Kommissionens beslutning

af 2. april 2003

om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81

(Sag COMP/C.38.279/F3 - Fransk oksekød)

(meddelt under nummer K(2003) 1065)

(Kun den franske udgave er autentisk)

(2003/600/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1/2003(2), særlig artikel 15, stk. 2,

under henvisning til Rådets forordning nr. 26 af 4. april 1962 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer(3), ændret ved forordning nr. 49(4), særlig artikel 2,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 24. juni 2002 om at indlede proceduren i denne sag,

efter at have opfordret de berørte virksomheder til at fremsætte deres bemærkninger til de af Kommissionen fremførte klagepunkter i overensstemmelse med artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 samt artikel 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2842/98 af 22. december 1998 om høring af parter i visse procedurer efter EF-traktatens artikel 85 og 86(5),

efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål,

under henvisning til høringskonsultens endelige rapport i denne sag(6) og

ud fra følgende betragtninger:

1. SAGSFREMSTILLING

1.1. Sagens genstand og procedurer

(1) Denne beslutning vedrører en skriftlig aftale af 24. oktober 2001 mellem seks franske sammenslutninger om fastsættelse af minimumskøbspriser for visse kategorier af kvæg og om stop for import af oksekød til Frankrig. Fire af de sammenslutninger, der deltager i aftalen, repræsenterer kvægavlere, nemlig Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles ("FNSEA"), Fédération nationale bovine ("FNB"), Fédération nationale des producteurs de lait ("FNPL") og Jeunes agriculteurs ("JA", der tidligere hed Centre national des jeunes agriculteurs eller "CNJA"). De to andre parter repræsenterer kvægslagterier, nemlig Fédération nationale de l'industrie et des commerces en gros des viandes ("FNICGV") og Fédération nationale de la coopération bétail et viande ("FNCBV"). Beslutningen vedrører ligeledes en mundtlig aftale, der blev indgået i slutningen af november og begyndelsen af december 2001 mellem de samme parter og med samme formål, og som trådte i kraft, da aftalen af 24. oktober 2001 udløb.

(2) Da Kommissionen blev underrettet om aftalen af 24. oktober 2001, sendte den den 30. oktober 2001 et brev til Frankrigs faste repræsentant ved Den Europæiske Union med anmodning om yderligere oplysninger om aftalen og den franske stats involvering. Dette brev blev besvaret den 9. november 2001.

(3) Den 9. november 2001 sendte Kommissionen i henhold til artikel 11 i forordning nr. 17 en begæring om oplysninger til fem af aftaleparterne. Da Kommissionen på det tidspunkt ikke vidste, at FNCBV ligeledes deltog i aftalen, modtog denne sammenslutning ingen begæring om oplysninger. De fem omhandlede sammenslutninger besvarede begæringen om oplysninger den 15. og 23. november 2001.

(4) I lyset af disse oplysninger sendte Kommissionen den 26. november 2001 en advarselsskrivelse til de seks sammenslutninger, hvori den anførte, at de foreliggende oplysninger umiddelbart så ud til at udgøre en overtrædelse af EU's konkurrenceregler. Kommissionen opfordrede sammenslutningerne til at fremsætte deres bemærkninger senest den 28. november. Alle sammenslutningerne svarede, at aftalen ville ophøre den 30. november 2001 og ikke blive forlænget.

(5) Da Kommissionen havde fået oplysninger om, at aftalen faktisk eksisterede, foretog den den 17. december 2001 kontrolundersøgelser i FNSEA's og FNB's lokaler i Paris i henhold til artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17 og ligeledes i FNICGV's lokaler i Paris på grundlag af artikel 14, stk. 2, i samme forordning.

(6) Den 24. juni 2002 fremsendte Kommissionen en klagepunktsmeddelelse til de seks sammenslutninger. Parterne fremsatte deres skriftlige bemærkninger hertil mellem den 23. september og 4. oktober 2002. De fremsatte ligeledes deres synspunkter på en høring den 31. oktober 2002.

1.2. Parterne

(7) FNICGV er brancheorganisationen for industri- og engroshandelsvirksomheder på kødområdet (oksekød, kalvekød, svinekød, fårekød, hestekød og indmad) uanset virksomhedernes størrelse og aktivitet. FNICGV er en fagforening efter fransk ret, der pr. 1. januar 2000 havde over 400 medlemmer i hele Frankrig. De udgjorde over 75 % af sektorens omsætning. Det anføres i bemærkningerne til klagepunktsmeddelelsen, at FNICGV på "slagteriområdet" repræsenterer 80 %, og 60 %, hvis der ses bort fra andelsselskaberne, der er almindelige og ikke faste medlemmer.

