DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.3.2002 L 77/17
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2002/13/EF
af 5. marts2002
om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF for så vidt angår krav til solvensmargenen for
skadesforsikringsselskaber
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE
UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske
Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, og artikel 55,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (2),
efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser, som
blev godkendt af Det Europæiske Råd i Köln den 3. og4. juni 1999 og i Lissabon den 23. og 24. marts 2000,anerkendes betydningen af forsikringsselskabernessolvensmargen til beskyttelse af forsikringstagerne i detindre marked ved at sikre, at forsikringsselskaberne hartilstrækkelig kapital i forhold til karakteren af deres risici.
(2) Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973 omsamordning af de administrativt og ved lov fastsattebestemmelser om adgang til og udøvelse af direkteforsikringsvirksomhed, bortset fra livsforsikring (
4)
kræver, at forsikringsselskaber skal have en solvens-margen.
(3) Kravet om, at forsikringsselskaber ud over deres forsik-ringsmæssige hensættelser til at opfylde deres policefor-pligtelser etablerer en solvensmargen til at beskytte demmod negative udsving i deres forretninger, er et vigtigtelement i systemet med forsigtighedstilsyn til beskyttelseaf forsikrede personer og forsikringstagere.
(4) De eksisterende regler om solvensmargen som fastsatved direktiv 73/239/EØF har stort set været uændrede iden efterfølgende fællesskabslovgivning, og Rådetsdirektiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning aflove og administrative bestemmelser vedrørende direkteforsikringsvirksomhed, bortset fra livsforsikring (tredjeskadesforsikringsdirektiv) (
5) pålagde Kommissionen at
aflægge rapport til Forsikringskomitéen, der blev nedsatved Rådets direktiv 91/675/EØF (
6), om behovet for en
yderligere harmonisering af solvensmargenen.(5) Kommissionen har udarbejdet ovennævnte rapport pågrundlag af de henstillinger, der blev fremsat i rapportenom forsikringsselskabers solvens fra konferencen afforsikringstilsynsmyndigheder i Den Europæiske Unionsmedlemsstater.
(6) Det nuværende systems enkle og solide struktur harifølge rapporten fungeret tilfredsstillende og er baseretpå fornuftige principper, der drager fordel af en høj gradaf gennemsigtighed, men der er i visse tilfælde konsta-teret svagheder, især hvad angår følsomme risikoprofiler.
(7) Der er behov for at forenkle og forhøje de eksisterendeminimumsgarantifonde, især som følge af stigningen iskadeserstatninger og driftsomkostninger som følge afinflationen. Tærsklen for, hvornår den lavesteprocentsats anvendes ved beregning af solvensmargenenpå grundlag af præmier og skader, bør også forhøjestilsvarende.
(8) For at undgå større og drastiske stigninger i tærsklerneog i minimumsgarantifondene i fremtiden bør derindføres en mekanisme, hvorefter de justeres efter deteuropæiske forbrugerprisindeks.
(9) I særlige tilfælde, hvor forsikringstagernes rettigheder er ifare, er der behov for, at de kompetente myndighederbemyndiges til at gribe ind på et tilstrækkelig tidligttidspunkt, men i udøvelsen af denne bemyndigelse børde kompetente myndigheder oplyse forsikringsselska-berne om årsagerne til sådanne tilsynsforanstaltninger ioverensstemmelse med principperne om sund offentligforvaltning og rimelig behandling. Så længe der herskeren sådan situation, bør de kompetente myndigheder ikkekunne attestere, at forsikringsvirksomheden har entilstrækkelig solvensmargen.
(10) På baggrund af markedsudviklingen med hensyn tilkarakteren af genforsikringsdækning, som købes afprimære forsikringsgivere, er der et behov for, at dekompetente myndigheder bemyndiges til at mindskereduktionen af solvensmargenkravet under visseomstændigheder.
(11) Hvis en forsikringsgiver mærkbart reducerer eller heltophører med tegningen af nye policer, er der behov forat fastsætte en tilstrækkelig solvensmargen med hensyntil de tilbageværende forpligtelser for bestående policersom afspejlet i niveauet for de forsikringsmæssigehensættelser.(1) EFT C 96 E af 27.3.2001, s. 129.
