KOMMISSIONENS BESLUTNING af 4. december 1991 om en procedure i henhold til EOEF-Traktatens artikel 85 (IV/33.157 - Eco System/Peugeot) (Kun den franske udgave er autentisk) (92/154/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i Traktatens artikel 85 og 86 (1), senest aendret ved akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, saerlig artikel 3,

under henvisning til Kommissionens forordning (EOEF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af Traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af salgs- og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer (2), aendret ved akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, saerlig artikel 10, nr. 2,

under henvisning til den begaering, som virksomheden Eco System SA, Rouen (Frankrig), indgav den 19. april 1989, hvori den for det foerste gjorde gaeldende, at virksomhedskoncernen Peugeot SA, og saerlig dens datterselskab Automobiles Peugeot SA, Paris, havde overtraadt bestemmelserne i Traktatens artikel 85, stk. 1, ved at laegge hindringer i vejen for parallelimport formidlet af Eco System, for det andet anmodede Kommissionen om at bringe overtraedelsen til ophoer,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 27. november 1989 om at indlede en procedure i denne sag,

efter at have givet Peugeot SA og Automobiles Peugeot SA lejlighed til at fremsaette deres bemaerkninger til Kommissionens klagepunkter, jf. artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17, og bestemmelserne i Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Raadets forordning nr. 17 (3),

efter hoering af Det Raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal, og

ud fra foelgende betragtninger:

I. SAGSFREMSTILLING

Procedurens art

(1) Naervaerende beslutning vedtages, i henhold til artikel 3 i forordning 17, som foelge af den klage, som virksomheden Eco System SA, Rouen (Frankrig), i sin egenskab af befuldmaegtiget, der handler paa vegne af de endelige forbrugere i Frankrig, som oensker at koebe et Peugeot-koeretoej gennem Eco System SA, indgav den 19. april 1989 under henvisning til de hindringer, nettene af eneforhandlere af maerkerne Peugeot og Talbot i Belgien og Luxembourg har lagt i vejen for virksomheden siden begyndelsen af marts 1989.

(2) Klagen er rettet mod Automobiles Peugeot SA, som ophavsmand til de naevnte hindringer, og mod de tre foelgende forhandlere, fordi de har naegtet at gennemfoere de salgsaftaler, som er blevet dem forelagt gennem Eco System:

1. Peugeot Talbot Belgique SA, Nivelles

2. Peugeot Talbot Service SA, Bruxelles

3. G. Gewelt bvba, Heverlee.

Eco Systems klage

(3) Eco System anmoder Kommissionen om at paalaegge Peugeot SA og Automobiles Peugeot SA at ophaeve de for virksomheden alvorlige og skadelige virkninger af foernaevnte hindringer, som foerst og fremmest kan henfoeres til en rundskrivelse, der blev udsendt inden for Peugeot-Talbot-distributionsnettet i Belgien, Frankrig og Luxembourg den 9. maj 1989.

Eco System mener, at isaer denne rundskrivelse beroevede firmaet enhver mulighed for fortsat at tilbyde de franske brugere, som oenskede at koebe personbiler af maerket Peugeot i Belgien og Luxembourg, sine tjenester, hvorved rundskrivelsen paafoerte virksomheden saa alvorlige skader, at dens mulighed for fortsat at virke som mellemhandler blev oedelagt.

Virksomhederne

(4) Automobiles Peugeot SA, Paris, som er en dattervirksomhed af Peugeot SA (PSA), tilhoerer sammen med Automobiles Citroën SA koncernens motorkoeretoejssektion (i det foelgende benaevnt »Peugeot«).

PSA rundsendte den 9. maj 1989 den af Eco System anfaegtede rundskrivelse, saerlig til medlemmerne af virksomhedens net i Frankrig, Belgien og Luxembourg.

Automobiles Peugeot SA, som er koncernens industrisektion, producerer koeretoejer af maerkerne Peugeot og Talbot, som bl.a. forhandles i Frankrig, Belgien og Luxembourg, som tegner sig for halvdelen af salget. I 1988 laa det samlede antal indregistreringer af nye personbiler af disse to maerker paa 1 052 000 i Vesteuropa (8 % af markedet), 491 800 (22 %) i Frankrig og 42 500 (9,2 %) i Belgien/Luxembourg.

(5) Peugeot Talbot Belgique SA (PTB), som er en dattervirksomhed af Automobiles Peugeot SA, har til opgave at importere nye koeretoejer af maerkerne og videresaelge dem til de godkendte forhandlere (79 eneforhandlere, 3 dattervirksomheder og 383 agenter, dvs. 465 i alt i 1988). Virksomheden havde i 1988 en samlet omsaetning paa [. . .] (4), svarende til [. . .] koeretoejer.

(6) Peugeot Talbot Service SA (PTS), som er en anden dattervirksomhed af Automobiles Peugeot SA, er selv en af de godkendte PTB-forhandlere og saelger de nye vogne gennem tre belgiske filialer (to i Bruxelles og en i Antwerpen). Virksomheden havde i 1988 en samlet omsaetning paa [. . .] bfr., svarende til salget af [. . .] vogne, hvoraf [. . .] blev leveret til mellemhandlere, som handler paa grundlag af en fuldmagt, heriblandt Eco System, som formidlede salget af [. . .] vogne.

(7) G. Gewelt bvba er en af de godkendte Peugeot-Talbot-forhandlere i Belgien. Det drejer sig om en selvstaendig handelsvirksomhed, som i 1988 havde en samlet omsaetning paa [. . .] bfr., hvoraf [. . .] hidroerer fra salget af [. . .] nye Peugeot-biler, hvoraf [. . .] blev solgt gennem Eco System.

(8) Eco System har siden 1985 vaeret specialiseret i formidling af endelige franske brugeres koeb af personbiler i udlandet. For regnskabsaaret 1. september 1988 til 31. august 1989 havde firmaet opkraevet et samlet provisionsbeloeb paa [. . .] ffr, hvilket svarer til en gennemsnitlig provision paa 3 % for ca. 1 500 koeretoejer. Det er ikke muligt at beregne det noejagtige antal personbiler, som franske brugere har importeret individuelt. Den europaeiske faglige organisation af forhandlere og reparatoerer, CECRA, anslaar dog dette tal til ca. 30 000 i 1988 for samtlige maerker, hvoraf en tredjedel er importeret via mellemhandlere; fordelingen paa de enkelte maerker er meget ujaevn med en klar overvaegt at franske maerker.

I perioden fra 1988 til maj 1989 kunne Eco Systems kunder ogsaa henvende sig til virksomheden Euro Service, Rouen, som er knyttet til Eco System ved personlige baand, med henblik paa opfyldelsen af godkendelsesformaliteterne og andre tekniske eller administrative formaliteter.

I 1988 androg Euro Services tjenesteydelser over for disse kunder [. . .] ffr., og nettoresultatet foer skat var paa [. . .] ffr.

Eksklusivt og selektivt salg af motorkoeretoejer

(9) Peugeot- og Talbot-vognene forhandles i Belgien, Luxembourg og Frankrig af det samme net af godkendte forhandlere og i henhold til en standarddistributionsaftale. De tidligere versioner af denne standardaftale var blevet anmeldt formelt til Kommissionen inden ikrafttraedelsen den 1. juli 1985 af forordning (EOEF) nr. 123/85, hvori der i henhold til EOEF-Traktatens artikel 85, stk. 3, bevilges fritagelse for visse kategorier af eksklusive og selektive salgsaftaler og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer. Den 24. december 1985, dvs. efter forordningens ikrafttraeden, meddelte Automobiles Peugeot SA en ny standardaftale til Kommissionen. Som foelge af forordningen er foernaevnte formelle anmeldelse blevet overfloedig fra 1. juli 1985, hvilket Kommissionen har gjort opmaerksom paa i et brev, som blev sendt til Automobiles Peugeot SA den 23. marts 1987.