(8) FNCBV er andelsbevægelsens sammenslutning. Den omfatter 300 andelsselskaber, der repræsenterer kvæg-, svine- og fjerkræavlere, og ca. 30 grupper eller virksomheder inden for slagteri og kødforarbejdning.

(9) FNSEA, der er den største franske landbrugssammenslutning, er opdelt i forskellige afdelinger. På det geografiske plan er den opdelt i lokalforeninger (SEA), der samles på regionalt plan. Her er der tale om regionale "sammenslutninger" eller "foreninger" af landmænd ("FDSEA" eller "UDSEA"), der er medlemmer af FNSEA. De regionale sammenslutninger koordinerer i hver region FDSEA/UDSEA's aktiviteter. FNSEA driver endvidere 38 særorganisationer, der repræsenterer de forskellige produktioners særlige interesser. Her kan nævnes FNB og FNPL, der begge deltog i aftalen af 24. oktober 2001. Endelig omfatter FNSEA fire sociale afdelinger, der ikke er impliceret i det konkrete tilfælde. Unge landmænd (under 35 år) har deres egen organisation, nemlig JA. For at blive medlem af det lokale center for unge landmænd skal man ligeledes være medlem af FDSEA/UDSEA's lokalforening. FNSEA, JA, FNB og FNPL er fagforeninger efter fransk ret.

1.3. Oksekødssektoren i Frankrig og krisen i oktober 2000

(10) Kvægbestanden i EU tæller ca. 81 mio. kvæg. Den franske kvægbestand udgør over 25 % af denne bestand. Slagtning af voksent kvæg udgør hvert år i Frankrig 1,3 mio. tons slagtekroppeækvivalent (1,361 mio. i 1999, 1,277 mio. i 2000 og 1,315 mio. i 2001). Slagtning af malkekvæg (dvs. kvæg til mælkeproduktion) eller ammekøer (dvs. køer til kalveavl) udgør ca. 50 % heraf (620000, 624000 og 600000 tons slagtekroppeækvivalent i 1999, 2000 og 2001)(7). I en rapport udarbejdet af Ofival (Office national interprofessionnel des viandes, de l'élevage et de l'aviculture) i oktober 2002 om "oksekødsbranchen i Frankrig"(8) vedrører en af tabellerne "operatører". I rubrikken "produktion" anføres "240000 bedrifter med over 5" voksne kvæg med en omsætning, der vurderes til 4,4 mia. EUR. I rubrikken "slagtning" anføres "443 slagteriudskæringsvirksomheder med over 20 ansatte"; omsætning for "slagtekød" vurderes til 14 mia. EUR, heraf 6,2 mia. EUR for "oksekødssektoren".

(11) Den samlede import i Frankrig (voksent, levende kvæg, fersk og dybfrosset kød) fra andre medlemsstater beløb sig i 1999 til 342000 tons slagtekroppeækvivalent, 331000 tons i 2000 og 262000 tons i 2001. Denne import udgør næsten hele oksekødsimporten til Frankrig (kun 5 % af Frankrigs import af disse produkter kommer fra tredjelande). Frankrig er en af de største kødimportører i EU, ligesom landet er en af de største eksportører til de andre medlemsstater. Frankrigs import udgjorde således i 2001 en samlet værdi på 1354 mio. EUR, og eksporten repræsenterede en værdi på 744 mio. EUR(9). Størstedelen af denne samhandel vedrører ikke levende dyr, men fersk eller dybfrosset kød. Der skal i øvrigt mindes om, at Frankrig ulovligt på det tidspunkt opretholdt en embargo mod indførsel af britisk oksekød. Frankrigs manglende efterkommelse af sine forpligtelser i den henseende er blevet fastslået af EF-Domstolen(10).

(12) I oktober 2000 blev et nyt tilfælde af bovin spongiform encephalopati (BSE) opdaget. Der var tale om ét dyr fra en bedrift, hvorfra 11 andre dyr i mellemtiden var blevet slagtet og deres kød sat til salg i en supermarkedskæde. Der blev efterfølgende opdaget andre tilfælde af BSE i andre medlemsstater. Parallelt hermed blev fårebesætninger i Det Forenede Kongerige ramt alvorligt af mund- og klovesyge, og dette fik følger for kødforbruget generelt, også i andre medlemsstater.

