Kommissionens beslutning

af 9. april 2002

om Italiens statsstøtte til fordel for svævebaneanlæg i den selvstyrende provins Bolzano

(meddelt under nummer K(2002) 1191)

(Kun den italienske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2003/521/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a)

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger(1), og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Gennem en klage af 27. februar 1996, der indgik den 21. maj 1996, erfarede Kommissionen, at Italien havde iværksat en støtteforanstaltning til fordel for svævebaneanlæg i provinsen Bolzano. Ved brev af 29. juli 1996, 21. januar 1997 og 23. juni 1998 gav Italien Kommissionen yderligere oplysninger.

(2) Ved brev af 4. august 2000 underrettede Kommissionen Italien om sin beslutning om at indlede proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, over for den pågældende foranstaltning.

(3) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort(2), og Kommissionen opfordrede de interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den omhandlede foranstaltning.

(4) Kommissionen har modtaget bemærkninger fra interesserede parter, og den har videresendt dem til Italien med anmodning om eventuelle bemærkninger.

(5) Ved brev af 12. marts 2002 forpligtede de italienske myndigheder sig til at genanmelde ordningen i 2006.

II. DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN

(6) På grundlag af en forsinket anmeldelse og en undersøgelse i forbindelse med en støtte, der blev tilladt af GD REGIO som led i program 5B, godkendte Kommissionen ved brev af 4. juni 1991 (NN 45/91) de støtteforanstaltninger, der omhandles i den selvstyrende provins Bolzanos lov af 21. januar 1991, nr. 2, om budgetbestemmelser for finansåret 1991 og for treårsperioden 1991-1993 (herefter benævnt "lov nr. 2/1991"). Ifølge nævnte lov skulle det tillades at yde statsstøtte til fordel for tov- og svævebaner i provinsen op til en støtteintensitet på 33 % brutto af udgifterne til de enkelte projekter.

(7) Den selvstyrende provins Bolzano har siden godkendt en ny lov, nemlig lov af 4. marts 1996, nr. 6, om støtte til bygning og modernisering af tovbaneanlæg (herefter benævnt "lov nr. 6/1996"). Ifølge udsagn fra provinsen Bolzano omhandlede nævnte lov kun en fornyelse af den tidligere ordning, der omhandlede investeringsstøtte på op til 90 %.

(8) I lov nr. 6/1966 står der i artikel 1, første afsnit, at der ydes investeringsstøtte i form af tilskud til:

a) anlæg af nye linjer til personbefordring ved hjælp af svævebaneanlæg eller tovbaneanlæg på skinner eller rullende trapper eller skilifter

b) kvalitetsforbedring, (delvis) teknisk fornyelse eller kapacitetsudvidelse af bestående linjer

c) udskiftning af forældede dele af bestående anlæg

d) teknisk forbedring og fornyelse af billetautomater og -maskiner.

De højeste støtteintensiteter (i procent af investeringsudgifterne) er fastsat i artikel 1, andet afsnit, i lov nr. 6/1996 og er som følger:

a) 90 % for entovssvævebaner med penduldrift, der er af særlig samfundsmæssig betydning, da de forbinder bebyggelser

b) 45 % for tovbaner på skinner, totovssvævebaner eller entovssvævebaner samt rullende trapper

c) 45 % for apparater til udstedelse og aflæsning af billetter

d) 50 % til enkeltskilifte, der er af betydning for samfunds- og uddannelsesmæssige formål, og som anses for at være til særlig gavn for lokalbefolkningen, fordi de om vinteren i høj grad kan supplere de dér bestående sports- og fritidsinfrastrukturer

e) 30 % til skilifter, der ikke er omfattet af litra d).

(9) I henhold til lov nr. 6/1996 bevilges de i artikel 1, andet afsnit, litra a), b) og c), omhandlede bidrag, opdelt i lige store dele, i tre på hinanden følgende regnskabsår. De i artikel 1, andet afsnit, litra d) og e), omhandlede bidrag bevilges i ét regnskabsår.

(10) Støtteintensiteterne for de i artikel 1, andet afsnit, litra b) og d), omhandlede bidrag kan forhøjes med yderligere 30 procentpoint, hvis projektet er af særlig offentlig interesse, eller hvis det udgør et forbindelsessystem mellem skiområder eller mellem sådanne og bebyggelser, samt hvis det kræver særlige teknologiske løsninger af hensyn til miljøbeskyttelse.

III. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER

(11) FIANET (Den Internationale Sammenslutning af nationale sammenslutninger af tovbanedriftsledere) har understreget, hvor stor betydning svævebaner har for økonomien i bjergene som følge af deres bidrag til udviklingen i beskæftigelsen, miljøbeskyttelse og forbedring af lokalbefolkningens økonomiske situation. Ifølge FIANET forvrider statsstøtte på dette område ikke konkurrencen.

(12) Forbundet af Sydtyrolske Miljøforkæmpere har anført, at der ikke er saglige kriterier for at fastslå betydningen af den tilladte statsstøtte, og den har erklæret, at tankegangen omkring bevillingen af statsstøtte er af generel art. Den pågældende statsstøtte bevirker pres på investorerne, for at de skal bygge flere svævebaneanlæg, der skader landskab og miljø alvorligt. Ud over den i medfør af lov nr. 6/1996 bevilgede støtte er der bevilget andre bidrag, og statsstøtten forvrider konkurrencen.

(13) De østrigske myndigheder har erklæret, at bevillingen af statsstøtte på dette område, på de pågældende vilkår, dvs. på op til 90 %, efter deres mening ikke forvrider konkurrencen på en måde, der strider mod den fælles interesse. Bevilling af statsstøtte efter politiske og økonomiske principper til fordel for anlæg, der ellers ville give underskud, da de ligger i områder, hvor en privat investor ikke ville investere, svarer til såvel medlemsstatens almene interesse som Fællesskabets. I det foreliggende tilfælde erklærer de, at de er bekymrede over Kommissionens holdning med hensyn til den manglende anvendelse af traktatens artikel 86, stk. 2.

(14) Verband Deutscher Seilbahnen hævder, at der er hård konkurrence på det internationale marked for svævebaneanlægsvirksomheder. Desuden anfører det, at visse europæiske tilgrænsende lande anvender den nedsatte momssats (50 %), mens man i Tyskland må anvende den fulde momssats på svævebaneanlæg, eftersom de pågældende anlæg udtrykkeligt er udelukket fra anvendelse af den nedsatte momssats. I fællesskabsdirektivet om offentlige udbud er svævebaneanlæg udtrykkeligt medtaget.

