KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 823/95 af 10. april 1995 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af dinatriumcarbonat med oprindelse i Amerikas Forenede Stater

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 522/94 (2), særlig artikel 11,

efter konsultation i Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) Ved forordning (EØF) nr. 3337/84 (3) indførte Rådet en endelig antidumpingtold på import af dinatriumcarbonat med oprindelse i Amerikas Forenede Stater. To selskaber afgav pristilsagn, som blev godtaget ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 2253/84 (4).

(2) Ved Kommissionens afgørelse 90/507/EØF (5) afsluttedes den fornyede undersøgelse af de antidumpingforanstaltninger, der trådte i kraft i 1984 vedrørende natriumcarbonat med oprindelse i Amerikas Forenede Stater, eftersom den amerikanske markedsandel på daværende tidspunkt var ubetydelig, omend der for de amerikanske producenter var konstateret en dumpingmargen på indtil 12,8 %.

(3) I juni 1993 modtog Kommissionen en klage indgivet af CEFIC (European Chemical Industry Council), der optrådte på vegne af en række producenter i Fællesskabet og angiveligt repræsenterede 85 % af produktionen i Fællesskabet af natriumcarbonat. Klagen indeholdt beviser for, at den pågældende vare med oprindelse i USA indførtes til dumpingpriser, og at der forvoldtes skade som følge heraf, og de fremlagte beviser ansås for tilstrækkelige til at begrunde iværksættelsen af en procedure.

I august 1993 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (6) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af natriumcarbonat med oprindelse i Amerikas Forenede Stater.

(4) Kommissionen underrettede officielt de producenter, eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanter for eksportlandet og klagerne. Direkte berørte interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt.

(5) Eksportørerne og de klagende fællesskabsproducenter tilkendegav deres synspunkter skriftligt. En række importører fremlagde også oplysninger, og nogle af parterne anmodede om at blive hørt, hvilket blev imødekommet.

(6) I henhold til artikel 7, stk. 6, i forordning (EØF) nr. 2423/88 (grundforordningen) anmodede en eksportør om at få lejlighed til at møde repræsentanter for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. Et sådant møde fandt imidlertid ikke sted, da de andre parter ikke ønskede at deltage i et sådant møde.

(7) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe foreløbig afgørelse om dumping og skade, og den aflagde kontrolbesøg hos:

a) Klagende fællesskabsproducenter

Det Forenede Kongerige:

- Brunner Mond & Co Ltd, Northwich

Belgien:

- Solvay SA, Bruxelles

Nederlandene:

- Akzo Chemicals BV, Amersfoort

Frankrig:

- Solvay SA, Paris

- Rhône-Poulenc S.A., Courbevoie

Tyskland:

- Chemische Fabrik Kalk GmbH, Köln

- Matthes & Weber GmbG, Duisburg

- Solvay Alkali GmbH, Solingen

Italien:

- Solvay SA, Milano

Portugal:

- Solvay Produtos Quimicos S.A. Portugal, Lissabon

Spanien:

- Solvay S.A. Spain, Barcelona.

b) Amerikanske producenter/eksportører

- F.M.C., Philadelphia-PA

- Asahi Glas (AG) Soda Corporation-NY

- General Chemical (Soda Ash) Partners, Parsippany-NJ

- North American Chemical Company (NACC), Overland Park-KS

- Texasgulf Soda Ash Inc, Raleigh-NC

- Rhône-Poulenc of Wyoming Basic Chemicals Co, Shelton-CT

- Solvay Minerals Inc, Houston-EX.

c) Forbundne importører

Belgien:

- Solvay BAP, Bruxelles

Nederlandene:

- Asahi Glass Europe B.V., Amsterdam

Spanien:

- FMC Foret SA, Barcelona

Det Forenede Kongerige:

- General Chemical (GB) Ltd, Knutsford

Frankrig:

- Rhône-Poulenc S.A., Courbevoie.

d) Ikke-forbundne importører og handlende

Belgien:

- Zeebrugge Shipping and Bunkering Co N.V., Zeebrugge

Frankrig:

- Groupe BSN Emballages, Paris

- Saint Gobain S.A., Paris

Tyskland:

- Megachem GmbH & Co KG, Hamburg

- Helm AG, Hamburg.

(8) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. januar 1992 til den 30. juni 1993.

B. VARE

1. Den pågældende vare

(9) Den vare, der er omfattet af undersøgelsen, er dinatriumcarbonat (soda), som er kendetegnet ved hovedbestanddelen NA2CO3 (vandfri natriumcarbonat) og henhører under KN-kode 2836 20 00.

Varen anvendes hovedsagelig inden for følgende industrier: glasindustri, stålindustri, kemisk industri, vaskemiddelindustri, papir og papirmasse, næringsmiddelindustri og vandbehandling.

(10) Dinatriumcarbonat fremstilles i Europa af kalksten, natriumchlorid og ammoniak ved en kapital- og energiintensiv proces, som patenteredes af Solvay i 1865 og kaldes »den kunstige sodafremstillingsproces« i modsætning til den amerikanske »naturlige sodafremstillingsproces«; i USA fremstilles soda ved rensning af trona, som er et mineral, der findes som næsten uudtømmelige naturforekomster i Wyoming.

2. Samme vare

(11) Slutresultatet af ovennævnte forskellige produktionsprocesser er imidlertid det samme, og de varer, der fremstilles, er i alle henseender identiske, idet de har samme fysiske og tekniske egenskaber og anvendelsesmuligheder.

De varer, der importeredes til Fællesskabet fra USA, og de varer, der fremstilles og sælges i Fællesskabet, er følgelig samme varer.

