RÅDETS HENSTILLING

af 12. juli 1999

om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker

(1999/570/EF)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -

som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 99, stk. 2,

som henviser til henstillingen fra Kommissionen,

som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Cardiff den 15. og 16. juni 1998,

og som tager i betragtning, at Europa-Parlamentet har vedtaget en beslutning om Kommissionens henstilling -

HENSTILLER:

Indholdsfortegnelse

>TABELPOSITION>

I. GENERELLE RETNINGSLINJER FOR DEN ØKONOMISKE POLITIK

1. Hovedprioritet: en kraftig og vedholdende vækst og beskæftigelse

1.1. Indførelsen af euroen

Euroens vellykkede fødsel den 1. januar 1999 var en milepæl i den europæiske integrationsproces. Den er kulminationen på en økonomisk og politisk samordning uden fortilfælde. Denne proces har ydet et vigtigt bidrag til stabiliteten og til udsigten til velstand inden for EU. Indførelsen af euroen vil uvægerligt komme til at fungere som en kraftig løftestang for yderligere integration og styrke EU's stilling i verdensøkonomien.

Samtidig stiller indførelsen af euroen de udfordringer, der venter forude, i relief. De økonomiske og sociale forhold i de enkelte deltagende medlemsstater vil i højere grad end hidtil blive påvirket af den økonomiske udvikling og politik i de andre medlemsstater. Hvis Den Økonomiske og Monetære Union skal forblive en succes, kræves der disciplin fra alle økonomisk-politiske beslutningstagere, herunder også arbejdsmarkedets parter, og der kræves velfungerende arbejds-, produkt- og kapitalmarkeder samt en mere dybtgående og passende samordning af de økonomiske politikker og en fortsat og frugtbar dialog mellem Rådet og ECB.

De nye institutionelle rammer, de klare mandater til individuelle økonomisk-politiske beslutningstagere og bedre overvågnings- og samordningsinstrumenter sikrer, at den økonomiske politik i EU-landene har mulighed for at opnå betydelige fordele i form af en varigt højere økonomisk vækst og beskæftigelse. Det kan dog ikke tages for givet, at dette potentiel realiseres. Nøglen hertil vil være, at de gensidigt forstærkende virkninger af en vækst- og stabilitetsorienteret makroøkonomisk politik og en sund strukturpolitik udnyttes fuldt ud og beslutsomt og koordineret både på EU-plan og på nationalt plan. Med en sådan politik vil EU-medlemsstaterne samtidig yde et positivt bidrag til at løse de globale økonomiske problemer.

Indførelsen af euroen og realiseringen af det indre marked har ført til skabelsen af en af de største økonomiske enheder i verden. Dette giver Fællesskabet et globalt ansvar og stiller krav til det om at tale med én stemme og om at være effektivt repræsenteret i spørgsmål, der er af særlig relevans for ØMU'en. EU står over for to opgaver, nemlig at:

i) indlede en effektiv dialog med sine vigtigste handelspartnere om at fremme en sund økonomisk politik i alle de vigtigste valutaområder for derved at medvirke til valutakursstabilitet i det internationale monetære system

ii) medvirke til at sikre, at hele opbygningen af det internationale finansielle og monetære system tilpasses til globaliseringen af de finansielle markeder ved bl.a. at slå til lyd for, at der indføres bedre institutionelle rammer i det internationale monetære system, at gennemsigtigheden og beslutningsprocedurerne forbedres, at tilsynet med den finansielle sektor styrkes, at de finansielle markeder liberaliseres efter en nøje fastlagt plan, og at der indføres mekanismer for kooperativ krisestyring, der også gælder for den private sektor.

1.2. Den økonomiske situation og beskæftigelsen

Siden sommeren 1998, hvor de foregående overordnede retningslinjer for den økonomiske politik blev vedtaget, har opsvinget i EU-økonomien mistet pusten. Dette har i det væsentlige sin forklaring i de direkte og indirekte følger af den kraftige forværring i verdensøkonomien for eksporten og investeringerne i EU. Selv om der stadig er visse faremomenter, forventer den økonomiske aktivitet med baggrund i grundlæggende sunde økonomiske nøgletal, en vis forbedring af det økonomiske klima uden for EU og en tillidsvækkende økonomisk politik at genvinde rytmen. Den rentenedsættelse, som ECB for nylig gennemførte som led i sin strategi for den monetære politik, der tager sigte på at skabe prisstabilitet i euroområdet, vil medvirke til at gøre det muligt i endnu højere grad at udnytte det betydelige vækstpotentiel, der findes i euroområdet.

Tempoet i jobskabelsen i EU er taget kraftigt til i løbet af de seneste to år, og i slutningen af 1998 faldt ledighedsprocenten for første gang siden 1992 til under 10 %. Der ventes fortsat en moderat vækst i beskæftigelsen, hvilket er ensbetydende med en yderligere, om end langsom, nedbringelse af ledigheden.

>PIC FILE= "L_1999217DA.003701.EPS">

Beskæftigelsesgraden i EU som helhed, som lå på omkring 61 % i 1998, er dog lav, både målt med historisk og international alen. Hvis der kan opnås en højere beskæftigelsesgrad og en lavere ledighedsprocent på mellemlang sigt, vil det være til stor fordel for bestræbelserne på at højne levestandarden, sikre mere holdbare offentlige finanser og skabe større samfundsmæssig samhørighed. Den samlede beskæftigelsessituation for hele EU dækker dog over store forskelle landene imellem. De lande, der har gjort størst fremskridt med strukturreformer og samtidig har ført en vækst- og stabilitetsorienteret makroøkonomisk politik, har opnået de største forbedringer i beskæftigelsen og væksten i de senere år.

Vækstfremmende økonomiske vilkår og en kraftig udvidelse af produktionskapaciteten forventes at skabe grundlag for høj økonomisk vækst og en høj beskæftigelsesgrad. Det er derfor afgørende, at de nuværende gunstige investeringsbetingelser i form af en høj rentabilitet og lave renter udnyttes fuldt ud. Derudover bør der gøres en aktiv indsats for at videreføre udbygningen af den transeuropæiske transport-, energi- og kommunikationsinfrastruktur. Investeringer i infrastruktur, viden og kvalifikationer bør også øges, så tempoet kan sættes op i udbygningen af sektorer inden for højteknologi, højtuddannet arbejdskraft samt servicesektoren. Medlemsstaternes og Fællesskabets finansielle instrumenter og EIB skal fortsat spille en nøglerolle i denne henseende. Det bidrag, som offentlige og private partnerskaber kan yde, skal udforskes nærmere.

>PIC FILE= "L_1999217DA.003801.EPS">

1.3. Politisk strategi til fremme af vedholdende vækst og beskæftigelse: Hen imod en europæisk beskæftigelsespagt

Europas beskæftigelsessituation er den primære udfordring i den økonomiske politik. Den vellykkede indførelse af euroen og en velfungerende ØMU har skabt gunstige rammer herfor. Forudsætningen for, at der kan skabes de rette betingelser for en høj og vedholdende vækst og beskæftigelse, som primært er medlemsstaternes anliggende, er dog, at der lægges en omfattende og sammenhængende strategi med tre gensidigt forstærkende nøglekomponenter:

i) en sund makroøkonomisk politik, der understøtter vækst, beskæftigelse og prisstabilitet og indebærer fuld overholdelse af stabilitets- og vækstpagten og en fortsat passende lønudvikling

ii) en politik, der gennemgående forbedrer arbejdsmarkedernes funktion, især beskæftigelsesevnen, iværksætterånden, tilpasningsevnen og lige muligheder via en målrettet, øjeblikkelig og gennemsigtig gennemførelse af beskæftigelsesretningslinjerne skræddersyet til de enkelte medlemsstaters forhold

iii) økonomiske reformer, der effektiviserer og skaber øget fleksibilitet på vare-, tjeneste- og kapitalmarkederne, styrker tilliden i den private sektor, kommer forbrugerne til gode og fremmer en miljømæssigt bæredygtig vækst og omfatter en nøje overvågning af det indre marked, en streng konkurrencepolitik, reguleringsmæssige reformer og mere effektive skatte- og understøttelsessystemer. Da økonomiske reformer kan være forbundet med tilpasningsomkostninger, skal reformerne tilrettelægges sådan, at der tilstræbes en balance mellem effektivitet og ret og rimelighed.

Disse tre komponenter går igen i de tre søjler i den europæiske beskæftigelsespagt.

>PIC FILE= "L_1999217DA.003901.EPS">

Det er af afgørende betydning, at denne strategi følges for at opnå en selvbærende, ikke-inflationær og investeringsledet vækst på mellemlang og lang sigt. Med henblik herpå må alle de økonomisk-politiske aktører på nationalt såvel som europæisk plan i overensstemmelse med deres respektive ansvarsområder yde deres bidrag til sunde offentlige finanser, en stabilitetsorienteret monetær politik, en passende lønudvikling og økonomiske reformer.

Alle økonomisk-politiske aktører og grupper opfordres til at etablere en frugtbar makroøkonomisk dialog uden dog at afgive deres respektive ansvarsområder eller give afkald på deres uafhængighed, så det bliver muligt at opnå positive synergieffekter, bl.a. også den højere grad af synergi, Det Europæiske Råd i Wien udbad sig mellem de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og beskæftigelsesretningslinjerne. I denne forbindelse er det afgørende at udbygge den økonomisk-politiske dialog på basis af gensidig tillid på både nationalt plan og EU-plan, idet der bør lægges særlig vægt på at effektivisere den økonomisk-politiske samordning i Rådet og styrke dialogen mellem Kommissionen, Rådet, ECB og arbejdsmarkedets parter. For at en sådan dialog kan blive så effektiv som mulig, vil den skulle struktureres godt og baseres på flest mulige oplysninger.

Med udgangspunkt heri bør den europæiske beskæftigelsespagt definere en proces, hvorved alle implicerede aktører kan indgå i en dialog med henblik på at opnå EU's centrale økonomiske og arbejdsmarkedsmæssige målsætning om en høj beskæftigelse inden for rammerne af en kraftig og vedholdende vækst på mellemlang sigt.

>PIC FILE= "L_1999217DA.004001.EPS">

Som det fremgår af traktaten (artikel 99) er de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik hjørnestenen i samordningen af de økonomiske politikker. De overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for 1999 består dels af en række generelle retningslinjer og dels af landespecifikke retningslinjer, som har lige stor gyldighed. De generelle retningslinjer, som gælder for alle medlemsstaterne, angiver den ønskede kurs i den økonomiske politik. Inden for disse brede rammer tager de landespecifikke retningslinjer sigte på at identificere prioriteterne i den økonomiske politik i de enkelte medlemsstater under hensyntagen til deres særlige forhold. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at medlemsstaterne på nuværende tidspunkt er ved at revidere deres nationale beskæftigelsesplaner under hensyntagen til beskæftigelsesretningslinjerne for 1999. De landespecifikke retningslinjer supplerer derfor hvad angår de arbejdsmarkedsmæssige spørgsmål beskæftigelsesretningslinjerne for 1999 og støtter gennemførelsen af de reviderede nationale beskæftigelsesplaner. Endelig danner beskrivelsen af den økonomiske situation og de økonomiske udsigter i medlemsstaterne og i EU i Kommissionens økonomiske prognose fra foråret 1999 grundlag for de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for 1999. Selv om en radikal ændring i den økonomiske udvikling ikke grundlæggende ville ændre på den strategi, der opstilles i retningslinjerne, ville den dog kunne kræve en justering af den økonomisk-politiske kurs.

