Kommissionens beslutning

af 24. september 2002

om Tysklands påtænkte støtteordning "retningslinjer vedrørende støtte til SMV - forbedring af virksomhedernes resultater i Sachsen" - delprogram 1 (instruktion), 4 (deltagelse i messer), 5 (samarbejde) og 7 (fremme af design)

(meddelt under nummer K(2002) 2606)

(Kun den tyske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2003/226/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler(1), og

ud fra følgende betragtninger:

1. SAGSFORLØB

(1) Ved brev SG(98) D/9545 af 12. november 1998 godkendte Kommissionen delstaten Sachsens støtteordning "retningslinjer vedrørende støtte til SMV" indtil den 31. december 2000(2).

(2) Ved brev af 29. december 2000 (registreret i Kommissionens generalsekretariat den 3. januar 2001 under A/47) anmeldte Tyskland i henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 3, seks delprogrammer inden for rammerne af en ny udgave(3) af "retningslinjerne vedrørende støtte til SMV" (i det følgende "støtteordningen") med en planlagt støtteperiode på fem år at regne fra tidspunktet for Kommissionens godkendelse. Ved brev af 5. februar 2001 (D/50478) og 5. september 2001 (D/53620) anmodede Kommissionen Tyskland om supplerende oplysninger.

(3) Tyskland fremsendte yderligere oplysninger ved brev af 12. marts 2001 (registreret den 12. marts 2001 under A/3069), 13. marts 2001 (registreret den 20. marts 2001 under A/3361), 1. juni 2001 (registreret den 11. juni 2001 under A/34569) og 9. oktober 2001 (registreret den 10. oktober 2001 under A/37882).

(4) Den 14. juni 2001 fandt der et møde sted i Berlin mellem repræsentanter for Tyskland og Kommissionen.

(5) Ved brev af 2. august 2001 fremsendte Tyskland en sammenfattende beskrivelse af de seks delprogrammer med henblik på en undtagelse fra princippet om, at statsstøtte er uforenelig med fællesmarkedet, indtil Kommissionens endelige beslutning, såfremt de er i overensstemmelse med bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder(4).

(6) Ved brev SG(2001) D/292745 af 13. december 2001 underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende en række delprogrammer under støtteordningen. Den formelle undersøgelsesprocedure blev indledt med hensyn til delprogrammerne "instruktion", "deltagelse i messer", "samarbejde" og "fremme af design". I sin beslutning om procedurens indledning gjorde Kommissionen ikke indsigelse mod delprogrammerne "eksportrådgivning" og "miljøstyring".

(7) Kommissionen mindede i den forbindelse Tyskland om, at EF-traktatens artikel 88, stk. 3, har opsættende virkning, og henviste til artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93(5), hvorefter ulovlig støtte kan kræves tilbagebetalt fra støttemodtageren. Samtidig bekræftede Kommissionen, at individuel støtte, som opfylder alle betingelser i forordning (EF) nr. 70/2001, anses for at være forenelig med fællesmarkedet i henhold til forordningens artikel 3, stk. 1.

(8) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(6). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede foranstaltning, men har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter.

(9) Tyskland fremsendte sine synspunkter vedrørende sagen ved brev af 21. januar 2002 (registreret under A/30488).

(10) Efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure fandt der to yderligere drøftelser sted mellem repræsentanter for Tyskland og Kommissionen: den 19. februar 2002 i Bruxelles og den 10. juni 2002 i Berlin.

2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN

2.1. Støttens form og retsgrundlag

(11) Støtten ydes i form af tilskud på grundlag af §§ 23 og 44 i Landeshaushaltsordnung og på grundlag af den støtteordning, der er omfattet af den foreliggende procedure.

2.2. Budget og varighed

(12) Støtteordningen har en varighed på fem år, regnet fra det tidspunkt, hvor Kommissionen godkender de pågældende fire delprogrammer. I denne periode er der til hele støtteordningen afsat et budget på 89 mio. EUR.

2.3. Støttemodtagere

(13) Støtteordningen henvender sig til økonomisk rentable små og mellemstore virksomheder som omhandlet i Kommissionens henstilling 96/280/EF af 3. april 1996 vedrørende definitionen af små og mellemstore virksomheder(7), som er etableret i delstaten Sachsen, der er et støtteberettiget område efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), indtil den 31. december 2003. Tyskland har givet tilsagn om, at det vil overholde Fællesskabets statsstøtteregler inden for de såkaldte "følsomme" sektorer (kul- og stålindustri, transport, kunstfibre og skibsbygning).

(14) Støtteordningen finder ikke anvendelse på aktiviteter vedrørende produktion, forarbejdning eller markedsføring af de produkter, der er anført i bilag I til traktaten.

2.4. Formel undersøgelse af fire delprogrammer

(15) Nedenstående fire delprogrammer under støtteordningen er omfattet af den formelle undersøgelsesprocedure efter EF-traktatens 88, stk. 2:

- instruktion (del 1 i støtteordningen)

- deltagelse i messer (del 4 i støtteordningen)

- samarbejde (del 5 i støtteordningen)

- fremme af design (del 7 i støtteordningen).

2.5. Betingelser i forbindelse med de fire delprogrammer

(16) Med henblik på støtteordningens anvendelse har delstaten Sachsen på grundlag af visse indikatorer som indkomst, købekraft og arbejdsløshed fastlagt specifikke problemområder. Tyskland har fremsendt Kommissionen et kort, hvor disse områder er fremstillet meget udførligt. To tredjedele af områderne ligger ved Fællesskabets ydre grænser.

(17) Med støtten fra delprogrammet "instruktion af virksomheder" skal det gøres lettere for små og mellemstore virksomheder at få adgang til tjenester fra eksterne konsulenter. Foranstaltningen har til formål at støtte virksomhedsledelsen i forbindelse med finansielle, personalemæssige, teknologiske og organisatoriske spørgsmål.