C. DUMPING

1. Normal værdi

(12) Kommissionen undersøgte først, om de mængder, hver af de amerikanske producenter solgte på hjemmemarkedet, nåede op på 5 % af de mængder, der eksporteredes til Fællesskabet, idet en sådan mængde konsekvent er blevet anset for at være den mindste repræsentative mængde med henblik på sammenligning. Seks af de syv amerikanske selskaber, der samarbejdede med Kommissionen, kunne opvise en procentsats for det indenlandske salg, som var væsentligt højere end nævnte tærskel på 5 %, idet Kommissionen dog konstaterede, at der var solgt betydelige mængder af den pågældende vare (mellem 30 og 60 % udtrykt i mængde) i referenceperioden til priser, som var lavere end produktionsomkostningerne, som defineret i artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i grundforordningen; produktionsomkostningerne blev fastlagt efter den metode, der er beskrevet i betragtning 15. Disse salg ansås ikke for at have fundet sted i normal handel, og der blev derfor set bort herfra i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.

(13) Den normale værdi blev derefter i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra a), i grundforordningen fastsat på grundlag af salgspriserne for det fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet efter fradrag af alle rabatter og afslag, der havde direkte tilknytning til det pågældende salg.

(14) For én eksportørs vedkommende nåede salget i normal handel på hjemmemarkedet ikke op på nævnte 5 % af eksportsalget af den pågældende vare til Fællesskabet, idet hovedparten af salget gik til selskaber, der var forretningsmæssigt forbundet med eksportøren.

(15) Den normale værdi for dette selskab blev derfor beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i grundforordningen. Den blev beregnet på grundlag af de faste og variable råvare- og fremstillingsomkostninger for den vare, der eksporteredes til Fællesskabet, med tillæg af et rimeligt beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt en rimelig fortjeneste.

Salgs- og administrationsomkostninger og andre omkostninger samt fortjeneste beregnedes på grundlag af gennemsnitstallene for de øvrige selskabers hjemmemarkedssalg af den pågældende vare; på grundlag af det fortjenstgivende salg fastsattes den gennemsnitlige fortjeneste til 10 %.

2. Eksportpriser

(16) I de tilfælde, hvor de pågældende varer solgtes direkte til uafhængige importører i Fællesskabet, fastsattes eksportpriserne på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for varer, der solgtes til eksport til Fællesskabet.

(17) I de tilfælde, hvor varerne eksporteredes til forbundne importører i Fællesskabet, beregnedes eksportpriserne i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, litra b), i grundforordningen på grundlag af videresalgsprisen til første uafhængige køber, idet der blev foretaget en justering for at tage hensyn til alle omkostninger, der påløb mellem import og videresalg, plus en fortjenstmargen på 5 %, som ansås for rimelig på grundlag af de oplysninger, som Kommissionen var i besiddelse af om den pågældende varesektor.

3. Sammenligning

(18) Den normale værdi sammenlignedes med eksportpriserne beregnet ab fabrik for hver enkelt transaktion og i samme handelsled. Kommissionen tog i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9 og 10, i grundforordningen om fornødent hensyn til forskelle, der direkte påvirkede prisernes sammenlignelighed, såsom visse salgsomkostninger, herunder kreditvilkår, transport-, forsikrings-, håndterings- og emballeringsomkostninger og dermed forbundne omkostninger.

4. Dumpingmargen

(19) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted, og at dumpingmargenen var lig med forskellen mellem den fastsatte normale værdi og eksportprisen ved salg til Fællesskabet.

(20) Den vejede gennemsnitlige dumpingmargen for de pågældende selskaber beregnet cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgjorde:

>TABELPOSITION>

(21) Med hensyn til firmaer, der ikke var rede til at samarbejde om gennemførelse af undersøgelsen, eller som ikke besvarede Kommissionens spørgeskema tilfredsstillende, fandt Kommissionen, at dumpingmargenen i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i grundforordningen burde fastsættes på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. I den henseende ansås de mest rimelige foreliggende faktiske oplysninger for at være dem, som Kommissionen havde efterprøvet som led i undersøgelsen, og da Kommissionen ikke havde grund til at antage, at de ikke-samarbejdsvillige selskaber skulle have praktiseret dumping i et mindre omfang end svarende til den højeste dumpingmargen, der er fastlagt, og for ikke at belønne manglende samarbejdsvilje, ansås det for rimeligt at fastsætte en margen på 14,3 % for disse selskaber.

D. ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET

(22) Nogle amerikanske eksportører og repræsentanterne for den største forarbejdningsindustri i Fællesskabet, glasindustrien, anførte, at to af de klagende selskaber var forretningsmæssigt forbundet med amerikanske eksportører, havde selv importeret amerikansk soda i undersøgelsesperioden og burde derfor ikke anses for at være en del af den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet på baggrund af artikel 4, stk. 5, i grundforordningen.

(23) Det skal i den forbindelse erindres, at artikel 4, stk. 5, ikke foreskriver automatisk udelukkelse af producenter, der er forbundne med eksportørerne, eller producenter, som selv importerer den påståede dumpingvare; det pålægges blot fællesskabsinstitutionerne fra sag til sag at undersøge, om det er påkrævet at udelukke en producent i den pågældende situation.

(24) Kommissionen undersøgte derfor, om de to fællesskabsproducenter blot supplerede deres produktionsvirksomhed i Fællesskabet med import, eller om de var importører med en forholdsvis begrænset produktion i Fællesskabet. Denne fremgangsmåde er i overensstemmelse med Domstolens seneste retspraksis vedrørende definitionen af »erhvervsgren i Fællesskabet«.