(13) Denne situation, der blev omtalt meget i medierne, bragte oksekødssektoren ud i en ny krise. Fra oktober 2000 blev der således konstateret et kraftigt fald i forbruget i flere medlemsstater, navnlig i Frankrig, og også et kraftigt fald i importen til Frankrig og eksporten fra Frankrig. Eksempelvis var der i de to sidste måneder af 2000 et fald i importen til Frankrig på 50 % i forhold til de tilsvarende måneder i 1999. Siden midten af 2001 er forbruget i Frankrig imidlertid steget betydeligt, således at faldet fordelt på hele 2001 i forhold til 2000 kun var en smule mindre end forudset (- 4 til - 5 %). På samme måde er samhandelen steget betydeligt uden dog at nå op på det oprindelige niveau.

(14) Prisudviklingen for produktion af oksekød ser ud som følger: Efter krisen i oktober 2000 faldt priserne mærkbart. Selv om gennemsnitspriserne for kvæg ved ankomst til slagteri steg i første halvår af 2001, lå de under gennemsnitspriserne i første halvår 1999 og 2000. Fra andet halvår 2001 faldt priserne igen. Fra september/oktober 2000 til september/oktober 2001 anslås prisfaldet at udgøre ca. 20 % ved ankomst til slagteri for udsætterkøer, dvs. slagtekvæg(11). I begyndelsen af oktober 2001, dvs. efter fire måneders fald, lå priserne ved ankomst til slagteri igen på det lave niveau fra november 2000, der var det værste tidspunkt i den nye krise for oksekødssektoren(12). Det skal imidlertid nævnes, at interventionspriserne som følge af landbrugsreformen inden for rammerne af "Agenda 2000" var faldet med 13,4 % til gengæld for en stigning i den direkte støtte til avlerne. Fra uge 43 i 2001 (fra den 22. til 28. oktober 2001) viser de statistikker, sammenslutningerne udarbejdede som svar på begæringen om oplysninger, at priserne steg på ny. Priserne for kvæg af type U3(13) ved ankomst til slagteri var for 100 kg slagtekrop steget fra 1941 til 1956 FRF, derefter til 2025 FRF og endelig til 2034 FRF i uge 42 (ugen før indgåelsen af aftalen), 43, 44 og 45 i 2001(14).

(15) I hele 2001 var priserne for den endelige forbruger derimod stabile, endda en smule stigende. Det skyldes dels ekstraomkostningerne i forbindelse med BSE, der i hvert fald i Frankrig pålægges mellemmænd for derefter at blive væltet over på den endelige forbruger, dels et indtægtstab på visse dele af dyrene, der ikke længere sælges(15). Det er ligeledes muligt, at det faldende salg er blevet opvejet af stigende avancer hos de forskellige operatører, der medvirker indtil salget til den endelige forbruger.

1.4. Den fælles markedsordning for oksekød og foranstaltninger til at imødegå krisen

1.4.1. Generelle regler for den fælles markedsordning

(16) Den fælles markedsordning for oksekød, der var gældende på tidspunktet for denne sag, er baseret på Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 (herefter benævnt "grundforordningen").

(17) Det hedder i betragtning 2 i denne forordning, at "den fælles landbrugspolitik tager sigte på at virkeliggøre målene i traktatens artikel 33". Det hedder ligeledes i samme betragtning, at "i oksekødssektoren bør der træffes foranstaltninger for det indre marked, som bl.a. omfatter direkte betalinger til oksekødsproducenterne, støtte til privat oplagring og en ordning for offentlig oplagring for at stabilisere markederne og sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard". Den fælles markedsordning er således baseret på en ordning med direkte betalinger til producenterne. Der fastsættes ligeledes en række præmier i forordningen, som f.eks. ammekopræmier (artikel 6 m.v. i grundforordningen) og slagtepræmier (artikel 11 i grundforordningen).

(18) Derimod skal offentlig intervention, der "ikke længere er påkrævet for at skabe ligevægt på markedet", fjernes (se betragtning 20 i grundforordningen). Indtil den 30. juni 2002 kunne de nationale interventionsorganer ved offentlige licitationer således foretage opkøb "for at forebygge eller afbøde en væsentlig nedgang i priserne". Licitationerne kunne være åbne, når følgende to betingelser samtidig var opfyldt i to på hinanden følgende uger:

- Den gennemsnitlige markedspris i Fællesskabet konstateret på grundlag af EF-handelsklasseskemaet(16) for slagtekroppe af voksent kvæg udgør under 84 % af interventionsprisen.

- Den gennemsnitlige markedspris konstateret på grundlag af nævnte skema i medlemsstaten, i medlemsstaterne eller i et eller flere områder i en medlemsstat udgør under 80 % af interventionsprisen (artikel 47, stk. 3, i grundforordningen).

Samme bestemmelse fastsætter interventionsprisen til gradvist faldende niveauer fra 1. januar 2000 til 30. juni 2002.