2. En vækst- og stabilitetsorienteret makroøkonomisk politik

2.1. Det makroøkonomiske policy-mix i euroområdet

Et vækst-, beskæftigelses- og stabilitetsfremmende policy-mix i euroområdet bør bestå af følgende elementer:

i) en vedholdende indsats for at bringe budgettet tæt på balance eller i overskud på mellemlang sigt via en klar og målrettet gennemførelse af stabilitetsprogrammerne fra medlemsstaternes side (se afsnit 2.3)

ii) en monetær politik, der i overensstemmelse med traktaten tager sigte på prisstabilitet

iii) en fortsat ansvarlig adfærd fra arbejdsmarkedets parters side, som støtter en lønudvikling, der harmonerer med prisstabilitet og jobskabelse (se afsnit 2.4)

iv) et tilsagn fra medlemsstaterne om i en tidlig fase at presse på med sammenhængende og omfattende økonomiske reformer med det formål at effektivisere og øge tilpasningsevnen på produkt-, kapital- og arbejdsmarkederne (se afsnit 3).

>PIC FILE= "L_1999217DA.004101.EPS">

I en økonomisk situation med betydelig afmatning på produkt- og arbejdsmarkederne i de fleste medlemsstater gør konkrete initiativer fra regeringernes og arbejdsmarkedets parters side, der bidrager til et fortsat lavt inflationspres, det lettere for den monetære politik at forfølge sit hovedmål, som er at fastholde prisstabilitet, og medvirke yderligere til at skabe et overordnet klima, som støtter den generelle økonomiske politik i EU, uden at prisstabilitetsmålsætningen derved undermineres.

Gennemførelsen af den rette økonomiske politik i den nuværende sammenhæng er en afgørende prøve for euroområdet.

>PIC FILE= "L_1999217DA.004201.EPS">

Rammerne for en effektiv samordning er blevet etableret, navnlig gennem oprettelsen af Euro 11-Gruppen, men erfaring med anvendelsen af procedurerne mangler endnu. I den forbindelse vil den økonomiske og budgetmæssige situation - under fuld iagttagelse af bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten - blive gransket regelmæssigt med henblik på at vurdere det makroøkonomiske policy-mix i euroområdet.

For at få bugt med de nuværende vanskelige forhold er det afgørende, at der etableres en åben dialog mellem alle implicerede aktører, herunder arbejdsmarkedets parter på EU-plan bl.a. inden for rammerne af den europæiske beskæftigelsespagt, så der kan tilvejebringes en udveksling af information og synspunkter om økonomisk-politiske spørgsmål og opbygges et klima præget af gensidig tillid til, at de implicerede parter formår at holde, hvad de hver især har lovet. Den makroøkonomiske dialog, som er et centralt element i den europæiske beskæftigelsespagt, vil kunne bidrage til at skabe et smidigt samspil mellem de forskellige makroøkonomiske politikker.

2.2. Det makroøkonomiske policy-mix i medlemsstaterne uden for euroområdet

De medlemsstater, der ikke deltager i euroområdet, står over for andre makroøkonomiske udfordringer end medlemsstaterne i euroområdet, fordi de fortsat har ansvaret for den monetære politik og valutakurspolitikken. Imidlertid er de underlagt de fleste af bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. De medlemsstater, der ikke deltager i euroområdet, vil også have behov for at føre en stabilitetsorienteret makroøkonomisk politik som fundamentet for en vedholdende vækst og jobskabelse. Desuden bør de føre en monetær politik og en budgetpolitik, der fastholder og om nødvendigt øger prisstabiliteten og holdbarheden af de offentlige finanser. Dette vil også hjælpe landene med at forberede sig til en senere indførelse af euroen.

I de to medlemsstater, hvis valutaer deltager i den nye valutakursmekanisme, ERM II, skal hovedvægten lægges på at fastholde en sund monetær politik og en sund budgetpolitik for at overholde valutakursbindingerne. I de to medlemsstater, der direkte forfølger et inflationsmål, er det vigtigt, at penge- og finanspolitikken er i overensstemmelse med dette mål, således at der skabes de rette betingelser for valutakursstabilitet. Med henblik herpå bør alle de medlemsstater, der ikke deltager i euroområdet, fortsat strengt holde sig til deres konvergensprogrammer.

2.3. Sunde og effektive offentlige finanser

Der blev gjort mærkbare fremskridt med at reducere underskuddene på statsfinanserne i 1996 og 1997. Alligevel var budgetkonsolideringen generelt kun beskeden i 1998, selv om den økonomiske aktivitet generelt tog til i et stærkt tempo, og budgetstillingen i de fleste medlemsstater var derfor ikke i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten.

>PIC FILE= "L_1999217DA.004301.EPS">

Der er derfor behov for yderligere budgetkonsolidering. Dette vil skabe det nødvendige råderum til at modstå konjunkturtilbageslag. Derudover bør medlemsstaterne bestræbe sig på at reducere budgetternes sårbarhed over for stigende rentesatser, gøre de offentlige udgifter og beskatningen mere vækst- og beskæftigelsesfremmende og berede sig på de langsigtede budgetmæssige udfordringer, der knytter sig til befolkningernes aldring.

Som led i stabilitets- og vækstpagten fremlagde alle medlemsstater stabilitetsprogrammer eller konvergensprogrammer, som fastsatte et mellemfristet mål om en budgetstilling tæt på balance eller i overskud og udstak linjerne for en tilpasning i retning af dette mål. Indtil de første måneder af 1999 gennemgik Rådet alle programmerne og afgav udtalelse om dem alle. I forbindelse med gennemførelsen af budgetpolitikken i 1999 og fremefter opfordres medlemsstaterne til:

i) at opnå budgetstillinger tæt på balance eller i overskud senest ved udgangen af 2002 i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne

ii) i lyset af forventningen om en mindre, forbigående økonomisk afmatning, at opfylde deres budgetmål for 1999 til fulde

iii) at koncentrere hovedparten af den budgetmæssige tilpasning i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer fra 2000, forudsat at de økonomiske udsigter tegner bedre end forventet i programmerne, og, hvis programmerne opstiller mål, der kun omfatter en minimal tilpasning, at opstille mere ambitiøse målsætninger og ajourføre stabilitets- og konvergensprogrammerne herefter.

Offentlig nettolångivning/nettolåntagning

(% af BNP)

Fremskrivninger fra stabilitets- og konvergensprogrammerneKilde:

Kommissionens tjenestegrene

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

For at budgettilpasningen og budgetomlægningen skal forløbe effektivt, skal den tage højde for de særlige økonomiske, sociale og institutionelle forhold, der gør sig gældende i de enkelte medlemsstater. Generelt og uden at bringe den nødvendige løbende konsolidering i fare opfordres medlemsstaterne til:

i) at forbedre deres budgetstilling via udgiftstilbageholdenhed snarere end via skatteforhøjelser; for at øge troværdigheden i budgetkonsolideringen og påvirke forventningerne i den private sektor i positiv retning gør medlemsstaterne i denne forbindelse klogt i at oprette eller forbedre de mekanismer og institutioner, der medvirker til at holde udgiftsniveauet under kontrol, således at skatterne kan nedsættes uden at lægge hindringer i vejen for opnåelsen eller fastholdelsen af en sund budgetstilling

ii) at forbedre holdbarheden og effektiviteten i de offentlige finanser ved at:

a) nyvurdere pensions- og sundhedssystemerne, så de bliver i stand til at løfte den finansielle byrde på velfærdsudgifterne, som befolkningernes aldring medfører, og se på behovet for at påvirke det fremtidige arbejdskraftudbud i overensstemmelse med de muligheder, der allerede undersøges i medlemsstaterne

b) om nødvendigt vende tendensen til et fald i de offentlige investeringer; i denne forbindelse bør EU og medlemsstaterne lade sig lede af Kommissionens 4-punkts handlingsplan, som blev forelagt for Det Europæiske Råd i Wien

c) skabe incitament til investeringer i menneskelig kapital og tilvejebringe den fornødne finansiering af andre af de aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger, der slås til lyd for i beskæftigelsesretningslinjerne, idet der samtidig tages hensyn til den nationale budgetstilling

d) nedsætte det samlede skattetryk og især skattekilen på de lavest lønnede helst via reducerede offentlige udgifter eller via skatteomlægninger i retning af miljø-, energi- eller forbrugsafgifter; for at øge beskæftigelseseffekterne af lettelser i skattetrykket på arbejdskraften og de indirekte lønomkostninger opfordres arbejdsmarkedets parter på deres forskellige ansvars- og aktionsniveauer til at give tilsagn om at medvirke i initiativer, der tager sigte på at forbedre betingelserne for jobskabelsen og investeringerne

e) effektivisere skattesystemerne

f) videreføre skattekoordineringen yderligere med henblik på at sikre, at det indre marked fungerer problemløst, og undgå skadelig skattekonkurrence; Rådet afventer resultatet af de igangværende diskussioner om momssystemet, energiafgifter, selskabsbeskatningen og beskatningen af renteindtægter i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Wien i december 1998.

Fællesskabet skal - nøjagtigt ligesom medlemsstaterne - fortsat føre en streng budgetdisciplin. Den strenge budgetdisciplin skal gælde alle udgiftsområder i de finansielle overslag, men samtidig være i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren.

2.4. En passende lønudvikling

Som det understreges i Amsterdam-resolutionen om vækst og beskæftigelse, er arbejdsmarkedets parter - på nationalt, regionalt, branchemæssigt eller endog et mere decentralt niveau alt efter deres respektive traditioner - ansvarlige for at forene en høj beskæftigelse med passende lønaftaler og for at oprette passende institutionelle rammer for løndannelsesprocessen, om nødvendigt med støtte fra de offentlige myndigheder. I ØMU'en med et fælles monetært system vil forbindelsen mellem lønningerne og beskæftigelsen blive mere iøjnefaldende og bindende.

>PIC FILE= "L_1999217DA.004601.EPS">

Udviklingen i lønomkostningerne i medlemsstaterne bør have lov til at afspejle forskellige økonomiske og beskæftigelsesmæssige situationer. Regeringerne kan skabe de rette rammebetingelser, som fremmer forhandlingerne mellem arbejdsmarkedets parter. For at lønudviklingen skal bidrage til et beskæftigelsesfremmende policy-mix bør arbejdsmarkedets parter fortsætte deres ansvarlige kurs og indgå lønaftaler i medlemsstaterne, der er forenelige med de generelle principper, der blev fastsat i de foregående overordnede retningslinjer for den økonomiske politik:

i) de nominelle lønstigninger i medlemsstaterne skal være forenelige med prisstabilitet; derigennem vil de samlede lønstigninger i euroområdet være forenelige med målet om at holde prisstigningerne inden for ECB's prisstabilitetsmålsætning

ii) reallønsstigningerne i relation til arbejdsproduktivitetsstigningerne bør tage højde for om nødvendigt at øge og senere fastholde rentabiliteten i kapacitetsforøgende og jobskabende investeringer. Dette indebærer, at råderummet for reallønsstigninger vil være begrænset i de medlemsstater, hvor der er en afmatning i den samlede arbejdsproduktivitetsstigning. Mere specifikt bør en nedsættelse af arbejdstiden ikke føre til en forhøjelse af de reelle lønomkostninger pr. enhed. Hvis øget rentabilitet skal føre til et højere investeringsniveau i Fællesskabet, er det af altafgørende betydning, at der skabes et investeringsgunstigt klima med hensyn til efterspørgselsudvikling, arbejdsmarkedsforhold, beskatning og reguleringsmæssige rammer

iii) for at forbedre beskæftigelsesevnen skal lønaftalerne tage mere hensyn til forskellene i produktiviteten afhængigt af kvalifikationer, færdigheder og geografisk placering, og

iv) især inden for euroområdet vil det være af afgørende betydning at undgå konvergens i de nominelle lønninger og reallønnen fra land til land og region til region, inden de nødvendige produktivitetsgevinster er opnået; lønafsmitningsvirkninger bør derfor undgås. Lønomkostningsforskelle mellem medlemsstaterne bør vedblive med at afspejle forskelle i arbejdsproduktivitet.

