KOMMISSIONENS BESLUTNING af 21. december 1993 om forslaget om stoette til SST-Garngesellschaft mbH, Thueringen (Kun den tyske udgave er autentisk) (Tekst af betydning for EOES) (94/266/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger som fastsat i artikel 93, under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I Kommissionen besluttede den 6. april 1993 at indlede proceduren i EF-traktatens artikel 93, stk. 2, over for de tyske myndigheders forslag om at yde 4 669 000 DM i stoette til SST-Garngesellschaft mbH, et familieejet selskab i Brattendorf, delstaten Thueringen, i forbindelse med omkostningerne til installering af anlaeg til produktion af stabelfibre af polyester. Hele produktionen fra det nye anlaeg skal gaa til selskabets spinderi med henblik paa at producere specialiseret polyestergarn, som ikke fremstilles andre steder i Faellesskabet.

Stoetten har en samlet intensitet paa 30,2 % med investeringsomkostninger, der i alt andrager 15 460 000 DM.

Uanset at den foreslaaede stoette vil blive ydet i henhold til regionalstoetteordninger, som Kommissionen har godkendt, blev forslaget ikke korrekt anmeldt til Kommissionen efter EF-traktatens artikel 93, stk. 3, i overensstemmelse med anmeldelseskravet i rammebestemmelserne for stoette til kunstfiberindustrien (1).

I forbindelse med beslutningen om at indlede proceduren noterede Kommissionen ogsaa, at der var tvivl om, hvorvidt stoetten var noedvendig for at kompensere for de oekonomiske ulemper som foelge af Tysklands deling som haevdet af de tyske myndigheder. Desuden ville de stoettede investeringer snarere resultere i en ny produktionskapacitet end i en betydelig kapacitetsnedskaering som kraevet i rammebestemmelserne for stoette til kunstfiberindustrien.

Den tyske regering fik meddelelse om Kommissionens beslutning ved skrivelse af 19. april 1993. Andre interesserede parter blev informeret ved offentliggoerelse af skrivelse. (2)

II Den tyske regering fremsatte sine bemaerkninger i skrivelser af 7. juni, 14. juli og 2. december 1993 og paa moederne med Kommissionen den 7. juli, 6. oktober og 30. november 1993.

De tyske myndigheder anfoerte, at produktionen af kunstfibre og investeringsbeslutninger i det tidligere DDR foer den oekonomiske og monetaere forening med Forbundsrepublikken Tyskland den 1. juli 1990 i vid udstraekning blev kontrolleret af en enkelt organisation, nemlig Chemiefaserkombinat »Wilhelm Pieck«, Schwarza. Produktionen var begraenset til fibre og garn af kun tre af de polymerer, der daekkes af rammebestemmelserne for stoette til kunstfiberindustrien: polyamid, polyacrylonitril og polyester. Polypropylenfibre blev importeret fra Tjekkoslovakiet og Bulgarien i overensstemmelse med Comecon-aftaler.

De tyske myndigheder oplyste, at produktionen af kunstfibre i DDR i perioden 1985-1989 var foelgende:

Produktion "(tons)"" ID="1">Polyamidgarn> ID="2">42 903> ID="3">46 279> ID="4">48 561> ID="5">53 493> ID="6">54 691"> ID="1">Stabelfibre af polyamid> ID="2">5 634> ID="3">5 970> ID="4">6 066> ID="5">5 253> ID="6">6 289"> ID="1">Polyestergarn> ID="2">26 470> ID="3">25 845> ID="4">25 737> ID="5">25 388> ID="6">26 266"> ID="1">Stabelfibre af polyester> ID="2">43 509> ID="3">35 332> ID="4">43 603> ID="5">42 406> ID="6">44 435"> ID="1">Stabelfibre af acryl> ID="2">36 430> ID="3">36 717> ID="4">35 024> ID="5">48 456> ID="6">58 635"> ID="1">I alt > ID="2">154 946> ID="3">150 143> ID="4">158 991> ID="5">174 996> ID="6">190 316">

Produktionsniveauerne i 1989 - sammenholdt med en samlet produktionskapacitet paa 192 000 tons - aendrede sig ikke vaesentligt foer den oekonomiske og monetaere forening med Forbundsrepublikken pr. 1. juli 1990.