(10) Den nugaeldende standarddistributionsaftale mellem Peugeot og distributionsnettets eneforhandlere, saerlig i Frankrig, Belgien og Luxembourg, indeholder stort set de klausuler, der saedvanligvis findes i aftaler om eksklusivt og selektivt salg af motorkoeretoejer. Peugeot kraever fritagelse for denne aftale i henhold til forordningen.

Forskelle mellem prisniveauerne i Belgien, Luxembourg og Frankrig

(11) I 1987, 1988 og 1989 laa nettopriserne, uden afgift, for salg til endelige forbrugere, som Peugeot offentliggjorde i sine tariffer og kataloger og anbefalede til sine godkendte forhandlere (tarifpriser), vaesentligt hoejere (i det mindste 10 % i visse tilfaelde pr. 1. januar 1989) i Frankrig end i Belgien og Luxembourg for samme eller tilsvarende koeretoejer i aftaleprogrammerne.

(12) Kommissionen indledte i begyndelsen af 1990 en raekke undersoegelser hos forskellige producenter for at faa kendskab til den reelle betydning af disse prisforskelle mellem de forskellige EF-lande og deres aarsag. Resultaterne af disse undersoegelser, som omfatter samtlige maerker, er i oejeblikket ved at blive analyseret. Det kan dog allerede nu konstateres, at et stigende antal brugere, saerlig franskmaend, er interesserede i at koebe deres nye bil i udlandet, saerlig i Belgien eller Luxembourg. Derimod er det under denne procedure blevet bekraeftet, at hverken Peugeots godkendte forhandlere eller forhandlerne af de oevrige maerker har forsoegt at drage fordel af disse prisforskelle ved at forsyne sig hos hinanden.

Den anfaegtede rundskrivelse

(13) Rundskrivelsen af 9. maj 1989 blev udsendt af Peugeot SA, efter at firmaet den 25. april 1989 havde forelagt Generaldirektoratet for Konkurrence et udkast til orientering uden dog at foretage en formel anmeldelse. Automobiles Peugeot SA sendte rundskrivelsen til alle godkendte forhandlere i Belgien, Luxembourg og Frankrig, via de respektive datterselskaber i disse lande. Skoent denne rundskrivelse helt klart tager sigte paa Eco System, er der tale om en generel instruks, saaledes som Peugeot bekraeftede i sin redegoerelse til Kommissionen den 25. august 1989. Under henvisning til distributionsaftalen beordrer rundskrivelsen forhandlerne til at suspendere deres leveringer til firmaet Eco System med den begrundelse, at sidstnaevnte udoever en virksomhed, som kan sidestilles med salgsvirksomhed, samtidig med at det i retlig henseende har status som befuldmaegtiget. Rundskrivelsen indeholder en instruks til forhandlerne og deres agenter om ikke laengere at tage imod ordrer fra Eco System paa nye koeretoejer af maerket Peugeot eller Talbot, hvad enten Eco System handler paa egne vegne eller paa vegne af sine fuldmagtsgivere, og ikke at levere saadanne koeretoejer til Eco System, saa laenge firmaets organisation og virksomhed er uaendret. Det understreges i rundskrivelsen, at disse instrukser generelt gaelder for ethvert organ, som maatte handle paa lignende vilkaar som Eco System.

De i rundskrivelsen indeholdte argumenter kan sammenfattes som foelger:

a) Enhver person, som udoever virksomhed som befuldmaegtiget i erhvervsmaessigt oejemed, udoever en virksomhed, som alene paa grund af sin erhvervsmaessige karakter kan sidestilles med koeb og salg.

Dette er netop tilfaeldet med Eco System, som paa grundlag af sin virksomhed som befuldmaegtiget driver almindelig handelsvirksomhed og saaledes bl.a. ivaerksaetter reklamekampagner i medierne, paa messer og paa udstillinger samt via telenet og disponerer over forretningslokaler, hvoraf visse hoerer til kategorien store detailhandelsvirksomheder.

b) Enhver befuldmaegtiget, som selv paatager sig de oekonomiske risici i forbindelse med fuldmagtsgivernes transaktioner, udoever dermed en virksomhed, som kan sidestilles med koeb og salg.

Dette er netop tilfaeldet med Eco System, som til trods for, at der helt klart foreligger en skriftlig fuldmagt til at undersoege markedet, i forholdet til nye kunder paatager sig samtlige risici i forbindelse med de transaktioner, firmaet foretager, hvad enten det er i den indledende fase, hvor det drejer sig om at erhverve koeretoejerne hos leverandoererne (prisforskelle, valutakursaendringer, forhandlerrabatter, omsaetningsrabatter samt spoergsmaalet om, hvorvidt den bestilte model er til raadighed osv.) eller i den afsluttende kundeorienterede fase (prisgaranti, overholdelse af leveringsfrister, kundernes insolvens, annullering af ordrer, tilbagebetaling af beloeb, som er modtaget i forbindelse med ordreafgivelsen osv.).

c) Enhver fuldmagtshaver, som modtager et vederlag af samme stoerrelsesorden som en godkendt forhandler, skoent han ikke har de samme udgifter og forpligtelser, udoever dermed en virksomhed, som kan sidestilles med koeb og salg.

Dette er netop tilfaeldet for Eco System, som for hver af sine transaktioner opkraever et vederlag, som langt overstiger det saedvanlige niveau for mellemhandlerne, eftersom Eco Systems vederlag mindst svarer til det gennemsnitlige vederlag for godkendte Peugeot-forhandlere, skoent Eco System ikke skal paatage sig de samme byrder vedroerende salg og service, som en Peugeot-forhandler maa paatage sig.

I oevrigt konkluderer rundskrivelsen, at den globale karakter af Eco Systems samlede ydelser ogsaa i sig selv er en faktor, som sidestiller Eco System, saaledes som firmaet er organiseret i oejeblikket, med en eksklusiv og selektiv forhandler af motorkoeretoejer, jf. forordning (EOEF) nr. 123/85.

Beskrivelse af Eco Systems funktionsmaade

(14) Eco Systems vedtaegtsmaessige formaal er at tilbyde franske forbrugere at koebe deres motorkoeretoej for dem i det land, hvor prisen er mest fordelagtig. Virksomheden havde i begyndelsen af 1989 en personalestyrke paa ca. femten personer. I slutningen af 1989 var der kun fem ansatte, foruden seks medarbejdere, som var udstationeret hos Euro Service, som er naevnt i det foregaaende. Firmaet har i oevrigt ca. 20 provisionsloennede korrespondenter over hele Frankrig, som udfoerer 50 % af virksomhedens transaktioner. Banken Paribas erhvervede i 1988 en andel paa 10 % af kapitalen. Eco System yder ingen garnati, den yder ingen eftersalgsservice og virksomheden tilbagekoeber heller ikke kundernes brugte biler. I praksis indsamler den ved en aktiv indsats paa nationalt plan, saerlig ved at reklamere i samtlige medier, skriftlige fuldmagter fra interesserede franske brugere. Eco System har ikke noget vognlager og noejes med at udstille vogne, som allerede er solgt, men endnu ikke leveret, i sine udstillingsvinduer - hvoraf det ene befinder sig i Rouen, det andet paa Avenue des Champs Elysées i Paris.