(2) EFT C 193 af 10.7.2001, s. 16.
(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 4.7.2001 (endnu ikke offentliggjort
i EFT) og Rådets afgørelse af 14.2.2002.
(4) EFT L 228 af 16.8.1973, s. 3. Direktivet er senest ændret ved
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF (EFT L 181 af20.7.2000, s. 65).
(
5) EFT L 228 af 11.8.1992, s. 1. Direktivet er senest ændret ved
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/64/EF (EFT L 290 af17.11.2000, s. 27).
(
6) EFT L 374 af 31.12.1991, s. 32.
DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.3.2002 L 77/18
(12) For visse klasser skadesforsikring, som er udsat for en
særlig volatil risikoprofil, bør den eksisterende solvens-margen forhøjes væsentligt, således at kravet til solvens-margen bedre afspejler den sande risikoprofil ved poli-cerne.
(13) For at afspejle konsekvensen af forskellige regnskabs-ogaktuarmetoder bør der foretages tilsvarende justeringeraf metoden til beregning af kravet til solvensmargen,således at dette beregnes ensartet og konsekvent,hvorved forsikringsselskaberne får lige vilkår.
(14) Dette direktiv fastsætter minimumsnormer for solvens-margenen, og et hjemland bør være i stand til at fore-skrive strengere regler for forsikringsselskaber, der ergodkendt af dets egne kompetente myndigheder.
(15) Direktiv 73/239/EØF bør ændres i overensstemmelsemed det ovenfor anførte —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Ændring af direktiv 73/239/EØF
Direktiv 73/239/EØF ændres således:
1) Artikel 3, stk. 1, affattes således:
»1. Dette direktiv vedrører ikke de gensidige forsikrings-
selskaber, der opfylder følgende betingelser:
a) vedtægterne giver mulighed for opkrævning af ekstrabi-
drag eller nedsættelse af ydelserne
b) virksomheden omfatter ikke ansvarsforsikring, med-
mindre der er tale om en accessorisk sikring i henhold tilpunkt C i bilaget, eller kreditforsikring og kaution
c) den årlige præmieindtægt, der opkræves i forbindelse
med virksomhed, som omfattes af dette direktiv, over-stiger ikke 5 000 000 EUR, og
d) mindst halvdelen af de præmier, der opkræves i forbin-
delse med virksomhed, som omfattes af dette direktiv,stammer fra fysiske personer, der er deltagere i det gensi-dige forsikringsselskab.
Dette direktiv vedrører ikke virksomheder, der opfylder
følgende betingelser:
— virksomheden udøver ingen anden virksomhed, der er
omfattet af dette direktiv, end den, der er omhandlet iklasse 18 under punk t A i bilaget
— denne virksomhed udøves udelukkende på lokalt plan
og består kun i naturalydelser, og
— de årlige indtægter fra udøvelse af assistancevirksomhed
til personer i vanskeligheder overstiger ikke200 000 EUR.Denne artikel hindrer dog ikke gensidige forsikringssel-
skaber i at ansøge om eller bevare godkendelse i henhold tildette direktiv.«
2) Artikel 16 affattes således:
»Artikel 161. Hver medlemsstat pålægger hvert forsikringsselskab,
hvis vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende på densområde, til enhver tid at råde over en i forhold til detssamlede virksomhed tilstrækkelig faktisk solvensmargen, dermindst svarer til kravene i dette direktiv.
2. Den faktiske solvensmargen består af forsikringssel-
skabets formue fri for enhver påregnelig forpligtelse og medfradrag af immaterielle værdier, herunder:
a) den indbetalte aktiekapital eller, for gensidige forsikrings-
selskaber, den faktiske grundfond plus eventuellemedlemskonti, forudsat at disse konti opfylder allefølgende kriterier:
i) Vedtægterne fastsætter, at betalinger fra disse konti
til medlemmerne kun kan foretages, hvis den faktiskesolvensmargen ikke herved falder under det krævedeniveau eller, efter selskabets opløsning, hvis heleselskabets øvrige gæld er afviklet.
ii) Vedtægterne fastsætter, for så vidt angår de i nr. i)
omhandlede betalinger, når disse sker af andreårsager end individuelle medlemsophør, at dekompetente myndigheder underrettes herom mindsten måned i forvejen, og at de inden for denne fristkan forbyde betalingen.
iii) De relevante bestemmelser i vedtægterne kan kun
ændres, efter at de kompetente myndigheder harerklæret, at de ikke har nogen indvending modændringen, jf. dog kriterierne i nr. i) og ii)
b) lovmæssige og frie reserver, der ikke modsvarer forplig-
telser
c) det udbytte eller tab efter fradrag af dividende, der skal
betales.