For at opnå de ønskede resultater er en effektiv dialog på alle relevante niveauer vigtig. De opnåede resultater bør vurderes i fællesskab ud fra en vækst- og beskæftigelsessynsvinkel.

3. Omfattende og koordinerede økonomiske reformer

Strukturreformer spiller en afgørende rolle som middel til at fremme den økonomiske vækst, forbedre produktiviteten, øge tilliden i den private sektor og fremme beskæftigelsen i EU. Strukturreformer forbedrer evnen til at håndtere globaliseringen, miljøproblemerne og den teknologiske udvikling. De er også afgørende for, om Den Økonomiske og Monetære Union bliver en succes; mere velfungerende markeder vil øge vækstpotentiellet i de europæiske økonomier. Der er også behov for økonomiske reformer, hvis beskæftigelsen skal øges og den store strukturelle arbejdsløshed i Europa bringes ned. Det forhold, at den monetære politik er afpasset efter at fastholde prisstabiliteten i euroområdet som helhed, understreger behovet for at sikre, at produkt- og arbejdsmarkederne er tilstrækkeligt fleksible til at afbøde landespecifikke økonomiske udsving. Hvis markederne åbnes for konkurrence både på nationalt plan og på EU-plan, vil det betyde lavere priser for forbrugerne og en mere effektiv produktion. At nye virksomheder kommer ind på markederne, vil fremme innovation og overførsel af nye teknologier, og derigennem vil den samlede produktion og beskæftigelse stige.

Selv om der gennemføres reformer overalt i EU, er de ofte ikke omfattende nok, og de fremskridt, der sker, er uensartede fra politikområde til politikområde og fra medlemsstat til medlemsstat. Generelt set sker der forholdsvis tilfredsstillende fremskridt på vare- og kapitalmarkederne, hvorimod der endnu mangler meget reformarbejde på tjenestemarkedet, herunder inden for finansielle tjenesteydelser, og arbejdsmarkedet.

Medlemsstaterne bør derfor på gennemsigtig vis gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og benytte Cardiff processen med økonomiske reformer til at skærpe konkurrencen, øge tempoet i det reguleringsmæssige reformarbejde og forbedre det indre markeds funktion. Det er særlig vigtigt at omlægge eksisterende mekanismer og strukturer på en sådan måde, at folk uden arbejde og potentielle iværksættere kan få bedre adgang til arbejds- og produktmarkederne.

Åbne, konkurrenceprægede internationale markeder er en vigtig drivkraft for vækst, velstand og stabilitet i Fællesskabet. Fællesskabet bør tilstræbe yderligere handelsliberalisering i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Wien.

>PIC FILE= "L_1999217DA.004701.EPS">

3.1. Mere effektive produktmarkeder (vare- og tjenestemarkederne)

Takket være programmet for det indre marked er EU's produktmarkeder forholdsvis integrerede og fungerer ganske godt. Prisforskellene mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem EU og USA tyder dog på, at der er plads til forbedringer. Reguleringsmæssige reformer er endnu en hovedhjørnesten i bestræbelserne på at forbedre produktmarkedernes funktion. Reguleringsmæssige reformer består i at forbedre kvaliteten af lovreguleringen og kan omfatte deregulering. For at nå disse mål opfordres medlemsstaterne til at træffe følgende foranstaltninger:

i) det indre marked og konkurrencepolitikken bør gennemføres effektivt og overvåges nøje; der bør sikres en mere effektiv håndhævelse af reglerne for det indre marked, især inden for offentlige indkøb og tekniske standarder, med fornyede tilsagn fra de offentlige myndigheder; bestræbelserne på at få løst spørgsmålene i forbindelse med begrænsningerne i parallelhandel, som fører til bøjere priser, bør resolut videreføres

ii) hvad statsstøtte angår skal Kommissionen nøje kontrollere den, og medlemsstaterne skal udvise streng selvdisciplin

iii) de reguleringsmæssige reformer bør videreføres og optrappes inden for telekommunikation, transport og energi med det formål at øge konkurrencen mellem tjenesteyderne; fordelene ved liberaliseringen i form af lavere priser og/eller højere kvalitet vil straks forplante sig videre til forbrugerne og brugerne i industrien som følge af øget konkurrence og vil også befordre f.eks. informationssamfundet og den elektroniske handel; disse reguleringsmæssige reformer vil således skabe nye investeringsmuligheder og nye arbejdspladser

iv) kvaliteten af de retlige og reguleringsmæssige rammer er blevet bedre, men der er brug for yderligere fremskridt, især til gavn for små og mellemstore virksomheder; de administrative procedurer og langsommeligheden i forbindelse med start af nye virksomheder bør reduceres. Medlemsstaterne bør fastsætte mål og frister for sådanne reduktioner; endvidere bør reguleringen med henblik på forbrugerbeskyttelse forbedres yderligere og håndhæves bedre

v) momssystemet bør revideres yderligere og forenkles, så det sikres, at det er tilpasset det indre markeds krav

vi) der bør gøres yderligere fremskridt i retning af at undgå skadelig skattekonkurrence i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Wien;

vii) medlemsstaterne bør også lægge mere vægt på den økonomiske politiks miljømæssige dimension. Ved at fremme miljøvenlige teknologier og anvende markedsøkonomiske instrumenter vil man kunne bidrage til en mere bæredygtig udvikling. En sund miljøpolitik vil også være forbundet med fordele i form af højere vækst og beskæftigelse.

3.2. Mere integrerede og dybere kapitalmarkeder

Selv om der er sket store fremskridt, fortsætter forskelle mellem både de nationale reguleringsmæssige rammer og skattesystemerne med at fragmentere EU's kapitalmarked. Via udsigterne til et stort fælles kapitalmarked skaber indførelsen af euroen et nyt incitament til at øge gennemsigtigheden og afskaffe de resterende barrierer. Dybere og mere velfungerende markeder for risikovillig kapital vil kunne fremme de små og mellemstore virksomheders (SMV) udvikling, idet det vil give dem nemmere adgang til at rejse finansiering på aktiemarkedet og udbygge markedet for risikovillig kapital, og det vil også kunne fremme forskning og udvikling (FoU) og innovation, hvorved der vil kunne skabes stærkere vækst i vore økonomier og flere og bedre arbejdspladser. Medlemsstaterne opfordres derfor til at:

i) koordinere deres bestræbelser på at mindske forskellene mellem de nationale retsforskrifter og skattesystemer uden dog at sætte den logiske sammenhæng med nationale tilsynsmæssige og skattemæssige krav over styr

ii) sikre - om nødvendigt - at supplerende værtslandskrav kun gælder for finansielle tjenesteydelser, der udbydes til privatpersoner og ikke til erhvervsdrivende; dette indebærer, at der føres en politik, der sondrer mellem private forbrugere og operatører, der handler i erhvervsmæssigt øjemed

iii) sikre, at gældende nationale regler om den "almindelige økonomiske interesse", der tager sigte på at beskytte forbrugerne og fremme grænseoverskridende handel, anvendes gennemsigtigt og proportionalt, som der slås til lyd for i Kommissionens meddelelse "Finansielle tjenesteydelser: en handlingsramme"

iv) fremme risikovillighed og innovation i Europa; i den forbindelse skal de sørge for en hurtig opfølgning på handlingsplanen vedrørende risikovillig kapital, som tager sigte på både at give SMV nemmere adgang til risikovillig kapital og alle virksomheder nemmere adgang til kapital til FoU.

3.3. Mere velfungerende arbejdsmarkeder

Arbejdsmarkederne i EU kan bringes til at fungere betydeligt bedre, og derigennem kan der ydes et væsentligt bidrag til at nedbringe den høje arbejdsløshed. Problemerne varierer dog meget mellem medlemsstaterne, mellem regionerne inden for de enkelte medlemsstater og mellem de forskellige kategorier af arbejdstagere. Forskellene siger også noget om den lære, der kan drages, idet nemlig i) forskellene mellem medlemsstaterne tyder på, at lande, som har gjort størst fremskridt med hensyn til strukturreformer, samtidig med, at de har ført en sund makroøkonomisk politik, har været i stand til at forbedre deres beskæftigelsessituation, ii) forskellene i den regionale ledighed i en række lande peger på behovet for, at der i disse lande tages hensyn til produktivitetsforskelle afhængigt af kvalifikationer, færdigheder og geografisk placering i overenskomstforhandlingerne og behovet for at øge arbejdskraftens mobilitet, og iii) den særligt store ledighed blandt bestemte kategorier af arbejdstagere (ufaglærte, kvinder, unge) hovedsagelig afspejler adfærd med hensyn til arbejdskraftudbud, rekrutteringsmønstre, herunder reel diskrimination, men også de høje omkostninger for nogle af disse kategorier af arbejdstagere (især ufaglærte) og de utilstrækkelige kvalifikationer.

>PIC FILE= "L_1999217DA.004901.EPS">

For at løse disse problemer bør den integrerede strategi bestående af fire søjler i beskæftigelsesretningslinjerne gennemføres fuldt ud, snarest muligt og på gennemsigtig vis. Medlemsstaterne bør især være opmærksom på følgende:

i) den førte politik bør søge at påvirke både efterspørgslen efter og udbuddet af arbejdskraft gennem anvendelse af den præventive fremgangsmåde, der slås til lyd for i beskæftigelsesretningslinjerne, og gennem indsnævring af beskæftigelseskløften mellem kønnene; dette bør omfatte tiltag med henblik på at højne den enkeltes beskæftigelsesegnethed, især i form af adgang til arbejdsmarkedspraktik, til grunduddannelse og til livslang uddannelse, skattenedsættelser, især til gavn for de lavtlønnede, og en nyvurdering af varigheden af og kriterierne for tildeling af ydelser under dagpengesystemet kombineret med en aktiv politik, der tager sigte på at genindsluse de arbejdsløse; i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Wien bør de nationale beskæftigelsesplaner omfatte konkrete nationale mål og frister, hvor dette er relevant

ii) der bør foretages en nyvurdering og om nødvendigt en tilpasning af skatte- og dagpengesystemerne, så det sikres, at de aktivt tjener til støtte for beskæftigelsesevnen og jobskabelsen; muligheden for at overføre pensionsrettigheder bør forbedres, så vidt det overhovedet er muligt, for at fremme arbejdskraftens mobilitet på tværs af erhvervssektorer og regioner i EU; det bør tilstræbes at sikre en passende balance mellem økonomisk effektivitet og undgåelse af social eksklusion; overførsel af ledige til bekostelige passive overførselsindkomster bør undgås;

iii) arbejdsmarkedets parter bør opfordres til at modernisere arbejdstilrettelæggelsen, herunder opstilling af fleksible årsbaserede arbejdstidsarrangementer; enhver generel forkortelse af arbejdstiden skal indføres på en sådan måde, at lønomkostningerne pr. enhed ikke stiger, og der skal tages hensyn til de fremtidige behov i form af et øget arbejdskraftudbud; bestræbelserne på at øge erhvervsfrekvensen blandt kvinder og anspore til en kombinering af karriere og familieliv skal fortsættes.

