*****

KOMMISSIONENS UDTALELSE

af 10. august 1984

til den franske regering om udkastet til anordning om personbefordring ad landevej

(84/436/EOEF)

I overensstemmelse med artikel 1 i Raadets beslutning af 21. marts 1962 (1) om indfoerelse af en fremgangsmaade til forudgaaende undersoegelse og forhandling om visse administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som medlemsstaterne paataenker at udstede paa transportomraadet, som aendret ved Raadets beslutning 73/402/EOEF af 22. november 1973 (2), har. den franske regering ved skrivelse af 10. juli 1984 fra sin faste repraesentation ved De europaeiske Faellesskaber sendt Kommissionen et udkast til anordning om personbefordring ad landevej.

Kommissionen modtog skrivelsen fra den faste repraesentation den 16. juli 1984. I overensstemmelse med artikel 1 i Raadets ovennaevnte beslutning er de oevrige medlemsstater ligeledes blevet underrettet.

I skrivelse af 20. juli 1984 til generaldirektoratet for transport anmodede naevnte permanente repraesentation om, at sagen behandles efter hasteproceduren i artikel 2, stk. 4, i Raadets beslutning. Generaldirektoratet for transport modtog denne skrivelse den 24. juli 1984.

Paa Kommissionens initiativ blev der afholdt et informationsmoede med den franske regering den 26. juli 1984 i Bruxelles. Paa dette moede overbragte de franske regeringsrepraesentanter Kommissionen en udgave af udkastet til anordning som var gennemgribende aendret i forhold til den udgave, der var fremsendt den 10. juli 1984.

Ingen medlemsstat har anmodet om forhandlinger, og Kommissionen har ikke fundet det hensigtsmaessigt at indlede forhandlinger med alle medlemsstater vedroerende de paagaeldende bestemmelser.

I medfoer af artikel 2, stk. 1, i Raadets beslutning, skal Kommissionen afgive foelgende udtalelse:

1. Kommissionen konstaterer, at udkastet til anordning ifoelge den franske regering indeholder der noedvendige bestemmelser til gennemfoerelse af artikel 7, 27 og 29 i lov nr. 82-1153 af 30. december 1982 om retningslinjer for den indenlandske transport, som Kommissionen afgav udtalelse om den 15. december 1982 (3). Kommissionen tager til efterretning, at udkastet til anordning kun vedroerer personbefordring af landevej inden for Frankrigs graenser med undtagelse af regionen Ile de France (Paris-omraadet), idet der med henblik paa lovens gennemfoerelse i denne region vil blive udarbejdet saerlige bestemmelser inden for den naermeste fremtid.

Kommissionen konstaterer, at de i udkastet til anordning indeholdte gennemfoerelsesbestemmelser vedroerer

- de naermere vilkaar for optagelse paa et register over virksomheder, som udoever offentlig personbefordring af landevej,

- definition af og naermere vilkaar for forskellige former for personbefordring ad landevej samt

- de naermere vilkaar for adgangen til at udoeve personbefordring ad landevej inden for den nationale transport.

2. Kommissionen finder det oenskvaerdigt, om den franske regering benyttede sig af denne lejlighed til at tilpasse sin definition af rutekoersel og lejlighedsvis koersel til de bestemmelser, der paa EF-niveau er vedtaget for international personbefordring ad landevej mellem medlemsstaterne i forordning nr. 117/66/EOEF (4).

Kommissionen tager til efterretning, at de bestemmelser i driftsforordningen, der er omhandlet i artikel 8 i anordning nr. 49-1473 af 14. november 1949, som skal ophaeves, bliver optaget i de aftaler, der skal indgaas med offentlige eller private virksomheder, der varetager rutekoersel eller bestillingskoersel.

3. For saa vidt angaar vilkaarene for adgang til erhvervet, skal Kommissionen, med henvisning til Raadets direktiv 74/562/EOEF af 12. november 1974 om adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i indenlandsk og international transport (5), fremsaette nedenstaaende bemaerkninger og henstillinger:

a) Ifoelge artikel 2 i udkastet til anordning tillige med artikel 5 og 13 fritages transportvirksomheder, der er oekonomisk uafhaengige, men som drives af lokale myndigheder uden derfor at have status som juridisk person fra forpligtelsen til optagelse paa registret over virksomheder, der udoever offentlig personbefordring af landevej, hvorfor de ogsaa undtages fra betingelserne for adgang til erhvervet. Denne undtagelse er i modstrid med bestemmelserne i artikel 1, stk. 2, andet afsnit i direktiv 74/562/EOEF, i henhold til hvilken, »ethvert organ, som henhoerer under en offentlig myndighed, hvad enten det selv har status som juridisk person eller er undergivet en myndighed, der har saadan status«, er underlagt betingelserne for adgang til erhvervet.