Den faktiske solvensmargen reduceres med forsikringssel-
skabets direkte besiddelse af egne aktier.
For de forsikringsselskaber, der diskonterer eller reducerer
deres forsikringsmæssige hensættelser til endnu ikke afvik-lede skader for at tage hensyn til investeringsafkast somtilladt ved artikel 60, stk. 1, litra g), i Rådets direktiv 91/674/EØF af 19. december 1991 om forsikringsselskabersårsregnskaber og konsoliderede regnskaber (*), reduceresden faktiske solvensmargen med forskellen mellem deudiskonterede forsikringsmæssige hensættelser eller forsik-ringsmæssige hensættelser før reduktion som oplyst inoterne til regnskabet og de diskonterede eller forsikrings-mæssige hensættelser efter reduktion. Denne tilpasning fore-tages for alle risici i punkt A i bilaget, bortset fra de risici,der er anført under klasse 1 og 2. For andre klasser end 1og 2 er der ikke behov for justering for diskontering afannuiteter, der indgår i de forsikringsmæssige hensættelser.
DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.3.2002 L 77/19
3. Den faktiske solvensmargen kan også bestå af
følgende:
a) kumulative præferenceaktier og ansvarlig indskudskapital
op til 50 % af det mindste af beløbene for den faktiskesolvensmargen og for den obligatoriske solvensmargen,hvoraf ansvarlig indskudskapital med fast løbetid ellerkumulative præferenceaktier med fast løbetid højst måudgøre 25 %, forudsat at der i tilfælde af forsikringssel-skabets konkurs eller likvidation findes bindende aftalerom, at ansvarlig indskudskapital eller præferenceaktierefterstilles alle andre fordringer og først fyldestgøres, nåral anden udestående gæld er betalt.
For ansvarlig indskudskapital skal følgende betingelser
ligeledes være opfyldt:
i) Kun faktisk indbetalte midler tages i betragtning.
ii) For indskudskapital med fast løbetid skal den oprin-
delige løbetid være mindst fem år. Senest et år indentilbagebetalingsdatoen forelægger forsikringsselskabetmed henblik på godkendelse de kompetente myndig-heder en plan over, hvorledes den faktiske solvens-margen vil blive fastholdt på eller bragt op på detkrævede niveau ved løbetidens udløb, medmindreden andel, den ansvarlige indskudskapital kan udgøreaf den faktiske solvensmargen, nedsættes gradvis iløbet af mindst de sidste fem år inden den aftaltetilbagebetalingsdag. De kompetente myndighederkan give tilladelse til anticiperet tilbagebetaling afsådanne midler, når anmodning herom indgives afdet emitterende forsikringsselskab, og dets faktiskesolvensmargen ikke derved falder under det krævedeniveau.
iii) For indskudskapital, for hvilken der ikke er fastsat
nogen løbetid, skal der gælde et opsigelsesvarsel påfem år, medmindre indskudskapitalen ikke længeremedregnes som en komponent af den faktiskesolvensmargen, eller medmindre de kompetentemyndigheders forudgående samtykke specielt krævesfor tilbagebetaling før tiden. I sidstnævnte tilfældeunderretter forsikringsselskabet mindst seks månederinden datoen for den foreslåede tilbagebetaling dekompetente myndigheder med angivelse af denfaktiske solvensmargen og den obligatoriske solvens-margen før og efter denne tilbagebetaling. Dekompetente myndigheder giver kun tilladelse til tilba-gebetaling, hvis forsikringsselskabets faktiske solvens-margen ikke derved falder under det krævede niveau.
