*****

RAADETS HENSTILLING

af 13. juni 1985

om social beskyttelse af u-landsfrivillige

(85/308/EOEF)

RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER -

som henviser til traktaten om oprettelse af De europaeiske Faellesskaber, saerlig artikel 235,

som henviser til udkast til henstilling forelagt af Kommissionen (1),

som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),

som henviser til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og

som tager foelgende i betragtning:

Det europaeiske Raad gav paa sit moede den 25. og 26. juni 1984 udtryk for oensket om, at medlemsstaterne tager skridt til at tilskynde de unge til at deltage i projekter, der gennemfoeres af Faellesskabet uden for dets graenser, og for at de isaer stoetter oprettelsen af landsforeninger for europaeiske u-landsfrivillige, med det formaal at samle de unge europaeere, der oensker at arbejde ved projekter i udviklingslandene;

saadanne foranstaltninger, der tager sigte paa at tilskynde u-landsfrivillige til at arbejde med udviklingsprojekter, vil kunne bidrage til den konkrete gennemfoerelse af den samarbejdspolitik, der fastlaegges i forening af Faellesskabet, medlemsstaterne og landene i den tredje verden, og som har til formaal at fremme den oekonomiske, sociale og kulturelle udvikling i udviklingslandene;

personer, der er motiverede og kvalificerede paa omraader, som er relevante for u-landsarbejde, kan herved skaffe sig erfaringer og en vaerdifuld supplerende uddannelse i overensstemmelse med maalene i traktatens artikel 128;

der boer derfor tages skridt til at fjerne de bestaaende hindringer for at blive beskaeftiget som u-landsfrivillig;

det er en hindring for denne form for beskaeftigelse, at der inden for visse medlemsstaters socialsikringsordninger ikke findes en fyldestgoerende daekning for saadanne personer og deres familiemedlemmer, hverken i den periode, der tilbringes som u-landsfrivillig, eller i forberedelsesperioden eller med hensyn til anerkendelsen af en af disse perioder eller af begge;

da traktaten ikke i oevrigt indeholder den fornoedne hjemmel til at virkeliggoere dette faellesskabsmaal, maa artikel 235 tages i anvendelse -

HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE

A. - at de som et af maalene for deres socialpolitik anerkender indfoerelse af social beskyttelse af u-landsfrivillige, eller udfyldelse af bestaaende lakuner paa dette omraade;

- at de ved »u-landsfrivillige« forstaar personer, der, eventuelt i overensstemmelse med national lovgivning, udsendes til udviklingslande gennem anerkendte, ikke-statslige organisatoner, hvad enten disse modtager statsstoette eller ej, paa afloenningsvilkaar, der svarer til de lokale vilkaar i de paagaeldende udviklingslande, med det formaal at yde et positivt bidrag til disse landes fysiske, oekonomiske og sociale udvikling; at de ved »medlemmer af deres familie« forstaar de personer, der er defineret som saadan i den nationale lovgivning og praksis;

- at de tager de noedvendige skridt med henblik paa at faa indfoert en daekkende social beskyttelse af u-landsfrivillige og medlemmer af deres familie, ud fra foelgende principper:

1. U-landsfrivillige samt deres familiemedlemmer boer nyde social beskyttelse paa samme niveau som personer, der udfoerer lignende arbejde i det land, de udsendes fra.

Denne beskyttelse daekker ogsaa den periode, hvor den paagaeldende i henhold til sin kontrakt forbereder sig i det udsendende land.

Denne beskyttelse boer omfatte ydelser i tjenesteperioden i et udviklingsland og erhvervelse og opretholdelse af sociale rettigheder i denne periode med henblik paa social beskyttelse efter hjemkomsten.

2. Beskyttelsen boer daekke foelgende:

a) sygdom;

b) svangerskab og foedsel;

c) invaliditet;

d) alderdom;

e) doedsfald;

f) arbejdsulykker og erhvervssygdomme, der anerkendes af den beroerte medlemsstat;

g) arbejdsloeshed efter hjemkomsten;

h) forsoergerpligt paa Faellesskabets omraade.

Ved overfoersel til udlandet kan de nationale lovgivninger begraense ydelserne eller tilpasse ydelsernes stoerrelse.

3. Beskyttelsen af u-landsfrivillige og deres familiemedlemmer boer tilrettelaegges saaledes, at den bliver saa omfattende som muligt inden for rammerne af de nationale ordninger.

Dette indebaerer, at de u-landsfrivillige ikke udelukkes fra social beskyttelse under deres u-landsarbejde, selv om deres loen i udviklingslandet er lavere end det mindstebeloeb, der berettiger til social beskyttelse.

4. Omkostningerne i forbindelse med denne beskyttelse boer daekkes paa passende maade i henhold til national lovgivning og praksis.