Ifølge artikel 47, stk. 2, i grundforordningen må interventionsopkøbene ikke overstige 350000 tons om året i hele Fællesskabet.

(19) Fra 1. juli 2002 indføres der ifølge artikel 26 og 27 i grundforordningen nye mekanismer (nemlig henholdsvis en støtte til privat oplagring og et interventionssystem kaldet "sikkerhedsnet"). I betragtning af tidspunktet for denne sag er disse mekanismer imidlertid ikke relevante.

(20) Gennemførelsesbestemmelserne for så vidt angår ordningerne for offentligt interventionsopkøb efter artikel 27 og 47 fremgår af Kommissionens forordning (EF) nr. 562/2000(17).

(21) Endelig hedder det i grundforordningen, at "konstateres der på Fællesskabets marked en væsentlig prisstigning eller et væsentligt prisfald, og må det påregnes, at denne situation kan vedvare, og at markedsforstyrrelser dermed indtræder eller truer med at indtræde, kan de nødvendige foranstaltninger træffes" (artikel 38 i grundforordningen).

1.4.2. Foranstaltninger til at imødegå krisen

(22) For at imødegå krisen i oksekødssektoren siden oktober 2000 har fællesskabsinstitutionerne vedtaget flere foranstaltninger.

(23) Rådet har således efter forslag fra Kommissionen ændret grundforordningen(18). Da Rådet måtte konstatere, at markedet var "i dyb krise på grund af forbrugernes manglende tillid", var det nødvendigt at træffe "en række foranstaltninger, der skal regulere markedet ved at reducere den fremtidige produktionsmængde" (betragtning 1 i forordningen). Loftet for interventionsopkøb for 2001 blev bl.a. hævet fra 350000 til 500000 tons.

(24) Kommissionen har på sin side anvendt de instrumenter, grundforordningen giver mulighed for. Kommissionen har således anvendt de interventionsmekanismer, der har til formål at fjerne en vis mængde oksekød fra markedet for at stabilisere udbud i forhold til efterspørgsel. Reglerne på dette område er i øvrigt blevet ændret for at udvide anvendelsesområdet. Som en fravigelse blev nye produkter og slagtekroppe med en vægt over det hidtil tilladte antaget til intervention(19). Denne fravigelse blev forlænget i hele år 2001 og begyndelsen af 2002(20).

(25) Med hjemmel i artikel 38 i grundforordningen (se betragtning 21) har Kommissionen vedtaget nye ekstraordinære instrumenter.

(26) For det første vedtog Kommissionen den 18. december 2000 forordning (EF) nr. 2777/2000 om ekstraordinære støtteforanstaltninger for oksekødsmarkedet(21), der udelukkende var gældende i første halvår af 2001. Det hedder i denne forordnings betragtning 1, at "EF's oksekødsmarked er for øjeblikket i dyb krise på grund af forbrugernes manglende tillid til oksekød". Den tager højde for faldende forbrug og det store prisfald. Forordningen indfører derfor en ekstraordinær foranstaltning efter artikel 38 i grundforordningen. Der indføres på visse betingelser en ordning for opkøb af levende dyr, der efterfølgende slagtes eller tilintetgøres, hvorved man undgår overskud på markedet. Det understreges i forordning (EF) nr. 2777/2000, at denne opkøbsmekanisme medfinansieres af Fællesskabet med op til 70 %.

(27) Den 3. april 2001 vedtog Kommissionen for det andet forordning (EF) nr. 690/2001 om særlige markedsstøtteforanstaltninger for oksekød(22). I denne forordning indføres der en opkøbsordning ved licitation vedrørende hele og halve slagtekroppe. Ifølge denne ordning vil der, når visse prisbetingelser er opfyldt, blive åbnet licitation i medlemsstaterne. Det kød, som medlemsstaternes kompetente myndigheder opkøber ved licitation (der ligeledes medfinansieres af Fællesskabet med op til 70 %), vil enten blive tilintetgjort eller oplagret med henblik på anvendelse, navnlig i forbindelse med humanitær bistand. Denne forordning, der skulle udløbe ultimo december 2001, blev forlænget til marts 2002(23)"for at undgå et yderligere sammenbrud på markedet" (betragtning 2).

(28) I det år, der fulgte efter udbruddet af den anden BSE-krise, blev over 750000 tons kød fjernet fra markedet, dvs. over 10 % af det årlige forbrug i Europa(24).

