DA Den Europæiske Unions Tidende L 150/1

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 30. juni 2004

om Belgiens påtænkte iværksættelse af en række fiskale foranstaltninger til fordel for søtransportsektoren

(meddelt under nummer K(2004) 2040)

(Kun den franske og den nederlandske udgave er autentiske)

(EØS-relevant tekst)

(2005/417/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), under hensyntagen til disse bemærkninger og

ud fra følgende betragtninger:

1. SAGSFREMSTILLING

1.1. Sagsforløb

(1) I henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, anmeldte den belgiske regering ved brev af 14. juni 2002 fra Belgiens faste repræsentation en række fiskale foranstaltninger, der indgår i en »programlov«. Alle disse foranstaltninger var indskrevet i registret over anmeldt støtte under referencenummeret N 433/02. Inden Kommissionen kunne udtale sig om de planlagte foranstaltninger, blev de indføjet i programloven af 2. august 2002.

(2) Den 19. marts 2003 besluttede Kommissionen (2) at indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (3), hvor man forventede at afvise visse dele af programloven af 2. august 2002 (på dette tidspunkt var sagen blevet registreret under det nye nummer C 20/03) og godkende programlovens øvrige bestemmelser til fordel for søtransportsektoren.

(3) De belgiske myndigheder har ved kongelig anordning af 7. maj 2003 indført alle programlovens bestemmelser til fordel for søtransportsektoren (programlovens artikel 115-127), idet det i anordningens præambel præciseres, at den ikke giver »de skattepligtige noget retsgrundlag for over for skattemyndighederne eller de nationale domstole at påberåbe sig anvendelsen af disse fiskale foranstaltninger, hvis lovformelighed Kommissionen er ved at undersøge« i henhold til Kommissionens beslutning af 19. marts 2003.

(4) De belgiske myndigheder fremsatte i brev af 7. maj 2003 deres bemærkninger til Kommissionens beslutning af 19. marts 2003.

(5) Kommissionen anmodede i brev af 26. juni 2003 de belgiske myndigheder om yderligere oplysninger. Efter en påmindelse fra Kommissionen ved brev af 18. august 2003 fremlagde de belgiske myndigheder disse oplysninger i brev af 12. september 2003.

(6) Den 17. januar 2004 blev de nye EU-retningslinjer for statsstøtte til søtransport offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4). De trådte i kraft samme dag.

1.2. Støttens betegnelse

(7) Nærværende beslutning vedrører fiskale foranstaltninger til fordel for søtransportsektoren, som indgår i programloven af 2. august 2002, afsnit V — Finansiering, kapitel I. — Søfart.

1.3. Støttemodtagere

(8) De forskellige støtteordninger ydes til fordel for virksomheder, som har hjemsted i Belgien og beskæftiger sig med søtransport, udnyttelse af havressourcer og bugsering.

1.4. Støttens formål

(9) De fiskale foranstaltninger har primært til formål at få de belgiske skibe, som handelsflåden har udflaget, tilbage under landets eget flag.

2. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN

(10) I programloven planlægges en række fiskale foranstaltninger til fordel for den belgiske søtransportsektor: — fast beskatning af rederier på grundlag af tonnagen — forskellige foranstaltninger til fordel for de rederier, som ikke har valgt en ordning med fast beskatning på grundlag af tonnagen, bl.a. hurtigere afskrivning af skibe, fritagelse for beskatning af kapitalgevinster ved skibssalg, hvis beløbet geninvesteres, og skattefradrag ved skibskøb — afskaffelse af afgiften ved registrering af skibspant — fast beskatning på grundlag af tonnagen ved ekstern skibsadministration, der er en tjenesteydelse til rederierne.

(11) Som led i den faste beskatning på grundlag af tonnagen (5) kan rederier, som har valgt denne ordning, bruge et fast beløb beregnet på grundlag af deres flådes tonnage i stedet for det beskatningsgrundlag, der ellers ville gælde. Den nugældende ordning indeholder ingen bestemmelser om, hvor skibe skal være indregistreret.

(12) Der er planlagt en tilsvarende ordning for eksterne skibsadministratorer, hvori beregningen af det faste beløb bliver endnu mere fordelagtig, men heri stilles det som betingelse, at tre fjerdedele af den administrerede flåde sejler under belgisk flag.

2.1. Fast beskatning

(13) Ordningen om fast beskatning kan gælde for skibe, som anvendes til følgende støtteberettigede aktiviteter: — skibsdrift til transport af gods eller passagerer via internationalt farvand, samt efterforskning og udnyttelse af havressourcer — overskud på driften af et skib med fartshjemmel til bugsering, assistance eller andre aktiviteter til søs — alle aktiviteter, som direkte bidrager til ovennævnte driftsaktiviteter.

(14) De belgiske myndigheder præciserede i brev af 5. september 2002, at fiskeri ikke kunne betragtes som en støtteberettiget aktivitet.

(15) Selskabsskatten for rederier (6), som har valgt denne ordning, fastlægges ud fra et fast beløb på grundlag af deres støtteberettigede skibes nettotonnage. Rederiernes beskatningsgrundlag svarer til summen af beløbene for hvert støtteberettiget skib (7) i henhold til nedenstående tabel pr. påbegyndte 100 nettotons (NT) og pr. påbegyndte 24 timer, uanset om skibet er i drift eller ej: (EUR pr. 100 NT) Op til 1 000 nettotons 1,00 1 001-10 000 nettotons 0,60 10 001-20 000 nettotons 0,40 20 001-40 000 nettotons 0,20 Over 40 001 nettotons 0,05

(16) Når rederierne har valgt ordningen med fast beskatning, gælder den for dem i 10 år. Derefter videreføres ordningen automatisk i en ny 10-årsperiode, medmindre rederiet forud herfor giver besked om, at det vil trække sig ud af ordningen med fast beskatning.

(17) Ordningen indeholder desuden yderligere begunstigelser for nyere skibe. I programlovens paragraf 119, stk. 2 hedder det således, at den skattepligtige indtjening i henhold til ovennævnte takster nedsættes til: — 50 % af dagstaksten for skibe, der er under fem år gamle regnet fra leveringsdatoen — 75 % af dagstaksten for skibe, der er mellem fem og ti år gamle regnet fra leveringsdatoen.

(18) Et skibs alder beregnes ud fra leveringsdatoen i henhold til skibsregistret eller de relevante registreringsmyndigheder.

(19) I henhold til programlovens paragraf 120, stk. 2, kan der ikke i det faste beskatningsgrundlag foretages nogen form for fradrag for tidligere regnskabsårs driftstab. En eventuel ikke medregnet del af driftstabet på søfart, som gør sig gældende på det tidspunkt, hvor beskatningsgrundlaget for søfartsaktiviteter første gang beregnes på grundlag af tonnagen, kan fradrages i den fremtidige indtjening efter udgangen af den periode, hvor beskatningsgrundlaget beregnes på denne vis. Undtagelsesvis kan der dog gøres fradrag i det faste beskatningsgrundlag for driftstab i samme beskatningsperiode i en anden del af virksomheden, for så vidt og i det omfang disse driftstab ikke har kunnet trækkes fra i nogen anden del af virksomheden, som ikke er underlagt den faste beskatningsordning.

2.2. Fiskale foranstaltninger til fordel for rederier, der ikke har valgt ordningen med fast beskatning

(20) I alle de perioder, hvor et rederi ikke er underlagt fast beskatning, kan rederiet benytte sig af tre typer fiskale fordele, som afviger fra den belgiske lov af 1992 om indkomstskat.

2.2.1. Fremskyndet afskrivning (8)

(21) Nye eller brugte skibe, som for første gang tages i drift under en belgisk skatteyders ejerskab, andele i sådanne skibe og omkostninger på omfattende reparationer og nyindretning ved erhvervelse af brugte skibe må afskrives som følger: — 20 % i regnskabsåret, hvor skibet blev taget i brug — 15 % i hvert af de to efterfølgende regnskabsår — 10 % herefter i hvert regnskabsår indtil skibet er fuldt afskrevet.

(22) Utilstrækkelige afskrivninger de første tre regnskabsår regnet fra og med skibets ibrugtagning kan udlignes i de beskatningsperioder, som følger efter den periode, hvor den utilstrækkelige afskrivning forekom, også selv om det overskrider afskrivningsperioden, idet den samlede årlige afskrivning pr. skib dog aldrig må overstige 20 % af investeringsværdien.

(23) Hvis skibe afskrives således, kan de ikke falde ind under den degressive afskrivningsordning i paragraf 64 i lov af 1992 om indkomstskat.

(24) Skibe, som erhverves brugte og som ikke for første gang tages i drift under en belgiske skatteyders ejerskab, kan ikke desto mindre afskrives lineært i løbet af deres normale brugstid.

(25) Den særlige afskrivningsordning i programloven lovfæster en foranstaltning, som har været administrativ praksis i Belgien i flere årtier. Den er nu indføjet i loven for at øge den juridiske vished og sikre kontinuiteten i systemet.

2.2.2. Fritagelse for beskatning af kapitalgevinster ved skibssalg

(26) Det fastsættes i paragraf 122 (9), at kapitalgevinster ved skibssalg er fritaget for beskatning, såfremt de afhændede skibe har været rederiets ejendom i over fem år på salgstidspunktet og der senest fem år efter købet reinvesteres et beløb, som mindst svarer til salgsværdien af de pågældende skibe, ejendomsfællesskaber, skibsandele eller aktier eller andele i rederier med hjemsted i EU, som udelukkende udøver støtteberettigede aktiviteter (10).

(27) Hvis beløbet ikke reinvesteres på ovennævnte betingelser, betragtes kapitalgevinsten som indtjent i den beskatningsperiode, hvor reinvesteringsfristen udløber.

(28) Det investeringsaktiv, reinvesteringen sættes i, skal indgå i virksomheden i mindst fem år. Det kan dog eventuelt udskiftes efter tre måneder, hvis aktivet sælges. Hvis det aktiv, der reinvesteres i, udskiftes på denne måde, gælder de samme kapitalgevinstregler for afhændelsen af reinvesteringsaktivet.

(29) Hvis det sælges inden udgangen af den periode, hvor beskatningsgrundlaget fastsættes på grundlag af tonnagen, beregnes den skattemæssige nettoværdi til fastlæggelse af kapitalgevinsten efter de almindeligt gældende afskrivningsregler, også for den periode, hvor søfartsindtjeningen fastsættes på grundlag af tonnagen.

2.2.3. Skattefradrag ved skibskøb (11)

(30) Virksomheder med hjemsted i Belgien eller udenlandske virksomheders belgiske afdelinger, der udelukkende udøver støtteberettigede aktiviteter (12), kan ved køb af nye skibe eller brugte skibe, som for første gang er under en belgisk skatteyders ejerskab, foretage et investeringsfradrag svarende til 30 % af købsprisen.

(31) Hvis der i et regnskabsår, hvor der kan foretages et sådant investeringsfradrag, ikke er nogen indtjening eller indtjeningen er for lav, overføres det uudnyttede fradrag til de efterfølgende beskatningsperioder. I overensstemmelse med bestemmelserne om fremførsel af skattemæssigt underskud ved tilslutning til ordningen med fast beskatning kan en eventuel del af investeringsfradraget, som ikke er udnyttet på det tidspunkt, hvor indtjeningen på søfartsaktiviteter første gang beregnes på grundlag af tonnagen, fradrages i indtjeningen efter udgangen af den periode, hvor indtjeningen beregnes på denne vis.

2.2.4. Lavere afgift ved registrering af skibspant

(32) De belgiske regler om registrerings-, hypoteks- og rettergangsafgifter fraviges, så afgiften ved oprettelse af skibspant ikke er så høj som ellers, uanset om skibet efterfølgende underlægges ordningen med fast beskatning. Denne nedsættelse af registreringsafgifterne gælder både for oceangående skibe og indenrigsskibe.

(33) I den nugældende belgiske ordning beregnes der ved registrering af pant (ud over en række meget begrænsede faste afgifter) en tinglysningsafgift på 0,052 % og en stempelafgift på 0,5 % af pantsummen. Det er ifølge de belgiske myndigheder netop sidstnævnte afgift, som medvirker til udflagningen af belgiske skibe. Efter den nye ordning skal der ved optagelse af pant nu betales en fast overordnet afgift på 25 EUR i henhold til paragraf 11, stk. 2 og 3, i den belgiske lovbog om registrerings-, hypoteks- og rettergangsafgifter.

