DA Den Europæiske Unions Tidende L 79/1

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 246/2009

af 26. februar 2009

om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis mellem linjerederier (konsortier)

(kodificeret udgave)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 83,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 479/92 af 25. februar 1992 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis mellem linjerederier (konsortier) (2) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (3). Forordningen bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.

(2) Traktatens artikel 81, stk. 1, kan i henhold til traktatens artikel 81, stk. 3, erklæres uanvendelige på kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, som opfylder de i traktatens artikel 81, stk. 3, nævnte betingelser.

(3) Bestemmelserne for anvendelsen af traktatens artikel 81, stk. 3, skal i henhold til traktatens artikel 83 fastsættes ved forordning eller ved direktiv. I henhold til traktatens artikel 83, stk. 2, litra b), skal disse bestemmelser fastlægge de nærmere retningslinjer for anvendelsen af traktatens artikel 81, stk. 3, under hensyntagen til nødvendigheden af dels at sikre et effektivt tilsyn, dels at forenkle den administrative kontrol mest muligt. I henhold til traktatens artikel 83, stk. 2, litra d), skal disse bestemmelser fastlægge opgavefordelingen mellem Kommissionen og Domstolen.

(4) Linjeskibsfart er en kapitalintensiv branche. Den øgede brug af containere har gjort behovet for samarbejde og rationalisering mere påtrængende. Medlemsstaternes skibsfartssektorer bør kunne opnå de nødvendige stordriftsfordele for at kunne klare sig i konkurrencen på det internationale linjeskibsfartsmarked.

(5) Fælles aftaler mellem linjerederier, der indgås med det formål at rationalisere deres farter gennem tekniske, driftsmæssige og/eller kommercielle arrangementer (i skibsfartssektoren betegnet som »konsortier«), kan bidrage til at øge produktiviteten inden for linjetransportydelser og fremme den tekniske og økonomiske udvikling.

(6) Søtransport er af stor betydning for udviklingen i handelen i Fællesskabet, og konsortieaftaler kan spille en rolle i den forbindelse under hensyn til den internationale linjeskibsfarts særlige forhold. Legaliseringen af disse aftaler bidrager positivt til at forbedre konkurrenceevnen inden for Fællesskabets søtransportsektor.

(7) Brugerne af de transportydelser, konsortierne tilbyder, kan få andel i fordelene ved forbedringerne i produktiviteten og ydelserne i form af bl.a. regelmæssig besejling, omkostningsbesparelser i kraft af en højere kapacitetsudnyttelse, bedre servicekvalitet som følge af brug af bedre fartøjer og udstyr.

(8) Kommissionen bør bemyndiges til ved en forordning at erklære, at traktatens artikel 81, stk. 1, ikke finder anvendelse på visse kategorier af konsortieaftaler, herunder vedtagelser og samordnet praksis, således at virksomhederne får lettere adgang til at samarbejde under former, der er økonomisk hensigtsmæssige og ikke har skadelige virkninger for konkurrencen. Kommissionen bør være i stand til i et nært og løbende samarbejde med medlemsstaternes kompetente myndigheder at foretage en klar afgrænsning af anvendelsesområdet for disse fritagelser og de dertil knyttede betingelser.

(9) Konsortier inden for linjeskibsfart er en særlig, kompleks form for joint ventures. Der findes en lang række forskellige former for konsortieaftaler, der er indgået under forskellige omstændigheder. Der foretages hyppigt ændringer i konsortieaftalernes anvendelsesområde, deltagere, indhold eller bestemmelser. Kommissionen bør derfor have beføjelse til til enhver tid at fastsætte, for hvilke konsortier gruppefritagelsen gælder.

(10) For at sikre, at alle betingelserne i traktatens artikel 81, stk. 3, er opfyldt, bør der til gruppefritagelsen knyttes betingelser, som navnlig skal sikre, at afskiberne får en rimelig andel af fordelene, og at konkurrencen ikke udelukkes —

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Kommissionen kan ved forordning og i overensstemmelse med traktatens artikel 81, stk. 3, erklære, at traktatens artikel 81, stk. 1, ikke finder anvendelse på kategorier af aftaler mellem virksomheder, vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og former for samordnet praksis mellem linjerederier med henblik på at fremme og indlede et samarbejde i forbindelse med fælles søtransportdrift med det formål at rationalisere deres farter gennem tekniske, driftsmæssige og/eller kommercielle arrangementer, med undtagelse af prisfastsættelse (konsortier).

2. Den forordning, der udstedes i medfør af denne artikels stk. 1, definerer, hvilke kategorier af aftaler, vedtagelser og former for samordnet praksis den finder anvendelse på, og fastsætter de nærmere betingelser og vilkår, hvorunder de i henhold til traktatens artikel 81, stk. 3, kan anses at være fritaget for forbuddet i stk. 1 i samme artikel.

Artikel 2

1. Den forordning, der udstedes i medfør af artikel 1, gælder i fem år, regnet fra ikrafttrædelsesdatoen.

2. Den forordning, der udstedes i medfør af artikel 1, kan ophæves eller ændres, såfremt der er sket ændringer i en eller flere af de omstændigheder, der dannede grundlag for dens vedtagelse.

Artikel 3

Den forordning, der udstedes i medfør af artikel 1, kan indeholde en bestemmelse om, at den finder anvendelse med tilbagevirkende kraft på aftaler, vedtagelser og former for samordnet praksis, der eksisterede på datoen for forordningens ikrafttrædelse, forudsat at de opfylder de i forordningen fastsatte betingelser.

Artikel 4

Den forordning, der udstedes i medfør af artikel 1, kan fastsætte, at forbuddet i traktatens artikel 81, stk. 1, i den i forordningen fastsatte periode ikke gælder for aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, som allerede bestod den 1. januar 1995 og som artikel 81, stk. 1, finder anvendelse på som følge af Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, men som ikke opfylder betingelserne i artikel 81, stk. 3. Denne artikel gælder ikke for aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, som allerede var omfattet af EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, den 1. januar 1995.

Artikel 5

Inden Kommissionen vedtager den i artikel 1 nævnte forordning, offentliggør den et forordningsudkast, således at alle berørte personer og organisationer får lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger hertil inden for en rimelig frist, som fastsættes af Kommissionen, men som ikke kan være mindre end en måned.

Artikel 6

Inden Kommissionen offentliggør forordningsudkastet, og inden den vedtager forordningen i medfør af artikel 1, skal den høre det rådgivende udvalg for kartel- og monopolspørgsmål, jf. artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (4).

Artikel 7

Forordning (EØF) nr. 479/92, som ændret ved de i bilag I nævnte retsakter, ophæves.

Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.

Artikel 8

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den 26. februar 2009. På Rådets vegne I. LANGER Formand

(1) Europa-Parlamentets udtalelse af 23.4.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(2) EFT L 55 af 29.2.1992, s. 3.

(3) Se bilag I.

(4) EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1.