(15) Eco Systems transaktioner finder hovedsagelig sted mellem Belgien og Frankrig; ifoelge de foreliggende oplysninger afvikles de paa foelgende maade:

Koeberen giver Eco System en skriftlig, tidsbegraenset fuldmagt, udfaerdiget paa en standardformular, dvs. paa forhaand, til paa hans vegne at finde og erhverve et koeretoej af et bestemt maerke, af en bestemt model, med bestemte karakteristika til en maksimumspris, som fastsaettes i franske francs. Fuldmagten indeholder detaljerede oplysninger om alle udgifter til moms og andre afgifter samt alle andre omkostninger og udgifter vedroerende de forskellige formaliteter og transaktioner, som foreslaas koeberen med henblik paa transport og import, og der fastsaettes i fuldmagten en provision til Eco System paa mellem 2 og 3 %, hvori der ikke er medregnet eventuelle ydelser leveret af Euro Service. Sammen med denne fuldmagt til at undersoege markedet indbetaler koeberen et acontobeloeb paa saedvanligvis 10 % af koeretoejets pris til Eco System. Ud over koeretoejets pris er leveringsstedet i Frankrig samt leveringsfristen og datoen for fuldmagtens ophoer angivet skriftligt. Saelgeren udskriver altid fakturaen direkte til koeberen, ikke til Eco System, og prisen, som angives i belgiske francs, beregnes uden afgift, da vognen er bestemt til eksport. Koebsprisen betales til den saelgende forhandler straks ved Eco Systems eller et finansielt organs overtagelse af koeretoejet. Umiddelbart efter vognens levering til koeberen paa det sted, der er fastsat i fuldmagten, betaler koeberen beloebet til Eco System.

En reklamebrochure, som Eco System har udgivet i form af en haandbog, indholder detaljerede oplysninger om alle de serviceydelser, som Eco System og Euro Service tilbyder deres kunder. Paa det tidspunkt, da de her omhandlede begivenheder fandt sted, udgav og omdelte Carrefour, som er en kaede af store detailhandelsvirksomheder, i sit eget navn en tilsvarende brochure, men i en anden farve. Paa dette tidspunkt, september 1988, havde Eco System indgaaet en aftale om samarbejde med denne kaede, som havde stillet et lokale i et stort supermarked i den parisiske forstad til raadighed for Eco System.

Transaktionen, set i relation til den endelige forbruger, foregaar paa foelgende maade. Eco System overfoerer eller foretager det fornoedne med henblik paa overfoerslen til Belgien af det samlede beloeb, der opkraeves for koeb af vognen, og foretager den fysiske afhentning af koeretoejet eller soerger herfor; desuden organiserer Eco System transporten til Rouen, som er det saedvanlige fortoldningssted. Til at begynde med indregistreres koeretoejet foreloebigt i Belgien; indregistreringen foretages i kundens navn, og Eco System garanterer, at koeretoejet indregistreres endeligt i Frankrig i overensstemmelse med gaeldende regler. Eco System ordner alle formaliteter og betaler alle udgifter i forbindelse med import, transport, indregistrering og forsikringer i koeberens navn. Den ekstra betalingsfrist, som koeberen opnaar takket vaere Eco System, er af tre til fire dages varighed, og transaktionerne foregaar paa foelgende maade. I foerste fase sender den belgiske forhandler en telefax til Eco System med besked om, at det koeretoej, som er beskrevet udfoerligt i fuldmagten, er til raadighed i forhandlerens forretning. Eco System underretter straks kunden, som dernaest underretter sit bilforsikringsselskab. I anden fase modtager Eco System fakturaen og giver den noedvendige ordrer til at indbetale beloebet til saelgeren i Belgien. Koeberen bliver dermed ejer, hvilket indebaerer, at han fra det oejeblik, hvor koeretoejet forsynes med foreloebige nummerplader i hans navn, bliver eneansvarlig for koeretoejet i forhandlerens fovetningslokaler. Eco System giver paa forhaand mundtligt koeberen detaljerede oplysninger om alle enkeltheder i denne procedure samt deres foelger, saerlig i henseende til erstatningsansvar for skade, som skyldes livloese ting. I tredje fase bliver koeretoejet af en transportvirksomhed bragt til Rouen, hvor det fortoldes af Eco System (eller Euro Service), som foerer opsyn med det i nogle timer inden den fysiske levering til koeberen; sidstnaevnte modtager straks en foreloebig afregning og betaler Eco System. Under disse omstaendigheder gaar der saedvanligvis ca. fire dage, fra Eco System laegger beloebet ud, til koeberen betaler Eco System. Koeberen modtager senere en detaljeret og endelig afregning.

Eventuelle supplerende tjenesteydelser, som Euro Service udfoerer paa anmodning af koeberen, fraktureres direkte til sidstnaevnte og andrager generelt mellem 1 000 og 3 000 ffr. afhaengigt af bilmodel og leveringssted. Det drejer sig hovedsagelig om tjenesteydelser i forbindelse med transport, opbevaring, endelig indregistrering op rengoering af koeretoejet.

(16) I perioden fra 1986 til udsendelsen af rundskrivelsen i 1989 udgjorde antallet af koeretoejer, som blev indfoert fra Belgien af Eco System og paa vegne af virksomhedens kunder:

Koeretoejer Peugeot

Andre maerker

I alt

1. 4. 1986 til 31. 3. 1987

483

944

1 427

1. 4. 1987 til 31. 3. 1988

904

1 845

2 749

1. 4. 1988 til 31. 3. 1989

1 211

2 777

3 988

Indtil marts 1989 var Eco Systems forsyningskilder generelt beliggende i Belgien, hvilket skyldtes markedsforholdene. Det drejede sig hovedsagelig om godkendte Peugeot-forhandlere i Belgien, men ogsaa om nogle forhandlere i Frankrig. Eco Systems situation blev, saaledes som det fremgaar af nedenstaaende tabel, forvaerret drastisk som foelge af de hindringer, Peugeot lagde i vejen for virksomheden fra marts 1989, samt den paagaeldende rundskrivelse, som blev udsendt i maj maaned:

Antal vogne importeret af Eco System

Peugeot fra

Belgien/Luxembourg

Andre maerker

I alt

1988

1989

1988

1989

1988

1989

Januar

78

87

81

275

159

362

Februar

86

93

70

294

156

387

Marts

96

46

173

246

269

292

April

102

7

214

163

316

231

Maj

106

10

261

259

377

321

Juni

137

34

249

182

386

252

Juli

134

3

231

134

365

142

August

102

0

194

46

296

46

September

64

8

111

55

175

73

Oktober

98

6

171

106

269

127

November

119

1

260

89

379

107

December

122

0

262

73

384

88

Mere specielt varede Eco Systems samarbejde med Carrefour fra november 1988 til november 1989; samarbejdet gjorde det muligt for Eco System at realisere foelgende antal transaktioner:

Maaned og aar

Ordrer

November

1988

94

December

1988

106

Januar

1989

101

Februar

1989

73

Marts

1989

45

April

1989

38

Maj

1989

17

Juni

1989

21

Juli

1989

8

August

1989

8

September

1989

7

Oktober

1989

8

November

1989

8

Eco System har meddelt, at de belgiske og luxembourgske forhandlere af andre maerker end Peugeot har faaet kendskab til PSA's rundskrivelse og siden da, under indflydelse af denne rundskrivelse, alle har vist sig mindre villige til at levere eller fortsaette med at levere til Eco System; i oevrigt er dominansen af franske maerker i Eco Systems salg udtryk for de franske forbrugeres oensker, og da firmaet opererer paa det franske marked, er det saaledes ikke i stand til at opveje tabet af forsyningskilder ved hjaelp af ikke-franske maerker.

Proceduren

(17) Den klage, som Eco System indgav den 19. april 1989, var ledsaget af en begaering om foreloebige forholdsregler paa grund af risikoen for alvorlig og uoprettelig skade.