De tyske myndigheder tilraadede, at Chemiefaserkombinat Schwarza efter genforeningen skulle opspaltes, og der blev herefter gjort en indsats for at omstrukturere kunstfiberindustrien i de nye delstater med henblik paa at frigoere beslutningsprocessen om investeringer og produkter fra de begraensninger, som planoekonomien i det tidligere DDR havde medfoert, og der blev ligeledes satset paa at reducere produktionskapaciteten, som tidligere var fuldt udnyttet, til et niveau svarende til det forventede forbrug i de nye delstater, nemlig til omkring 150 000 tons.

De tyske myndigheder anfoerte, at teknologien paa de anlaeg, som Chemiefaserkombinat kontrollerede, og den oekonomiske struktur i industrien generelt var ude af frit med resten af EF, fordi ledelsen paa de paagaeldende produktionsanlaeg ikke havde vaeret i stand til at reagere paa bevaegelserne paa markedet eller traeffe beslutning om investeringsstrategien uden politisk samtykke, hvilket indebar, at der skulle tages hensyn til videreraekkende faktorer saasom industriens udvikling andre steder i OEstblokken. Medens kunstfiberproducenterne i EF havde vaeret i stand til at omstrukturere og rationalisere deres aktiviteter ved at udnytte ny teknologi, udvikle nye produkter og traenge ind paa nye markeder, var dette derfor ikke muligt for industrien i det tidligere DDR. Omstruktureringen af industrien i de nye delstater ville derfor indebaere, at de virksomheder, der efterfulgte Chemiefaserkombinat, maatte tilpasse deres anlaeg, og at de nye selskaber saasom SST maatte foretage helt nye investeringer.

De tyske myndigheder illustrerede virkningen af statskontrollen paa industrien med, at medens kunstfiberproducenterne andre steder i Faellesskabet havde reageret paa en aendret efterspoergsel ved gradvis at foroege deres produktionskapacitet for stabelfibre og filamentgarn af polypropylen (fra 104 000 tons i 1979 til 549 000 tons i 1992), blev der ikke produceret polypropylenfibre eller -garn i det tidligere DDR.

Selv om de tyske myndigheder nu mente, at de tidligere havde lavet overoptimistiske skoen over stoerrelsen af den samlede kapacitetsnedskaering, som omstruktureringen af industrien i de nye delstater ville medfoere, var de sikre paa, at processen ville blive haard for de nye delstater med betydelige tab af arbejdspladser, hvilket ville skabe store oekonomiske og sociale problemer i de beroerte omraader. Delstaten Thueringen var blevet saerlig haardt ramt af omstruktureringen af kunstfiber- og tekstilindustrien med en reduktion paa over 85 % i antallet af arbejdspladser mellem 1. januar 1991 og 31. december 1992.

De tyske myndigheder anfoerte, at den omhandlede investering var et element i den strategi, der var grundlag for omstruktureringen af kunstfiberindustrien i det tidligere DDR. Ved udgangen af 1994 forventes nettovirkningen af omstruktureringen, naar der tages hensyn til den omhandlede investering, at blive en reduktion paa omkring 25 % af den samlede kapacitet i det tidligere DDR.

Opdelt paa fibertype er den samlede produktionskapacitet foelgende:

Kapacitet "(tons)"" ID="1">Garn af polyamid> ID="2">44 875"> ID="1">Garn af polyester> ID="2">27 000"> ID="1">Stabelfibre af polyester> ID="2">39 200"> ID="1">Stabelfibre af acryl> ID="2">20 000"> ID="1">Polypropylenfibre> ID="2">12 000"> ID="1">I alt > ID="2">143 075

">

Opdelt paa virksomheder er den samlede produktionskapacitet foelgende:

"" ID="1">Maerkische Faser AG> ID="4">30 000> ID="5">20 000"> ID="1">Rhône-Poulenc Rhotex> ID="2">1 875"> ID="1">Thueringische Faser AG> ID="2">15 000"> ID="1">SST-Garngesellschaft> ID="4">9 200"> ID="1">Hoechst> ID="2">5 000> ID="3">27 000"> ID="1">Lausitzer Teppichfaserwerk> ID="2">23 000> ID="6">12 000"> ID="1">I alt > ID="2">44 875> ID="3">27 000> ID="4">39 200> ID="5">20 000> ID="6">12 000">

III Den eneste virksomhed, som fremsatte skriftlige bemaerkninger i henhold til proceduren i artikel 93, stk. 2, var Apparel, Knitwear & Textiles Alliance. Bemaerkninger blev fremsendt ved skrivelse af 29. september 1993 til den tyske regering, som ikke kommenterede dem.