(25) Kommissionen undersøgte forholdet mellem de mængder, der fremstilledes i Fællesskabet, og de importerede mængder. Det fremgik af fastlæggelsen af de faktiske omstændigheder, at de to fællesskabsproducenter, som er forretningsmæssigt forbundet med eksportører, og som selv importerer den pågældende vare fra De Forenede Stater, importerer forholdsvis små mængder (i det ene tilfælde udgjorde importen 10 % af fællesskabsproducentens produktion solgt i Fællesskabet og i det andet tilfælde mindre end 1 %). For så vidt angår den ene fællesskabsproducent, som købte en amerikansk produktionsvirksomhed i 1992, måtte eksisterende kontrakter desuden opfyldes, men importen fra denne virksomhed ophørte i 1993. Den anden producent importerer hovedsagelig til egen videreforarbejdning.

(26) Det kan under disse omstændigheder fastslås, at de pågældende to fællesskabsproducenter, som har deres hovedsæde i Fællesskabet, hvor deres forretningspolitik fastlægges, og deres udenlandske investeringer planlægges som en normal udvidelse af deres forretningsvirksomhed, ikke fortrinsvis udøvede virksomhed som importører, men fortsat havde fremstilling af soda som deres hovedaktivitet. I betragtning af de forholdsvis små mængder, der importeredes, kan disse producenter ikke anses for at have været beskyttet mod virkningerne af dumpingimporten.

(27) På baggrund af ovenstående konkluderedes det, at der ikke var grundlag for at holde nogen af de klagende producenter uden for definitionen af »erhvervsgren i Fællesskabet«.

E. SKADE

1. Forbruget af soda i Fællesskabet

(28) Baseret på besvarelserne af spørgeskemaerne og på Eurostat er forbruget i Fællesskabet faldet gennem de seneste år, nemlig fra 6 242 000 tons i 1990 til 5 963 000 tons i 1992 og 2 840 000 tons i første halvdel af 1993, både på grund af den generelle økonomiske lavkonjunktur, der især har ramt glasindustrien (som er den største forarbejdningssektor for soda), og på grund af øget genbrug af glas.

2. Eksportørernes adfærd på fællesskabsmarkedet

a) Importens omfang og markedsandel

(29) De importerede mængder med oprindelse i USA steg betydeligt, nemlig fra 52 000 tons i 1990 til 272 000 tons i 1991, 578 000 tons i 1992 og 235 000 tons i første halvdel af 1993, svarende til en forøgelse af markedsandelen fra 0,8 % i 1990 til 4,4 % i 1991, 9,7 % i 1992 og 8,3 % i første halvdel af 1993. Denne udvikling står i stærk modsætning til udviklingen i fællesskabserhvervsgrenens salg og markedsandel (jf. betragtning 32 og 33).

b) Priserne på importvarerne fra USA

(30) Sammenligningen mellem fællesskabserhvervsgrenens priser og de pågældende eksportørers priser fandt sted på grundlag af salget af natriumcarbonat i undersøgelsesperioden i samme handelsled og på de vigtigste markeder i Fællesskabet. Prisberegningerne er baseret på de faktiske cif-priser, fortoldet.

Det fremgik af sammenligningen, at der for eksportvarerne fra USA var tale om underbudsmargener på fællesskabsmarkedet på indtil 15 %. Hele undersøgelsesperioden var kendetegnet ved sådanne underbud, selv om fællesskabsproducenternes priser faldt fra slutningen af 1992 til slutningen af undersøgelsesperioden med ca. 10 % i gennemsnit som en tilpasning til den faldende prisudvikling.

3. Fællesskabserhvervsgrenens situation

a) Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse

(31) Produktionen i Fællesskabet af soda faldt fra næsten 6,8 mio. tons i 1990 til 5,9 mio. tons i 1992 og 2,9 mio. tons i første halvdel af 1993. Selv om produktionskapaciteten faldt fra 7,3 mio. tons i 1990 til 6,9 mio. tons i 1993, faldt kapacitetsudnyttelsesgraden alligevel fra 93 % i 1990 til 81 % i 1993. I betragtning af de faste omkostningers betydning i sodaproduktionen, havde denne nedgang negative følger for rentabiliteten (jf. betragtning 35).

b) Salg og markedsandel

(32) Den mængde soda, som fællesskabsproducenterne solgte i Fællesskabet, faldt fra 6 mio. tons i 1990 til 5,1 mio. tons i 1992 og 2,5 mio. tons i første halvdel af 1993.

(33) Mellem 1990 og 1993 udviste fællesskabserhvervsgrenens markedsandel følgende udvikling: 96 % i 1990, 92 % i 1991, 85 % i 1992 og 88 % i første halvdel af 1993. Denne relative forbedring i 1993 skal dog ses på baggrund af den fortsatte tilbagegang i fællesskabsproducenternes salg på EU-markedet.

c) Prisudvikling

(34) Fællesskabsproducenternes priser, som havde ændret sig i 1990 og 1991, faldt i undersøgelsesperioden, navnlig fra og med 1993, nemlig med ca. 10 % i gennemsnit.

d) Fortjeneste

(35) Fællesskabsproducenternes finansielle situation forværredes betydeligt, idet den svingede fra fortjeneste i 1990 til tab i første halvdel af 1993. Beregnet som vejede gennemsnit udviklede situationen sig således: 13 % fortjeneste i 1990, 10 % i 1991, 3,5 % i 1992 og et tab på 4,7 % i 1993.

e) Beskæftigelse og investeringer

(36) Sodaindustrien er ikke arbejdskraftintensiv, men der har dog været tale om en konstant nedgang i beskæftigelsen siden 1991.