Efter at have modtaget klagen tilstillede Kommissionen den 27. april Peugeot Talbot Belgique, Peugeot Talbot Service, Bruxelles, og G. Gewelt bvba en begaering om fremsaettelse af bemaerkninger og levering af oplysninger, jf. artikel 11 i forordning nr. 17. De paagaeldende virksomheder svarede den 26. maj samt den 9. og den 15. juni. Den 28. juli sendte Kommissionen ved telefax, som blev bekraeftet ved skrivelse af 1. august, PSA og Automobiles Peugeot SA, Paris, en foreloebig redegoerelse for sin holdning til den omstridte rundskrivelse; det er i oevrigt samme holdning, der kommer til udtryk i naervaerende beslutning; Peugeot svarede den 25. august, at den fastholdt sit standpunkt. Den 28. september foreslog Kommissionens tjenestegrene uden held Peugeot at genoprette forhandlernes frihed til at levere til Eco System. Herefter blev der den 6. december 1989 sendt to meddelelser med klagepunkter til disse to selskaber; den ene vedroerte fastsaettelse af foreloebige forholdsregler, medens den anden vedroerte hovedsagen. De paagaeldende selskaber svarede henholdsvis den 26. december 1989 og den 26. januar 1990, at de fastholdt deres standpunkter. Endelig blev der den 3. og den 5. oktober 1989 sendt begaeringer om supplerende oplysninger til Peugeot Talbot (Belgien) og Peugeot SA og Automobile Peugeot SA, Paris, som svarede henholdsvis den 11. og den 20. oktober.

Der blev foranstaltet en hoering af de beroerte parter den 19. marts 1990. I denne hoering deltog de europaeiske erhvervssammenslutninger CLCA/CCMC (Forbindelsesudvalget for Automobilfabrikanter i EF-landene og Udvalget for Automobilfabrikanter i Faellesmarkedet) samt CECRA (Det Europaeiske Udvalg for Automobilhandlere og -reparatoerer) paa begaering af og til stoette for Peugeot. BEUC (Kontoret for De Europaeiske Forbrugerorganisationer) intervenerede til stoette for Eco System.

Endelig tilstillede Peugeot den 21. januar 1991 Kommissionen en sidste redegoerelse for sine synspunkter, idet virksomheden omstrukturerede og kompletterede de forskellige grupper af argumenter, som den selv og organisationerne CCMC/CLCA og CECRA havde fremfoert under de forskellige faser i proceduren.

(18) I oevrigt vedtog Kommissionen den 26. marts 1990 en beslutning om ivaerksaettelse af foreloebige forholdsregler over for Peugeot. Denne beslutning foregriber ikke afgoerelsen i hovedsagen, men tager udelukkende sigte paa at forpligte Peugeot til at stille rundskrivelsen af 9. marts 1989 i bero og saaledes saette Eco System i stand til inden for nettet i Belgien, Luxembourg og Frankrig og paa de eksisterende markedsvilkaar at forhandle om og eventuelt gennemfoere transaktioner i et aarligt omfang svarende til salget i det aar, der gik forud for udsendelsen af rundskrivelsen den 9. maj 1989. Den 24. april 1990 indbragte Peugeot en klage for De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans med paastand om ophaevelse af disse foreloebige forholdsregler og en begaering om udsaettelse af fuldbyrdelsen heraf. Peugeots begaering om udsaettelse af fuldbyrdelsen blev afvist ved kendelse afsagt af Retten den 21. maj 1990. Endvidere afviste Retten ved en dom af 12. juli 1991 paastanden om ophaevelse som vaerende ubegrundet med hensyn til alle anbringender; Peugeot har appelleret denne dom til Domstolen den 12. september.

Peugeots argumenter

(19) I forbindelse med de i det foregaaende anfoerte mundtlige og skriftlige standpunkter har Peugeot fremfoert sin opfattelse vedroerende principper og kendsgerninger. Denne kan sammenfattes saaledes: Med hensyn til det principielle aspekt er Peugeot af den opfattelse, at den anfaegtede rundskrivelse indgaar som et led i firmaets eksklusive og selektive salgssystem, som er fritaget i henhold til forordning (EOEF) nr. 123/85. Rundskrivelsen er intet andet end en foranstaltning til gennemfoerelse af den af firmaet anvendte standardsalgsaftale, saerlig bestemmelserne om salg uden for omraadet via en mellemhandler. I henhold til artikel V i denne aftale er forhandleren forpligtet til at kontrollere, om mellemhandleren paa forhaand er blevet behoerigt befuldmaegtiget af sin kunde, udarbejde alle dokumenterne i denne kundes navn og underrette leverandoeren om salget. Peugeot haevder, at forordningen giver leverandoeren ret til at traeffe foranstaltninger for at beskytte det eksklusive og selektive distributionsnets uigennemtraengelighed, hvis den befuldmaegtigede til trods for, at der foreligger en skriftlig fuldmagt, udoever en virksomhed, som kan sidestilles med videresalg. Peugeot mener, at Eco System i flere henseender udoever en saadan virksomhed, og at det derfor er lovligt at naegte at levere til firmaet.

(20) For saa vidt angaar kendsgerningerne er der ifoelge Peugeot et helt net af indicier, som baade hver for sig og tilsammen danner grundlag for at videreudvikle og komplettere de argumenter, der er skitseret i rundskrivelsen til Peugeots forhandlere.

- For det foerste drejer det sig om den befuldmaegtigedes store dipositionsfrihed, som, set i forhold til de begraensninger og byrder, som er paalagt forhandlere, som er medlemmer af et net, faar konkurrencen mellem forhandlere af samme maerke (»intra-brand«-konkurrencen), som er tilladt i henhold til den 25. betragtning i forordning (EOEF) nr. 123/85, til at antage et urimeligt omfang.

- For det andet drejer det sig om en raekke karakteristiske traek ved Eco System, som bl.a. er gengivet i det sammenfattende notat, som Peugeot har vedfoejet sagens akter den 25. januar 1991.

Det foerste karakteristiske traek er, at Eco System udoever sin virksomhed i erhvervsmaessigt oejemed og saaledes optraeder som autoriseret forhandler i den i Kommissionens meddelelse vedroerende forordning (EOEF) nr. 123/85 (5) naevnte forstand (afsnit I, punkt 3, andet punktum). Dette ses af tilbuddets varige karakter og af tilbuddets art (reklametype, tabeller med faste priser og udstillinger af koeretoejer).

Det andet karakteristiske traek er, at Eco System ikke begraenser sig til at yde bistand, som er den funktion, der kendetegner formidlere af tjenesteydelser i alle retssystemer, men ogsaa paatager sig de risici, der er forbundet med koeb og salg. Der kan i denne forbindelse henvises til Eco Systems virkefelt (risiko for ikke at kunne afsaette et koeretoej, som ikke afhentes af den person, i hvis navn det er koebt, risiko i forbindelse med oplagringen inden leveringen, kreditrisiko i tilfaelde af koebernes insolvens, risiko for valutakursaendringer og prisstigninger ved koeb) samt firmaets adfaerd (det er ikke forpligtet til at lade de opnaaede fordele komme koeberen til gode eller til at videregive de naevnte fordele fuldstaendigt; koeberen faar ikke forelagt koebsfakturaen; firmaet fungerer samtidig som mellemhandler for saelgerne og opretholder regelmaessige forretningsforbindelser med disse; vederlaget er, set paa baggrund af handelssaedvanerne, unormalt hoejt for en simpel mellemhandler, og firmaet goer brug af store detailhandelsvirksomheder saasom Carrefour).

(21) Peugeot slutter med at konkludere, at meddelelsen om klagepunkter af 6. december 1989 ikke er velbegrundet, og at Kommissionens tilbagekaldelse af fritagelsen ville vaere uberettiget.

Eco Systems argumenter

(22) Eco System paaberaaber sig paa sin side den erhvervsmaessige karakter af sin virksomhed som befuldmaegtiget i forbindelse med handel med motorkoeretoejer og mener, at denne virksomhed ifoelge forordning (EOEF) nr. 123/85 er forenelig med Peugeots eksklusive og selektive distributionssystem. I sin klage henviser Eco System saerlig til bestemmelserne i forordningens artikel 3, nr. 11, som vedroerer spoergsmaalet om fuldmagt, og Sekstende Beretning om Konkurrencepolitikken (mellemhandlerens ret til at handle i erhvervsmaessigt oejemed). Eco System understreger, at virksomhedens aktiviteter falder inden for forordningens rammer og ikke kan sidestilles med videresalg af koeretoejer. Firmaet afviser derfor alle Peugeots argumenter, saaledes som de er fremstillet ovenfor.