(34) Når et skibspant overdrages mod vederlag, ved almindelig indtræden eller anden vederlagsgengældt aftale, skal der også betales en stempelafgift på 0,5 % i henhold til lovbogens paragraf 92, stk. 2 (13). I henhold til lovbogens paragraf 93 beregnes denne afgift ud fra den sum, pantet gives som garanti for, med fradrag af renter eller udeståender for de tre år med garanti jf. paragraf 87 i hypoteksloven af 16. december 1951.

2.2.5. Fast beskatning af eksterne skibsadministrationsselskaber på grundlag af tonnagen (14)

(35) I henhold til programlovens paragraf 124 kan virksomheder, som varetager ekstern skibsadministration, også benytte sig af en ordning med fast beskatning, men her er fradraget ti gange så fordelagtigt som i ordningen for rederier, eftersom skibene opgøres efter de samme takster, men ikke pr. 100 NT, men pr. 1 000 NT: (EUR pr. 1000 NT) Op til 1 000 nettotons 1,00 1 001-10 000 nettotons 0,60 10 001-20 000 nettotons 0,40 20 001-40 000 nettotons 0,20 Over 40 001 nettotons 0,05

(36) Denne ordning kan dog kun benyttes, hvis mindst 75 % af de pågældende skibe er indregistreret under belgisk flag.

(37) Ekstern skibsadministration varetages som regel af servicevirksomheder, som klargør skibene, udstyrer dem som foreskrevet og skaffer besætningen for rederiets regning. I programlovens paragraf 115, stk. 4, defineres en ekstern skibsadministrator som »en skatte/afgiftspligtig enhed (som) varetager teknisk forvaltning og/eller indretning af et skib for andre«. Eksterne skibsadministratorer er ikke transportvirksomheder som sådan. De belgiske myndigheder bekræfter således i deres brev af 5. december 2002, at ekstern skibsadministration er en tjenesteydelse til rederierne, og at eksterne skibsadministratorer hverken sælger gods- eller passagertransporttjenester.

2.3. Andre former for støtte til søtransportsektoren

(38) Der ydes i Belgien følgende andre forme for støtte til søtransportsektoren: — ordningen om fritagelse for arbejdsgiverbidrag til socialsikring og maksimumsgrænser for arbejdstagerbidrag (godkendt af Kommissionen ved beslutning af 24. februar 1998 (15) og 23. juni 1999 (16)) — ordningen om fritagelse for indbetaling af tilbageholdt skat (godkendt af Kommissionen ved beslutning af 27. juni 2000 (17)).

2.4. Begrundelse for at indlede proceduren

(39) Kommissionen godkendte i sin beslutning af 19. marts 2003 de i programloven planlagte støtteforanstaltninger, med undtagelse af de sidste syv punkter, som Kommissionen ikke var sikker på var forenelige med fællesmarkedet. Fire af disse syv punkter har at gøre med ordningen med fast beskatning, og tre af dem vedrører programlovens øvrige støtteforanstaltninger.

2.4.1. Den faste beskatningsordning for rederier

2.4.1.1. Satsen for skibe over 40 000 tons

(40) EU-retningslinjerne tillader i princippet ganske vist en sådan takst, men Kommissionen var ikke sikker på, om ikke indførelsen af en sats på 0,05 EUR pr. påbegyndte 100 tons for skibe over 40 000 tons kunne føre til en konkurrenceforvridning på det indre marked, eftersom ingen af de faste beskatningsordninger, som Kommissionen tidligere har godkendt, indeholder så fordelagtige satser for skibe med større tonnage end denne.

(41) Nedenstående tabel giver således en oversigt over, hvordan man i de faste beskatningsordninger, som Kommissionen hidtil har godkendt, beregner beskatningsgrundlaget, som virksomhederne beskattes ud fra. Tabel 1 Satser til beregning af beskatningsgrundlag i visse medlemsstaters ordninger med fast beskatning Sats i EUR pr. påbegyndte 100 tons og pr. dag NL DE DK UK ES IE FI FR 0-1 000 NT 0,91 0,92 0,94 0,97 0,9 1 1,38 0,93 til 10 000 NT 0,67 0,69 0,67 0,73 0,7 0,75 1,03 0,71 til 25 000 NT 0,46 0,46 0,4 0,48 0,4 0,5 0,69 0,47 over 25 000 NT 0,23 0,23 0,27 0,24 0,2 0,25 0,57 0,24 Kilde: Kommissionen.

(42) Således anmodede Kommissionen i sit brev af 30. oktober 2002 Belgien om at fremlægge alle oplysninger og argumenter, der kunne berettige satsen på 0,05 EUR for skibe over 40 000 tons, idet de satser, Kommissionen tidligere har godkendt for andre medlemsstaters ordninger de senere år, svinger mellem 0,20 og 0,25 EUR for skibe med store tonnagetal.

(43) De belgiske myndigheder fremlagde i deres brev af 5. december 2002 følgende yderligere oplysninger til forsvar for en særsats for skibe over 40 000 tons. I henhold til de tal, de belgiske myndigheder fremlagde, udgjorde skibe over 40 000 nettotons i november 2002 1 257 enheder af verdens samlede flåde på 28 155 enheder. Denne type skibe udgør altså kun 4,5 % af verdensflådens enheder, men den repræsenterer til gengæld 34,17 % af dens samlede dødvægt (18).

(44) Kun 143 af disse skibe, dvs. 0,5 % af verdensflåden i enheder og 3,5 % i transportkapacitet, er indregistreret i en medlemsstat, som det fremgår af nedenstående tabel, som de belgiske myndigheder har fremlagt. Tabel 2 Antal skibe på mere end 40 000 tons i medlemsstaterne Land Antal skibe Bemærkninger Grækenland 108 af en flåde på 3 261 skibe, heraf 2 476 (75 %) under udenlandsk flag ifølge CNUCED (36 skibe > 60 000 NT, hvoraf 17 > 100 000 NT) Spanien 7 6 olietankere < 48 933 NT + 1 tanker på 60 120 NT Italien 6 2 tankere på 45 740 NT + 4 bulkcarriers eller malmskibe < 47 584NT + 1 malmskib på 56 579 NT GB 6 4 containerskibe < 48 880 NT + 1 tanker på 41 316 NT + 1 tanker på 105 889 NT Frankrig 4 1 malmskib på 56 709 NT + 2 tankere <100 000 NT + 1 tanker på 108 708 NT Tyskland 4 4 containerskibe < 42 233 NT Nederlandene 4 2 containerskibe på 46 660 NT + 2 containerskibe på 48 880 NT Luxembourg 3 3 tankere mellem 84 545 NT og 95 323 NT Portugal 1 1 malmskib på 49 344 NT Kilde: De belgiske myndigheder.

(45) Efter de belgiske myndigheders mening viser ovenstående tal, at de andre ordninger med fast beskatning ganske vist har degressive satser på grundlag af skibenes tonnage, men ikke tilgodeser store skibe tilstrækkeligt. De belgiske rederiers flåde har en høj andel af tankskibe (53 % af skibene over 40 000 tons) og malmskibe (41,7 % af skibene over 40 000 tons). Disse oplysninger viser efter de belgiske myndigheders mening, at de største belgiskejede skibe fortsat vil blive ført under bekvemmelighedsflag, hvis man ikke indfører en attraktiv sats for skibe over 40 000 tons.

(46) Kommissionen frygtede imidlertid i sin beslutning af 19. marts 2003, at en så lav sats kunne lokke visse rederier uden for Belgien til at flytte deres skibe fra et andet EU-lands register til det belgiske register. Således er der efter Kommissionens opfattelse stor sandsynlighed for, at den pågældende sats kan forvride konkurrencen inden for EU. Derfor indledte Kommissionen undersøgelsesproceduren vedrørende indførelsen af satsen på 0,05 EUR pr. påbegyndte 100 nettotons for skibe over 40 000 tons.

2.4.1.2. Beslægtede aktiviteter uden direkte forbindelse med transportaktiviteten

(47) Kommissionen har hidtil nægtet, at ordninger med fast beskatning på grundlag af tonnagen kunne omfatte aktiviteter uden direkte forbindelse med søtransport. De belgiske myndigheder henviser imidlertid i deres brev af 5. december 2002 til en liste over støtteberettigede aktiviteter, der omfatter flere, som Kommissionen har været stærkt i tvivl om havde direkte forbindelse med transportaktiviteten, nemlig: — beslægtede, forbigående aktiviteter, som virksomheden gennemfører for at udnytte personale og aktiver fuldt ud, der indgår i virksomhedens primærprocesser, i det omfang disse aktiviteter er af minimalt omfang i forhold til primærprocesserne — salg af produkter, der ikke er beregnet til forbrug om bord, f.eks. luksusvarer, og tjenesteydelser uden direkte forbindelse med søtransport, herunder tips-, spille- og kasinovirksomhed samt passagerudflugter — reklame og markedsføring — afkast på kortfristede investeringer af driftskapital; det omfatter dog ikke indkomst på finansielle anlægsaktiver — skibsmægling i forbindelse med rederiets egne skibe — afhændelse af driftsaktiver, f.eks. fast ejendom til virksomhedsbrug og driftsaktiver til læsning og losning af skibe.

(48) Sådanne beslægtede aktiviteter har efter Kommissionens mening ikke direkte forbindelse med søtransport og bidrager ikke direkte til tilrådighedsstillelse af en transporttjeneste.

(49) I den foreliggende sag betvivlede Kommissionen således i sin beslutning af 19. marts 2003, om det var foreneligt med fællesmarkedet, at den faste beskatningsordning omfattede ovennævnte aktiviteter.

2.4.1.3. Fradrag i den faste beskatning for tab i andre dele af virksomheden, som ikke falder ind under den faste beskatningsordning

(50) De faste beskatningsordninger, som Kommissionen har godkendt i andre medlemsstater, har så vidt de foreliggende oplysninger viser ikke indeholdt arrangementer svarende til dét, der omhandles i programlovens paragraf 120, stk. 1 (19). Her gives der reelt mulighed for, at virksomheder, som både udøver støtteberettigede og ikke-støtteberettigede aktiviteter, kan trække driftstab i andre dele af virksomheden fra i den faste beskatning på grundlag af tonnagen, hvis disse tab ikke har kunnet fradrages indtjeningen i nogen anden del af virksomheden i det pågældende regnskabsår.

(51) Efter Kommissionens opfattelse var denne regel i modstrid med hovedprincippet om adskillelse af støtteberettigede og ikke-støtteberettigede aktiviteter i beskatningshenseende, som overholdes i de øvrige faste beskatningsordninger, der hidtil er blevet godkendt.

(52) Kommissionen betvivlede derfor, at den fordel, de belgisk beskattede rederier fik, var berettiget, og ville gerne høre andre medlemsstaters eller interesserede parters mening om, hvordan denne regel kunne tænkes at indvirke på konkurrencen. Derfor inddrog Kommissionen også bestemmelserne i programlovens paragraf 120, stk. 1, i den formelle undersøgelsesprocedure.

2.4.1.4. Fradrag for nyere skibe

(53) Ingen af de øvrige faste beskatningsordninger, Kommissionen hidtil har godkendt, indeholder nedslag i beskatningsgrundlaget som følge af skibenes alder.

(54) Kommissionen satte i sin beslutning af 19. marts 2003 spørgsmålstegn ved, om denne yderligere fordel virkelig var nødvendig for at fremme indregistrering af nyere skibe under belgisk flag, eftersom disse generelt i højere grad end ældre skibe må forventes at opfylde sikkerhedskravene for skibe under belgisk flag. Kommissionen har faktisk konstateret, at rederier i forvejen er mere tilbøjelige til at indregistrere ældre skibe under bekvemmelighedsflag. Denne bestemmelse fører i øvrigt til en fast beskatningssats, som er langt lavere for skibe under 10 år end i de øvrige medlemsstater, der har indført faste beskatningsordninger, som Kommissionen har godkendt.

(55) Derfor indledte Kommissionen også den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende de nedslag, som programlovens paragraf 119, stk. 2, indeholdt for skibe under 10 år.

2.4.2. Andre foranstaltninger til fordel for rederier end fast beskatning

2.4.2.1. Fremskyndet afskrivning uden for søtransportsektoren

(56) Den fremskyndede afskrivningsordning har ingen forbindelse med støtteberettigede aktiviteter, hvilket er i strid med bestemmelserne i EU-retningslinjerne. Derfor betvivlede Kommissionen i sin beslutning af 19. marts 2003, at afskrivningsordningen for skibe, som ikke var beregnet til søtransport eller støtteberettigede aktiviteter, var forenelig med fællesmarkedet.

