ÅRSBERETNING OM EKSF for regnskabsåret 1997 med Kommissionens svar (98/C 352/01)

(Artikel 88 i finansforordningen af 21. december 1977, senest ændret ved Rådets forordning (EF, Euratom, EKSF) nr. 2335/95 af 18. september 1995)

KAPITEL 1 EKSF'S SOLVENS OG UDVIKLINGEN I DE VIGTIGSTE AKTIVITETER

Indledning

1.1. Dette kapitel omhandler EKSF's solvens pr. 31. december 1997 og udviklingen i de vigtigste budgetaktiviteter og finansielle aktiviteter i løbet af regnskabsåret. EKSF's solvens er af stor betydning navnlig af følgende grunde:

- Hovedparten af EKSF's lån finansieres med banklån eller ved udstedelse af obligationer, og EKSF yder kun meget få lån af egne midler. Det er derfor vigtigt, at EKSF har den højeste kreditværdighed på finansmarkederne, hvilket kræver en særdeles god solvens.

- Langt de fleste EKSF-lån ydes over lån optaget direkte med henblik på udlån (som er bestemmende for rentesats, valuta og forfaldsdato). Den største bankrisiko er derfor risikoen for, at lånene ikke tilbagebetales. Der kan være andre risici i tilfælde af uligevægt mellem långivning og låntagning som følge af, at en debitor misligholder sine forpligtelser.

- Paris-traktaten udløber i år 2002, og derfor bør man være opmærksom på udviklingen i den egenkapital, der er nødvendig for at sikre EKSF's solvens helt til udløbstidspunktet og også efter udløbstidspunktet, hvor der stadig skal betales renter og afdrag på de resterende lån.

EKSF's solvens

Solvensnøgletal

1.2. Siden 1994 har Retten først og fremmest beregnet EKSF's solvens på grundlag af nøgletallet i Rådets direktiv 89/647/EØF (1). Dette nøgletals nævner udgøres af aktivposterne og posterne uden for balancen, vægtet i overensstemmelse med retningslinjerne i direktivet. I tælleren medtager Kommissionen til gengæld kun garantifonden og det ikke-fordelte resultat, og ikke andre poster, der kunne anses for at være en del af EKSF's egenkapital (jf. punkt 1.8). Den definition af egenkapitalen, der anvendes til beregning af solvensnøgletallet, er en fortolkning af direktivet, der er udtryk for en tilstrækkelig forsigtig vurdering.

1.3. Pr. 31. december 1997 er EKSF's solvensnøgletal 28,3 % mod 21,1 % pr. 31. december 1996. Denne udvikling skyldes en stigning i garantifonden (+6,7 %) og navnlig den store formindskelse af de udestående lån, der skyldes faldet i EKSF's aktiviteter på grund af traktatens snarlige udløb. Den 11. september 1996 (2) bekræftede Kommissionen, at den ville opretholde reserver svarende til 100 % af de lån, der løber efter år 2002, og som ikke er dækket af en medlemsstats garanti. Garantifonden skal derfor forøges hvert år indtil år 2002. Solvensnøgletallet vil derfor gradvist nå op på 100 %.

Hensættelse til dækning af større risici

1.4. Paris-traktaten udløber i år 2002, og det influerer allerede væsentligt på EKSF's aktivitetsniveau. EKSF's samlede udlånsportefølje mindskes støt og omfatter stadig færre debitorer. Rådets direktiv om overvågning af og kontrol med kreditinstitutters store engagementer (3) vedrører denne form for risici forbundet med, at engagementer i for høj grad koncentreres på en enkelt debitor. I årsberetningerne om EKSF for regnskabsåret 1994 (punkt 1.5) og for regnskabsåret 1995 (punkt 1.6) (4) mindede Retten om de to grænser fastsat i dette direktiv.

1.5. For at forebygge den risiko, der er forbundet med en sådan koncentration, hensatte Kommissionen i 1995 et beløb til store engagementer. Denne hensættelse svarer til det beløb, man når frem til ved at beregne overskridelserne af ovennævnte to grænser efter retningslinjerne i bilag VI til Rådets direktiv 93/6/EØF (5). Selv om dette direktiv egentlig ikke dækker de særlige forhold, der er gældende for EKSF, er der her brugt en metode, som resulterer i en tilstrækkelig forsigtig politik med hensyn til de overskridelser, der er en følge af tidligere transaktioner. Hensættelsen pr. 31. december 1996 var på 36 mio. ECU, men pr. 31. december 1997 på kun 27 mio. ECU. Denne udvikling skyldes en formindskelse af disse aktiver på grund af tilbagebetalinger i 1997.

