DA Den Europæiske Unions Tidende L 250/208

KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2015/1587

af 7. maj 2015

om statsstøtte SA.35546 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Portugal til fordel for Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A.

(meddelt under nummer C(2015) 3036)

(Kun den engelske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

under henvisning til Kommissionens afgørelse om at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med hensyn til støttesag SA.35546 (2013/C) (ex 2012/NN) (1),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i henhold til ovenstående bestemmelser, og

ud fra følgende betragtninger:

1. PROCEDURE

(1) Den 3. oktober 2012 fremsendte de portugisiske myndigheder pr. e-mail uformelt et kort memorandum til Kommissionen angående de statslige foranstaltninger, som skulle maksimere provenuet fra privatiseringen af Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. (»ENVC«). På baggrund af de fremsendte oplysninger besluttede Kommissionen at indlede en sag på eget initiativ den 5. oktober 2012, som blev registreret under nr. SA.35546 (2012/CP). Portugal blev informeret om indledningen af sagen ved brev af 11. oktober 2012.

(2) Kommissionen anmodede om yderligere oplysninger ved brev af 12. oktober 2012, som Portugal besvarede pr. e-mail den 9. november 2012 og ved brev af 20. november 2012. Af svarene fremgik det, at ENVC tidligere havde nydt godt af en række foranstaltninger, som kunne udgøre statsstøtte. Der blev afholdt en telefonkonference med de portugisiske myndigheder den 16. oktober 2012. På anmodning fra de portugisiske myndigheder afholdtes et møde den 11. december 2012 mellem Kommissionen og de portugisiske myndigheder. Portugal fremsendte yderligere oplysninger ved brev af 28. december 2012 og pr. e-mail den 18. januar 2013.

(3) Ved brev af 23. januar 2013 meddelte Kommissionen Portugal, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) med hensyn til støtten (»indledningsafgørelsen«).

(4) Kommissionens afgørelse om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede heri interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til de pågældende foranstaltninger. De portugisiske myndigheder fremsatte bemærkninger til indledningsafgørelsen ved brev af 12. marts 2013. Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter.

(5) Under hele den formelle undersøgelsesprocedure fremsendte Portugal ved utallige lejligheder oplysninger som svar på Kommissionens anmodninger om oplysninger. Desuden afholdt Kommissionen og de portugisiske myndigheder telefonkonferencer den 27. maj 2013, den 29. juli 2013, den 13. november 2013 og den 20. januar 2015. Desuden blev der afholdt et møde den 17. marts 2014 mellem Kommissionen og de portugisiske myndigheder.

(6) Ved brev af 27. februar 2015 bad Portugal Kommissionen bekræfte, at en eventuel tilbagesøgningsforpligtelse ikke ville omfatte WestSea. Ved samme brev gav Portugal tilsagn om at give afkald på sin ret i henhold til artikel 342 i TEUF og artikel 3 i forordning (EF) nr. 1/1958 (3) og lade nærværende afgørelse vedtage og offentliggøre på engelsk.

2. BAGGRUND

2.1. Støttemodtageren

(7) ENVC var et portugisisk skibsværft grundlagt i 1944 og nationaliseret i 1975. Det var ejet fuldt ud af staten gennem EMPORDEF — Empresa Portuguesa de Defesa (SGPS), S.A. (»EMPORDEF«), som var et 100 % statsejet holdingselskab, der kontrollerede en række statsejede virksomheder i forsvarssektoren.

(8) På tidspunktet for Kommissionens indledningsafgørelse (se betragtning 3 ovenfor) havde ENVC 638 ansatte og var det eneste skibsværft i Portugal, der kunne bygge orlogsfartøjer (4). ENVC's ordrebog rummede på det tidspunkt kun to asfaltskibe, som var bestilt af selskabet Petróleos de Venezuela S.A (»PDVSA«), der var 100 % ejet af staten Venezuela.

(9) ENVC drev førhen virksomhed på området i henhold til koncessionsaftaler. Den første koncession blev givet til ENVC i 1946 og senere ændret i 1948, 1949 og 1974. I 1989 blev koncessionsområdet udvidet, og udløbet forlænget fra 2006 til 2031 (5).

2.2. Privatiseringsproceduren

(10) På tidspunktet for indledningsafgørelsen drev ENVC stadig virksomhed. Ved lovdekret nr. 186/2012 af 13. august 2012 besluttede regeringen at genprivatisere selskabet (6).

(11) Privatiseringsprocessen skulle gennemføres inden for rammerne af den portugisiske privatiseringslov (7). De særlige regler om processen, dvs. lovdekret nr. 186/2012 og det portugisiske ministerråds beslutning nr. 73/2012, blev offentliggjort i Portugals statstidende henholdsvis den 13. og 29. august 2012 (8). Det portugisiske ministerråd præciserede i sin beslutning nr. 73/2012, at privatiseringen skulle gennemføres ved et direkte salg — uden et udbud — af op til 95 % af ENVC's aktiekapital.

(12) Portugal anførte, at EMPORDEF og dets finansielle rådgiver identificerede over 70 potentielle investorer. Disse investorer fremsendte bindende tilbud inden fristen den 5. november 2012, men kun to tilbud blev fundet kvalificerede, nemlig det brasilianske Rio Nave Serviços Navais og det russiske JSC River Sea Industrial Trading (9).

(13) Ved ministerrådets beslutning nr. 27/2013 af 17. april 2013 besluttede den portugisiske regering at afvise det eneste gyldige tilbud fra JSC River Sea Industrial Trading (tilbuddet fra Rio Nave Serviços Navais var i mellemtiden udløbet) med den begrundelse, at betingelserne deri var uantagelige.

(14) Ved lovdekret nr. 98/2013 af 24. juli 2013 gav den portugisiske regering ENVC lov til at udleje den jord, som det drev virksomhed på, ved en underkoncessionsaftale. Underkoncessionsproceduren blev igangsat den 31. juli 2013. To tilbudsgivere afgav bud, men kun tilbuddet fra Martifer-Energy Systems SGPS S.A. sammen med Navalria-Docas, Construções e Reparações Navais S.A. (gennem deres fælles datterselskab WestSea) blev fundet kvalificeret. Portugal bekræftede, at WestSeas tilbud var blevet valgt den 11. oktober 2013.

(15) Med henblik på ENVC's finansielle situation med et samlet tab medio 2013 på over 264 mio. EUR besluttede den portugisiske regering ved ministerrådets beslutning nr. 86/2013 af 5. december 2013 at likvidere ENVC. Samtidig pålagde regeringen ENVC's bestyrelse at iværksætte afhændelsen af selskabets aktiver og at maksimere deres værdi via et gennemsigtigt salg.

(16) Den 4. marts 2014 afholdt ENVC generalforsamling, hvor EMPORDEF som eneaktionær i ENVC bekræftede beslutningen om at skride til salg af ENVC's aktiver samt afskedigelse af de på det tidspunkt ca. 607 ansatte med henblik på likvidation og opløsning af selskabet så hurtigt som muligt.

(17) Efter at have foretaget det fornødne for at efterleve ENVC's generalforsamlings beslutning om at sælge aktiverne og afskedige medarbejderne anmodede den portugisiske regering Comissão de Recrutamento e Selecção para a Administração Pública — CRESAP (det portugisiske agentur for udvælgelse og rekruttering af ledende embedsmænd) om at udpege et likvidationspanel til varetagelse af likvidationen af ENVC. De portugisiske myndigheder bekræftede, at ENVC vil blive afviklet i løbet af de kommende måneder.

3. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE

(18) Det fremgår af de oplysninger, som Portugal fremsendte i løbet af den formelle undersøgelsesprocedure, at ENVC førhen nød godt af flere forskellige støtteforanstaltninger (»de tidligere foranstaltninger«).

(19) Nogle af de tidligere foranstaltninger blev ydet af EMPORDEF eller Portugals finansministerium for at dække ENVC's driftsomkostninger og/eller -tab i perioden 2006-2013. Foranstaltningerne er opsummeret i tabel 1 nedenfor. Tabel 1 Tidligere foranstaltninger ydet til dækning af ENVC's driftsomkostninger og/eller -tab Dato Foranstaltning Ydet af Beløb (i EUR) 11. maj 2006 Forhøjelse af kapitalen i ENVC EMPORDEF 24 875 000 2012/2013 Rentebærende lån til dækning af driftsomkostninger — se nærmere i bilag I EMPORDEF 101 118 066,03 i) 31. januar 2006 ii) 11. december 2008 iii) 28. april 2010 iv) 27. april 2011 Lån til at klare driftsomkostninger Direção-Geral do Tesouro e Finanças (DGTF) i) 30 000 000 ii) 8 000 000 iii) 5 000 000 iv) 13 000 000

(20) Den 11. maj 2006 besluttede ENVC's generalforsamling (hvor eneste aktionær var EMPORDEF) at forhøje ENVC's kapital med 24,875 mio. EUR (»2006-kapitalforhøjelsen«) (10). Ifølge Portugal var 2006-kapitalforhøjelsen nødvendig for at tillade ENVC at honorere sine finansielle og forretningsmæssige forpligtelser (især over for det portugisiske søværn) og blev gennemført under indtryk af en omstruktureringsplan for ENVC fra 17. august 2005 (se betragtning 47 nedenfor). Portugal bemærker også, at 2006-kapitalforhøjelsen var nødvendig for at overholde artikel 35 i den portugisiske selskabslov (»Código das Sociedades Comerciais«), idet alternativerne var at reducere ENVC's kapital eller likvidere selskabet.

(21) I 2012 og tidligt i 2013 standsede flere banker deres långivning til ENVC og var kun indstillet på at yde lån til EMPORDEF. For at sikre ENVC's fortsatte drift ydede EMPORDEF derfor som eneaktionær finansiel støtte til ENVC i form af en række rentebærende lån på i alt 101 118 066,03 EUR (»2012- og 2013-lånene«) (11). Portugal forklarer, at disse lån blev ydet til dækning af driftsomkostninger og for at sikre forlængelsen af eksisterende banklån. Rentesatserne på 2012- og 2013-lånene afhænger af hver enkelt låneaftale. Portugal hævder, at de rentesatser, som EMPORDEF opkrævede af ENVC på disse lån, afspejlede bankernes rentesatser på de underliggende lån til EMPORDEF. I februar 2014 havde ENVC hverken indfriet 2012- og 2013-lånene eller betalt renter.

(22) I 2006, 2008, 2010 og 2011 modtog ENVC endelig finansiel hjælp af Portugals finansministerium (»Direção-Geral do Tesouro e Finanças« — DGTF) i form af en række låneaftaler (»DGTF-lån«) for i alt 56 mio. EUR. Portugal anfører, at de gældende rentesatser var EURIBOR plus et variabelt spread afhængigt af aftalen. DGTF-lånene blev ydet til dækning af tidligere udestående finansielle forpligtelser og likviditetsbehov til at klare ENVC's driftsomkostninger. Portugal bekræftede, at DGTF-lånene ikke er blevet tilbagebetalt (12).

(23) Portugal oplyste også om et antal andre foranstaltninger, der var ydet tidligere til ENVC. Foranstaltningerne er opsummeret i tabel 2 nedenfor. Tabel 2 Andre tidligere foranstaltninger ydet til ENVC (13) Dato Foranstaltning Ydet af Beløb (i EUR) 29. november 2011 Støtteerklæring om et lån ydet af Banco Comercial Português (BCP) EMPORDEF 990 000 3. november 2011 Støtteerklæring om et lån ydet af BCP EMPORDEF 400 000 30. september 2010 Støtteerklæring om et lån ydet af BCP EMPORDEF 12 500 000 31. august 2010 Støtteerklæringer om to standby-remburser (Standby Letter of Credit) udstedt af Caixa Geral de Depósitos (CGD) EMPORDEF 12 890 000 (14) 24. juni 2010 Støtteerklæring om et lån ydet af BCP EMPORDEF 5 000 000 25. november 2009 Støtteerklæring om revolverende lån ydet af CGD EMPORDEF 15 000 000 7. september 2009 Støtteerklæring om revolverende lån ydet af Banco Espírito Santo (BES) EMPORDEF 4 500 000 26. juni 2008 Støtteerklæring til BCP som kontraktopfyldelsesgarantier (performance bonds) for to skibsbygningskontrakter EMPORDEF 14 512 500 8. januar 2007 Støtteerklæring om revolverende lån ydet af CGD EMPORDEF 5 000 000 — Støtte til skibsbyggeri 2000-2005 (15) — se nærmere i bilag II. DGTF 27 129 933,20 — Støtte til faglig uddannelse 2005-2006 (16) DGTF 257 791 23. december 2009 Lån til bygning af fartøjet Atlântida EMPORDEF 37 000 000

(24) I 2010 indgik ENVC aftale med PDVSA om bygning af to asfaltskibe. Kontraktværdien for skibene var 64,45 mio. EUR hver, i alt 128,9 mio. EUR. Ifølge skibsbygningskontrakten skulle PDVSA betale et forskud til ENVC på 10 % af den samlede kontraktpris, dvs. 12,89 mio. EUR, mod at få to standby-remburser som garanti for sit forskud, hvis ENVC ikke overholdt sine kontraktlige forpligtelser. De to standby-remburser blev udstedt af CGD på baggrund af EMPORDEF's støtteerklæringer og trukket tilbage den 28. februar 2014 henholdsvis 31. marts 2014.

(25) Portugal forklarer også, at EMPORDEF mellem 2007 og 2011 udstedte talrige andre støtteerklæringer og garantier til støtte for finansieringsaftaler mellem ENVC og en række forretningsbanker (de i denne betragtning og betragtning 24 ovenfor nævnte støtteerklæringer på i alt 70 792 500 EUR vil til sammen blive omtalt som »støtteerklæringerne«). Portugal bemærker, at EMPORDEF aldrig fakturerede ENVC for støtteerklæringerne.