II. RETLIG VURDERING

A. Anvendelse af artikel 85, stk. 1, og ikke-anvendelse af artikel 85, stk. 3

a) Rundskrivelsen

(23) Den paagaeldende rundskrivelse fra Peugeot til firmaets godkendte forhandlere i Belgien, Luxembourg og Frankrig er en overtraedelse af EOEF-Traktatens artikel 85, stk. 1, af nedennaevnte grunde.

Rundskrivelsen er ikke en foranstaltning, der er truffet ensidigt af Peugeot. Den indgaar tvaertimod i de kommercielle forbindelser mellem automobilfabrikanten og virksomhederne i salgsnettet, som er baseret paa en standardforhandlerkontrakt, der er undertegnet af alle de paagaeldende. Formaalet med rundskrivelsen er at konkretisere, hvilke forpligtelser disse kontrakter efter Peugeots fortolkning paalaegger virksomhederne i salgsnettet. Selve Peugeots udsendelse af rundskrivelsen til de godkendte forhandlere indeholder alle elementerne i begrebet »aftale«, saaledes som dette begreb forstaas i artikel 85, uden at det er noedvendigt at fastslaa, at modtagerne udtrykkeligt eller stiltiende har accepteret rundskrivelsen (6). De har nemlig givet udtryk for deres samtykke ved at foelge Peugeots instrukser.

Ovennaevnte aftale har til formaal og til foelge at begraense konkurrencen inden for faellesmarkedet i den betydning, hvori dette udtryk anvendes i artikel 85, stk. 1, idet aftalen er ivaerksat af alle virksomhederne i Peugeots net i de paagaeldende lande, har til formaal at hindre og i praksis stort set effektivt hindrer indfoersel til Frankrig af nye biler af maerket Peugeot, der er indkoebt i Belgien og Luxembourg af franske brugere, der anvender Eco System. Denne begraensning er vaesentlig paa grund af Peugeot-maerkets betydelige position paa EF-markedet. Aftalen vedroerer pr. definition handel paa tvaers af graenserne og kan derfor paavirke handelen mellem medlemsstaterne; selv om de biler af maerket Peugeot, der genindfoeres i Frankrig af Eco System, kun udgoer en lille del af markedet for dette maerke, er denne paavirkning maerkbar, fordi parallelimport i hoej grad kan bidrage til at mindske de nuvaerende prisforskelle i EF, medens Peugeots rundskrivelse til sit forhandlernet bidrager til at bevare afskaermningen af de nationale markeder.

I oevrigt kan den paagaeldende aftale i den form, der foelger af rundskrivelsen, ikke falde ind under gruppefritagelsen i forordning (EOEF) nr. 123/85, fordi bestemmelser om forbud mod indfoersel og udfoersel af biler ikke er blandt de konkurrencebegraensende forpligtelser, der er tilladt ifoelge forordningen.

(24) Endelig kan der heller ikke indroemmes individuel fritagelse for den paagaeldende aftale. For det foerste kan der i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 17 ikke afgives erklaering i henhold til EOEF-Traktatens artikel 85, stk. 3, saa laenge aftalen ikke er anmeldt. Kommissionen har imidlertid ikke hidtil modtaget nogen anmeldelse af den paagaeldende rundskrivelse. Rundskrivelsen kan ikke betragtes som anmeldt, blot fordi den er fremsendt til Generaldirektoratet for Konkurrence, hvilket skete den 25. april 1989, da denne fremsendelse ikke opfylder de formelle krav i Kommissionens forordning nr. 27 (7), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 2526/85 (8); i oevrigt har Kommissionen ikke gennem denne fremsendelse faaet de supplerende oplysninger, der er noedvendige for en vurdering af situationen.

Dernaest ville der under alle omstaendigheder ikke kunne indroemmes individuel fritagelse, selv om rundskrivelsen var blevet behoerigt anmeldt. En aftale, der har til formaal at hindre parallelimport mellem medlemsstaterne, opfylder oejensynligt ikke betingelserne for anvendelse af EOEF-Traktatens artikel 85, stk. 3, og det er navnlig vanskeligt at forestille sig, at en saadan aftale vil kunne sikre forbrugerne en rimelig andel af fordelene derved og saaledes opveje den fare, den udgoer for konkurrencen.

b) Peugeots distributionsnet

(25) Da der er tale om bestemmelser, der har til formaal at hindre parallelimport eller -eksport af de aftalte varer, kan Kommissionen i henhold til artikel 10 i forordning (EOEF) nr. 123/85 ved en individuel beslutning lade fordelen ved anvendelse af forordningen bortfalde, naar fabrikanten eller en virksomhed i salgsnettet til stadighed eller systematisk paa en maade, der falder uden for fritagelsen, goer det vanskeligt for endelige forbrugere eller andre virksomheder i salgsnettet at skaffe sig aftalevarer eller tilsvarende varer inden for faellesmarkedet.

I det omfang, Peugeots rundskrivelse i sin konkrete sammenhaeng indgaar som et noedvendigt element i de selektive og eksklusive salgskontrakter, der for oejeblikket er i kraft mellem Peugeot og selskabets forhandlere i Frankrig, Belgien og Luxembourg, og i det omfang, den indeholder Peugeots fortolkning af artikel V i selskabets standardkontrakt, kan fritagelsen i henhold til forordningen bortfalde for samtlige disse aftaler.

I oevrigt falder Peugeots adfaerd uden for rammerne for gruppefritagelsen, og af nedennaevnte grunde berettiger hverken sagens enkeltheder eller Eco Systems karakteristika eller aktiviteter denne adfaerd.

(26) Konkurrencen inden for samme maerke

a) Hovedlinjerne i Peugeots argumenter er foelgende.

I forordning (EOEF) nr. 123/85, 25. betragtning, har Kommissionen ganske vist anfoert, at der i et vist omfang fortsat skal vaere konkurrence inden for samme maerke (»intra-brand«-konkurrence). Eco System har imidlertid stoerre handlefrihed end distributionsnettets godkendte forhandlere; Eco System er bl.a. i stand til at udstille flere forskellige maerker i sine forretningslokaler, ogsaa de maerker, som en lokal godkendt forhandler allerede maatte have eneret til at saelge; firmaet kan ogsaa soege og ansaette agenter i hele Frankrig uden at skulle begraense sig til et bestemt distrikt. Firmaet er saaledes i stand til at udoeve »intra-brand«-konkurrence med godkendte forhandlere inden for Peugeot-nettet, uden at Peugeot-forhandlerne har en tilsvarende mulighed - hvilket strider mod selve idéen med et eksklusivt og selektivt distributionsnet. »Intra-brand«-konkurrencen, som i henhold til foernaevnte 25. betragtning er tilladt »i et vist omfang«, har hermed overskredet det tilladte omfang.

Disse argumenter kan ikke godtages af foelgende aarsager.

b) Forordning (EOEF) nr. 123/85 havde bl.a. til formaal at sikre, at de enkelte forbrugere fik mulighed for selv at koebe et nyt koeretoej i en anden medlemsstat, hvor tilbuddet med hensyn til pris og kvalitet er gunstigere. I den forstand er disse individuelle brugeres bevaegelsesfrihed en bestanddel af det eksklusive og selektive distributionssystem, som er tilladt i henhold til forordningen. I det foreliggende tilfaelde forklarer de betydelige prisforskelle mellem Frankrig og Belgien den omstaendighed, at de franske brugere benytter sig af deres bevaegelsesfrihed til at forsyne sig i Belgien. Eco Systems virksomhed som mellemhandler giver saaledes ikke anledning til en »urimelig« »intra-brand«-konkurrence, men indskraenker sig til at lette denne bevaegelsesfrihed.