2.4.2.2. Lavere afgift ved registrering af skibspant

(57) Nedsættelsen af registreringsafgiften vedrører kun pant i skibe, uanset om de er beregnet til udenrigs- eller indenrigstrafik, men ikke andre investeringsformer såsom fast ejendom. Kommissionen var umiddelbart af den opfattelse, at denne nedsættelse var selektiv, fordi den kun vedrører nogle af de typer aktiver, der tages pant i, og fordi den — om end kun i begrænset omfang — fremmer skibsaktiviteter. Kommissionen var derfor i tvivl om, hvorvidt en sådan nedsættelse udgjorde statsstøtte eller en generel foranstaltning.

(58) Hvis foranstaltningen skulle vise sig at være statsstøtte i traktatens forstand, tvivlede Kommissionen stærkt på, at den kunne være forenelig med fællesmarkedet, eftersom denne foranstaltning ikke blot støttede alle søfartsaktiviteter, uanset om de havde med søtransport at gøre, men også aktiviteter i forbindelse med indlandsskibsfart, som ikke er underlagt de ovennævnte EU-retningslinjer, men Rådets forordning (EØF) nr. 1107/70 af 4. juni 1970 om støtte, som ydes inden for sektoren for transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje (20). I henhold hertil er denne type støtte forbudt.

(59) Kommissionen var allerede i sin beslutning af 19. marts 2003 i tvivl om, at afgiftsnedsættelsen var forenelig med fællesmarkedet, når den gælder skibe, som ikke er beregnet til søtransport.

2.4.2.3. Fast beskatning af eksterne skibsadministrationsselskaber

(60) I forbindelse med ordningen for ekstern skibsadministration understregede Kommissionen for det første i sin beslutning af 19. marts 2003, at udøvelsen af dette erhverv, i hvert tilfælde som det er organiseret i Belgien, næppe kunne sidestilles med søtransport. EU-retningslinjerne omfatter imidlertid kun søtransportvirksomheder (21). Belgien ser således ud til at være den første medlemsstat, der vil lade en ordning med fast beskatning gælde for underleverandører til søtransportvirksomheder.

(61) Kommissionen bemærkede for det andet, at det samme skib på én gang kunne berettige både rederiet og administrationsselskabet til fast beskatning, idet det også må bemærkes, at satserne ved skibsadministration er ti gange så lave som de satser, der anvendes til beregning af det faste beskatningsgrundlag for rederier.

(62) For det tredje har Belgien ikke fremlagt oplysninger, som godtgør, at ordningen for ekstern skibsadministration fremmer konkurrenceevnen for den flåde, der er indregistreret i EU. Navnlig har man ikke påvist, at ordningen indirekte stiller de belgiske rederier bedre, fordi ekstern skibsadministration bliver billigere.

(63) For det fjerde: selv hvis den eksterne skibsadministrator befinder sig i Belgien og dermed producerer sine ydelser inden for landets grænser, er det ikke sikkert, at de aktiviteter, der udføres på land i forbindelse med denne skibsadministration, udføres inden for EU’s grænser. En del af ydelserne, f.eks. kommerciel og strategisk administration, som ikke varetages af de eksterne skibsadministratorer, kan således udføres fra et tredjeland.

(64) For det femte fremlagde Belgien ikke inden proceduren blev indledt økonomiske oplysninger, som kunne berettige, at beskatningsgrundlaget for eksterne skibsadministratorer skal være en tiendedel af det, der gælder for rederierne.

(65) Endelig er Kommissionen i tvivl om, om de eksterne skibsadministratorer kun arbejder for rederier i Belgien og EU. I den påtænkte ordning kræves det faktisk kun, at tre fjerdedele af de eksternt administrerede skibe er indregistreret i Belgien. Hvis administratorerne kan udbyde deres tjenester til rederier, som ikke skal svare skat i EU, i et omfang svarende til en fjerdedel af den flåde, de administrerer, er der risiko for, at man begunstiger ikke-EU-virksomheder i søtransportsektoren økonomisk.

(66) Af foranstående grunde betvivlede Kommissionen i sin beslutning af 19. marts 2003, at ordningen for ekstern skibsadministration var forenelig med fællesmarkedet (22).

3. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER

3.1. Bemærkninger fra den belgiske rederiforening, Union Royale des Armateurs Belges

(67) Union Royale des Armateurs Belges (herefter »Union royale«), Belgiens rederiforening, sendte i sit brev af 26. august 2003 Kommissionen sine bemærkninger angående de punkter, den formelle undersøgelsesprocedure vedrører.

(68) Union royale understreger for det første, at den lave sats for enheder udover 40 000 tons skal fremme belgisk indregistrering af skibe over denne tonnage, idet disse i antal kun repræsenterer 4,5 % af verdensflåden (1 257 af verdensflådens i alt 28 155 skibe), men 34,17 % af verdensflådens dødvægt (253 430 610 af 741 600 000 tons dødvægt).

(69) Hvad angår rabatten på nye skibe (50 % for skibe under fem år og 25 % for skibe mellem fem og 10 år), understreger Union royale, at den skal fremme en foryngelse af flåden, som vil gøre skibene mere sikre og miljøvenlige. Foreningen bemærker, at disse rabatter også kan være med til at bevare tillokkende kvalitetsjobs til søs og på land samt knowhow i den europæiske søfartssektor.

(70) For så vidt angår rederiernes mulighed for at trække tab i andre dele af virksomheden fra i den faste beskatning, fastholder Union royale, at det vil medføre forskelsbehandling af belgiske virksomheder, hvis man forbyder denne mulighed, da virksomheder uden søfartsaktiviteter kan modregne regnskabsårets tab på visse dele af virksomheden i andre dele af den, mens sådanne tab så ikke kan modregnes i den tonnagebestemte indkomst.

(71) Union royale bemærker til listen over beslægtede aktiviteter, som Kommissionen har udtrykt tvivl om, at den belgiske regering har taget udgangspunkt i OECD’s noter og de tonnagebestemte skatteordninger i Nederlandene og Det Forenede Kongerige. Foreningen understreger især, at intern skibsmægling er i fuld overensstemmelse med EU-retningslinjernes ånd.

(72) Angående ordningen med fremskyndet afskrivning af skibe påpeger Union royale, at foreningen selv anmodede den belgiske regering om lovmæssigt at knæsætte et skattesystem, som ifølge foreningen allerede fandtes inden traktaten trådte i kraft, for at øge den juridiske vished om ordningen.

(73) Union royale bemærker om den lavere afgift ved registrering af pant i skibe, som ikke er beregnet til søtransportformål, at der slet ikke findes en sådan afgift i de fleste andre medlemsstater. Hvis man forbyder denne nedsættelse, stiller man efter foreningens opfattelse belgiske skibsejere dårligere i konkurrencen. Union royale understreger desuden, at ordningen er med til at gøre indlandsskibsfart mere konkurrencedygtig.

(74) Vedrørende ekstern skibsadministration påpeger Union royale, at ordningen kræver, at mindst 75 % af de administrerede skibe føres under belgisk flag. Foreningen bemærker også, at det er almindeligt, at administrationsselskaber har ret til en anden fast beskatning end den, der gælder for rederierne, eftersom de udfører andre opgaver og løber en anden risiko.

3.2. Bemærkninger fra den tyske havneselskabssammenslutning, Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe

(75) Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe, den tyske havneselskabssammenslutning, sendte i sit brev af 3. juli 2003 Kommissionen sine bemærkninger. Sammenslutningen mener, at støtte til søtransport ikke må forvride konkurrencen inden for EU’s bugseringssektor. Man understreger, at de forskellige europæiske havnes konkurrenceevne i vidt omfang hænger sammen med bugseringsomkostningerne. Sammenslutningen mener, at det er godt med konkurrence mellem bugseringsselskaber i samme havn eller forskellige havne, fordi det er med til at holde havnene konkurrencedygtige. Men selv om konkurrence i sig selv er godt, skal den dog foregå på lige vilkår.

(76) Sammenslutningen beklager, at ordningen med fast beskatning kun gælder for belgiske bugseringsvirksomheder. Den mener overordnet set, at ordninger, som letter bugseringsvirksomhedernes lønomkostninger, ikke er i overensstemmelse med EU-retningslinjerne. Derfor anmoder sammenslutningen om, at alle støtteordninger til fordel for bugseringsssektoren bliver kendt uforenelige med fællesmarkedet.

3.3. Bemærkninger fra Handelskammer Hamburg

(77) Handelskammer Hamburg sendte i sit brev af 18. juli 2003 Kommissionen sine bemærkninger som repræsentant for Hamburgs økonomiske sektor og virksomheder.

(78) Handelskammeret tilkendegiver en frygt for, at den belgiske ordning med fast beskatning på grundlag af tonnagen skal forvride konkurrencen, ikke blot mellem bugseringsvirksomhederne, men også mellem de nordeuropæiske havne. Efter handelskammerets mening skal EU-retningslinjerne ikke gælde indlandsskibsfart eller skibsfart i og omkring havne. Derfor anmoder handelskammeret om, at den formelle undersøgelsesprocedure også kommer til at omfatte ordningen for bugseringssektoren.

3.4. Bemærkninger fra virksomheden Bugsier

(79) Virksomheden Bugsier Reederei- und Bergungsgesellschaft mbH sendte i sit brev af 2. juni 2003 Kommissionen sine bemærkninger som interesseret part og anmodede om, at al den korrespondance, som virksomheden havde sendt Kommissionen i 2002-2003, blev taget med i betragtning. Virksomheden mener, at de vilkår, der gælder for bugseringsvirksomhed i henhold til programloven — herunder navnlig kriteriet »til søs med fartshjemmel« — ikke er nok til at forhindre illoyal konkurrence blandt havneslæbere i EU, og anmoder Kommissionen om at udvide den formelle undersøgelsesprocedure til også at omfatte dette aspekt af programloven.

4. BELGIENS BEMÆRKNINGER

(80) Kommissionen har sendt følgende dokumenter til de belgiske myndigheder, så de kan fremsætte deres bemærkninger herom jf. artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 659/1999: — bemærkningerne fra Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe ved brev af 7. august 2003 — bemærkningerne fra Handelskammer Hamburg ved brev af 7. august 2003 — bemærkningerne fra virksomheden Bugsier Reederei- und Bergungsgesellschaft mbH ved brev af 7. august 2003 — bemærkningerne fra Union Royale des Armateurs Belges ved brev af 17. september 2003.

(81) Kommissionen har ikke modtaget nogen kommentarer fra de belgiske myndigheders side til de fremsendte dokumenter.

(82) De belgiske myndigheder sendte i deres brev af 7. maj 2003 Kommissionen deres bemærkninger til Kommissionens beslutning af 19. marts 2003 om indledning af den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende visse aspekter af de fiskale foranstaltninger til fordel for søtransportsektoren.

4.1. Den faste beskatningsordning for rederier

4.1.1. Lavere sats for skibe over 40 000 tons i ordningen med fast beskatning (23)

(83) EU-retningslinjerne for statsstøtte til søtransport (24) forbyder i princippet ikke, at der indføres en sats på 0,05 EUR pr. enhed på 100 tons for skibe over 40 000 tons, men Kommissionen var i sin beslutning af 19. marts 2003 i tvivl om, om ikke en sådan sats kunne føre til konkurrenceforvridning inden for EU. Ingen af de ordninger med fast beskatning, som Kommissionen hidtil har godkendt, indeholder så gunstige foranstaltninger for skibe over 40 000 tons. Som det fremgår af tabel 1 har Kommissionen i øvrigt bestræbt sig på at holde satserne i de tidligere godkendte ordninger med fast beskatning inden for et relativt smalt spænd for at sikre en høj grad af overensstemmelse mellem EU-landenes forskellige beskatningsordninger.

(84) Belgien fastholder, at satsen ikke i sig selv er i modstrid med EU-retningslinjerne. De belgiske myndigheder påpeger desuden, at formålet med foranstaltningen ikke er at forvride konkurrencen, men at få belgiskejede skibe på over 40 000 tons tilbage under belgisk flag.

(85) De belgiske myndigheder minder om, at skibe over 40 000 tons kun repræsenterer 4,5 % af verdensflåden (1 257 skibe). Af disse skibe er kun 143 indregistreret i EU, dvs. 11,38 %. Størstedelen heraf (108 skibe eller 75,52 % af den »europæiske« flåde af skibe over 40 000 tons) er indregistreret i Grækenland. Det drejer sig altså kun om forholdsvis få skibe, og det er efter de belgiske myndigheders mening grunden til, at ingen af de øvrige medlemsstater tidligere har indført foranstaltninger med særligt sigte på denne type skibe.

