Kommissionens henstilling

af 11. december 2003

om gennemførelse og anvendelse af eurokodekser for bygværker og byggevarer til bærende dele

(meddelt under nummer K(2003) 4639)

(EØS-relevant tekst)

(2003/887/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Eurokodekser er en række europæiske standarder, som anviser fælles metoder til beregning af den mekaniske styrke af de elementer, som indgår i den bærende del af bygværker, i det følgende benævnt "byggevarer til bærende dele". Ved hjælp af disse metoder, kan man konstruere bygværker med henblik på at kontrollere stabiliteten af bygværker eller dele heraf og fastlægge, hvilken dimension byggevarer til bærende dele skal have.

(2) Rådets direktiv 89/106/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer(1) vedrører etableringen og gennemførelsen af det indre marked for byggevarer, jf. artikel 95 i EF-traktaten, og finder anvendelse på varer, der er omfattet af tekniske specifikationer, som omhandlet i artikel 4 i direktiv 89/106/EØF.

(3) Byggevarer til bærende dele udgør en betydelig andel af markedet for byggevarer og bør derfor være omfattet af de krav, der er fastlagt i direktiv 89/106/EØF, navnlig af kravene til CE-mærkning. Hvis producenter og godkendelsesorganer skal kunne vurdere den mekaniske styrke af byggevarer til bærende dele, hvilket er nødvendigt for deres overensstemmelsesvurdering, bør de tekniske specifikationer henvise til de beregningsmetoder, der er fastlagt i eurokodekserne. Den mekaniske styrke bør angives som varens styrke i de dokumenter, der ledsager CE-mærkningen, jf. direktiv 89/106/EØF.

(4) Beregningsmetoderne, der er omhandlet i de nationale bestemmelser om byggevarer, er forskellige, hvilket hindrer den frie bevægelighed for byggetekniske ydelser og arkitektydelser i Fællesskabet. Brugen af eurokodekser bør gøre det lettere frit at udbyde tjenester inden for bygge- og arkitektbranchen, fordi der skabes grundlag for et harmoniseret regelsæt.

(5) Størstedelen af byggevarer til bærende dele og bygværker er omfattet af offentlige kontrakter. Det er tanken, at eurokodekserne skal anvendes af de kontraherende myndigheder for så vidt angår tekniske specifikationer i henhold til artikel 14, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler(2), og artikel 10, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter(3). Det følger af direktiverne, at de tekniske specifikationer ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler og offentlige bygge- og anlægskontrakter skal anføres i udbudsmaterialet eller aftalen, og de kontraherende myndigheder skal definere de tekniske specifikationer ved henvisning til de nationale standarder, som gennemfører de europæiske standarder, uden at juridisk bindende nationale tekniske bestemmelser tilsidesættes, for så vidt som disse ikke strider mod fællesskabsretten.

(6) Eurokodekserne anvendes også i henhold til artikel 18, stk. 2, i Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation(4), hvoraf det fremgår, at tekniske specifikationer fastlægges ved henvisning til europæiske specifikationer, når sådanne findes. Det præciseres yderligere i artikel 1, stk. 13, i direktiv 93/38/EØF at der i direktivet ved "europæisk specifikation" forstås en fælles teknisk specifikation, en europæisk teknisk godkendelse eller en national standard til gennemførelse af en europæisk standard.

(7) Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at byggevarer til bærende dele, der er beregnet efter eurokodekserne, kan anvendes, og medlemsstaterne bør derfor henvise til eurokodekserne i de nationale bestemmelser om konstruktion.

(8) Medlemsstaterne bør vedtage eurokodekser for byggevarer til bærende dele og bygværker og anerkende, at anvendelsen af disse eurokodekser skaber en formodning om overensstemmelse med de grundlæggende krav i direktiv 89/106/EØF.

(9) Medlemsstaterne kan få brug for særlige parametre for at kunne tage højde for specifikke geografiske, geologiske eller klimatiske forhold og særlige beskyttelsesniveauer i deres områder, og eurokodekserne omfatter derfor "nationalt fastsatte parametre". Eurokodekserne anbefaler en værdi for hver nationalt fastsat parameter. Medlemsstaterne kan imidlertid vælge en anden specifik værdi som nationalt fastsat parameter, hvis de mener, at det er nødvendigt for at sikre, at bygge- og anlægsarbejder konstrueres og udføres på en sådan måde, at de ikke bringer mennesker, husdyr og ejendom i fare.