(15) Alpenverein Südtirol har erklæret, at bevilling af statsstøtte til fabrikanter af svævebaner tilskynder dem til at bygge mange anlæg, og at Sydtyrols jomfruelige landskab derfor er udsat for et stærkt pres.

IV. ITALIENS BEMÆRKNINGER

(16) Som svar på iværksættelsen af proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, gav provinsen Bolzanos myndigheder yderligere oplysninger ved brev af 22. januar 2001 og 24. maj 2001, hvori de hævder, at:

a) der er fuld overensstemmelse og sammenhæng mellem de i foregående lov nr. 2/1991 omhandlede foranstaltninger, der er undersøgt og godkendt af Kommissionen (NN 45/91), og dem, der omhandles i den nye lov nr. 6/1996, som blot udgør en nyordning af den bestående provinslovgivning

b) befordringsinfrastrukturerne og svævebaneanlæggene er af almen interesse og kan klassificeres således:

kategori A: opadgående svævebaneanlæg, der udgør befordringsinfrastrukturer, som træder i stedet for offentlige befordringsmidler ad landevej. De er det eneste befordringsmiddel, som sikrer forbindelse mellem bebyggelser i bjergene, og de er derfor af særlig samfundsmæssig interesse

kategori B: svævebaneanlæg hen over jorden, der er beregnet til fritidsaktiviteter fortrinsvis af lokal interesse eller af social art

kategori C: svævebaneanlæg hen over jorden til betjening af områder af turistmæssig interesse

c) lov nr. 6/1996 ikke påvirker samhandelen

d) den i artikel 87, stk. 3, litra c), fastsatte undtagelsesbestemmelse finder anvendelse, eftersom de i lov nr. 6/1996 omhandlede bidrag tager sigte på at fremme investeringer i SMV.

(17) Provinsmyndighederne i Bolzano understreger desuden, at offentlige og private virksomheder, der har eneret på drift af svævebaneanlæg i provinsen Bolzano, alle er SMV i henhold til de gældende fællesskabsdefinitioner, og at ingen af dem overstiger fællesskabsparametrene for SMV.

(18) Endvidere anfører de, at forretningsmæssige anlæg i turistområder ikke har nydt godt af finansieringsforanstaltninger i henhold til lov nr. 6/1996 bortset fra tre anlæg i Passo dello Stelvio og fire anlæg i Castelrotto kommune i området Alpe di Siusi.

V. ALMINDELIGE BETRAGTNINGER VEDRØRENDE SVÆVEBANEANLÆG

Forekomst af statsstøtte

(19) I henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, er der tale om statsstøtte, når visse virksomheder begunstiges med støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som forvrider eller truer med at forvride konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

(20) Det hævdes undertiden, at visse svævebaneanlæg i deres egenskaber af befordringsinfrastruktur ikke er omfattet af statsstøttereglerne. Denne tankegang kan ikke anerkendes ubetinget. Offentlig finansiering af en infrastruktur, der kan benyttes af alle tænkelige brugere uden forskelsbehandling, og som drives af staten, falder, som tidligere fastslået af Kommissionen(3), sædvanligvis ikke inden for anvendelsesområder for traktatens artikel 87, stk. 1, eftersom den i dette tilfælde ikke indrømmer en virksomhed nogen fordel, som omhandlet i artikel 87, stk. 1, i konkurrence med andre virksomheder. En stor del af finansieringen af befordringsinfrastrukturen sker i form af den slags investeringer, f.eks. finansiering af en offentlig vej, hvor der ikke betales bompenge.

(21) Når det gælder svævebaneanlæg, forholder det sig dog således, at driftslederne effektivt kontrollerer adgangen til anlæggene, og at brugerne betaler for benyttelse af anlæggene. Et svævebaneanlæg drives sædvanligvis af en enkelt driftsleder, og befordring ved hjælp af svævebaneanlæg kan i det mindste i princippet være en økonomisk lønsom virksomhed, der udøves af private erhvervsdrivende med gevinst for øje.

(22) Befordringsudøvere og andre forretningsmæssige brugere af befordringsinfrastruktur er omfattet af definitionen på virksomhed, som omhandlet i artikel 87, stk. 1. Af Domstolens retspraksis med hensyn til begrebet "virksomhed" fremgår det, at det i hovedsagen går ud på at fastslå, om den aktivitet, virksomheden udøver, er af økonomisk art eller ej, mens det er af mindre betydning, hvorledes aktiviteten tilrettelægges. Retten i Første Instans har fastslået(4), at drift og tilrådighedsstillelse af anlæg til udførelse af en tjeneste udgør en økonomisk aktivitet, som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1. Et privat eller offentligt foretagende, der driver en befordringsinfrastruktur, og som ikke er en del af statens forvaltningsstruktur, skal altid betragtes som en "virksomhed". For eventuelle konkurrenter kan en hvilken som helst finansiel fordel, der indrømmes således definerede virksomheder, i princippet bevirke konkurrenceforvridning.

(23) Desuden benyttes ikke alle svævebaneanlæg til opfyldelse af almene befordringsbehov, idet mange anlæg er beregnet på en bestemt økonomisk kategori af brugere, f.eks. brugere af en tjeneste, som ikke i sig selv er befordring. Det er f.eks. tilfældet med svævebaneanlæg, der hovedsagelig er beregnet på skiløbere. Sådanne anlæg leverer ikke en almen befordringstjeneste, men tilbyder tjenester fra et anlæg, der benyttes ved idrætsudøvelse.

Konkurrenceforvridning og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstater

(24) En væsentlig betingelse for at en foranstaltning udgør statsstøtte, som omhandlet i artikel 87, stk. 1, er, at den forvrider konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen inden for Fællesskabet. Når der er tale om svævebaneanlæg, skal forekomsten af konkurrenceforvridninger og virkninger for samhandelen mellem medlemsstater vurderes under hensyn til anlæggenes beliggenhed, bestemmelse og størrelse.