(86) Men Belgien har bl.a. med sin særlige sats for store skibe villet gøre det tillokkende at indregistrere disse under belgisk flag. De belgiske myndigheder bemærker, at skattetrykket selv efter indførelsen af den planlagte faste beskatningsordning stadig er 2 eller endog 2,5 gange så højt som i tredjelandene med bekvemmelighedsflag, f.eks. Malta og Cypern. I den forbindelse bliver konkurrencen efter de belgiske myndigheders opfattelse i højere grad forvredet af at disse lande er blevet medlemmer af EU, end af at Belgien indfører en særlig sats for store skibe.

(87) De belgiske myndigheder mener ikke, at de bør forhindres i at føre en politik på området, blot fordi de øvrige EU-medlemsstater ikke har vist interesse for store skibe, når dette efter al sandsynlighed skyldes, at de ikke eller praktisk talt ikke har skibe af denne type.

(88) Endelig henviser de belgiske myndigheder til EU-retningslinjerne, hvor det i punkt 3.1, første afsnit, sidste punktum hedder, at »den bedste vej frem ser ud til at bestå i at skabe betingelser, som tillader en mere rimelig konkurrence med bekvemmelighedsflagene«.

4.1.2. Inddragelse i den faste beskatningsordning af visse aktiviteter uden direkte forbindelse med transportvirksomhed.

(89) Belgien har sammensat listen over støtteberettigede aktiviteter i det svar, der blev sendt til Kommissionen den 5. december 2002, med udgangspunkt i følgende elementer: — OECD’s noter til modelaftalen om indkomst- og formuebeskatning, navnlig bemærkningen om artikel 8, »søfart og luftfart« — Nederlandenes og Det Forenede Kongeriges ordninger om tonnagebestemt beskatning, som Kommissionen godkendte ved sine beslutninger af 20. marts 1996 og 2. august 2000.

(90) Eftersom listen over støtteberettigede aktiviteter tager afsæt i forskellige eksisterende ordninger, mener de belgiske myndigheder, at Kommissionen bør behandle dem på samme måde som andre medlemsstater.

(91) De belgiske myndigheder angiver nærmere bestemt, at man i forbindelse med beslægtede, forbigående aktiviteter, som virksomheden gennemfører for at udnytte personale og aktiver fuldt ud, der indgår i virksomhedens primærprocesser, i det omfang disse aktiviteter er af minimalt omfang i forhold til primærprocesserne, har taget udgangspunkt i Det Forenede Kongeriges ordning med fast, tonnagebestemt beskatning (25).

(92) Hvad angår salg af produkter, der ikke er beregnet til forbrug om bord, f.eks. luksusvarer, og tjenesteydelser uden direkte forbindelse med søtransport, herunder tips-, spille- og kasinovirksomhed samt passagerudflugter, hævder de belgiske myndigheder, at foranstaltningens ordlyd ligeledes er inspireret af Det Forenede Kongeriges ordning med fast, tonnagebestemt beskatning.

(93) For så vidt angår reklame og markedsføring understreger de belgiske myndigheder, at punkt 7 og 8 i noterne til OECD’s beskatningsaftalemodel gælder kommerciel reklame og salgsfremme som led i beslægtede aktiviteter i forbindelse med direkte skibsdrift (26).

(94) For så vidt angår afkast på kortfristede investeringer af driftskapital, skibsmægling (27) i forbindelse med rederiers egne skibe og afhændelse af driftsaktiver, såsom fast ejendom til virksomhedsbrug og driftsaktiver til læsning og losning af skibe, har de belgiske myndigheder taget udgangspunkt i begrundelsen (28) til den nederlandske ordning med fast beskatning på grundlag af tonnagen (29).

4.1.3. Bestemmelser, som giver mulighed for at trække tab i andre afdelinger, som ikke har kunnet trækkes fra nettofortjenesten i nogen af selskabets andre afdelinger, fra den skat, som er fastsat på grundlag af tonnagen

(95) I henhold til den belgiske selskabsskattelov beskattes virksomheder af deres samlede overskud. Det indebærer, at driftsindkomster og -tab i et regnskabsår må modregnes inden for alle virksomhedens dele og/eller afdelinger.

(96) De belgiske myndigheder minder om, at den faste beskatningsordning på grundlag af tonnagen ikke bestemmer beskatningen, men den søfartsindtjening, der lægges til grund for beskatningen.

(97) De belgiske myndigheder mener i øvrigt, at Kommissionens holdning vil føre til forskelsbehandling mellem belgiske virksomheder, da virksomheder uden søfartsaktiviteter kan modregne regnskabsårets tab på visse dele af virksomheden i indtjeningen på andre dele af den, mens sådanne tab så ikke kan modregnes i den tonnagebestemte indkomst.

4.1.4. Rabat på 50 % for skibe under fem år og 25 % for skibe mellem fem og 10 år

(98) De belgiske myndigheder understreger, at EU-retningslinjerne hverken dikterer, hvilke satser medlemsstaterne må indføre i deres faste beskatningsordninger, eller om de må indføre incitamentsordninger for nyere skibe. At de tidligere godkendte ordninger ikke indeholder sådanne rabatter, bør efter de belgiske myndigheders mening ikke forhindre Belgien i at indføre et sådan incitament.

(99) Kommissionen anfører i sin beslutning af 19. marts 2003, at erfaringen viser, at ældre skibe oftere indregistreres under bekvemmelighedsflag. De belgiske myndigheder fastholder, at dette argument ikke har hold i virkeligheden, og har til dokumentation heraf fremlagt et uddrag af rapporten »Review of Maritime Transport« fra 2002 (30) som bilag til deres brev af 7. maj 2003.

4.2. Andre skattemæssige foranstaltninger til fordel for rederier end den faste beskatning

4.2.1. Fremskyndet afskrivning

(100) Ifølge de belgiske myndigheder blev ordningen med fremskyndet afskrivning indført i 1951 og er allerede ændret flere gange, sidst i 1996. Ordningen stammer dermed fra tiden før traktatens underskrivelse. Den blev med programloven af 2. august 2002 indføjet i en lovtekst for at øge den juridiske vished.

(101) De belgiske myndigheder har forelagt Kommissionen forskellige former for dokumentation for, at ordningen fandtes inden traktatens ikrafttrædelse den 1. januar 1958. De har således som bilag til deres brev af 7. maj 2003 vedlagt en intern instruks fra finansministeriet af 24. august 1951 med specifikke gennemførelsesbetingelser for skibe som led i den fremskyndede afskrivningsordning samt et brev af 13. januar 1967 fra finansministeriet til rederiforeningen, hvoraf det fremgår, at ordningen stadig gjaldt.

4.2.2. Lavere afgift ved registrering af pant i skibe, som ikke er beregnet til søtransportformål

(102) Skatte/afgiftsincitamenter kan generelt tillades, hvis de begrænses til søtransportaktiviteter. Efter de belgiske myndigheders opfattelse vil den lavere afgift på registrering af skibspant være i overensstemmelse med EU-retningslinjernes afsnit 3.1, selv hvis foranstaltningen betragtes som statsstøtte i traktatens forstand.

(103) De belgiske myndigheder har tilkendegivet, at man primært indførte denne foranstaltning, fordi der ikke var en tilsvarende afgift på registrering af skibspant i Nederlandene og Luxembourg. De mener, at fraværet af en sådan afgift i to nabolande til Belgien stiller den belgiske flåde ringere i konkurrencen.

4.2.3. Ordningen for ekstern skibsadministration (31)

(104) Som svar på de bemærkninger, Kommissionen fremsatte i sin beslutning af 19. marts 2003, anfører de belgiske myndigheder med henvisning til programlovens begrundelsesafsnit, at ordningen med fast beskatning blev indført for at bedre konkurrencesituationen for ekstern skibsadministration og sammensætning af besætninger via administrationskontrakter. De anfører, at der er et stort marked for disse aktiviteter, men at Belgien hidtil kun har indtaget en forsvindende lille del af det.

(105) Ifølge de belgiske myndigheder nævner EU-retningslinjerne (punkt 1.2, stk. 5) udtrykkeligt overflytning af beslægtede aktiviteter, såsom skibsadministration i tredjelande, som årsag til endnu mere omfattende beskæftigelsesnedgang, både til søs og på land. I henhold til programloven skal mindst 75 % af de administrerede skibe være indregistreret i Belgien. De belgiske myndigheder bemærker, at der ikke findes nogen tilsvarende betingelse for ordningen med fast beskatning for søtransportvirksomheder. Selskaber, der vil benytte sig af ordningen, må ikke udøve anden virksomhed end skibsadministration.

(106) De belgiske myndigheder nægter ikke, at et skib kan blive medregnet to gange — først hos skibsejeren og dernæst hos administrationsselskabet — når den faste beskatning beregnes. Da der er tale om særskilte juridiske personer, er der efter de belgiske myndigheders mening ikke noget mærkeligt i, at man i dette tilfælde beregner og beskatter særskilte indkomster. Ifølge de belgiske myndigheder er det berettiget at anvende forskellige satser, fordi forskellige aktiviteter også giver forskellige afkast.

5. VURDERING AF STØTTEFORANSTALTNINGEN

5.1. Statsstøtte i EF-traktatens forstand

(107) I henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

(108) Som led i den faste beskatning på grundlag af tonnagen har de belgiske myndigheder til hensigt at begunstige visse virksomheder ved hjælp af statsmidler. Disse begunstigelser kan føre til konkurrenceforvridning og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Af ovenstående årsager betragtes de forskellige foranstaltninger, som den formelle undersøgelsesprocedure vedrører, som statsstøtte efter definitionen i traktatens artikel 87, stk. 1.

(109) Ordningen med fremskyndet afskrivning af skibe, som indeholder endnu gunstigere afskrivningsregler end paragraf 61-64 i den belgiske lov af 1992 om indkomstskat, er målrettet for så vidt den kun omfatter en begrænset type aktiver. Derfor udgør foranstaltningen statsstøtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1.

(110) Det må derefter undersøges, om afgiftsnedsættelsen på registrering af skibspant udgør statsstøtte. De belgiske myndigheder har ikke fremlagt dokumentation for, at denne afgift er den eneste af sin art i EU, eller at ingen af de øvrige medlemsstater har en tilsvarende afgift for registrering af skibspant.

(111) Kommissionen hæfter sig desuden ved, at denne afgift skal svares på registrering af pant i fast ejendom, og at ordningen ikke kun gælder skibe, det være sig til søtransport eller indlandsskibsfart. Kommissionen bemærker, at pantregistreringsafgifter normalt er direkte bestemt af pantbeløbet, uanset hvilken type aktiv pantet vedrører.

(112) Efter Kommissionens opfattelse udgør en afskaffelse eller kraftig nedsættelse af denne afgift for en bestemt del af de pågældende aktivitetssektorer derfor statsstøtte efter definitionen i traktatens artikel 87, stk. 1, da ordningen stadig gælder for de øvrige panteregisteraktiviteter. Foranstaltningen omfatter også kun én kategori af aktiver, mens der ikke gives nogen nedsættelse på andre aktiver end skibe. Foranstaltningen kan således ikke betragtes som en generel foranstaltning.

(113) Endelig er den faste beskatning ved ekstern skibsadministration en målrettet foranstaltning, ligesom ordningen for rederier. Den udgør derfor statsstøtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1.

(114) Kommissionen minder i øvrigt om, at det i beslutningen af 19. marts 2003 blev vurderet, at der var tale om statsstøtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1. De belgiske myndigheder har ikke bestredet denne vurdering i deres bemærkninger til beslutningen.

(115) Kommissionen mener overordnet set, at de støtteforanstaltninger, som den formelle undersøgelsesprocedure vedrører, er ulovlige, for så vidt der ikke længere juridisk eller administrativt er noget til hinder for at iværksætte dem efter vedtagelsen af den kongelige anordning af 7. maj 2003, selv hvis der reelt ikke ydes støtte. Kommissionen beklager, at Belgien har iværksat disse foranstaltninger uden forudgående godkendelse fra Kommissionen.

5.2. Retsgrundlag

(116) I henhold til artikel 87, stk. 3, litra c), kan støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner betragtes som forenelig med fællesmarkedet, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. I det foreliggende tilfælde betragter Kommissionen artikel 87, stk. 3, litra c), som et passende retsgrundlag.

(117) Støtten til søfartssektoren skal bl.a. sammenholdes med EU-retningslinjerne for statsstøtte til søtransportsektoren. Retningslinjerne definerer, hvilke statsstøtteordninger der må indføres for at begunstige EU’s søtransportsektor af hensyn til almenvellet, f.eks. for at: — sikre beskæftigelsen i EU (til lands og til vands) — tilgodese sikkerhedshensyn — bevare EU’s knowhow og styrke søfartskompetencen.