(29) I medfør af fællesskabsreglerne om statsstøtte har Kommissionen givet flere medlemsstater tilladelse til at subventionere oksekødssektoren. Den 25. juli 2001 erklærede Kommissionen således en fransk statsstøtte til de avlere, der var ramt af BSE-krisen, på 267 mio. EUR(25) for forenelig med traktatens artikel 87, stk. 2, litra b). En ny fransk støtteforanstaltning til de landmænd, der var ramt af krisen i sektoren, på 75,5 mio. EUR, blev ligeledes erklæret forenelig med samme bestemmelse i traktaten ved Kommissionens beslutning af 3. april 2002(26). Frankrig er den medlemsstat, der i videst omfang har ydet støtte til de landmænd, der var ramt af krisen i oktober 2000.

1.5. Situationen før aftalen af 24. oktober 2001

(30) På trods af disse foranstaltninger til stabilisering af markedet, som landmændene fandt utilstrækkelige, og som blev anvendt i forskellig grad i medlemsstaterne, blev forholdet mellem landmænd og slagterier i Frankrig anspændt i løbet af september og oktober 2001. I næsten hele Frankrig var der på det tidspunkt grupper af landmænd, der ulovligt stoppede lastvogne for at kontrollere det transporterede køds oprindelse. I landbrugssammenslutningernes dokumenter betegnes disse ulovlige afspærringer som "kontrolforanstaltninger". Endvidere opsatte landmændene afspærringer ved slagterier og forhindrede ind- og udkørsel fra slagterier og/eller kontrollerede kødets geografiske oprindelse. Pressen refererede ved flere lejligheder disse demonstrationer og følgerne heraf(27). Ofte betød demonstrationerne, at kødet gik tabt, da det efter flere dages afspærringer var forældet, ligesom kød af udenlandsk oprindelse blev afbrændt. Nu og da medførte disse demonstrationer ødelæggelse af materiel, ved visse lejligheder i meget stort omfang. Den 15. oktober 2001 ødelagde landmænd to virksomheders lokaler i departementet Ille-et-Vilaine og ødelagde flere tons kød(28).

(31) Disse demonstrationer og afspærringer af slagterier var særdeles hyppige midt i oktober 2001, og de ramte virksomheder i hele Frankrig. For at ophæve afspærringerne stillede demonstranterne krav til slagterierne om for det første at suspendere al import og for det andet at overholde en prisaftale vedtaget af fagforeningerne. Det viser sig nemlig, at FNB's ledelse medio oktober 2001 for at dæmme op for det lave prisniveau besluttede at fastsætte en pris ved ankomst til slagteri for udsætterkøer, "da der er tale om en meget vigtig kategori"(29). Anvendelsen af denne prisaftale betød, at flere aktioner skulle koordineres, herunder aktionerne mod import, navnlig i cateringsektoren(30), idet virksomhedsrestauranter og kantiner er storforbrugere af importeret kød, der er billigere(31). Nogle dage efter vedtagelsen af denne prisaftale på nationalt niveau opfordrede FNB fagforeningerne til at sørge for, at den blev anvendt. Det betød både en spredning gennem pressen(32) og møder med slagterierne "for at få prisaftalen vedtaget"(33). Faktisk accepterede flere store slagterier i regionen Pays-de-Loire at anvende prisaftalen fra den 22. oktober 2001 efter flere dages blokade af deres virksomheder(34). Da en af disse aftaler blev undertegnet, betegnede næstformanden for FNB denne som "historisk", da "priserne på oksekød altid var blevet fastsat i forhold til udbud og efterspørgsel", og han fortsatte, at "for første gang vil en prisaftale om minimumspriser være bestemmende for markedsprisen"(35). Pressen omtalte disse lokale aftaler og understregede, at de ligeledes indeholdt en bestemmelse om importstop indtil den 31. december 2001(36).

(32) Det fremgår af sagen, at der efter forslag fra FNB blev ført drøftelser om en prisaftale mellem FNB, FNSEA, FNPL og CNJA den 16. oktober 2001(37). De fire sammenslutninger nåede til enighed om denne prioritet(38). Samme dag blev prisaftalen ligeledes diskuteret med "branchens sammenslutninger", uden at der dog blev nået enighed(39). Der blev afholdt et nyt møde den 23. oktober 2001 for at sikre "anvendelse af den prisaftale, som ledelsen af FNB har fastsat", uden at der dog blev opnået enighed(40). Det fremgår af nogle håndskrevne noter fra direktøren for FNB, at formanden for FNCBV og repræsentanten for FNICGV nævnte, at de ikke havde mandat til at forhandle en prisaftale. Det nævnes ligeledes efter deres navn, at "problemet er et udbudsoverskud i forhold til efterspørgslen", og "man kan ikke overleve på et kunstigt marked"(41).