(26) Mellem 2000 og 2005 modtog ENVC utallige tilskud til skibsbygningsvirksomheden på i alt 27 129 933,20 EUR (»skibsbygningstilskuddene«). Dette beløb dækker en lang række tilskud uden tilbagebetalingspligt til bygning af et antal forskellige skibe, hvilket Portugal hævder skete i henhold til lovdekret nr. 296/89 om gennemførelse af Rådets direktiv 87/167/EØF (17).

(27) ENVC modtog også finansiel støtte til faglig uddannelse for 257 791 EUR (»tilskuddene til faglig uddannelse«) i 2005 og 2006 i henhold til Den Europæiske Socialfonds operationelle program for beskæftigelse, erhvervsuddannelse og samfundsudvikling (POEFDS).

(28) I henseende til fartøjet Atlântida forklarer Portugal, at bygningen heraf var genstand for et internationalt offentligt udbud i 2006, hvor kun ENVC og et enkelt andet selskab bød. Begge bud blev imidlertid afvist, fordi de ikke levede op til de nødvendige udbudsspecifikationer. Bygningen af fartøjerne blev overladt til ENVC på et senere tidspunkt gennem direkte forhandlinger med Atlanticoline, som er det offentlige selskab, der varetager søtransport på Azorerne. Kontraktværdien for bygningen af Atlântida var oprindelig 39,95 mio. EUR, men blev siden hævet til 45,35 mio. EUR. På et senere tidspunkt ophævede Atlanticoline kontrakten med ENVC med den begrundelse, at Atlântida ikke ville kunne komme op på det foreskrevne antal knob.

(29) For at få afsluttet konflikten mellem Atlanticoline og ENVC optog EMPORDEF et lån hos CGD på 37 mio. EUR den 23. december 2009. I låneaftalen blev det specificeret, at lånet skulle bruges af EMPORDEF til at forsyne ENVC med de nødvendige midler til at få bilagt striden med Atlanticoline. Rentesatsen på lånet var 6-måneders EURIBOR plus et 2 % spread (»Atlântida-lånet«).

(30) Det færdige fartøj blev sendt i udbud i løbet af 2014. Denne salgsprocedure blev offentliggjort i nationale og internationale aviser, og prisen var det eneste udvælgelseskriterium. Aftalen med køberen (Mystic Cruises SA) på 8,75 mio. EUR blev underskrevet den 30. september 2014.

4. INDLEDNINGSAFGØRELSEN

(31) Den 23. januar 2013 besluttede Kommissionen at indlede den formelle undersøgelsesprocedure. I indledningsafgørelsen indtog Kommissionen den foreløbige holdning, at ENVC kunne anses for at være en kriseramt virksomhed efter Fællesskabets rammebestemmelser fra 2004 for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (18) (»2004-rammebestemmelserne«), især under indtryk af ENVC's betydelige tab siden 2000 eller endda tidligere.

(32) Selv om Kommissionen i indledningsafgørelsen understregede, at den kun havde modtaget begrænset information om de tidligere foranstaltninger, indtog den den foreløbige holdning, at de alle udgjorde statsmidler og skulle tilregnes staten (19). Kommissionen var også af den foreløbige holdning, at de tidligere foranstaltninger gav ENVC en uberettiget fordel, idet det forekom usandsynligt, at en fornuftig privat investor på baggrund af ENVC's vanskeligheder på det givne tidspunkt ville have ydet ENVC de tidligere foranstaltninger. Fordelen var af selektiv art, eftersom den eneste, som nød godt af den, var ENVC.

(33) Kommissionen bemærkede også, at de tidligere foranstaltninger sandsynligvis ville påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, idet ENVC var i konkurrence med skibsværfter i andre af EU's medlemsstater og i resten af verden. De tidligere foranstaltninger satte derfor ENVC i stand til, ulig sine konkurrenter, fortsat at drive virksomhed uden at måtte lide under følgerne af sine dårlige økonomiske resultater.

(34) På baggrund af ovenstående var det Kommissionens foreløbige holdning, at de tidligere foranstaltninger syntes at udgøre statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF. Eftersom de tidligere foranstaltninger måtte være ydet i strid med anmeldelsesforpligtelsen og standstill-forpligtelsen i traktatens artikel 108, stk. 3, i TEUF, bemærkede Kommissionen, at de forekom at udgøre ulovlig statsstøtte.

(35) Kommissionen udtrykte ligeledes tvivl om de tidligere foranstaltningers forenelighed med det indre marked, navnlig da de portugisiske myndigheder ikke forelagde mulige forenelighedsgrunde.

(36) Kommissionen foretog ikke desto mindre en vurdering af, hvorvidt nogen af de mulige forenelighedsgrunde efter TEUF umiddelbart kunne finde anvendelse på de tidligere foranstaltninger. Efter at have konstateret, at undtagelserne i artikel 107, stk. 2, i TEUF ikke kunne anvendes, bemærkede Kommissionen, at kun undtagelsen i artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF kunne finde anvendelse.

(37) Kommissionen bemærkede, at de tidligere foranstaltninger ikke forekom at være ydet i henhold til de specifikke statsstøtteregler for skibsbygningsindustrien, der var gældende på det tidspunkt, hvor foranstaltningerne blev ydet, dvs. rammebestemmelserne for statsstøtte til skibsbygning (20) eller de tidligere rammebestemmelserne herfor (21). I lyset af det forhold, at ENVC forekom at være en kriseramt virksomhed efter 2004-rammebestemmelserne, på det tidspunkt hvor de tidligere foranstaltninger blev ydet, bemærkede Kommissionen, at det eneste relevante forenelighedsgrundlag syntes at være muligheden for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF, nemlig 2004-rammebestemmelserne.

(38) Kommissionen bemærkede, at betingelserne i afsnit 3.1 i 2004-rammebestemmelserne for at yde redningsstøtte tilsyneladende ikke var opfyldt. Vedrørende omstruktureringsstøtten som defineret i afsnit 3.2 af 2004-rammebestemmelserne bemærkede Kommissionen også, at Portugal ikke havde påvist forekomsten af nogen af de nødvendige elementer for, at de tidligere foranstaltninger kunne anses for forenelige med omstruktureringsstøtte (omstruktureringsplan, egetbidrag, kompenserende modydelser osv.). Kommissionen manglede derfor dokumentation for at kunne afgøre, om nogen af de tidligere foranstaltninger kunne findes at være forenelige som rednings- eller omstruktureringsstøtte på grundlag af rammebestemmelserne herfor.

(39) I lyset af ovenstående udtrykte Kommissionen tvivl om foreneligheden med det indre marked af de tidligere foranstaltninger til fordel for ENVC.

(40) Desuden gjorde Kommissionen en række iagttagelser om de foranstaltninger, der var planlagt af Portugal i forbindelse med privatiseringen af ENVC. Selv om de planlagte foranstaltninger i forbindelse med privatiseringen af ENVC ikke var omfattet af indledningsafgørelsen, mente Kommissionen under indtryk af ENVC's økonomiske situation og arten af de planlagte foranstaltninger, at det var sandsynligt, at disse foranstaltninger ville indeholde statsstøtte. Dog bemærker Kommissionen, at Portugal afviste det eneste gyldige bud på privatiseringen af ENVC, og at det blev besluttet at likvidere selskabet i stedet for (se betragtning 14-15 ovenfor). På dette grundlag forstår Kommissionen, at de planlagte foranstaltninger til ledsagelse af privatiseringen af ENVC ikke blev ydet og derfor ikke vil blive taget i betragtning i nærværende afgørelse.

5. PORTUGALS BEMÆRKNINGER TIL INDLEDNINGSAFGØRELSEN

(41) I sine bemærkninger til Kommissionens indledningsafgørelse anførte Portugal, at EMPORDEF's beslutning om at holde ENVC kørende ved at forsyne det med tilstrækkelige midler trods de tab, som ENVC havde akkumuleret siden 2000 og navnlig siden 2009, var en fornuftig beslutning i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip.

(42) For så vidt angår ENVC's vanskeligheder, bemærkede Portugal, at det først i 2009/2010 stod klart, hvor alvorlig selskabets økonomiske situation var, og at det først i årsregnskaber for 2012 blev erkendt, at der var tale om en uafvendelig situation.

(43) Portugal forklarede også, at 2006-kapitalforhøjelsen skyldtes en lovpligt efter artikel 35 i den portugisiske selskabslov. Ifølge denne bestemmelse skal man, når et givet selskab har tabt halvdelen af aktiekapitalen, i) opløse selskabet, ii) nedskrive aktiekapitalen med et beløb mindst svarende til selskabets egenkapital (»capital próprio«) eller iii) kræve af aktionærerne, at de bidrager til aktiekapitalen. Det er på dette grundlag, at aktionærerne i ENVC i 2006 besluttede at tilføre selskabet kapital på 24,875 mio. EUR.

(44) Ifølge Portugal blev denne beslutning truffet i den overbevisning, at alternativerne ifølge artikel 35 i den portugisiske selskabslov ikke ville gøre det muligt for ENVC at honorere sine finansielle og forretningsmæssige forpligtelser (især over for Portugals søværn). I 2006 havde ENVC en ordrebeholdning på 15 nybygninger til i alt 386 mio. EUR.

(45) Portugal hævder, at en markedsøkonomisk investor også ville have valgt at forhøje ENVC's kapital og tillade selskabet at fortsætte driften og derved styrke dets konkurrenceevne på skibsbygningsmarkedet.

(46) I sit brev af 14. februar 2014 angav Portugal, at beslutningen om at foretage 2006-kapitalforhøjelsen blev truffet under indtryk af ikke blot selskabets portefølje, men også en omstruktureringsplan for ENVC fra august 2005.

(47) Omstruktureringsplanen, som Kommissionen fik fremsendt et udkast til, var udarbejdet af Banco Português de Investimento S.A. (»BPI«) og dække perioden 2005-2009. Ifølge omstruktureringsplanen skulle ENVC fokusere på orlogsfartøjer for at blive rentabelt, om end det blev medgivet, at ENVC's finansielle og økonomiske rentabilitet var betinget af ledelseskapaciteten, opfyldelsen af eksisterende kontrakter og udviklingen på skibsbygningsmarkedet.

(48) Omstruktureringsplanen indeholdt ikke en præcis angivelse af de omkostninger, der var forbundet med en manglende opfyldelse af de kontrakter, som ENVC havde indgået på det tidspunkt. Imidlertid blev omkostningerne ved en lukning af selskabet (herunder afskedigelse af medarbejdere og afvikling af gæld) anslået til 175 mio. EUR. I betragtning af at en likvidation var mere bekostelig end en kapitalforhøjelse, blev den tidligere kurs ifølge Portugal ikke fastholdt.

(49) Portugal forklarer endvidere, at man i omstruktureringsplanen medgav, at der var behov for at støtte ENVC, eftersom selskabet ikke selv var i stand til at fortsætte driften i 2005-2007. Imidlertid bemærker Portugal, at Inspecção-Geral de Finanças — IGF (tilsynsmyndighed for Portugals offentlige selskaber) i en rapport fra 2009 anførte, at omstruktureringsplanen for ENVC ikke var blevet gennemført i tilstrækkelig grad, og at de finansielle og økonomiske prognoser for 2008-2011 var for optimistiske.

(50) Vedrørende 2012- og 2013-lånene hævder Portugal, at de rentesatser, der blev anvendt på lånene til ENVC, var de samme som dem, EMPORDEF opnåede i markedet. Derfor bør rentesatserne anses for at være fastsat på markedsvilkår og ikke udgøre statsstøtte. Ifølge Portugal kunne man anse EMPORDEF som eneaktionær i ENVC for i sidste ende at være ansvarlig for ENVC's gæld og forpligtelser. Derfor øgede EMPORDEF ifølge Portugal ikke sin risiko ved at øge sin eksponering i ENVC i form af 2012- og 2013-lånene.

(51) I sit brev af 14. februar 2014 præciserede Portugal, at ENVC i februar 2014 hverken havde indfriet 2012- og 2013-lånene eller betalt renter. Endvidere bemærkede Portugal også, at lånene til ENVC i fornødent omfang var ledsaget af støtteerklæringer udstedt af EMPORDEF.

(52) Vedrørende DGTF-lånene, der blev ydet i 2006, 2008, 2010 og 2011, mener Portugal, at de blev ydet på markedsvilkår, eftersom rentesatsen var EURIBOR plus et variabelt spread afhængigt af den enkelte låneaftale. Portugal bemærker også, at DGTF-lånene blev ydet under indtryk af ENVC's ordrebog, som kunne skabe rimelige forventninger om, at ENVC ville kunne tilbagebetale lånene.

(53) Portugal understreger også, at anvendelsen af støtteerklæringer er almindeligt blandt private erhvervsdrivende som en mekanisme til at garantere adgang til de finansielle markeder for selskaber med ringere lånemuligheder. Portugal bemærker, at EMPORDEF under alle omstændigheder ville blive anset for i sidste ende at hæfte for ENVC's gæld, idet det var eneaktionær. Portugal erkender under alle omstændigheder, at EMPORDEF aldrig fakturerede ENVC for støtteerklæringerne.

(54) Hvad angår skibsbygningstilskuddene, hævder Portugal, at de blev ydet i henhold til lovdekret nr. 296/89 om gennemførelse af direktiv 87/167/EØF, og at de derfor måtte udgøre forenelig støtte til denne. Med hensyn til tilskuddene til faglig uddannelse hævder Portugal, at de blev ydet til alle selskaber, der opfyldte de lovbestemte kriterier, og derfor ikke gav ENVC en uberettiget, selektiv fordel.

