*****

RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 1048/90

af 25. april 1990

om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af farvefjernsynsmodtagere med lille billedskaerm med oprindelse i Republikken Korea og om endelig opkraevning af den midlertidige told

RAADET FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 12,

under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter konsultation i Det Raadgivende Udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. Midlertidige foranstaltninger

(1) Kommissionen indfoerte ved forordning (EOEF) nr. 3232/89 (2) en midlertidig antidumpingtold paa importen til Faellesskabet af farvefjernsynsmodtagere med lille billedskaerm (i det foelgende benaevnt TVLB), med oprindelse i Republikken Korea og henhoerende under KN-kode 8528 10 71. Gyldighedsperioden for tolden blev forlaenget med hoejst to maaneder ved Raadets forordning (EOEF) nr. 374/90 (3).

B. Efterfoelgende procedure

(2) Efter indfoerelsen af den midlertidige antidumpingtold anmodede alle de eksportoerer, der er angivet med navns naevnelse i forordning (EOEF) nr. 3232/89, saavel som repraesentanterne for klagerne om at blive hoert af Kommissionen, hvilket blev imoedekommet. De fremlagde ogsaa skriftlige redegoerelser for deres synspunkter vedroerende afgoerelsen.

(3) Kommissionen fortsatte med at indhente og efterproeve alle oplysninger, som den ansaa for noedvendige med henblik paa at traeffe en afgoerelse. Til dette formaal blev der aflagt kontrolbesoeg hos:

Importoerer i Faellesskabet

- Schneider Rundfunkwerke AG, Tuerkheim, Forbundsrepublikken Tyskland

- Yoko International BV, Halfweg, Nederlandene.

(4) Efter oenske blev parterne underrettet om de vaesentligste kendsgerninger og betragtninger, paa grundlag af hvilke Kommissionen paataenkte at anbefale indfoerelse af en endelig told og endelig opkraevning af de beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af en midlertidig told. De fik ogsaa en tidsfrist, inden for hvilken de kunne fremsaette bemaerkninger til resultaterne af disse moeder. Der blev taget hensyn til deres mundtlige og skriftlige bemaerkninger, og Kommissionen aendrede i fornoedent omfang sine konklusioner under hensyn hertil.

(5) Paa grund af en meget kompliceret procedure, isaer med hensyn til grundig efterproevning af den store maengde data og de mange argumenter, kunne undersoegelsen ikke afsluttes inden for den tidsfrist, der er fastsat i artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

C. Samme vare, den omhandlede vare, den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet

(6) I den foreloebige afgoerelse (betragtning 7, 8 og 9 i forordning (EOEF) nr. 3232/89) konstaterede Kommissionen, at alle TVLB, der fremstilles i Faellesskabet, er samme vare som de TVLB, der eksporteres fra Korea. Kommissionen angav i sin afgoerelse, hvad den ansaa for at vaere de vaesentligste karakteristika for TVLB-sektoren paa markedet for farvefjernsyn i Faellesskabet. Kommissionen anfoerte ligeledes de vigtigste karakteristika, paa grundlag af hvilke den havde foretaget sammenligningen af modeller fremstillet henholdsvis i Korea og Faellesskabet, og forklarede, at en hoejere kategori af TVLB, der fremstilles i Faellesskabet, blev undtaget fra sammenligningen - men ikke fra definitionen af »samme vare« - for at sikre en generel overensstemmelse mellem karakteristika for de modeller, der skal sammenlignes, og for at undgaa muligheden for vildledende resultater.

(7) Kommissionen medtog ogsaa alle farvefjernsynsmodtagere med billedskaerm af diagonalmaal paa 42 cm (16 tommer) og derunder, hvilket der efter indfoerelsen af den midlertidige told blev gjort indsigelse imod af en gruppe eksportoerer, som ikke tidligere havde givet sig til kende over for Kommissionen, og som nu anmodede om, at farvefjernsyns

modtagere med billedskaerm paa 6 tommer ikke blev medtaget i proceduren. Lignende krav blev fremsat af en af de eksportoerer, der havde deltaget i undersoegelsen lige fra procedurens begyndelse. I dette tilfaelde anmodede den paagaeldende producent/eksportoer, der tilsyneladende ikke havde solgt farvefjernsyn med billedskaerm paa under 14 tommer (37 cm) paa hjemmemarkedet eller i Faellesskabet, foerst om, at TVLB med billedskaerm paa 10 tommer (25,4 cm) og derunder blev undtaget fra proceduren, og aendrede senere sit krav, saa det nu kun omfatter apparater med billedskaerm paa 6 tommer (ca. 15 cm) og derunder. Modeller med billedskaerm paa 6 tommer saelges almindeligvis ogsaa med en billedskaerm paa 5,5 tommer eller 5 tommer.

(8) Parterne baserede deres krav om undtagelse paa forskelle af fysisk art, paa en raekke forskelle mellem de brugere, som apparater med billedskaerme paa 6 tommer og med stoerre skaerme er bestemt for, samt paa flere punkter af formel karakter. Kommissionen er enig i, at TVLB med 6 tommers skaerme er meget mindre og lettere og derfor meget nemmere at baere end apparater med 14 og 16 tommers skaerme, der - som naevnt i betragtning 35, tredje afsnit, i forordning nr. 3232/89 - er de mest repraesentative modelstoerrelser. Kommissionen finder, at det vil vaere rigtigt at sondre mellem apparater med 6 tommers skaerme og apparater med stoerre skaerme paa grund af forskellene i stoerrelse og vaegt og paa grund af de tekniske karakteristika, som goer det lettere at anvende de fleste 6 tommers modeller med flere forskellige former for batterier. Desuden anvendes apparater med 6 tommers skaerme i almindelighed med afbrydelser eller i tidsrum af kort varighed og ofte udendoers. Disse modellers noget specielle markedsposition kan belyses ved det forhold, at der i undersoegelsesperioden ikke kunne konstateres nogen betydelig prisforskel mellem apparaterne med 6 tommers skaerme og de stoerre apparater med 14 og 16 tommers skaerme. I mangel af saadanne prisforskelle er brugerens beslutning om at koebe det lille apparat helt klart betinget af fundamentalt forskellige anvendelsesformaal.

Under disse omstaendigheder konkluderer Kommissionen, at apparater med billedskaerm af diagonalmaal 6 tommer og derunder boer udelukkes fra proceduren.

Raadet bekraefter ovennaevnte konklusioner ud over de afgoerelser, der er anfoert i betragtning 7, 8, 9, 34 (hvis indhold ikke har vaeret genstand for bemaerkninger fra de beroerte parter) og 35 i forordning (EOEF) nr. 3232/89.

D. Dumping

i) Normal vaerdi

(9) Med henblik paa en endelig afgoerelse blev den normale vaerdi almindeligvis fastlagt efter samme metoder som ved den foreloebige fastsaettelse af dumpingen under hensyn til de nye kendsgerninger og argumenter, som parterne fremsatte.