II. LANDESPECIFIKKE RETNINGSLINJER FOR DEN ØKONOMISKE POLITIK

1. Belgien

Der vil ske en opbremsning i den økonomiske vækst i Belgien i 1999 til omkring trendvækstraten, men væksten skulle være tilstrækkelig kraftig til at sikre en yderligere gradvis nedbringelse af ledigheden.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- enhver risiko for afvigelse fra budgetmålet for 1999 om et overskud på primærbalancen på 6 % af BNP bør imødegås med passende korrigerende foranstaltninger, således at målet om et samlet underskud på 1,3 % af BNP opfyldes

- de reale primære udgifter i indeværende og de efterfølgende år bør overvåges nøje, så det sikres, at vækstraten fortsat er i overensstemmelse med målet for overskuddet på primærbalancen på 6 % af BNP. Stabilitetsprogrammet omfatter en årlig stigning i de reale primære udgifter på 1,5 %

- fremover bør overskuddet på den primære balance holdes på 6 % af BNP, og det samlede underskud på de offentlige finanser bør nedbringes som planlagt i det belgiske stabilitetsprogram, således at der sikres en fortsat hurtig nedbringelse af den offentlige gældskvote

- inden for de belgiske institutionelle rammer vil det være ønskeligt med en forlængelse fra 2000 af den "samarbejdsaftale", som blev undertegnet i 1996 mellem forbundsregeringen, regionerne og de lokale myndigheder, så der sikres en samordning af budgetpolitikken i løbet af den periode, stabilitetsprogrammet dækker.

Produkt- og kapitalmarkederne

De belgiske myndigheder har taget en række betydningsfulde skridt med det formål at liberalisere produkt- og kapitalmarkederne og fremme konkurrencen. Der er dog behov for en yderligere indsats inden for specifikke områder:

- selv om der konstant er gjort fremskridt siden november 1997, kan Belgiens indsats med at gennemføre direktiverne om det indre marked stadig forbedres, især inden for områderne telekommunikation og transport

- liberaliseringen af netværksindustrierne (telekommunikation, postvæsen, energi, transport) er generelt på omgangshøjde med kravene i EU-lovgivningen. En yderligere liberalisering af disse markeder kan forventes at medføre lavere priser for erhvervslivet og forbrugerne.

Arbejdsmarkedet

Det belgiske arbejdsmarked er kendetegnet ved en vedholdende høj langtidsledighed og en forholdsvis lav beskæftigelsesgrad. I arbejdsmarkedspolitikken lægges der stadig for stor vægt på passive overførselsindkomster. Tendensen i retning af en aktiv arbejdsmarkedspolitik blev styrket ved den nationale beskæftigelsesplan for 1998. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- selv om aktivering af de ledige tilstræbes, især for lavtuddannede og unge, er der dog stadig behov for en større indsats, især til fordel for voksne ledige

- for at skabe incitamenter til at deltage i de aktive foranstaltninger og til at acceptere nye jobtilbud bør de aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger kombineres med en nyvurdering af varigheden af retten til dagpenge og en nærmere undersøgelse af, om de arbejdsløse står til rådighed for arbejdsmarkedet

- lovgivningen om tryghed i ansættelsen i Belgien anses for at være forholdsvis streng for funktionærer og tjenestemænd. Dette område bør underkastes fornyede overvejelser, idet en mere fleksibel lovgivning om tryghed i ansættelsen formentlig vil kunne forbedre Belgiens arbejdsmarkedsresultater

- eftersom der er betydelige forskelle i den regionale ledighed, er det ønskeligt at lette brugen af bestemmelser om, hvordan der kan indledes forhandlinger, således at lønforhandlingerne bedre kan afspejle forholdene på de lokale arbejdsmarkeder eller virksomhedernes økonomiske situation.

2. Danmark

Der vil sandsynligvis indtræffe en opbremsning i den økonomiske vækst i Danmark til under trendvæksten, idet den økonomiske aktivitet ligger tæt på kapacitetsgrænsen og som en reaktion på konjunkturdæmpende budgetforanstaltninger fra regeringens side. Ledigheden ventes at stabilisere sig på sit i forvejen lave niveau.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- ved gennemførelsen af budgetpolitikken bør der tilstræbes et stort overskud på statsfinanserne i 1999 - på linje med det planlagte overskud på 2,5 % af BNP - gennem en streng fastholdelse af udgiftsmålene, især hos de lokale myndigheder

- på mellemlang sigt bør bestræbelserne på at reducere fordrejningerne i skattesystemet (der er omfattet af "pinsepakken") videreføres og have lov til at give resultater.

Produkt- og kapitalmarkederne

De danske myndigheder har gjort betydelige fremskridt med strukturreformer på en række markeder. Der er dog behov for en yderligere indsats på specifikke områder:

- der er markante konkurrenceproblemer (høje priser, høje koncentrationsgrader, høje avancer og lav udenlandsk markedsindtrængning) inden for visse erhverv, hvilket vidner om, at det er nødvendigt med en styrkelse og en strengere anvendelse af gældende regler

- den danske offentlige sektor er stor i sammenligning med andre lande, og myndighedernes bestræbelser på at effektivisere sektoren ved at indføre konkurrencebaseret udbud af offentlige serviceopgaver er derfor særlig hensigtsmæssige

- der er gjort betydelige fremskridt i retning af at deregulere netværksindustrierne. De nyligt vedtagne reformer i elsektoren med det formål at bringe liberaliseringen videre bør gennemføres uden unødig forsinkelse

- liberaliseringen af lukkeloven, der allerede har givet øget beskæftigelse, bør tages op til fornyet overvejelse.

Arbejdsmarkedet

Danmark har en høj beskæftigelsesgrad og en lav ledighedsprocent. Landet tilhører en gruppe af medlemsstater, hvor vidtfavnende strukturreformer, især på arbejdsmarkedet, har givet klare positive resultater. Yderligere reformer bør især fokusere på følgende områder:

- i betragtning af den forholdsvis store andel af befolkningen i den arbejdsdygtige alder, der modtager offentlige ydelser, og behovet for at øge arbejdskraftudbuddet er det vigtigt, at de seneste reformer, herunder efterlønsreformen, gennemføres fuldt ud og overvåges nøje med henblik på at vurdere, om incitamenterne til at acceptere jobtilbud eller forblive i arbejde er tilstrækkelige

- den seneste skattereform, som bl.a. har til formål at nedsætte skattetrykket på de lave indkomster, og de øgede incitamenter bør vurderes med henblik på en eventuel styrkelse, idet skattekilen på arbejdskraft stadig er høj

- de forskellige orlovsordninger bør nyvurderes på baggrund af behovet for at øge arbejdskraftudbuddet.

3. Tyskland

Den økonomiske afmatning i Tyskland i 1999 synes at være mere markant end i de fleste andre medlemsstater, fordi Tyskland generelt er mere sårbar over for den svækkede verdenshandel og er udsat for specifikke indenlandske påvirkninger, f.eks. betydelige strukturtilpasningsbestræbelser i de nye tyske delstater, især i bygge- og anlægssektoren. Dette indebærer risiko for, at det igangværende fald i ledigheden ophører.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- ved gennemførelsen af budgetpolitikken for 1999 bør målet om et offentligt underskud på 2 % af BNP overholdes. Dette skulle være muligt gennem en stram udgiftsstyring

- hvis det økonomiske opsving i 2000 bliver kraftigere end forudset i Tysklands stabilitetsprogram, bør dette udnyttes til hurtigere at gøre fremskridt hen imod opfyldelse af det mellemfristede mål for underskuddet i stabilitetsprogrammet

- det ledende princip i den planlagte skattereform, nemlig en nedsættelse af trækprocenterne og en samtidig udvidelse af beskatningsgrundlaget, er rigtigt. For at reformen skal få størst mulig positiv virkning, bør den føre til en reel forenkling af skatteloven.

Produkt- og kapitalmarkederne

Der er tegn på, at Tysklands produktmarkeder er ved at fungere bedre. Der er dog behov for en yderligere indsats inden for specifikke områder:

- siden november 1997 har Tyskland gjort betydelige fremskridt i henseende til at fuldende det nødvendige lovgivningsarbejde for realiseringen af det indre marked. Der kan dog opnås yderligere fremskridt inden for offentlige indkøb

- tidligere steg statsstøtteniveauet på grund af genforeningen, men siden da har det været faldende. Denne proces bør videreføres, især for sektorstøttens vedkommende

- der er gjort betydelige fremskridt med liberaliseringen af netværksindustrierne, hvilket har ført til lavere priser. Det bør overvejes at gennemføre en tilsvarende indsats inden for andre dele af servicesektoren, herunder vedrørende butikkernes åbningstider efter vurderingen af liberaliseringen i 1996

- procedurerne i forbindelse med stiftelse af SMV er blevet forenklet, og tempoet i procedurerne er blevet sat op. Det synes at være muligt at øge tempoet i procedurerne yderligere.

Arbejdsmarkedet

Det tyske arbejdsmarked har gennem de seneste fem år været præget af en ringe jobskabelsesevne. Ledighedsprocenten er næsten dobbelt så høj i den østlige del af landet som i den vestlige del. De aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger har traditionelt været fokuseret på erhvervsforberedende uddannelse, jobskabelsesordninger, strukturtilpasning og aktivering, samtidig med at den offentlige arbejdsformidlings rolle er blevet styrket yderligere. Den nationale beskæftigelsesplan for 1998 er koncentreret om at styrke beskæftigelsesevnen gennem yderligere udbygning af det vellykkede dobbelte lærlingesystem og foranstaltninger til fordel for ugunstigt stillede unge. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- den kraftige vægtning af aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger bør suppleres med en revision af dagpenge- og bistandsordningerne, så det sikres, at alle grupper har tilstrækkelige incitamenter til at deltage i jobtræning og acceptere jobtilbud

- regeringens beslutning om at sænke de indirekte lønomkostninger - finansieret gennem forhøjede energiafgifter - hilses velkommen. Tiltag af denne art bør videreføres, så lønomkostningerne i den laveste ende af lønskalaen reduceres, samtidig med at behovet for finanspolitisk konsolidering tilgodeses; lovgivningen vedrørende tryghed i ansættelsen i SMV bør vurderes med henblik på at bedømme dens virkning for jobskabelsen.

4. Grækenland

Grækenland har oplevet en kraftig økonomisk vækst i de senere år, og sker der en opbremsning i 1999, vil den formentlig blive beskeden. Ledigheden ventes at falde gradvis.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- målet i budgettet om et offentligt underskud i 1999 på 1,9 % af BNP bør opfyldes. Den foreslåede omlægning af de offentlige udgifter til fordel for investeringerne bør gennemføres effektivt

- budgettet for 2000 bør sigte mod en yderligere nedbringelse af underskuddet fremhjulpet af en reduktion i forholdet mellem de løbende udgifter på primærbalancen og BNP, så inflationsforventningerne derved dæmpes. Der bør opstilles klare og bindende standarder for udgiftsstyringen, som fortsat bør overholdes

- sideløbende hermed bør de græske myndigheder i forlængelse af den skattelov, der for nylig er blevet vedtaget, videreføre bestræbelserne på at effektivisere skattesystemet ved at bekæmpe skatteunddragelse og skattesvig; der bør målbevidst gennemføres yderligere reformer i den offentlige sektor; især bør omstruktureringen og privatiseringen af de offentlige virksomheder gennemføres efter planen.