iv) Låneaftalen må ikke indeholde nogen klausul om, at
gælden under nærmere angivne omstændigheder,bortset fra likvidation af forsikringsselskabet, skaltilbagebetales inden de aftalte forfaldsdatoer.
v) Låneaftalen kan kun ændres, efter at de kompetente
myndigheder har erklæret, at de ikke har nogenindvendinger mod ændringenb) værdipapirer med ubestemt løbetid og andre instru-
menter — herunder andre kumulative præferenceaktierend de i litra a) omhandlede — op til 50 % af detmindste af beløbene for den faktiske solvensmargen ogfor den obligatoriske solvensmargen for alle værdipapirerog al den ansvarlige indskudskapital, der er omhandlet ilitra a), forudsat at de opfylder følgende betingelser:
i) De må ikke kunne tilbagebetales på ihændehaverens
initiativ eller uden den kompetente myndighedsforhåndsgodkendelse.
ii) Aftaler i forbindelse med gældsstiftelsen skal give
forsikringsselskabet mulighed for at udskyde betalingaf renter af gælden.
iii) Långiverens krav mod forsikringsselskabet skal efter-
stilles al anden ikke efterstillet gæld.
iv) De for udstedelsen af værdipapirerne gældende doku-
menter skal indeholde bestemmelse om, at gæld ogikke betalte renter skal kunne medgå til dækning aftabene, samtidig med at forsikringsselskabet skalkunne fortsætte sin virksomhed.
v) Kun faktisk indbetalte beløb må tages i betragtning.
4. Efter ansøgning og dokumentation herfor fra selskabet
rettet til den kompetente myndighed i hjemlandet og meddenne kompetente myndigheds indforståelse kan denfaktiske solvensmargen også bestå af følgende:
a) halvdelen af den ikke indbetalte aktiekapital eller grund-
fond, når den indbetalte del udgør 25 % af denne kapitaleller fond, højst med et beløb svarende til 50 % af detmindste af beløbene for den faktiske solvensmargen ogfor den obligatoriske solvensmargen
b) ekstrabidrag, som gensidige og gensidiglignende forsik-
ringsselskaber med variable bidrag kan kræve af delta-gerne i løbet af et regnskabsår, med et beløb på indtilhalvdelen af forskellen mellem de maksimale bidrag ogde faktisk opkrævede bidrag; disse mulige ekstrabidragkan dog ikke dække mere end 50 % af det mindste afbeløbene for den faktiske solvensmargen og for denobligatoriske solvensmargen. De kompetente nationalemyndigheder fastlægger betingelserne for tilladelse tilekstrabidrag
c) de skjulte nettoreserver, der er opstået som følge af
ansættelsen af aktiver, i det omfang sådanne skjultenettoreserver ikke har karakter af et undtagelsestilfælde.
5. De ændringer af stk. 2, 3 og 4, som foretages for at
tage hensyn til en udvikling, der begrunder en teknisk tilpas-ning af de elementer, der kan indgå i den faktiske solvens-margen, vedtages efter proceduren i artike l 2 i Rådets
direktiv 91/675/EØF (**).
(*) EFT L 374 af 31.12.1991, s. 7.(**) EFT L 374 af 31.12.1991, s. 32.«
DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.3.2002 L 77/20
3) Følgende artikel indsættes:
»Artikel 16a1. Den obligatoriske solvensmargen bestemmes i
forhold til enten det årlige præmie-eller bidragsbeløbeller til gennemsnittet af skader i de sidste tre regn-skabsår.
Såfremt forsikringsselskaber hovedsagelig kun dækker en
eller flere af følgende risici: kredit-, storm-, hagl- og frost-risici, tages der dog hensyn til de sidste syv regnskabsårsom referenceperiode for gennemsnittet af skader.
2. Med forbehold af artikel 17 skal den obligatoriske
solvensmargens størrelse være lig med det højeste af deto resultater, der er anført i stk. 3 og 4.
3. Præmiegrundlaget skal være den største af følgende
størrelser: bruttoværdien af de tegnede præmier ellerbidrag som beregnet nedenfor eller bruttoværdien af deoptjente præmier eller bidrag.
Præmier eller bidrag for klasserne 11, 12 og 13 i punkt
A i bilaget forøges med 50 %.