(118) Da de foranstaltninger, undersøgelsen vedrører, allerede er iværksat, tages der udgangspunkt i den tekst, som var gældende ved de forskellige foranstaltningers ikrafttrædelse. Det vil for alle de undersøgte foranstaltningers vedkommende sige de gældende EU-retningslinjer, som blev offentliggjort den 17. januar 2004 (32), og som Kommissionen har lagt til grund for vurderingen af de forskellige fiskale foranstaltningers forenelighed. De nye retningslinjer adskiller sig dog ikke mærkbart fra de gamle, hvad angår skattemæssig støtte til virksomheder (33), undtagen i behandlingen af ekstern skibsadministration. Hvor de undersøgte foranstaltninger kan vedrøre andre sektorer end søtransport, har Kommissionen henholdt sig til de EU-tekster, som omhandler statsstøtte til disse sektorer.

5.3. Analyse af foranstaltningerne i forbindelse med ordningen med fast beskatning

(119) Kommissionen hæfter sig indledningsvis ved de bemærkninger, forskellige parter har fremsat om at få udvidet den formelle undersøgelsesprocedure til anvendelsen af fiskale foranstaltninger for bugseringssektoren. Kommissionen minder om, at dette aspekt af programloven ikke kan behandles i nærværende beslutning, fordi det ikke indgik i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure. Kommissionen vurderede jo faktisk i beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren, at programlovens betingelser var tilstrækkelige til at sikre, at de fiskale fordele ikke gjaldt for bugseringsaktiviteter, der ikke faldt ind under definitionen af søtransport. Denne vurdering er blevet anfægtet af flere interesserede parter, selv om disse ikke i beslutningen af 19. marts 2003 blev opfordret til at indgive deres bemærkninger om dette aspekt af programloven. Kommissionen har til hensigt at tage stilling til dette aspekt af programloven i en anden beslutning ud fra en mere dybtgående analyse af programlovens indvirkning på bugseringssektoren i Belgien.

(120) På baggrund af de bemærkninger, der er modtaget fra de forskellige interesserede parter og de belgiske myndigheder, gennemgår Kommissionen én for én de syv punkter, vedrørende hvilke Kommissionen den 19. marts 2003 indledte den formelle undersøgelsesprocedure.

5.3.1. Satsen for skibe over 40 000 tons

(121) Kommissionen hæfter sig for det første ved, at de belgiske myndigheder forpligtede sig til ikke at anvende satsen på 0,05 EUR, før Kommissionen havde taget stilling til, om den var forenelig med fællesmarkedet som led i den formelle undersøgelsesprocedure. Denne foranstaltning er således ikke sat i værk.

(122) Kommissionen bemærker i øvrigt, at ingen af de ordninger med fast beskatning på grundlag af tonnagen, som Kommissionen tidligere har godkendt, indebar særlige vilkår for skibe med meget stor kapacitet, og at EU-retningslinjerne giver mulighed for at vurdere, om satserne i faste beskatningsordninger er rimelige. Kommissionen har ikke tilstrækkelig erfaring med disse ordninger til at vide, om satserne har været tillokkende nok til at få rederier til at overflytte skibe med stort tonnagetal fra lande med bekvemmelighedsflag til EU-lande, som det er målet med satsen på 0,05 EUR.

(123) Efter Kommissionens opfattelse er det uforeneligt med fællesmarkedet, at de belgiske myndigheder har tænkt sig også at lade særsatsen på 0,05 EUR for skibe over 40 000 tons gælde for skibe, som allerede fører en anden medlemsstats flag. Målsætningen med retningslinjerne er først og fremmest at styrke EU-flåden og dermed skabe beskæftigelse i EU, samt at sikre, at skibene overholder EU’s sikkerhedskrav og lignende. Denne målsætning er naturligvis allerede opfyldt, hvis det pågældende skib allerede er indregistreret i en medlemsstat.

(124) Det må også undgås, at rederierne alligevel forsøger at benytte sig af satsen på 0,05 EUR ved at overflytte deres skibe fra et andet EU-land til Belgien via en midlertidig indregistrering i et tredjeland. For at sikre, at satsen på 0,05 EUR ikke fører til overflytning mellem EU-landene, mener Kommissionen derfor, at der må indføres et krav om, at skibe, som overflyttes fra et tredjeland til Belgien, som minimum skal have været indregistreret i det pågældende ikke-EU-land i mindst fem år. Denne betingelse vil give mulighed for at opfylde EU-retningslinjernes målsætning om at få EU-skibe, der er indregistreret i tredjelande, overflyttet til EU-registre, uden risiko for indvirkning på EU’s interne samhandel.

(125) Kommissionen betragter derfor indførelsen af en sats på 0,05 EUR pr. enhed på 100 tons for skibe over 40 000 tons jf. paragraf 119, stk. 1, i programloven af 2. august 2002 som forenelig med fællesmarkedet på betingelse af, at de pågældende skibe er nye eller i modsat fald mindst har været indregistreret i et land uden for EU de seneste fem år. Hvis denne betingelse ikke overholdes, betragter Kommissionen foranstaltningen som uforenelig med fællesmarkedet. Hvis dette ikke kan garanteres, er der en reel og betydelig risiko for, at den omtalte sats på 0,05 EUR medfører konkurrenceforvridninger i EU’s interne samhandel.

5.3.2. Indlemmelse af indkomst fra visse aktiviteter i ordningen med fast beskatning

(126) Kommissionen bemærker indledningsvis, at de aktiviteter, som den formelle undersøgelsesprocedure omfattede, stammede fra en liste, som de belgiske myndigheder fremlagde i deres svar til Kommissionen af 5. december 2002. Som de belgiske myndigheder påpegede i deres brev af 7. maj 2003, har Belgien fundet inspiration til denne vejledende liste i OECD’s aftalemodel for indkomst- og formuebeskatning og de såkaldte tonnageafgiftsordninger, som Nederlandene og Det Forenede Kongerige har indført.

(127) Kommissionen bemærker, at der i listen over aktiviteter, som proceduren omfattede, både optræder indkomstskabende aktiviteter, for hvilke det er fuldt relevant at finde ud af, om de er støtteberettigede eller ej, og aktiviteter, som kun skaber indtægter for rederierne, og som spørgsmålet derfor ikke umiddelbart har nogen relevans for. Sidstnævnte aktiviteter hænger reelt uløseligt sammen med søtransportaktiviteter, og der er derfor logisk at indlemme de udgifter, de afstedkommer, i regnskabet, som bruges til at beregnes den indkomst, der skal underlægges fast beskatning, bl.a. for at sådanne udgifter ikke trækkes fra i indkomsten på eventuelle ikke-støtteberettigede aktiviteter.

5.3.2.1. Beslægtede og forbigående aktiviteter

(128) For så vidt angår beslægtede og forbigående aktiviteter, »som virksomheden gennemfører for at udnytte personale og aktiver fuldt ud, der indgår i virksomhedens primærprocesser, i det omfang disse aktiviteter er af minimalt omfang i forhold til primærprocesserne«, bemærker Kommissionen, at de belgiske myndigheder ikke har fremført argumenter, der viser, at sådanne aktiviteter skulle være strengt nødvendige eller uløseligt forbundet med søtransportaktiviteter. De har heller ikke specificeret nærmere, i hvilket omfang og under hvilke betingelser visse ikke-støtteberettigede aktiviteter i denne forbindelse kan indgå i den faste beskatningsordning.

(129) Medmindre sådanne aktiviteter falder ind under en af kategorierne af støtteberettigede aktiviteter, er det derfor Kommissionens opfattelse, at de udgør ikke-støtteberettigede aktiviteter. Kommissionen minder om, at den har ført en streng linje i sine seneste beslutninger om ikke-støtteberettigede aktiviteter netop for at undgå misbrug af ordninger til fordel for søtransportsektoren.

(130) Endelig vurderer Kommissionen, at det kræver klare grænser og regler for indregning af beslægtede og forbigående aktiviteter, hvis man skal undgå, at ordningens oprindelige målsætning omgås.

(131) Af ovenstående årsager er indlemmelsen af disse aktiviteter i den faste beskatningsordning efter Kommissionens vurdering ikke forenelig med fællesmarkedet.

5.3.2.2. Salg af produkter og tjenesteydelser, der ikke er beregnet til forbrug om bord

(132) Det bør her kontrolleres, om salg af produkter, der ikke er beregnet til forbrug om bord, f.eks. luksusvarer, og tjenesteydelser uden direkte forbindelse med søtransport, herunder tips-, spille- og kasinovirksomhed samt passagerudflugter kan være støtteberettigede.

(133) For at bevare et ligeligt konkurrencemiljø i EU i overensstemmelse med målsætningerne i EU-retningslinjerne har Kommissionen i sine tidligere beslutninger til stadighed anlagt en politik om ikke at lade faste beskatningsordninger omfatte salg af produkter eller tjenesteydelser uden direkte forbindelse med passagertransport til søs. Kommissionen har vurderet, at salg af luksusvarer og tips-, spille- og kasinovirksomhed om bord på støtteberettigede skibe ikke udgør en nødvendig del af passagertransport til søs, og at disse aktiviteter derfor ikke kan være støtteberettigede. På denne baggrund er sådanne aktiviteter udtrykkeligt fjernet fra ordningerne med fast beskatning i Irland (34), Finland (35) og Frankrig (36).

(134) Kommissionen mener ikke, at de belgiske myndigheder kan påberåbe sig tekster, der vedrører beskatningsordninger i en medlemsstat, når disse tekster hverken er anmeldt til Kommissionen eller nævnes i den kommissionsbeslutning, hvor den pågældende ordning godkendes. Man kan med andre ord ikke påberåbe sig en — faktisk eller påstået — ulovlig støtte i en anden medlemsstat som argument for, at en tilsvarende støtte i ens eget land skulle være forenelig.

(135) På baggrund af ovenstående betragtninger mener Kommissionen ikke, at det er foreneligt med fællesmarkedet, hvis den faste beskatningsordning omfatter salg af produkter og tjenesteydelser, der ikke er beregnet til forbrug om bord.

5.3.2.3. Reklame og markedsføring

(136) Der må skelnes mellem, om reklame- og markedsføringsaktiviteterne repræsenterer en udgift for rederiet (en tjenesteydelse, som købes hos tredjemand) eller en indtægtskilde (en tjenesteydelse, som rederiet udbyder).

(137) Når de udgør en udgift i forbindelse med søtransport (omkostninger til reklame og markedsføring af rederiets egne aktiviteter), skal reklame og markedsføring indgå i den faste beskatningsordning. Reklame- og markedsføringsaktiviteter er her støtteberettigede aktiviteter i den forstand, at de ikke skaber indkomst til rederiet.

(138) Når reklame- og markedsføringsaktiviteterne er en indtægtskilde for rederiet, må det kontrolleres, om de er en naturlig del af søtransportaktiviteten. Efter Kommissionens mening er det jf. EU-retningslinjerne kun aktiviteter, der naturligt indgår i søtransport, som kan være berettigede i forbindelse med faste beskatningsordninger, mens »aktiviteter, der ikke vedrører skibsfart« ikke kan være berettigede. Salg af reklameplads på passagerskibe udgør en normal aktivitet for en virksomhed, der driver passagertransport til søs. I et sådant tilfælde kan det betragtes som foreneligt med fællesmarkedet at lade aktiviteten indgå i den faste beskatningsordning. Når reklame- og markedsføringsaktiviteterne derimod ikke hænger direkte sammen med rederiets søtransportydelser, mener Kommissionen ikke, at de kan betragtes som berettigede.

5.3.2.4. Afkast på kortfristede investeringer af driftskapital

(139) Ligesom i enhver anden kommerciel virksomhed er også rederiers afkast på kortfristede investeringer af driftsmidler en følge af gængse finansieringstransaktioner. Dette afkast kan i øvrigt opnå et ikke ubetydeligt omfang for rederier, hvis aktiviteter er stærkt sæsonprægede.

(140) Når omsætningsaktiver sættes i kortfristede kapitalanbringelser, er det en gængs aktivitet med direkte forbindelse til rederiets primæraktivitet. Det er nu Kommissionens vurdering, at et sådant afkast er berettiget, for så vidt det svarer til det finansielle produkt af rederiets normale omsætningsaktiver i forbindelse med udøvelsen af berettigede aktiviteter. Hvis det finansielle afkast stammer fra ekstraordinære likvide midler fra rederiet, eller hvis der er tale om langfristede anbringelser, eller hvis det svarer til aktiver, der har at gøre med uberettigede aktiviteter, mener Kommissionen ikke, at afkastet kan indgå i den faste beskatningsordning.