(10) Som forklaret i betragtning 11 i forordning (EOEF) nr. 3232/89 blev det i forbindelse med den foreloebige afgoerelse ikke tilladt, at en form for rabat, som de koreanske producenter indroemmer deres hjemmemarkedskunder i forhold til disse kunders videresalg til de endelige brugere paa afbetalingsvilkaar, blev fratrukket hjemmemarkedspriserne ved fastsaettelsen af den normale vaerdi. Det blev fastslaaet, at denne »rabat ved afbetalingssalg«, som i et selskab benaevntes »PSP« (promoting strategic products) rabat, anvendes generelt i sektoren for elektroniske forbrugsgoder i Korea, selv om ikke alle eksportoererne kraevede, at den blev fratrukket. De paagaeldende eksportoerer har i vidt omfang reageret paa Kommissionens foreloebige afgoerelse. Deres reaktioner er koncentreret om saglige betragtninger vedroerende indroemmelse af rabat ved salg paa afbetalingsvilkaar og lovmaessige argumenter for, hvorvidt en saadan rabat kan anses for at have direkte tilknytning til eksportoerernes salg paa det koreanske marked.

Som tidligere anfoert i forordning (EOEF) nr. 3232/89 er det Kommissionens opfattelse, at der ikke er nogen tvivl med hensyn til de paagaeldende kendsgerninger. Den accepterer, at rabatterne indgaar i kontrakter mellem eksportoererne/producenterne og deres kunder, og at de har vaeret anvendt over en laengere periode. Den accepterer ogsaa - efter gennemgang af eksportoerernes argumenter - at rabatten faktisk betyder en nedsaettelse af prisen for eksportoerens kunde, selv om betaling af rabatten er betinget af, at denne kunde saelger varen til en endelig bruger paa afbetalingsvilkaar, og at rabatten derfor maa anses for at have direkte tilknytning til den paagaeldende pris som en form for opsat rabat. Kommissionen konkluderer derfor, at den paagaeldende rabat boer fratraekkes eksportoerens bruttosalgspris paa hjemmemarkedet ved fastsaettelsen af den normale vaerdi.

Raadet bekraefter dette synspunkt.

(11) I tilfaelde, hvor de koreanske producenter eksporterede TVLB til Faellesskabet paa OEM (Original Equipment Manufacturer)-basis, beregnede Kommissionen den normale vaerdi for sammenligning med saadanne eksportpriser og fastsatte den beregnede vaerdi paa grundlag af produktionsomkostningerne og en fortjenstmargen nedsat til 5 % som forklaret i betragtning 10, 13, 14 og 15 i forordning (EOEF) nr. 3232/89.

En koreansk producent, som oprindeligt foreslog den nedsatte fortjenstmargen paa 5 % som rimelig til formaalet, haevdede imidlertid, at der med Kommissionens metode ikke i tilstraekkelig grad blev taget hensyn til de oevrige forskelle mellem salg paa OEM-basis og salg under eget varemaerke, selv om det anvendte tal for fortjeneste var lavere end den samlede fortjeneste paa salg af TVLB paa hjemmemarkedet for nogen af de tre koreanske producenter, der samarbejdede i forbindelse med undersoegelsen. Det haevdedes specielt, at der med Kommissionens metode ikke blev taget hensyn til forskelle i omkostninger ved de forskellige typer af salg, isaer i forbindelse med reklame- og finansieringsomkostninger. Det blev naevnt, at disse omkostninger indgik i de beregnede normale vaerdier, som Kommissionen anvendte, men at producenterne ikke ville have haft saadanne omkostninger, hvis der havde vaeret tale om salg paa OEM-basis paa det koreanske marked.

Da der ikke finder OEM-salg sted i Korea, mener Kommissionen, at der ikke er nogen rimelig grund til at paastaa, at saadanne forskelle eksisterer, eller at fastlaegge stoerrelsen af disse. Af de foreliggende beviser for salg af koreanske varer paa OEM-basis i Faellesskabet fremgaar det, at priser og fortjeneste ved saadant salg kan vaere hoejere end ved salg af sammenlignelige modeller af eget varemaerke paa samme marked; under disse omstaendigheder ville de naevnte forskelle blive mere end opvejet af det valgte niveau for fortjeneste for den beregnede vaerdi paa OEM-basis, hvis det var muligt at iagttage saadanne forskelle paa det koreanske marked. Kommissionen konkluderer derfor, at anvendelsen af en nedsat fortjenstmargen vil udligne alle formodede forskelle i omkostningerne ved begge salg (efter tilladte justeringer) og i fortjeneste ved udarbejdelsen af de beregnede normale vaerdier, der skal sammenlignes med priserne ved eksport paa OEM-basis, og Raadet bekraefter disse afgoerelser.

(12) Det haevdedes paa vegne af klagerne, at betegnelsen »OEM« var blevet misbrugt i forbindelse med denne procedure, og at dette havde resulteret i en overdreven gunstig behandling af den koreanske eksport til Faellesskabet ved salg til distributoerer af eget varemaerke. Ifoelge klagerne opfylder eksporten af varer til saadanne distributoerer ikke betingelserne for den slags behandling, der kun kan vaere berettiget i forbindelse med eksport af varer til aegte OEM-producenter, som supplerer deres salg paa hjemmemarkedet af varer, som de selv har fremstillet, med salg af importerede varer under samme navn. Kommissionen finder det imidlertid godtgjort, at hvis saadant salg til distributoerer af eget varemaerke blev konstateret paa det koreanske hjemmemarkedet, var det rimeligt at fastslaa, at det ville blive fulgt af en maerkbar forskel i omkostninger og/eller fortjeneste, som berettiger til at foelge den fremgangsmaade, der er beskrevet i betragtning 11. I forbindelse med denne procedure finder Kommissionen, at begrebet OEM er blevet anvendt konsekvent, og at afgoerelserne ikke er blevet fordrejet, ved at visse eksportpriser er blevet sammenlignet med specifikke normale vaerdier fastsat paa et upassende grundlag. Raadet bekraefter dette.

(13) Under henvisning til de beregnede normale vaerdier haevdede en eksportoer, at selv om reklameomkostninger slet ikke skulle indgaa i disse vaerdier (som naevnt i betragtning 11), skulle det, hvis de blev indbefattet, ikke goeres paa det grundlag, som Kommissionen havde anvendt. Eksportoeren haevdede faktisk, at hans omkostninger til reklame paa hjemmemarkedet kun blev vaeltet over paa salget af high-tech TVLB-modeller, som ikke er sammenlignelige med de eksporterede modeller og de hjemmemarkedsmodeller, der anvendtes som grundlag for den beregnede normale vaerdi. Reklameomkostningerne burde derfor kun fordeles paa udbyttet af salget af high-tech TVLB paa hjemmemarkedet og ikke paa hele omsaetningen som foreslaaet af Kommissionen. Kommissionen var ikke enig i denne analyse og konstaterede, at det var urealistisk at fordele reklameomkostningerne i forbindelse med fjernsynsmodtagere paa de enkelte modeller, og at det ikke var berettiget paa grundlag af de beviser, den havde til raadighed. Selv naar en bestemt model blev vist i en reklame, var det i virkeligheden alle den paagaeldende producents modeller, der blev reklameret for. Raadet bekraefter dette synspunkt.