(55) Vedrørende skibet Atlântida hævder Portugal, at dets markedsværdi i juni 2012 blev anslået til 29,24 mio. EUR i betragtning af bl.a. dets økonomiske forældelse og fysiske og funktionelle værdiforringelse. I denne forbindelse hævder Portugal, at der ikke er grund til at mene, at bygningen af skibet gav ENVC en uberettiget fordel, idet omkostningen ved bygningen oversteg kontraktprisen.

6. VURDERING AF FORANSTALTNINGERNE

(56) I denne afgørelse behandles indledningsvis spørgsmålet om, hvorvidt ENVC er en kriseramt virksomhed i henhold til 2004-rammebestemmelserne (22). Derefter analyseres det, om de omhandlede foranstaltninger indeholder statsstøtte til ENVC efter artikel 107, stk. 1, i TEUF, og siden, om en sådan støtte i givet fald er lovlig og forenelig med det indre marked.

6.1. ENVC's vanskeligheder

(57) Som nævnt ovenfor i betragtning 42 hævder Portugal, at det først i 2009/2010 stod klart, hvor alvorlig ENVC's økonomiske situation var, og at det først i årsregnskabet for 2012 blev erkendt, at der var tale om en uafvendelig situation.

(58) Kommissionen fastholder sine synspunkter som udtrykt i indledningsafgørelsen. Ifølge punkt 9 i 2004-rammebestemmelserne anser Kommissionen en virksomhed for kriseramt, når virksomheden ikke med egne finansielle midler eller med de midler, som virksomheden kan opnå fra ejeren/aktionærer og kreditorer, er i stand til at standse de tab, som uden de offentlige myndigheders indgriben næsten med sikkerhed vil medføre virksomhedens ophør på kort eller mellemlang sigt.

(59) I punkt 10 i 2004-rammebestemmelserne klarlægges det, at et selskab med begrænset ansvar anses for at være kriseramt, når over halvdelen af den tegnede kapital er forsvundet, og over en fjerdedel af denne kapital er gået tabt i løbet af de sidste 12 måneder, eller når en virksomhed efter de nationale regler opfylder betingelserne for konkursbehandling.

(60) I punkt 11 i 2004-rammebestemmelserne tilføjes det, at selv hvis ingen af de i punkt 10 nævnte omstændigheder foreligger, kan en virksomhed alligevel anses for kriseramt, især hvis de sædvanlige tegn på, at en virksomhed er kriseramt, er til stede, såsom voksende underskud, faldende omsætning, voksende lagerbeholdninger, overskudskapacitet, faldende cash flow, stigende gældsætning, stigende finansieringsudgifter og faldende eller opbrugt nettoformue.

(61) Kommissionen bemærker, at ENVC er et selskab med begrænset ansvar, som kontinuerligt har haft betydelige tab siden 2000 eller endda tidligere (se tabel 3 nedenfor): Tabel 3 ENVC's nettoresultater fra 2000 til 2013 Nettoresultat (i mio. EUR) 2000 – 2,72 2001 – 4,98 2002 – 11,12 2003 – 26,87 2004 – 27,02 2005 – 14,38 2006 – 5,26 2007 – 8,04 2008 – 12,07 2009 – 22,26 2010 – 41,90 2011 – 22,70 2012 – 8,78 2013 – 52,42 Kilde: EMPORDEF's årsregnskaber for 2006, 2007, 2008, 2012 og 2013 (findes på: http://www.empordef.pt/main.html), ENVC's årsregnskaber for 2001, 2002, 2003, 2009, 2010 og 2011.

(62) Ud over ENVC's betydelige tab, som er første tegn på selskabets vanskeligheder, er nogle af de andre, sædvanlige tegn på en kriseramt virksomhed ifølge 2004-rammebestemmelserne også til stede. F.eks. havde ENVC's omsætning i hvert fald siden 2008 været konstant faldende fra 129,62 mio. EUR i 2008 til 55,58 mio. EUR i 2009, 20,22 mio. EUR i 2010 og 15,11 mio. EUR i 2011. Selv om omsætningen i 2012 steg igen (til 30,38 mio. EUR) på grund af ekstra arbejder på et forsyningsskib (23), var det en enkeltstående begivenhed, og i 2013 dykkede omsætningen igen helt ned til 3,79 mio. EUR.

(63) Desuden havde ENVC haft negativ egenkapital i hvert fald siden 2009, hvor den var – 25,62 mio. EUR, i 2010 – 74,49 mio. EUR, i 2011 – 129,63 mio. EUR, i 2012 – 142,45 mio. EUR og i 2013 – 193,46 mio. EUR (24).

(64) Ifølge Portugal (se betragtning 43 ovenfor) var 2006-kapitalforhøjelsen nødvendig for at overholde artikel 35 i den portugisiske selskabslov, idet alternativerne var at reducere ENVC's kapital eller likvidere selskabet. Desuden understreges det i omstruktureringsplanen, som BPI udarbejdede i august 2005 (se betragtning 47 ovenfor), at ENVC siden ultimo 2003 var i teknisk konkurs (»falência técnica«). Endelig bemærker Kommissionen, at 2009-rapporten fra IGF angiver, at ENVC pr. 31. december 2005 og ultimo 2008 igen var i en teknisk konkurs. Derfor fremgår det, at ENVC på disse tidspunkter, hvor det var i teknisk konkurs, udviste alle tegn på konkurs på nær det ene, at det ikke formelt var blevet erklæret konkurs af den kompetente domstol. Dette tyder på, at selskabet ifølge national ret opfyldte alle betingelserne for at blive genstand for en konkursbehandling i overensstemmelse med punkt 10 i 2004-rammebestemmelserne, i hvert fald ultimo 2003, 2005 og 2008.

(65) På baggrund af ovennævnte konkluderer Kommissionen, at ENVC var en kriseramt virksomhed i henhold til 2004-rammebestemmelserne for redning og omstrukturering på det tidspunkt, hvor alle de tidligere foranstaltninger blev ydet.

6.2. Forekomst af statsstøtte

(66) I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

(67) For at afgøre, om der forekommer statsstøtte, skal Kommissionen vurdere, om de omhandlede foranstaltninger hver især opfylder de kumulative kriterier i artikel 107, stk. 1, i TEUF (dvs. overførsel af statsmidler, selektiv fordel, potentiel konkurrencefordrejning og påvirkning af samhandelen i EU).

(68) Kommissionen bemærker allerede hertil, at Portugal ikke anfægter skibsbygningstilskuddenes karakter af statsstøtte, idet de ifølge de portugisiske myndigheder blev ydet i henhold til lovdekret nr. 296/89 om gennemførelse af direktiv 87/167/EØF. Kommissionen vil vurdere foreneligheden heraf med det indre marked i afsnit 6.4 nedenfor.

(69) Med hensyn til tilskuddene til faglig uddannelse i 2005 og 2006 på i alt 257 791 EUR anfører Portugal, at de blev ydet i henhold til Den Europæiske Socialfonds operationelle program for beskæftigelse, erhvervsuddannelse og samfundsudvikling (POEFDS). Kommissionen bemærker, at disse midler i sig selv udgør statsstøtte, idet de blev ydet af medlemsstaterne i forbindelse med strukturfondene 2000-2006. Kommissionen vil derfor direkte vurdere foreneligheden heraf med det indre marked i afsnit 6.4 nedenfor.

6.2.1. Statsmidler og tilregnelse til staten

(70) Portugal anfægter ikke Kommissionens foreløbige konklusioner i indledningsafgørelsen angående forekomsten af statsmidler og tilregnelse til staten.

(71) For det første understreger Kommissionen, at DGTF-lånene, skibsbygningstilskuddene og tilskuddene til faglig uddannelse blev ydet direkte fra statens budget (primært gennem DGTF), hvorfor der ikke er tvivl om, at disse tidligere foranstaltninger udgør statsmidler og kan tilregnes staten.

(72) Hvad angår EMPORDEF, mener Kommissionen også, at dets tiltag udgjorde statslige midler (idet EMPORDEF's budgetmidler kommer direkte fra staten), og at disse tiltag kan tilregnes staten i overensstemmelse med retspraksis fra Stardust Marine-dommen (25). For det første bemærker Kommissionen, at der er tale om et 100 % statsejet holdingselskab, idet EMPORDEF's eneste aktionær er DGTF, der optræder på statens vegne. Desuden er EMPORDEF underlagt direkte finanstilsyn af finans- og statsforvaltningsministeriet og direkte sektortilsyn af forsvarsministeriet (26).

(73) Ifølge EMPORDEF's webside driver selskabet desuden sin virksomhed i overensstemmelse med de målsætninger, politikker og mål, der er fastlagt af dets eneaktionær, nemlig staten (27). Desuden udnævnes bestyrelsesformanden for EMPORDEF og topledelsen direkte af forsvarsministeren (28).

(74) Ud over ovennævnte fremgik det tydeligt af bestemmelserne om den planlagte privatisering af ENVC (se afsnit 2.2 ovenfor), at den endelige beslutning skulle træffes af den portugisiske regering og ikke af EMPORDEF. Med hensyn til indirekte beviser bemærker Kommissionen, at Portugals forsvarsministerium den 4. januar 2012 udsendte følgende pressemeddelelse: »Den 2. juli 2011 besluttede forsvarsministeriet at stille afviklingen af [ENVC] i bero. I august gav forsvarsministeriet den nye ledelse i EMPORDEF i opdrag at finde en løsning, som kunne forhindre afvikling og lukning af ENVC« (29). Desuden bekendtgjorde forsvarsministeriet ved flere lejligheder offentligt, hvilke skridt der ville blive taget med hensyn til den planlagte privatisering af ENVC (30). Da privatiseringsplanerne blev opgivet, bemyndigede den portugisiske regering EMPORDEF til at træffe de nødvendige foranstaltninger vedrørende ENVC (31).

(75) I lyset af ovenstående konkluderer Kommissionen, at EMPORDEF's tiltag kan tilregnes staten, og at de tidligere foranstaltninger, det ydede til ENVC, udgjorde statsmidler.

6.2.2. Selektiv fordel

(76) Til spørgsmålet om, hvorvidt de tidligere foranstaltninger gav ENVC en uberettiget, selektiv fordel, bemærker Kommissionen, at Portugal mener, at det ikke er tilfældet for hovedparten af de tidligere foranstaltninger, idet de var i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip.

(77) I sin indledningsafgørelse anførte Kommissionen, at den trods de dengang begrænsede oplysninger, den havde til rådighed herom, fandt det usandsynligt, at en fornuftig privat investor ville have ydet ENVC de tidligere foranstaltninger. På grund af ENVC's vanskeligheder på det tidspunkt var Kommissionen da også af den foreløbige holdning, at en fornuftig markedsøkonomisk investor ikke ville have ydet denne finansiering til et selskab som ENVC. Kommissionen konkluderede også foreløbig, at fordelen var af selektiv art, eftersom den eneste, som nød godt af den, var ENVC.

(78) Hvad angår 2006-kapitalforhøjelsen, er Kommissionen ikke enig med Portugal i, at en markedsøkonomisk investor ville have valgt at forhøje ENVC's kapital — i stedet for at likvidere selskabet — for at lade det fortsætte driften på skibsbygningsmarkedet, især i betragtning af ordrebogens beholdning på det givne tidspunkt af 15 bygninger til en samlet værdi af 386 mio. EUR (se betragtning 44 ovenfor).

(79) For det første bemærker Kommissionen, at en fornuftig markedsøkonomisk investor ville have overvejet, om det ville være mere økonomisk rationelt at likvidere selskabet end at forhøje kapitalen i betragtning af dels ENVC's ringe økonomiske resultater i perioden 2000-2006, dels de foranstaltninger, der allerede var ydet af staten til ENVC før 2006-kapitalforhøjelsen (dvs. et af DGTF-lånene på 30 mio. EUR, der blev ydet i januar/februar 2006, skibsbygningstilskuddene på over 27 mio. EUR og tilskuddene til faglig uddannelse).

(80) Selv om ordrebogens værdi syntes at overstige værdien af disse tidligere foranstaltninger, mener Kommissionen, at en fornuftig markedsøkonomisk investor også ville have overvejet, hvor sandsynligt det var, at ENVC ville være i stand til at levere bygningerne med et overskud og/eller levere dem inden kontraktens tidsfrister for at undgå bøder (32). Ifølge Portugals oplysninger er der intet, der tyder på, at EMPORDEF gjorde sig disse overvejelser, da det foretog 2006-kapitalforhøjelsen.

(81) Desuden bemærker Portugal, at omkostningerne ved lukning af ENVC ifølge BPI's omstruktureringsplan fra august 2005 blev anslået til 175 mio. EUR. I betragtning af at en likvidation var mere bekostelig end en kapitalforhøjelse, blev den tidligere kurs ifølge Portugal ikke fastholdt.

(82) Hertil bemærker Kommissionen, at BPI's skøn i omstruktureringsplanen ikke er dokumenteret. På den baggrund er Kommissionen ikke i stand til at bedømme, hvor nøjagtigt dette skøn var, og konkludere, hvorvidt det faktisk var mere økonomisk rationelt for EMPORDEF at gennemføre kapitalforhøjelsen end at skride til afvikling af selskabet.

(83) Desuden bemærker Kommissionen, at BPI i omstruktureringsplanen anførte, at ENVC ikke selv havde kapaciteten til at genoprette rentabiliteten, og at det havde brug for eksterne midler i størrelsesordenen 45-50 mio. EUR i et basisscenarie og 70-80 mio. EUR i et pessimistisk scenarie. Værdien af 2006-kapitalforhøjelsen (24,875 mio. EUR) var betydeligt mindre end disse skøn og ville ikke have tilladt ENVC at genoprette rentabiliteten.