(10) For at opnå en højere grad af harmonisering bør der foretages en sammenligning af de forskellige nationalt fastsatte parametre, som medlemsstaterne har iværksat, og om nødvendigt bør disse ensrettes yderligere.

(11) I mangel af tekniske specifikationer, jf. artikel 4 i direktiv 89/106/EØF, er det nødvendigt at sikre fri bevægelighed for byggevarer til bærende dele, hvis mekaniske styrke er vurderet ved hjælp af eurokodekser. Eurokodekserne bør derfor indgå i medlemsstaternes nationale bestemmelser vedrørende sådanne varer.

(12) Eurokodekserne bør gøre det lettere for forskellige aktører i Fællesskabet at udvikle det fælles forskningsarbejde og formidle forskningsresultaterne, navnlig ved hjælp af faglig uddannelse. Dette vil føre til sikrere bygge- og anlægsarbejder i Fællesskabet,

HENSTILLER:

1. Medlemsstaterne bør indføre eurokodekserne som et nyttigt værktøj til at konstruere bygværker, kontrollere delenes mekaniske styrke eller kontrollere de bærende deles stabilitet. Medlemsstaterne bør anerkende, at når bygge- og anlægsarbejder konstrueres ved hjælp af beregningsmetoderne i eurokodekserne, formodes de at være i overensstemmelse med det væsentlige krav nr. 1 "mekanisk modstandsdygtighed og stabilitet", herunder de aspekter i det væsentlige krav nr. 4 "sikkerhed ved anvendelsen", der vedrører mekanisk modstandsdygtighed og stabilitet, og dele af det væsentlige krav nr. 2 "brandsikring", jf. bilag I til direktiv 89/106/EØF.

2. Medlemsstaterne bør fastsætte parametre, som kan anvendes på deres område, herefter "nationalt fastsatte parametre".

3. Medlemsstaterne bør anvende de værdier, der anbefales i eurokodekserne, når disse indeholder nationalt fastsatte parametre. Medlemsstaterne bør kun fravige de anbefalede værdier, hvis geografiske, geologiske, klimatiske forhold eller særlige beskyttelsesniveauer gør det nødvendigt. Medlemsstaterne bør meddele Kommissionen, hvilke nationalt fastsatte parametre der er gældende på deres område senest to år efter, at der er eurokodekser til rådighed.

4. Medlemsstaterne bør under ledelse af Kommissionen samordne og sammenligne de nationalt fastsatte parametre, der er iværksat i hver medlemsstat, og vurdere hvilken indflydelse de har på de tekniske forskelle i det samlede bygge- og anlægsarbejde eller dele heraf. Medlemsstaterne bør på Kommissionens anmodning ændre deres nationalt fastsatte parametre for at mindske afvigelserne fra de værdier, der anbefales i eurokodeksen.

5. I mangel af tekniske specifikationer, jf. artikel 4 i direktiv 89/106/EØF, bør medlemsstaterne henvise til eurokodekser i deres nationale bestemmelser om byggevarer til bærende dele.

6. Medlemsstaterne bør iværksætte forskning, således at det bliver lettere at integrere den seneste videnskabelige og teknologiske udvikling i eurokodekserne. Medlemsstaterne bør forene de nationale midler til denne forskning, således at de kan anvendes på fællesskabsniveau sammen med de nuværende ressourcer til teknisk og videnskabelig forskning i Kommissionen i samarbejde med Det Fælles Forskningscenter, og således at beskyttelsesniveauet i bygge- og anlægsarbejder forbedres konstant, især for så vidt angår konstruktioners modstandsdygtighed over for jordskælv og brand.

7. Medlemsstaterne bør sørge for, at der gives instruktion i anvendelsen af eurokodekserne, navnlig som led i ingeniøruddannelsen og i efteruddannelseskurser for ingeniører og teknikere.

Medlemsstaterne underretter Kommissionen om samtlige nationale foranstaltninger, der træffes i overensstemmelse med denne henstilling.

Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. december 2003.

På Kommissionens vegne

Erkki Liikanen

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 12. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT 284 af 31.10.2003, s. 1).

(2) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1. Senest ændret ved tiltrædelsesakten af 2003.

(3) EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54. Senest ændret ved tiltrædelsesakten af 2003.

(4) EFT L 199 af 9.8.1993, s. 84. Senest ændret ved tiltrædelsesakten af 2003.