KOMMISSIONENS BESLUTNING af 29. maj 1996 om statsstøtte til Walzwerk Ilsenburg GmbH (Kun den tyske udgave er autentisk) (Tekst af betydning for EØS) (96/544/EKSF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 4, litra c),

under henvisning til Kommissionens beslutning nr. 3855/91/EKSF af 27. november 1991 om fællesskabsregler for støtte til jern- og stålindustrien (1), særlig artikel 5 og 6,

efter opfordring fra de interesserede parter i henhold til artikel 6, stk. 4, i ovennævnte beslutning om at fremsætte deres bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I

Ved telefax af 24. november 1994, der blev registreret i Kommissionen den 25. november 1994, anmeldte de tyske myndigheder et støtteforslag til fordel for Walzwerk Ilsenburg GmbH. De ønskede med en investeringsstøtte på 5,85 mio. DM og skattelettelser på 0,9505 mio. DM at fremme en investering på 29,5 mio. DM.

Kommissionen besluttede den 15. februar 1995 at indlede proceduren efter artikel 6, stk. 4, i beslutning nr. 3855/91/EKSF af 27. november 1991, i det følgende benævnt »stålstøttereglerne«, vedrørende ovennævnte støtte.

Efter Kommissionens opfattelse faldt støtten ind under artikel 5 i stålstøttereglerne og skulle derfor i henhold til artikel 6, stk. 1, være anmeldt senest 30. juni 1994. Ifølge ovennævnte bestemmelser kunne støtten kun være i overensstemmelse med fællesmarkedet indtil 31. december 1994.

Ved skrivelse af 10. marts 1995 blev de tyske myndigheder underrettet om ovennævnte beslutning, der blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (2).

De tyske myndigheder reagerede ved skrivelse af 19. april 1995 og fremhævede bl.a. følgende forhold:

- man forstod fra tysk side, at den forsinkede anmeldelse gav anledning til problemer for Kommissionen, men denne havde dog også accepteret andre forsinkede anmeldelser

- moderselskabet Preussag Stahl AG havde på grundlag af en skrivelse fra Kommissionen af 21. december 1994 antaget, at statsstøtten var blevet godkendt. I skrivelsen blev der henvist til en skrivelse fra Preussag Stahl AG af 7. december 1994 til to medlemmer af Kommissionen, hvori Kommissionen var blevet opfordret til at undersøge statsstøtten

- forbundsregeringen, delstatsregeringen i Sachsen-Anhalt og virksomheden havde på grund af sagens hastende karakter været berettiget til at opfatte ovennævnte skrivelse som et positivt resultat af Kommissionens undersøgelse

- delstaten Sachsen-Anhalt og virksomheden havde aftalt, at støtten skulle udbetales den 23. december 1994

- delstaten Sachsen-Anhalt og virksomheden havde betragtet ovennævnte skrivelse som den reelle godkendelse, og de efterfølgende skridt var baseret på legitime forventninger.

Fra de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter modtog Kommissionen følgende bemærkninger:

- den 30. november 1995 henviste en medlemsstats faste repræsentation til, at støtten tilsyneladende ikke var i overensstemmelse med artikel 5 i stålstøttereglerne, og den lagde vægt på nøje overholdelse af EKSF-stålstøttereglerne

- den 30. november 1995 meddelte en stålvirksomhed, at anmeldelsen ifølge stålstøttereglerne skulle have været foretaget senest 30. juni 1994, og at anmeldelsen den 25. november 1994 derfor var sket for sent. Ifølge artikel 5 i stålstøttereglerne var regional investeringsstøtte endvidere kun forenelig med fællesmarkedet indtil 31. december 1994, og ifølge artikel 14 i EKSF-traktaten er Den Høje Myndigheds beslutninger (dvs. Kommissionens beslutninger) bindende i alle enkeltheder.