Specifikke værdireguleringer

1.6. I henhold til Rådets årsregnskabsdirektiver (6) (7) skal hver post på balancens aktivside værdiansættes særskilt, og der skal om nødvendigt foretages specifikke værdireguleringer. På balancen pr. 31. december 1996 var beløbet under specifikke værdireguleringer vedrørende udlån, herunder renter, 193 mio. ECU, mens det på balancen pr. 31. december 1997 var faldet til 170 mio. ECU (8). Dette fald på 12 % skyldes primært, at værdireguleringen for en betydelig debitor var blevet beregnet på ny i forbindelse med omlægningen af dennes gæld.

1.7. Kommissionen har foretaget analyser af den finansielle stilling for de øvrige risikodebitorer, dvs. hvor der ikke er stillet en førsteklassesgaranti for gælden til EKSF (9), og den har foretaget de nødvendige værdireguleringer. Ingen debitorer misligholdt deres forpligtelser i 1997.

Udviklingen i EKSF's udgifter og indtægter

1.8. Forpligtelserne på EKSF's aktionsbudget faldt yderligere i 1997 (med 10 %, jf. tabel 1), mens indtægterne i regnskabsåret var væsentligt højere end i overslaget. Dette skyldes primært to forhold, dels at et betydeligt antal bevillinger bortfaldt (195,2 mio. ECU, hvoraf mere end halvdelen hidrører fra rentegodtgørelser ydet i henhold til artikel 56, stk. 2, litra a)), dels at fordringerne på en væsentlig debitor var blevet værdiansat på ny i forbindelse med omlægningen af dennes gæld (jf. punkt 1.6). Overskuddet var af en sådan størrelsesorden, at der kunne overføres yderligere 31,3 mio. ECU til garantifonden, ligesom hensættelsen til finansiering af EKSF's aktionsbudget (jf. tabel 2) kunne forhøjes med et nettobeløb på 224,9 mio. ECU, hvilket styrkede EKSF's egenkapital væsentligt (jf. tabel 3). Denne hensættelse til finansiering af fremtidige aktionbudgetter skulle kunne kompensere for, at EKSF-afgiften forsvinder i 1998, og bør således anvendes i regnskabsårene 1998-2002.

Udviklingen i EKSF's balance

1.9. EKSF's balancesum er fra 31. december 1996 til 31. december 1997 blevet formindsket med 1 080 mio. ECU (eller 15,4 %) (jf. tabel 4). Denne formindskelse skyldes især, at der er sket et fald i de samlede udlån af lånte midler. I regnskabsåret 1997 blev der tilbagebetalt 1 661 mio. ECU til EKSF, mens der kun blev udbetalt 541,2 mio. ECU i nye lån.

1.10. Omfanget af nye lån blev fordoblet i forhold til regnskabsåret 1996 (jf. tabel 5). Stigningen i lån udbetalt i henhold til artikel 56, stk. 2, litra a), skyldes, at EKSF i 1997 har udbetalt de sidste støtteberettigede lån, for hvilke der var indgivet låneansøgning inden fristens udløb den 31. december 1996. EKSF udbetalte i henhold til artikel 54 seks lån til omstrukturering og modernisering af jern- og stålvirksomheder (artikel 54, stk. 1) og to lån til støtte af forbruget af fællesskabsstål (artikel 54, stk. 2).

1.11. I punkt 2.9 i årsberetningen om EKSF for regnskabsåret 1995 konstaterede Retten, at det lånebeløb, som EKSF havde ydet til Storebæltsprojektet, var omkring to gange højere end værdien af det fællesskabsstål, der blev anvendt til det pågældende projekt. Kommissionen meddelte i sit svar, at den som følge heraf ikke ville forny den del af disse lån, der forfalder i 1997. Retten konstaterer, at de pågældende lån faktisk er blevet tilbagebetalt i 1997, og at de ikke er blevet fornyet, og at beløbet for det nuværende EKSF-lån til dette projekt (indtil 2001) ligger inden for de foreskrevne grænser.

1.12. De samlede udlån af lånte midler, der beløb sig til 3 600 mio. ECU pr. 31. december 1997, vil den 23. juli 2002 være faldet til ca. 715 mio. ECU (før værdireguleringer). Ca. 90 % af dette beløb er ikke dækket af førsteklassesgarantier. Det sidste af disse lån forfalder i år 2019. Ovennævnte beløb er beregnet på grundlag af lån udbetalt inden den 31. december 1997. I henhold til en kommissionsbeslutning (10) må der ikke bevilges nye lån, der medfører binding af reserver, og som udløber efter EKSF-traktatens udløb.

1.13. De likvide midler udgjorde 34 % af EKSF's aktiver pr. 31. december 1997 og er den næstvigtigste post efter udlån. Tabel 6 viser de pågældende aktivposter og de vigtigste modposteringer på passivsiden.