De præmier eller bidrag, inklusive accessoriske tillæg, der
indgår i direkte forsikringsforretning i løbet af det sidsteregnskabsår, lægges sammen.
Hertil lægges beløbet for de præmier, der er overtaget for
al genforsikring i løbet af det sidste regnskabsår.
Herfra fradrages det samlede beløb for de i løbet af det
sidste regnskabsår annullerede præmier eller bidrag samtdet samlede beløb for skatter og afgifter på de præmierog bidrag, der indgår i den samlede indtægt.
Efter at have delt det således fremkomne beløb i to rater,
af hvilke den første går op til 50 000 000 EUR, og denanden omfatter det resterende beløb, beregnes brøkdelepå henholdsvis 18 og 16 % af disse rater og læggessammen.
Den således beregnede sum multipliceres med det forhold,
der for summen af de sidste tre regnskabsår bestårmellem størrelsen af de forsikringsydelser, der påhvilervirksomheden efter fradrag af inddrivelige beløb i forbin-delse med genforsikring, og forsikringsydelsernes brutto-beløb; dette forhold kan i intet tilfælde være lavere end50 %.
Med de kompetente myndigheders godkendelse kan der
benyttes statistiske metoder til at fordele præmierne ellerbidragene med hensyn til klasserne 11, 12 og 13.
4. Skadesgrundlaget beregnes på følgende måde, idet
skadeserstatninger, hensættelser og regresbeløb forhøjesmed 50 % for så vidt angår klasserne 11, 12 og 13 ipunkt A i bilaget.
De beløb for skader, der er udbetalt i direkte forsikring
(uden fradrag af skader, som påhviler cessionarer ogretrocessionarer) i løbet af de i stk. 1 omhandlede
perioder, lægges sammen.
Hertil lægges det beløb for skader, der er udbetalt i løbet
af de samme perioder for forpligtelser, der er overtaget igenforsikring eller retrocession, og beløbet for de hensæt-telser til endnu ikke afviklede skader, der er fastlagt vedslutningen af det sidste regnskabsår for såvel direkteforretninger som for de ved genforsikring overtagneforpligtelser.
Herfra fradrages de regresbeløb, der er indgået i løbet af
de i stk. 1 omhandlede perioder.
Herfra fradrages beløbet for hensættelser til endnu ikke
afviklede skader, som er fastlagt ved begyndelsen af detandet regnskabsår, der går forud for det sidst afsluttederegnskabsår, for såvel direkte forretninger som for de vedgenforsikring overtagne forpligtelser. Hvis referencepe-rioden efter stk. 1 er syv år, fradrages beløbet for hensæt-telser til endnu ikke afviklede skader, som er fastlagt vedbegyndelsen af det sjette regnskabsår, der går forud fordet sidst afsluttede regnskabsår.
Efter at have delt tredjedelen eller syvendedelen af det
således fremkomne beløb, alt efter referenceperioden ioverensstemmelse med stk. 1, i to rater, af hvilke denførste går op til 35 000 000 EUR, og den anden omfatterdet resterende beløb, beregnes brøkdele på henholdsvis26 og 23 % af disse rater og lægges sammen.
Den således beregnede sum multipliceres med det forhold,
der for summen af de sidste tre regnskabsår bestårmellem størrelsen af de forsikringsydelser, der påhvilervirksomheden efter fradrag af inddrivelige beløb i forbin-delse med genforsikring, og forsikringsydelsernes brutto-beløb; dette forhold kan i intet tilfælde være lavere end50 %.
Med de kompetente myndigheders godkendelse kan der
benyttes statistiske metoder til at fordele skadeserstat-ninger, hensættelser og regresbeløb med hensyn til klas-serne 11, 12 og 13. For de risici, der er anført underklasse 18 i punk t A i bilaget, er beløbet for udbetalte
skader, som anvendes til beregningen af skadesgrundlaget,forsikringsselskabets omkostninger for ydet bistand. Disseomkostninger beregnes i overensstemmelse med hjemlan-dets bestemmelser.