- den 24. november 1995 meddelte en stålproducentsammenslutning, at Kommissionen ikke længere havde beføjelse til at godkende støtten, da de særlige bestemmelser i artikel 5 i stålstøttereglerne ikke længere var gældende

- den 1. december 1995 bad endnu en stålvirksomhed om, at støtten ikke blev godkendt, og den henviste endvidere til, at det var uden betydning for den foreliggende sag, om støtten resulterede i en kapacitetsforøgelse eller ikke, da formålet med investeringen var rationalisering af produktionen og forbedring af konkurrenceevnen.

Ovennævnte bemærkninger blev sendt til de tyske myndigheder ved skrivelse af 15. januar 1996.

Ved skrivelse af 20. februar 1996 fremsatte de tyske myndigheder sine bemærkninger hertil.

De henviste til, at stålstøttereglerne ikke forbyder en positiv beslutning i tilfælde af forsinket anmeldelse og fremhævede, at virksomheden ifølge Kommissionens skrivelse af 21. december 1994 var beskyttet af legitime forventninger. De tilføjede, at en forbedring af konkurrenceevnen på grund af støtten var dækket ind af artikel 5 i stålstøttereglerne og ifølge deres mening acceptabel.

II

Den omhandlede støtte skal anvendes til ombygning af et valseværk med henblik på produktion af tykke plader. Disse produkter falder ind under EKSF-traktaten, og statsstøtte til en sådan investering er således i princippet forbudt i henhold til EKSF-traktatens artikel 4, litra c).

På grundlag af stålstøttereglerne kan visse støtteforanstaltninger imidlertid betragtes som forenelige med det fælles marked for stål. Artikel 2, 3 og 4 i stålstøttereglerne finder ikke anvendelse, da støtten ikke skal anvendes til forskning og udvikling, miljøbeskyttelse eller lukning.

I det foreliggende tilfælde finder artikel 5 i stålstøttereglerne anvendelse, ifølge hvilken investeringsstøtte til stålvirksomheder, der er ydet i henhold til generelle regionalstøtteordninger, indtil den 31. december 1994 kan betragtes som forenelige med fællesmarkedet, såfremt den støttemodtagende virksomhed er etableret på den tidligere Tyske Demokratiske Republiks område, og støtten ledsages af en nedsættelse af den samlede produktionskapacitet på dette område.

Det fremgår dog klart af artikel 5 i stålstøttereglerne, at Kommissionen kun har beføjelse til at erklære regional investeringsstøtte for forenelig med det fælles stålmarked frem til den 31. december 1994, og at den ikke har en sådan beføjelse efter den 31. december 1994.

Fra 1. januar 1995 er det ifølge stålstøttereglerne ikke mere muligt at erklære regional investeringsstøtte til fordel for stålvirksomheder i Tyskland forenelig med det fælles marked for stål, da artikel 1, stk. 1, og artikel 5 i ovennævnte stålstøtteregler ikke giver mulighed for en sådan forenelighed med fællesmarkedet efter 31. december 1994 og det uafhængigt af, om støtten, hvis den var rettidigt anmeldt, kunne være godkendt eller ikke.

III

Bemærkningerne fra de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter bekræfter Kommissionens opfattelse og behøver derfor ikke drøftes yderligere.

Et af de af den tyske regering anførte argumenter gik ud på, at de tyske myndigheder var klar over, at anmeldelsen var sket for sent, men at Kommissionen dog også havde truffet beslutninger i andre sager, der var anmeldt for sent.

Ifølge artikel 6, stk. 1, i stålstøttereglerne skulle den regionale investeringsstøtte, der falder ind under artikel 5 i reglerne, have været anmeldt senest 30. juni 1994. Med denne frist burde Kommissionen have haft tilstrækkelig tid til at behandle de planlagte støtteforanstaltninger inden 31. december 1994.

Det er korrekt, at Kommissionen har truffet beslutninger i sager, der er blevet anmeldt efter 30. juni 1994, men kun i de tilfælde, hvor disse beslutninger kunne træffes inden 31. december 1994.