Eco System kan ikke betragtes som selvstaendig forhandler. Kernen i Eco Systems aktiviteter er nemlig den snaevre forbindelse mellem den befuldmaegtigede og den endelige forbruger, som firmaet repraesenterer, og som benytter sig af dets tjenester.

Med hensyn til det forhold, at Eco System udstiller flere forskellige maerker samtidig, skal det bemaerkes, at Eco System - under hensyntagen til sit marked - har valgt at virke som mellemhandler for flere forskellige maerker. Det kan saaledes ikke bebrejdes Eco System, at firmaet som tjenesteyder snylter paa bilfabrikanternes forhandlernet: disse to klart adskilte former for erhvervsvirksomhed kan ikke sammenlignes. Endelig er det hverken blevet fastslaaet eller gjort gaeldende, at eneforhandlerne skulle have misligholdtderes kontraktmaessige forpligtelser.

(27) Den befuldmaegtigedes erhvervsmaessige karakter

a) Med hensyn til det forhold, at Eco System optraeder som uafhaengig forsyningskilde for forbrugerne, eller med andre ord, at selskabet udoever erhvervsmaessig virksomhed som befuldmaegtiget, kan Peugeots argumenter sammenfattes som foelger:

- Eco Systems tilbud er af varig, ikke sporadisk, karakter i kraft af Eco Systems anvendelse af reklamer, kataloger og konsultationer via Minitel osv.

- Eco Systems tilbud er af aktiv karakter, hvilket isaer fremgaar af firmaets salgsfremstoed, som kendetegnes ved, at reklamerne tager direkte sigte paa koeretoejerne og ikke paa firmaets egen funktion som mellemhandler. Peugeot henviser i denne forbindelse saerlig til brochurer og reklamesedler indlagt i blade og aviser, de af Eco System offentliggjorte tariffer og det forhold, at Eco System udstiller vogne paa messer og biludstillinger samt i sine egne udstillingsvinduer. Ifoelge Peugeot faar alle disse karaktertraek Eco System til at naerme sig forhandlerbegrebet i en saadan grad, at offentligheden noedvendigvis maa drage den konklusion, at det drejer sig om et tilbud om salg af Peugeotkoeretoejer.

b) Som tidligere anfoert af Kommissionen, jf. 25. betragtning i forordning (EOEF) nr. 123/85, er den af den opfattelse, at aftaler om salg af motorkoeretoejer kun kan fritages, »saa laenge der inden for faellesmarkedet findes en effektiv konkurrence mellem de forskellige fabrikanters salgsnet samt, i et vist omfang, inden for disse«. Specielt i forbindelse med konkurrencen inden for samme maerke (»intra-brand«) har Kommissionen ikke blot villet give de enkelte brugere en vis bevaegelsesfrihed, men ogsaa villet sikre sig, at de reelt faar fordel heraf.

Det er ogsaa Kommissionens opfattelse, at »den europaeiske forbruger skal kunne benytte den bistand, der tilbydes af personer eller virksomheder ved koeb af et nyt motorkoeretoej i en anden medlemsstat« (9). Foelgelig kan en aftalebestemmelse, som oprindelig er indfoert for at beskytte den kvantitative selektion i overensstemmelse med artikel 3, nr. 10, i forordning (EOEF) nr. 123/85 (dvs. forbuddet mod at saelge til forhandlere, som ikke tilhoerer distributionsnettet), ikke udvides paa en saadan maade, at professionelle mellemhandlere udelukkes som saadanne, skoent de forinden har faaet skriftlig fuldmagt af endelige forbrugere til at koebe og afhente et bestemt motorkoeretoej (artikel 3, nr. 11, i forordning (EOEF) nr. 123/85).

I oevrigt har Kommissionen i Den Sekstende Beretning om Konkurrencepolitikken (1986, nr. 30, tredje afsnit) udtalt foelgende:

»I tilfaelde, hvor mellemmaend er impliceret, har Kommissionen altid naegtet at acceptere, at det skulle vaere nogen gyldig grund for at naegte at saelge til en mellemmand, som har en skriftlig ordre til at indkoebe et nyt koeretoej, at han indhenter ordrer i erhvervsoejemed eller tager betaling for sine tjenester.«

c) Under disse omstaendigheder kan der ikke laegges hindringer i vejen for de forskellige erhvervsmaessige tjenesteydelser, som vedroerer en undersoegelse af markedet med henblik paa opnaaelse af gunstige koebsbetingelser, indgaaelse af en koebsaftale med oejeblikkelig virkning for den endelige forbruger, der afgiver ordren, eller gennemfoerelsen af denne aftale, blot fordi de er erhvervsmaessige. Det er i oevrigt notorisk, at det stadig er lige vanskeligt for en forbruger i Faellesskabet at koebe sit nye koeretoej i en anden medlemsstat. Transaktionen kan vaere meget kompliceret; den, der udfoerer transaktionen skal f.eks. sammenligne de modeller, som saelges i de forskellige lande (specifikationer, priser), finde frem til en passende saelger, organisere koeb og levering og ordne alle formaliteter i forbindelse med fortoldning og indregistrering; hertil kommer undertiden de vanskeligheder, der kan opstaa paa grund af sprogbarriererne. Disse problemer kan afskraekke mange forbrugere fra at forsoege selv at importere et koeretoej. For at muliggoere den praktiske gennemfoerelse af parallelimport er det derfor vaesentligt, at forbrugerne har mulighed for at benytte sig af tjenesteydelser, der tilbydes af professionelle mellemhandlere, som giver passende raad og bistand, og som i egenskab af befuldmaegtigede foretager koebet og den fysiske import af koeretoejet.

d) Endelig er det forhold, at en befuldmaegtiget, der har en skriftlig fuldmagt, udoever virksomhed som professionel befuldmaegtiget, ikke i sig selv i strid med de aftalemaessige forpligtelser, der paahviler godkendte forhandlere og som er omfattet af artikel 3, nr. 10 og 11, i forordning (EOEF) nr. 123/85 (hvilket i oevrigt ogsaa fremgaar af nr. 30, sidste afsnit, i 16. konkurrenceberetning). At Eco System kan give oplysninger om de priser, som firmaet haaber at kunne opnaa, kan ivaerksaette reklamekampagner i de forskellige medier og paa messer og udstillinger eller kan anvende telenettet eller udstillingsvinduer, er saaledes ikke i sig selv tilstraekkeligt til at begrunde et leveringsafslag under henvisning til, at den befuldmaegtigede driver »erhvervsmaessig virksomhed«. Dette gaelder saa laenge reklamen kun sigter mod af fremme Eco Systems ydelser, og det klart fremgaar - med forbehold af, hvad der er redegjort for i det foelgende under 30. betragtning angaaende kaeden Carrefour - at firmaet ikke optraeder som bilforhandler, samt at de udstillede koeretoejer altid er under levering til en endelig forbruger, som er fuldmagtsgiver, og at de saaledes ikke er til salg.

Ud fra samme synspunkt er det forhold, at Eco System kan disponere over agenter, der arbejder under selskabets kontrol og er provisionsloennede, ikke tilstraekkelig grund til at naegte levering under henvisning til, at der er tale om »erhvervsmaessig virksomhed«.

(28) Bistand til tredjemand

Peugeots argumenter med hensyn til dette punkt er centreret om foelgende to hovedlinjer, nemlig risici og adfaerd.