Der blev fremsat mundtlige bemaerkninger fra International Rayon & Synthetic Fibres Committee.

IV Den omhandlede stoette er uden tvivl en stoette efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, da den vil give SST-Garngesellschaft mbH mulighed for at gennemfoere den planlagte investering uden at skulle baere de hermed forbundne omkostninger. Da der finder handel sted inden for EF med stabelfibre af polyester (omkring 165 000 tons uforarbejdede fibre i 1992 og omkring 6 000 tons forarbejdede fibre), vil den foreslaaede stoette desuden sandsynligvis fordreje konkurrencen og paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

Stoetten udgoer i alt 4 669 000 DM med en intensitet paa 30,2 %: dels et tilskud paa 3 410 000 DM fra forbundsregeringens og delstaternes faelles ordning om forbedring af de regionale oekonomiske strukturer, for hvilken den 22. generelle plan for nylig blev godkendt af Kommissionen (3), med en intensitet paa 22,08 %, og dels en stoette paa 1 259 000 DM i form af en skattebegunstigelse for investeringer inden for rammerne af den ordning, hvis forlaengelse for nylig ogsaa blev godkendt af Kommissionen (4), med en intensitet paa 8,14 %. For begge ordningers vedkommende ligger stoettens intensitet under de niveauer, som Kommissionen har godkendt.

Da stoetten vil vaere til fordel for en producent af kunstfibre, kan den imidlertid kun betragtes som forenelig med faellesmarkedet, naar den ikke aendrer samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse.

Siden 1977 har stoette til kunstfiberindustrien vaeret underkastet begraensninger. Den nuvaerende udgave af rammereglerne vedroerer produktion og teksturering af fire fibre - polyester, polyamid, acryl og polypropylen - uanset hvad de skal bruges til, og omfatter ogsaa deres polymerisering, hvis denne proces er integreret i fiberproduktionsanlaegget. Det fremgaar klart af rammereglerne, at godkendelse af forslag om ydelse af stoette til kunstfiberproducenter afhaenger af, at der sker en betydelig nedskaering af produktionskapaciteten hos stoettemodtageren. SST producerer i oejeblikket ikke kunstfibre, saa derfor er det ikke muligt at nedskaere produktionskapaciteten. Stoetten opfylder ikke kravene i rammereglerne. De tyske myndigheder gav heller ikke detaljerede begrundelser til stoette for det af dem forfaegtede standpunkt, at artikel 92, stk. 2, litra c), boer finde anvendelse paa den foreslaaede stoette. Da der er tale om nye investeringer, og da der ikke er fremfoert overbevisende argumenter for det modsatte, synes der ikke at vaere nogen grund til at antage, at der ud over de stoetteordninger, som Kommissionen har godkendt i henhold til artikel 92, stk. 3, er behov for stoetteforanstaltninger for at opveje de oekonomiske ulemper, som Tysklands deling har foraarsaget. Derfor finder artikel 92, stk. 2, litra c), ikke anvendelse.

Uanset rammebestemmelserne erkender Kommissionen imidlertid kunstfiberindustriens enestaaende og ekstraordinaere struktur i det tidligere DDR. Kommissionen accepterer navnlig, at industrien var samlet under et enkelt holdingselskabs kontrol, Chemiefaserkombinat, som specifikt bestemte investeringernes karakter og omfang inden for industrien samt produktionsanlaeggenes lokalisering, og at enhederne i industrien i hoejere grad var noedt til at indrette sig efter politiske maal end efter markedskraefterne.

Kommissionen erkender ogsaa, at ineffektiviteten og den utilstraekkelige konkurrenceevne inden for denne industri i det tidligere DDR skyldtes, at det maatte operere inden for vanskelige strukturer i en planoekonomi og uden impulserne fra et konkurrencepraeget marked, og at der derfor ville blive et behov for omstrukturering.