Konklusion

1.14. Regnskabsåret 1997 gav et stort overskud, hvilket navnlig skyldes, at betydelige forpligtelsesbeløb bortfaldt, og EKSF kunne derfor styrke sin solvens væsentligt og foretage de nødvendige hensættelser og værdireguleringer. Traktaten udløber snart, og de kumulerede reserver skal for det første dække perioden, indtil budgetaktiviteterne indstilles, fordi EKSF-afgiften forsvinder helt i 1998, og for det andet efterhånden bringe garantifonden op på et niveau, der minus specifikke værdireguleringer svarer til 100 % af det samlede udestående, der ikke er dækket af en medlemsstats garanti, og som endnu ikke er forfaldet pr. 23. juli 2002.

KAPITEL 2 REVISIONSERKLÆRING VEDRØRENDE EKSF

2.1. Retten har i henhold til artikel 45 C i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF) revideret EKSF's regnskaber med henblik på at afgive en erklæring til Europa-Parlamentet og Rådet om disse regnskabers rigtighed og om de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed.

2.2. EKSF's årsregnskab pr. 31. december 1997 er opstillet på Kommissionens ansvar og offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (11).

2.3. I sin beretning om EKSF's årsregnskab pr. 31. december 1997 (12), der svarer til revisionserklæringen om regnskabernes rigtighed, og som er offentliggjort sammen med årsregnskabet, konkluderer Retten, at årsregnskabet »giver et retvisende billede af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs aktiver og finansielle stilling pr. 31. december 1997 og af resultatet for det regnskabsår, der afsluttedes pr. 31. december 1997«.

2.4. Retten har endvidere efterprøvet lovligheden og den formelle rigtighed af de transaktioner, der ligger til grund for EKSF's regnskab for regnskabsåret 1997 i overensstemmelse med internationalt og almindeligt anerkendte revisionsprincipper og har i den forbindelse støttet sig til systemanalyser og tester.

2.5. Det er Rettens opfattelse, at der er tilstrækkelig sikkerhed for, at transaktionerne som helhed betragtet er lovlige og formelt rigtige.

Vedtaget af Revisionsretten på mødet i Luxembourg den 14. og 15. oktober 1998.

På Revisionsrettens vegne

Bernhard FRIEDMANN

Formand

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

(1) Rådets direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om solvensnøgletal for kreditinstitutter, EFT L 386 af 30.12.1989, s. 14.

(2) Questions liées à l'expiration du traité CECA - activités financières (PV (96) 1306). Drøftelse på grundlag af SEK-dokumenterne (96) 1492 til /3.

(3) Rådets direktiv 92/121/EØF af 21. december 1992 om overvågning af og kontrol med kreditinstitutters store engagementer, EFT L 29 af 5.2.1993, s. 1.

(4) Revisionsrettens årsberetning om EKSF for regnskabsåret 1994, EFT C 329 af 7.12.1995, s. 3.

Revisionsrettens årsberetning om EKSF for regnskabsåret 1995, EFT C 377 af 13.12.1996, s. 3. Grænserne gælder for omfanget af det engagement, EKSF kan indgå med samme tredjemand (kunde eller gruppe af kunder):

- EKSF's engagement indgået med en enkelt tredjemand må ikke overstige 25 % af EKSF's egenkapital.

- EKSF's »store engagementer« må tilsammen ikke overstige 800 % af egenkapitalen. Et engagement indgået med en enkelt kunde betragtes som stort, når det udgør 10 % eller mere af egenkapitalen.

(5) Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag, EFT L 141 af 11.6.1993, s. 1.

(6) Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer, EFT L 222 af 14.8.1978, s. 11.

(7) Rådets direktiv 86/635/EØF af 8. december 1986 om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, EFT L 372 af 31.12.1986, s. 1.

(8) Jf. EKSF's regnskaber pr. 31. december 1997: specifikke værdireguleringer vedrørende udlån (170 mio. ECU, note 5.1).

(9) Garantier stillet af medlemsstaterne i Den Europæiske Union og organer på tilsvarende niveau (offentligretlige foretagender og statsejede industrivirksomheder i medlemsstaterne) og bankgarantier anses for at være førsteklassesgarantier.

(10) Fastlæggelse af låne-/udlånspolitikken med henblik på traktatens udløb, EFT C 175 af 28.6.1994.

(11) EKSF's regnskaber pr. 31. december 1997, EFT C 255 af 13.8.1998.

(12) Revisionsrettens beretning om EKSF's regnskaber pr. 31. december 1997, EFT C 255 af 13.8.1998.

KOMMISSIONENS SVAR

Kommissionen har ingen bemærkninger. Den er tilfreds med, at Revisionsrettens beretning ikke indeholder kritik, og at der fremsættes et forslag til revisionserklæring.