(29) Eco System yder ifoelge Peugeot ikke blot forbrugerne tjenester, men paatager sig ogsaa foelgende fire former for risiko, som normalt er forbundet med videresalg:

- en risiko for ikke at kunne afsaette koeretoejet; saafremt en kunde traekker sig tilbage inden leveringen, paahviler det nemlig Eco System, eftersom firmaet allerede har betalt for koeretoejet, og ikke forhandleren at afsaette det usolgte koeretoej og eventuelt at ivaerksaette de noedvendige foranstaltninger for at inddrive de beloeb, firmaet har lagt ud

- en risiko i forbindelse med opbevaringen af koeretoejet; hvis koeretoejet gaar tabt, eller hvis det udsaettes for et uheld eller tredjemand udsaettes for et uheld paa grund af koeretoejet, medens Eco System har det i forvaring, kan firmaet hverken goere krav paa skadeserstatning fra leverandoeren eller fra den endelige forbruger og kan endog selv ifalde ansvar

- en kreditrisiko; hvis kunden viser sig at vaere insolvent - og f.eks. udskriver en daekningsloes check - maa Eco System nemlig baere tabet, svarende til det beloeb, som firmaet har lagt ud, eller ivaerksaette foranstaltninger til inddrivelse af beloebet; Eco System kan kun mindske denne risiko (kontrol af kundernes solvens, krav om garantier, forsikringer), men ikke fjerne den

- en oekonomisk risiko, idet Eco System paatager sig den risiko, der er forbundet med eventuelle valutakurs- eller prisaendringer i fuldmagtens gyldighedsperiode.

I modsaetning til det af Peugeot haevdede, og i det omfang, hvori Eco System som omtalt ovenfor ikke paa noget tidspunkt er ejer af de paagaeldende biler, paatager Eco System sig ingen af de naevnte fire risici paa en saadan maade, at firmaets aktiviteter kan sidestilles med videresalg. De tre foerste af disse risici, nemlig risikoen for ikke at kunne afsaette koeretoejerne, risikoen i forbindelse med opbevaringen af koeretoejerne og kreditrisikoen, er ikke uloeseligt forbundet med den fuldmagtsordning, Eco System anvender, for saa vidt som de kun kan opstaa ved et uheld og ikke som den normale foelge af planmaessigt afviklede transaktioner. I oevrigt bestaar saadanne risici kun i den korte periode paa hoejst 3 til 4 dage, der gaar, fra Eco System modtager et koeretoej, og til det leveres til koeberen. De kan saaledes ikke paa nogen maade sidestilles med de risici, der er knyttet til ejendomsretten, som fra starten udelukkende tilkommer koeberen, der er bekendt med risiciene; de kan saaledes ikke - set i forhold til forordning (EOEF) nr. 123/85 og meddelelsen af 12. december 1984 - berettige den paagaeldende rundskrivelse.

De naevnte oekonomiske risici i forbindelse med valutakurs- eller prisaendringer er elimineret i Eco Systems nuvaerende ordning. For det foerste forpligter firmaet sig kun til at ivaerksaette foranstaltninger med henblik paa koeb af et koeretoej til en pris, der ikke maa overstige et vist beloeb, og ikke til at skaffe et koeretoej til en bestemt pris. For det andet tilbyder firmaet mod betalingen af en praemie sine kunder en kurssikringsordning, der fungerer som en uligningsfond.

(30) Ifoelge Peugeot gaar Eco Systems adfaerd over for saavel kunder som leverandoerer endvidere ud over ydelsen af bistand til trejdemand, idet

- firmaet baerer tabet eller indkasserer gevinsten i forbindelse med transaktionerne og i oevrigt tilbyder sine kunder en prisgaranti, hvorimod en mellemhandler, som virkelig handler for en andens regning, er forpligtet til at overfoere tab eller gevinster til sin kunde

- firmaet er ikke forpligtet til at lade samtlige fordele, som er opnaaet ved koebet i form af rabatter, komme kunden til gode. Peugeot naevner i denne forbindelse eksemplet med en forbruger, som aldrig har modtaget en afregning fra Eco System

- firmaet er heller ikke forpligtet til at forelaegge en koebsfaktura for sine kunder, som saaledes ikke er i stand til virkelig at kontrollere regningerne

- firmaet handler i samme sag ikke blot for sin fuldmagtsgiver, men ogsaa for andre tredjemaend, dvs. for forhandleren, idet firmaet har opnaaet saerordninger hos sine saedvanlige leverandoerer (reservation af lagre, fordelagtige betingelser ved koeb af et vist antal vogne). Peugeot naevner i denne forbindelse to eksempler paa regelmaessige forretningsforbindelser mellem Eco System og Peugeot-forhandlere, nemlig Gewelt, Heverlee, og Transco, Antwerpen

- firmaet oppebaerer for disse transaktioner, inklusive de transaktioner, der udfoeres af Euro Service, et samlet vederlag af samme stoerrelse som en godkendt forhandler, skoent firmaet ikke er paalagt de samme forpligtelser eller underlagt de samme begraensninger; beloebet er lig med differencen mellem den koebspris, der betales til Eco Systems leverandoer, og den pris, som Eco System tilbyder sin kunde; differencen minder om en handlendes bruttoavance og viser sig at vaere lig med bruttofortjenesten for en belgisk forhandler

- firmaet goer brug af store detailhandelsvirksomheder; det nylige samarbejde med Carrefour-kaeden, som ophoerte paa Peugeots foranledning, foejede en ny dimension til firmaets aktiviteter, som herved aendrede karakter og under alle omstaendigheder fjernede sig fra begrebet »bistand til tredjemand«.

Af foelgende grunde udviser Eco System ingen af de former for adfaerd, som Peugeot naevner, paa en saadan maade, at det vil vaere berettiget at sidestille Eco Systems aktiviteter med videresalg.

For det foerste handler Eco System paa grundlag af en undersoegelsesfuldmagt, som i hvert enkelt tilfaelde giver anledning til en detaljeret og udtoemmende afregning, som praesenteres for kunden. Paa baggrund af de oplysninger, der er fremkommet under salgsbehandlingen, er der ingen grund til at antage - og Peugeot leverer ikke noget bevis herfor - at firmaet ikke overfoerer samtlige fordele eller ulemper i forbindelse med transaktionerne til kunden. Fakturaen udfaerdiges f.eks. i kundens navn og til kunden, og den indeholder oplysninger om de opnaaede rabatter. En naermere undersoegelse af det konkrete tilfaelde, som Peugeot har naevnt - faktura og fuldmagt vedroerende hr. Bourdeau - har vist, at ogsaa denne transaktion er blevet afviklet i overensstemmelse med den saedvanlige procedure, ogsaa naar det drejer sig om detaljerede regnskabsopgoerelser.

For det andet har Kommissionen, for saa vidt angaar spoergsmaalet om, hvorvidt Eco System har opnaaet saerordninger hos visse leverandoerer, hverken fra Peugeot eller fra anden side modtaget oplysninger, som danner grundlag for at konkludere, at der foreligger en hemmelig aftale mellem Eco System og en forhandler om reservation af lagre af nye koeretoejer eller om fordelagtige undtagelsesbestemmelser. Peugeot har i denne forbindelse ganske vist kunnet pege paa to af Eco Systems faste forretningsforbindelser, nemlig G. Gewelt bvba og Transco NV. Der er dog intet i sagen, der beviser, at disse forbindelser har udviklet sig til formelle kontrakter om levering til Eco System.

For det tredje er det eneste synlige vederlag for den import, der foretages direkte af Eco System - og i givet fald af firmaets satellitvirksomhed Euro Service - det beloeb, som beregnes i procent af fakturaprisen efter den sats, der er fastsat i undersoegelsesfuldmagten, hvilket ogsaa fremgaar af ovenstaaende. Ved den fremgangsmaade, der anvendes af Eco System, kommer de rabatter, som en forhandler tilbyder en af sine kunder, normalt ikke firmaet til gode - medmindre der er tale om svig, hvilket ikke er bevist - hvis provisionen beregnes paa grundlag af den endelige salgspris, og saafremt regnskabsaflaeggelsen er detaljeret og udtoemmende. I oevrigt kan en forhandlers udgifter til investeringer i anlaeg, lager, personale og andet samt de fordele, han nyder godt af (forhandling paa et bestemt omraade), ikke sammenlignes med vilkaarene for en mellemhandler under henvisning til, at sidstnaevnte er fritaget for eftersalgsservice. Desuden tilkommer det handelsvirksomheden og ikke dennes leverandoerer at fastsaette priserne og opdele omkostningerne i faellesomkostninger og specifikke omkostninger.