(84) Endelig bemærker Kommissionen, at ENVC havde brug for en gennemgribende omstrukturering, sådan som det også erkendtes i BPI's omstruktureringsplan. Om end omstruktureringsplanen kun er et udkast, fremgår det allerede, at ENVC var i vanskeligheder og havde brug for yderligere eksterne midler. Men det står også klart, at ENVC's tilbagevenden til rentabilitet i høj grad afhang af, om selskabets ledelse havde kapaciteten til at honorere selskabets forpligtelser, og af udviklingen på skibsbygningsmarkedet. I denne henseende bemærker Kommissionen, at Portugal ikke har dokumenteret, at EMPORDEF tog disse elementer i betragtning, da det gennemførte 2006-kapitalforhøjelsen, som under alle omstændigheder ville være mindre end det beløb, der i omstruktureringsplanen var skønnet nødvendigt for at gøre selskabet rentabelt igen.

(85) Under indtryk af ovenstående konkluderer Kommissionen, at en fornuftig markedsøkonomisk investor ikke ville have ydet 2006-kapitalforhøjelsen, hvorfor denne gav ENVC en uberettiget fordel.

(86) For så vidt angår 2012- og 2013-lånene fra EMPORDEF for et samlet beløb af 101 118 066,03 EUR, fremgår det af de oplysninger, som Portugal har fremsendt, at EMPORDEF i løbet af 2012 underskrev 70 låneaftaler med ENVC, primært kortfristede med en løbetid på 90 dage. Lånene blev ydet med forskellige pålydende beløb og forskellige rentesatser, primært 3-måneders EURIBOR plus et tillæg. Visse låneaftaler havde dog en fast rente, især aftaler underskrevet fra oktober 2012 og frem (se f.eks. aftalen af 30. marts 2012 om et lån på 16,7 mio. EUR til 2 %, aftalen af 2. november 2012 om et lån på 10,570 mio. EUR til 5,871 % og aftalen af 1. december 2012 om et lån på 1 mio. EUR til samme rentesats, nemlig 5,871 %). Det fremgår også, at der ikke var stillet sikkerhed for låneaftalerne.

(87) Portugal hævder, at DGTF-lånene ikke udgør støtte, idet EMPORDEF forlangte samme rente af ENVC, som det kunne få på markedet. Da EMPORDEF under alle omstændigheder ville blive anset for at være ansvarligt for ENVC's gæld og forpligtelser, da det var eneaktionær, hævder Portugal, at EMPORDEF ikke øgede sin risiko ved at øge sin eksponering i ENVC.

(88) For det første fremgår det ikke, at EMPORDEF ville hæfte for alle ENVC's gældsposter og forpligtelser, idet EMPORDEF og ENVC er selskaber med begrænset ansvar (»sociedade anónima«). Som udgangspunkt er medlemmernes (ejerne af kapitalandele) ansvar i selskaber med begrænset ansvar begrænset til den pålydende værdi af deres aktier eller andele ifølge artikel 271 i den portugisiske selskabslov (33). På dette grundlag ville EMPORDEF med ydelsen af 2012- og 2013-lånene til ENVC have løbet en risiko, der rakte ud over værdien af EMPORDEF's aktier i ENVC.

(89) Under alle omstændigheder mener Kommissionen uanset ovenstående, at EMPORDEF ikke handlede som en fornuftig markedsøkonomisk investor, da det ydede ENVC 2012- og 2013-lånene. På det tidspunkt var ENVC's finansielle situation ekstremt vanskelig, idet tabene det foregående år var nået op på 22,7 mio. EUR (se tabel 3 ovenfor), og den negative egenkapital var nede på -129,63 mio. EUR (se betragtning 63 ovenfor). I lyset af ENVC's vanskeligheder mener Kommissionen, at en markedsøkonomisk investor ville have vurderet ENVC's finansielle situation og analyseret selskabets evne til at betale renter og afdrage lån. I den forbindelse bemærker Kommissionen, at flere finansielle institutioner — hvorom Kommissionen ikke har grund til at tro, at de ikke opererede på markedsvilkår — havde afvist at yde lån direkte til ENVC. Dette viser i sig selv, at markederne ikke længere mente, at ENVC ville kunne tilbagebetale lånene.

(90) Ved blot at kopiere de rentesatser, det opnåede på lån i markedet, gav EMPORDEF ENVC en uberettiget fordel, idet ENVC ikke ville have kunnet opnå lignende vilkår, og faktisk fik ENVC ingen af lånene fra markedet. Selv om nogle af de rentesatser, som EMPORDEF pålagde ENVC, kunne forekomme temmelig høje (f.eks. 3-måneders EURIBOR plus 8,431 % for låneaftalen af 30. maj 2012), mener Kommissionen ikke, at en privat finansiel institution ville have ydet et sådant lån uden sikkerhedsstillelse til en virksomhed, der tydeligvis var kriseramt.

(91) Kommissionen bemærker også, at når de første aftaler nåede deres udløb efter 90 dage, ville EMPORDEF have kunnet se, at ENVC hverken havde afdraget hovedstolen eller betalt renter på lånet (se betragtning 51 ovenfor). På dette grundlag mener Kommissionen ikke, at en fornuftig markedsøkonomisk investor ville have ydet flere lån til ENVC.

(92) Kommissionen konkluderer derfor, at 2012- og 2013-lånene gav ENVC en uberettiget fordel.

(93) Kommissionen vil nu vurdere, om DGTF-lånene på i alt 56 mio. EUR gav ENVC en uberettiget fordel. Portugal angiver, at disse lån forrentes til 6-måneders EURIBOR plus et variabelt spread afhængigt af den enkelte aftale. Ifølge Portugal ville denne forrentning være tilfredsstillende for en investor, hvilket udelukker forekomsten af uberettigede fordele og statsstøtte. Portugal bemærker også, at DGTF-lånene blev ydet under indtryk af ENVC's ordrebeholdning.

(94) Kommissionen kan ikke erklære sig enig med Portugal i, at fastsættelsen af en rente svarende til 6-måneders EURIBOR plus et variabelt spread ville gøre DGTF-lånene markedslignende. Tabel 4 nedenfor viser den samlede rentesats på DGTF-lånene ved underskrivelsen: Tabel 4 Samlet rentesats gældende for DGTF-lånene Dato for underskrivelse af låneaftalen Beløb i EUR 6-måneders EURIBOR (a) Spread (34) (b) Samlet rente (a) + (b) 31. januar 2006 30 000 000 2,698 % 150 basispoint 4,198 % (35) 11. december 2008 8 000 000 3,417 % 100 basispoint 4,417 % 28. april 2010 5 000 000 0,964 % 100 basispoint 1,964 % 27. april 2011 (udbetalt i to trancher hhv. april 2011 og juni 2011) 13 000 000 1,661 % 3,907 % (april 2011) 3,580 % (juni 2011) 5,568 % (april 2011) 5,241 % (juni 2011)

(95) For at undersøge om den sats, der blev anvendt på DGTF-lånene, er i overensstemmelse med markedet, vil Kommissionen som det bedste tilgængelige alternativ benytte den referencesats, der følger af de dengang gældende regler.

(96) For det første mener Kommissionen som anført i afsnit 6.1 ovenfor, at ENVC i 2006 og 2008 kunne anses for at være en kriseramt virksomhed. For så vidt angår især DGTF-lånet fra 2006, bemærker Kommissionen, at ENVC ifølge IGF's 2009-rapport pr. 31. december 2005 var i teknisk konkurs. Hvad angår DGTF-lånet fra 2008, viser samme rapport, at ENVC ultimo 2008 atter var i teknisk konkurs (se betragtning 64 ovenfor).

(97) Navnlig vedrørende DGTF-lånet fra 2006 blev det i Kommissionens meddelelse om metoden for fastsættelse af reference- og diskonteringsrenter fra 1997 (36), som var gældende på det tidspunkt, faslagt, at basisrenten (3,70 % i Portugal i januar 2006) (37) skulle forhøjes med en præmie på mindst 400 basispoint i særligt risikobetonede situationer. I den forbindelse understreger Kommissionen ENVC's vanskeligheder på det pågældende tidspunkt, og at det befandt sig i teknisk konkurs. Ifølge aftalen om DGTF-lånet fra 2006 gik ENVC desuden med til at stille indtægterne fra bygningen af bestemte skibe for Portugals søværn som sikkerhed. Det er imidlertid uklart, om en markedsorienteret udlåner ville have accepteret denne sikkerhedsstillelse i lyset af ENVC's problemer med at levere bygninger med overskud og/eller inden de aftalte frister (se nærmere i betragtning 80 og fodnote 28 ovenfor). Under alle omstændigheder har Kommissionen ikke modtaget nok dokumentation til at kunne undersøge disse skibsbygningskontrakter. Kommissionen mener derfor, at anvendelse af et tillæg på mindst 400 basispoint ville være rimeligt. Som følge heraf ville den gældende referencesats være mindst 7,70 %, hvilket er langt over den rente på 4,198 %, der faktisk blev fastsat af DGTF.

(98) For så vidt angår DGTF-lånet fra 2008 blev det i Kommissionens meddelelse om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten fra 2008 (38), som var gældende på det tidspunkt, faslagt, at der til basisrenten (2,05 % i Portugal i december 2008) (39) skulle føjes et tillæg afhængigt af den omhandlede virksomheds rating og den tilbudte sikkerhedsstillelse. I lyset af ENVC's vanskeligheder på det pågældende tidspunkt og den beskedne sikkerhedsstillelse (se betragtning 97 ovenfor, som finder tilsvarende anvendelse) ville tillægget skulle være på mindst 1 000 basispoint. Som følge heraf ville den gældende referencesats være allermindst 12,05 % og dermed også over den rentesats på 4,417 %, som DGTF faktisk fastsatte.

(99) Med hensyn til DGTF-lånene fra 2010 og 2011 gentager Kommissionen sin mening om, at ENVC kunne siges at være en kriseramt virksomhed på tidspunktet for ydelsen af lånene (se afsnit 6.1 ovenfor). Ifølge Kommissionens meddelelse om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten fra 2008, som var gældende på det tidspunkt, var basisrenten for Portugal 1,24 % i april 2008 og 1,49 % i april 2011.

(100) Hvad angår DGTF-lånet fra 2010, bemærker Kommissionen, at der ikke foreligger en egentlig sikkerhedsstillelse, men blot et løfte fra ENVC om at bruge indtægterne fra en given rammeaftale med forsvarsministeriet til at tilbagebetale lånet med. På dette grundlag og under indtryk af ENVC's vanskeligheder på det pågældende tidspunkt mener Kommissionen, at tillægget skulle være på mindst 1 000 basispoint. Derfor ville den gældende referencesats være mindst 11,24 % sammenlignet med den meget lavere sats på 1,964 %, som DGTF forlangte.

(101) Hvad endelig angår DGTF-lånet fra 2011, bemærker Kommissionen, at der i lighed med DGTF-lånet fra 2010 ikke foreligger en egentlig sikkerhedsstillelse, men blot et løfte fra ENVC om at bruge indtægterne fra en given rammeaftale med forsvarsministeriet til at tilbagebetale lånet med, hvilket ydermere skulle bekræftes af ENVC's bestyrelse og godkendes af forsvarsministeriet. Det er således højst tvivlsomt, om en markedsorienteret udlåner ville anse dette sikkerhedsstillelsesniveau for tilstrækkeligt. Da ENVC på daværende tidspunkt var en kriseramt virksomhed, mener Kommissionen derfor, at tillægget skulle være på mindst 1 000 basispoint, hvilket ville resultere i en referencesats på mindst 11,49 % og dermed langt over den rentesats, der faktisk blev afkrævet ENVC (5,568 % i april 2011 og 5,241 % i juni 2011).

(102) I betragtning af ovenstående konkluderer Kommissionen, at DGTF-lånene gav ENVC en uberettiget fordel.

(103) Vedrørende de støtteerklæringer, som EMPORDEF udstedte fra 2007 til 2011, bemærker Kommissionen for det første, at de forekommer meget lig en garanti, idet EMPORDEF i de fleste af disse erklæringer specifikt angav, at det ville gøre alt, hvad der var nødvendigt for at sikre, at ENVC havde de nødvendige midler til rådighed til at honorere den underliggende låneaftale. Imidlertid har støtteerklæringerne af 8. januar 2007 og 26. juni 2008 en anden ordlyd. I disse erklæringer anfører EMPORDEF, at det ejer ENVC 100 %, og at denne kapitalandel ikke vil blive nedbragt. I modsat fald har den långivende bank lov til at kræve, at ENVC tilbagebetaler lånet før forfald. Denne erklæring tillader ikke i sig selv Kommissionen at anse EMPORDEF for at skulle hæfte for ENVC's misligholdelse af de pågældende lån, og ordlyden forekommer derfor ikke tilstrækkelig til at kunne sammenlignes med garantier. Det er derfor ikke fastslået, at disse erklæringer har givet ENVC en fordel.

(104) For så vidt angår resten af støtteerklæringerne (dvs. dem, der blev afgivet i 2009, 2010 og 2011), hvor EMPORDEF erklærer sig rede til at indtræde i ENVC's sted, hvis ENVC ikke honorerer den underliggende låneaftale, fremgår det klart, at de kan lignes ved garantier, eftersom EMPORDEF forsikrer den långivende finansielle institution, at selskabet vil gøre alt, hvad der er nødvendigt for at sikre, at ENVC har de nødvendige midler til rådighed til at tilbagebetale lånene. En normal markedsøkonomisk investor ville have krævet en præmie til gengæld for at give denne type »garanti«, hvilket EMPORDEF imidlertid aldrig gjorde trods den væsentlige risiko for, at ENVC ikke ville kunne tilbagebetale lånene på grund af sine vanskeligheder på daværende tidspunkt.