(14) En eksportoer haevdede, at Kommissionen ved fastlaeggelsen af den beregnede normale vaerdi paa grundlag af produktionsomkostningerne i forbindelse med modeller til hjemmemarkedet havde fordelt finansieringsomkostningerne paa en uretfaerdig og fejlagtig maade som for at omgaa kravet om justering af den normale vaerdi. Eksportoeren fordelte i sin redegoerelse alle finansieringsomkostninger paa den samlede omsaetning paa hjemmemarkedet og ved eksport. Det skabte en situation, hvor det fradrag for kreditomkostninger ved salg af TVLB paa hjemmemarkedet som efterproevet i Korea paa grundlag af de vidtgaaende kreditvilkaar for lokale kunder og lokale kortsigtede rentesatser, viste sig at vaere betydeligt hoejere end de finansieringsomkostninger, der faktisk betaltes eller skulle betales fordelt paa den samlede omsaetning. Den beskrevne situation var usaedvanlig, idet den ikke indgik i de beregnede normale vaerdier for de andre koreanske eksportoerer, der deltog i undersoegelsen, og blev forklaret af den paagaeldende eksportoer som et resultat af selskabets store stamaktiebeholdninger, som saetter det i stand til at finansiere driftskapitalen uden i stoerre grad at soege hjaelp hos banker og kreditinstitutioner.

Kommissionen erkendte, at nogle selskaber eventuelt befandt sig i en saa heldig situation, men mente ikke, at det svarede til den paagaeldende eksportoers tilfaelde, ligesom det heller ikke var gaeldende for andre eksportoerer, selv om de finansieringsomkostninger, som de faktisk havde betalt eller skulle betale, endog var lavere end den paagaeldende eksportoers i forhold til omsaetningen. Kommissionen har fastslaaet, at der i eksportoerens faste fordeling af de finansieringsomkostninger, der faktisk er betalt eller skal betales paa omsaetningen, ikke er taget hensyn til de meget store forskelle i kreditvilkaar paa eksportoerens hjemmemarked og eksportmarkeder. Efter Kommissionens opfattelse er det - da der ikke foreligger mere detaljerede fordelinger af de reviderede finansieringsomkostninger - ikke noedvendigt at anvende eller acceptere denne faste fordeling. Den metode, som Kommissionen valgte til den endelige fastsaettelse, er den, som en anden eksportoer foreslog og anvendte spontant, og som indebaerer, at der foerst foretages en beregning af de absolutte renteomkostninger til finansiering af de kreditvilkaar, der indroemmes paa hjemmemarkedet, og at dette beloeb saa fordeles paa omsaetningen paa hjemmemarkedet i referenceperioden. Naar det absolutte beloeb er fratrukket de finansieringsomkostninger, der faktisk er betalt eller skal betales, kan restbeloebet fordeles paa den samlede omsaetning til daekning af resterende driftskapitalsbehov saasom lagerbeholdninger, igangvaerende arbejder, osv. Kommissionen understreger, at den med den anvendte metode - der er langt fra at vaere i konflikt med bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 2423/88 - kun soeger at tage hensyn til strukturen i eksportoerens salgsbetingelser paa grundlag af de foreliggende data. Dette betyder ikke, at Kommissionen sammenblander tildelte offeromkostninger med de faktiske omkostninger, og ej heller, at Kommissionen ser »noget forkert i, at kreditomkostningerne er hoejere paa hjemmemarkedet end paa eksportmarkedet«, som det haevdes af eksportoeren. Hans argument om, at metoden fordrejer eller goer eksportoerens fradrag for kreditomkostninger paa hjemmemarkedet til »lig nul«, kan heller ikke accepteres. Kommissionen har tilladt og efterproevet denne justering; hvad der er uenighed om, er en fordeling af finansieringsomkostningerne, som bedre afspejler de foreliggende kendsgerninger.

Kommissionen konkluderer derfor, at dette maal er naaet med den ovenfor beskrevne metode, og Raadet bekraefter denne fremgangsmaade.

ii) Eksportpris

(15) I tilfaelde, hvor de koreanske producenter eksporterede varerne direkte til uafhaengige kunder i Faellesskabet, blev eksportpriserne fastlagt paa grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales for de paagaeldende TVLB.

I forbindelse med to eksportoerer, som solgte varerne i Faellesskabet via forretningsmaessigt forbundne importoerer, der er etableret i medlemsstaterne, blev det paa baggrund af forbindelsen mellem eksportoer og importoer fundet passende at beregne eksportpriserne paa grundlag af de priser, hvortil TVLB'erne foerst solgtes til en uafhaengig koeber.

Metoden blev ikke anvendt over for den tredje eksportoer, som deltog i undersoegelsen, da kun 11 % af hans salg i Faellesskabet blev foretaget under eget varemaerke og 8 % gennem datterselskaber. De resterende 89 % af den paagaeldende eksportoers salg til OEM-kunder i Faellesskabet blev derfor anset for at vaere repraesentativt som angivet i betragtning 16 i forordning (EOEF) nr. 3232/89.

Disse metoder svarer til dem, der blev anvendt ved den foreloebige fastsaettelse af dumpingen, under hensyntagen til de nye kendsgerninger og argumenter, som parterne har fremsat.

16) To af de koreanske eksportoerer haevdede, at de i forbindelse med anvendelsen af en beregnet eksportpris var blevet diskrimineret i forhold til den tredje eksportoer, der deltog i undersoegelsen, da samme metode ikke var blevet anvendt over for ham, fordi hans salg af varer under eget varemaerke i Faellesskabet ikke blev medtaget ved fastsaettelsen af dumpingens omfang, eftersom det som naevnt ovenfor ikke blev anset for at vaere repraesentativt for selskabets normale transaktioner. Tallene for denne producent/eksportoer blev udelukkende baseret paa eksporten af varer til uafhaengige (OEM) importoerer. Den ene af de to eksportoerer baserede sin kritik paa, at de dumpingmargener, der konstateredes i forbindelse med eksportsalget via forretningsmaessigt forbundne importoerer, var betydeligt stoerre end margenerne ved eksport til uafhaengige importoerer i Faellesskabet. Den anden eksportoer haevdede, at denne udelukkelse af salg under eget varemaerke ved dumpingfastsaettelsen ogsaa burde omfatte den forholdsvis lille andel af selskabets eksport, som foregik via et datterselskab, hvis transaktioner i referenceperioden ifoelge klagen var blevet foretaget paa atypiske betingelser (opstart).