(18) Denne del af støtteordningen fastsætter et støtteloft på op til 65 % for små virksomheder i specifikke problemområder og på op til 50 % for små og mellemstore virksomheder i andre områder.

(19) I forbindelse med dette delprogram er omkostningerne til ekstern konsulentbistand støtteberettigede. De pågældende tjenester må ikke overstige 50 konsulentdage pr. år og ikke være varige eller regelmæssige. Tjenester, der vedrører en virksomheds normale driftsudgifter, f.eks. løbende skatterådgivning, regelmæssig juridisk rådgivning eller reklamevirksomhed, er ikke støtteberettigede.

(20) Støtten under delprogrammet "deltagelse i messer" har til formål at bistå små og mellemstore virksomheder ved præsentationen af deres virksomhed på messer i og uden for Fællesskabet.

(21) I særlige problemområder er der fastsat en maksimal støtteintensitet på 60 % for små virksomheders deltagelse i messer i Fællesskabet. For virksomheder, der er etableret i andre områder, gælder principielt et støtteloft på 50 %.

(22) På grundlag af dette delprogram kan der ydes tilskud til følgende omkostninger:

- leje af messestanden

- tredjemands indretning og nedtagning af messestanden

- transport af udstillingsvarerne

- gebyrer for deltagelse i messer, tolkehonorarer og reklameudgifter.

(23) Ifølge denne del af støtteordningen kan en virksomhed modtage støtte indtil fem gange årligt, hvilket omfatter gentagen deltagelse (indtil tre gange) i en og samme messe.

(24) Delprogrammet "samarbejde" har til formål at støtte samarbejdet mellem mindst tre til fem små og mellemstore virksomheder inden for en bestemt region eller branche for at forbedre de pågældende virksomheders resultater og afsætningsmuligheder. Støtte ydes navnlig til

- feasibilitystudier i forbindelse med samarbejdsprojekter med henblik på oparbejdelse af regionale og branchespecifikke markeder

- tjenester udført af tredjemand i forbindelse med workshopper og informationsarrangementer

- etablering af samarbejdskontorer i Tyskland

- oprettelse af afsætningsorganisationer med henblik på fælles oparbejdelse af udenlandske markeder i og uden for Fællesskabet; der er i den forbindelse tale om et samarbejdskontor eller en kontaktperson, som kan tilbyde små og mellemstore virksomheder de tjenester, der er nødvendige til at oparbejde et udenlandsk marked(8).

(25) Støtteloftet ligger generelt på 65 %; for små virksomheder i specifikke problemområder gælder et støtteloft på 80 %.

(26) I forbindelse med etableringen af samarbejdskontorer er følgende omkostninger støtteberettigede:

- konsulentbistand samt andre tjenester og aktiviteter udført af eksterne konsulenter

- leje, materialeomkostninger og lønninger til medarbejderne og lederen af kontoret.

(27) Delprogrammet "fremme af design" har til formål at gøre det lettere for små og mellemstore virksomheder at få adgang til professionelle produktdesigneres tjenester.

(28) Principielt gælder et støtteloft på 50 %; for små virksomheder i specifikke problemområder er der fastsat et støtteloft på 70 %.

(29) Der kan ydes støtte til omkostningerne i forbindelse med eksterne designvirksomheder inden for følgende områder:

- design af forbrugsgoder, investeringsgoder og tjenesteydelser

- corporate design og produktdesign.

(30) Tyskland har forpligtet sig til med hensyn til alle delprogrammer at anmelde hver støtte individuelt, hvis et af følgende lofter overskrides:

a) de samlede støtteberettigede omkostninger i forbindelse med projektet udgør mindst 25 mio. EUR, og nettostøtteintensiteten udgør mindst 50 % af det nettostøtteloft, der fremgår af regionalstøttekortet, eller

b) den samlede bruttostøtte udgør mindst 15 mio. EUR brutto.

(31) Tyskland har forpligtet sig til kun at yde støtte under delprogrammerne, hvis der inden projektets påbegyndelse foreligger en ansøgning herom fra den pågældende virksomhed.

(32) Tyskland har givet tilsagn om, at støtte under delprogrammerne ikke kumuleres med anden statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, eller med fællesskabsfinansiering med henblik på de samme støtteberettigede omkostninger, hvis de relevante lofter for støtteintensiteten derved overskrides.

(33) Tyskland har forpligtet sig til årligt at aflægge rapport om anvendelsen af programmet.

3. BAGGRUNDEN FOR PROCEDURENS INDLEDNING

(34) Kommissionen har af følgende grunde undersøgt de fire delprogrammer på grundlag af forordning (EF) nr. 70/2001 og Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998(9) (i det følgende "retningslinjerne for regionalstøtte"):

(35) Støtte under delprogrammet "instruktion" til konsulenttjenester, som ikke vedrører virksomhedens normale driftsudgifter, opfyldte kriterierne i forordning (EF) nr. 70/2001, såfremt de i henhold til forordningens artikel 5, litra a), ikke overstiger 50 % af omkostningerne (brutto). Denne betingelse er ikke opfyldt, for så vidt delprogrammet fastsætter støtteintensiteter på op til 65 % for små virksomheder i specifikke problemområder. Kommissionen nærede derfor alvorlig tvivl med hensyn til delprogrammets forenelighed med fællesmarkedet.

(36) Som led i delprogrammet "deltagelse i messer" kan støttemodtageren modtage støtte indtil fem gange årligt og deltage i en og samme messe indtil tre gange. Dette er i strid med bestemmelsen i artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001, hvorefter fritagelsen kun gælder første gang, en virksomhed deltager i en bestemt messe eller udstilling. Derudover fastsætter delprogrammet støtteintensiteter, som kan overstige loftet på 50 % brutto i henhold til den nævnte forordnings artikel 5, litra b). Kommissionen nærede derfor alvorlig tvivl med hensyn til dette delprograms forenelighed med fællesmarkedet.