(105) Ifølge afsnit 2.2 i Kommissionens meddelelse om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte i form af garantier (40) (»garantimeddelelsen«) »bør der normalt udbetales en rimelig præmie for at bære risikoen. Når låntageren ikke behøver at betale præmien eller betaler en lav præmie, opnår vedkommende en fordel. Sammenlignet med en situation uden en garanti, sætter statsgarantien låntageren i stand til at opnå finansielle lånevilkår, som er bedre end de sædvanlige vilkår på de finansielle markeder. Ved hjælp af statsgarantien kan låntageren typisk opnå lavere rentesatser og/eller stille mindre sikkerhed. I nogle tilfælde ville låntageren ikke uden en statsgaranti kunne finde et finansieringsinstitut, der i det hele taget var rede til at yde lån«.Det er derfor nødvendigt at undersøge, om garantien i princippet kunne være blevet opnået på markedsvilkår i det finansielle marked, og om markedspræmien for garantien blev betalt (41).

(106) Kommissionen bemærker, at der ikke blev opkrævet betaling for støtteerklæringerne, og at ENVC ikke betalte en præmie til EMPORDEF. Derfor blev den risiko, som EMPORDEF løb, ikke dækket. Dette er i sig selv nok til at konkludere, at støtteerklæringerne, som er meget lig en garanti, gav ENVC en uberettiget fordel.

(107) Hvad angår Portugals argument om, at EMPORDEF under alle omstændigheder i sidste ende ville hæfte for ENVC's gæld, idet det var eneaktionær, henviser Kommissionen til sin argumentation i betragtning 88 ovenfor, som finder tilsvarende anvendelse.

(108) Derfor mener Kommissionen, at støtteerklæringerne fra 2009, 2010 og 2011 gav ENVC en uberettiget fordel.

(109) Hvad angår Atlântida-lånet, bemærker Kommissionen, at EMPORDEF i december 2009 gav ENVC 37 mio. EUR, som det havde lånt af CGD, til at få bilagt striden med Atlanticoline. På det tidspunkt, da ENVC allerede var en kriseramt virksomhed, ville en fornuftig markedsøkonomisk investor have vurderet selskabets situation og dets kapacitet til at tilbagebetale lån i stedet for blot at overføre midler til ENVC. En fornuftig markedsøkonomisk investor ville også have vurderet de risici, der var forbundet med driften og muligheden for at sælge fartøjet til en anden køber, hvilket blev det endelige resultat i september 2014 (se betragtning 30 ovenfor). Kommissionen bemærker desuden, at lånet blev ydet til EMPORDEF til en årlig rente af 6-måneders EURIBOR plus 2 %, hvilket på aftaletidspunktet gav en rentesats på 2,993 %. I overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten fra 2008, som var gældende på det tidspunkt, var basisrenten for Portugal i december 2009 imidlertid 1,45 %, hvortil der skulle anvendes et tillæg på mindst 1 000 basispoint på grund af ENVC's vanskeligheder og manglen på egentlig sikkerhedsstillelse. Derfor ville referencesatsen skulle være mindst 11,45 %.

(110) Kommissionen forstår, at ENVC ikke tilbagebetalte Atlântida-lånet på 37 mio. EUR til EMPORDEF, og at det ikke betalte renter af dette beløb, dog undtagen 840 480,54 EUR i 2010. I betragtning af ovenstående konkluderer Kommissionen, at Atlântida-lånet gav ENVC en uberettiget fordel.

6.2.3. Fordrejning af konkurrencevilkårene og påvirkning af samhandelen i EU

(111) De tidligere foranstaltninger vil sandsynligvis påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, idet ENVC er i konkurrence med skibsværfter i andre af EU's medlemsstater og i resten af verden. De omhandlede tidligere foranstaltninger satte derfor ENVC i stand til, ulig sine konkurrenter, fortsat at drive virksomhed uden at måtte lide under følgerne af sine dårlige økonomiske resultater. Derfor fordrejede de tidligere foranstaltninger også konkurrencen.

6.2.4. Konklusion om forekomsten af statsstøtte og kvantificering

(112) På baggrund af ovenstående vurdering konkluderer Kommissionen, at de tidligere foranstaltninger udgør statsstøtte, eftersom de opfylder de nødvendige kriterier for at blive defineret som statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF med undtagelse af støtteerklæringerne af 8. januar 2007 og 26. juni 2008 (se betragtning 103 ovenfor).

(113) Som angivet i betragtning 68 og 69 ovenfor udgør skibsbygningstilskuddene og tilskuddene til faglig uddannelse statsstøtte for et beløb af henholdsvis 27 129 933,20 EUR og 257 791 EUR.

(114) For så vidt angår resten af de tidligere foranstaltninger, gentager Kommissionen, at ingen markedsorienteret investor i lyset af ENVC's daværende vanskeligheder ville have ydet selskabet sådanne foranstaltninger. Derfor finder Kommissionen, at ENVC modtog statsstøtte for et beløb, der svarende til hele 2006-kapitalforhøjelsen (24,875 mio. EUR).

(115) For så vidt angår støtteerklæringerne fra 2009, 2010 og 2011, gentager Kommissionen, at de er meget lig garantier (se betragtning 103 og 104 ovenfor). I denne henseende hedder det i garantimeddelelsen, afsnit 4.1: »Kommissionen bemærker, at en eventuel garant, der opererer under markedsøkonomiske forhold, ville kræve en høj præmie af kriseramte virksomheder på det tidspunkt, hvor garantien ydes, på grund af den forventede misligholdelsesgrad. Hvis der er særlig stor sandsynlighed for, at låntageren ikke vil kunne indfri lånet, eksisterer denne markedspræmie måske slet ikke, og under ekstraordinære omstændigheder kan garantiens støtteelement vise sig at være lige så højt som det beløb, der faktisk dækkes af garantien.«

(116) Kommissionen bemærker, at bankerne kun ydede lån til ENVC, fordi der forelå »garantier« (i form af støtteerklæringer) fra EMPORDEF til betryggelse af bankerne om, at EMPORDEF ville gøre, hvad der var nødvendigt for at sikre, at ENVC ville tilbagebetale lånene. Desuden bemærker Kommissionen, at støtteerklæringerne blev udstedt gratis på et tidspunkt, hvor ENVC var i vanskeligheder, og trods den væsentlige risiko for, at det ikke ville kunne honorere sine forpligtelser. Kommissionen bemærker endvidere, at ENVC ved mindst tre lejligheder havde været i teknisk konkurs (se betragtning 64 ovenfor), og at EMPORDEF alligevel besluttede at udstede støtteerklæringer uden at opkræve en præmie herfor. I denne forbindelse konkluderer Kommissionen, at der ikke findes en mulig markedssats, der kunne tjene til en rimelig sammenligning, hvorfor den finder, at ENVC modtog statsstøtte for et beløb svarende til summen af de beløb, som var genstand for støtteerklæringerne i 2009, 2010 og 2011 (dvs. 51 280 000 EUR).

(117) En lignende logik kan anvendes på lånene til ENVC, dvs. 2012- og 2013-lånene, DGTF-lånene og Atlântida-lånet. EMPORDEF og DGTF ydede ENVC disse lån på et tidspunkt, hvor selskabet var kriseramt, og ingen fornuftig markedsøkonomisk investor ville have ydet dem. Dette er særligt indlysende for 2012- og 2013-lånenes vedkommende, eftersom bankerne som anført i betragtning (21) ovenfor var ophørt med at yde ENVC lån og kun var villige til at låne ud til EMPORDEF. Kommissionen bemærker også, at DGTF-lånene og Atlântida-lånet blev optaget mellem 2006 og 2011, i hvilken periode de private banker kun var villige til at yde lån til ENVC på grundlag af en garanti (i form af støtteerklæringer) fra EMPORDEF. Dette viser, at ingen markedsøkonomisk investor var villig til at yde lån alene til ENVC. I lyset af ovenstående konkluderer Kommissionen derfor, at ENVC modtog statsstøtte for et beløb svarende til summen af 2012- og 2013-lånene (101 118 066,03 EUR), DGTF-lånene (henholdsvis 30 mio. EUR, 8 mio. EUR, 5 mio. EUR og 13 mio. EUR) og Atlântida-lånet (37 mio. EUR).

6.3. Ulovlig støtte

(118) I henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF må en medlemsstat ikke gennemføre en støtteforanstaltning, før Kommissionen har truffet en afgørelse om godkendelse af denne foranstaltning.

(119) Kommissionen bemærker, at Portugal ydede de tidligere foranstaltninger til ENVC uden at anmelde dem til Kommissionen med henblik på godkendelse (med undtagelse af de i betragtning 125 nedenfor nævnte foranstaltninger). Kommissionen beklager, at Portugal ikke overholdt standstill-forpligtelsen og derfor misligholdt sin forpligtelse ifølge artikel 108, stk. 3, i TEUF.

6.4. De tidligere foranstaltningers forenelighed med det indre marked

(120) Da de ovenfor omhandlede foranstaltninger udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF, skal deres forenelighed med det indre marked vurderes på baggrund af undtagelserne i stk. 2 og 3 i denne artikel.

(121) Ifølge Domstolens retspraksis er det medlemsstatens ansvar at anføre mulige grunde til foreneligheden med det indre marked og vise, at betingelserne for en sådan forenelighed er opfyldt (42). De portugisiske myndigheder mener, at hovedparten af de tidligere foranstaltninger ikke udgør statsstøtte, og har derfor ikke forelagt mulige grunde til forenelighed.

(122) Kommissionen har ikke desto mindre vurderet, hvorvidt nogen af de mulige forenelighedsgrunde efter TEUF kunne finde anvendelse på de tidligere foranstaltninger.

(123) For så vidt angår skibsbygningstilskuddene, hævder Portugal, at de blev ydet i henhold til lovdekret nr. 296/89 om gennemførelse af direktiv 87/167/EØF (se betragtning 68 ovenfor). Men som Kommissionen allerede bemærkede i indledningsafgørelsen, ophørte dette direktiv med at være gældende den 31. december 1990 (se artikel 13 i direktivet).

(124) Desuden har Portugal ikke fremlagt dokumentation for, at skibsbygningstilskuddene ville være forenelige med et senere vedtaget retsgrundlag for at erklære støtte til skibsbygning forenelig.

(125) Den eneste undtagelse gælder to skibsbygningstilskud ydet til ENVC i 2003 og 2005 til bygning af to skibe (kontrakt C224 og C225, se bilag II). Disse tilskud blev godkendt ved Kommissionens beslutning i sag C 33/2004 (43) på grundlag af forordning (EF) nr. 1540/98. Kommissionen konkluderer derfor ud fra de foreliggende oplysninger, at tilskuddene til kontrakt C224 og C225 på hver 2 675 275 EUR (eller i alt 5 350 550 EUR) udgør støtte til skibsbygningsindustrien, som er forenelig med det indre marked.

(126) Kommissionen mener ikke desto mindre, at resten af skibsbygningstilskuddene (på i alt 21 779 383,21 EUR), hvis karakter af statsstøtte Portugal ikke bestrider, er uforenelige med det indre marked.

(127) Hvad angår resten af de tidligere foranstaltninger (med undtagelse af støtteerklæringerne af 8. januar 2007 og 26. juni 2008), forekommer — som allerede angivet i indledningsafgørelsen — de eneste relevante forenelighedskriterier i lyset af arten af foranstaltningerne og ENVC's vanskeligheder at være dem, der gælder statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF på baggrund af 2004-rammebestemmelserne (44).

(128) For det første gentager Kommissionen sine konklusioner fra indledningsafgørelsen om, at betingelserne for at yde redningsstøtte ifølge afsnit 3.1 i 2004-rammebestemmelserne ikke er opfyldt. I medfør af 2004-rammebestemmelsernes punkt 25, litra a), skal redningsstøtte bestå af likviditetsstøtte i form af lånegarantier eller lån. I begge tilfælde skal lånet ydes til en rentesats, der mindst svarer til de satser, der gælder for lån til sunde virksomheder. F.eks. ville end ikke 2006-kapitalforhøjelsen opfylde dette krav.

(129) Desuden anføres det i punkt 25, litra a), at ethvert lån skal tilbagebetales og enhver garanti skal ophæves senest seks måneder efter udbetalingen af den første rate til virksomheden. Som forklaret ovenfor synes dette ikke at være tilfældet med nogen af de omhandlede tidligere foranstaltninger.

(130) I punkt 25, litra b), anføres det, at redningsstøtten skal være begrundet i alvorlige sociale vanskeligheder, og den må ikke få alvorlige negative spillover-effekter i andre medlemsstater. Portugal har ikke leveret bevis for, at dette var tilfældet med nogen af de tidligere foranstaltninger.

(131) I tilfælde af ikkeanmeldt redningsstøtte kræves det desuden ifølge punkt 25, litra c), at medlemsstaten senest seks måneder efter den første gennemførelse af en sådan redningsstøtteforanstaltning skal tilsende Kommissionen en omstruktureringsplan eller en likvidationsplan eller dokumentation for, at lånet er blevet fuldstændig tilbagebetalt, og/eller at garantien er ophævet. Heller ikke i denne sammenhæng efterlevede Portugal dette forenelighedskrav.

(132) Ifølge punkt 25, litra d), skal redningsstøtten være begrænset til, hvad der er nødvendigt for at holde virksomheden kørende. I lyset af de betydelige støttebeløb fra alle de tidligere foranstaltninger konkluderer Kommissionen, at dette krav heller ikke var opfyldt.

(133) Endelig kræves det i 2004-rammebestemmelsernes punkt 25, litra e), at »reglen om engangsstøtte« overholdes. Ifølge denne regel tillader Kommissionen ikke yderligere rednings- eller omstruktureringsstøtte, hvis der er gået mindre end 10 år, siden den første redningsstøtte blev ydet, eller en omstruktureringsperiode var afsluttet. Under indtryk af de utallige statslige interventioner i den periode, hvor de tidligere foranstaltninger blev ydet, er det klart, at reglen om engangsstøtte ikke er overholdt, og at ENVC modtog ulovlig statsstøtte ved talrige lejligheder.