(37) Investeringerne har konstant været betydelige, fordi den kunstige sodafremstillingsproces gør det påkrævet løbende at forny maskiner og anlæg. Desuden er nye og kostbare investeringer nødvendige for at opfylde den strenge lovgivning om forurening. Stordrift, stor kapacitetsudnyttelse og en betydelig indtjening er nødvendig, for at fællesskabsproducenterne kan opretholde konkurrencedygtigheden i den kapitalintensive industri. Selv om de fleste fabrikker opfylder stordriftskriterierne, led de alle under nedgangen i kapacitetsudnyttelsen (jf. betragtning 31), uanset en fortsat indskrænkning af produktionskapaciteten. I løbet af 1993 indstillede tre mindre produktionsenheder i Tyskland og Belgien produktionen.

4. Skadens omfang

(38) Repræsentanterne for en forarbejdningsindustri, nemlig glasindustriens »Comité Permanent des Industries du Verre de la Communauté Économique Européenne« (CPIV) stillede spørgsmålstegn ved vurderingen af den forvoldte skade på nationalt plan, idet de gjorde gældende, at store forskelle i de forskellige selskabers resultater afhængig af deres beliggenhed i Fællesskabet var ensbetydende med, at alle fællesskabsproducenter ikke led skade i samme omfang, og at skaden derfor måtte fastlægges på regionalt plan.

(39) Kommissionen kan ikke godtage dette argument. Ovenstående undersøgelsesresultater i henseende til den forvoldte skade vedrører hele den erhvervsgren i Fællesskabet, der har indgivet klage, dvs. 90 % af fællesskabsproduktionen. Selv om fællesskabsproducenternes resultater var forskellige, led de alle under den negative udvikling, der er beskrevet ovenfor. Under disse omstændigheder må der drages konklusioner vedrørende den forvoldte skade for fællesskabsmarkedet som helhed. En regional fastlæggelse af den forvoldte skade ville alene kunne finde sted under de betingelser, der er fastlagt i artikel 4, stk. 5, i grundforordningen, og disse betingelser er ikke opfyldt i det foreliggende tilfælde.

5. Konklusion

(40) Det fastslås under disse omstændigheder, at der er påført fællesskabserhvervsgrenen væsentlig skade som defineret i artikel 4, stk. 1, i grundforordningen, i form af nedgang i markedsandelen, forringelse af de finansielle resultater og nedgang i beskæftigelsen.

Den foreliggende situation har desuden tvunget fællesskabsproducenterne til at nedsætte produktion og produktionskapacitet, og i nogle tilfælde har de måttet lukke fabriksanlæg.

6. Årsagen til skaden

6.1. Årsagssammenhæng mellem dumpingimporten og den forvoldte skade

(41) Sodamarkedet i Fællesskabet er et gennemsigtigt og prisfølsomt marked. Ved undersøgelsen af, om den væsentlige skade, der er påført fællesskabserhvervsgrenen, kunne tilskrives dumping, fastslog Kommissionen, at stigningen i dumpingimporten af soda fra USA faldt sammen med en betydelig nedgang i fællesskabserhvervsgrenens markedsandel og rentabilitet. Prisfaldet på fællesskabsmarkedet faldt også sammen med de amerikanske eksportørers betydelige prisunderbud på dette marked.

(42) Kommissionen skal i den forbindelse anføre, at de amerikanske eksportører har en klar interesse i at udvide deres tilstedeværelse i Fællesskabet ved hjælp af aktiv priskonkurrence. Som påpeget i betragtning 12 er salg på det amerikanske hjemmemarked kun delvis rentabelt. Som følge af stagnerende indenlandsk efterspørgsel er der betydelige mængder til rådighed til eksport. Efter etableringen af nye produktionsanlæg i Kina og Sydafrika har USA imidlertid stort set tabt disse traditionelle eksportmarkeder, og de møder øget konkurrence fra Kina på de fjernøstlige markeder.

6.2. Andre faktorers indvirkning

(43) Nogle eksportører og repræsentanterne for den største forarbejdningsindustri, glasindustrien, gjorde gældende, at den skade, som fællesskabserhvervsgrenen havde lidt, ikke skyldtes import med oprindelse i USA, men en række andre faktorer, nemlig: den øgede konkurrence mellem fællesskabsproducenterne som følge af Kommissionens beslutning 91/297/EØF, 91/298/EØF, 91/299/EØF, 91/300/EØF og 91/301/EØF (7) om en procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85 og 86 (beslutningerne fra december 1990) om sanktioner mod forskelsbehandling, manglende effektivitet hos Fællesskabets sodaproducenter, følgevirkningerne af lavkonjunkturen, den øgede anvendelse af affaldsglas sammen med anvendelsen af kaustisk soda i stedet for natriumcarbonat, import fra de central- og østeuropæiske lande samt virkningerne af kurssvingningerne på dollaren i undersøgelsesperioden. Det blev også gjort gældende, at dumping burde betragtes som et enestående og forbigående fænomen, da denne praksis havde været nødvendig for at etablere de amerikanske producenter som alternative leverandører på lang sigt.

6.2.1. Kommissionens beslutninger fra december 1990

(44) Ved beslutning af 19. december 1990 pålagde Kommissionen tre sodaproducenter i Fællesskabet bøder for overtrædelser af EØF-traktatens artikel 85 og 86. Kommissionen fastslog, at der forelå markedsafskærmningsaftaler til begrænsning af konkurrencen, udvekslingsordninger og konkurrencebegrænsende rabatordninger, såsom meromsætningsbonus. Ifølge de amerikanske sodaeksportører og glasindustrien førte disse beslutninger til en omstrukturering af Fællesskabets sodaindustri, som både påvirkede priser og mængder; de frie markedskræfter blev sluppet løs ved ophævelsen af ordninger, som havde medført, at der kunne opretholdes høje priser.