Kommissionen anmoder derfor den franske regering om at aendre ordlyden af artikel 2 i sit udkast for at bringe den i overensstemmelse med direktiv 74/562/EOEF.

b) Kommissionen tager artikel 7, litra a) i udkastet til anordning til efterretning, i henhold til hvilken det antal diplomer, der fritager indehaveren fra kravet om at foere bevis for sin faglige dygtighed, der er omhandlet i den tvaerministerielle bekendtgoerelse af 31. december 1977, begraenses til diplomer udstedt af institutioner, der meddeler uddannelse paa transportomraadet, og som er godkendt ved tvaerministeriel bekendtgoerelse.

Kommissionen finder, at denne aendring falder i traad med aanden i direktiv 74/562/EOEF, men den kan dog foerst udtale sig definitivt om, hvorvidt artikel 7 i udkastet til anordning er i overensstemmelse med direktivet, naar den har set udkastet til de gennemfoerelsesbekendtgoerelser, som den franske regering har bebudet.

Kommissionen skal anmode den franske regering om venligst i god tid at fremsende naevnte udkast til bekendtgoerelser.

c) Kommissionen tager de erklaeringer til efterretning, som den franske regering fremsatte paa informationsmoedet den 26. juli 1984, om, at vilkaarenene for haederlighed og oekonomisk evne som hidtil vil blive holdt adskilt fra vilkaarene for faglig dygtighed og fortsat vil vaere reguleret ved lov af 30. august 1947 om sanering af handels- og industrierhvervene og lov af 22. oktober 1940 om betaling med check samt overfoersel.

d) Komissionen tager ligeledes til efterretning, at forpligtelsen til at begrunde afslag paa en anmodning om adgang til erhvervet samt klagemulighederne i denne forbindelse i den i artikel 5, stk. 1, i direktiv 74/562/EOEF omhandlede forstand, ifoelge de af den franske regering fremsatte erklaeringer er reguleret ved lov at 11. juli 1979 og anordning af 28. november 1983 om begrundelse af administrative afgoerelser og om forbedring af forholdet mellem den offentlige forvaltning og borgerne.

e) For saa vidt angaar artikel 12 i udkastet til anordning tager Kommissionen de erklaeringer til efterretning, som den franske regering fremsatte paa informationsmoedet den 26. juli 1984, om at stk. 2 og 3 i naevnte artikel vil udgaa.

f) Da man i artikel 37, litra a), ved privat transport forstaar »transport af deres personale, der varetages af en offentlig myndighed eller af en virksomhed med henblik paa deres almindelige driftsbehov«, synes man i udkastet til anordning at undtage virksomheder, der udoever en saadan form for transport, fra betingelserne for adgang til erhvervet. Kommissionen noterer sig imidlertid den franske regerings erklaering om, at transportvirksomheder, der udoever denne form for koersel, vil blive omfattet af betingelserne for adgang til erhvervet.

For at undgaa tvivl saa Kommissionen gerne, at den franske regering praeciserer dette yderligere i artikel 37, litra a).

g) Kommissionen skal henlede den franske regerings opmaerksomhed paa den forskelsbehandling mellem indenlandske og internationale transportvirksomheder samt mellem transportvirksomhederne i Ile de France og i den oevrige del af Frankrig, som artikel 52 i udkastet til anordning kan give anledning til, for saa vidt angaar vilkaarene for adgangen til erhvervet.

4. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater om naervaerende henstilling.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. august 1984.

Paa Kommissionens vegne

Giorgios CONTOGEORGIS

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 23 af 3. 4. 1962, s. 720/62.

(2) EFT nr. L 347 af 17. 12. 1973, s. 48.

(3) EFT nr. L 361 af 22. 12. 1982, s. 27.

(4) EFT nr. 147 af 9. 8. 1966, s. 2688/66.

(5) EFT nr. L 308 af 19. 11. 1974, s. 23.