(37) For så vidt delprogrammet "samarbejde" vedrører konsulenttjenester og andre tjenester udført af tredjemand i forbindelse med samarbejdet, som ikke vedrører virksomhedens normale driftsudgifter, antog Kommissionen, at støtten opfylder kriterierne i forordning (EF) nr. 70/2001, såfremt bruttostøtten ikke overstiger 50 % af omkostningerne i henhold til forordningens artikel 5, litra a). Med støtteintensiteter på 80 % for små virksomheder i specifikke problemområder og på 65 % for små og mellemstore virksomheder i andre områder er delprogrammet helt klart ikke i overensstemmelse med den nævnte forordning.

(38) Endvidere fastsætter delprogrammet "samarbejde" støtte til etablering af nationale samarbejdskontorer og til lønninger til medarbejdere på kontorerne. På grundlag af de oplysninger, som Tyskland havde fremlagt, nærede Kommissionen alvorlig tvivl med hensyn til, om disse foranstaltninger er omfattet af bestemmelserne i artikel 4 (investeringer) i forordning (EF) nr. 70/2001. I henhold til artikel 4, stk. 3, må støtteintensiteterne ikke overstige det regionale investeringsstøtteloft, der fremgår af det regionalstøttekort, som Kommissionen har godkendt, med mere end 15 % brutto i støtteberettigede områder efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). Regionalstøttekortet fastsætter for delstaten Sachsen støtteintensiteter på 35 % netto plus en yderligere støtteintensitet på 15 % brutto for små og mellemstore virksomheder. Støtteintensiteter på 80 % for små virksomheder i specifikke problemområder og på 65 % for mellemstore virksomheder og små og mellemstore virksomheder i andre områder er derfor i strid med forordning (EF) nr. 70/2001, hvorfor Kommissionen nærede alvorlig tvivl med hensyn til deres forenelighed med fællesmarkedet.

(39) Endvidere omfatter delprogrammet "samarbejde" angiveligt foranstaltninger i tilknytning til etableringen og driften af et distributionsnet i udlandet samt øvrige løbende udgifter i forbindelse med eksportaktiviteter. Dette er i strid med artikel 1 i forordning (EF) nr. 70/2001, hvorefter sådanne foranstaltninger udtrykkeligt ikke er omfattet af forordningens anvendelsesområde. Kommissionen nærede derfor alvorlig tvivl med hensyn til dette delprograms forenelighed med fællesmarkedet.

(40) Den støtte til visse former for omkostninger (lønninger til medarbejderne og lederen af samarbejdskontoret), der skal ydes på grundlag af delprogrammet "samarbejde", indeholder desuden i givet fald driftsstøtte, som er omfattet af retningslinjerne for regionalstøtte. Driftsstøtte kan imidlertid kun godkendes, hvis den opfylder en række betingelser: Den skal f.eks. være tidsbegrænset og degressiv og må ikke have til formål at fremme eksporten mellem medlemsstaterne (punkt 4.17 i retningslinjerne for regionalstøtte); disse betingelser er ikke opfyldt i forbindelse med det pågældende delprogram. Derfor nærede Kommissionen alvorlig tvivl med hensyn til dette delprograms forenelighed med fællesmarkedet.

(41) Støtten under delprogrammet "fremme af design" er efter Kommissionens opfattelse ganske vist principielt omfattet af artikel 5 (konsulentbistand samt andre tjenester og aktiviteter) i forordning (EF) nr. 70/2001, men da støtteintensiteterne også i denne forbindelse overstiger støtteloftet på 50 % i henhold til forordningens artikel 5, litra b), nærede Kommissionen alvorlig tvivl med hensyn til deres forenelighed med fællesmarkedet.

4. BEMÆRKNINGER FRA TYSKLAND

(42) Tyskland mener, at støtteordningen skal undersøges på grundlag af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder(10) (i det følgende "SMV-rammebestemmelserne"), da den blev anmeldt til Kommissionen den 3. januar 2001 - dvs. inden forordning (EF) nr. 70/2001(11) trådte i kraft - i den hurtige procedure. Da de spørgsmål, som Kommissionen havde stillet ved brev af 5. februar 2001, ikke var af substantiel art, burde anmeldelsen fra begyndelsen have været anset for at være fuldstændig.

(43) Under henvisning til ordlyden i betragtning 11(12) og 14(13) til forordning (EF) nr. 70/2001 mener Tyskland, at højere støttesatser i støtteberettigede områder efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) eller c), og til fordel for små virksomheder bør betragtes som forenelige med fællesmarkedet end i ikke-støtteberettigede områder og til mellemstore virksomheder. Da et støtteloft på 50 % i forbindelse med konsulenttjenester og andre tjenester og aktiviteter til fordel for mellemstore virksomheder uden for støtteberettigede områder i henhold til forordning (EF) nr. 70/2001 er forenelig med fællesmarkedet, bør der på grundlag af en anmeldelse i henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 3, godkendes højere støtteintensiteter for små virksomheder i områder efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a).

(44) Under henvisning til betragtning 4(14) til forordning (EF) nr. 70/2001 er Tyskland af den opfattelse, at det af den omstændighed, at der i den nævnte forordnings artikel 5 ikke er fastsat højere støttesatser for små virksomheder, ikke kan udledes, at en begunstigelse af små virksomheder eller støtteberettigede områder efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), er udelukket fra at kunne opnå Kommissionens godkendelse; tilsvarende højere støttesatser vil kun skulle anmeldes på forhånd.

(45) Kommissionen har en omfattende skønsbeføjelse og kan på grundlag af en af undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 87 også godkende anmeldte støtteordninger direkte, selv hvis den anmeldte foranstaltning muligvis ikke fuldstændig opfylder betingelserne i forordning (EF) nr. 70/2001. Det bør derfor været muligt for Kommissionen at tillade anmeldt støtte, som går ud over bestemmelserne i forordningen.

