RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2678/98 af 10. december 1998 om ændring af forordning (EF) nr. 1890/97 og (EF) nr. 1891/97 om indførelse af en endelig antidumpingtold og en endelig udligningstold på importen af opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), (i det følgende benævnt »den grundlæggende antidumpingforordning«), særlig artikel 8, stk. 9, og artikel 9,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (2), (i det følgende benævnt »den grundlæggende antisubsidieforordning«), særlig artikel 13, stk. 9, og artikel 15,

under henvisning til forslag fra Kommissionen fremsat efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER

(1) Som led i de antisubsidie- og antidumpingundersøgelser, der blev indledt i henhold til to separate meddelelser offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3), godtog Kommissionen ved afgørelse 97/634/EF (4) tilsagn fra Kongeriget Norge og 190 norske eksportører.

(2) Ved kontrollen af de modtagne rapporter for fjerde kvartal 1997 fremgik det, at tre norske eksportører - Icelandic Freezing Plants Norway A/S, Incofood A/S og Ma-vo Norge A/S - havde haft et salg på fællesskabsmarkedet til priser, der lå under den i tilsagnet fastsatte mindstepris, og at de derfor havde misligholdt deres forpligtelser i henhold til tilsagnet. Da der blev givet mulighed for at rette eventuelle regne- og skrivefejl, fremlagde et selskab oplysninger, hvoraf det fremgik, at det hidtil havde aflagt rapport til Kommissionen om salget til dets forretningsmæssigt forbundne selskaber i EF og ikke om videresalget til den første uafhængige kunde, således som det krævedes i tilsagnet. Dette salg til forretningsmæssigt forbundne selskaber udgjorde langt størstedelen af dette selskabs samlede eksportsalg af den pågældende vare til Fællesskabet.

(3) Kommissionen indførte derfor ved forordning (EF) nr. 1789/98 (5) (i det følgende benævnt »forordningen om midlertidig told«) midlertidig antidumping- og udligningstold på importen af opdrættede atlanterhavslaks henhørende under KN-kode ex 0302 12 00, ex 0304 10 13, ex 0303 22 00 og ex 0304 20 13 med oprindelse i Norge og eksporteret af de tre ovennævnte selskaber. Ved samme forordning slettede Kommissionen de pågældende selskaber i bilaget til afgørelse 97/634/EF, hvori de selskaber er opført, hvis tilsagn er godtaget.

B. EFTERFØLGENDE PROCEDURE

(4) Umiddelbart efter indførelsen af midlertidig told underrettedes disse tre norske selskaber skriftligt om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, som lå til grund for indførelsen af midlertidig told.

(5) Et selskab fremsatte ikke yderligere bemærkninger til Kommissionens meddelelse. Selskabet havde desuden tidligere underrettet Kommissionen om, at det den 1. januar 1998 havde returneret den eksportlicens, som de norske myndigheder havde udstedt til selskabet.

(6) De øvrige to selskaber fremsatte bemærkninger skriftligt inden for den frist, der var fastsat i forordningen om midlertidig told, og de blev hørt mundtligt.

(7) Efter at have modtaget disse skriftlige bemærkninger indhentede og efterprøvede Kommissionen alle de oplysninger, den anså for nødvendige for endeligt at fastlægge de overtrædelser, den antog havde fundet sted.

(8) For så vidt angår det selskab, der rapporterede om salg til forretningsmæssigt forbundne parter, bekræftede denne yderligere undersøgelse de midlertidige resultater i betragtning (11) i forordningen om midlertidig told. Det konstateredes, at næsten alle de transaktioner, der indberettedes rettidigt for fjerde kvartal 1997 samt for tredje kvartal 1997 og første og andet kvartal 1998, faktisk var salg til forretningsmæssigt forbundne virksomheder i EF og ikke til uafhængige parter, mens det var salget til de sidstnævnte, der skulle have været indberettet i henhold til de klare vilkår i tilsagnet. Som svar på underretningen efter indførelsen af midlertidig told hævdede selskabet, at den kun havde begået en indberetningsfejl, og sendte den 15. september 1998 nye rapporter til Kommissionen for tredje og fjerde kvartal 1997 og for første og andet kvartal 1998. Desuden påstod selskabet, at det i de reviderede rapporter indberettede salg til den første uafhængige kunde overholdt mindsteprisbestemmelsen. Det hævdedes således, at der ikke var forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet skade.

(9) I sit tilsagn forpligtede selskabet sig til inden for den fastsatte frist at sende Kommissionen en fortrolig rapport om alle salgstransaktioner til den første uafhængige kunde i Fællesskabet. Det er endvidere fastsat i tilsagnet, at manglende indgivelse af kvartalsrapporten som krævet inden for de fastsatte tidsfrister vil blive anset for misligholdelse af tilsagnet, undtagen i tilfælde af force majeure. Trods disse klare vilkår, som selskabet var fuldt ud bekendt med, indberettede det kun overførselssalg inden for den fastsatte frist og misligholdt derved sin indberetningsforpligtelse. Det er ikke muligt at drage nogen konklusioner om de faktiske priser ved salg til den første uafhængige kunde på grundlag af transaktioner vedrørende overførselssalg, og Kommissionen har derfor ikke kunnet overvåge tilsagnet.

(10) Da manglende overholdelse af de udtrykkelige indberetningsforpligtelser må anses for misligholdelse af tilsagnet jf. artikel 8, stk. 7, i den grundlæggende antidumpingforordning og artikel 13, stk. 7, i den grundlæggende antisubsidieforordning, anses det ikke for nødvendigt at fastslå, om de faktiske salgspriser overtrådte bestemmelsen om mindstepriser i tilsagnet. Dette kunne blot have vist, at firmaet ud over at have misligholdt tilsagnet ved at aflægge rapport på en måde, der forhindrer Kommissionen i at foretage en effektiv kontrol af tilsagnet, muligvis ikke havde overholdt den heri fastsatte mindstepris.