(1) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.

(2) EFT nr. L 314 af 28. 10. 1989, s. 1.

(3) EFT nr. L 41 af 15. 2. 1990, s. 1.

Kommissionen kan ikke godtage paastandene om diskriminerende og uretfaerdig behandling i ovennaevnte tilfaelde. Den mener at have anvendt de metoder, der er fastlagt i forordning (EOEF) nr. 2423/88. 89 % af det eksportsalg, der er taget hensyn til i forbindelse med proceduren mod den ene eksportoer, udgoer som allerede naevnt selskabets repraesentative salg, medens 11 % ikke blev medtaget, da det ikke var repraesentativt. I tilfaeldet med eksportoeren, som haevdede, at en lille del (ca. 5 %) af hans eksportsalg ikke burde medtages, var der ikke tale om en sammenlignelig situation, da dette salg blot var en del af det salg af varer under eget varemaerke, som blev anset for at vaere repraesentativt for den paagaeldende eksportoer. Selv om det er rigtigt, at udbytte- og tabskontoen for den forbundne eksportoer, gennem hvilken dette salg blev foretaget, var tynget af udgifter vedroerende selskabets opstart, anses det ikke for at vaere tilstraekkeligt til at berettige til, at de repraesentative salgstransaktioner og udgifter i forbindelse hermed ikke medtages ved fastlaeggelsen af dumpingens omfang.

(17) De to koreanske eksportoerer, der isaer er beroert af anvendelsen af en beregnet eksportpris, haevdede, at den fortjeneste (10 %), som Kommissionen tillagde forretningsmaessigt forbundne importoerer, var urimelig og urealistisk. Klagerne henviste til maetningsgraden paa markedet for farvefjernsyn og til den lavere fortjenstmargen, der var blevet anvendt i andre nyere procedurer, herunder en procedure vedroerende en forholdsvis ny elektronisk forbrugsvare. Kommissionen anfaegtede ikke, at den nuvaerende generation af farvefjernsyn er fuldt udviklet teknologisk set, men den mener dog, at TVLB-sektoren i det mindste stadig var ret optimistisk og rentabel for uafhaengige importoerer i 1987. Hvad angaar de fortjenstmargener, der anvendtes i andre procedurer, boer det bemaerkes, at der i forbindelse med en anden elektronisk forbrugsvare, hvor referenceperioden stort set svarede til perioden i denne procedure, anvendtes en meget hoejere margen end 10 % ved fastsaettelsen af den endelige told. De koreanske eksportoerer fremfoerte ogsaa, at den teoretisk set uafhaengige importoers fortjenstmargen, som skal anvendes ved beregningen af eksportpriserne, maatte vaere rimelig i forhold til de beroerte forbundne importvirksomheders stoerrelse og organisation. Kommissionen er enig i dette argument og undersoegte derfor noeje rentabiliteten hos alle de uafhaengige importoerer, som samarbejdede med den i undersoegelsen. Den konstaterede, at fortjenstmargenerne varierede, men at den endeligt valgte margen svarede til fortjenstmargenen for et firma, hvis struktur og stoerrelse kunne anses for at vaere sammenlignelig med de koreanske forretningsmaessigt forbundne importoerers. Kommissionen er imidlertid ikke enig med en eksportoer, som haevdede, at der i den anvendte fortjenstmargen maatte tages hensyn til en forretningsmaessigt forbundet importoers opstartsituation. Det egentlige formaal med beregningen af en eksportpris er at skabe en situation, der kan sammenlignes med situationen for en uafhaengig importoer, som i gennemsnit skal opnaa en rimelig fortjeneste for at kunne opretholde sin forretning. I alle tilfaelde mener Kommissionen, at det af de foreliggende oplysninger fremgik, at den anvendte margen baade var gaeldende for en lille importoer med lave omkostninger og et stort selskab med en struktureret salgs- og marketingsorganisation.

(18) Begge de koreanske eksportoerer, der er beroert af indholdet af den foregaaende betragtning, havde betalt deres datterselskaber i Faellesskabet store summer for reklameudgifter og andre mere generelle udgifter, som selskaberne havde afholdt. I forbindelse med fastsaettelsen af den midlertidige told havde Kommissionen set bort fra disse godtgoerelser og behandlet de oprindelige udgifter som omkostninger for de datterselskaber, der oprindeligt havde betalt dem. Da de paagaeldende udgifter udgoer en del af de omkostninger, der paaloeber mellem import og videresalg, er de koreanske moderselskabers efterfoelgende godtgoerelse af disse beloeb irrelevant og boer ikke medtages ved beregningen af eksportpriserne. Eksportoererne fortsatte med at redegoere for disse godtgoerelser og henviste almindeligvis til det meget hoeje beloeb, der var betalt til de tyske datterselskaber, selv om samme faenomen blev konstateret i mindre grad for selskaberne i Det Forenede Kongerige. De fremfoerte argumenter var ikke meget forskellige fra dem, der er anfoert i betragtning 20 i forordning (EOEF) nr. 3232/89, men i nogle tilfaelde blev der foreslaaet alternative justeringer for de paagaeldende udgifter. Bortset fra aendring af kautionsomkostningerne for den ene eksportoer (en misforstaaelse, som skyldtes datterselskabets uigennemskuelige regnskabsfoering af den paagaeldende godtgoerelse) og udelukkelse af to mindre poster hos den anden, som kunne anses for ikke at have nogen tilknytning til de almindelige omkostninger for det paagaeldende datterselskab, indtog Kommissionen samme holdning som i forbindelse med forordning (EOEF) nr. 3232/89.

Paa baggrund af Kommissionens bemaerkninger i betragtning 15 til 18 ovenfor bekraefter Raadet Kommissionens afgoerelser og konklusioner i betragtning 16 til 20 i forordning (EOEF) nr. 3232/89.

(19) En koreansk eksportoer/producent solgte store maengder varer paa OEM-basis til en importoer i Faellesskabet, som undlod at fremlaegge alle de finansielle oplysninger om selskabets import, som Kommissionen havde anmodet om, som anfoert i betragtning 21 i forordning (EOEF) nr. 3232/89. Kommissionen accepterer, at oplysningerne fra den eksportoer, der bestraebte sig paa at overtale den paagaeldende importoer til at give Kommissionen flere oplysninger, ikke skal undersoeges paa ny eller anfaegtes paa grund af importoerens delvise mangel paa samarbejdsvilje. Raadet bekraefter denne afgoerelse.