I det foreliggende tilfælde modtog Kommissionen anmeldelsen den 25. november 1994, dvs. for sent i forhold til fristen den 30. juni 1994. Kommissionen anså det ikke for muligt at træffe nogen beslutning inden 31. december 1994, da den skønsmæssigt ansatte investering på 29,5 mio. DM overskred den fastsatte maksimumsgrænse på 10 mio. ECU. Ifølge artikel 6, stk. 3, i stålstøttereglerne skal Kommissionen indhente udtalelse fra medlemsstaterne om regionale investeringsstøtteordninger, når den pågældende investering eller de samlede investeringer, der skal støttes i tolv på hinanden følgende måneder, overstiger 10 mio. ECU, inden den tager stilling dertil.

Tiden fra den 25. november 1994 (dato for anmeldelsens registrering) og den 21. december 1994 (Kommissionens sidste møde inden 31. december 1994), dvs. 17 arbejdsdage, var ikke tilstrækkelig til at forberede skrivelser til medlemsstaterne på de forskellige sprog, fremsende disse og vedtage en endelig beslutning.

Der skal gøres opmærksom på, at Kommissionen i henhold til artikel 6, stk. 3, i stålstøttereglerne i forbindelse med støtteprojekter i henhold til artikel 5 i reglerne, vedrørende investeringer, der overstiger 10 mio. ECU, skal indhente udtalelse fra medlemsstaterne, inden den tager stilling til projekterne. De berørte investeringer på 29,5 mio. DM (på grundlag af kursen fra november 1994: 15,395 mio. DM) overskrider denne maksimumsmængde. Kommissionen kan ikke i løbet af 17 arbejdsdage, inklusive modtagelsesdatoen, nå at konsultere medlemsstaterne og udarbejde en beslutning på grundlag af deres bemærkninger.

Som et andet argument anførte den tyske regering, at den, delstatsregeringen i Sachsen-Anhalt og virksomheden havde været berettiget til at betragte skrivelsen af 21. december 1994, hvormed moderselskabet for støttemodtageren var blevet underrettet om støttens godkendelse, som en positiv beslutning, og at delstaten og virksomheden havde udbetalt og modtaget støtten i god tro.

Det er staten, der skal have tilladelse af Kommissionen til at udbetale støtten, og ikke modtageren, der skal have tilladelse til at modtage den.

Skrivelsen af 21. december 1994 kom ikke fra konkurrencekommissæren eller dennes tjenestegrene. Hverken forbundsregeringen eller delstatsregeringen kunne betragte skrivelsen som en godkendelse af støtten, da det er almindeligt kendt, at Kommissionens beslutning i statsstøttesager ikke fremsendes ved en skrivelse til støttemodtageren eller dennes moderselskab, men ved en skrivelse fra Kommissionen til den pågældende medlemsstat.

Skrivelsen af 21. december 1994 kunne ikke give anledning til legitime forventninger hos hverken forbundsregeringen, delstatsregeringen eller støttemodtageren, da

- begge regeringer var klar over, at anmeldelsen var indsendt for sent, og det derfor ikke var muligt at vedtage en beslutning inden 31. december 1994. Formelt skete anmeldelsen for sent, da den var blevet indsendt efter 30. juni 1994. Denne dato anføres i artikel 6, stk. 1, i stålstøttereglerne som det tidspunkt, hvor den støtte, der falder ind under artikel 5 i reglerne, skal være anmeldt til Kommissionen. Anmeldelsen kom også for sent af praktiske grunde, da der på grund af støttens størrelse (29,5 mio. DM) ifølge artikel 6, stk. 3, i stålstøttereglerne kræves forudgående høring af medlemsstaterne, inden Kommissionen kan vedtage nogen beslutning. Det understreges, at Kommissionen i henhold til artikel 6, stk. 5, i stålstøttereglerne har tre måneder til at vedtage en beslutning i tilfælde som dette. Den tid, Kommissionen havde til rådighed, var ikke tilstrækkelig til at tilkendegive sin stillingtagen.