5. Hvis den obligatoriske solvensmargen som beregnet
i stk. 2, 3 og 4 er lavere end den obligatoriske solvens-margen for det foregående år, er den obligatoriskesolvensmargen mindst lig med den obligatoriske solvens-margen for det foregående år multipliceret med forholdetmellem de forsikringsmæssige hensættelser til endnu ikkeafviklede skader ved slutningen af det sidste regnskabsårog de forsikringsmæssige hensættelser til endnu ikkeafviklede skader ved begyndelsen af det sidste regn-skabsår. Som led i disse beregninger beregnes de forsik-ringsmæssige hensættelser som et nettobeløb af genforsik-ring, men forholdet må aldrig være højere end én.
DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.3.2002 L 77/21
6. De brøkdele, der anvendes på de i stk. 3, sjette
afsnit, og stk. 4, sjette afsnit, nævnte rater, nedsættes tilen tredjedel for sygeforsikring, der teknisk fungerer pålignende måde som livsforsikring, såfremt:
a) de opkrævede præmier beregnes på grundlag af syge-
lighedstavler efter de matematiske metoder, deranvendes i forsikring
b) der oprettes en alderdomsreserve
c) der opkræves et præmietillæg for at skabe en sikker-
hedsmargin af en passende størrelse
d) forsikringsselskabet senest kan opsige kontrakten før
udløbet af det tredje forsikringsår
e) kontrakten åbner mulighed for at hæve præmierne
eller nedsætte ydelserne selv for løbende kontrakter.«
4) Artikel 17 affattes således:
»Artikel 171. En tredjedel af den obligatoriske solvensmargen som
fastsat i artikel 16a udgør garantifonden. Den består af debestanddele, der er nævnt i artikel 16, stk. 2 og 3 og —med samtykke fra hjemlandets kompetente myndighed —stk. 4, litra c).
2. Garantifonden skal være på mindst 2 000 000 EUR.
Hvis alle eller nogle af de risici, der er angivet i en afklasserne 10-15 i punk t A i bilaget, er forsikrede, skal
den dog være på mindst 3 000 000 EUR.
Hver medlemsstat kan træffe bestemmelse om, at mini-
mumsgarantifonden reduceres med en fjerdedel for gensi-dige selskaber og selskaber af gensidiglignende karakter.«
5) Følgende artikel indsættes:
»Artikel 17a1. De beløb i euro, der er fastsat i artikel 16a, stk. 3
og 4, og i artikel 17, stk. 2, justeres årligt og første gangden 20. september 2003 for at tage hensyn til ændrin-gerne i det europæiske forbrugerprisindeks, der omfatteralle medlemsstater og offentliggøres af Eurostat.
Beløbene tilpasses automatisk ved at forhøje grundbeløbet
med den procentændring i nævnte indeks, der er sket iperioden mellem dette direktivs ikrafttræden og undersø-gelsestidspunktet, og afrundes opad til et multiplum af100 000 EUR.
Hvis ændringen siden sidste tilpasning er mindre end 5 %,
foretages ingen tilpasning.
2. Kommissionen underretter hvert år Europa-Parla-
mentet og Rådet om undersøgelsen og de tilpassedebeløb, der er nævnt i stk. 1.«
6) I artikel 20, stk. 2, ændres »artikel 16, stk. 3« til »artikel
16a«.
7) Følgende artikel indsættes:
»Artikel 20a1. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndig-
heder har beføjelse til at stille krav om en finansielgenopretningsplan for de forsikringsselskaber, hvor dekompetente myndigheder finder, at forsikringstagernes
rettigheder er i fare. Den finansielle genopretningsplanskal for de følgende tre regnskabsår mindst indeholdeoplysninger eller dokumentation vedrørende:
a) anslåede administrationsomkostninger, navnlig de lø-
bende almindelige omkostninger og provisioner
b) en oversigt, der giver detaljerede oplysninger om de
forventede indtægter og udgifter i forbindelse meddirekte forsikringsvirksomhed, overtagelse af genforsik-ring og afgivelse i genforsikring
c) en prognosticeret balance
d) skøn over de finansielle midler, der er bestemt til
dækning af forpligtelser og den obligatoriske solvens-margen
e) den generelle genforsikringspolitik.