(45) For at vurdere virkningerne af beslutningerne fra december 1990 i forbindelse med den foreliggende antidumpingundersøgelse er det nødvendigt at analysere prisudviklingen på Fællesskabets sodamarked samt udviklingen af samhandelen inden for Fællesskabet siden dette tidspunkt.

Det fremgår af analysen, at beslutningerne fra december 1990 ikke umiddelbart medførte et fald i den gennemsnitlige pris på soda i Fællesskabet; i gennemsnit holdt priserne sig på et uændret niveau mellem 1990 og 1992. En af hovedårsagerne hertil kan være den, at brugermarkedet er koncentreret på nogle få store glasproducenter, som befinder sig i en stærk forhandlingsposition. Den sædvanlige praksis med forhandling af priser på årsbasis kan i det mindste delvis være årsagen til, at priserne ikke faldt i 1991, men den forklarer ikke prisstabiliteten i 1992. I begyndelsen af 1993 faldt priserne imidlertid betydeligt (10 %), og denne nedgang faldt sammen med den store stigning i importen fra USA i 1992 og første halvdel af 1993 til priser, som var væsentligt lavere end fællesskabsproducenternes priser (jf. betragtning 30). En sådan prispolitik må anses for at øve betydelig indflydelse på et råvaremarked.

Det er usandsynligt, at det pludselige og betydelige prisfald, der indtraf i begyndelsen af 1993, udelukkende kan tilskrives beslutningerne fra december 1990. Mellem 1990 og undersøgelsesperioden steg samhandelen mellem medlemsstaterne med soda fremstillet i Fællesskabet (8) meget beskedent. De forskellige fællesskabsvirksomheders indbyrdes stilling på de nationale markeder var stort set uændret, og det samme var tilfældet for samhandelsmønstret mellem Det Forenede Kongerige og det europæiske kontinent.

De fleste producenter af soda i Fællesskabet markedsførte deres vare i flere medlemsstater, men der kan ikke af statistikkerne for perioden fra 1990 til udgangen af undersøgelsesperioden i 1993 aflæses nogen udviklingstendens, som peger i retning af en stigning i de mængder, der indgik i »eksporten« inden for Fællesskabet. I betragtning af den pågældende vares art og de høje omkostninger ved landtransport dækkes det indenlandske salg stadig hovedsagelig af lokal produktion.

Sammenlignet med importen registrerede alle fællesskabsproducenter, herunder dem der ikke var berørt af beslutningerne fra december 1990, imidlertid en tilbagegang i salget i Fællesskabet, undtagen et enkelt selskab, hvis salg holdt sig på et næsten uændret niveau i perioden fra 1990 til første halvdel af 1993 som følge af, at en betydelig del af dets sodaproduktion anvendtes til egen videreforarbejdning.

Hvad angår den såkaldte »meromsætningsbonus«, gik denne ordning ud på, at visse betydningsfulde kunder opnåede en yderligere prisnedsættelse for de sidste 10 % af deres sodaindkøb. Denne rabatordning havde til formål at sikre, at en kunde dækkede det meste af eller hele sit behov ved indkøb fra den pågældende leverandør, men i praksis benyttedes ordningen kun i forbindelse med få indkøb på udvalgte markeder. De involverede mængder var ret beskedne. En amerikansk producent og glasindustrien påstod, at den amerikanske eksport blot erstattede de mængder, der tidligere blev solgt under denne rabatordning. Den betydelige forøgelse af importen af amerikansk soda fandt imidlertid også sted på markeder, hvor der ikke ydedes »meromsætningsbonus«; importen var langt større end de mængder, der var omfattet af denne bonusordning, og den havde negative følgevirkninger for alle fællesskabsproducenter, også dem der aldrig havde anvendt denne ordning. Kommissionen anser derfor ikke denne ordning for at være en faktor, der opvejer dumpingimportens rolle som værende årsagen til den forvoldte skade.

(46) Det undersøgtes desuden, om virkningerne af den øgede konkurrence mellem fællesskabsproducenterne og nogle producenters påståede ineffektive produktion havde bidraget til at skade de øvrige sodaproducenter i Fællesskabet. Beslutningerne fra december 1990 skulle normalt have gavnet de fællesskabsproducenter, der ikke var omfattet af beslutningerne, dvs. de leverandører, der var et alternativ til de producenter, der var blevet pålagt bøder. Det modsatte viste sig imidlertid at være tilfældet. Disse selskabers situation forværredes efter 1992 i samme grad som de foretagender, der var omfattet af nævnte sanktioner.

Under disse omstændigheder kan de vanskeligheder, som Fællesskabets sodaindustri registrerede, ikke alene tilskrives virkningerne af beslutningerne fra december 1990.

6.2.2. Den generelle økonomiske situation

(47) Det er naturligvis sandsynligt, at nedgangen i forbruget af soda i Fællesskabet med 4,5 % mellem 1990 og 1992 og med yderligere 5,4 % mellem 1992 og første halvdel af 1993 har påvirket fællesskabsproducenternes finansielle situation (jf. betragtning 35).

Denne tilbagegang i efterspørgslen skyldtes den almindelige økonomiske afmatning samt særlige forhold, såsom den øgede anvendelse af affaldsglas i glasindustrien, anvendelsen af flasker og krukker, hvortil der forbruges mindre glas (letvægtsglas) samt sammenbruddet efter 1990 af markedet i det tidligere Østtyskland, hvor fællesskabsproducenterne var aktive.