(20) Ved kontrolbesoeget hos en uafhaengig importoer konstateredes det, at en anden koreansk eksportoer havde en samarbejdsaftale om reklameudgifter med importoeren, som anfoert i betragtning 22 i forordning (EOEF) nr. 3232/89. Efter nu at have foretaget en gennemgribende undersoegelse af de beroerte parters argumenter og omstaendighederne ved denne aftale om godtgoerelse af visse reklameudgifter er Kommissionen enig i, at der ikke er nogen kompensationsaftale mellem eksportoeren og importoeren som omhandlet i artikel 2, stk. 8, i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Eksporten til den paagaeldende importoer er derfor nu medtaget i beregningen af den endelige told. Ved sammenligningen af eksportpriserne med den normale vaerdi blev de godtgoerelser (i realiteten en form for opsat rabat), som eksportoeren har betalt importoeren for sidstnaevntes reklamer paa det lokale marked, imidlertid fratrukket de fakturapriser, der skal betales, da disse rabatter faktisk nedsaetter priserne ved salg til den uafhaengige importoer og derfor maa anses for at vaere direkte forbundet med det paagaeldende salg.

Raadet bekraefter denne afgoerelse.

iii) Sammenligning

(21) Som forklaret i betragtning 23 og 26 i forordning (EOEF) nr. 3232/89 blev alle sammenligninger foretaget paa grundlag af priser af fabrik. For at sikre en retfaerdig sammenligning mellem den normale vaerdi og eksportpriserne tog Kommissionen i fornoedent omfang hensyn til forskelle, der paavirker prisernes sammenlignelighed, saasom forskelle i fysiske egenskaber, importafgifter og indirekte skatter og i salgsvilkaar, hvor disse forskelle kunne paavises paa en tilfredsstillende maade. Under samme overskrift blev der ogsaa foretaget justering for forskelle i provisioner, emballerings-, transport-, forsikrings-, haandterings- og lasteomkostninger samt i ekstraomkostninger, betalingsbetingelser, garantiomkostninger, loen til saelgerne og bonusordninger.

Raadet bekraefter denne fremgangsmaade. Nye kendsgerninger og argumenter, som de beroerte parter fremsatte vedroerende disse spoergsmaal, behandles i de foelgende betragtninger 22 til 26 i denne forordning.

(22) Parterne anfaegtede ikke den metode, der anvendtes til sammenligning af eksporten med salget fra TVLB-modeller paa hjemmemarkedet som forklaret i betragtning 24 i forordning (EOEF) nr. 3232/89, men en eksportoer bemaerkede dog, at Kommissionen ikke konsekvent havde fulgt det princip for sammenligning, der er anfoert i den paagaeldende betragtning, og at den havde baseret justeringen for den fysiske forskel i hans tilfaelde paa forskelle i de samlede omkostninger til fremstilling af sammenlignelige modeller i stedet for paa vaerdien af forskellen i de paagaeldende modellers vaesentlige fysiske egenskaber, som omhandlet i artikel 2, stk. 10, litra a), i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Kommissionen har rettet denne inkonsekvens i sine endelige afgoerelser.

Paa dette stadium af den foreloebige afgoerelse havde Kommissionen vurderet de fysiske forskelle paa grundlag af de respektive fremstillingsomkostninger, da det ikke var muligt at udskille disse fysiske forskelle og de tilsvarende forskelle i markedsvaerdi i forbindelse med de TVLB, der solgtes paa hjemmemarkedet i Korea. Med henblik paa den endelige afgoerelse baserede Kommissionen imidlertid sin vurdering paa de betydelige fysiske forskelle i samtlige produktionsomkostninger, herunder fortjenstmargenen for de paagaeldende modeller, som solgtes paa hjemmemarkedet. Kommissionen mener, at dette er en mere rimelig fremgangsmaade for fastsaettelse af de passende forskelle i markedsvaerdi end en fremgangsmaade, hvor der ved sammenligningen ikke tages hensyn til de salgs-, general- og administrationsomkostninger plus fortjeneste, der normalt er inkluderet i priserne paa de modeller, der saelges paa hjemmemarkedet, og som laegges til grund for sammenligning. De koreanske eksportoerer haevdede, at de fysiske forskelle fortsat burde vurderes paa grundlag af de relevante omkostninger til fremstilling, da der ikke forelaa oplysninger om prisforskelle. Dette synspunkt tager efter Kommissionens opfattelse ikke hensyn til det foreliggende bevis vedroerende markedet for, at betydelige fysiske forskelle generelt svarer til marketingkarakteristika, for hvilke den kraevede prisforskel er meget hoejere i forhold til fremstillingsomkostningerne end efter den nu anvendte metode med samlede omkostninger plus normal fortjenstmargen. Kommissionen fastholder derfor sidstnaevnte fremgangsmaade.

(23) Hvad angaar betalingsvilkaar, haevdede en eksportoer, at visse renteafgifter paa dokumenter mod accept, som er betalt til tredjemand for eksport til selskabets datterselskaber, ikke burde fratraekkes eksportpriserne, naar disse blev sammenlignet med den normale vaerdi, da saadanne omkostninger var en del af overfoerselsprisen mellem forretningsmaessigt forbundne selskaber, hvilket Kommissionen ikke vidste, da den beregnede eksportpriserne. Kommissionen kan ikke foelge raesonnementet. Renteafgifter for dokumenter mod accept er omkostninger, der faktisk afholdes af eksportoeren, hvad enten de betales i Korea eller af det forretningsmaessigt forbundne importfirma, hvilket boer fratraekkes for at opnaa eksportprisen ab fabrik i henhold til artikel 2, stk. 8 og 10, i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

Den paagaeldende eksportoer fremfoerte ogsaa, hvad der dog ikke beroerer ovennaevnte krav, at den rentesats, som Kommissionen anvendte i beregningen af virkningerne af disse afgifter, var for hoej. Eksportoeren fremlagde faktisk oplysninger, som afveg fra indholdet af selskabets oprindelige redegoerelse og fra, hvad Kommissionen havde kontrolleret paa stedet. Oplysningerne var imidlertid i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra c), nr. iii), i forordning (EOEF) nr. 2423/88 og blev accepteret af Kommissionen, der anvendte dem ved beregningen af det paagaeldende fradrag.

(24) En eksportoer gjorde indsigelse mod Kommissionens detaljerede gennemgang af flere justeringer, generelt fordi Kommissionens vurdering af de paagaeldende udgifters »direkte tilknytning« var fejlagtig.

Denne eksportoer haevdede, at Kommissionen ikke havde vaeret opmaerksom paa den direkte tilknytning for saa vidt angaar foelgende salgsomkostninger, og at den burde tillade, at de blev fratrukket hjemmemarkedspriserne ved beregningen af den normale vaerdi:

- finansieringsomkostninger ved opkraevning af moms

- visse serviceudgifter

- visse loenninger i salgsafdelingen, til management og sekretariatspersonale.

Som anfoert i betragtning 27, 28 og 30 i forordning (EOEF) nr. 3232/89 fastslog Kommissionen, at disse udgifter ikke havde direkte tilknytning til de paagaeldende salgstransaktioner. De argumenter, som eksportoeren fremfoerte, fik ikke Kommissionen til at aendre den afgoerelse, den havde truffet paa grundlag af den oprindelige kontrol.