(33) Der blev afholdt et nyt møde den 24. oktober 2001 efter anmodning fra landbrugsministeren. Han lagde ikke skjul på, at han støttede de drøftelser, der var afholdt mellem de seks omhandlede sammenslutninger. Disse drøftelser havde i øvrigt i nogen grad fundet sted i ministeriets lokaler. Den 24. oktober 2001 udtalte ministeren således i den franske nationalforsamling: "jeg har her til morgen kl. 8.30 taget initiativ til et møde med branchen for at stille alle over for deres ansvar. Der er siden blevet forhandlet med hjælp fra ministeren, der forsøger at gyde olie på vandene. Jeg ville gerne sikre, at de virksomheder, der befinder sig i de efterfølgende produktionsled, indstiller deres indkøb i udlandet i nogle uger eller måneder. Jeg har ganske vist ingen mulighed for at forpligte dem til det, idet staten ikke kan stille et sådant krav. Imidlertid (...) ville disse virksomheder udvise samfundssind, hvis de indstillede importen i to, tre eller seks måneder, mens vi får afsat vore lagre". Ministeren fortsatte: "jeg ville gerne opnå en aftale om rimelige købspriser"(42).

(34) I de håndskrevne noter fra direktøren fra FNB vedrørende dette møde med overskriften "forhandling. Ministerium" står der først: "Minister: - importstop - nødvendigt med en prisaftale - jeg stiller om nødvendigt midler til rådighed"(43).

(35) Nogle af erklæringerne fra formanden for FNCBV viser, at denne aktivt støttede indgåelsen af aftalen. I en artikel offentliggjort i avisen Ouest France den 31. oktober 2001 forklarer formanden for FNCBV således: "vi har en stor del af æren for, at princippet om en prisaftale er accepteret"(44). I en note af 9. november 2001 fra formanden for FNCBV til formanden for FNSEA anføres det således, at "FNCBV deltog aktivt i forhandlingerne den 24. oktober, der førte til en aftale om minimumspriser for køer". Formanden understregede: "jeg mener, at jeg sammen med min sammenslutning har bidraget betydeligt dertil"(45).

1.6. Bestemmelserne i aftalen af 24. oktober 2001

(36) Efter mødet den 24. oktober 2001 blev der indgået en aftale mellem FNSEA, FNB, FNPL, CNJA, FNICGV og FNCBV.

1.6.1. Aftalens indhold

(37) Aftalen mellem de seks sammenslutninger af 24. oktober 2001 (formelt undertegnet dagen efter(46)) har to aspekter.

(38) Det første vedrører "en midlertidig forpligtelse til importstop". Denne forpligtelse indebærer ingen begrænsninger med hensyn til oksekødstype. Det vedrører således al import af oksekød, hvilket bekræftes af nogle af de dokumenter, Kommissionen fandt ved kontrolundersøgelserne. I de håndskrevne noter fra direktøren for FNB står der om pressekonferencen afholdt af formanden for FNSEA den 25. oktober 2001: "stop for al import"(47). Der står ligeledes i forbindelse med et udkast til svar på Kommissionens begæring om oplysninger: "typer kød berørt af aftalen: - prisaftaler: slagtekroppe fra udsætterkøer; - forpligtelse til midlertidigt importstop: samtlige oksekødsprodukter")(48). Oplysningerne i sagen, navnlig fra artikler i pressen, om landmændenes "kontrol" med kødets geografiske oprindelse viser således ingen sondring mellem type oksekød.

(39) Aftalens andet aspekt vedrører priser. Der findes nemlig en "forpligtelse til at anvende den aftalte købspris ved ankomst til slagteri for udsætterkøer" ifølge de retningslinjer, der fremgår af aftalen. Herefter følger en liste med prisen pr. kilogram for visse kategorier af køer (væsentligst køer af kategorien U og R). For de andre kategoriers vedkommende præciserer aftalen, hvordan prisen udregnes i forhold til den pris, der følger af det særlige køb(49). Da denne fastsættes hver 14. dag, blev prisaftalen tilpasset at regne fra medio november 2001(50).

(40) Kort sagt blev priserne fastsat ca. 10-15 % over priserne i den foregående uge(51).