(48) Selv om denne udvikling klart har bidraget til tilbagegangen i fællesskabsproducenternes salg, kan den ikke forklare forøgelsen af den amerikanske sodas markedsandel på bekostning af den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. Nedgangen i EF-sodaindustriens markedsandel afspejles således næsten nøjagtigt af forøgelsen af de amerikanske producenters markedsandel. Hvis tilbageslaget for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet således udelukkende skulle være forårsaget af den ugunstige udvikling i de generelle økonomiske vilkår, ville importen fra USA også være blevet berørt.

6.2.3. Import fra andre lande end USA

(49) Kommissionen undersøgte også, om import fra andre lande kunne have bidraget til den skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet.

Det konstateredes, at markedsandelen for importen fra andre lande, såsom Polen, Rumænien, Bulgarien, det tidligere Tjekkoslovakiet og det tidligere Jugoslavien, kun steg ubetydeligt (fra 2,6 % i 1990 til et højdepunkt på 4,3 % i 1992 og ca. 3 % i første halvdel af 1993). Som følge af økonomiske vanskeligheder efter de politiske omvæltninger i disse lande fra 1990, reducerede de indenlandske producenter sodaproduktionen betydeligt, og eksporten til Fællesskabet steg kun ubetydeligt. Denne stigning kan ikke anses for at have haft en mærkbar indvirkning på den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet.

6.2.4. Substituering af soda med kaustisk soda

(50) Substituering af soda med kaustisk soda er blevet nævnt som et forhold, der har bidraget til forværringen af markedssituationen. Prisen for kaustisk soda var imidlertid i undersøgelsesperioden højere end for soda, og der var derfor ikke tale om nogen substituering mellem de to produkter.

6.2.5. Valutakurssvingninger

(51) Valutakurssvingninger påvirkede ikke de amerikanske eksportørers priser i Fællesskabet. Disse priser faldt til stadighed, herunder i lange perioder, hvor værdien af US $ steg i forhold til fællesskabsvalutaerne.

6.2.6. EF-sodaproducenternes produktivitet

(52) Både glasindustrien og nogle eksportører stillede spørgsmålstegn ved produktiviteten i Fællesskabets sodaindustri.

Produktionen af kunstig soda i Fællesskabet indebærer højere omkostninger end produktionen i USA. Prisforskellen er imidlertid betydeligt lavere end de amerikanske eksportørers prisunderbud i undersøgelsesperioden, hvis der tages hensyn til omkostningerne ved transport af amerikansk soda til Fællesskabet.

6.2.7. Påstanden om forbigående dumping fra de amerikanske sodaeksportørers side

(53) Af igangværende og tidligere (jf. betragtning 1 og 2) undersøgelser vedrørende importen af amerikansk soda fremgår det, at i modsætning til de amerikanske eksportørers påstande har disse eksportørers dumping på fællesskabsmarkedet ikke været forbigående, men systematisk. Der er konstateret betydelig dumping siden 1980'erne (1984-foranstaltningerne bortfaldt først i 1990 på baggrund af de amerikanske eksportørers beskedne markedsandel, selv om det var konstateret, at der havde fundet dumping sted), og situationen er blevet bekræftet ved nærværende undersøgelse.

6.3. Konklusion

(54) Ud over ovennævnte faktorer fandt Kommissionen intet, der kunne forklare den skade, der er påført den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. Disse faktorer har påvirket fællesskabserhvervsgrenens situation negativt.

De kan dog ikke alene forklare det fulde omfang af den svækkelse af erhvervsgrenens situation, der er konstateret i form af en nedgang i dens markedsandel til fordel for de amerikanske eksportører samt dens forringede rentabilitet. Dumpingimporten fra USA har ganske klart forværret fællesskabserhvervsgrenens problemer.

(55) Kommissionen fastslår derfor, at dumpingimporten af soda med oprindelse i Amerikas Forenede Stater særskilt betragtet må anses for at have påført den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet væsentlig skade.

F. FÆLLESSKABETS INTERESSER

1. Generelle betragtninger

(56) Ophævelsen af virkningerne af uredelig handelspraksis og genskabelsen af redelige konkurrencevilkår i Fællesskabet er selve formålet med antidumpingforanstaltninger og er grundlæggende i Fællesskabets almene interesse.

Ved undersøgelsen af de konkurrencemæssige virkninger af eventuelle antidumpingforanstaltninger i den foreliggende sag må der tages hensyn til, at Fællesskabets sodaindustri fortsat opretholder en ret stor markedsandel. I den forbindelse må følgende betragtninger anses for relevante.

(57) Kommissionen erkender, at indførelsen af antidumpingforanstaltninger vil kunne påvirke de pågældende eksportørers priser i Fællesskabet og derfor i nogen grad øve indflydelse på deres varers relative konkurrencedygtighed. Konkurrencen på fællesskabsmarkedet forventes imidlertid ikke at blive begrænset som følge af sådanne foranstaltninger. Fjernelsen af de uretmæssige fordele, der opnås gennem dumping, har derimod til formål at hindre tilbagegangen inden for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet og dermed at medvirke til at sikre, at der fortsat vil være et stort antal sodaproducenter på markedet, og at konkurrencen styrkes. Kommissionen er således overbevist om, at hvis der ikke indføres sådanne foranstaltninger, vil fællesskabserhvervsgrenens situation blive yderligere forværret. Det skal i den forbindelse bemærkes, at flere belgiske og tyske producenter indstillede driften i 1993.

(58) Eksportørerne og forarbejdningsindustrien, hovedsagelig glasindustrien, har i den forbindelse henvist til beslutningerne fra december 1990, hvori det konkluderedes, at visse af fællesskabsproducenternes fremgangsmåder var konkurrencebegrænsende (jf. betragtning 44).