(25) Svævebaneanlæg leverer en tjenesteydelse, der er begrænset til et bestemt sted. Tjenesteydelsen kan ikke leveres andetsteds. Dette fjerner imidlertid ikke faren for påvirkninger af samhandelen mellem medlemsstater. Der kan nemlig være erhvervsdrivende på internationalt plan, og statens finansiering kan give støttemodtageren fordele eller afskrække andre måske udenlandske erhvervsdrivende fra at levere en alternativ tjenesteydelse på stedet, eventuelt i form af andre midler end svævebaner. Statens finansiering kan bidrage til at tiltrække ikke stedlige brugere, f.eks. skiløbere fra samme stat eller fra en anden stat, og således lokke dem bort fra andre steder med svævebaneanlæg, herunder steder i andre medlemsstater.

(26) Ved vurderingen af disse elementer er det betimeligt at foretage en sondring mellem tovbaneanlæg, der er beregnet til sportsudøvelse, og anlæg, der er beregnet til at dække befolkningens almene befordringsbehov.

Anlæg, der er beregnet til idrætsudøvelse

(27) For så vidt angår anlæg, der er beregnet til idrætsudøvelse, kan deres antal, pris og beskaffenhed indvirke på, hvor de brugere, som kan benytte andre anlæg i andre medlemsstater, vælger at tage hen. I modsætning til andre forhold, der ligeledes kan påvirke disse brugeres valg - bl.a. vejrlig, landskab, adgangsmuligheder, forplejning - har anlæggene ens betydning for alle brugere, og de bevirker, at forskellige vinterturistområder let kan sammenlignes. Skipas udgør en betydelig del af de samlede vinterferieudgifter, og de er ofte medregnet i den pakkeferie, de internationale rejsebureauer sælger. Finansieringen af svævebaneanlæg i vinterturistområder har derfor virkning for leveringen af de tjenesteydelser, der er beregnet til vintersportsudøvelse, som udgør en international forretningsvirksomhed, der præges af en høj grad af samhandel og af hård konkurrence.

(28) Desuden er der eksempler på virksomheder, der driver anlæg på steder i andre medlemsstater. Offentlig finansiering giver fordele, som vil kunne udnyttes på et marked, hvor der er grænseoverskridende konkurrence også på tilbudssiden for tjenesteydelser.

(29) Det kan dog hævdes, at anlæg, der er beregnet til idrætsudøvelse på steder med ringe udstyr til udøvelse af vintersport og med begrænset turistkapacitet almindeligvis har en rent lokal brugergruppe, og at de ikke kan tiltrække brugere, der kan benytte andre anlæg i andre medlemsstater. I disse tilfælde vil der ikke være nogen konkurrenceforvridning, og der vil ikke være virkninger for samhandelen på efterspørgselssiden. På tilbudssiden bør man dog vurdere, om støttemodtagerne kun arbejder på lokalt niveau, og om statens finansiering til fordel for denne aktivitet skader eller afskrækker det tilbud på stedet af andre anlæg, der gives af erhvervsdrivende i andre medlemsstater. Sidstnævnte omstændighed synes noget teoretisk i de tilfælde, hvor der er et begrænset antal lokale brugere: tjenesten ville ikke være økonomisk lønsom, og statsfinansiering kan være den eneste måde, hvorpå den kan ydes.

(30) Statstilskud til svævebaner, der er beregnet til idrætsudøvelse i turistområder forvrider således almindeligvis konkurrencen og påvirker samhandelen inden for Fællesskabet. Det medgives dog, at der findes tilfælde af anlæg med en rent lokal brugergruppe, hvor offentlig finansiering ikke vil forvride konkurrencen og ikke vil påvirke samhandelen inden for Fællesskabet, hvorved den ikke udgør statsstøtte, som omhandlet i artikel 87, stk. 1.

Svævebaneanlæg, der er beregnet til at opfylde almene befordringsbehov

(31) Anlæg, der først og fremmest skal opfylde befolkningens almene befordringsbehov har sædvanligvis ingen indflydelse på, hvad de brugere vælger, der har mulighed for også at benytte andre anlæg i andre medlemsstater. Offentlig støtte vil imidlertid kunne give fordele til en erhvervsdrivende, der arbejder på internationalt plan, eller have negativ indflydelse på det eventuelle tilbud på stedet af alternative befordringsmidler, der gives af en erhvervsdrivende fra en anden medlemsstat. Det kan være, at støttemodtageren i nogle tilfælde kun arbejder på lokalt plan, og at en alternativ befordringsaktivitet ikke er økonomisk eller teknisk bæredygtig: i så tilfælde vil foranstaltningen ikke forvride konkurrencen, og den vil ikke påvirke samhandelen inden for Fællesskabet. I andre tilfælde er en befordringsaktivitet, der udføres ved hjælp af svævebaner eller andre midler, teknisk eller økonomisk gennemførlig og egnet til at tiltrække forretningsfolk, der udøver en økonomisk aktivitet, som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1. I betragtning af den gradvise liberalisering af transportsektoren, kan det ikke udelukkes, at denne befordring kan leveres af erhvervsdrivende fra andre medlemsstater. I sidstnævnte tilfælde vil foranstaltningerne forvride eller true med at forvride konkurrencevilkårene, og de vil påvirke samhandelen inden for Fællesskabet og således udgøre støtte, som omhandlet i artikel 87, stk. 1.

(32) Kort sagt antages det sædvanligvis, at et anlæg, der er beregnet til en aktivitet, der kan tiltrække ikke-lokale brugere, påvirker samhandelen inden for Fællesskabet. Dette gælder imidlertid ikke nødvendigvis for anlæg, der er beregnet til idrætsudøvelse på steder, der ikke benyttes meget, og som har begrænset turistkapacitet. Anlæg, der hovedsagelig er beregnet til at opfylde befolkningens almene befordringsbehov påvirker derimod kun samhandelen inden for Fællesskabet, når der er grænseoverskridende konkurrence inden for tilbuddet af befordringstjenester.

Sondringskriterier

(33) Ved sondring mellem disse kategorier af anlæg bør der sædvanligvis tages følgende forhold i betragtning:

a) anlæggenes beliggenhed (byområde eller forbindelse mellem bebyggede områder)

b) driftstider (sæsondrift i stedet for årsdrift, drift i dagtimerne eller forlænget driftstid)

c) den fortrinsvis lokale brugergruppes sammensætning (antal dagskipas i forhold til ugepas)

d) anlæggenes antal og kapacitet i forhold til antallet af fastboende brugere

e) tilstedeværelsen i området af andre turistanlæg.