Privatiseringsindtægterne bør anvendes til hurtigt at nedbringe den offentlige gældskvote.

Produkt- og kapitalmarkederne

Grækenland har bestræbt sig på at liberalisere sin økonomi gennem de seneste par år. Indsatsen bør dog styrkes på specifikke områder:

- de græske myndigheder bør fremskynde gennemførelsen af lovgivningen vedrørende det indre marked, som er bagud i forhold til gennemsnittet, specielt hvad angår offentlige indkøb

- for at øge produktiviteten bør strategien for omstrukturering af ledelsen i statsejede virksomheder ledsages af en vedvarende privatiseringsindsats

- selv om fremgangen i stiftelsen af nye virksomheder er opløftende, vil en yderligere lettelse af de administrative byrder i forbindelse med at stifte nye selskaber virke stimulerende på iværksætterånden. Ideelt set skulle dette ledsages af en strategi for videreudvikling af markedet for risikovillig kapital, idet de græske SMV finder det vanskeligt at skaffe finansiering; planen for udvidelse af aktiemarkedet, således at små dynamiske selskaber kan begynde at handle i 1999, er et vigtigt første skridt i strategien for at hjælpe græske SMV med at skaffe finansiering

- selv om de seneste foranstaltninger til stimulering af virksomhedernes F& U-udgifter fra deres nuværende lave niveau er opmuntrende, bør det dog overvejes at træffe yderligere foranstaltninger i denne retning.

Arbejdsmarkedet

Det græske arbejdsmarked er kendetegnet ved en lav beskæftigelsesgrad, en stagnerende ledighed og en høj langtidsledighed. Sidste år indførtes en reform af arbejdsmarkedet med det formål at øge dets fleksibilitet. Loven indførte nye typer arbejdskontrakter, fleksible arbejdstider og private arbejdsformidlingskontorer. Den nationale beskæftigelsesplan for 1998 og gennemførelsesrapporten peger på, at der er behov for at opstille en mere generel beskæftigelsesstrategi for at løse disse problemer. Der er gjort en særlig indsats for at løse de centrale problemer, unge og kvinder står over for, idet begge disse grupper lider under en høj ledighed. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- arbejdsmarkedspolitikkens præventive karakter bør styrkes. Bestræbelserne på at gennemføre reformer i uddannelsessystemet, så det i højere grad tager hensyn til fremstillingssektorens behov, bør videreføres

- anvendelse af nye typer deltidskontrakter og mere fleksible arbejdstider bør fremmes.

5. Spanien

I den spanske økonomi ventes en kraftig vækst over trendvæksten i 1999, selv om vækstraten bliver noget lavere end i tidligere år. Der ventes et yderligere betydeligt fald i den fortsat meget høje ledighed.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- ved gennemførelsen af budgetpolitikken i 1999 bør det sikres, at målet for det offentlige underskud på 1,6 % af BNP opfyldes, om nødvendigt via en yderligere stramning af udgifterne på primærbalancen og således, at resultaterne for 1998, som blev bedre end ventet, og mulighederne for større besparelser på rentebetalingerne udnyttes

- budgettet for 2000 bør fastholde de mål og den strategi, der opstilles i stabilitetsprogrammet, dvs. et underskud på 1 % af BNP baseret på kontrol med udgifterne på primærbalancen. Derved åbnes der mulighed for at øge de statslige investeringer set i lyset af Spaniens indhentningsbehov. Hvis der viser sig tegn på overophedning, bør der føres en strammere finanspolitik

- kontrollen med de offentlige udgifter bør styrkes via den planlagte reform af den nationale budgetlov; på baggrund af de regionale regeringers voksende rolle inden for mange udgiftsområder, bør den gældende interne stabilitetspagt mellem regionerne og staten overvåges nøje og overholdes til fulde.

Produkt- og kapitalmarkederne

Igennem den seneste tid har Spanien gjort alvorlige anstrengelser for at forbedre produktmarkedernes funktion. Der er dog behov for en yderligere indsats inden for specifikke områder:

- selv om der er gjort fremskridt med gennemførelsen af lovgivningen vedrørende det indre marked i 1997 og 1998, er der stadig behov for yderligere forbedringer, specielt på transportområdet

- en stor del af den statsstøtte, der ikke tilfalder landbruget, har form af sektorspecifik støtte. Denne støtte bør reduceres

- i forbindelse med reguleringsmæssige reformer er der opnået store resultater i form af deregulering af telekommunikations-, el-, gas- og lufttransportsektoren. En tilsvarende indsats bør gøres inden for detailhandelen

- de administrative byrder, der pålægges de spanske virksomheder, er store og tunge, både i henseende til antallet af procedurer og de lange tidsfrister for registrering af virksomheder. Der bør tages skridt til at rette op på denne situation

- loven til fremme af industriel innovation, som den spanske regering har under udarbejdelse for at fremme innovationen i industrien, hilses særlig velkommen i betragtning af de nuværende lave F& U-udgifter

- privatiseringen og dereguleringen har været afgørende og kan give øget effektivitet på vare- og tjenestemarkederne, men konkurrencepolitikken skal styrkes for at sikre, at forbrugerne får den fulde fordel af denne proces.

Arbejdsmarkedet

Selv om ledighedsprocenten faldt med over to procentpoint i 1998 og nåede ned på 18,7 %, står Spanien på dette punkt i en af de vanskeligste udgangspositioner blandt alle medlemsstaterne. Ud over en høj ungdoms-, langtids- og kvindeledighed lider det spanske arbejdsmarked under en lav beskæftigelsesgrad, en lav erhvervsfrekvens blandt kvinder og en lav andel af deltidsarbejdende arbejdstagere. Den nationale beskæftigelsesplan for 1998 repræsenterer et væsentligt skridt fremad mod aktivering og præventive foranstaltninger. Desuden er der for nylig blev vedtaget en ny lov, som gør deltidsarbejde mere attraktivt for arbejdsgiverne og arbejdstagerne, og den nye decentraliserede ledelsesmodel fra det nationale beskæftigelsesinstitut vil bidrage til at forbedre beskæftigelsesevnen. Der er blevet opbygget en forhandlingsstruktur, som aktivt skal inddrage arbejdsmarkedets parter i udformningen og gennemførelsen af beskæftigelsespolitikken. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- den høje langtids- og ungdomsledighed peger på et behov for at omlægge arbejdsmarkedspolitikken fra passive til aktive foranstaltninger med særlig vægt på investeringer i uddannelse for at øge tilpasningsevnen hos den menneskelige kapital, således som der slås til lyd for i den nationale beskæftigelsesplan for 1998

- initiativer i forlængelse af den seneste indkomstskattereform med det formål at reducere skattekilen kombineret med yderligere reformer af pensionssystemet for at bremse førtidspensionering skulle frembyde yderligere incitamenter på arbejdsmarkedets udbudsside, samtidig med at de bidrager til at sikre en holdbar social sikring i Spanien

- de seneste aftaler med arbejdsmarkedets parter om at nedbringe udgifterne i forbindelse med afskedigelser bør styrkes med henblik på at reducere midlertidige arbejdskontrakters relative andel og samtidig øge deltidsarbejde og derved tilføre arbejdsmarkedet større fleksibilitet

- slående regionale forskelle i ledighedsprocenten peger på, at arbejdsmarkedets parter bør revidere løndannelsessystemet, således at lønudviklingen tilpasses produktivitetsforskellene geografisk og i de enkelte sektorer og virksomheder.

6. Frankrig

Den økonomiske vækst i Frankrig vil falde i 1999 til omkring trendvæksten. Der ventes et yderligere, men langsommere fald i ledigheden.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- budgetpolitikken bør i 1999 opfylde målet om et offentligt underskud på 2,3 % af BNP. Dette indebærer, at den franske regering må overholde de udgiftsmål, der er sat

- de offentlige udgifter i 1999 og de efterfølgende år bør underkastes en stram styring, og enhver afvigelse fra den stramme kurs bør øjeblikkeligt korrigeres. Især bør de sociale udgifter overvåges nøje. Regeringen bør snarest bebude foranstaltninger, som på sigt vil sikre overholdelse af de udgiftslofter, der er fastsat i stabilitetsprogrammet

- den forventede fremgang i den økonomiske aktivitet i 2000 og årene derefter bør udnyttes til at gøre fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning for det underskud, der er opstillet i det gunstige scenario i Frankrigs stabilitetsprogram.

Produkt- og kapitalmarkederne

De franske myndigheder har gjort en indsats for at deregulere og fremme konkurrencen på produkt- og kapitalmarkederne. Der er dog behov for en yderligere indsats på specifikke områder:

- selv om der støt er sket forbedringer siden november 1997, kan Frankrigs indsats med at gennemføre direktiverne vedrørende det indre marked stadig forbedres, specielt inden for telekommunikationsområdet

- den store andel af den statsstøtte, der ikke går til landbruget, og som i de senere år er anvendt til redning og omstrukturering af en række virksomheder i særlige vanskeligheder, bør reduceres. Som de franske myndigheder selv anbefaler i deres rapport om de franske økonomiske reformer, bør der lægges større vægt på generiske foranstaltninger, der forbedrer virksomhedernes tilpasnings- og innovationsevne

- selv om liberaliseringen af netværksindustrierne (telekommunikation, postvæsen, el, gas, transport) generelt holder trit med kravene i EU-lovgivningen, kunne der dog gøres hurtigere fremskridt, specielt inden for energisektoren

- de foranstaltninger, der allerede er truffet for at forenkle formaliteter, lette de administrative byrder på virksomhederne og fremme innovationen, bør overvåges nøje, og indsatsen på disse områder bør videreføres.

Arbejdsmarkedet

Beskæftigelsesgraden er forholdsvis lav, specielt for arbejdstagere på 55 år og derover. Ledigheden, specielt blandt unge, er højere end EU-gennemsnittet. Den seneste tids reformer har via en god kombination af aktive og præventive foranstaltninger øget beskæftigelsesindholdet i væksten. Den nationale beskæftigelsesplan for 1998 gik til angreb på ungdomsledigheden og problemet med integreringen af de langtidsledige. Der findes omfattende jobskabelsesprogrammer, specielt inden for de fremvoksende samfundstjenester. Derudover drøftes en række nye initiativer inden for livslang uddannelse. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- den stadig større vægt på aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger i den nationale beskæftigelsesplan for 1998 bør følges op af en revision af såvel arbejdsløshedsdagpengeordningen (kravene for rådigheden på arbejdsmarkedet) som lovgivningen om tryghed i ansættelsen. Revisionen bør tage sigte på både at fjerne hindringerne for at acceptere jobtilbud, fremme deltagelsen i aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger og øge incitamenterne til at skabe job

- forudsat at der er budgetmæssigt råderum hertil, bør den seneste politik med skattenedsættelser i den nedre ende af lønskalaen og tilskyndelse til jobskabelse inden for visse serviceområder fortsættes

- en betydningsfuld reform på det franske arbejdsmarked er den gradvise indførelse af 35-timers arbejdsuge. Hovedparten af elementerne i denne reform mangler endnu at blive gennemført. Opmærksomheden bør i særlig grad være rettet mod at undgå at øge lønomkostningerne og indføre større fleksibilitet i arbejdstilrettelæggelsen og arbejdstiden (årsbaseret arbejdstid).