Det blev imidlertid pålagt de pågældende producenter omgående at ophøre med at anvende sådanne fremgangsmåder, og de forpligtedes navnlig til at ændre deres fremgangsmåder over for visse konkurrenter både hvad angår markedsopdeling og prisfastsættelsesmetoder. Desuden fører Kommissionen tilsyn med situationen. Det kan derfor antages, at der er genetableret normale konkurrencevilkår i Fællesskabet, og at Fællesskabets sodaindustri nu er mere konkurrencedygtig og markedsorienteret end før 1991. Denne situation bør følgelig ikke forstyrres af uredelig handelspraksis.

2. Særlige interesser

(59) Der er også blevet taget hensyn til virkningerne af indførelsen af antidumpingforanstaltninger på sodaimporten fra De Forenede Stater, for så vidt angår de særlige interesser, der gør sig gældende for andre parter end den pågældende fællesskabserhvervsgren, herunder forarbejdningsindustrien og forbrugerne.

(60) CPIV, der repræsenterer den største forarbejdningsindustri i Fællesskabet, gjorde gældende, at indførelsen af told på importen af soda med oprindelse i USA ville bringe glasindustriens overlevelse og konkurrencedygtighed i fare ved at hindre adgangen til fællesskabsmarkedet for amerikanske varer. Glasindustrien har selv måttet se et væsentligt prisfald i øjnene for planglas og glas til beholdere, og der er derfor udfoldet stærke bestræbelser for at øge produktiviteten og sænke omkostningerne. Denne industri ønsker således, at der opretholdes en skarp konkurrence i sodasektoren, da soda ifølge CPIV udgør en væsentlig del af de samlede omkostninger ved fremstillingen af glas.

(61) Hvad angår forarbejdningsindustriens interesser, dvs. Fællesskabets glasindustri, må eventuelle prisfordele på kort sigt nødvendigvis ses på baggrund af de langsigtede virkninger af ikke at opretholde et så bredt forsyningsgrundlag som muligt. Indføres der således ikke antidumpingforanstaltninger, opretholdes der en potentiel trussel mod fællesskabsproducenternes muligheder for at overleve, og der opstår risiko for en begrænsning af konkurrencen, hvilket vil være til ulempe for forarbejdningsvirksomhederne i Fællesskabet.

(62) Glasindustrien gjorde gældende, at soda indgår i omkostningerne ved fremstilling af planglas med en vægt på mellem 15 og 20 %, afhængigt af det pågældende selskab. Der blev ikke fremlagt dokumentation, der kunne bekræfte denne påstand. Ved en undersøgelse af de virkninger, som antidumpingtold på importen af amerikansk soda måtte have for EF-glasindustriens konkurrencedygtighed i dens egenskab af den største forarbejdningsindustri, konstateredes det, at omkostningerne til soda (mængde efter genbrug) højst udgør ca. 8 % af prisen på et ton glas. Dette er ensbetydende med, at prisstigningen for glasvarer som følger af de foreslåede foranstaltninger under forudsætning af, at de amerikanske eksportører ikke bærer tolden, og at fællesskabsproducenterne vil lade den slå fuldt igennem i deres salgspriser, maksimalt vil udgøre 0,5 %.

Disse beregninger er baseret på en enkelt vare, nemlig ubearbejdet planglas, som i gennemsnit ikke udgør mere end 20 % af en glasproducents produktion. Tages der hensyn til alle glasvarer (både bearbejdede og ubearbejdede), vil indvirkningen på glasprisen være mindre (i størrelsesordenen 0,3 %).

Under disse omstændigheder kan antidumpingtold som en ekstra omkostning anses for at være en ubetydelig faktor i glasindustriens samlede økonomi eller for den endelige forbruger af de færdige glasvarer.

(63) Glasindustrien har desuden en meget stærk forhandlingsposition, dette blev understreget i Kommissionens beslutning 74/292/EØF, 80/1334/EØF, 81/881/EØF, 84/388/EØF og 89/93/EØF om procedurer i henhold til EØF-traktatens artikel 85 og 86. Alle større glasproducenter tilhører koncerner, som udøver deres virksomhed på verdensplan. Udviklingen går mere og mere i retning af, at disse koncerner forhandler deres indkøbskontrakter på fællesskabsplan eller endog på verdensplan.

Denne forhandlingsposition styrkes af, at der i dag findes faktiske alternativer til soda (navnlig glasaffald).

Ifølge Eurostat har glasimporten til Fællesskabet i nogle år ligget uændret på et lavt niveau. Dette betyder, at glasproducenterne i Fællesskabet kun møder begrænset konkurrence fra import på deres hjemmemarked fra glasproducenter i tredjelande, og denne imports indvirkning på prisniveauet i Fællesskabet er uden betydning. Glasindustrien står desuden stærkt, for så vidt som glas kun i ubetydeligt omfang kan erstattes af andre varer.

(64) Forarbejdningsindustrien betragter den amerikanske sodaindustri som en sekundær, konkurrerende forsyningskilde for råmaterialer. Der er intet, der lader formode, at amerikansk soda ikke fortsat vil kunne spille denne rolle, blot fordi den ikke længere udbydes til urimelige priser. Samtidig bekræftede forarbejdningsindustrien, at den var afhængig af stabile og omgående leveringer, som kun kan garanteres af sodaproduktionsanlæg beliggende i passende nærhed. Det er ikke i den pågældende industris interesse, at tilstedeværelsen af en sådan pålidelig forsyningskilde mindskes eller trues af fortsat dumping.

(65) Kommissionen fastslår derfor, at det ikke vil være i Fællesskabets interesse at lade Fællesskabets sodaindustri uden beskyttelse mod denne illoyale konkurrence, og at det af hensyn til beskyttelsen af Fællesskabets interesser er påkrævet at indføre antidumpingforanstaltninger.