Samme eksportoer haevdede ogsaa, at to slags eksportsalgsomkostninger, som Kommissionen fratrak den eksportpris, der betaltes eller skulle betales, var en slags generalomkostninger og ikke havde direkte tilknytning til denne pris. En af omkostningerne var en serviceafgift, hovedsagelig for inspektion og haandtering ved eksport. Den anden var en slags provision, som koncernens hovedkontor, hvor alle fakturaer vedroerende eksport til Faellesskabet udarbejdes, holdt tilbage i de indtaegter, som hovedkontoret hentede hos eksportkunderne. Kommissionen fandt ikke, at de fremfoerte kendsgerninger og argumenter var af en saadan art, at de aendrede den afgoerelse, den havde truffet paa grundlag af kontrollen, eller aendrede konklusionen om, at disse afgifter maatte fratraekkes, for at den kunne naa frem til en korrekt eksportpris ab fabrik.

Paa baggrund af Kommissionens bemaerkninger i betragtning 21 til 24 i denne forordning bekraefter Raadet Kommissionens afgoerelser og konklusioner i betragtning 23 til 31 i forordning (EOEF) nr. 3232/89.

iv) Dumpingmargener

(25) Ved sammenligningen af de normale vaerdier for de modeller, som de af undersoegelsen omfattede koreanske producent/eksportoerer solgte paa hjemmemarkedet, med eksportpriserne for sammenlignelige modeller i hver enkelt transaktion, viser den endelige undersoegelse af kendsgerningerne, at der finder dumping sted med hensyn til TVLB med oprindelse i Republikken Korea i forbindelse med varer fra alle disse tre eksportoerer, og at dumpingmargenen er lig med forskellen mellem den fastsatte normale vaerdi og prisen ved eksport til Faellesskabet.

De vejede gennemsnitlige margener, udtrykt som en procentdel af cif-prisen, varierede alt efter eksportoer som foelger:

- Daewoo Electronics Co. Ltd: 10,23 %

- Goldstar Co. Ltd: 10,42 %

- Samsung Electronics Co. Ltd: 10,50 %.

(26) For de eksportoerer, som ikke gav sig til kende i forbindelse med undersoegelsen, blev der fastsat en dumpingmargen paa 19,65 % paa grundlag af de foreliggende kendsgerninger som anfoert i betragtning 33 i forordning (EOEF) nr. 3232/89. Eksportoererne forelagde ikke nye kendsgerninger og argumenter med hensyn til denne metode.

Klagerne haevdede, at metoden i hoej grad begunstigede eksportoerer, der ikke samarbejdede ved undersoegelsen, idet den vejede gennemsnitlige dumpingmargen paa grundlag af Faellesskabets importstatistikker blev nedsat, fordi den omfattede data fra de selskaber, som havde samarbejdet ved undersoegelsen, og hvis dumpingmargener helt klart var meget lavere end den gennemsnitlige margen beregnet paa grundlag af statistikkerne. For at udligne denne statistiske skaevhed foreslog klagerne, at de gennemsnitlige importpriser skulle korrigeres med en faktor paa mindst 5 %. Kommissionen fastholder dog sin holdning til dette spoergsmaal, selv om den erkender det naevnte statistiske faenomen, da der ikke foreligger kendsgerninger, som kan begrunde indfoerelsen af en saadan korrigerende faktor, som derfor ville vaere helt vilkaarlig og uberettiget.

Raadet bekraefter ovennaevnte konklusioner.

E. Skade

(27) Kommissionen konkluderede i sin foreloebige afgoerelse, at der var paafoert TVLB-industrien i Faellesskabet vaesentlig skade. Den baserede isaer sin afgoerelse paa den hastige stigning i de koreanske eksportoerers import- og markedsandel, disse eksportoerers prisunderbud paa markedet i Faellesskabet, den voksende tendens til overflytning af industrikapacitet fra Faellesskabet til tredjelande med deraf foelgende tab af arbejdspladser i Faellesskabet og den negative tendens i fortjenesten for de klagende faellesskabsproducenter.

(28) Kommissionen fik ikke forelagt nye bevisligheder vedroerende disse afgoerelser efter offentliggoerelsen af forordning (EOEF) nr. 3232/89, men eksportoererne anmodede om at faa en forklaring paa sammensaetning af statistikkerne vedroerende markedsandele og at faa de klagende producenters produktion uden for Faellesskabet indfoejet eller paa anden maade medtaget i de statistikker, som de havde modtaget. De gjorde ogsaa indsigelse mod afgoerelsen paa en raekke punkter:

- To eksportoerer var ikke enige i, at der forelaa bevis for de skadelige virkninger. Den ene anfoerte, at de forskellige data i forordning (EOEF) nr. 3232/89 kun viste, at der var tale om en »normal, sund« konkurrence og en erhvervsgren i Faellesskabet, hvis position i virkeligheden ikke forvaerredes mellem 1984 og 1987. Den paagaeldende eksportoer haevdede, at stigningen i efterspoergslen i denne periode »efter al sandsynlighed« skyldtes ny konkurrence paa markedet, hvis priskonkurrencedygtighed blot var et resultat af omkostningsfordele. Den anden eksportoer fremfoerte, at den negative udvikling i fortjeneste for erhvervsgrenen fra 1985/1986 og fremefter udelukkende var resultatet af forskellige forhold, som allerede fandtes, foer der importeredes varer fra Korea. Den paagaeldende eksportoer naevnte ogsaa faellesskabsindustriens kapacitetsudnyttelse og lagerbeholdninger som bevis for, at der ikke forvoldtes skade, uden paa nogen maade at henvise til Kommissionens argumenter i betragtning 43 i forordning (EOEF) nr. 3232/89, hvor disse forhold afvises som paalidelige indikatorer i TVLB-industriens tilfaelde.

- En eksportoer gjorde indsigelse mod den sammenligning af modeller, som dannede grundlaget for Kommissionens analyse af prisunderbud. Eksportoerens detaljerede argumenter vedroerende dette spoergsmaal indeholdt en raekke materielle fejl og gav paa ingen maade noget grundlag for en aendring i Kommissionens grundholdning, det vil sige, at der ikke er tale om en uretfaerdig sammenligning mellem TVLB-modeller fra Korea og Faellesskabet i denne undersoegelse, idet der er taget hensyn til alle karakteristika. Kommissionen underrettede skriftligt eksportoeren herom.

Raadet bekraefter derfor Kommissionens afgoerelser som anfoert i betragtning 36 til 47 i forordning (EOEF) nr. 3232/89.

F. Trussel om skade

(29) I den foreloebige undersoegelse konkluderede Kommissionen, at den koreanske eksport truede med at foraarsage endnu mere skade i fremtiden, paa grund af den saerdeles store koreanske produktionskapacitet og muligheden for at omlaegge eksporten fra det nu maettede marked i De Forenede Stater.