7. Irland

Den meget kraftige vækst i den irske økonomi ventes at fortsætte i 1999, om end ikke i så kraftigt tempo som i de foregående to år. Ledigheden skulle falde yderligere i betydeligt omfang.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- eftersom der i forvejen er et stort overskud på de offentlige finanser, er den vigtigste udfordring i budgetpolitikken at sikre stabilitet. Skulle der vise sig tegn på, at løninflationen vedbliver at tage til, bør der være parathed til at benytte budgetpolitikken hensigtsmæssigt til at dæmpe økonomien

- væksten i det offentlige forbrug bør gradvis bremses fra de anslåede 5 % i 1998 til 2 % i 2001, således som det fastsættes i stabilitetsprogrammet.

Produkt- og kapitalmarkederne

Reformer på produkt- og kapitalmarkederne er nøgleelementer i regeringens økonomiske politik. Der er dog behov for en yderligere indsats inden for specifikke områder:

- Irland bør sætte tempoet op med at indhente sit efterslæb i gennemførelsen af lovgivningen vedrørende det indre marked, specielt på transportområdet

- konkurrencemyndigheden bør tildeles beføjelse til direkte at håndhæve EF-traktatens artikel 85 (karteller) og 86 (misbrug af dominerende stilling)

- liberaliseringen og den reguleringsmæssige reform af de irske netværksindustrier følger generelt fremskridtet i EU-lovgivningen. Telekommunikations- og elsektoren, gasforsyningen og den indenlandske og internationale transport er dog domineret af statsejede virksomheder. Telecom Eireann bliver delvis privatiseret i år. Tilsvarende initiativer til fremme af konkurrencen inden for disse sektorer bør overvejes

- mulighederne for at tilvejebringe venturekapital i Irland er beskedne. Dette er et handicap for de irske SMV, især i opstartfasen. Siden 1995 er der dog sket forbedringer på markedet for risikovillig kapital, og indsatsen i denne retning bør fortsættes. F& U-udgiftsniveauet er også lavt. I lyset heraf bør der fortsat tages skridt til at skabe incitamenter til fremme af risikovillig kapital og lokal F& U, og regeringen bør fortsat deltage og kunne overveje at indtage en større rolle i indsatsen for at forbedre Irlands F& U-kapacitet.

Arbejdsmarkedet

Irland har gjort betydelige fremskridt med både at øge beskæftigelsesgraden og formindske ledighedsprocenten, som er blevet mere end halveret på fire år. Den nationale beskæftigelsesplan for 1998 lægger størst vægt på beskæftigelsesevnen og er i vid udstrækning baseret på en aktiv arbejdsmarkedspolitik. For at gribe ind over for langtidsledigheden er der gennemført specifikke præventive foranstaltninger for unge ledige og ældre arbejdstagere, samtidig med at der er en klar vilje til at øge langtidslediges deltagelse i uddannelsestiltag fra 11 til 20 %. Som et resultat af disse foranstaltninger, men især Irlands kraftige vækst i de senere år, lå landets ledighedsprocent ved udgangen af 1998 et godt stykke under EU-gennemsnittet, mens beskæftigelsesgraden nu er ved at nærme sig EU-gennemsnittet. Langtidsledigheden er faldet kraftigere end ledigheden generelt og er stadig støt faldende. Der er dog behov for en yderligere indsats for at reintegrere de langtidsledige og lavtuddannede. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- den nationale beskæftigelsesplan for 1999 bør lægge større vægt på en afbalanceret metode med både præventive og aktive foranstaltninger. Derudover er det vigtigt at fortsætte med foranstaltninger for at øge de langtidslediges og de lavtuddannedes deltagelse i uddannelsesprogrammer

- i forlængelse af det fjerde nationale økonomiske program - Partnership 2000 - spiller opbakningen bag den sociale pagt en vigtig rolle i forbindelse med at fremme løntilbageholdenhed, som er nødvendig for at fastholde væksten i beskæftigelsen

- selv om fastsættelsen af en minimumsløn kan have stor betydning i bekæmpelsen af social eksklusion og fattigdom, bør de potentielle negative virkninger af at fastsætte minimumslønnen på for højt et niveau undgås.

8. Italien

Den økonomiske vækst i Italien er fortsat lav, idet både den indenlandske og den eksterne efterspørgsel mangler styrke, og der har endnu ikke været noget væsentligt fald i ledigheden.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- da væksten i BNP i 1999 forventes at blive en del mindre end forudset i budgettet, bør gennemførelsen af budgetpolitikken i 1999 tage sigte på at begrænse en eventuel afvigelse fra målet for det samlede underskud på 2 % af BNP, som under alle omstændigheder forbliver under 2,4 %. I så fald kunne det kræve yderligere korrigerende foranstaltninger i større omfang end planlagt for at nå målet på 1 % af BNP i 2001

- budgettet for 2000 bør tage sigte på at genopbygge det overskud på primærbalancen på 5,5 % af BNP, som er fastsat i Italiens stabilitetsprogram. Dette er nødvendigt for at sikre et fortsat kraftigt fald i den offentlige gældskvote. Fremdriften i privatiseringsprogrammet skal fastholdes, og privatiseringsindtægterne bør anvendes til yderligere at reducere den offentlige gæld

- de løbende offentlige primærudgifter i indeværende og de efterfølgende år bør underkastes en stram styring, således at det bliver muligt på én og samme gang at overholde programmålene og bane vej for den ønskede forøgelse af de offentlige investeringer

- fastsættelsen af et mål for pensionsudgifterne som en procentdel af BNP med henblik på stabilisering hilses velkommen. Eftersom den nuværende og fremtidige udvikling i pensionsudgifterne giver anledning til en vis bekymring, opfordres den italienske regering til at nyvurdere reformen af pensionssystemet.

Produkt- og kapitalmarkederne

I de senere år er der løbende sket fremskridt i Italiens makroøkonomiske tilpasning, og der er foretaget nogle strukturpolitiske reformer, der tager sigte på at fremme konkurrencen og sikre en effektivisering. Der er behov for en yderligere indsats på specifikke områder:

- Italien har i den senere tid gjort fremskridt med at gennemføre lovgivningen vedrørende det indre marked. Da den hidtidige indsats har været forholdsvis ringe, bør der tages skridt til at rette op på denne situation, især inden for transport og offentlige indkøb

- der bør gøres en indsats for yderligere at reducere den statsstøtte, der ikke går til landbruget, og give den en mere hensigtsmæssig struktur

- liberaliseringen af netværksindustrierne skrider generelt frem i overensstemmelse med kravene i EU-lovgivningen. Liberaliseringen på transportområdet bør dog intensiveres, især inden for vej- og jernbanetransporten

- der er på det seneste gennemført reformer, der har gjort det muligt at nedbringe den tid, det tager at registrere virksomheder. Foranstaltningerne bør dog overvåges nøje og skærpes for mere radikalt at nedskære både det store antal procedurer og de lange frister for stiftelse af nye virksomheder.

Arbejdsmarkedet

Det italienske arbejdsmarked er præget af en lav beskæftigelsesgrad og en høj ledighed, især en meget høj ungdoms- og langtidsledighed og kraftige uligevægte mellem nord og syd. Den nylige vedtagelse af en skræddersyet strategi over for arbejdstagere, der netop er blevet ledige, viser, at der gøres en indsats for at forhindre driften ud i langtidsledighed. Desuden ventes der en forbedring af den nuværende situation gennem stramningen af kriterierne for at komme i betragtning til arbejdsløshedsdagpenge og målretningen af foranstaltningerne til fremme af beskæftigelsesevnen. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- bestræbelserne på at forbedre de aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger skal intensiveres væsentligt som et supplement til de nylige foranstaltninger inden for jobsøgningshjælp, uddannelse og lærlingepladser

- bestræbelserne på at flytte skattetrykket væk fra arbejdskraften og over på andre skattekilder, der blev indledt med den italienske skattereform i 1997 (navnlig med indførelsen af IRAP), og som for nylig blev bekræftet med CO2-afgiften, der er med i 1999-budgettet, bør intensivt videreføres inden for rammerne af budgetkonsolideringen

- sådanne bestræbelser skal kombineres med reformer af overførselsindkomsterne, således at antallet af beskæftigede, der overføres til pensioner og andre ordninger, reduceres

- uden at bringe budgetmålene i fare bør der tilbydes tidlig aktivering og tilstrækkelige arbejdsløshedsdagpenge til at sikre et øget arbejdskraftudbud og større mobilitet i arbejdskraften

- en revision af lovgivningen om tryghed i ansættelsen skulle også give positive resultater

- der bør tilskyndes til, at der indgås lokale trepartsaftaler i den sydlige del af landet, der indfører lønfleksibilitet til afspejling af den lavere arbejdskraftproduktivitet.

9. Luxembourg

Den økonomiske aktivitet i Luxembourg ventes at øges stabilt i 1999, om end ikke så kraftigt som i 1998. Ledigheden skulle forblive på sit meget lave niveau.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- de offentlige udgifter bør overvåges nøje, således at det store overskud på statsfinanserne ikke kun beror på den kraftige stigning i skatteprovenuet affødt af den stærke økonomiske vækst

- strukturreformerne, især inden for det sociale sikringssystem, bør videreføres, så det bliver muligt at fastholde sunde offentlige finanser, og der kan træffes forberedelser til at imødegå den udfordring, som befolkningens aldring frembyder.

Produkt- og kapitalmarkederne

Adskillige sektorer underkastes for tiden strukturreformer i Luxembourg. Der er dog behov for en yderligere indsats på specifikke områder:

- selv om der på det seneste er gjort en indsats for at indhente det forsømte, har Luxembourg været forholdsvis langsom med at gennemføre reglerne vedrørende det indre marked. Tempoet i gennemførelsen bør sættes op, især inden for telekommunikation og transport

- i Luxembourg tegner regional støtte sig for en meget stor andel af den statsstøtte, der ikke tilfalder landbruget, en høj procentdel for et velstående land. Det forekommer derfor på sin plads at vurdere behovet for og effektiviteten af denne støtte

- prisniveauet i Luxembourg er forholdsvis beskedent undtagen i bygge- og anlægssektoren. Landet har fortsat et omfattende prisreguleringssystem, som er enestående af sin art inden for EU. Systemet har til formål at mindske presset på lønniveauet, som er indeksreguleret efter inflationsraten. For at lette den administrative byrde for virksomhederne bør det overvejes at afskaffe prisreguleringssystemet og flytte vægten over på en mere aktiv konkurrencepolitik.

Arbejdsmarkedet

Det luxembourgske arbejdsmarkeds generelle ydeevne er blandt de bedste i EU. En lav ledighed findes side om side med en høj beskæftigelsesvækst. Sidstnævnte er primært opnået via den høje andel af grænseoverskridende pendlere, der tegner sig for næsten en tredjedel af alle beskæftigede. Det luxembourgske arbejdsmarked står dog svagt i henseende til kvinder og ældre arbejdstagere, som har en lav erhvervsfrekvens. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende område:

- den nationale beskæftigelsesplan for 1998 omfatter foranstaltninger, der tager sigte på at rette op på denne situation, bl.a. gennem uddannelse på jobbet i virksomheder og opførelse af supplerende børnepasningsfaciliteter. Dette vil også kunne bidrage til at mindske faren for overophedning som følge af kraftige lønstigninger i denne hastigt voksende økonomi.