(11) Det tredje selskab indrømmede, at det havde foretaget et salg under den mindstepris, der var fastsat i tilsagnet, og at denne transaktion udgjorde hele salget i den pågældende fremstilling. Eksportøren hævdede imidlertid, at mindsteprisen ville være blevet overholdt for denne transaktion, der indrømmedes at have været et særligt salg uden sigte på fortjeneste, hvis uforudsete omstændigheder vedrørende transporten ikke havde ført til en uventet lav salgspris. Det hævdedes, at varerne var blevet sendt gennem et andet grænseovergangssted end det af selskabet forudsete, og at de var blevet sendt med en delvis i stedet for en fuld lastvognsladning, således at de derved fremkomne højere transportomkostninger øgede fradraget pr. kg for transportomkostninger i Fællesskabet fra prisen, leveret fortoldet (DDP-salg), til den første uafhængige kunde for at nå frem til prisen, Fællesskabets grænse.

Rent bortset fra det vanskelige ved at verificere sådanne hypotetiske argumenter, der kun gradvist blev fremført i løbet af gentagne forklaringer, synes overtrædelsen at følge af, at salget var planlagt for tæt på mindsteprisniveauet, således at der ikke engang var tale om nogen fortjeneste. I betragtning af de klare vilkår for mindsteprisbetingelsen i tilsagnet, som omfatter fradrag for direkte salgsomkostninger i tilfælde af DDP-salg, leveret fortoldet, påhviler det selskabet at sikre, at mindsteprisen overholdes, uanset om der kan opnås gunstige transportordninger eller ej.

C. ENDELIGE FORANSTALTNINGER

(12) De berørte parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og overvejelser, på grundlag af hvilke det påtænktes dels at bekræfte Kommissionens tilbagetrækning af godtagelse af disse parters tilsagn, dels at anbefale indførelse af endelig antidumping- og udligningstold samt endelig at opkræve de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told. Parterne blev ligeledes indrømmet en frist til at fremsætte bemærkninger efter ovennævnte underretning.

(13) På baggrund af de fremsatte bemærkninger fastslås det, at der bør indføres endelig antidumping- og udligningstold på importen af opdrættede atlanterhavslaks, som har oprindelse i Norge og eksporteres af de i bilag I opførte selskaber.

(14) De undersøgelser, der førte til tilsagnene, afsluttedes ved, at der ved forordning (EF) nr. 1890/97 (6) skete en endelig fastlæggelse af dumping og skade, og at der ved forordning (EF) nr. 1891/97 (7) skete en endelig fastlæggelse af subsidiering og skade. Den endelige told for de pågældende tre norske selskaber bør derfor i henhold til artikel 8, stk. 9, i den grundlæggende antidumpingforordning og artikel 13, stk. 9, i den grundlæggende antisubsidieforordning fastsættes til samme niveau som den told, der er indført ved disse to forordninger.

D. ENDELIG OPKRÆVNING AF MIDLERTIDIG TOLD

(15) Det er fastslået, at der for de i bilag I til denne forordning nævnte tre eksportørers vedkommende er tale om misligholdelse af de afgivne tilsagn. Det anses derfor for påkrævet endeligt at opkræve de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af en midlertidig antidumping- og udligningstold med en sats svarende til den endelige told.

E. AJOURFØRING AF LISTEN OVER EKSPORTØRER, DER ER UNDTAGET FRA ANTIDUMPING- OG UDLIGNINGSTOLD

(16) Bilagene til forordning (EF) nr. 1890/97 og (EF) nr. 1891/97, hvorved de deri anførte parter fritages for tolden, bør ændres, således at denne fritagelse ikke længere gælder for de tre selskaber, der er opført i bilag I til nærværende forordning -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Bilaget til forordning (EF) nr. 1890/97 erstattes af bilag II til nærværende forordning.

2. Bilaget til forordning (EF) nr. 1891/97 erstattes af bilag II til nærværende forordning.

Artikel 2

De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumping- og udligningstold i henhold til forordning (EF) nr. 1126/98 vedrørende opdrættede (ikke vilde) atlanterhavslaks henhørende under KN-kode ex 0302 12 00 (Taric-kode 0302 12 00*19), ex 0304 10 13 (Taric-kode 0304 10 13*19), ex 0303 22 00 (Taric-kode 0303 22 00*19) og ex 0304 20 13 (Taric-kode 0304 20 13*19) med oprindelse i Norge og eksporteret af de selskaber, der er opført i bilag I til nærværende forordning, opkræves endeligt.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 10. december 1998.

På Rådets vegne

W. SCHÜSSEL

Formand

(1) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 905/98 (EFT L 128 af 30. 4. 1998, s. 18).

(2) EFT L 288 af 21. 10. 1997, s. 1.

(3) EFT C 235 af 31. 8. 1997, s. 18 og EFT C 235 af 31. 8. 1997, s. 20.

(4) EFT L 267 af 30. 9. 1997, s. 81. Afgørelsen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 2249/98 (EFT L 282 af 20. 10. 1998, s. 57).

(5) EFT L 228 af 15. 8. 1998, s. 4.

(6) EFT L 267 af 30. 9. 1997, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 2052/98 (EFT L 264 af 29. 9. 1998, s. 17).

(7) EFT L 267 af 30. 9. 1997, s. 19. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 2052/98 (EFT L 264 af 29. 9. 1998, s. 17).

BILAG I

>TABELPOSITION>

BILAG II

>TABELPOSITION>