(46) Kommissionen har med udstedelsen af forordning (EF) nr. 70/2001 ikke forfulgt det mål at fastsætte strengere kriterier for støtteintensiteterne, men at forenkle støtteprocedurerne og undgå at skulle behandle rutinesager. En strengere støttepolitik over for små virksomheder vil være i strid med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Lissabon den 23. og 24. marts 2000 og i Stockholm den 23. og 24. marts 2001, hvori der blev bebudet en udvidelse af de horisontale mål.

(47) Genstanden for og formålet med forordning (EF) nr. 70/2001, som skal fritage Kommissionen for rutinesager, drages ikke i tvivl ved at tillade højere støtteintensiteter for små virksomheder i støtteberettigede områder, da antallet af anmeldelser af denne art er begrænset og udgør en undtagelse. Desuden er der med forordningen ikke indført forslag til foranstaltninger, hvorfor Kommissionens hensigt ikke kan have været en strengere støttepolitik; i modsat fald havde der været tale om en ulige behandling af allerede godkendte støttesager.

(48) Med hensyn til delprogrammet "deltagelse i messer" har Tyskland anført, at det ikke er tilstrækkeligt til at oparbejde et marked, at en virksomhed kun deltager en enkelt gang, da virksomheden kun bliver tilstrækkeligt kendt, hvis den flere gange er til stede på en og samme messe. Også i dette tilfælde har Kommissionen en omfattende skønsbeføjelse og kan godkende anmeldt støtte direkte på grundlag af EF-traktatens artikel 87 og følgelig tillade anmeldt støtte, som går ud over bestemmelserne i forordning (EF) nr. 70/2001.

(49) Delprogrammet "samarbejde" går ganske vist ud over anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 70/2001, da det omfatter meget komplekse foranstaltninger til fordel for grupper af små og mellemstore virksomheder, ikke enkelte virksomheder; men etableringen af kontorer og aflønningen af medarbejder må ikke betragtes som investeringer som omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 70/2001, men er "støtte til andre formål" som omhandlet i punkt 4.2.8 i SMV-rammebestemmelserne. Selv om bestemmelserne i punkt 4.2.8 ikke er overtaget i den nye forordning (EF) nr. 70/2001, bør Kommissionen godkende denne form for støtte direkte på grundlag af EF-traktatens artikel 87, stk. 3.

(50) Med hensyn til Kommissionens påstand om, at visse foranstaltninger under delprogrammet "samarbejde" kan udgøre driftsstøtte, er Tyskland af den opfattelse, at det i punkt 4.17 i retningslinjerne for regionalstøtte omhandlede kriterium om, at støtten skal være degressiv, ikke behøver at være opfyldt på grund af de lave støtteintensiteter.

(51) Med hensyn til støtten til oprettelse af afsætningsorganisationer i og uden for Fællesskabet har Tyskland anført, at etableringen af et kontor i udlandet ikke kan betragtes som "etablering og drift af et distributionsnet i udlandet", da omkostningerne ikke umiddelbart er knyttet til eksporten af varer, men egentlig er en tilskyndelse til små og mellemstore virksomheder til at oparbejde et udenlandsk marked - i de fleste tilfælde uden for fællesmarkedet. Derfor bør støtten til personale- og driftsomkostningerne godkendes af Kommissionen direkte på grundlag af EF-traktatens artikel 87, stk. 3.

5. RETLIG VURDERING AF FORANSTALTNINGEN

5.1. Statsstøtte

(52) De fire delprogrammer, som er omfattet af undersøgelsesproceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, falder af følgende grunde ind under bestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1: De omfatter tilskud ved hjælp af statsmidler til virksomheder, som fremstiller produkter eller udfører tjenesteydelser, hvor der er handel inden for Fællesskabet. Tilskuddene gør det muligt for modtagerne at forbedre deres generelle finansielle situation og udbygge deres stilling på markedet. Det må derfor antages, at de undersøgte foranstaltninger kan fordreje konkurrencevilkårene og derved påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Tyskland har ikke anfægtet denne konstatering.

5.2. Støttens lovlighed

(53) Kommissionen konstaterer, at Tyskland har opfyldt sin anmeldelsespligt i henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 3.

5.3. Proceduremæssige retsgrundlag

(54) Tyskland er af den opfattelse, at den anmeldte støtteordning skal vurderes som led i den hurtige godkendelsesprocedure (se betragtning 42). Kommissionen er ikke enig i denne opfattelse. De proceduremæssige bestemmelser i forordning (EF) nr. 659/1999 finder anvendelse. 20-dages-reglen i forbindelse med den hurtige procedure kan ikke finde anvendelse i den foreliggende sag; i øvrigt vil anvendelsen heraf heller ikke indvirke på resultatet af undersøgelsen af følgende grunde:

1) Støtteordningen, der blev anmeldt efter den hurtige procedure og registreret hos Kommissionen den 3. januar 2001, opfyldte ikke betingelserne i Kommissionens meddelelse om den hurtige godkendelsesprocedure for støtteordninger til fordel for SMV og om ændringer af bestående støtteordninger(15). Som "ny ordning" som omhandlet i denne meddelelse opfyldte foranstaltningen netop ikke betingelserne heri af de grunde, som var baggrunden for, at Kommissionen indledte undersøgelsesproceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2 (enhver eksportstøtte i samhandelen mellem medlemsstaterne er ikke omfattet af proceduren). Som "ændring af en bestående ordning" som omhandlet i meddelelsen henhørte foranstaltningen ikke under nogen af de deri anførte kategorier, da den omfattede mere end en ren forlængelse med forhøjelse af de afsatte midler og ikke indeholdt strengere anvendelseskriterier.

2) Fristen løber under alle omstændigheder først fra det tidspunkt, hvor anmeldelsen er fuldstændig, hvilket ikke var tilfældet i den foreliggende sag, så længe Kommissionen anmodede Tyskland om yderligere oplysninger.