(34) I en støtteordning, der er beregnet på en bestemt slags anlæg, eller som indrømmer fordele, der er forskellige alt efter, hvilken slags anlæg der er tale om, bør der fastsættes objektive kriterier for, hvorledes modtagerkategorierne fastlægges.

Spørgsmålet om, hvorvidt støtteforanstaltninger til fordel for svævebaneanlæg er forenelige med fællesmarkedet

(35) I alle de tilfælde, hvor svævebaneanlæg modtager(5) statsmidler, der forvrider eller truer med at forvride konkurrencen og påvirker samhandelen inden for Fællesskabet, er finansieringen omfattet af EF-traktatens statsstøtteregler. Støtten skal anmeldes i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, og Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93(6).

(36) Dette gælder også for anlæg, der er bygget, eller som drives af offentlige foretagender, i hvilket tilfælde det almindelige princip, ifølge hvilket statsfinansiering skal indrømmes efter det markedsøkonomiske investorprincip, fortsat gælder. Offentlige midler, der ydes i urimelig målestok eller på vilkår, der er bedre end dem, som en privat investor ville indrømme i en lignende situation, udgør med andre ord statsstøtte, der skal anmeldes i henhold til artikel 88, stk. 3. Dette gælder alle former for økonomiske indgreb, herunder kapitaltilførsler, lån og sikkerhedsstillelser.

(37) Når det er fastslået, at der er statsstøtteelementer, skal det undersøges, om den pågældende støtte er forenelig med fællesmarkedet i medfør af én af de i traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, fastsatte undtagelsesbestemmelser. Sådanne betragtninger er ikke til hinder for anvendelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte(7).

(38) I transportsektoren er det nødvendigt at vedtage en særlig metode med hensyn til statsstøtte, eftersom der findes et krav om, at staten skal sikre befordringstjenester, der svarer til de sociale og miljømæssige behov. Traktatens artikel 73 indeholder en undtagelsesbestemmelse med henblik på dækning af sådanne behov.

(39) Endelig kan virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, i henhold til traktatens artikel 86, stk. 2, undtages fra anvendelse af konkurrencereglerne, hvis anvendelsen retligt eller faktisk er til hinder for opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet dem.

Artikel 87

(40) Mens betingelserne for anvendelse af undtagelsesbestemmelserne i artikel 87, stk. 2, litra b) ("støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder") og c) ("støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder, som er påvirket af Tysklands deling") åbenbart skal vurderes i hvert enkelt tilfælde, ser det ikke ud til, at undtagelsesbestemmelsen i artikel 87, stk. 2, litra a) ("støtte af social karakter til enkelte forbrugere"), er af betydning i tilfælde af støtte, der er beregnet på driftsledere af svævebaneanlæg.

(41) Under sædvanlige omstændigheder ville anvendelsen af traktatens artikel 87, stk. 3, litra d) ("støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven") på svævebaneanlæg være udelukket, mens betydningen af artikel 87, stk. 3, litra a) ("støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse"), og af artikel 87, stk. 3, litra b) ("støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi"), skal vurderes i hvert enkelt tilfælde. Ved en sådan vurdering bør der ikke ses bort fra de bestemmelser, der gælder for alle former for økonomisk virksomhed.

(42) I henhold til artikel 87, stk. 3, litra c), kan statsstøtte være forenelig med fællesmarkedet, hvis den fremmer "udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner", når blot "den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse". Tidligere anlagde man den betragtning, at disse betingelser for fritagelse var opfyldt som følge af skiløberes ringe geografiske mobilitet. Nu antages det, at levering af tjenesteydelser, der er beregnet på vintersport, har nået et sådant niveau for økonomisk udvikling og grænseoverskridende konkurrence, at det ikke længere er berettiget med en undtagelse fra de regler, der er fastsat for økonomisk virksomhed i almindelighed; se dog betragtning 50-55 desangående.

(43) Støtte til svævebaneanlæg kan alt efter omstændighederne i de enkelte tilfælde være forenelig med fællesmarkedet på grundlag af reglerne for f.eks. regionalstøtte til investeringer, eller støtte til små og mellemstore virksomheder, eller støtte til omstrukturering med henblik på at genoprette en virksomheds økonomiske og finansielle lønsomhed(8). I almindelighed kan der dog ikke anlægges den betragtning, at den "ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse", eftersom den vil bevirke en forbedring af støttemodtagernes konkurrenceevne i en erhvervsgren, der præges af en hård international konkurrence.

Artikel 73

(44) I modsætning til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), indebærer begrebet samordning i EF-traktatens artikel 73 noget mere end blot fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, idet det omfatter en vis planlægning fra statens side. På et liberaliseret marked kan samordningen virkeliggøres af markedet selv, eftersom markedskræfternes frie spil ikke hæmmes af markedets ufuldkommenheder. Begrebet støtte, der er beregnet til at opfylde behovet for samordning af transportvæsenet går derfor på behovet for et statsindgreb, der fremkaldes af manglen på konkurrencebetingede markeder eller forekomsten af markedsufuldkommenheder.

(45) Ifølge Kommissionens skik skal støtte, for at den kan opfylde behovet for samordning af transportvæsenet, som omhandlet i EF-traktatens artikel 73(9), opfylde følgende tre betingelser:

a) statens bidrag til den samlede finansiering af projektet er nødvendigt, for at projektet kan gennemføres, og for at aktiviteten kan udføres i Fællesskabets interesse

b) adgangen til støtten indrømmes på betingelser, der ikke bevirker forskelsbehandling

c) støtten må ikke give anledning til konkurrenceforvridninger i et omfang, der strider mod den fælles interesse.

Artikel 86, stk. 2

(46) Mens finansiering af svævebaneanlæg, hvis formål er befordring, sædvanligvis, hvis den udgør statsstøtte, skal vurderes i henhold til artikel 73, er det ikke klart, om den i artikel 86, stk. 2, fastsatte undtagelsesbestemmelse kan finde anvendelse på anlæg af anden art.