1.6.2. Aftalens varighed

(41) Aftalen skulle træde i kraft den 29. oktober 2001 og vare til den 30. november. Selv om der i aftalen ikke nævnes noget om en forlængelse, var det i realiteten klart, at en forlængelse efter den 1. december var planlagt af parterne. Den franske landbrugsminister gjorde det i øvrigt klart i den franske nationalforsamling den 24. oktober 2001, dvs. på et tidspunkt, hvor aftalen var under drøftelse, at et importstop ville vare "to, tre eller seks måneder", og at "[han] ønskede, at de virksomheder, der befinder sig i det efterfølgende produktionsled, forpligter sig til at indstille deres køb i udlandet i nogle uger eller måneder"(52). Flere dokumenter viser, at det faktisk var parternes hensigt eller i hvert fald visse parters hensigt. Blandt disse dokumenter skal nævnes:

- håndskrevne noter fra FNB's direktør i forbindelse med en pressekonference afholdt af FNSEA's formand den 25. oktober 2001 med følgende bemærkninger: "virkning mandag ..... til 30. november. Mødet planlagt på dette tidspunkt vedrørende følgerne"(53)

- i de samme håndskrevne noter på en ikke-dateret side, der formodentlig er skrevet mellem den 9. og 12. november 2001 på grund af sammenhængen, står der under overskriften "import: skal ikke videreføres i den nye aftale i december"(54)

- i en note fra FNSEA af 7. november 2001 hedder det, at "der er planlagt et møde med virksomhederne (den 20. november om aftenen?) for at gøre status over aftalen og forberede en forlængelse af aftalen efter den 30. november"(55)

- i en fælles note til de fire landbrugssammenslutninger af 8. november 2001 fremsendt til fagforeningerne, både lokalforeninger og brancheforeninger, anføres det eksplicit: "for at forberede en forlængelse af prisaftalen efter den 30. november 2001 har vi behov for alle oplysninger om de gennemførte aktioner, eventuelle vanskeligheder og de resultater, der er opnået lokalt, for at sikre en korrekt overholdelse af prisaftalen"(56)

- i en note fundet i FNSEA-formandens kontor, der ikke er dateret, men som er skrevet efter den 9. november 2001, idet der henvises til Kommissionens begæring om oplysninger, hedder det om prisaftalen, at "forlængelsen vil blive diskuteret den 27. november"(57)

- en note fra FNB af 30. oktober 2001 indeholder ikke daterede håndskrevne bemærkninger, der omtaler et forslag fra FNPL, som der skal tages højde for "i forbindelse med forlængelsen af prisaftalen"(58)

- i forbindelse med et møde i det nationale råd for FNPL den 26. november 2001 udtalte generalsekretæren for denne sammenslutning, at "det er en stor udfordring at fortsætte aftalen om mindstepriser efter den 31. november 2001"(59).

1.6.3. Reaktionerne på indgåelsen af aftalen og "Rungis-protokollen" af 31. oktober 2001

(42) I en pressemeddelse fra landbrugsministeriet af 24. oktober 2001 står der, at landbrugsministeren "er meget tilfreds med den indgåede aftale (...), som han havde ønsket, medvirket til og fremskyndet", og at han "gerne vil takke aftaleparterne for deres ansvarsfølelse"(60).

(43) I en meddelelse til medlemmerne af 24. oktober 2001 udtalte formanden for FNICGV: "landbrugsministeren, der havde samlet os her til morgen, ønskede, at vi nåede frem til en aftale med avlerne efter en lang og drøj forhandlingsdag"(61). Formanden for FNCBV udtalte følgende, der blev citeret i avisen Ouest France den 30. oktober 2001: "Ministeren er selv gået i den retning, idet han har villet sikre, at de offentlige myndigheder ikke bestrider en aftale, som DGCCRF på et andet tidspunkt ville have forbudt"(62).

(44) Der var talrige reaktioner fra private parter efter indgåelse af aftalen. Nogle medlemmer af FNICGV, hvis aktiviteter for en dels vedkommende er direkte knyttet til import, var meget kritiske over for aftalens bestemmelser om importstop(63). En note fra formanden for FNICGV til medlemmerne af 31. oktober 2001 nævner et møde samme dag med "en delegation af repræsentanter for hollandske og tyske virksomheder"(64). På samme måde gav tyske, belgiske, britiske, spanske og nederlandske landbrugssammenslutninger udtryk for utilfredshed med dette aspekt af aftalen, som de kritiserede. På et møde mellem næstformanden og direktøren for FNB og en delegation af tyske og hollandske virksomheder og landbrugssammenslutninger, der formodentlig fandt sted en 31. oktober 2001(65), bad denne delegation om, at man straks indstillede importstoppet(66). En belgisk/nederlandsk importør/eksportør nævnte ved den lejlighed, at gengældelsesforanstaltningerne kunne være en boykot af franske produkter(67). Flere landbrugssammenslutninger skrev endvidere til de franske repræsentanter for at beklage sig(68). I forbindelse med et møde i "Comité des organisations professionnelles agricoles de l'Union européenne" ("COPA") den 20. november 2001 gav nogle sammenslutninger fra andre medlemsstater på ny udtryk for utilfredshed, idet de navnlig understregede, at en lukning af grænserne ikke ville løse krisen i oksekødssektoren(69). Endelig var sammenslutningerne af operatører i de efterfølgende produktionsled særdeles kritiske over for aftalen, både hvad angår pris- og importaspektet(70). Union européenne du commerce du bétail et de la viande ("UECBV") skrev endvidere til Kommissionen den 16. januar 2002 for at kritisere aftalen og beklage de tab, der fulgte af nogle af medlemmernes blokade af slagterierne.