Kommissionen erkender endvidere det saerlige bidrag, som de investeringer, for hvilke der foreslaas regionalstoette, kan faa for samhoerigheden i Faellesskabet. De ville i saerdeleshed skabe 80 nye jobs i et omraade, der har mistet mange arbejdspladser siden Tysklands genforening, og som er blandt de regioner, der fra 1994 kan faa stoette efter maal nr. 1 under strukturfondene.

Som foelge af den socio-oekonomiske situation (per capita BNP/KKS er vaesentligt lavere end 75 % af faellesskabsgennemsnittet) kan Thueringen klassificeres som en region, der er berettiget til regionalstoette i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a).

Kommissionen er derfor rede til at tage hensyn til den strategi, paa grundlag af hvilken kunstfiberindustrien i det tidligere DDR bliver omstruktureret, idet den vil vurdere forslaget om stoette til SST i lyset af den faelles interesse i at forbedre kapacitetsudnyttelsesgraden i kunstfiberproduktionen i Faellesskabet gennem en kapacitetsnedskaering.

Mellem 1978 - det foerste aar, hvor stoetten til kunstfiberindustrien i Faellesskabet blev underkastet begraensninger - og 1992 var der en reduktion paa omkring 25 % af den samlede kapacitet i industrien, da kunstfiberproducenterne, som undertiden modtog statsstoette, foretog strukturomlaegninger eller gik vaek fra kunstfiberproduktion og over i andre aktiviteter. Reduktionen omfatter ikke virkningen af den yderligere kapacitet fra det tidligere DDR efter 1. juli 1990, tidspunktet for Tysklands oekonomiske og monetaere forening, og tager ikke hensyn til aendringer i produktionskapaciteten for polypropylenfibre, der som naevnt ovenfor ikke blev fremstillet i det tidligere DDR i overensstemmelse med Comecon-aftaler.

I naevnte periode voksede den gennemsnitlige kapacitetsudnyttelsesgrad for Faellesskabets produktion af kunstfibre, der omfattes af rammebestemmelserne, fra omkring 63 % i 1977 til omkring 82 % i 1989. Den gennemsnitlige kapacitetsudnyttelsesgrad er siden reduceret til 80 %, hvilket delvis skyldes Tysklands forening og den nye produktionskapacitet fra det tidligere DDR, som havde vaeret under kommunistisk kontrol i Chemiefaserkombinat.

Kommissionen accepterer, at den strategi, der er grundlaget for omstruktureringen af kunstfiberindustrien i det tidligere DDR, og i hvilken de omhandlede investeringer indgaar som et element, vil medfoere en nettokapacitetsreduktion paa 25 %, saaledes at den samlede kapacitet nedskaeres fra 192 000 tons til 143 075 tons. Da der blev foretaget en nedskaering af samme omfang i resten af Faellesskabet mellem 1977 og 1992, er der tale om en vaesentlig nedskaering, og dette er derfor i den faelles interesse.

Paa baggrund af alle disse betragtninger og uanset rammebestemmelserne om stoette til kunstfiberindustrien konkluderer Kommissionen, at den foreslaaede stoette til SST-Garngesellschaft er forenelig med faellesmarkedet som et specifikt element i den strategi, der ligger til grund for omstruktureringen af kunstfiberindustrien i det tidligere DDR, og som vil reducere industriens kapacitet til 143 075 tons -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Stoetten paa i alt 4 669 000 DM til SST-Garngesellschaft mbH til opfoerelse af anlaeg til produktion af stabelfibre af polyester er forenelig med faellesmarkedet og kan ydes i henhold til de foranstaltninger, der er fastsat i forbundsregeringens og delstaternes faelles ordning om forbedring af de regionale oekonomiske strukturer og ordningen om skattebegunstigelse i forbindelse med investeringer.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 21. december 1993.

Paa Kommissionens vegne

Karel VAN MIERT

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. C 346 af 30. 12. 1992, s. 2.

(2) EFT nr. C 210 af 4. 8. 1993, s. 9.

(3) Endnu ikke offentliggjort i Tidende

(4) EFT nr. C 71 af 13. 3. 1993, s. 6.