(47) Svævebaneanlæg, hvis formål er idrætsudøvelse, leverer almindeligvis ikke en tjeneste af almen økonomisk interesse, og deres finansiering kan ikke berettiges under henvisning til EF-traktatens artikel 86, stk. 2. De modsvarer ikke grundlæggende behov af almen art blandt befolkningen, men har til formål at skabe gevinst gennem vintersport. Det effektive niveau for de tariffer, der betales af brugerne, viser, at denne tjeneste ikke er et væsentligt gode.

(48) Det er klart, at det principielt tilkommer medlemsstaterne at definere, hvilke tjenester de betragter som værende af almen økonomisk interesse. Begrebet tjeneste af almen økonomisk interesse kan dog ikke udvides til at omfatte tjenester af rent forretningsmæssig art, der ikke modsvarer befolkningens almene og grundlæggende behov i forhold til tjenester, der betragtes som værende en væsentlig del af dagliglivet.

(49) Disse betragtninger svækkes ikke ved, at opførelse og drift af svævebaneanlæg koncessioneres, hvilket forpligter virksomheden til at drive anlægget effektivt og befordre alle brugere til dagspris. Det er skik, at en række erhverv og virksomhedsformer kræver særlig tilladelse til udøvelse og skal opfylde bestemte krav. I den henseende afviger tovbanedriftslederes situation ikke væsentligt fra situationen for virksomheder i andre erhvervsgrene, og den bevirker ikke, at den skal vurderes i henhold til artikel 86, stk. 2.

Overgangsperiode

(50) Kommissionen finder, at statsstøtte til svævebaneanlæg vil kunne spille en vigtig rolle for en ligevægtig økonomisk udvikling af området. Navnlig for så vidt angår bjergegne, har statsstøtte tidligere muliggjort en udvikling af en af de få lokale økonomiske aktiviteter, der er mulige i disse områder, med gavnlige følger for beskæftigelsen og i sidste ende for fastholdelse af befolkningen og beskyttelse af området.

(51) Levering af tjenester til vintersport er imidlertid i stigende grad blevet genstand for grænseoverskridende konkurrence. Den stadig hårdere konkurrence ændrer problemernes art og øger den forvridning, der skyldes forekomsten af statsstøtte i svævebanesektoren. Denne erhvervsgren nærmer sig modningspunktet, hvilket indebærer større fare for, at forskellige områder i Fællesskabet overbyder hinanden for at opnå støtte. Det anses derfor for nødvendigt, at Kommissionens politik i fremtiden defineres klarere, fortolkes strengere og anvendes mere ensartet.

(52) Kommissionen erkender, at virksomhederne i erhvervsgrenen tidligere i vid udstrækning har nydt godt af forskellige former for støtte fra statslige, regionale og lokale myndigheder. Nogle af disse foranstaltninger er blevet anset for at være forenelige med fællesmarkedet i henhold til artikel 87, stk. 3, litra c). En ændring af politikken, hvorved der fastsættes strengere grænser for foreneligheden, vil sandsynligvis indebære en ændring af prisen på de forskellige tjenester, der tilbydes til vintersport, med en mulig forhøjelse af prisen for benyttelse af svævebaneanlæg som dækning for nedsættelsen af tilskuddene. Denne ændring må ikke ske for pludselig, og det er nødvendigt, at de gældende regler gradvis ændres.

(53) Kommissionen fastsætter derfor en overgangsperiode på fem år - fra 1. januar 2002 til 31. december 2006 - i hvilken der midlertidigt tillades højere intensiteter for statsstøtte i sektoren for tovbaneanlæg. Analysen af støtte, der er indrømmet inden nævnte tidsrum, skal foretages i hvert enkelt tilfælde uden henvisning til de forudfastsatte overgrænser for forenelighed med fællesmarkedet.

(54) I overgangsperioden vil Kommissionen vurdere påtænkt støtte i sektoren for svævebaneanlæg på grundlag af de almindelige bestemmelser bl.a. i Kommissionens forordning for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder, i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder samt i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte(10). Den vil dog tillade en berettiget midlertidig forhøjelse af støtteintensiteten på grundlag af den gældende lovgivning, efter følgende skema:

a) 25 procentpoint mere for støtte, der ydes i 2002

b) 20 procentpoint mere for støtte, der ydes i 2003

c) 15 procentpoint mere for støtte, der ydes i 2004

d) 10 procentpoint mere for støtte, der ydes i 2005

e) 5 procentpoint mere for støtte, der ydes i 2006(11).

Fra 2007 og fremover vil støtteforanstaltninger, der ikke er omfattet af nogen af de i traktaten fastsatte undtagelsesbestemmelser eller af de forskellige forordninger og retningslinjer for afvigelser blive erklæret for uforenelige med fællesmarkedet. Den i betragtning 19-34 foretagne analyse, særlig betragtning 29, gælder fortsat.

(55) Ud fra de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, synes de angivne tal for midlertidig forhøjelse af overgrænserne for støtteintensitet, samt overgangsperiodens varighed på fem år at modsvare behovet for på den ene side at gøre det muligt for forskellige områder at udnytte et tilstrækkelig langt tidsrum til at drage fordel af de midlertidige bestemmelser og for modtagerne at tilpasse sig de nye bestemmelser, og på den anden side at få bragt den behandling, der er forbeholdt denne erhvervsgren, på linje med behandlingen af andre økonomiske aktiviteter i løbet af et rimeligt tidsrum.

Forbundne aktiviteter

(56) Er den pågældende svævebaneinfrastrukturs væsentlige målgruppe skiløbere, kan driftsledernes virksomhed beskrives som udførelse af grundtjeneste ved hjælp af anlægget med henblik på skiløb. Det er ikke usædvanligt, at den pågældende virksomhed tilbyder andre tjenester, der er umiddelbart forbundne hermed, og som er lige så uomgængelig nødvendige for skiløb, bl.a. forberedelse af løjper eller kunstig snedækning. Den investering, der er berettiget til støtte på grundlag af ovenomtalte betingelser, kan derfor også omfatte f.eks. erhvervelse af snekanoner eller skiløjpestampere, samt startudgifterne til forberedelse af løjperne. Investeringer, som ikke har at gøre med leveringen af anlæggets grundtjeneste - f.eks. investeringer i skiudstyr til udlejning eller anlæg til skiskoler - kan dog ikke være støtteberettigede.