(141) Derfor er det efter Kommissionens opfattelse foreneligt med fællesmarkedet, hvis afkast på kortfristede investeringer af driftskapital indgår i ordningen, forudsat afkastet svarer til det finansielle produkt af rederiets normale omsætningsaktiver i forbindelse med udøvelsen af berettigede aktiviteter.

5.3.2.5. Skibsmægling i forbindelse med rederiets egne skibe

(142) »Skibsmægling« består i at finde laster til og fra havne på vegne af et rederi og varetage dets interesser. »Skibsmægling for egen regning« består i at finde tillægslaster til og fra bestemte havne for at sikre, at rederiets egne skibe sejler med fuld last.

(143) De belgiske myndigheder fremfører, at de har taget udgangspunkt i begrundelsen i den nederlandske lov om fast tonnagebestemt beskatning (37). Kommissionen kan som sagt ikke godtage dette som argument for, at aktiviteten skulle være støtteberettiget.

(144) Kommissionen bemærker dog, at denne aktivitet ikke giver rederiet nogen indkomst i den forstand, at den udgør en gængs aktivitet for et rederi, som tilstræber at laste sine skibe optimalt. Aktiviteten medfører således ikke nogen merværdi og meromsætning over for rederiets eksisterende kunder og kan ikke afstedkomme noget specifikt vederlag fra nye kunder, som rederiet finder for at fylde en last. Der er tale om gængs aktivitet hos et rederi, der vil udnytte sine aktiver bedst muligt.

(145) Af ovenstående årsager mener Kommissionen, at det er foreneligt med fællesmarkedet at lade skibsmægling for egen regning være omfattet af den faste beskatningsordning.

5.3.2.6. Afhændelse af driftsaktiver

(146) Afhændelse af driftsaktiver, f.eks. til læsning og losning af rederiets egne skibe, kan betragtes som en aktivitet med direkte forbindelse til søtransport, i lighed med at kapitalgevinster på skibe traditionelt indregnes tidsmæssigt fordelt i faste beskatningsordninger.

(147) Det samme gælder dog ikke kapitalgevinster på kontorinventar, som ikke pr. definition indgår i søtransportsektoren. Sådanne aktiver kan således anvendes af enhver anden type virksomhed. Hvis det aktiv, der afhændes, ikke pr. definition har at gøre med søtransportaktiviteter, bør kapitalgevinsten ved salget ikke indgå i den faste beskatningsordning.

(148) Det er således foreneligt med fællesmarkedet at medregne en kapitalgevinst, som kun vedrører aktiver, der pr. definition indgår i søtransportaktiviteter.

5.3.2.7. Konklusioner vedrørende de forskellige undersøgte aktiviteters berettigelse

(149) Det kan konkluderes, at Kommissionen betragter indlemmelsen af følgende aktiviteter i den faste beskatningsordning som uforeneligt med fællesmarkedet: — beslægtede og forbigående aktiviteter — salg af produkter, der ikke er beregnet til forbrug om bord, f.eks. luksusvarer, og tjenesteydelser uden direkte forbindelse med søtransport, herunder tips-, spille- og kasinovirksomhed samt passagerudflugter — investeringsindtægter, der ikke svarer til afkastet på virksomhedens omsætningsaktiver — reklame og markedsføring, som ikke svarer til salg af reklameplads om bord på de støtteberettigede skibe — skibsmægling i forbindelse med andres skibe — afhændelse af driftsaktiver, der ikke pr. definition er beregnet til søtransportbrug.

(150) Kommissionen betragter derimod indlemmelsen af følgende aktiviteter i den faste beskatningsordning som foreneligt med fællesmarkedet: — indtægter på kortfristede investeringer af driftskapital, når de svarer til afkastet på virksomhedens omsætningsaktiver — reklame og markedsføring, som svarer til salg af reklameplads om bord på støtteberettigede skibe — skibsmægling i forbindelse med rederiets egne skibe — afhændelse af driftsaktiver, der pr. definition er beregnet til søtransportbrug.

5.3.3. Fradrag af andre afdelingers driftstab i den faste beskatning

(151) Kommissionen minder om, at den i sine tidligere beslutninger har lagt vægt på, at der blev truffet forholdsregler mod misbrug (også kendt under betegnelsen ring-fencing), så uberettigede aktiviteter ikke kunne drage fordel af foranstaltninger, som oprindeligt kun gjaldt søtransportsektoren. Sådanne modforanstaltninger skal først og fremmest hindre, at beskyttelsesordningerne for EU’s søtransportindustri mister deres troværdighed og dermed deres berettigelse under EU-retten ved at blive udvidet til at omfatte aktiviteter, som ikke er underlagt det samme internationale konkurrencepres som søtransportsektoren.

(152) Derfor betragter Kommissionen det som afgørende vigtigt, at der i beskatningssammenhæng foretages en streng og konstant regnskabsmæssig sondring mellem støtteberettigede og ikke-støtteberettigede aktiviteter. Dette princip er blevet opretholdt i de faste beskatningsordninger, som Kommissionen tidligere har godkendt.

(153) De belgiske myndigheder har ikke godtgjort, at der ved fastlæggelse af beskatningsgrundlaget skal skelnes mellem virksomheders søtransportafdelinger og afdelinger inden for andre sektorer.

(154) Kommissionen forstår i øvrigt ikke det argument, som Union Royale des Armateurs Belges har fremsat, om at ikke-opdelte virksomheder skulle blive forskelsbehandlet (38). De belgiske myndigheder forpligtede sig da også i deres brev af 5. september 2002 til at sikre, at virksomheder, som på én gang udøver støtteberettigede og ikke-berettigede aktiviteter, etablerer en regnskabsmæssig adskillelse. En sådan forpligtelse udgør for Kommissionen en garanti for overholdelsen af princippet om adskillelse af støtteberettigede og ikke-støtteberettigede aktiviteter. Det problem, som Union royale omtaler, kan følgelig ikke forekomme.

(155) Ud fra den betragtning, at der skal opretholdes en streng regnskabsmæssig sondring mellem støtteberettigede og ikke-berettigede aktiviteter, betragter Kommissionen bestemmelserne i programlovens paragraf 120, stk. 2, der giver mulighed for at gøre fradrag i den faste beskatning for eventuelle driftstab i andre dele af virksomheden, der beskattes efter de sædvanlige regler, som uforenelige med fællesmarkedet.

5.3.4. Nedsættelser for skibe under 10 år

(156) Kommissionen holder sig for øje, at de belgiske myndigheder vil begunstige nyere skibe for at gøre flåden mere sikker og miljøvenlig. Kommissionen bemærker dog, at ingen af de ordninger med fast tonnagebestemt beskatning, som de øvrige medlemsstater har iværksat, og som Kommissionen har godkendt, indeholder særsatser, som varierer efter de pågældende skibes alder.

(157) Kommissionen hæfter sig endvidere ved, at Belgiens nominelle satser ganske vist medfører en beskatning på nogenlunde samme niveau som de øvrige ordninger, som Kommissionen tidligere har godkendt i andre medlemsstater, men at dette ikke længere er tilfældet, hvis man gør nedsættelser på 25 % eller 50 % gældende over for nyere skibe. Hvis disse nedsættelser bringes i anvendelse, vil det gøre Belgiens beskatningsniveau tillokkende i forhold til de ordninger, der allerede findes i de øvrige medlemsstater.

(158) Kommissionen har i sine tidligere beslutninger tilstræbt at få de faste beskatningsordninger til at være nogenlunde ens i beskatningsniveau, som det fremgår af tabel 1. EU-retningslinjerne angiver ikke, om der må foretages positiv særbehandling af nyere skibe, men det fratager ikke Kommissionen retten til at udøve et skøn i sin vurdering af, hvilke foranstaltninger der kan føre til forvridninger, som strider mod den fælles interesse. Efter Kommissionens mening kan indførelsen af rabatter for skibe mellem 0 og 10 år ødelægge den balance, der er opnået mellem de medlemsstater, som har indført faste beskatningsordninger. Kommissionen mener derfor, at det er i den fælles interesse at undlade at tillade ordninger med fælles beskatning at fjerne sig for langt fra de tidligere godkendte ordninger, f.eks. ved at favorisere nye skibe.

(159) Efter Kommissionens vurdering er det i øvrigt ikke nødvendigt med yderligere fordele for nye skibe for at virkeliggøre de målsætninger, som fastlægges i EU-retningslinjerne.

(160) På baggrund af ovenstående hensyn mener Kommissionen ikke, at de i programlovens paragraf 119, stk. 2, omhandlede nedsættelser er forenelige med fællesmarkedet.

5.4. Analyse af andre foranstaltninger for søtransportsektoren end den faste beskatningsordning

5.4.1. Fremskyndet afskrivning for skibe, som ikke er beregnet til søtransport

(161) Kommissionen minder for det første om, at foranstaltningen er statsstøtte jf. traktatens artikel 87, stk. 1, idet den fraviger paragraf 61-64 i den belgiske lov af 1992 om indkomstskat, som gælder for fremskyndet afskrivning, og giver mulighed for endnu gunstigere afskrivningsregler end de i disse paragraffer omhandlede.

(162) Kommissionen bemærker, at EU-retningslinjerne ikke forbyder fremskyndet afskrivning til fordel for søtransportsektoren. Kommissionen mener derimod, at den pågældende ordning udgør eksisterende støtte som defineret i artikel 1, litra b), i forordning (EF) nr. 659/1999.

(163) Kommissionen mærker sig dog, at EU-reglerne for de forskellige sektorer uden for søtransportsektoren, som denne registreringsafgiftsnedsættelse kan indvirke på, f.eks. fiskeri (39) eller transport ad indre vandveje (40), ikke tillader, at der ydes en sådan støtte.

(164) Kommissionen mener, at beslutningen af 19. marts 2003 om indledning af den formelle undersøgelsesprocedure også indebærer en opfordring til Belgien om at fremsætte sine bemærkninger i henhold til artikel 17, stk. 2, i forordning (EF) nr. 659/1999.

(165) Eftersom ordningen giver skibe, der ikke anvendes til støtteberettigede aktiviteter, en uberettiget fordel, finder Kommissionen det på sin plads at foreslå Belgien passende foranstaltninger jf. artikel 18 i forordning (EF) nr. 659/1999. Kommissionen foreslår derfor i kraft af nærværende beslutning Belgien følgende passende foranstaltninger: Belgien afskaffer inden den 30. juni 2005 de særlige afskrivningsregler omhandlet i programlovens paragraf 121 for alle skibe, som ikke anvendes til støtteberettigede aktiviteter. Belgien underretter inden den 31. december 2004 Kommissionen om, at landet har til hensigt at gennemføre disse passende foranstaltninger.

5.4.2. Lavere afgift ved registrering af pant i skibe, som ikke er beregnet til søtransportformål

(166) Som det gjaldt for den netop gennemgåede foranstaltning, mærker Kommissionen sig, at EU-reglerne for de forskellige sektorer uden for søtransportsektoren, som denne registreringsafgiftsnedsættelse kan indvirke på, f.eks. fiskeri (41) eller transport ad indre vandveje, ikke tillader, at der ydes en sådan støtte.

(167) Sådanne former for investeringsstøtte kan måske godkendes på baggrund af EU-retningslinjerne jf. Kommissionens beslutning af 19. marts 2003, men det gælder ikke skibe, som ikke pr. definition er beregnet til søtransportbrug (opmudringsfartøjer, slæbebåde, både til brug på indre vandveje osv.). Kommissionen mener derfor, at den lavere afgift ved registrering af pant i skibe, som ikke er beregnet til søtransport, er en form for statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet.

5.4.3. Fast beskatning ved ekstern skibsadministration

(168) Kommissionen bemærker, at ingen af de interesserede parter, bortset fra Union Royale des Armateurs Belges, har kommenteret ordningen til fordel for eksterne skibsadministratorer, som den formelle undersøgelsesprocedure, der blev indledt den 19. marts 2003, ellers også omfattede.

(169) Kommissionen er i tvivl om, hvorvidt eksterne skibsadministratorer overhovedet udøver søtransportaktiviteter. Ekstern skibsadministration, også kaldet skibsmanagement, består i Belgien i at skaffe en besætning til et skib og eventuelt at udstyre skibet som fornødent til de aktiviteter, der indgår i søtransporten. Den eksterne skibsadministrator leverer en tjenesteydelse til rederiet eller skibsejeren, men virksomheden indgår reelt ingen transportkontrakt med en shippingvirksomhed. Virksomhedens aktiviteter udgør derfor ikke transporttjenester.