5. Den enkelte medlemsstat boer sikre ligebehandling af de ovenfor omhandlede u-landsfrivillige og disses familiemedlemmer, der er statsborgere i andre medlemsstater, og af de ovenfor omhandlede u-landsfrivillige og disses familiemedlemmer, der er statsborgere i den paagaeldende medlemsstat, for saa vidt faellesskabsbestemmelserne for vandrende arbejdstagere gaelder for dem. 6. Medlemsstaterne boer, i det omfang det er hensigtsmaessigt, traeffe deres foranstaltninger ud fra foelgende retningslinjer:

1) daekningen boer ske paa én eller flere af foelgende maader:

a) tjenesteperioder i et udviklingsland betragtes som forsikringsperioder, beskaeftigelsesperioder eller opholdsperioder i henhold til den udsendende stats lovgivning eller praksis med henblik paa fastlaeggelse af retten til ydelser (og, i givet fald, med henblik paa beregning af stoerrelsen af disse ydelser) i forbindelse med begivenheder, der maatte indtraede efter hjemkomsten til det udsendende land;

b) personer, der ellers ikke laengere ville vaere undergivet det udsendende lands lovgivning med hensyn til kortvarige begivenheder, der maatte indtraeffe i forberedelsesperioden eller i selve tjenesteperioden, bibeholder retten til ydelser i en periode, der er naermere fastlagt i det udsendende lands lovgivning;

c) der anvendes den udstationeringsordning, der er fastsat i de mellem det udsendende land og de beroerte udviklingslande indgaaede socialsikringsaftaler, eller i mangel af saadanne aftaler, i det udsendende lands lovgivning;

d) der kan i henhold til det udsendende lands lovgivning tegnes en frivillig forsikring for statsborgere, der er bosat i udlandet, eller, hvis en saadan ordning ikke er mulig, kan der etableres en saerlig frivillig forsikring for u-landsfrivillige samt deres familiemedlemmer;

e) der kan under de u-landsfrivilliges og deres familiemedlemmers ophold i et udviklingsland ske fortsat udbetaling af loen i perioder med midlertidig uarbejdsdygtighed som foelge af sygdom, svangerskab og barsel eller ulykkestilfaelde.

2) Medlemsstaterne drager omsorg for, at det forhold, at de u-landsfrivilliges loen, saa laenge de er beskaeftiget med u-landsarbejde, er lavere end det mindstebeloeb, der berettiger til social beskyttelse, ikke faar til foelge, at de mister retten til ydelser under denne sikring eller til at tegne en frivillig forsikring i henhold til denne lovgivning.

3) a) De udgifter i forbindelse med sygdom, som de u-landsfrivillige eller deres familiemedlemmer maa afholde i et udviklingsland, boer refunderes i henhold til den udsendende medlemsstats lovgivning.

b) Saafremt laegebehandling ikke refunderes, kan beskyttelsen af u-landsfrivillige og deres familiemedlemmer ved sygdom, svangerskab og barsel samt ulykkestilfaelde under opholdet i udviklingslandet dog bestaa i en privat forsikring.

c) Den ret til laegebehandling, som u-landsfrivillige, der er udstationeret, eller som er daekket af en frivillig forsikring, har tillige med deres familiemedlemmer, boer opretholdes saaledes, at den ogsaa omfatter en naermere bestemt periode efter hjemkomsten til det udsendende land, medmindre de paagaeldende personer allerede er daekket i denne periode i kraft af at opholde sig i hjemlandet, eller fordi de er arbejdsloese.

4) U-landsfrivillige boer i den periode, hvor de i henhold til deres kontrakt forbereder sig i det udsendende land, om noedvendigt i lovgivningsmaessig henseende betragtes som arbejdstagere, bl.a. med hensyn til retten til laegebehandling i tilfaelde af sygdom og ulykke, medmindre de allerede er daekket i kraft af at opholde sig i hjemlandet. Ogsaa deres ovenfor naevnte familiemedlemmer boer vaere daekket i - og med hensyn til anerkendelsen af - saadanne perioder. 5) For at kunne vaere beskyttet i forbindelse med arbejdsloeshed efter hjemkomsten skal de u-landsfrivillige og deres familiemedlemmer, der ligeledes har arbejdet som u-landsfrivillige, og som, om noedvendigt, har betalt forsikringsbidrag for den i punkt 4 omhandlede periode, kunne goere krav paa, at disse tjenesteperioder anses som forsikrings- eller beskaeftigelsesperioder.

B. Senest to aar efter vedtagelsen af denne henstilling tilstiller medlemsstaterne Kommissionen de noedvendige oplysninger, saaledes at den kan udarbejde en rapport til Raadet om de fremskridt, der er opnaaet, og de hindringer, man er stoedt paa i forbindelse med indfoerelse af en socialbeskyttelse af u-landsfrivillige, og saaledes at Kommissionen i givet fald kan stille forslag om yderligere foranstaltninger, der maatte vaere paakraevet for at naa de faelles maal.

Udfaerdiget i Luxembourg, den 13. juni 1985.

Paa Raadets vegne

G. DE MICHELIS

Formand

(1) EFT nr. C 16 af 17. 1. 1985, s. 11.

(2) EFT nr. C 122 af 20. 5. 1985, s. 80.

(3) Udtalelse afgivet den 27. marts 1985 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).