VI. SAMMENLIGNING MED DE VED LOV Nr. 2/1991 INDFØRTE FORANSTALTNINGER

(57) Lov nr. 6/1996 tillader ydelse af støtte til svævebanelæg i den selvstyrende provins Bolzano på op til 90 % af investeringsudgifterne. Loven ændrer den foregående provinslov nr. 2/1991, som omhandlede ydelse af støtte på op til 33 % af udgifterne til projektet.

(58) Det skal erindres, at de i lov nr. 2/1991 omhandlede foranstaltninger, der blev anmeldt til Kommissionen og godkendt af denne ved brev af 4. juni 1991, som omhandlet i nævnte lovs artikel 1, første afsnit, bestod i ydelse af støtte på op til følgende intensitet:

a) 33 % for totovsbaner, der er af samfundsmæssig interesse, eftersom de forbinder bebyggelser

b) 15 % for tovbaner på skinner, totovsbaner eller entovsbaner samt apparater til udstedelse og kontrol af billetter

c) kapitalbidrag på op til 30 % til anlæg og forbedring af skilifte

d) kapitalbidrag på op til 200 mio. ITL til forbedring af svævebanelinjer.

Provinsen Bolzano gør gældende, at den nye lov nr. 6/1996, som efter deres mening blot er en nyordning af de foregående provinslove, er magen til og udgør en videreførelse af den tidligere lov nr. 2/1991, som er behandlet og godkendt af Kommissionen (NN 45/91). Kommissionen er ikke enig heri. Af en sammenligning af de to støtteordninger fremgår det, at den nye lov i betragtelig grad ændrer den forgående, idet den tillader investeringsstøtte på op til 90 %, mens den foregående ordning omhandlede støtteintensitet på op til 33 % af udgifterne til projektet. Desuden er der nogle aspekter af den nye lov, som er fuldstændig nye. F.eks. omhandler lov nr. 6/1996, i artikel 1, andet afsnit, litra d), bidrag på 50 % til enkeltskilifter, der er af betydning for samfundsmæssige og uddannelsesmæssige formål, hvor lov nr. 2/1991 ikke omhandlede den slags anlæg. Kommissionen slutter derfor, at lov nr. 6/1996 utvivlsomt udgør en ny støtteordning. Da beslutningen af 4. juni 1991, hvorved Kommissionen godkendte de i lov nr. 2/1991 af 21. januar 1991 omhandlede foranstaltninger, under alle omstændigheder kun gjaldt for tidsrummet 1990-1993, burde lov nr. 6/1996 have været anmeldt til Kommissionen.

VII. VURDERING AF DE VED PROVINSLOV Nr. 6/1996 INDFØRTE FORANSTALTNINGER

(59) Ved brev af 24. maj 2001 fremsendte myndighederne i den selvstyrende provins Bolzano en liste på 77 anlæg i provinsen, som allerede har nydt godt af de pågældende foranstaltninger. De forelagde endvidere en klassificering af disse anlæg, der var inddelt i tre kategorier, dvs. anlæg til befordring, anlæg til udelukkende lokalt brug og turistanlæg. Der er tale om 12 opadstigende svævebaneanlæg, der udgør befordringsinfrastrukturer til erstatning for offentlige befordringsmidler ad landevej (kategori A), 56 svævebaneanlæg hen over jorden, der er beregnet til fritidsaktiviteter fortrinsvis af lokal interesse (kategori B) og 9 svævebaneanlæg hen over jorden til betjening af områder af turistmæssig interesse (kategori C). Alle disse virksomheder er små virksomheder i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001. Klassificeringen er imidlertid foretaget efterfølgende til belysning af sagerne. I lov nr. 6/1996 foretages der ikke sondring mellem de forskellige kategorier af anlæg.

(60) Med hensyn til ordningens fremtidige anvendelse anser Kommissionen ordningen for forenelig med fællesmarkedet indtil 2007, under forudsætning af at den følger angivelserne i nærværende beslutning, særlig afsnit V, betragtning 33, 34 og 54. Endvidere tager Kommissionen til efterretning, at Italien har forpligtet sig til at genanmelde ordningen i 2006.

(61) Kommissionen må dog også vurdere ordningens anvendelse på hver enkelt af de 77 støttemodtagende virksomheder, der omhandles i betragtning 59. I den forbindelse anlægges den betragtning, at oplysningerne fra de italienske myndigheder er tilstrækkelige til, at Kommissionen kan godkende den forelagte opdeling af anlæggene i de tre ovennævnt kategorier. For så vidt angår såvel støttens forekomst som dennes forenelighed med traktaten, er Kommissionens vurdering af statsstøtten til fordel for nævnte anlæg derfor forskellig alt efter modtagernes art som angivet i betragtningerne i afsnit V i nærværende beslutning.

(62) Foranstaltningerne finansieres over statsbudgettet, dvs. ved hjælp af statsmidler. De udgør en økonomisk fordel for modtageren, der lettes for en del af udgifterne i forbindelse med den investering, som er nødvendig for hans virksomhed.

(63) Med hensyn til spørgsmålet om konkurrenceforvridning og påvirkning af samhandelen inden for Fællesskabet anlægges den betragtning, at anlæg, der er beregnet til at modsvare befolkningens almene befordringsbehov, arbejder i en erhvervsgren, der præges af grænseoverskridende samhandel. Blandt de støttemodtagere, der af de italienske myndigheder klassificeres som befordringsanlæg, er nogle beliggende i områder, hvor andre befordringsmidler ville være ikke blot teknisk og økonomisk umulige, men også ville kunne drives forretningsmæssigt af erhvervsfolk fra andre medlemsstater. Der anlægges derfor den betragtning, at statsstøtte til anlæg, der henhører under kategorien af befordringsanlæg, forvrider konkurrencen og påvirker samhandelen mellem medlemsstater.

(64) I lighed hermed anlægges den betragtning, at statsstøtte til anlæg i turistområder, der kan tiltrække brugere, som har mulighed for at tage andre steder hen i udlandet, forvrider konkurrencen og påvirker samhandelen mellem medlemsstater.