(134) Med hensyn til omstruktureringsstøtte som defineret i afsnit 3.2 i 2004-rammebestemmelserne bemærker Kommissionen, at Portugal ikke anmeldte nogen af de ovenfor identificerede foranstaltninger til Kommissionen som omstruktureringsstøtte og dermed ikke påviste, at de nødvendige elementer var til stede, for at de kunne anses for omstruktureringsstøtte (omstruktureringsplan, egetbidrag, kompenserende modydelser osv.).

(135) I henhold til 2004-rammebestemmelsernes punkt 34 skal omstruktureringsstøtten tildeles med det vilkår, at der gennemføres en omstruktureringsplan, der skal godkendes af Kommissionen i alle tilfælde af individuelle støtteforanstaltninger. Desuden skal enhver omstruktureringsstøtte indeholde foranstaltninger til forhindring af urimelige konkurrencefordrejninger (»kompenserende modydelser«, se punkt 38-42) og et »egetbidrag« fra støttemodtageren, som i ENVC's tilfælde burde have været på 50 % af omstruktureringsomkostningerne, idet det var en stor virksomhed (se punkt 38-45). Desuden skal reglen om engangsstøtte overholdes ved redningsstøtte.

(136) Kommissionen gentager for det første, at reglen om engangsstøtte ikke er overholdt (se betragtning 133 ovenfor). Kommissionen bemærker da også, at mange tidligere foranstaltninger blev ydet uden for den planlagte omstruktureringsperiode 2005-2009. Dette er i strid med reglen om engangsstøtte og derfor tilstrækkeligt til at konkludere, at de tidligere foranstaltninger ikke kan anses for forenelig omstruktureringsstøtte efter 2004-rammebestemmelserne.

(137) Under alle omstændigheder understreger Kommissionen, at Portugal først forelagde omstruktureringsplanen, som var udarbejdet af BPI, i 2014, dvs. fem år efter at den planlagte omstruktureringsperiode var udløbet (2005-2009). Desuden understreger Kommissionen, at BPI's plan synes at være et diskussionsoplæg. Og selv om omstruktureringsplanen synes at indeholde nogle af de elementer, der kræves i 2004-rammebestemmelserne, er der ikke indarbejdet bestemmelser om kompenserende modydelser eller noget egetbidrag fra ENVC. Derfor kan BPI's omstruktureringsplan ikke anses for at overholde de nødvendige krav i 2004-rammebestemmelserne.

(138) I mangel af forslag om kompenserende modydelser og egetbidrag fra ENVC og under indtryk af, at reglen om engangsstøtte ikke er overholdt, konkluderer Kommissionen, at resten af de tidligere foranstaltninger ikke kan anses for forenelig omstruktureringsstøtte i henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering.

6.5. Konklusion om forenelighed

(139) I lyset af ovenstående mener Kommissionen, at skibsbygningstilskuddene til kontrakt C224 og C225 på hver 2 675 275 EUR (se betragtning 125 ovenfor) udgør støtte til skibsbygningsindustrien, som er forenelig med det indre marked.

(140) Kommissionen mener endvidere, at ingen af resten af de tidligere foranstaltninger (dvs. 2006-kapitalforhøjelsen, 2012- og 2013-lånene, DGTF-lånene, støtteerklæringerne fra 2009, 2010 og 2011, tilskuddene til faglig uddannelse, Atlântida-lånet og resten af skibsbygningstilskuddene) opfylder betingelserne i 2004-rammebestemmelserne. Kommissionen har ikke identificeret andet forenelighedsgrundlag. Derfor mener Kommissionen, at resten af de tidligere foranstaltninger udgør statsstøtte, som er uforenelig med det indre marked.

6.6. Tilbagesøgning

(141) I henhold til traktaten og Domstolens faste retspraksis har Kommissionen, når den har fundet støtte uforenelig med det indre marked, kompetence til at beslutte, at den pågældende medlemsstat skal ophæve eller ændre den (45). Ifølge Domstolens faste retspraksis har en medlemsstats forpligtelse til at ophæve den støtte, som Kommissionen anser for at være uforenelig med det indre marked, til formål at genetablere den tidligere situation (46).

(142) I den sammenhæng har Domstolen fastslået, at dette mål er nået, når modtageren har tilbagebetalt de beløb, der er tildelt som ulovlig støtte, hvorved modtageren mister den fordel, der var opnået på markedet i forhold til konkurrenterne, og situationen fra tiden før ydelsen af støtte genoprettes (47).

(143) I overensstemmelse med retspraksis fastsættes følgende i artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (48): »I negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren […].« I artikel 15 i samme forordning præciseres det, at »Kommissionens beføjelser til at kræve tilbagebetaling af støtte forældes efter ti år. Forældelsesfristen løber fra det tidspunkt, hvor den ulovlige støtte tilkendes støttemodtageren […]. Enhver foranstaltning, der træffes af Kommissionen eller af en medlemsstat efter opfordring fra Kommissionen angående den ulovlige støtte, afbryder denne frist.« Siden Kommissionen første gang krævede tilbagebetaling i sag SA.35546 den 11. oktober 2012 (se betragtning 1 ovenfor), har tilbagesøgning af uforenelig støtte ikke kunnet omfatte støtte tildelt før 11. oktober 2002.

(144) Kommissionen bemærker i den forbindelse, at nogle af skibsbygningstilskuddene blev tildelt før 11. oktober 2002, især tilskuddene til kontrakt C206, C211, C217, C218, C219, C220, C221 og C222 (se bilag II). Derfor er den uforenelige støtte til disse kontrakter på i alt 11 297 009,19 EUR omfattet af forældelsesfristen på ti år og kan ikke tilbagesøges.

(145) Resten af de tidligere foranstaltninger, der indeholdt ulovlig og uforenelig statsstøtte (se tabel 5 nedenfor), skal tilbagesøges for at genoprette den situation, som eksisterede på markedet, inden støtten blev ydet. Tilbagesøgning skal finde sted fra det tidspunkt, hvor støttemodtageren opnåede fordelen, dvs. da støtten blev stillet til rådighed for støttemodtageren, og der bør betales renter af de tilbagesøgte beløb, indtil beløbene er tilbagebetalt. Tabel 5 Beløb, der skal inddrives (i EUR) Dato Foranstaltning Beløb, der skal inddrives (49) 11. maj 2006 2006-kapitalforhøjelsen 24 875 000 2012/2013 2012- og 2013-lånene 101 118 066,03 i) 31. januar 2006 ii) 11. december 2008 iii) 28. april 2010 iv) 27. april 2011 DGTF-lånene i) 30 000 000 ii) 8 000 000 iii) 5 000 000 iv) 13 000 000 29. november 2011 Støtteerklæringer om et lån ydet af BCP 990 000 3. november 2011 Støtteerklæring om et lån ydet af BCP 400 000 30. september 2010 Støtteerklæring om et lån ydet af BCP 12 500 000 31. august 2010 Støtteerklæringer om to standby-remburser (Standby Letter of Credit) udstedt af CGD 12 890 000 24. juni 2010 Støtteerklæring om et lån ydet af BCP 5 000 000 25. november 2009 Støtteerklæring om revolverende lån ydet af CGD 15 000 000 7. september 2009 Støtteerklæring om revolverende lån ydet af BES 4 500 000 — Skibsbygningstilskuddene (kontrakt C212, C213, C214 og C223) 10 482 374,01 (50) — Støtte til faglig uddannelse 2005-2006 257 791 23. december 2009 Atlântida-lånet 37 000 000

7. VURDERING AF DEN ØKONOMISKE SUCCESSION MELLEM ENVC OG WESTSEA

(146) Den 4. marts 2014 afholdt ENVC generalforsamling, hvor EMPORDEF som eneaktionær i ENVC bekræftede beslutningen om at skride til salg af ENVC's aktiver samt afskedigelse af de ansatte med henblik på likvidation og opløsning af selskabet så hurtigt som muligt.

(147) Den 27. februar 2015 sendte Portugal med henblik på den kommende likvidation Kommissionen en anmodning om to bekræftelser: »(a) Da størstedelen af ENVC's aktiver vil blive solgt og ENVC afviklet som selskab, hvis Kommissionen træffer en negativ beslutning om at pålægge Portugal at tilbagesøge den uforenelige støtte til ENVC på baggrund af artikel 107 og 108 i TEUF, anmoder Portugal Kommissionen om venligst at bekræfte, at salget af de pågældende aktiver på de ovenfor beskrevne betingelser ikke udgør statsstøtte til køberne. (b) Da Portugal ville skulle inddrive uforenelig støtte, hvis Kommissionen træffer en negativ beslutning om at pålægge Portugal at tilbagesøge den uforenelige støtte til ENVC på baggrund af artikel 107 og 108 i TEUF, beder de portugisiske myndigheder endvidere Kommissionen bekræfte, at denne tilbagesøgningsforpligtelse ikke udvides til også at omfatte WestSea, til trods for at dette selskab overtager nogle af ENVC's aktiver.«

(148) Hvis Kommissionen træffer beslutning om at pålægge tilbagesøgning af uforenelig støtte til en virksomhed på baggrund af artikel 107 og 108 i TEUF, skal den pågældende medlemsstat da også normalt inddrive den uforenelige støtte. Tilbagesøgningsforpligtelsen kan udvides til også at omfatte et nyt selskab, hvortil det omhandlede selskab har overdraget eller solgt en del af sine aktiver, hvis denne overdragelse eller salget afføder den konklusion, at der foreligger økonomisk succession mellem de to selskaber. Desuden kan resultatet af et salg af aktiver til under markedsværdien udgøre (ny) statsstøtte til køberen, selv om der ikke foreligger økonomisk succession.

(149) I nærværende afgørelse vurderer Kommissionen ikke overdragelsen af kontrakterne på bygning af to asfaltskibe (51), som endnu ikke har fundet sted.

(150) For at kunne afgøre, hvorvidt der gives statsstøtte til køberne af aktiverne, skal Kommissionen a) fastslå, om salget af aktiverne sker til markedspris, og b) også tage hensyn til andre kriterier som nævnt i betragtningen nedenfor.

(151) Ifølge Domstolens dom i sagen Italien og SIM 2 mod Kommissionen (52), hvorpå Kommissionen byggede sine afgørelser i sagerne om Olympic Airlines, Alitalia og SERNAM (53), foretages vurderingen af økonomisk succession mellem den tidligere (støttede) enhed og køberen på grundlag af et sæt indikatorer. Følgende faktorer kan tages i betragtning: i) omfanget af de solgte aktiver (aktiver og passiver, fastholdelse af arbejdsstyrken, bundt af aktiver), ii) salgsprisen, iii) købers identitet, iv) tidspunktet for salget (efter igangsættelse af en foreløbig vurdering, den formelle undersøgelsesprocedure eller den endelige afgørelse) og v) det økonomiske rationale bag transaktionen. Dette sæt indikatorer blev bekræftet af Retten i dens afgørelse af 28. marts 2012 i sagen Ryanair mod Kommissionen (54), som bekræftede Alitalia-afgørelsen.

7.1. Omfang af de solgte aktiver

(152) For at der ikke skal foreligge økonomisk succession, skal Kommissionen fastslå, at aktiver og andre elementer af de overførte aktiviteter kun udgør en del af det tidligere selskab eller dets aktiviteter. Jo større en del af den oprindelige forretning, der overføres til en ny enhed, jo større er sandsynligheden for, at den økonomiske aktivitet, der vedrører disse aktiver, fortsat nyder godt af den uforenelige støtte, som blev ydet til den tidligere enhed.

(153) ENVC's primære aktiver omfattede i) koncessionen fra havneforvaltningen i Viana do Castelo til den jord, som skibsværftet ligger på, og ii) diverse udstyr og råmaterialer. Alle disse aktiver blev solgt i gennemsigtige, ikkediskriminerende og ubetingede åbne udbud blandt portugisiske og ikkeportugisiske bydere, idet det bedste pristilbud var det eneste udvælgelseskriterium.

(154) Hvad angår underkoncessionen til den jord, som skibsværftet ligger på, blev den efter en udbudsprocedure tildelt WestSea frem til marts 2031. WestSea er et fælles datterselskab af det portugisiske holdingselskab Martifer og det portugisiske skibsværft Navalria. WestSea skal betale en årlig leje på 419 233,95 EUR og en garanti på 435 500 EUR.

(155) Hvad angår diverse udstyr og råmaterialer, herunder køretøjer og en stor kran, blev de solgt i 884 varepartier gennem 120 små udbud. Resultatet var, at køberne i gennemsnit erhvervede varer for 55 981,75 EUR ud af en samlet sum for de solgte varer på 3 358 905,14 EUR, og hvor de enkelte køb varierede fra 10 EUR op til 1,035 mio. EUR. Ministério dos Transportes e Comunicações de Timor var den største køber med en andel på 31 %. WestSea købte mindre end 20 % af de solgte aktiver.

(156) Endelig er der med hensyn til medarbejderne ikke overført nogen ansættelseskontrakt til nogen af køberne. Der er allerede ophævet 596 ansættelseskontrakter, og de resterende 13 ansatte er ved at blive afskediget. Udbuddene omfattede ikke et specifikt krav om at overføre ansættelseskontrakter eller medarbejdere fra ENVC til køberne.

(157) På baggrund af ovenstående forhold konkluderer Kommissionen, at omfanget af de aktiver, som WestSea erhvervede eller skulle erhverve, vil blive væsentligt mindre end omfanget af ENVC's aktiver og tidligere aktiviteter.