- forbundsregeringen ved skrivelse af 1. december 1994 fra direktøren med ansvar for statsstøtte i Generaldirektoratet for Konkurrence udtrykkeligt blev underrettet om, at det ikke var muligt at tage stilling til spørgsmålet. I denne skrivelse blev forbundsregeringen endvidere opfordret til at trække anmeldelsen tilbage for at undgå, at proceduren kun blev indledt på grund af manglende overholdelse af anmeldelsesfristen

- Tysklands Faste Repræsentation den 21. december 1994 modtog en telefax fra Kommissionens generalsekretariat vedrørende godkendelse af regional investeringsstøtte til fordel for EKSF-selskaber. Et af støttenumrene i denne telefax var N 308/94. Dette støttenummer omhandlede en anmeldt statsstøtte til fordel for Walzwerk Ilsenberg GmbH, der var anmeldt til Kommissionen den 10. maj 1994. Ved skrivelse af 9. juni 1994 fik Tyskland meddelelse om, at støtten var registreret under N 308/94.

Efter modtagelsen af ovennævnte telefax må den tyske regering været gået ud fra, at skrivelsen fra et af kommissionsmedlemmerne fra 21. december 1994 til Preussag Stahl AG var støttet på antagelsen af, at det i forbindelse med statsstøtte N 308/94 handlede om det tilfælde, som Preussag Stahl AG refererede til i sin skrivelse af 7. december 1994, og hvorom Kommissionen vedtog en positiv beslutning den 21. december 1994

- hverken Tyskland eller støttemodtageren anfægtede beslutningen om at indlede proceduren efter artikel 6 i stålstøttereglerne, og da det ved skrivelse af 23. februar 1995 blev meddelt, at skrivelsen af 21. december 1994, hvis den havde kunnet givet indtryk af, at den pågældende støtte var blevet godkendt, beroede på en fejltagelse.

Både ved en global og separat betragtning af ovennævnte argumenter burde det være blevet klart for såvel forbundsregeringen som delstatsregeringen i Sachsen-Anhalt, at Kommissionen den 21. december 1994 ikke godkendte den støtte, der var blevet anmeldt den 24. november 1994, og at skrivelsen af 21. december 1994 til Preussag Stahl AG, der ikke var blevet afsendt af konkurrencekommissæren eller dennes tjenestegrene, ikke kunne sættes i forbindelse med denne anmeldelse af en statsstøtte.

Derfor kunne det ikke gøres gældende, at de tyske myndigheder havde handlet i god tro, da de fastsatte udbetalingen af støtten til den 23. december 1994.

IV

Da Kommissionen i henhold til artikel 5 i stålstøttereglerne kun erklærer regional investeringsstøtte forenelig med fællesmarkedet indtil 31. december 1994, og da den ikke inden dette tidspunkt kunne tage stilling til den anmeldte statsstøtte, er den berørte anmeldte støtte i henhold til artikel 1, stk. 1, i stålstøttereglerne ikke forenelig med fællesmarkedet og forbudt i henhold til EKSF-traktatens artikel 4, litra c).

Den allerede udbetalte støtte må kræves tilbagebetalt, da den ikke er forenelig med fællesmarkedet og forbudt i henhold til EKSF-traktaten -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den investeringsstøtte på 5,85 mio. DM og de skattelettelser på 0,9505 mio. DM, som delstaten Sachsen-Anhalt har udbetalt EKSF-virksomheden Walzwerk Ilsenburg GmbH, udgør statsstøtte, som ikke er forenelig med fællesmarkedet, og som er forbudt i henhold til EKSF-traktaten og beslutning nr. 3855/91/EKSF.

Artikel 2

Tyskland skal kræve støtten tilbage fra støttemodtageren. Tilbagebetalingen skal ske i overensstemmelse med procedurerne og bestemmelserne i tysk ret, herunder bestemmelserne om rente, som beregnes ved hjælp af den referencesats, der anvendes ved vurdering af regionale støtteordninger, at regne fra datoen fra støttens udbetaling.

Artikel 3

Tyskland skal inden for to måneder fra meddelelsen af denne beslutning underrette Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfærdiget i Bruxelles, den 29. maj 1996.

På Kommissionens vegne

Karel VAN MIERT

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 362 af 31. 12. 1991, s. 57.

(2) EFT nr. C 289 af 31. 10. 1995, s. 11.