(65) Anlæg, der defineres som idrætsanlæg for en rent lokal brugergruppe, ligger i et område med ringe eller ingen turistkapacitet og med et begrænset antal infrastrukturer, der kan anvendes til udøvelse af vintersport. Brugerne består angiveligt hovedsagelig af den fastboende befolkning, og de har sædvanligvis ikke mulighed for at benytte anlæg i andre medlemsstater. Som følge af det begrænsede antal brugere, ville tjenesten ikke kunne leveres uden statsstøtte. I dette sidste tilfælde kan det derfor konkluderes, at statsfinansiering ikke forvrider konkurrencen og ikke påvirker samhandelen i Fællesskabet, og at den derfor ikke udgør statsstøtte, som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

(66) Ud fra ovenstående betragtninger vurderer Kommissionen, om den støtte, der er ydet i henhold til lov nr. 6/1996 til de 12 svævebaner, der skal modsvare befolkningens almene befordringsbehov (og som er klassificerede som kategori A af myndighederne i provinsen Bolzano) og til de 9 idrætsanlæg til udøvelse af vintersport i turistområder (og som er klassificerede som kategori C af myndighederne i provinsen Bolzano), er forenelige med fællesmarkedet. På grundlag af oplysningerne fra Italien anser Kommissionen derimod ikke statens støtte til fordel for 56 anlæg, der er definerede som værende til lokal brug (kategori B), for at være statsstøtte, som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1.

Svævebaneanlæg, hvis formål er almen befordring (kategori A)

(67) Ifølge oplysningerne fra de italienske myndigheder udgøres kategori A udelukkende af svævebaneanlæg, der forbinder bebyggelser. Nogle anlæg udgør det eneste befordringsmiddel, der forbinder lokalsamfund i bjergegne med andre bebyggelser i provinsen, og det er klart, at de har en samfundsmæssig opgave og udgør en infrastruktur.

(68) Det er almindeligt anerkendt, at finansiering af et befordringsanlæg, hvortil der - af økonomiske eller tekniske årsager - ikke findes nogen gyldige alternativer, ikke forvrider konkurrencen og derfor ikke udgør støtte, som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1. Kommissionen finder dog, at lov nr. 6/1996 også tillader støtte til anlæg, hvortil der, i det mindste som alternativ, vil findes andre befordringsmidler. Den må derfor (se betragtning 63) vurdere, om de er forenelige med traktaten.

(69) Er der tale om svævebaneanlæg, der hovedsagelig skal modsvare befolkningens almene befordringsbehov, finder Kommissionen under alle omstændigheder, at det kan være nødvendigt med indgriben fra staten, eftersom det er lidet sandsynligt, at markedskræfterne ud fra rent forretningsmæssige bevæggrunde foretager de nødvendige investeringer. Støtten til erhvervsgrenen skal derfor vurderes på grundlag af traktatens artikel 73.

(70) Det anses for at være i Fællesskabets interesse at udvikle virksomhedsformer, der kan lede vejtransporten over mod andre transportformer, og de bevilgede beløb er nødvendige, for at projektet kan gennemføres. Desuden anlægges den betragtning, at ydelse af støtte til nævnte anlæg ikke giver anledning til konkurrenceforvridning i et omfang, der strider mod den fælles interesse.

(71) Kommissionen slutter derfor på grundlag af oplysningerne fra de italienske myndigheder, at betingelserne for at kunne være omfattet af artikel 73 er opfyldt, og at støtten til driftslederne af de 12 opadstigende svævebaneanlæg i kategori A er forenelig med traktatens statsstøtteregler. Desuden tager Kommissionen til efterretning, at Italien har forpligtet sig til at genanmelde ordningen i 2006.

Svævebaneanlæg, der er beregnet til idrætsudøvelse (kategori C)

(72) Ifølge oplysningerne fra de italienske myndigheder omfatter den tredje kategori © af anlæg alle svævebaneanlæg, der er beregnet til idrætsudøvelse, og som ligger i turistområder. Som anført i betragtning 64 falder deres finansiering inden for anvendelsesområdet for traktatens statsstøtteregler. Med henblik på at fastslå, om støtten er forenelig med fællesmarkedet, må det derfor vurderes, om den kan være omfattet af en af de i traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, fastsatte undtagelsesbestemmelser.

(73) Det bidrag, der ydes i medfør af de i lov nr. 6/1996 omhandlede foranstaltninger, er ikke af social karakter, det gives ikke til enkelte forbrugere, og formålet er ikke at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder. Der er heller ikke tale om støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder, som er påvirket af Tysklands deling. Artikel 87, stk. 2, finder derfor ikke anvendelse.

(74) På den pågældende støtte kan heller ikke anvendes artikel 87, stk. 3, litra a) og b), fordi den ikke er beregnet til at fremme den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse, eller til at fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse.

(75) Med hensyn til foreneligheden i medfør af artikel 87, stk. 3, litra c), i forbindelse med udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner er betingelserne for at anvende Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder(12) ikke til stede. Støtteforanstaltningerne er ikke anmeldt hver for sig til Kommissionen, og der er ikke forelagt en omstruktureringsplan. De anlæg, der nyder godt af støtten er ikke nødvendigvis kriseramte, og støtten er ikke beregnet på at genskabe virksomhedernes økonomiske og finansielle lønsomhed på længere sigt. I ovennævnte rammebestemmelser kræves det, at der vedtages foranstaltninger, som så vidt muligt skal udligne støttens eventuelle negative virkninger for konkurrencen. Lov nr. 6/1996 omhandler ikke vedtagelse af sådanne foranstaltninger.

(76) De italienske myndigheder understreger dog, at alle støttemodtagerne i denne kategori, består af små virksomheder, der er berettigede til at modtage støtte på op til den intensitet, der er fastsat i Kommissionens forordning om støtte til små og mellemstore virksomheder(13). Dette svarer i henhold til forordningens artikel 2, litra c) og d), til en bruttostøtteintensitet på 15 % af investeringen i anlægsaktiver og immaterielle aktiver.

(77) Lægges der til det på denne måde fastsatte tal på 15 % den midlertidige forhøjelse af støtteintensiteten, som forklaret i betragtning 54 - svarende til 25 procentpoint i 2002 - vil den tilladte bruttostøtteintensitet blive 40 %. Kommissionen finder, at denne intensitet kan tillades også for støtte, der er ydet før 2002.

(78) Eftersom det højeste beløb, der ifølge oplysningerne fra de italienske myndigheder er ydet inden for denne kategori C, udgør 30 %, og således er lavere end de tilladte højeste intensiteter, konkluderer Kommissionen, at den støtte, der er ydet til driftsledere af anlæg, hvis formål er idrætsudøvelse i turistområder, er forenelig med traktatens statsstøtteregler. Desuden tager Kommissionen til efterretning, at Italien har forpligtet sig til at genanmelde ordningen i 2006.