7.2. Salgspris

(158) For at der ikke skal foreligge økonomisk succession mellem ENVC og WestSea, skal Kommissionen fastslå, at aktiver og andre elementer af de overførte aktiviteter blev eller ville blive solgt til markedspris. Markedsprisen er den pris, som en privat investor ville købe til på markedsvilkår (55).

(159) Underkoncessionen til den jord, som skibsværftet ligger på, og diverse udstyr og råmaterialer er blevet afsat i gennemsigtige, ikkediskriminerende og ubetingede åbne udbud, idet det bedste pristilbud var det eneste udvælgelseskriterium.

(160) På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at ydelsen af underkoncessionen til den jord, som skibsværftet ligger på, og salget af ENVC's udstyr og råmaterialer til WestSea skete gennem gennemsigtige, ikkediskriminerende og ubetingede åbne udbud til højestbydende, hvilket udløste en markedspris.

7.3. Købers identitet

(161) For at der ikke skal foreligge økonomisk succession, skal Kommissionen fastslå, at køberne af aktiver og andre elementer af de overførte aktiviteter ikke har økonomisk eller organisatorisk tilknytning til ENVC.

(162) For så vidt angår koncessionen til den jord, som skibsværftet ligger på, bekræfter de portugisiske myndigheder, at WestSea ikke har økonomisk eller organisatorisk tilknytning til ENVC eller den portugisiske stat.

(163) Hvad angår diverse udstyr og råmaterialer, der allerede er afsat, bekræfter de portugisiske myndigheder, at ingen af de primære købere har økonomisk eller organisatorisk tilknytning til ENVC eller dets aktionær.

(164) På baggrund af ovenstående forhold konkluderer Kommissionen, at WestSea er en enhed, der er uafhængig af ENVC og dets aktionær.

7.4. Tidspunkt for salg

(165) For at der ikke skal foreligge økonomisk succession, skal Kommissionen fastslå, at tidspunktet for salget af aktiver og andre elementer af de overførte aktiviteter ikke fører til en omgåelse af en afgørelse truffet af Kommissionen om tilbagesøgning af uforenelig statsstøtte.

(166) Kommissionen bemærker, at udbudsproceduren for underkoncessionen til den jord, som skibsværftet ligger på, og for salget af aktiver og udstyr blev iværksat og afsluttet før Kommissionens vedtagelse af nærværende endelige afgørelse.

(167) Desuden var det som nævnt i betragtning 1 ovenfor Portugal, der henvendte sig til Kommissionen for at få tilrettelagt privatiseringen af ENVC ordentligt i overensstemmelse med EU's statsstøtteregler. Rækken af begivenheder indikerer dermed, at privatiseringen ikke var udtænkt for at omgå Kommissionens allerede trufne negative beslutninger eller undgå planlagte undersøgelsesprocedurer.

(168) På baggrund af ovenstående forhold konkluderer Kommissionen, at det forhold, at ydelsen af underkoncessionen til den jord, som skibsværftet ligger på, og salget af ENVC's udstyr og råmaterialer skete før Kommissionens vedtagelse af nærværende endelige afgørelse, tyder på, at der ikke er sket omgåelse af en potentiel afgørelse om tilbagesøgning truffet af Kommissionen.

7.5. Økonomisk rationale bag transaktionen

(169) For at der ikke skal foreligge økonomisk succession, skal Kommissionen fastslå, at køberne af aktiver og andre elementer af de overførte aktiviteter ikke vil benytte disse aktiver på samme måde som den tidligere ejer, men vil udnytte dem til at iværksætte en anden aktivitet eller strategi.

(170) Nogle af ENVC's aktiver, som WestSea har købt, kan bruges til samme generelle virksomhed (skibsbyggeri), især den jord, som skibsværftet ligger på. Men at køberen skulle drive virksomhed inden for samme branche som den tidligere enhed, indebærer ikke nødvendigvis i sig selv, at der foreligger økonomisk succession. WestSea har ingen forpligtelse til at overtage nogen af ENVC's ansatte eller ansættelseskontrakter. Desuden vil WestSea integrere skibsværftet i sin forretningsstrategi for at sikre synergier med andre skibsværfter. WestSea vil få mulighed for at lede sin virksomhed på andre driftsvilkår end ENVC, og det vil stå selskabet frit for at anvende sin egen forretningsmodel.

(171) På baggrund af ovenstående forhold konkluderer Kommissionen, at WestSea vil integrere disse elementer i sin virksomhedsstrategi og bruge dem til at forfølge sin egen økonomiske model.

7.6. Konklusion vedrørende den økonomiske succession mellem ENVC og WestSea

(172) For det første er omfanget af de aktiver, som WestSea har købt, betydeligt mindre end omfanget af ENVC's aktiver og dets tidligere aktivitet. For det andet skete ydelsen af underkoncessionen til den jord, som skibsværftet ligger på, og salget af ENVC's udstyr og råmaterialer gennem gennemsigtige, ikkediskriminerende og ubetingede åbne udbud. For det tredje er WestSea en enhed, der er uafhængig af ENVC og dets aktionær. For det fjerde tyder tidspunktet for ydelsen af underkoncessionen til den jord, som skibsværftet ligger på, og salget af diverse udstyr og råmaterialer ikke på, at der er sket omgåelse af en potentiel afgørelse om tilbagesøgning truffet af Kommissionen. For det femte vil WestSea integrere ENVC's aktiver i sin virksomhedsstrategi og bruge dem til at forfølge sin egen økonomiske model.

(173) Derfor konkluderer Kommissionen, at der ikke foreligger økonomisk succession mellem ENVC og WestSea.

8. KONKLUSION

(174) Kommissionen mener, at de tidligere foranstaltninger med undtagelse af støtteerklæringerne af 8. januar 2007 og 26. juni 2008 udgør statsstøtte til fordel for ENVC i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.

(175) De tidligere foranstaltninger, der udgør statsstøtte, er uforenelige med det indre marked (med undtagelse af de to skibsbygningstilskud, som Kommissionen tillod i sin beslutning i sag C 33/2004), fordi de relevante betingelser i 2004-rammebestemmelserne ikke var opfyldt, og ingen andre forenelighedskriterier identificeret.

(176) Kommissionen mener også, at Portugal ulovligt har iværksat de omhandlede foranstaltninger i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF.

(177) Den uforenelige statsstøtte skal tilbagesøges fra støttemodtageren som beskrevet i afsnit 6.6 ovenfor.

(178) Denne tilbagesøgning gælder ikke WestSea på grund af fraværet af økonomisk succession mellem ENVC og WestSea.

(179) Endelig bemærker Kommissionen, at Portugal har accepteret, at nærværende afgørelse vedtages og offentliggøres på engelsk —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

1. Støtteerklæringerne af 8. januar 2007 og 26. juni 2008 udgør ikke statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.

2. Statsstøtten i skibsbygningstilskuddene til kontrakt C224 og C225 (i alt 5 350 550 EUR) er forenelig med det indre marked.

3. Den statsstøtte, der henvises til i tabellen nedenfor, som Portugal i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF har iværksat, er uforenelig med det indre marked.

Dato Foranstaltning Beløb 11. maj 2006 2006-kapitalforhøjelsen 24 875 000 2012/2013 2012- og 2013-lånene 101 118 066,03 i) 31. januar 2006 ii) 11. december 2008 iii) 28. april 2010 iv) 27. april 2011 DGTF-lånene i) 30 000 000 ii) 8 000 000 iii) 5 000 000 iv) 13 000 000 29. november 2011 Støtteerklæringer om et lån ydet af BCP 990 000 3. november 2011 Støtteerklæring om et lån ydet af BCP 400 000 30. september 2010 Støtteerklæring om et lån ydet af BCP 12 500 000 31. august 2010 Støtteerklæringer om to standby-remburser (Standby Letter of Credit) udstedt af CGD 12 890 000 24. juni 2010 Støtteerklæring om et lån ydet af BCP 5 000 000 25. november 2009 Støtteerklæring om revolverende lån ydet af CGD 15 000 000 7. september 2009 Støtteerklæring om revolverende lån ydet af BES 4 500 000 — Skibsbygningstilskuddene (kontrakt C212, C213, C214 og C223) 10 482 374,01 — Skibsbygningstilskud (kontrakt C206, C211, C217, C218, C219, C220, C221 og C222) 11 279 009,01 — Støtte til faglig uddannelse 2005-2006 257 791 23. december 2009 Atlântida-lånet 37 000 000

Artikel 2

1. Portugal skal inddrive den uforenelige støtte, der omtales i artikel 1, stk. 2, hos støttemodtageren (herunder i relevant omfang påløbne renter, som ENVC ikke har betalt) med undtagelse af skibsbygningstilskuddene til kontrakterne C206, C211, C217, C218, C219, C220, C221 og C222 (til den samlede sum af 11 279 009,01 EUR) på grund af udløbet af forældelsesfristen på 10 år som fastlagt i artikel 15 i forordning (EF) nr. 659/1999.

2. Denne inddrivelse af uforenelig statsstøtte gælder ikke WestSea.

3. De beløb, der skal inddrives, tilskrives rente fra den dato, hvor de blev stillet til rådighed for modtageren, indtil de er tilbagebetalt.

4. Renten beregnes med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (56) og Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 (57) om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004.

5. Portugal indstiller alle eventuelle udestående udbetalinger af støtte med virkning fra datoen for vedtagelsen af denne afgørelse.

Artikel 3

1. Tilbagesøgningen af den i artikel 1, stk. 2, omhandlede støtte iværksættes omgående og effektivt.

2. Portugal efterkommer denne afgørelse senest fire måneder efter meddelelsen deraf.

Artikel 4

1. Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse sender Portugal følgende oplysninger:

(a) det samlede beløb (hovedstol og renter), der skal tilbagesøges fra hver støttemodtager

(b) en detaljeret beskrivelse af allerede trufne og planlagte foranstaltninger med henblik på at efterkomme denne afgørelse

(c) dokumentation for, at støttemodtageren har fået påbud om at tilbagebetale støtten.

2. Portugal holder Kommissionen underrettet om fremskridt med de trufne nationale foranstaltninger til gennemførelse af denne afgørelse, indtil tilbagebetalingen af den støtte, der henvises til i artikel 1, stk. 2, er tilendebragt. Portugal indsender på Kommissionens anmodning straks oplysninger om, hvilke foranstaltninger der allerede er truffet eller planlagt for at efterkomme afgørelsen. Portugal giver tillige detaljerede oplysninger om de støttebeløb og renter, støttemodtagerne allerede har tilbagebetalt.

Artikel 5

Denne afgørelse er rettet til Portugal.

Udfærdiget i Bruxelles, den 7. maj 2015. På Kommissionens vegne Margrethe VESTAGER Medlem af Kommissionen

(1) Statsstøtte — Portugal — Statsstøttesag nr SA.35546 (2013/C) (ex 2012/NN) — Tidligere foranstaltninger til fordel for Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. — Opfordring til at fremsætte bemærkninger efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT C 95 af 3.4.2013, s. 118).

(2) Se fodnote 1.

(3) Forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab på det sproglige område (EFT 17 af 6.10.1958, s. 385/58).

(4) Af Portugals oplysninger fremgår det, at bygningen af orlogsfartøjer i 2005 nåede op på at optage 33 % af ENVC's samlede medarbejderkapacitet til alle aktiviteter (nybygninger, reparationer osv.). Fra 2006 til 2011 havde orlogsbygningerne i gennemsnit optaget ca. 11 % af den samlede medarbejderkapacitet, men i 2012 faldt andelen til nul, fordi det portugisiske søværn annullerede en ordre på orlogsfartøjer.

(5) Koncessionsaftalen blev også ændret i 2005 og 2007 for at gøre det muligt for ENVC i henhold til en underkoncessionsaftale at udleje jord til fremstilling af vindmøller.

(6) Denne proces var ikke omfattet af aftalememorandummet om specifikke økonomipolitiske betingelser, der blev undertegnet af Portugal og Kommissionen, Den Internationale Valutafond og Den Europæiske Centralbank.

(7) Lei Quadro das Privatizações, vedtaget ved lov nr. 11/90 af 5.4.1990 og på ny bekendtgjort ved lov nr. 50/2011 af 13.9.2011.

(8) Henholdsvis Diário da República no 156 af 13.8.2012, s. 4364, og Diário da República no 167 af 29.8.2012, s. 4838.

(9) Selv om Volstad Maritime fremsendte et bindende tilbud den 5. november 2012, blev selskabet diskvalificeret for at fremsende det efter fristens udløb kl. 10.00.

(10) I sit brev af 28. december 2012 henviste Portugal til en kapitalforhøjelse, der øjensynligt blev gennemført i 2009. I løbet af den formelle undersøgelsesprocedure bekræftede Portugal dog, at der ikke fandt nogen kapitalforhøjelse sted i 2009.

(11) Denne foranstaltning omfatter EMPORDEF's overtagelse af ENVC's gæld til Parvalorem på 5 111 910,08 EUR samt den akkumulerede, ubetalte rente på 5 281 882,02 EUR.

(12) Portugal bemærkede, at ENVC betalte renter på DGTF-lånene fra 2006 og 2008 ved fem lejligheder i perioden 2006-2010 for i alt 3 291 293,50 EUR.

(13) Indledningsafgørelsen omhandlede foruden de øvrige foranstaltninger også en støtteerklæring (comfort letter) fra EMPORDEF vedrørende remburser udstedt af CGD for 12 890 000 EUR. Under den formelle undersøgelsesprocedure præciserede Portugal, at denne foranstaltning er den, der er beskrevet i betragtning 24.