3) Anmeldelsen blev klart indgivet efter ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 659/1999, hvis proceduremæssige bestemmelser straks fandt anvendelse - og dermed også i den foreliggende sag. Tyskland har ikke påberåbt sig bestemmelserne i artikel 4, stk. 6, i forordning (EF) nr. 659/1999.

4) Baggrunden for, at Kommissionen indledte proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, var bl.a. også, at der var tale om en ny foranstaltning; Tyskland har ikke gjort indsigelse mod denne konstatering inden for den fastsatte frist.

5) Ved brev af 5. februar 2001 underrettede Kommissionen Tyskland om, at tilføjelser som dem, der indgår i den anmeldte støtteordning, ikke kan godkendes i den hurtige procedure; dette blev heller ikke anfægtet af Tyskland.

(55) Tyskland mener, at den anmeldte støtteordning skal vurderes på grundlag af SMV-rammebestemmelserne (se betragtning 42). Kommissionen er ikke enig i denne opfattelse. Forordning (EF) nr. 70/2001 trådte i kraft den 2. februar 2001. Fra dette tidspunkt skulle Kommissionen anvende forordningen, selv om undersøgelsen af anmeldelsen allerede var blevet påbegyndt. Det hedder endvidere i betragtning 4 til forordningen: "... bør [rammebestemmelserne for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder] ophæves fra forordningens ikrafttrædelsestidspunkt". Der er ikke fastsat overgangsbestemmelser for støtte, der er anmeldt inden ikrafttrædelsestidspunktet. Kommissionen skulle og skal derfor undersøge de anmeldte delprogrammer på grundlag af forordning (EF) nr. 70/2001 - og ikke SMV-rammebestemmelserne. Ved vurderingen af driftsstøtte til små og mellemstore virksomheder i støtteberettigede områder har Kommissionen også, om nødvendigt, lagt retningslinjerne for regionalstøtte til grund, som med udstedelsen af forordning (EF) nr. 70/2001 hverken blev ophævet fuldstændigt eller til dels.

(56) Tysklands argument om, at SMV-rammebestemmelserne og ikke forordning (EF) nr. 70/2001 skulle have været lagt til grund, hvis Kommissionen havde truffet en beslutning inden 20 arbejdsdage efter det oprindelige anmeldelsesforsøg (se betragtning 42), er af de allerede anførte grunde ikke relevant for den foreliggende vurdering. Der sondres nemlig ikke mellem proceduremæssige og materielle aspekter. Kommissionen var og er forpligtet til anvende forordningen, helt uafhængigt af, af hvilken grund den har besluttet at indlede proceduren efter ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 70/2001. Den oprindelige anmeldelse opfyldte under alle omstændigheder ikke betingelserne for at kunne omfattes af den hurtige procedure og var i øvrigt ufuldstændig. Tyskland har på intet tidspunkt påberåbt sig bestemmelserne i artikel 4, stk. 6, i forordning (EF) nr. 659/1999.

5.4. Støttens forenelighed med fællesmarkedet

5.4.1. Delprogrammet "instruktion"

(57) Delprogrammet "instruktion" omfatter en form for støtte, som er reguleret i forordning (EF) nr. 70/2001. Det er kun i overensstemmelse med forordningen og derfor med EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), for så vidt det omfatter støtte til konsulenttjenester, som ikke vedrører virksomhedens normale driftsudgifter, og såfremt bruttostøtten ikke overstiger 50 % af omkostningerne derved i henhold til den nævnte forordnings artikel 5, litra a).

(58) Denne betingelse er ikke opfyldt, for så vidt delprogrammet fastsætter et støtteloft på op til 65 % for små virksomheder i specifikke problemområder i støtteberettigede områder efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). Kommissionen konstaterer derfor, at denne del af foranstaltningen ikke er i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 70/2001.

(59) Under hensyntagen til betragtning 4 til forordning (EF) nr. 70/2001, hvorefter Kommissionen "især vil vurdere disse anmeldelser efter de kriterier, der er fastsat i denne forordning", vurderer Kommissionen fortsat, om de yderligere støttebeløb kan godkendes, i hvilken forbindelse den igen gør brug af sin omfattende skønsbeføjelse på grundlag af EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Sådanne foranstaltninger skal vurderes under hensyntagen til fast beslutningspraksis og princippet om ligebehandling(16).

(60) Efter Kommissionens erfaring vil en støtteintensitet på over 50 % for en støtteforanstaltning som den foreliggende overstige det beløb, der er nødvendigt for at tilskynde en virksomhed til at påtage sig denne form for finansielle udgifter. Dette gælder på samme måde for små virksomheder som for små og mellemstore virksomheder i støtteberettigede områder. Konsekvensen af højere støtteintensiteter ville være en uforholdsmæssig fordrejning af konkurrencevilkårene. Kommissionen er navnlig af den opfattelse, at en virksomheds forpligtelse til selv at bære mindst halvdelen af omkostningerne bidrager til foranstaltningens effektivitet og rentabilitet. Efter Kommissionens opfattelse vil en højere støtteintensitet i forbindelse med dette delprogram derfor påvirke samhandelsvilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse; denne del af foranstaltningen kan derfor ikke anses for at være forenelig med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