10. Nederlandene

Efter adskillige år med kraftig vækst ventes en opbremsning i væksten i den nederlandske økonomi i 1999 til omkring trendvæksten. Den i forvejen lave ledighed ventes dog at falde yderligere.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- enhver form for forværring i budgetstillingen i 1999 bør begrænses og bør ikke føre til, at underskuddet på de offentlige finanser overstiger budgetmålet på 1,3 % af BNP, idet der drages fordel af resultatet for 1998, der blev bedre end forventet. Især bør visse udgiftsforhøjelser, der er planlagt i budgettet for 1999, eventuelt tages op til fornyet overvejelse

- den meget begrænsede planlagte nedbringelse af underskuddet til 1,1 % af BNP i 2002 som led i det forsigtige scenario i det nederlandske stabilitetsprogram bør under alle omstændigheder betragtes som en minimumsmålsætning, og den nederlandske regering opfordres til at opnå bedre budgetresultater.

Produkt- og kapitalmarkederne

Nederlandene er et godt eksempel på et land, hvor omfattende produktmarkedsreformer allerede har slået rod. Der er dog fortsat problemområder, især inden for ikke-konkurrenceudsatte sektorer som bygge- og anlægssektoren og visse dele af servicesektoren, hvor konkurrencen er forholdsvis svag. I denne sammenhæng er der behov for en yderligere indsats inden for specifikke områder:

- selv om Nederlandene generelt har gode resultater med at gennemføre direktiverne vedrørende det indre marked, er gennemførelsesunderskuddet dog koncentreret i et mindre antal sektorer, specielt transportsektoren. For at øge konkurrencen bør tempoet i gennemførelsen øges

- der blev gennemført omfattende reformer i konkurrencepolitikken i 1998, og virkningen af dem bør nu vurderes. Denne vurdering bør omfatte det innovative nederlandske projekt for konkurrence, deregulering og bedre kvalitet i lovgivningen ("MDW operatie"), som blev lanceret i 1994. Af central betydning for "MDW operatie" er den skærpede konkurrence og afskaffelsen af reguleringsmæssige hindringer i alle tilfælde, hvor dette er muligt. Sådanne hindringer lægger fortsat en bremse på starten af nye virksomheder, selv om der allerede er truffet omfattende foranstaltninger (til nedbringelse af de administrative udgifter og antallet af procedureskridt, der skal gennemgås for at stifte en virksomhed). Gennemførelsen af disse foranstaltninger bør følges nøje

- liberaliseringen af den offentlige transport er stadig ikke særlig fremskreden, og tempoet i reformerne på dette område bør sættes op

- inden for detailsektoren er butikkernes åbningstider blevet udvidet, men reguleringen vedrørende arealanvendelsen udgør fortsat en hindring og bør tages op til overvejelse.

Arbejdsmarkedet

På grund af omfattende strukturreformer og en vedholdende økonomisk vækst er det nederlandske arbejdsmarked et af de bedst fungerende i EU, både med hensyn til at øge beskæftigelsen og reducere ledigheden. Andelen af langtidsledige ud af den samlede ledighed er dog stadig høj. Personaliserede integreringsplaner kan være effektive redskaber til at forhindre ungdoms- og langtidsledighed. Nederlandenes resultater med hensyn til ungdomsledighed er allerede ret gode, bl.a. på grund af lavere mindsteløn til unge arbejdstagere. Regeringens fortsatte bestræbelser på at nedsætte skatten på lavtlønnede og reducere andelen af befolkningen i den arbejdsdygtige alder, der modtager offentlige ydelser, fortjener anerkendelse, selv om der stadig er mange mennesker, der modtager invaliditetsydelse. Desuden tager arbejdsmarkedets parter i vidt omfang hensyn til de ledige "outsideres" interesser. Privatiseringen af sygedagpengesystemet har medvirket til at mindske sygdomsrelateret fravær fra arbejde. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- skattetrykket på gennemsnitslønnen er fortsat et af de højeste i EU. Der bør gøres en fortsat indsats for at nedsætte det samlede skattetryk på arbejdskraften især i den lavere ende af arbejdsmarkedet

- der synes at være behov for en yderligere indsats for at sikre, at der findes tilstrækkelige incitamenter i dagpenge- og bistandsordningerne til at tilskynde til, at jobtilbud accepteres, og at det reelle arbejdskraftudbud øges, især af ældre arbejdstagere.

11. Østrig

Østrig forventes at opleve en opbremsning i den økonomiske vækst i 1999 til omkring trendvæksten, hvilket skulle give mulighed for stort set at holde den i forvejen lave ledighedsprocent stabil.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- der er behov for en stram styring af de offentlige udgifter, så det sikres, at den seneste tilpasning af familiebeskatningen ikke fører til et pres på budgettet, og at målet om et underskud på statsfinanserne på 2 % af BNP i 1999 opfyldes

- for årene efter 1999 bør den østrigske regering gøre sit yderste for igen at opnå bedre resultater i henseende til budgetmålene end dem, der er fastsat i stabilitetsprogrammet, og sikre, at den offentlige gældskvote holder sig urokkeligt på en nedadgående kurs

- selv om den nettoskattelettelse, der blev tilvejebragt ved den nyligt vedtagne skattereform, skal hilses velkommen, vil det blive nødvendigt med store besparelser på udgiftssiden, hvis ikke målsætningen om en yderligere nedbringelse af underskuddet fra 2000 og fremefter skal bringes i fare.

Produkt- og kapitalmarkederne

Der er blevet taget en lang række foranstaltninger i Østrig for at øge konkurrencen og stimulere iværksætterånden. Der er dog behov for en yderligere indsats på specifikke områder:

- Østrig bør øge tempoet i gennemførelsen i den nationale ret af direktiverne vedrørende det indre marked på områderne transport og offentlige indkøb

- den østrigske kartellov (der stammer tilbage fra 1988) er ikke i overensstemmelse med EU-lovgivningen. Regeringen har dog planer om at ændre den gældende lov og oprette en uafliængig kartelmyndighed. Disse reformer bør gennemføres snarest muligt

- bestræbelserne på at gennemføre reformer i den offentlige sektor bør videreføres, og tempoet i dereguleringen af forsyningsvirksomhederne bør sættes op

- det erkendes, at der for nylig er sket en liberalisering af butikkernes åbningstider, men yderligere skridt bør overvejes

- de seneste østrigske initiativer i retning af at forenkle procedurerne i forbindelse med stiftelse af nye virksomheder, som f.eks. udviklingen af "one-stop shops", bør fortsættes og udvides til at omfatte samtlige registreringsprocedurer

- der bør tages foranstaltninger til at udvide markedet for til risikovillig kapital

- regeringen opfordres til at nå målet om at øge FoU-udgifterne til 2,5 % af BNP inden 2005, bl.a. ved at forbedre skattefradragene.

Arbejdsmarkedet

Et nøgleelement i den forholdsvis høje beskæftigelse og lave ledighed i Østrig er arbejdsmarkedets parters traditionelle konsensusprægede forhandlingsholdning, som bidrager til at udjævne virkningerne af konjunkturudsving på arbejdsmarkedet og også til efterfølgende at justere lønaftaler, som viser sig at være skadelige for væksten. En svaghed er den lave erhvervsfrekvens og stigende ledighed blandt ældre arbejdstagere. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- den nationale beskæftigelsesplan for 1998 udgør endnu et skridt i retning af en mere aktiv arbejdsmarkedspolitik, som støttes af en væsentlig forhøjelse af de disponible budgetmidler. Den nye nationale beskæftigelsesplan for 1999 bør præcisere, hvordan målene planlægges opfyldt

- vanskelighederne med at fastholde ældre arbejdstagere på arbejdsmarkedet peger især i retning af, at der er behov for på ny at overveje at revidere den generelle ramme ved at forbedre incitamenterne til at arbejde, modernisere arbejdets tilrettelæggelse og se på førtidspensioneringsvilkårene

- opmærksomheden skal i særlig grad rettes mod lavtlønnede og lavtuddannede arbejdstagere, fordi deres andel af de ledige for nylig begyndte at gå op

- de seneste reformer med henblik på at tilskynde til deltidsarbejde og øge fleksibiliteten i arbejdstiden i løbet af året (årsbaseret arbejdstid) bør udformes således, at de støtter de forholdsvis gode arbejdsmarkedsresultater i Østrig i forhold til de fleste andre EU-lande.

12. Portugal

Selv om den økonomiske vækst i Portugal ventes at aftage i 1999, vil den dog holde sig tæt på trendvæksten og skulle kunne bane vej for et yderligere fald i ledigheden.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- ved gennemførelsen af budgetpolitikken for 1999 bør det sikres, at målet for underskuddet på de offentlige finanser på 2,0 % af BNP opfyldes til fulde; de muligheder, som de gunstige økonomiske vækstbetingelser og det gunstige budgetresultat i 1998 frembyder, kunne udnyttes til at nedbringe underskuddet yderligere; lavere rentebetalinger bør også anvendes til at reducere underskuddet

- ved budgetgennemførelsen bør man være særlig opmærksom på de løbende udgifter på primærbalancen, især sundhedsudgifterne og de statslige lønudgifter, så der kan opnås en effektiv og permanent budgetkonsolidering; hvis der viser sig tegn på overophedning, bør der føres en stram finanspolitik

- de strukturreformer, der har en direkte indvirkning på budgettet og skitseres i stabilitetsprogrammet (f.eks. standardiseringen af regnskabssystemerne og den flerårige programmering af de løbende udgifter), bør gennemføres hurtigt, så der opnås en bedre budgetstyring og en forbedret effektivitet i udgifterne

- hvor det er muligt og nødvendigt, bør der i højere grad indføres private/offentlige partnerskaber inden for sundhedsplejen, som det allerede er sket i en række tilfælde i Portugal, og der bør gennemføres en revision af kriterierne for at komme i betragtning til pensioner, således at landet bedre kan klare den demografiske udvikling uden i nævneværdig grad at øge skattetrykket på arbejdskraften.

Produkt- og kapitalmarkederne

Udbygningen af den økonomiske integration har bidraget til at skabe mere velfungerende produktmarkeder i Portugal. Der er dog behov for en yderligere indsats på specifikke områder:

- Portugal har været ret sen til at gennemføre lovgivningen vedrørende det indre marked. Der bør tages skridt til at rette op på denne situation, især inden for offentlige indkøb, telekommunikation og transport

- statsstøtten til andre dele af erhvervslivet end landbruget er forholdsvis ringe. En betydelig del af denne støtte ydes dog stadig til omstrukturering og sektorspecifikke foranstaltninger. Der bør derfor gøres en indsats for at reducere denne støtte

- antitrustlovgivningen er for øjeblikket ved at blive revideret med henblik på at bringe den i overensstemmelse med EU-lovgivningen. Denne reform af konkurrencelovgivningen bør gennemføres hurtigst muligt

- liberaliseringen af netværksindustrierne, som generelt skrider frem i overensstemmelse med kravene i EU-lovgivningen, bør fortsættes

- inden for detailsektoren er der konstateret et problem med for stor koncentration. Konkurrencelovgivningen er blevet skærpet for at komme misbrug til livs. Loven om restriktioner i tilladelserne til store indkøbscentre er dog muligvis ikke den rette løsning på disse problemer

- de administrative procedurer i forbindelse med at stifte nye virksomheder er komplekse og kan være yderst tidkrævende. Den portugisiske regering bør udvikle det nationale netværk af virksomhedsformalitetscentre, der blev oprettet i 1998, og de alsidige centre for administrative tjenester ("Loja do cidadão"), der vil styrke strategien med henblik på at forenkle og øge tempoet i disse procedurer

- der bør gøres en indsats for at skabe et marked for risikovillig kapital og forbedre innovationsaktiviteten.