VIII. KONKLUSION

(79) På grundlag af ovenstående betragtninger og oplysningerne fra de italienske myndigheder konstaterer Kommissionen derfor, at de foranstaltninger, der i henhold til lov nr. 6/1996 allerede er indrømmet 77 driftsledere af opadstigende svævebaneanlæg:

a) som følge af deres lokale præg ikke udgør statsstøtte, for så vidt som ordningen også finder anvendelse på anlæg i kategori B, som defineret i betragtning 65

b) udgør statsstøtte, der i medfør af traktatens artikel 73 er forenelig med fællesmarkedet, for så vidt som ordningen finder anvendelse på anlæg i kategori A, som defineret i betragtning 63

c) udgør statsstøtte, der i medfør af traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), er forenelig med fællesmarkedet, for så vidt som ordningen finder anvendelse på anlæg i kategori C, som defineret i betragtning 64.

(80) For så vidt angår ordningens fremtidige anvendelse, anlægger Kommissionen følgende betragtninger:

a) ordningen udgør ikke statsstøtte, når den anvendes på anlæg i kategori B, som defineret i betragtning 65

b) ordningen udgør statsstøtte, der i medfør af traktatens artikel 73 er forenelig med fællesmarkedet, når den anvendes på anlæg i kategori A, som defineret i betragtning 63

c) ordningen udgør statsstøtte, der i medfør af traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), er forenelig med fællesmarkedet, når den anvendes på anlæg i kategori C, som defineret i betragtning 64.

Ovenstående bestemmelser finder anvendelse indtil 2007 i overensstemmelse med betragtningerne i nærværende beslutning, særlig afsnit V, betragtning 33, 34 og 54. Kommissionen tager også til efterretning, at Italien har forpligtet sig til at genanmelde ordningen i 2006.

(81) Disse bestemmelser er ikke til hinder for anvendelse af enhver vedkommende fællesskabsforskrift på området, særlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/9/EF af 20. marts 2000 om svævebaneanlæg til personbefordring(14) -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

De foranstaltninger, Italien i medfør af den selvstyrende provins Bolzanos lov af 4. marts 1996, nr. 6, har gennemført til fordel for svævebaneanlæg i nævnte provins:

a) udgør som følge af deres lokale præg ikke statsstøtte, for så vidt som ordningen finder anvendelse på svævebaneanlæg hen over jorden, der er beregnet til fritidsaktiviteter fortrinsvis af lokal interesse eller af social art

b) udgør statsstøtte, der i medfør af EF-traktatens artikel 73 samt artikel 49 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde er forenelig med fællesmarkedet, for så vidt som ordningen finder anvendelse på opadstigende svævebaneanlæg, der udgør befordringsinfrastrukturer, som træder i stedet for offentlige befordringsmidler ad landevej

c) udgør statsstøtte, der i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), samt artikel 61, stk. 3, litra c), i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde er forenelig med fællesmarkedet, for så vidt ordningen finder anvendelse på svævebaneanlæg hen over jorden til betjening af områder af turistmæssig interesse.

Artikel 2

Ordningen kan anvendes i fremtiden indtil den 31. december 2006, når følgende betragtninger fortsat gælder:

a) ordningen udgør ikke statsstøtte, for så vidt som den finder anvendelse på idrætsanlæg for en rent lokal brugergruppe i et område med ringe eller ingen turistkapacitet og med et begrænset antal infrastrukturer

b) ordningen udgør statsstøtte, der i medfør af EF-traktatens artikel 73 samt artikel 49 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde er forenelig med fællesmarkedet, for så vidt som den finder anvendelse på anlæg, der skal modsvare befolkningens almene befordringsbehov

c) ordningen udgør statsstøtte, der i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), samt artikel 61, stk. 3, litra c), i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde er forenelig med fællesmarkedet, for så vidt som den finder anvendelse på svævebaneanlæg i turistområder, der kan tiltrække brugere, som har mulighed for at tage andre steder hen i udlandet.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 9. april 2002.

På Kommissionens vegne

Mario Monti

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 27 af 27.1.2001, s. 37.

(2) Se fodnote 1.

(3) Se Kommissionens beslutning af 14.9.2000 i sag N 208/2000, SOIT (NL). Se desuden Kommissionens hvidbog om fair betaling for brug af infrastruktur: en model for trinvis indførelse af afgiftsbestemmelser for transportinfrastrukturer i EU, KOM(1998) 466 endelig af 22.7.1998, kapitel 5, punkt 43, samt Kommissionens meddelelse KOM(2001) 35 endelig af 13.2.2001 - Bedre tjenesteydelseskvalitet i søhavne: En nøgle til europæisk transport.

(4) Dom i sag T-128/98 af 12. december 2000, "Paris"-lufthavne mod Kommissionen, Sml. 2000-II, s. 3929.

(5) Nyder anlæggene godt af en foranstaltning af almen art, er det klart, at der ikke er tale om statsstøtte, idet der ikke foretages nogen udvælgelse.

(6) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

(7) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 30.

(8) Se forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (EFT L 10 af 13.1.2001, s. 33), og Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (EFT C 288 af 9.10.1999, s. 2), samt retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte (EFT C 74 af 10.3.1998, s. 9).

(9) Se KOM(2000) 5 endelig af 26.7.2000: Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om støtte til samordning af transport ad jernbane, landevej og indre vandveje forelagt af Kommissionen.

(10) Se fodnote 8.

(11) Støtten, der udbetales i forskellige rater til støttemodtageren, vil blive vurderet under henvisning til den intensitet, der kan tillades på tidspunktet for bevillingen. I tilfælde af ordninger, der omhandler støtte, der udbetales på forskellige tidspunkter, henvises der til støtteintensiteten på tidspunktet for bevillingen. Det betyder, at hvis den samme støtteordning bevilger støtte i 2003 og 2004, vil den tilladte støtteintensitet med de fornødne ændringer være fem procentpoint lavere end for den støtte, der bevilges i 2004.

(12) Se fodnote 7.

(13) Se fodnote 8.

(14) EFT L 106 af 3.5.2000, s. 21.