(61) Tyskland er af den opfattelse, at der med hensyn til den form for støtte, der skal undersøges, bør være mulighed for en højere intensitet for små virksomheder - i modsætning til mellemstore virksomheder (se betragtning 43). Tyskland har navnlig henvist til betragtning 11 til forordning (EF) nr. 70/2001. Kommission er ikke enig i denne opfattelse. Betragtning 11 til forordning (EF) nr. 70/2001 vedrører den specifikke situation, hvor der ydes investeringsstøtte uden for de regioner, der er berettiget til regionalstøtte. Betragtningen henviser ikke til støtte til ekstern konsulentbistand. Kommissionen mener, at et engangsbeløb (på 50 %) til støtte til eksterne konsulenttjenester er passende for alle små og mellemstore virksomheder, uanset om der er tale om en lille eller mellemstor virksomhed. En sådan støtte vil principielt udgøre et relativt beskedent beløb i forhold til en ny investering og vil være i form af engangsomkostninger (normale driftsudgifter er i henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 70/2001 ikke omfattet). Man vil normalt ikke uden videre forvente af små og mellemstore virksomheder, at de finansierer sådanne omkostninger ved hjælp af mellemfristede lån. Små og mellemstore virksomheder stilles imidlertid hovedsagelig i forbindelse med mellemfristede lån (til investeringsformål) ugunstigt på grund af deres relative størrelse. I denne henseende stilles små virksomheder ugunstigere end mellemstore virksomheder. Kommissionen mener derfor, at en forskel med hensyn til støtteintensiteten kan være berettiget i forbindelse med investeringsstøtte. Med hensyn til eksterne konsulenttjenester, hvor denne relative ulempe ikke er så fremherskende, er en sådan sondring ikke berettiget.

(62) Tyskland har endvidere gjort gældende, at en højere støtteintensitet for denne form for støtte i støtteberettigede områder efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c), og til fordel for små virksomheder bør betragtes som forenelig med fællesmarkedet (se betragtning 43). Tyskland har i den forbindelse navnlig henvist til betragtning 14 til forordning (EF) nr. 70/2001. Kommissionen er ikke enig i denne opfattelse. Betragtningen henviser til den specifikke situation i forbindelse med investeringsstøtte og ikke til støtte til ekstern konsulentbistand. Kommissionen mener, at et engangsbeløb (på op til 50 %) til støtte til ekstern konsulentbistand er passende for alle små og mellemstore virksomheder, uanset om disse er etableret i støtteberettigede områder eller ej. Denne støtte har generelt hverken en direkte eller langsigtet virkning på hverken den regionale udvikling eller jobskabelsen - i det mindste ikke på samme måde som investeringsstøtte. Det er derfor ikke nødvendigt at muliggøre højere støtteintensiteter i støtteberettigede områder.

(63) Tyskland har argumenteret, at den manglende differentiering mellem små og mellemstore virksomheder ved tildelingen af investeringsstøtte i støtteberettigede områder ikke er logisk (se betragtning 43). Kommissionen er ikke enig i denne opfattelse. Denne konstatering er ikke relevant i den foreliggende sag, da den ikke vedrører investeringsstøtte, men støtte til ekstern konsulentbistand. Med hensyn til investeringsstøtte er faktoren regional udvikling vigtigere end virksomhedernes relative størrelse. Det er under alle omstændigheder op til medlemsstaterne at fastsætte lavere støtteintensiteter end dem, der er fastsat i fællesskabsretten. De kan således fastsætte sådanne lavere støtteintensiteter for mellemstore virksomheder.

(64) Tyskland har også på grundlag af visse udtalelser vedrørende de omstændigheder, hvorunder forordning (EF) nr. 70/2001 blev udarbejdet, slået til lyd for en positiv beslutning (se betragtning 46 og 47). Kommissionen konstaterer, at målene med forordning (EF) nr. 70/2001 blev fastlagt i forordningens betragtninger. Det forhold, at der ikke foreligger forslag til foranstaltninger, indebærer ikke, at forordningens ordlyd er identisk med ordlyden i SMV-rammebestemmelserne (hvilket ikke er tilfældet), men er derimod udtryk for et bredt politisk spektrum og andre overvejelser, som imidlertid ikke kan indvirke på den korrekte retlige fortolkning af de pågældende tekster.

(65) Hvad angår retningslinjerne for regionalstøtte, har Tyskland hverken gjort gældende, at foranstaltningerne udgør driftsstøtte i et støtteberettiget område efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), (artikel 5 i forordning (EF) nr. 70/2001 finder i forvejen ikke anvendelse på driftsstøtte), eller påvist, at de pågældende betingelser i de nævnte retningslinjer er opfyldt (navnlig at støtten skal være tidsbegrænset, degressiv og stå i forhold til de ulemper, den skal opveje). Kommissionen har derfor ingen grund til at konstatere, at støtten i givet fald kan være forenelig med fællesmarkedet på dette grundlag.

5.4.2. Delprogrammet "deltagelse i messer"

(66) Delprogrammet "deltagelse i messer" omfatter en form for støtte, som er reguleret i forordning (EF) nr. 70/2001. Ifølge programmet kan en virksomhed modtage støtte indtil fem gange årligt, hvilket omfatter gentagen deltagelse (indtil tre gange) i en og samme messe. Ifølge Tyskland kan en virksomhed ikke vurdere værdien af at deltage i en bestemt messe efter en enkelt deltagelse. Derfor må Kommissionen i overensstemmelse med betragtning 11 og 14 til forordning (EF) nr. 70/2001 være i stand til at tillade mere generøse støtteforanstaltninger og højere støtteintensiteter (se betragtning 48). Kommissionen kan ikke tilslutte sig dette. Kommissionens undersøgelse har vist, at delprogrammet ikke er i overensstemmelse med artikel 5, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001, hvorefter fritagelsen kun gælder første gang, en virksomhed deltager i en bestemt messe eller udstilling, og bruttostøtten ikke må overstige 50 % af ekstraomkostningerne derved. Foranstaltningen er kun forenelig med fællesmarkedet, for så vidt den gennemføres første gang, virksomheden deltager. Støtte til yderligere deltagelse er uforenelig med fællesmarkedet. Denne regel er nødvendig, da foranstaltningens tilskyndelsesvirkning kun sikres på denne måde. Har en lille eller mellemstor virksomhed én gang deltaget i en bestemt messe, kan det rimeligvis forventes, at den selv finansierer den næste deltagelse, efter at den har overvejet værdien heraf.