Endelig skal en befuldmaegtiget inden for motorkoeretoejsbranchen kunne traeffe foranstaltninger med henblik paa at fremme sin virksomheds succes. F.eks. kan der ikke naegtes Eco System ret til at traede i forbindelse med store detailvirksomheder, til at anvende telenet og fair reklame samt til at deltage i udstillinger og messer. Det er saaledes Eco Systems gode ret offentligt at udstille koeretoejer, der er indfoert for firmaets kunders regning og i deres navn. Der er tale om kommercielle initiativer og om en adfaerd, der baade er forenelig med firmaets status som befuldmaegtiget og med dets karakter af erhvervsvirksomhed, og som i Eco Systems tilfaelde hverken har vildledt nogen til at tro, at firmaet tilhoerer Peugeots godkendte forhandlernet, eller har givet anledning til en skiltning, der strider mod retsreglerne paa omraadet. Hidtil har de forskellige logos, navne og bilnavne, Eco System har anvendt i sin reklame - saa vidt det har kunnet konstateres under undersoegelsen - klart angivet firmaets karakter af befuldmaegtiget. For saa vidt angaar Eco Systems samarbejde med butikskaeden Carrefour har dette faktisk givet anledning til en vis uklarhed, navnlig med hensyn til den reklame, som er omhandlet ovenfor (under 15. betragtning). Man kan imidlertid ikke bruge det som klagepunkt mod Eco System og konkludere, at firmaets virksomhed derfor maa sidestilles med videresalg. I virkeligheden var Peugeots reaktion i strid med proportionalitetsprincippet.

Afgoerende er i den henseende foelgende tre forhold:

- Det var kun forsiden af det katalog, der dengang blev udsendt i Carrefours navn, der var uklar, medens alle oplysningerne om Eco Systems funktionsmaade fremgik af indholdet

- dette samarbejde varede kun nogle maaneder, som det fremgaar af den tredje oversigt under 16. betragtning

- det ville have vaeret tilstraekkeligt for Peugeot at begraense virkningerne af sin reaktion til dette samarbejde uden derfor at indlade sig paa en global og definitiv aktion mod Eco System.

(31) Kommissionen konstaterer derfor, at disse forskellige grunde, som Peugeot har fremfoert, hverken hver for sig eller anskuet under ét er tilstraekkelige til at berettige det forbud mod at levere til Eco System, som Peugeot og selskabets forhandlernet har ivaerksat med den begrundelse, at Eco System skulle have udoevet en virksomhed som befuldmaegtiget inden for motorkoeretoejsbranchen, der kan sidestilles med videresalg i henhold til forordning (EOEF) nr. 123/85 og meddelelsen af 12. december 1984, og som derfor faldt uden for forordningen.

Det foelger heraf, at Eco System er befuldmaegtiget som omhandlet i artikel 3, nr. 11, i ovennaevnte forordning (EOEF) nr. 123/85.

(32) Under disse omstaendigheder maa Peugeots rundskrivelse og det leveringsforbud, den indeholder, traekkes tilbage.

B. Anvendelse af artikel 10, nr. 2, i forordning (EOEF) nr. 123/85

(33) I henhold til artikel 10, nr. 2, i forordning (EOEF) nr. 123/85 kan Kommissionen tilbagekalde den i forordningen fastsatte fritagelse »dersom den i en konkret sag fastslaar, at en aftale, som ifoelge naervaerende forordning er fritaget fra forbuddet, alligevel har virkninger, som er uforenelige med betingelserne i Traktatens artikel 85, stk. 3, og isaer, naar fabrikanten eller en virksomhed i salgsnettet til stadighed eller systematisk paa en maade, der falder uden for fritagelse efter denne forordning, goer det vanskeligt for endelige forbrugere at skaffe sig aftalevarer inden for faellesmarkedet«.

Kommissionen er dog af den opfattelse, at det vil vaere hensigtsmaessigt at give Peugeot en frist til at rette sig efter denne beslutning. Under disse omstaendigheder har Kommissionen besluttet at tilbagekalde den fritagelse, som i henhold til forordning (EOEF) nr. 123/85 gaelder for nettet af forhandlere af motorkoeretoejer af maerket Peugeot i Belgien og Luxembourg samt for de distributionsaftaler, som er indgaaet mellem Peugeot SA og Automobiles Peugeot SA og deres virksomheder inden for de to beroerte net; Kommissionen har besluttet, at denne tilbagekaldelse faar virkning to maaneder efter datoen for meddelelsen af naervaerende beslutning, medmindre Peugeot inden udloebet af den fastsatte frist sender alle de forhandlere, som har modtaget rundskrivelsen af 9. maj 1989, en ny rundskrivelse, som ophaever den foerste, og for fremtiden afholder sig fra enhver adfaerd, der kan have samme virkning.

C. Anvendelse af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17

(34) Naar man tager i betragtning, at naervaerende beslutning paa den ene side er den foerste af sin art og paa den anden side betaenker, at den giver visse noedvendige praeciseringer med hensyn til den praktiske anvendelse af bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 123/85 og i meddelelsen vedroerende naevnte forordning paa befuldmaegtigedes virksomhed, finder Kommissionen ingen aarsag til at paalaegge boeder -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Kommissionen fastslaar, at virksomhederne Peugeot SA's og Automobiles Peugeot SA's udsendelse af rundskrivelsen af 9. maj 1989 til deres forhandlere i Frankrig, Belgien og Luxembourg og sidstnaevntes anvendelse heraf med det resultat, at leveringerne af koeretoejer af maerket Peugeot til virksomheden Eco System er ophoert, udgoer en aftale eller i hvert fald en samordnet praksis, som er forbudt i henhold til EOEF-Traktatens artikel 85, stk. 1.

Artikel 2

Virksomhederne Peugeot SA og Automobiles Peugeot SA skal bringe overtraedelsen til ophoer ved inden to maaneder fra meddelelsen af denne beslutning at sende en ny rundskrivelse, som ophaever rundskrivelsen af 9. maj 1989, til de i artikel 1 naevnte forhandlere; Peugeot SA og Automobiles Peugeot SA skal for fremtiden afholde sig fra enhver adfaerd, der kan opretholde de paaklagede virkninger af rundskrivelsen.

Artikel 3

Den fritagelse, som gaelder for standardaftalen om eksklusiv og selektiv distribution af motorkoeretoejer af maerket Peugeot i henholdsvis Belgien og Luxembourg, jf. Kommissionens forordning (EOEF) nr. 123/85, tilbagekaldes med virkning fra datoen for udloebet af den i artikel 2 fastsatte frist, medmindre de beroerte parter efterkommer paabuddene i den naevnte artikel.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til

Peugeot SA

75, avenue de la Grande Armée

F-75116 Paris

og til

Automobiles Peugeot SA

75, avenue de la Grande Armée

F-75116 Paris

Udfaerdiget i Bruxelles, den 4. december 1991.

Paa Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Naestformand

(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.(2) EFT nr. L 15 af 18. 1. 1985, s. 16.(3) EFT nr. 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63.(4) I den offentliggjorte udgave af denne beslutning udelades visse af tallene herefter i medfoer af bestemmelserne i artikel 21 i forordning nr. 17 om bevarelse af foretningshemmeligheder.(5) EFT nr. C 17 af 18. 1. 1985, s. 4.(6) Jf. EF-Domstolens dom af 17. september 1985, Ford-Werke AG og Ford of Europe Inc./Kommissionen, forenede sager 25/84 og 26/84, Sml. 1985, s. 2725.(7) EFT nr. 35 af 10. 5. 1962, s. 1118/62.(8) EFT nr. L 240 af 7. 9. 1985, s. 1.(9) Meddelelsen vedroerende forordning (EOEF) nr. 123/85, afsnit I, punkt 3.