To eksportoerer fremsatte bemaerkninger til Kommissionens afgoerelse vedroerende dette spoergsmaal som anfoert i betragtning 48 i forordning (EOEF) nr. 3232/89 og haevdede, at Kommissionen ikke havde fremlagt beviser, der opfylder bestemmelserne i artikel 4, stk. 3, i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Kommissionen oensker i den forbindelse at understrege, at den i naevnte betragtning 48 behandler spoergsmaalet om den eksportkapacitet, der er til raadighed i oprindelseslandet. Der henvises ikke udtrykkeligt i den paagaeldende betragtning til stigningen i dumpingeksporten, men Kommissionen naevnte den naturligvis i betragtning 37 i forordning (EOEF) nr. 3232/89. Den aarlige stigning var over 100 % fra 1984 til 1987.

En eksportoer haevdede, at det ikke var dokumenteret, at der var mulighed for omlaegning af eksporten fra De Forenede Stater til markedet i Faellesskabet, paa grund af forskelle i modeller (idet der formentlig specielt blev taenkt paa forskellene i transmissionsstandarder). Kommissionen fastslaar, at det sidste argument ikke er saerlig vigtigt paa grund af den store fleksibilitet, der praeger produktionen af fjernsynsapparater som naevnt i betragtning 42 i forordning (EOEF) nr. 3232/89, og erhvervsgrenens helt klare evne til hurtigt at indfoere nye modeller.

Raadet bekraefter derfor Kommissionens foreloebige afgoerelser.

G. AArsag til skade

(30) I betragtning 49 til 55 i forordning (EOEF) nr. 3232/89 fastslog Kommissionen, at den hastige indtraengen paa markedet af import fra Korea faldt sammen med et tilsvarende hastigt fald i den paagaeldende erhvervsgrens markedsandel, prisudhuling og prisunderbud paa TVLB-modeller fremstillet i Faellesskabet og faldende rentabilitet for selskaberne i Faellesskabet samt med faellesskabsproducenternes stigende tendens til at flytte deres samlefaciliteter til tredjelande. Kommissionen konkluderede saaledes, at dumpingimporten fra Korea saerskilt betragtet havde paafoert den erhvervsgren i Faellesskabet, der fremstiller TVLB, vaesentlig skade.

(31) En eksportoer haevdede, at Kommissionen ikke havde paavist, at dumpingimporten fra Korea havde forvoldt vaesentlig skade, da de oekonomiske omstaendigheder, som foraarsagede skaden, ogsaa ville vaere forekommet uden varer til dumpingpriser. Dette argument er isaer rettet mod Kommissionens afgoerelse om prisunderbud, som i virkeligheden kun udgoer et af flere skade-elementer, der har bidraget til den vaesentlige skade, der er analyseret i forordning (EOEF) nr. 3232/89. Angaaende det specifikke spoergsmaal om prisunderbud fremfoerer eksportoeren, at forskellen mellem prisunderbud paa 36 til 49 % og dumpingmargen paa 10 til 13 % maa vare bevis for, at der ogsaa ville have vaeret tale om prisunderbud, selv om der ikke fandt dumping sted. Dette kunne eventuelt vaere tilfaeldet, men det berettiger ikke eksportoeren til at konkludere, at en vaesentlig del af den skade, der skyldtes lavere priser, ikke kan tilskrives den paagaeldende dumpingimport. Det er det samme som at haevde, at skadesaarsagen kun kunne paavises, og at det foelgelig kun ville vaere berettiget at indfoere beskyttelsesforanstaltninger mod dumping, naar dumpingmargenerne var mindst lige saa store om de fastlagte skadestaerskler. Kommissionen kan ikke godtage dette synspunkt og henviser derfor ogsaa til afgoerelserne i betragtning 63 i forordning (EOEF) nr. 3232/89.

(32) En anden eksportoer gentog de argumenter, som Kommissionen allerede havde fremfoert i betragtning 54 i forordning (EOEF) nr. 3232/89, og haevdede, at Kommissionen havde undladt at undersoege virkningerne af japansk ejede samleprocesser i Faellesskabet. Efter Kommissionens opfattelse har etableringen af japansk ejet produktion af TVLB i Faellesskabet vaeret en gradvis proces over et laengere tidsrum. Denne tendens giver sig ikke saerskilt udtryk i markedsandele, da produktionen i vid udstraekning erstatter tidligere import fra Japan eller allerede eksisterende kapacitet i Faellesskabet. Der er imidlertid ikke noget bevis for, at det i saerlig grad har bidraget til den skade, der er paafoert den klagende erhvervsgren i Faellesskabet.

(33) Samme eksportoer anerkender ikke Kommissionens vurdering af, at der er forvoldt vaesentlig skade paa det vigtige marked i Det Forenede Kongerige, fordi markedet er beskyttet af en aftale om frivillig begraensning. Kommissionen henviser igen til argumenterne i betragtning 47 i forordning (EOEF) nr. 3232/89 og bemaerker, at fastsaettelse af skadens og dumpingimportens omfang, er et spoergsmaal om analyser og beregninger baseret paa de kendsgerninger, der indsamles i forbindelse med en undersoegelse. At der ikke finder dumping sted og forvoldes skade som foelge heraf, kan ikke udledes, blot fordi der foreligger en frivillig aftale eller anden form for begraensning paa det paagaeldende marked. Kommissionen mener, at der ikke foreligger bevis for den paagaeldende eksportoers krav og gentager, at afgoerelserne vedroerende skade er truffet paa grundlag af data vedroerende markedet i Det Forenede Kongerige.

(34) Den paagaeldende eksportoer haevder endnu engang, at de koreanske eksportoerer er blevet diskrimineret i denne undersoegelse, da der ikke er foretaget undersoegelser i andre eksportlande, navnlig OEstrig, Japan, Malaysia og Singapore. Kommissionen fremfoerte sine argumenter hertil i betragtning 54 i forordning (EOEF) nr. 3232/89. Selv hvis Kommissionens argumenter er rigtige, haevder eksportoeren, »at det ikke noedvendigvis betyder, at disse varer (dvs. TVLB fra ovennaevnte lande) ikke importeres til dumpingpriser i Faellesskabet og forvolder skade«. Eksportoererne har ud over disse paastande imidlertid ikke fremlagt bevis for, at der finder dumping sted og forvoldes skade. Uden saadanne data og efter undersoegelse af situationen for andre lande, som eksporterer til Faellesskabet, har Kommissionen ikke noget grundlag for at indlede en antidumpingprocedure mod dem som oensket af eksportoeren. Endvidere er der, selv om disse andre eksportlande havde forvoldt skade, ikke noget, der tyder paa, at den skade, der er forvoldt af dumpingimporten fra Korea, derfor ville have vaeret uvaesentlig.

Raadet bekraefter Kommissionens afgoerelser og konklusioner i betragtning 49 til 55 i forordning (EOEF) nr. 3232/89, nemlig at den paagaeldende import, saerskilt betragtet, har forvoldt vaesentlig skade.