(67) Desuden mener Kommissionen, at en fuldstændig ny udøvelse af dens skønsbeføjelse ikke vil ændre noget ved denne konstatering. Af ovennævnte grunde er Kommissionen af den opfattelse, at de midler, hvormed målet med SMV-støtten sikres under samtidig overholdelse af tilskyndelsesvirkningen i overensstemmelse med Kommissionens sædvanlige støttepolitik, er tilstrækkelige og passende. En foranstaltning, der er tæt knyttet til den kommercielle markedsføring, som f.eks. deltagelsen i en messe, hvor støtteloftet på 50 % overskrides som i forbindelse med det omhandlede delprogram, påvirker samhandelsvilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse. Kommissionen mener, at en virksomheds forpligtelse til selv at bære mindst halvdelen af omkostningerne bidrager til foranstaltningens rentabilitet og effektivitet. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at højere støtteintensiteter ikke kan anses for at være forenelig med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

(68) Hvad angår retningslinjerne for regionalstøtte, har Tyskland hverken gjort gældende, at foranstaltningerne udgør driftsstøtte i et støtteberettiget område efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), (artikel 5 i forordning (EF) nr. 70/2001 finder i forvejen ikke anvendelse på driftsstøtte), eller påvist, at de pågældende betingelser i de nævnte retningslinjer er opfyldt (navnlig at støtten skal være forholdsmæssig, tidsbegrænset og degressiv). Kommissionen har derfor ingen grund til at konstatere, at støtten i givet fald kan være forenelig med fællesmarkedet på dette grundlag.

5.4.3. Delprogrammet "samarbejde"

(69) Delprogrammet "samarbejde" omfatter forskellige støtteforanstaltninger, bl.a. støtte til "etablering af samarbejdskontorer i Tyskland" - til dækning af udgifter til leje, materialeomkostninger og lønninger til medarbejderne - hvorved der stilles midler af ukendt størrelse til rådighed for samarbejdskontorerne og/eller de deltagende virksomheder. Efter Kommissionens opfattelse er der tale om driftsstøtte, som skal undersøges på grundlag af retningslinjerne for regionalstøtte. Kommissionen fastholder, at delprogrammet helt og holdent skal opfylde betingelserne i retningslinjerne for regionalstøtte, hvilket i henhold til disses punkt 4.17 indebærer, at driftsstøtte skal være tidsbegrænset og degressiv og ikke må have til formål at fremme eksporten til andre medlemsstater. Desuden skal den pågældende medlemsstat påvise eksisterende ulemper og omfanget heraf. Kommissionen konstaterer, at disse betingelser ikke er opfyldt, da støtteordningen omfatter fem år til trods for, at regionalstøttekortet for Tyskland bliver ugyldigt den 31. december 2003. Bortset herfra reduceres støtteforanstaltningerne ikke gradvis; Tyskland finder ikke kravet om, at støtten skal være degressiv, nødvendigt på grund af de lave støttebeløb (se betragtning 49 og 50). Kommissionen kan ikke acceptere denne påstand; den mener, at foranstaltningen er uforenelig med fællesmarkedet, for så vidt den omfatter driftsstøtte. Endvidere har Tyskland ikke påvist, hvordan foranstaltningen kan begrundes med de ulemper, der skal opvejes; det er også uvist, om samarbejdskontorerne udelukkende etableres i Sachsen. Det står imidlertid Tyskland frit at udforme foranstaltningen "etablering af samarbejdskontorer i Tyskland" som de minimis-støtte efter bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte(17).

(70) Andre støtteforanstaltninger under delprogrammet "samarbejde" vedrører "oprettelsen af afsætningsorganisationer" i og uden for Fællesskabet (se betragtning 51). I den forbindelse etablerer mindst tre små og mellemstore virksomheder med et produktsortiment, der supplerer hinanden, et fælles kontor. Afsætningsorganisationens og/eller de deltagende virksomheders personale- og driftsomkostninger er støtteberettigede. Fællesskabet bør bistå små og mellemstore virksomheder med at udforske og oparbejde udenlandske markeder. Efter Kommissionens opfattelse er det ikke muligt at foretage en tilstrækkelig sondring mellem denne støtteforanstaltning og et handelsagentur, og der er således tale om "etablering og drift af et distributionsnet i udlandet", hvilket både efter artikel 1, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 70/2001 og efter retningslinjerne for regionalstøtte ikke er omfattet. Under hensyntagen til sin mangeårige praksis vil Kommissionen ikke godkende støtte, som udgør eksportstøtte. Den kan derfor ikke anses for at være forenelig med fællesmarkedet efter nogen af de nævnte retsgrundlag - af de deri anførte grunde.

(71) Endvidere er Kommissionen af den opfattelse, at en fuldstændig ny udøvelse af dens skønsbeføjelse med hensyn til de ovennævnte foranstaltninger ikke vil ændre noget ved denne konstatering. Af ovenstående grunde mener Kommissionen, at dens sædvanlige støttepolitik er tilstrækkelig og passende. Efter dens opfattelse påvirker støtteintensiteterne på op til 80 % i forbindelse med foranstaltninger, der er meget tæt knyttet til den kommercielle markedsføring, som led i dette delprogram samhandelsvilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse; denne del af foranstaltningen kan derfor ikke anses for at være forenelig med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

(72) For så vidt delprogrammet "samarbejde" imidlertid omfatter støtte til eksterne konsulenttjenester og deltagelse i messer og seminarer i udlandet, er det i givet fald i overensstemmelse med artikel 5 i forordning (EF) nr. 70/2001, såfremt støttesatsen ikke overstiger 50 %. Efter Kommissionens opfattelse kan afsætningsorganisationer i udlandet absolut yde små og mellemstore virksomheder konsulentbistand i forbindelse med udenlandske markeder, og små og mellemstore virksomheder, der gør brug af sådanne konsulenttjenester, må også modtage en kompensation herfor. Forordning (EF) nr. 70/2001 tager hensyn til Fællesskabets internationale forpligtelser: I betragtning 16 henvises til aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger inden for Verdenshandelsorganisationen (WTO); ifølge denne betragtes "støtte til deltagelse i varemesser eller til undersøgelser eller konsulenttjenester, der er nødvendige for lancering af et nyt eller eksisterende produkt på et nye marked, [...] normalt ikke som eksportstøtte".