(170) Ifølge de nye EU-retningslinjer for støtte til søtransportsektoren, som blev offentliggjort den 17. januar 2004, kan skibsadministratorer herefter modtage støtte til de pågældende skibe, hvis de alene varetager den fulde administration af skibenes besætning og tekniske ledelse (42). Sådanne virksomheder er kun støtteberettigede, hvis de har det fulde ansvar for skibets drift samt alle forpligtelser og ansvar ifølge ISM-koden (43). Kommissionen kan derfor kun godkende støtte til skibsadministratorer, som opfylder betingelserne i de nye EU-retningslinjer.

(171) For så vidt angår beskatningsniveauet for eksterne skibsadministratorer, hæfter Kommissionen sig ved, at de tal, de belgiske myndigheder har fremlagt, viser, at skibsadministrationsselskaber har en langt mindre omsætning end rederier med samme flådetonnage, om end det kan skyldes, at rederierne har kapitaludgifter, som administrationsselskaberne ikke har. Ifølge de belgiske myndigheders eksempel er der et forhold på én til hundrede mellem skibsadministratorers og rederiers omsætning på et VLCC-tankskib. Det fremgår også af eksemplet, at administrationsselskabet, hvis det underlægges en fast beskatningsordning med samme satser som rederiets, får en betydeligt højere fast beskatning end efter den almindelige selskabsskatteordning. Hvis denne påstand kan underbygges med en mere gennemarbejdet analyse af forholdet mellem de to virksomhedstypers omsætning på ens skibe, vil der efter Kommissionens opfattelse være logik i, at administrationsselskaberne får en lavere sats end rederierne. I mangel af en sådan analyse kan Kommissionen ud fra de oplysninger, den nu ligger inde med, ikke godtage en tonnagebestemt beskatning for skibsadministratorer, der er ti gange så lav som rederiernes.

(172) På baggrund af ovenstående betragtninger og de foreliggende oplysninger er en ordning til fordel for skibsadministratorer med fast beskatning på grundlag af den administrerede flådes tonnage efter Kommissionens vurdering forenelig med fællesmarkedet, hvis den indeholder de samme tonnagesatser, som gælder for søtransportvirksomheder, og hvis administratorerne både administrerer skibenes besætninger og deres tekniske ledelse jf. kravene i EU-retningslinjerne for støtte til søtransportsektoren, offentliggjort den 17. januar 2004.

6. KONKLUSION

(173) Kommissionen konkluderer således vedrørende ordningen med fast beskatning af rederier i medfør af programloven af 2. august 2002, at: a) indførelsen af en sats på 0,05 EUR pr. enhed på 100 tons for skibe over 40 000 tons (programlovens paragraf 119, stk. 1) er forenelig med fællesmarkedet på betingelse af, at de pågældende skibe er nye eller i modsat fald mindst har været indregistreret i et land uden for EU de seneste fem år b) det er uforeneligt med fællesmarkedet, at den faste beskatningsordning omfatter følgende aktiviteter (programlovens paragraf 115, stk. 2): — beslægtede og forbigående aktiviteter — salg af produkter, der ikke er beregnet til forbrug om bord, f.eks. luksusvarer, og tjenesteydelser uden direkte forbindelse med søtransport, herunder tips-, spille- og kasinovirksomhed samt passagerudflugter — kortfristet investering af driftskapital, når investeringen ikke modsvarer afkastet på virksomhedens omsætningsaktiver til støtteberettigede aktiviteter (44) — reklame og markedsføring, som ikke svarer til salg af reklameplads om bord på de støtteberettigede skibe — skibsmægling i forbindelse med andres skibe — afhændelse af driftsaktiver, der ikke pr. definition er beregnet til søtransportbrug. c) det er foreneligt med fællesmarkedet, at den faste beskatningsordning omfatter følgende aktiviteter (programlovens paragraf 115, stk. 2): — kortfristet investering af driftskapital, når investeringen modsvarer afkastet på virksomhedens omsætningsaktiver til støtteberettigede aktiviteter (45) — reklame og markedsføring, som svarer til salg af reklameplads om bord på støtteberettigede skibe — skibsmægling i forbindelse med rederiets egne skibe — afhændelse af driftsaktiver, der pr. definition er beregnet til søtransportbrug. d) det er uforeneligt med fællesmarkedet, at der tillades fradrag i den faste beskatning på grundlag af tonnagen for driftstab i andre dele af virksomheden, som ikke har kunnet fradrages indtjeningen i nogen anden del af virksomheden i det pågældende regnskabsår (programlovens paragraf 120, stk. 1) e) de lavere satser for beregning af fast beskatning på skibe under 10 år (programlovens paragraf 119, stk. 2) er uforenelige med fællesmarkedet.

(174) For så vidt angår andre skattemæssige foranstaltninger til fordel for rederier end den faste beskatning, betragter Kommissionen følgende som uforeneligt med fællesmarkedet: — den særlige afskrivningsordning i programlovens paragraf 121 for skibe, som ikke anvendes til støtteberettigede aktiviteter — lavere afgifter på registrering af pant i skibe, som ikke er beregnet til søtransport.

(175) Ud fra de oplysninger, Kommissionen for nærværende har til rådighed, betragter den ordningen med fast beskatning af eksterne skibsadministrationsselskaber som uforenelig med fællesmarkedet i den form, ordningen har i programlovens paragraf 124. Denne vurdering kan eventuelt tages op til revision i en senere kommissionsbeslutning på grundlag af en ny anmeldelse og mere fyldestgørende og relevante oplysninger.

(176) Kommissionen mener til gengæld, at ordningen med fast beskatning af eksterne skibsadministrationsselskaber er forenelig med fællesmarkedet, hvis de samme tonnagesatser gøres gældende som for søtransportvirksomheder, og hvis administrationsselskaberne både administrerer skibenes besætninger og deres tekniske ledelse jf. kravene i EU-retningslinjerne for støtte til søtransportsektoren, offentliggjort den 17. januar 2004.

(177) Nærværende beslutning kan fuldbyrdes øjeblikkeligt, også hvad angår inddrivelse af eventuelle uberettigede individuelle støttetildelinger, uden at det i øvrigt berører, om de betragtes som statsstøtte ud fra de fire kriterier i traktatens artikel 87, stk. 1, eller som forenelige med fællesmarkedet i kraft af deres egne karakteristika.

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

De fiskale foranstaltninger i programloven af 2. august 2002, som den formelle undersøgelsesprocedure vedrørte, der blev indledt ved Kommissionens beslutning af 19. marts 2003, udgør statsstøtte som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1.

Artikel 2

Indlemmelsen i den faste beskatningsordning for rederier af en lavere sats på 0,05 EUR pr. 100 tons for skibe over 40 000 tons er forenelig med fællesmarkedet under forudsætning af, at de skibe over 40 000 tons, som den lavere sats gælder for, er nye eller har været indregistreret i et tredjeland de seneste fem år før de lægges ind under den faste beskatningsordning.

Artikel 3

1. Indtægter på følgende aktiviteter må ikke indgå i den faste beskatningsordning for rederier:

a) beslægtede og forbigående aktiviteter

b) salg af produkter, der ikke er beregnet til forbrug om bord, f.eks. luksusvarer, og tjenesteydelser uden direkte forbindelse med søtransport, herunder tips-, spille- og kasinovirksomhed samt passagerudflugter

c) indtægter på kortfristede investeringer af driftskapital, når de ikke modsvarer afkastet på virksomhedens omsætningsaktiver til støtteberettigede aktiviteter

d) reklame og markedsføring, som ikke svarer til salg af reklameplads om bord på de støtteberettigede skibe

e) skibsmægling i forbindelse med andres skibe

f) afhændelse af driftsaktiver, der ikke pr. definition er beregnet til søtransportbrug.

Indlemmelsen af disse indtægter i den faste beskatningsordning for rederier er uforenelig med fællesmarkedet.

2. Indtægter på følgende aktiviteter må indgå i den faste beskatningsordning til fordel for rederier:

a) indtægter på kortfristede investeringer af driftskapital, når de modsvarer afkastet på virksomhedens omsætningsaktiver til støtteberettigede aktiviteter

b) reklame og markedsføring, som svarer til salg af reklameplads om bord på støtteberettigede skibe

c) skibsmægling i forbindelse med rederiets egne skibe

d) afhændelse af driftsaktiver, der pr. definition er beregnet til søtransportbrug.

Indlemmelsen af disse indtægter i den faste beskatningsordning for rederier er forenelig med fællesmarkedet, såfremt betingelserne i nærværende stykke overholdes.

Artikel 4

Det er uforeneligt med fællesmarkedet, at driftstab i andre dele af virksomheden, som ikke er underlagt fast beskatning, trækkes fra i rederiers faste tonnagebestemte beskatning.

Artikel 5

Det er uforeneligt med fællesmarkedet, at beskatningssatsen i ordningen med fast beskatning af rederier nedsættes for skibe under 10 år.

Artikel 6

Det er uforeneligt med fællesmarkedet, at der anvendes fremskyndet afskrivning for skibe, som ikke pr. definition er beregnet til søtransport.

Som passende foranstaltning foreslås det Belgien at afskaffe særordningen for afskrivning på alle skibe, som ikke pr. definition er beregnet til søtransport, inden den 30. juni 2005.

Belgien underretter inden den 31. december 2004 Kommissionen om, at landet har til hensigt at gennemføre disse passende foranstaltninger.

Artikel 7

Nedsættelse af eller friholdelse for registreringsafgifter på pant i skibe, som ikke pr. definition er beregnet til søtransport, er uforenelig med fællesmarkedet.

Artikel 8

Den påtænkte ordning med fast beskatning på grundlag af tonnagen for eksterne skibsadministrationsselskaber er forenelig med fællesmarkedet under forudsætning af, at selskaberne både administrerer skibenes besætninger og deres tekniske ledelse jf. kravene i de gældende EU-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren, og at der gælder de samme tonnagesatser, som gælder for søtransportvirksomheder.

Artikel 9

Belgien underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet for at bringe programloven af 2. august 2002 i overensstemmelse med denne beslutning og for at sikre eventuel tilbagebetaling af uberettigede støttetildelinger, som måtte være udbetalt ulovligt i medfør af programloven. Der påregnes renter i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (46), særlig artikel 9, 10 og 11.

Artikel 10

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Belgien.

Udfærdiget i Bruxelles, den 30. juni 2004. På Kommissionens vegne Loyola DE PALACIO Næstformand

(1) EUT C 145 af 21.6.2003, s. 4.

(2) Se fodnote 1.

(3) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1. Ændret ved tiltrædelsesakten af 2003.

(4) EUT C 13 af 17.1.2004, s. 3.

(5) På engelsk også kaldet Tonnage Tax.

(6) Se punkt 2.8 i Kommissionens beslutning af 19. marts 2003.

(7) Se fodnote 6.

(8) I henhold til paragraf 121 i programloven af 2. august 2002:

»Paragraf 121 Stk. 1. Med forbehold af de i dette afsnit nævnte fravigelser fastsættes afskrivningen på nye eller brugte skibe efter reglerne i paragraf 61-64 i lov af 1992 om indkomstskat. Stk. 2. Følgende afskrivningssatser er tilladt for nye skibe, ejendomsfællesskaber og andele i nye skibe: 20 % i det regnskabsår, hvor skibet tages i drift, 15 % i hvert af de to efterfølgende regnskabsår. Derefter 10 % i hvert regnskabsår indtil skibet er fuldt afskrevet. Stk. 3. Utilstrækkelige afskrivninger de første tre regnskabsår regnet fra og med skibets ibrugtagning udlignes i de beskatningsperioder, som følger efter den periode, hvor den utilstrækkelige afskrivning forekom, også selv om det overskrider det normale afskrivningsforløb jf. stk. 2, idet den samlede årlige afskrivning pr. skib dog aldrig må overstige 20 % af investerings- eller genkøbsværdien. Stk. 4. Hvis skibe afskrives efter denne paragrafs regler, kan de ikke falde ind under den degressive afskrivningsordning i paragraf 64 i lov af 1992 om indkomstskat. Stk. 5. Skibe, ejendomsfællesskaber og andele i skibe, som ikke erhverves fra nye, kan afskrives efter reglerne i stk. 1-4, hvis det er første gang, de pågældende skibe ejes af en belgisk skatteyder. Skibe, som erhverves brugte og som jf. første punktum ikke kan afskrives efter reglerne i stk. 1-4, kan afskrives lineært i løbet af deres normale brugstid. De i stk. 1-4 angivne afskrivninger gælder også for omkostninger til omfattende reparationer eller nyindretning ved erhvervelse af brugte skibe. Stk. 6. Bestemmelserne i nærværende paragraf gælder ikke i den periode, hvor søfartsindtjeningen fastsættes på grundlag af tonnagen. Stk. 7. Ved afhændelse efter udgangen af den periode, hvor søfartsindtjeningen fastsættes på grundlag af tonnagen, beregnes den skattemæssige nettoværdi til fastlæggelse af kapitalgevinsten jf. paragraf 122 efter de almindeligt gældende skattemæssige afskrivningsregler, også for den periode, hvor søfartsindtjeningen fastsættes på grundlag af tonnagen.«