(14) Under den formelle undersøgelsesprocedure præciserede Portugal, at det beløb, som standby-remburserne gjaldt, var 12 890 000 EUR, dvs. 10 % af omkostningerne ved bygning af to asfaltskibe (128 900 000 EUR). Desuden præciserede Portugal, at aftalen om udstedelse af standby-remburserne blev indgået i 2010 og ikke i 2012 som anført i indledningsafgørelsen.

(15) Ifølge Portugals oplysninger blev støtten til skibsbyggeri ydet i form af tilskud til 14 kontrakter i perioden 2000-2005 og ikke 2000-2007 som anført i indledningsafgørelsen.

(16) Portugal har præciseret, at støtten til faglig uddannelse blev ydet i 2005 og 2006 og ikke i perioden 2000-2007 som anført i indledningsafgørelsen.

(17) Rådets direktiv 87/167/EØF af 26. januar 1987 om støtte til skibsbygningsindustrien (EFT L 69 af 12.3.1987, s. 55).

(18) EUT C 244 af 1.10.2004, s. 2. Den 1. august 2014 trådte Rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af ikke-finansielle kriseramte virksomheder i kraft (»2014-rammebestemmelserne«) (EUT C 249 af 31.7.2014, s. 1). Ifølge punkt 135 i 2014-rammebestemmelserne vil Kommissionen anvende disse rammebestemmelser med virkning fra den 1. august 2014 til den 31. december 2020. Men i overensstemmelse med punkt 138 i 2014-rammebestemmelserne skal de tidligere foranstaltninger, som er genstand for nærværende afgørelse, vurderes på grundlag af de rammebestemmelser, der var gældende på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, dvs. 2004-rammebestemmelserne (eller i relevant omfang »1999-rammebestemmelserne«, nemlig Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder fra 1999 (EFT C 288 af 9.10.1999, s. 2).

(19) Hvad angår EMPORDEF, bemærkede Kommissionen i betragtning 46-48 i indledningsafgørelsen, at selskabets beslutninger forekom at måtte tilregnes den portugisiske stat ifølge retspraksis fra Stardust Marine-dommen (sag C-482/99, Frankrig mod Kommissionen, EU:C:2002:294).

(20) EUT C 364 af 14.12.2011, s. 9.

(21) Rammebestemmelserne for statsstøtte til skibsbygning fra 2004 (EUT C 317 af 30.12.2003, s. 11) og Rådets forordning (EF) nr. 1540/98 af 29. juni 1998 om nye regler for støtte til skibsbygningsindustrien (EFT L 202 af 18.7.1998, s. 1).

(22) Se fodnote 18 ovenfor.

(23) Kilde: EMPORDEF's årsregnskab for 2012.

(24) Kilde: EMPORDEF's årsregnskaber for 2012 og 2013. Af ENVC's årsregnskaber for 2001, 2002 og 2003 fremgår det, at ENVC også havde en samlet negativ egenkapital i 2000 (– 5,99 mio. EUR), i 2001 (– 10,97 mio. EUR), i 2002 (– 22,09 mio. EUR) og i 2003 (– 48,97 mio. EUR).

(25) Dom i sag C-482/99, Frankrig mod Kommissionen, EU:C:2002:29.

(26) Kilde: http://www.empordef.pt/main.html

(27) Kilde: http://www.empordef.pt/uk/main.html

(28) Se listen over udnævnelser på forsvarsministeriets websted ( http://www.portugal.gov.pt/pt/o-governo/nomeacoes/ministerio-da-defesa-nacional.aspx). Se også EMPORDEF's webside ( http://www.empordef.pt/main.html) og flere pressemeddelelser, f.eks.: http://www.dn.pt/inicio/portugal/interior.aspx?content_id=1768612 og http://www.dn.pt/inicio/portugal/interior.aspx?content_id=1950754.

(29) Pressemeddelelsens oprindelige portugisiske ordlyd: »[…] no passado dia 2 de julho de 2011 o Ministério da Defesa Nacional decidiu suspender o desmantelamento dos Estaleiros Navais de Viana do Castelo. Em agosto, o Ministério da Defesa Nacional mandatou a nova administração da Empordef para que fosse encontrada uma solução que evitasse esse desmantelamento e encerramento dos ENVC«. Se: http://www.portugal.gov.pt/pt/os-ministerios/ministerio-da-defesa-nacional/mantenha-se-atualizado/20120104-mdn-envc.aspx.

(30) Se f.eks.: http://www.portugal.gov.pt/pt/os-ministerios/ministerio-da-defesa-nacional/mantenha-se-atualizado/20120319-mdn-modelo-reprivatizacao.aspx, http://www.portugal.gov.pt/pt/os-ministerios/ministerio-da-defesa-nacional/mantenha-se-atualizado/20120502-mdn-envc.aspx and http://www.portugal.gov.pt/pt/os-ministerios/ministerio-da-defesa-nacional/mantenha-se-atualizado/20120713-seamdn-envc.aspx.

(31) Se f.eks.: http://www.portugal.gov.pt/pt/os-ministerios/ministro-da-presidencia-e-dos-assuntos-parlamentares/documentos-oficiais/20131205-comunicado-cm.aspx. Statens involvering i EMPORDEF's tiltag bevises yderligere af følgende pressemeddelelse udsendt af den portugisiske regering: http://www.portugal.gov.pt/pt/os-ministerios/ministerio-da-defesa-nacional/mantenha-se-atualizado/20140205-mdn-comunicado-estaleiros.aspx.

(32) I den forbindelse bemærker Kommissionen ud fra den efterfølgende dokumentation, at det i 2009-rapporten fra IGF (se betragtning 49) understregedes, at ENVC i 2005-2007 leverede 11 skibe, hvis bygningsomkostninger oversteg de aftalte kontraktfastsatte omkostninger med 15,4 % (og hertil kommer, at ENVC's budgetterede omkostninger allerede lå 4,1 % højere end de kontraktfastsatte omkostninger, hvilket betød, at selskabet under alle omstændigheder ville bygge skibene med tab).

(33) Kilde: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/business-environment/files/annexes_accounting_report_2011/portugal_en.pdf.

(34) For aftalen, der blev underskrevet den 27. april 2011, gjaldt mid-asset-swap-spread for portugisisk statsgæld med tilsvarende løbetid (oplyst af Portugal).

(35) Pr. 2010 blev renten justeret ind efter renten på lånet af 11. december 2008.

(36) EFT C 273 af 9.9.1997, s. 3.

(37) Kilde: http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/reference_rates_eu25_en.pdf.

(38) EUT C 14 af 19.1.2008, s. 6.

(39) Kilde: http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/base_rates_eu27_en.pdf.

(40) EUT C 155 af 20.6.2008, s. 10. Se også meddelelsen fra 2000 fra Kommissionen om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 angående statsstøtte i form af garantier (EFT C 71 af 11.3.2000, s. 14).

(41) Se f.eks. betragtning 249 og 250 i Kommissionens beslutning 2008/948/EF af 23. juli 2008 om Tysklands foranstaltninger til fordel for DHL og Leipzig/Halle Lufthavn C 48/06 (ex N 227/06) (EUT L 346 af 23.12.2008, s. 1).

(42) Dom i sag C-364/90, Italien mod Kommissionen, EU:C:1993:157.

(43) Kommissionens beslutning 2006/946/EF af 6. september 2005 om STATSSTØTTE Portugal — om forlængelse af fristen for levering af to tankskibe til transport af kemiske produkter bygget af Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. (EUT L 383 af 28.12.2006, s. 16).

(44) Hvad angår tilskuddene til faglig uddannelse, bemærker Kommissionen, at Retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte for 2000-2006 (EFT C 74 af 10.3.1998, s. 9), der fandt anvendelse dengang, udelukker ydelse af regional støtte til kriseramte virksomheder.

(45) Dom i sag C-70/72, Kommissionen mod Tyskland, EU:C:1973:87, præmis 13.

(46) Dom i forenede sager C-278/92, C-279/92 og C-280/92, Spanien mod Kommissionen, EU:C:1994:325, præmis 75.

(47) Dom i sag C-75/97, Belgien mod Kommission, EU:C:1999:311, præmis 64 og 65.

(48) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1).

(49) De forfaldne renter, som ENVC ikke har betalt, skal i relevant omfang også omfattes af tilbagesøgningsforpligtelsen.

(50) Dette tal hidrører fra summen af skibsbygningstilskud i) minus de tilskud, der er omfattet af forældelsesfristen ii) minus de tilskud, der er fundet forenelige iii), dvs. i) EUR 27 129 933,20 — ii) EUR 11 279 009,19 — iii) EUR 5 350 550 = EUR 10 482 374,01.

(51) Se betragtning 24. Den oprindeligt indgåede kontrakt mellem PDVSA og ENVC om bygning af to asfaltskibe er blevet overdraget til EMPORDEF. Portugal har forpligtet sig til, at kontraktens underleverancedele vil blive sendt i gennemsigtige, ikkediskriminerende og ubetingede åbne udbud blandt portugisiske og ikkeportugisiske bydere, idet det bedste pristilbud var det eneste udvælgelseskriterium, der vil blive anvendt på leverandører og tjenesteydere, og at ENVC vil blive udelukket fra proceduren, hvis likvidationen og opløsningen af selskabet ikke er afsluttet inden iværksættelsen af udbuddene.

(52) Dom i forenede sager C-328/99 og C-399/00, Italien og SIM 2 Multimedia mod Kommissionen, EU:C:2003:252.

(53) Kommissionens beslutning af 17. september 2008, Statsstøttesag N 321/2008, N 322/2008 og N 323/2008 — Grækenland — Salg af visse af Olympic Airlines/Olympic Airways Services' aktiver; Kommissionens afgørelse af 12. november 2008 om statsstøtte N 510/2008 — Italien — Salg af luftfartsselskabet Alitalias aktiver; Kommissionens afgørelse af 4. april 2012 om statsstøtte SA.34547 — Frankrig — Overtagelsen af Sernam-gruppens aktiver i forbindelse med gruppens rekonstruktion.

(54) Dom af 28. marts 2012 i sag T-123/09, Ryanair Ltd mod Kommissionen, ECR, EU:T:2012:164, stadfæstet ved appeldom af 13. juni 2013 i sag C-287/12 P, Ryanair Ltd mod Kommissionen, ECR, EU:C:2013:395.

(55) Dom i sag C-239/09, Seydaland, EU:C:2010:778, præmis 34.

(56) Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EUT L 140 af 30.4.2004, s. 1).

(57) Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 af 30. januar 2008 om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EUT L 82 af 25.3.2008, s. 1).

BILAG I 2012- OG 2013-LÅNENE Dato for underskrivelse Beløb Pålagt rentesats 6. januar 2012 970 000,00 7,108 % 9. januar 2012 175 000,00 3-måneders EURIBOR + 7,108 % 31. januar 2012 3 445 258,51 3-måneders EURIBOR + 6,62 % 8. februar 2012 64 741,49 3-måneders EURIBOR + 6,62 % 30. marts 2012 1 026 647,44 3-måneders EURIBOR + 7,887 % 30. marts 2012 16 700 000,00 2 % 30. april 2012 1 268 536,13 3-måneders EURIBOR + 5 % 2. maj 2012 48 997,82 3-måneders EURIBOR + 7,887 % 30. maj 2012 1 100 000,00 3-måneders EURIBOR + 8,431 % 31. maj 2012 5 375 000,00 3-måneders EURIBOR + 8,5 % 31. maj 2012 834 830,96 3-måneders EURIBOR + 8,451 % 1. juni 2012 12 844 000,00 3-måneders EURIBOR + 4,976 % 5. juni 2012 281 000,00 3-måneders EURIBOR + 4,976 % 6. juni 2012 345 000,00 3-måneders EURIBOR + 7,682 % 8. juni 2012 1 449 714,00 3-måneders EURIBOR + 7,682 % 11. juni 2012 696 481,42 3-måneders EURIBOR + 7,682 % 21. juni 2012 177 979,74 3-måneders EURIBOR + 7,682 % 21. juni 2012 4 785 000,00 3-måneders EURIBOR + 8,1509 % 22. juni 2012 118 070,71 3-måneders EURIBOR + 7,682 % 25. juni 2012 83 694,43 3-måneders EURIBOR + 4,976 % 26. juni 2012 1 163 308,28 3-måneders EURIBOR + 4,976 % 29. juni 2012 664 537,83 3-måneders EURIBOR + 4,976 % 3. juli 2012 272 811,37 3-måneders EURIBOR + 8,5 % 11. juli 2012 71 104,02 3-måneders EURIBOR + 4,976 % 11. juli 2012 1 742 275,55 3-måneders EURIBOR + 8,1509 % 13. juli 2012 40 000,00 3-måneders EURIBOR + 8,431 % 19. juli 2012 45 000,00 3-måneders EURIBOR + 4,956 % 27. juli 2012 1 000 000,00 3-måneders EURIBOR + 5,78 % 31. juli 2012 400 000,00 3-måneders EURIBOR + 8,182 % 31. juli 2012 1 450 000,00 3-måneders EURIBOR + 4,756 % 2. august 2012 100 000,00 3-måneders EURIBOR + 8,182 % 14. august 2012 275 000,00 3-måneders EURIBOR + 8,151 % 17. august 2012 180 000,00 3-måneders EURIBOR + 8,1509 % 20. august 2012 1 186 322,44 3-måneders EURIBOR + 8,1509 % 20. august 2012 400 000,00 3-måneders EURIBOR + 5,624 % 24. august 2012 600 000,00 3-måneders EURIBOR + 5,624 % 13. september 2012 365 000,00 3-måneders EURIBOR + 5,624 % 19. september 2012 5 111 910,08 ENVC's gæld til Parvalorem overtaget af EMPORDEF 21. september 2012 19 000,00 3-måneders EURIBOR + 5,624 % 25. september 2012 1 180 491,65 3-måneders EURIBOR + 4,668 % 27. se