5.4.4. Delprogrammet "fremme af design"

(73) Delprogrammet "fremme af design" er af tilsvarende grunde ikke i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 70/2001 og er derfor uforenelig med fællesmarkedet, for så vidt bruttostøtten til konsulenttjenester overstiger 50 %.

5.4.5. Afsluttende bemærkninger

(74) Kommissionen konstaterer, at undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 2, ikke finder anvendelse på den støtteordning, der skal undersøges i denne forbindelse, da støtteforanstaltningen ikke forfølger nogen af de mål, der er anført deri, og Tyskland heller ikke har fremført argumenter i denne henseende.

(75) Støtte, som ydes på grundlag af støtteordningen, har hverken til formål at fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi og er heller ikke støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven. Efter Kommissionens opfattelse kan delprogrammerne derfor heller ikke efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b) eller d), undtages fra princippet om, at statsstøtte principielt er uforenelig med fællesmarkedet. Heller ikke undtagelsesmuligheden efter artikel 87, stk. 3, litra a), kan finde anvendelse, da foranstaltningerne har til formål at støtte små og mellemstore virksomheder i Sachsen, hvilket indebærer et horisontalt sigte.

6. KONKLUSION

(76) Delprogrammerne "instruktion", "deltagelse i messer" og "fremme af design" samt "samarbejde" (for så vidt det omfatter støtte til konsulenttjenester eller deltagelse i messer) er forenelige med fællesmarkedet på betingelse af, at Tyskland nedsætter støtteintensiteterne til det omfang, der er tilladt i henhold til forordning (EF) nr. 70/2001, og begrænser tildelingen af støtte til deltagelse i messer til en enkelt deltagelse i en bestemt messe eller udstilling.

(77) For så vidt delprogrammet "samarbejde" omfatter driftsstøtte, som ikke opfylder betingelserne i retningslinjerne for regionalstøtte, er det uforeneligt med fællesmarkedet. Det samme gælder for støtteforanstaltninger i forbindelse med oprettelsen af afsætningsorganisationer i Den Europæiske Union, i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde og i lande, som officielt ansøger om tiltrædelse af Den Europæiske Union -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

De fire delprogrammer "instruktion", "deltagelse i messer", "samarbejde" og "fremme af design" under delstaten Sachsens støtteordning "retningslinjer vedrørende støtte til SMV - forbedring af virksomhedernes resultater" (Richtlinien zur Mittelstandsförderung - Verbesserung der unternehmerischen Leistungsfähigkeit) udgør statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

Artikel 2

For så vidt de i artikel 1 omhandlede fire delprogrammer ikke går ud over anvendelsesområdet for og støtteintensiteterne i forordning (EF) nr. 70/2001, kan de betragtes som forenelige med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

For så vidt de fire delprogrammer omfatter støtte, som går ud over anvendelsesområdet for og støtteintensiteterne i forordning (EF) nr. 70/2001, er de uforenelige med fællesmarkedet.

Artikel 3

For så vidt det i artikel 1 omhandlede delprogram "samarbejde" omfatter driftsstøtte, er det uforeneligt med fællesmarkedet.

Artikel 4

Tyskland må først gennemføre de i artikel 1 omhandlede fire delprogrammer, når de er bragt i overensstemmelse med denne beslutning.

Artikel 5

Tyskland underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 6

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfærdiget i Bruxelles, den 24. september 2002.

På Kommissionens vegne

Mario Monti

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 34 af 7.2.2002, s. 2.

(2) Sag N 567/98 - Tyskland (Richtlinien zur Mittelstandsförderung - Verbesserung der unternehmerischen Leistungsfähigkeit).

(3) Støtteordningen i den nye udgave omfatter i alt elleve delprogrammer. Anmeldelsen var begrænset til seks delprogrammer, da de øvrige delprogrammer efter Tysklands opfattelse ikke er omfattet af bestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

(4) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 33.

(5) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 3.

(6) Se fodnote 1.

(7) EFT L 107 af 30.4.1996, s. 4.

(8) Foranstaltningen "afsætningsorganisationer" var oprindeligt omfattet af sag CP 92/01 - Tyskland, men blev senere forenet med hovedsagen i støttesag C 89/01 - Tyskland, hvilket blev meddelt Tyskland ved brev D/54756 af 16. november 2001.

(9) EFT C 74 af 10.3.1998, s. 9.

(10) EFT C 213 af 23.7.1996, s. 4.

(11) Forordningen trådte i kraft den 2. februar 2001.

(12) "I betragtning af forskellene mellem små og mellemstore virksomheder bør der fastsættes forskellige lofter for støtteintensiteten for disse to virksomhedskategorier."

(13) "Støtte til små og mellemstore virksomheder bør fritages ved denne forordning uanset virksomhedernes beliggenhed. Investeringer og jobskabelse kan bidrage til den økonomiske udvikling af ugunstigt stillede områder i Fællesskabet. Små og mellemstore virksomheder lider under både de strukturbestemte handicap, som deres beliggenhed medfører, og de vanskeligheder, som skyldes deres størrelse. Der bør derfor fastsættes højere lofter for små og mellemstore virksomheder i støtteberettigede områder."

(14) "Denne forordning påvirker ikke medlemsstaternes mulighed for at anmelde støtte til små og mellemstore virksomheder. Kommissionen vil især vurdere disse anmeldelser efter de kriterier, der er fastsat i denne forordning."

(15) EFT C 213 af 19.8.1992, s. 10.

(16) Se f.eks. Domstolens dom af 24. marts 1993, sag C-313/90, Sml. 1993 I, s. 1125, præmis 44, og Rådets forordning (EF) nr. 994/98 (EFT L 142 af 14.5.1998, s. 1), artikel 4, stk. 2.

(17) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 30.