(9) I henhold til paragraf 122 i programloven af 2. august 2002:

»Paragraf 122 Stk. 1. Med forbehold af de i dette afsnit nævnte fravigelser gælder reglerne i paragraf 190 i lov af 1992 om indkomstskat for kapitalgevinster, som virksomheder med hjemsted i Belgien eller udenlandske virksomheders belgiske afdelinger, der udelukkende udøver de i paragraf 115, stk. 2, angivne aktiviteter, har på skibe. Stk. 2. Når der reinvesteres et beløb svarende til salgsprisen, på den vis og inden for den frist, der anføres i det efterfølgende, fritages kapitalgevinsterne ved salget af skibet, hvis de afhændede skibe har været virksomhedens ejendom i over fem år ved afhændelsen. Stk. 3. Reinvesteringen skal ske i form af skibe, ejendomsfællesskaber i skibe, skibsandele eller aktier eller andele i rederier med hjemsted i Den Europæiske Union. Stk. 4. Reinvesteringen skal ske senest inden virksomheden ophører og senest fem år efter den første dag enten i den beskatningsperiode, hvor kapitalgevinsten blev realiseret, eller i den næstsidste beskatningsperiode forud for den periode, hvor kapitalgevinsten blev realiseret. Stk. 5. Som dokumentation i forbindelse med den i stk. 1 omhandlede beskatningsordning skal den skattepligtige vedlægge sin opgørelse af indtjeningen i det skatteår, som vedrører beskatningsperioden for kapitalgevinsten, og de efterfølgende skatteår en attest, i overensstemmelse med den af finansministeriet fastlagte model, for at reinvesteringen foretages i overensstemmelse med stk. 2 - 4. Stk. 6. Hvis beløbet ikke reinvesteres på den vis og inden for den frist, den omhandles i stk. 1 - 4, betragtes kapitalgevinsten som indtjent i den beskatningsperiode, hvor reinvesteringsfristen udløber. Stk. 7. Det investeringsaktiv, reinvesteringen sættes i, skal indgå i virksomheden i mindst fem år. Det kan dog eventuelt udskiftes efter tre måneder ved afhændelse. Hvis det aktiv, der reinvesteres i, udskiftes på denne måde, gælder reglerne i nærværende stykke for afhændelsen af reinvesteringsaktivet. Stk. 8. Bestemmelserne i nærværende paragraf gælder ikke i den periode, hvor søfartsindtjeningen fastsættes på grundlag af tonnagen.«

(10) Se afsnit 2.8.2 i Kommissionens beslutning af 19. marts 2003.

(11) I henhold til paragraf 123 i programloven af 2. august 2002:

»Paragraf 123 Stk. 1. Uanset bestemmelserne i paragraf 68 og 201 i lov af 1992 om indkomstskat kan virksomheder med hjemsted i Belgien eller udenlandske virksomheders belgiske afdelinger, der udelukkende udøver de i paragraf 115 angivne aktiviteter med nye skibe eller brugte skibe, som for første gang er under en belgisk skatteyders ejerskab, foretage et investeringsfradrag svarende til 30 % af erhvervelsessummen for disse skibe. Stk. 2. Bestemmelserne i nærværende paragraf gælder ikke i den periode, hvor søfartsindtjeningen fastsættes på grundlag af tonnagen. Stk. 3. Hvis der i en beskatningsperiode, hvor der kan foretages et sådant investeringsfradrag, ikke er nogen indtjening eller indtjeningen er for lav, overføres det uudnyttede fradrag for den pågældende beskatningsperiode til de efterfølgende beskatningsperioder. Stk. 4. Hvis en del af investeringsfradraget ikke er udnyttet på det tidspunkt, hvor indtjeningen på søfartsaktiviteter første gang beregnes på grundlag af tonnagen, kan den fradrages i indtjeningen efter udgangen af den periode, hvor indtjeningen beregnes på denne vis.«

(12) Se fodnote 10.

(13) Ændret ved paragraf 17 i kongelig anordning nr. 12 af 18. april 1967 og paragraf 64 i lov af 22. december 1998.

(14) Paragraf 124 i programloven af 2. august 2002.

(15) Brev SG(98) D/1660. Sag NN 98/97.

(16) Brev SG(99) D/4583. Sag NN 35/99.

(17) Brev SG(2000) D/105460. Sag NN 142/00.

(18) 253 430 610 NT ud af verdensflådens i alt 741 600 000 NT.

19

»Paragraf 120 Stk. 1. Fra den indkomst, der for en beskatningsperiode beregnes efter de faste satser jf. paragraf 119, må fradrages driftstab i samme beskatningsperiode i en anden del af virksomheden, for så vidt og i det omfang disse driftstab ikke kan trækkes fra i indtjeningen i nogen anden del af virksomheden.«

(20) EFT L 130 af 15.6.1970, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 543/97 (EFT L 84 af 26.3.1997, s. 6).

(21) I afsnit 3.1, »Skattemæssig behandling af rederier«, omhandler EU-retningslinjerne skatteordninger til fordel for »skibsejere« og »rederier«.

22

»Paragraf 124 Stk. 1. Efter ansøgning fra den skattepligtige beregnes indkomsten på ekstern skibsadministration — ved fravigelse af paragraf 183, 185, 189-207, 233, stk. 1, og 235-240 i lov af 1992 om indkomstskat, som et fast beløb på grundlag af tonnagen af de skibe, der administreres. Stk. 2. Den i stk. 1 omhandlede ansøgning indgives af den skattepligtige virksomhed til skattemyndigheden, som træffer afgørelse herom senest tre måneder efter modtagelse af ansøgningen. Denne frist kan forlænges ved aftale mellem den skattepligtige virksomhed og skattemyndigheden. Myndighedens afgørelse kan anfægtes retsligt. Stk. 3. Hvis den i stk. 1 omhandlede ansøgning godkendes, gælder ordningen om beregning af søfartsindtjeningen på grundlag af tonnagen jf. nærværende paragraf fra og med beskatningsperioden umiddelbart efter den, hvori ansøgningen blev indgivet. Den skattepligtige virksomhed kan opsige ovennævnte ordning senest tre måneder før udløbet af den beskatningsperiode, der ender i et kalenderår, der ligger én eller flere tiårsperioder efter den beskatningsperiode, hvor ansøgningen blev indgivet. Stk. 4. Den skattepligtige indkomst på ekstern skibsadministration beregnes pr. skib, pr. dag og pr. 1 000 nettotons efter de i nedenstående tabel angivne satser: 1,00 EUR pr. enhed op til 1 000 nettotons 0,60 EUR pr. enhed mellem 1 000 nettotons og 10 000 nettotons 0,40 EUR pr. enhed mellem 10 000 nettotons og 20 000 nettotons 0,20 EUR pr. enhed mellem 20 000 nettotons og 40 000 nettotons 0,05 EUR pr. enhed over 40 000 nettotons. Stk. 5. Hvis en del af et driftstab på den eksterne skibsadministration ikke er udnyttet på det tidspunkt, hvor indtjeningen på søfartsaktiviteter første gang beregnes på grundlag af tonnagen, kan den fradrages i indtjeningen efter udgangen af den periode, hvor indtjeningen beregnes på denne vis. Stk. 6. Ordningen i nærværende paragraf omfatter kun skattepligtige eksterne skibsadministrationsvirksomheder, hvor mindst 75 % af de administrerede skibe er indregistreret i det belgiske skibsregister. Selskaber, som vil benytte sig af ordningen i nærværende paragraf, må ikke drive anden virksomhed end skibsadministration.«

(23) Programlovens paragraf 119, stk. 1.

(24) Foregående udgave (EFT C 205 af 5.7.1997, s. 5).

(25) Kommissionens beslutning af 2. august 2000, sag N 790/99.

(26)

»7. Søfartsvirksomheder (…) udøver ofte andre aktiviteter, som hænger mere eller mindre sammen med den direkte skibsdrift (…). Det er ikke tanken her at opremse alle de beslægtede aktiviteter, som modellen kan omfatte, men det kan være nyttigt med nogle få eksempler.

»7. Søfartsvirksomheder (…) udøver ofte andre aktiviteter, som hænger mere eller mindre sammen med den direkte skibsdrift (…). Det er ikke tanken her at opremse alle de beslægtede aktiviteter, som modellen kan omfatte, men det kan være nyttigt med nogle få eksempler.

8. Modellen gælder f.eks. følgende aktiviteter: (…) c) kommerciel reklame og salgsfremme (…)«

26

»7. Søfartsvirksomheder (…) udøver ofte andre aktiviteter, som hænger mere eller mindre sammen med den direkte skibsdrift (…). Det er ikke tanken her at opremse alle de beslægtede aktiviteter, som modellen kan omfatte, men det kan være nyttigt med nogle få eksempler.

8. Modellen gælder f.eks. følgende aktiviteter: (…) c) kommerciel reklame og salgsfremme (…)«

(27) På nederlandsk også kaldet »cargadoor«.

(28) Tweede Kamer der Staten-Generaal, vergaderjaar 1995-1996, 24 482, nr. 3. Uofficiel oversættelse af begrundelsen i den nederlandske lov: »I nærværende afsnit omfatter »indtægter på søtransport« indtægter fra aktiviteter med direkte forbindelse til driften af de omhandlede skibe. Disse aktiviteter omfatter f.eks. den læsning og losning, som rederiet selv varetager, samt dets skibsmægling for egen regning. Disse direkte forbundne aktiviteter er kun omfattet af ordningen, hvis de udøves vedrørende den skattepligtige virksomheds egne skibe. Som direkte forbunden aktivitet betragtes endvidere afhændelse af varer, der har indgået i den skattepligtige virksomheds drift. Dette gælder ikke kun skibe, der indgår i virksomhedens drift, men f.eks. også fast ejendom til virksomhedsbrug og driftsaktiver til læsning og losning af skibe.«

(29) Kommissionens beslutning af 20. marts 1996, sag N 738/1995.

(30) Rapport fra sekretariatet for CNUCED UNCTAD/RMT/2002, United Nations Publication, Salgsnr. E.02.II.D.23 ISBN 92-1-112571-5 ISSN 0566-7682.

(31) Programlovens paragraf 124.

(32) Se fodnote 4.

(33) Se EU-retningslinjernes punkt 3.1.

(34) Kommissionens beslutning af 11. december 2002, sag N 504/02. Se navnlig betragtning 29.

(35) Kommissionens beslutning af 16. oktober 2002, sag N 195/02. Se navnlig afsnit 2.8.2.

(36) Kommissionens beslutning af 13. maj 2003, sag N 737/02. Se navnlig betragtning 26.

(37) Se ffodnote 29.

(38) Se afsnit 3.1, betragtning 70.

(39) Se retningslinjerne for gennemgangen af statsstøtte til fiskeri og akvakultur (EFT C 19 af 20.1.2001, s. 7).

(40) Se fodnote 20.

(41) Se fodnote 39.

(42) Se bl.a. EU-retningslinjernes afsnit 3.1: »Det er også vigtigt at præcisere, at rederier med hjemsted i Fællesskabet ganske vist er den naturlige målgruppe for denne beskatningsordning, men skibsadministrationsselskaber med hjemsted i EU kan også være berettigede i medfør af de samme bestemmelser. Skibsadministrationsselskaber er retlige enheder, der yder forskellige former for tjenester til rederier, såsom teknisk tilsyn, ansættelse og uddannelse af besætningsmedlemmer, besætningsadministration og drift af fartøjer. I nogle tilfælde står skibsadministratorerne for både skibenes tekniske ledelse og administrationen af deres besætninger. I så fald optræder de som klassiske »rederier«, for så vidt angår de berørte transporttransaktioner. I lighed med hvad der gælder for skibsfartserhvervene, er der også inden for denne sektor en stærk og stigende konkurrence på internationalt plan. Derfor forekommer det formålstjenligt at udvide muligheden for at indrømme skattelempelser til denne kategori af skibsadministrationsselskaber«.

(43) »ISM-koden«: den internationale kode for sikker skibsdrift og forebyggelse af forurening, vedtaget af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) ved resolution A.741(18).

(44) De støtteberettigede aktiviteter beskrives i afsnit 2.8.2., betragtning 66-75, i beslutningen af 19. marts 2003 samt i nærværende beslutnings betragtning 173, litra c).

(45) Se fodnote 44.

(46) EUT L 140 af 30.4.2004, s. 1.