2. Når forsikringstagernes rettigheder er i fare, fordi
forsikringsselskabets finansielle situation forværres, sikrermedlemsstaterne, at de kompetente myndigheder harbeføjelse til at pålægge et forsikringsselskab at have enhøjere obligatorisk solvensmargen for at sikre, at selskabeter i stand til at opfylde solvenskravene i den nærmestefremtid. Niveauet for denne højere obligatoriske solvens-margen baseres på den i stk. 1 omhandlede finansiellegenopretningsplan.
3. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndig-
heder har beføjelse til at nedjustere alle de elementer, derkan indgå i den faktiske solvensmargen, særlig når derhar været en betydelig ændring i disse elementersmarkedsværdi siden udgangen af det foregående regn-skabsår.
4. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndig-
heder har beføjelse til at mindske reduktionen, på basis afgenforsikring, af solvensmargenen som bestemt i artikel16a, når:
a) karakteren eller kvaliteten af en genforsikringskontrakt
er ændret betydeligt siden det foregående regnskabsår
b) der ikke er nogen risikooverførsel eller kun en ubety-
delig risikooverførsel inden for rammerne af genforsik-ringskontrakten.
5. Hvis de kompetente myndigheder har krævet en
finansiel genopretningsplan for forsikringsselskabet ihenhold til stk. 1, skal førstnævnte afstå fra at udstedegodkendelsescertifikat i henhold til artikel 10, stk. 3,afsnit 2, i dette direktiv, artikel 16, stk. 1, i Rådetsdirektiv 88/357/EØF (andet skadesforsikringsdirektiv) (*)og artikel 12, stk. 2, i Rådets direktiv 92/49/EØF (tredjeskadesforsikringsdirektiv) (**), så længe de er af den opfat-telse, at forsikringstagernes rettigheder er i fare, jf. stk. 1.
(*) EFT L 172 af 4.7.1988, s. 1. Direktivet er senest
ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv2000/26/EF (EFT L 181 af 20.7.2000, s. 65).
(**) EFT L 228 af 11.8.1992, s. 1. Direktivet er senest
ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv2000/64/EF (EFT L 290 af 17.11.2000, s. 27).«
DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.3.2002 L 77/22
Artikel 2
Overgangsperiode
1. Medlemsstaterne kan indrømme de forsikringsselskaber,
som ved nærværende direktivs ikrafttræden udøver virk-somhed på deres område inden for en eller flere af deklasser, der er nævnt i bilaget til direktiv 73/239/EØF, enfrist på fem år fra datoen for nærværende direktivs ikraft-træden til at efterkomme kravene i artike l 1 i nærværende
direktiv.
2. Medlemsstaterne kan indrømme de i stk. 1 omhandlede
selskaber, som ved udløbet af fristen på fem år endnu ikkehar tilvejebragt den obligatoriske solvensmargen fuldt ud, enyderligere frist på højst to år, på betingelse af, at disseselskaber i overensstemmelse med artikel 20 i direktiv 73/239/EØF har forelagt de foranstaltninger, som de har tilhensigt at træffe for at nå denne margen, for tilsynsmyndig-hederne til godkendelse.
Artikel 3
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne vedtager senest den 20. september
2003 de nødvendige love og administrative bestemmelser forat efterkomme dette direktiv. De underretter straksKommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde
en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsenledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler forhenvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne fastsætter, at de bestemmelser, der er
omhandlet i stk. 1, først anvendes i forbindelse med tilsynfor regnskabsår, der begynder den 1. januar 2004, eller i
løbet af det kalenderår.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de
vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på detområde, der er omfattet af dette direktiv.
4. Senest den 1. januar 2007 forelægger Kommissionen
Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen afdette direktiv og, hvis det er nødvendigt, om behovet foryderligere harmonisering. Rapporten angiver, hvordanmedlemsstaterne har gjort brug af de i direktivet indeholdtemuligheder, og hvorvidt de skønsbeføjelser, som er over-draget de nationale tilsynsmyndigheder, har bevirket væsent-lige forskelle med hensyn til tilsynet i det indre marked.
Artikel 4
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i
De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Artikel 5
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 5. marts 2002.
På Europa-Parlamentets vegne
P. COX
FormandPå Rådets vegne
R. DE RATO Y FIGAREDO
Formand