H. Faellesskabets interesser

(35) Ingen af parterne forelagde yderligere kendsgerninger eller argumenter vedroerende emnet for Kommissionen. Raadet bekraefter derfor Kommissionens konklusioner som anfoert i betragtning 56 til 60 i forordning (EOEF) nr. 3232/89, nemlig at det er i Faellesskabets interesse at afhjaelpe den konstaterede dumpingimports skadelige virkninger for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet. Fordelene ved en saadan beskyttelse for denne industris levedygtighed og fremtidige udvikling opvejer de eventuelle ulemper, af midlertidig karakter, som forbrugeren maatte blive paafoert i form af noget hoejere priser paa visse typer importerede TVLB.

I. Toldsats

(36) De midlertidige foranstaltninger blev truffet i form af en antidumpingtold, der indfoertes paa samme niveau som de konstaterede dumpingmargener, da skadestaersklerne var meget hoejere, selv naar de blev fastsat med tilbageholdenhed paa niveauet for de cif-priser, der svarer til de kontaterede prisunderbudsmargener.

(37) Da Raadet nu har bekraeftet Kommissionens afgoerelser angaaende skade som anfoert i forordning (EOEF) nr. 3232/89, og skadestaersklerne fortsat er meget hoejere end de endeligt fastlagte dumpingmargener, konkluderer Raadet paa grundlag af den metode for beregning af skadestaerskelen, der er angivet i betragtning 62 i naevnte forordning, at tolden skal indfoeres paa samme niveau som de konstaterede dumpingmargener.

(38) Raadet noterer sig, at Kommissionen straks er rede til at indlede en fornyet undersoegelse, hvis en koreansk TVLB-producent kan fremlaegge tilfredsstillende bevis for, at selskabet ikke eksporterede disse varer til Faellesskabet i undersoegelsesperioden i forbindelse med denne procedure, at det siden er begyndt at eksportere eller agter at goere det, og at det ikke er forretningsmaessigt forbundet eller associeret med nogle af de selskaber, der er omfattet af denne undersoegelse som omhandlet i betragtning 64 i forordning (EOEF) nr. 3232/89. Indtil resultatet af en saadan fornyet undersoegelse foreligger, fastslaar Raadet imidlertid, at det vil skabe mulighed for omgaaelse, hvis der i saadanne tilfaelde anvendes en antidumpingtold, der er lavere end den hoejeste konstaterede dumpingmargen. Raadet bemaerker, at der hidtil ikke er nogen eksportoer, der har meldt sig paa dette grundlag.

(39) I betragtning 65 i forordning (EOEF) nr. 3232/89 forklarede Kommissionen, at den havde besluttet, at visse eksportoerer fra Hongkong rent midlertidigt skulle vaere fritaget for anvendelse af den midlertidige told, i tilfaelde af, at nogen del af deres eksport af TVLB til Faellesskabet skulle blive anset for at have koreansk oprindelse. Denne bestemmelse blev udformet paa anmodning af eksportoerer fra Hongkong og deres repraesentanter. Der blev gjort indsigelse imod den af klagerne og af en koreansk producent, som fremfoerte, at denne bestemmelse om undtagelse fra den normale anvendelse af oprindelsesreglerne ikke er korrekt, og at den er diskriminerende over for de koreanske eksportoerer. Kommissionen fastslaar paa baggrund af de kendsgerninger, der nu foreligger, at den paagaeldende undtagelse ikke er berettiget og derfor ikke boer viderefoeres, naar gyldighedsperioden for den midlertidige told paa TVLB med oprindelse i Korea bringes til ophoer. Raadet bekraefter denne konklusion.

J. Tilsagn

(40) Der er ikke afgivet formelle tilsagn. En eksportoer fremsatte uformelle forslag og blev af Kommissionen underrettet om, at den ikke kunne anbefale disse til godkendelse. Kommissionen finder, at den mangel paa samarbejdsvilje, som den har moedt i forbindelse med undersoegelsen, og den hastighed, hvormed andre modeller indfoeres i den paagaeldende erhvervsgren, vil goere det meget vanskeligt og kostbart at kontrollere og foere tilsyn med, om tilsagnene overholdes. Under disse omstaendigheder og paa grund af TVLB-produktionens generelt hoeje fleksibilitet finder Kommissionen, at tilsagnene sandsynligvis ikke vil bidrage til at genindfoere en situation med loyale konkurrencevilkaar paa markedet. Raadet bekraefter disse konklusioner.

K. Opkraevning af midlertidig told

(41) Paa baggrund af de konstaterede dumpingmargener og den alvorlige skade, der er paafoert en erhversgren i Faellesskabet, finder Raadet det noedvendigt, at de beloeb, der er opkraevet i form af midlertidig antidumpingtold, boer opkraeves endeligt med et beloeb hoejst svarende til den endelige told -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indfoeres en endelig antidumpingtold paa 19,6 % af prisen, netto, frit Faellesskabets graense, ufortoldet, paa importen af farvefjernsynsmodtagere med lille billedskaerm, henhoerende under KN-kode ex 8528 10 71 (TARIC-kode: 8528 10 71* 10), med oprindelse i Republikken Korea (TARIC-tillaegskode: 8429).

Tolden for farvefjernsynsmodtagere med lille billedskaerm, der fremstilles og eksporteres af nedennaevnte selskaber, fastsaettes som nedenfor anfoert, udtrykt i procent af prisen, netto, frit Faellesskabets graense, ufortoldet:

1.2.3 // // Toldsats // Taric- tillaegs- kode // - Daewoo Electronics Co. Ltd: // 10,2 % // 8425 // - Goldstar Co. Ltd: // 10,4 % // 8426 // - Samsung Electronics Co. Ltd: // 10,5 % // 8427.

2. Den i stk. 1 omhandlede told finder anvendelse paa farvefjernsynsmodtagere med diagonalmaal af billedskaerm over 15,5 cm, men hoejst 42 cm, ogsaa apparater med indbygget radiomodtager og/eller ur. 3. Gaeldende bestemmelser for told finder anvendelse.

Artikel 2

De beloeb, der er opkraevet eller for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til forordning (EOEF) nr. 3232/89, opkraeves med den endelige told, naar den endelige told er lavere end den midlertidige antidumpingtold, og med den midlertidige told i alle andre tilfaelde. De beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed, og som ikke er omfattet af den endelige told, frigives.

Artikel 3

Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 25. april 1990.

Paa Raadets vegne

M. O'KENNEDY

Formand

De beloeb, der er opkraevet eller for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til forordning ( EOEF ) nr . 3232/89, opkraeves med den endelige told, naar den endelige told er lavere end den midlertidige antidumpingtold, og med den midlertidige told i alle andre tilfaelde . De beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed, og som ikke er omfattet af den endelige told, frigives .

Artikel 3

Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat .

Udfaerdiget i Bruxelles, den 25 . april 1990 .

Paa Raadets vegne

M . O'KENNEDY

Formand