Arbejdsmarkedet

Selv om den samlede ledighed ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet, er langtidsledigheden og ledigheden blandt ufaglærte forholdsvis høj. På baggrund heraf og den igangværende omstrukturering af den portugisiske økonomi slås der i den nationale beskæftigelsesplan for 1998 til lyd for øget uddannelse og en forbedret koordinering af indsatsen på dette felt. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- foranstaltninger til forbedring af uddannelserne bør ledsages af et passende dagpengesystem, så det sikres, at der er passende incitamenter til at deltage i disse aktive foranstaltninger og acceptere jobtilbud

- der er gennem de seneste par år blevet vedtaget en række love med det formål at forbedre resultaterne på arbejdsmarkedet, herunder en lempelse af afskedigelses- og jobtildelingsreglerne og indførelse af større fleksibilitet i arbejdstiden. Denne politik bør videreføres med henblik på at øge fleksibiliteten på arbejdsmarkedet.

13. Finland

Efter adskillige år med hastig vækst ventes den finske økonomi at vokse langsommere i 1999. Der ventes dog yderligere fremskridt med nedbringelsen af ledigheden.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- under hensyntagen til virkningen fra konjunkturforløbet bør overskuddet på de offentlige finanser forøges yderligere, så det bliver muligt at håndtere problemet med den hastigt aldrende befolkning og det pres, som dette vil lægge på de sociale udgifter

- der bør gives førsteprioritet til nedbringelsen af underskuddet på statens budget, givet at det stadig er i uligevægt, og fordi det er nødvendigt at reducere den offentlige gældskvote yderligere

- en yderligere budgetkonsolidering bør være baseret på en reduktion af de offentlige udgifter (i procent af BNP), hvilket også vil skabe plads til en tiltrængt lempelse af det høje skattetryk, især med henblik på at støtte jobskabelsen

- stabilitetsprogrammet fastsætter årlige lofter over de offentlige udgifter. Selv om lofterne for årene 2000-2002 ikke er bindende, bør de overholdes strengt i budgetlovene for disse år.

Produkt- og kapitalmarkederne

Der er gjort væsentlige fremskridt med strukturreformerne i Finland. Der er dog fortsat konkurrenceproblemer i ikke-konkurrenceudsatte sektorer. Der er behov for en yderligere indsats på specifikke områder:

- der er for nylig gennemført omfattende reformer med det formål at udvide konkurrencemyndighedens beføjelser. De nationale myndigheder bør dog have beføjelser til at håndhæve EF-traktatens artikel 85 (karteller) og 86 (misbrug af dominerende stilling)

- eftersom den finske offentlige sektor er forholdsvis stor, bør de områder, hvor offentlige og private virksomheder konkurrerer om at udbyde tjenesteydelser, overvåges nøje. Bestræbelserne på at skabe konkurrencebaserede vilkår på disse områder bør videreføres.

Arbejdsmarkedet

Både beskæftigelsesgraden og ledighedsprocenten er højere end EU-gennemsnittet. Erhvervsfrekvensen blandt ældre arbejdstagere er meget lav. Den nationale beskæftigelsesplan for 1998 er en kombination af præventive og aktive foranstaltninger, der tager sigte på at reducere ledigheden og samtidig forøge beskæftigelsesgraden. Regeringen er klar over de incitamentsproblemer, skattefradragssystemet giver anledning til, og har taget forskellige skridt til at forbedre den nuværende situation. Disse skridt har været delvis vellykkede. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- for at forøge beskæftigelsesindholdet i væksten bør der tages foranstaltninger, der sigter mod at lette det samlede skattetryk på arbejdskraften

- de offentlige ydelser og bistandsordninger bør revideres med henblik på at øge rådigheden for arbejdsmarkedet, gøre jobsøgningen mere effektiv og skabe tilstrækkelige incitamenter til, at ledige accepterer jobtilbud

- i lyset af virkningen af aldringen på det fremtidige arbejdskraftudbud bør pensionssystemerne styrkes ved at revidere betingelserne for adgang til førtidspension.

14. Sverige

Den økonomiske vækst i Sverige vil formentlig aftage i 1999, men der ventes dog et yderligere, gradvist fald i ledigheden.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- regeringen bør holde sig til sin bebudede politik, fordi den forventes at opfylde regeringens budgetmål om et stigende overskud på de offentlige finanser

- regeringen bør sikre, at der fortsat fastholdes en streng udgiftsstyring, som dens budgetudsigter i vid udstrækning er baseret på

- i betragtning af det høje skattetryk i Sverige bør regeringen finde måder, hvorpå skattetrykket kan lettes yderligere, samtidig med at dens budgetmål opfyldes.

Produkt- og kapitalmarkederne

Sverige har formået at gennemføre reformer på produkt- og kapitalmarkederne. Der er dog behov for en yderligere indsats på specifikke områder:

- der er konkurrenceproblemer (høje priser og høje koncentrationsgrader) inden for detail- og engrossektoren og i bygge- og anlægssektoren. Der bør tages skridt til at rette op på denne situation. Den svenske konkurrencemyndighed bør tildeles beføjelser til at håndhæve EF-traktatens artikel 85 (karteller) og 86 (misbrug af dominerende stilling)

- den svenske offentlige sektor er forholdsvis stor, så myndighedernes bestræbelser på at effektivisere den er yderst velkomne

- Sverige er blandt de medlemsstater, der har gennemført de mest omfattende reformer af forsyningssektoren i EU. Selv om der er gjort en indsats for at sikre ligestilling mellem de forskellige leverandører, er der behov for en yderligere indsats for sikre, at dominerende virksomheder ikke udgør en potentiel trussel for markedseffektiviteten. Det bør overvejes at vedtage yderligere foranstaltninger for at øge konkurrencen og udvide adgangen for nytilkommere i denne sektor

- regulering, der begrænser mulighederne for at åbne nye dagligvarebutikker, begrænser konkurrencen i detailhandelen.

Arbejdsmarkedet

Den samlede beskæftigelse har været faldende gennem hele 1990'erne på grund af økonomisk afmatning, men der var dog et vist opsving i 1998, og beskæftigelsesgraden ligger fortsat blandt de højeste i EU. Beskæftigelsen blandt kvinder er koncentreret i et begrænset antal erhverv, især i sundheds- og socialsektoren. Sverige ligger over EU-gennemsnittet i henseende til kvinders erhvervsfrekvens og deltidsbeskæftigelse. Ledigheden var under EU-gennemsnittet i 1998. Den svenske arbejdsmarkedspolitik lægger med rette vægt på investeringer i menneskelig kapital, bl.a. gennem erhvervsuddannelse og færdighedsudvikling på arbejdspladsen. Den har lagt stor vægt på aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger, som dog har vist sig at være mindre virkningsfulde i situationer med høj ledighed. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- regeringens planer om at fremme jobskabelsen i de private virksomheder og reducere det samlede antal personer i arbejdsmarkedsprogrammer samtidig med, at programmerne målretter nøjere, og flere deltager i arbejdsmarkedstræning

- i betragtning af den mangel på incitamenter, der følger af det meget høje skattetryk på arbejdskraften, især de lavtlønnede og mellemindkomsterne, kombineret med generøse offentlige ydelser, må regeringens plan om at benytte det budgetmæssige råderum til at nedsætte skatterne på arbejdskraften, primært de lavtlønnede og mellemindkomsterne, også hilses velkommen

- yderligere omlægninger af de offentlige ydelser og bistandsordninger med det formål at præcisere kriterierne for at komme i betragtning, indføre gradvis stigende krav til de ledige, styrke overvågningen af administrationen og sikre effektive incitamenter til at acceptere jobtilbud bør supplere og opveje indsatsen med skatte- og aktiveringsordningerne.

15. Det Forenede Kongerige

Den økonomiske vækst i Det Forenede Kongerige ventes i 1999 at blive lavere og falde ned under trendvæksten.

Budgetpolitikken

Budgetpolitikken bør fokusere på følgende:

- de bebudede udgiftsplaner bør følges nøje, så regeringens finanspolitiske tommelfingerregler (over konjunkturforløbet: låntagning kun til investeringer og ikke til finansiering af løbende udgifter; samt fastholdelse af den offentlige nettogældskvote på et stabilt og forsigtigt niveau) kan overholdes. Derved vil den mellemfristede målsætning om offentlige finanser tæt på ligevægt, kunne opfyldes, som der kalkuleres med i budgettet for 1999/2000

- regeringen bør straks tage korrigerende skridt, hvis der er tegn på en forværring i statsfinanserne, som ikke har sin forklaring i konjunkturudviklingen.

Produkt- og kapitalmarkederne

Siden 1980'erne har UK gennemført omfattende reformer på dets produktmarkeder. Der findes alligevel svagheder i konkurrenceevnen. I konsekvens heraf er der behov for en yderligere indsats på specifikke områder:

- selv om UK hidtil har udvist forholdsvis gode resultater i henseende til at gennemføre lovgivningen vedrørende det indre marked, er der sket ringe fremskridt på det seneste, og der er behov for en yderligere indsats, specielt på transportområdet

- inden for konkurrencepolitikken vil ny lovgivning medføre en styrkelse af kompetencen hos Office of Fair Trading. Disse reformer bør gennemføres til fulde

- små virksomheders vækst til større innovation og F& U-udgifterne (især F& U i SMV) er alle forholdsvis ringe i UK. UK har et højtudviklet marked for risikovillig kapital, men kun en lille del af disse midler går til nystartede virksomheder. Regeringens justering af skattestrukturen til fordel for SMV og ændring af insolvens- og konkurslovene skulle bidrage til at rette op på situationen.

Arbejdsmarkedet

De senere års arbejdsmarkedsreformer har medvirket kraftigt til at forbedre UK's beskæftigelses- og ledighedsresultater. UK's beskæftigelsesgrad, som ligger på 71 %, er blandt de højeste i EU, idet ledigheden faldt fra over 10 % i 1992 til omkring 6 % i 1998. "New Deal"- og "Welfare to Work"-initiativerne skulle sikre bedre resultater for unge ledige og langtidsledige og markere en ny begyndelse i henseende til investeringer i uddannelse. I konsekvens heraf bør reformer især fokusere på følgende områder:

- den store vægt, der i den nationale beskæftigelsesplan lægges på aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger, bør ledsages af en løbende indsats for at sænke den effektive marginalskat på de lavtlønnede

- der planlægges eller er for nylig blevet iværksat yderligere bestræbelser på at løse problemerne med de regionale forskelle i ledigheden og undgåelse af social eksklusion. I denne sammenhæng vil en fuld gennemførelse af de nye initiativer i relation til selvstændige på lokalt plan og fremme af økonomisk overkommelige børnepasningsordninger være hensigtsmæssig. Det er endnu for tidligt at sige, om der er behov for yderligere initiativer i denne retning.

Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 1999.

På Rådets vegne

S. NIINISTÖ

Formand