G. INDFØRELSE AF MIDLERTIDIG TOLD

(66) En eksportør og CPIV gjorde gældende, at det ikke var nødvendigt at indføre midlertidig told i den foreliggende sag, da importen fra USA var faldet efter undersøgelsesperioden og derfor ikke længere forvoldte skade for sodaproducenterne i Fællesskabet. De anførte, at der i henhold til artikel 11, stk. 1, i grundforordningen kun kan indføres midlertidig told, hvis det af hensyn til Fællesskabets interesser er påkrævet, at der gribes ind for at hindre, at der forvoldes skade under proceduren. Der ville derfor ikke være noget grundlag for at indføre midlertidig told.

I artikel 11, stk. 1, i grundforordningen fastsættes, at hvor det af en foreløbig undersøgelse fremgår, at der er tale om dumping og foreligger bevis for deraf følgende skade, og findes det af hensyn til Fællesskabets interesser påkrævet, at der gribes ind for at hindre, at der forvoldes skade under proceduren, pålægger Kommissionen en midlertidig antidumpingtold.

Den blotte kendsgerning, at det øjeblikkelige omfang af dumpingimporten fra USA er faldet efter udløbet af undersøgelsesperioden, er ikke ensbetydende med, at det ikke er i Fællesskabets interesse, at der indføres midlertidige foranstaltninger. I betragtning af eksportørernes adfærd i tidligere perioder må det anses for sandsynligt, at importen fra USA vil stige igen, hvis proceduren videreføres uden indførelse af sådanne foranstaltninger. Kommissionen anser det derfor for påkrævet at indføre midlertidige foranstaltninger.

H. TOLD

(67) Der bør indføres midlertidige antidumpingforanstaltninger på en sådan måde, at den pågældende erhvervsgren kan opnå den rimelige fortjeneste, som den er blevet hindret i at opnå som følge af dumpingimporten, og således at nedgangen i salget bremses. I den foreliggende sag vil dette resultat bedst kunne nås ved indførelse af en værditold.

(68) For at beregne den nødvendige prisforhøjelse og afgøre, om der i overensstemmelse med artikel 13, stk. 3, i grundforordningen bør indføres en told, der er lavere end dumpingmargenen, sammenlignede Kommissionen de gennemsnitlige importpriser for dumpingvaren, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, med de tilsvarende vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger for hver af de klagende fællesskabsproducenter med tillæg af en fortjenstmargen på 6 %. Denne fortjenstmargen ansås med henblik på denne foreløbige afgørelse for rimelig i en situation med faldende efterspørgsel efter den pågældende vare og for at være et absolut minimum for at sikre erhvervsgrenens investeringer på lang sigt. Forskellen mellem de gennemsnitlige omkostninger og de gennemsnitlige importpriser er udtrykt i procent af prisen frit Fællesskabets grænse, ufortoldet. Den sats, der fremkommer som resultat af beregningen, og som er udtryk for den skade, der er lidt, er i nogle tilfælde lavere end dumpingmargenen, og antidumpingtolden bør derfor i overensstemmelse med artikel 13, stk. 3, i grundforordningen fastsættes på grundlag af den laveste sats.

(69) Følgelig bør følgende told udføres:

>TABELPOSITION>

(70) For så vidt angår amerikanske producenter, som ikke var rede til at medvirke i undersøgelsen, fandt Kommissionen, at tolden burde fastsættes på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 7, stk. 7, litra b), i grundforordningen. Kommissionen fandt, at de rimeligste faktiske oplysninger var dem, der var fastlagt som led i undersøgelsen, og at der ikke var nogen grund til at antage, at en told lavere end den højeste sats, der ansås for nødvendig, ville være tilstrækkelig til at afhjælpe de skadelige virkninger af dumpingimporten fra de pågældende. For således at hindre omgåelse af tolden og for ikke at belønne manglende samarbejdsvilje anses det for påkrævet at pålægge en told svarende til den højeste sats, der er beregnet, dvs. 14,3 %.

I. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE

(71) Af hensyn til en rimelig forvaltning bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de berørte parter kan tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Det skal endvidere anføres, at alle undersøgelsesresultater med henblik på denne forordning er foreløbige og eventuelt skal tages op til yderligere undersøgelse med henblik på at indføre en endelig told, som Kommissionen måtte foreslå -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af dinatriumcarbonat henhørende under KN-kode 2836 20 00 og med oprindelse i Amerikas Forenede Stater.

2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes til 14,3 % af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet (Taric-tillægskode: 8826), undtagen for følgende selskaber, for hvilke tolden fastsættes således:

>TABELPOSITION>

Tolden pålægges ikke varer, der fremstilles og/eller eksporteres af Texasgulf Soda Ash Inc., Raleigh - NC (Taric-tillægskode: 8825).

3. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af de varer, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.

Artikel 2

De berørte parter kan inden en måned fra tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen, jf. dog artikel 7, stk. 4, litra b) og c), i forordning (EØF) nr. 2423/88.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 10. april 1995.

På Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Næstformand

(1) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.

(2) EFT nr. L 66 af 10. 3. 1994, s. 10.

(3) EFT nr. L 311 af 29. 11. 1984, s. 26.

(4) EFT nr. L 206 af 2. 8. 1984, s. 15.

(5) EFT nr. L 283 af 16. 10. 1990, s. 38.

(6) EFT nr. C 213 af 6. 8. 1993, s. 12.

(7) EFT nr. L 152 af 15. 6. 1991.

(8) I Eurostat-tallene for samhandelen inden for Fællesskabet sondres der ikke mellem soda med oprindelse i EF og i tredjelande, og de giver derfor ingen relevant vejledning om dette spørgsmål.