(45) Der blev afholdt et nyt møde mellem aftaleparterne den 31. oktober 2001 i Rungis på foranledning af FNICGV(71), der var bekymret over medlemmernes vanskeligheder med at overholde det midlertidige importstop. De sammenslutninger, der havde indgået aftalen den 24. oktober 2001, indgik i øvrigt et nyt kompromis ("Rungis-protokollen"), hvori det hedder: "I den hidtil usete krisesituation, som producenterne befinder sig i, beder repræsentanterne for avlerne indtrængende importører/eksportører om at forstå krisens alvor. Som svar herpå forpligter importører/eksportører sig til at udvise solidaritet"(72).

1.7. Forlængelse af aftalen ved udgangen af november

1.7.1. Forberedelse af aftalens forlængelse

(46) Som allerede nævnt blev aftalen af 24. oktober 2001 oprindelig indgået for en periode, der udløb den 30. november 2001. Det var imidlertid klart, at det var planlagt at forlænge aftalen (se betragtning 41).

(47) De dokumenter, som Kommissionen har adgang til, viser, at spørgsmålet allerede blev rejst fra midten af november.

(48) I de håndskrevne noter fra direktøren for FNB, som Kommissionen fandt under kontrolundersøgelserne i sammenslutningens lokaler, står der under overskriften "aftalens fremtid"(73): "import: umuligt at resignere. Hvilke retningslinjer for aktionerne (...), hvilken 'officiel holdning'? skal beslaglæggelse nævnes offentligt, hvordan? Ja. Vi håber på en adfærd, der viser 'samfundssind', og som sikrer 'oplysning til forbrugerne', 'fordel med sektorer tæt på'". Under en anden overskrift, "priser", står der: "vanskeligt at frasige sig skrivelserne. Opnå enighed (?). Hvordan organiseres pression? ... (erfaring PB-PDL: anbefalinger! FNB-anbefaling: Vi mener fortsat, at det efter aftalens udløb er rimeligt, at avlerne følger prisaftalen"(74).

(49) Under drøftelser den 20. november 2001 (det fremgår ikke af dokumentet, hvem deltagerne var) skriver direktøren for FBN bl.a.: "udøve et konstant pres: konstant tilstedeværelse. Uden presse. Fortsætte med importaspektet (...). Import: ikke længere tale om det eller skrive om det"(75).

(50) I de håndskrevne noter fra direktøren for FNB henvises der ligeledes til ikke-daterede drøftelser, der dog på grund af sammenhængen kan tidsfæstes til mellem den 22. og 27. november 2001. Under overskriften "brancheaftale; hvilke perspektiver efter november?" står der skrevet: "første løsning: fortsætte med skriftlig aftale: afvisning FNICGV, pb Kommissionen. Anden løsning: udvikle aftalen"(76).

(51) Nogle dokumenter viser, at man indtil begyndelsen af november forestillede sig en forlængelse af aftalen.

(52) Således fremgår det af et e-brev af 28. november 2001 fra en repræsentant fra FRSEA Bretagne til FNB og formændene for lokalforeningerne i området: "fortsat anvendelse af prisaftalen i de kommende uger: alle slagterier er indstillet på at overholde prisaftalen, hvis alle operatører forpligter sig samtidig"(77).

(53) Et andet e-brev til FNB af 26. november 2001 fra departementet Côtes-d'Armor indeholder følgende besked efter at have angivet, at prisaftalen "anvendes korrekt" i tre slagterier, hvor der er aflagt besøg: "disse slagterier har forpligtet sig til fortsat at anvende prisaftalen, hvis branchen på nationalt niveau fortsat forpligter sig til at anvende prisaftalen. Vi håber, at forhandlingerne i morgen giver resultat, og at vi kan vende hjem og bede dem om konkret at anvende den"(78).

1.7.2. Aftalens annoncerede ophør

(54) Den 19. november 2001, dvs. nogle dage efter modtagelsen af Kommissionens begæring om oplysninger (se betragtning 3), meddelte formanden for FNICGV, der var opmærksom på, at medlemmerne af sammenslutningen udsatte sig for bøder på grund af overtrædelse af konkurrencereglerne, formanden for FNSEA, at han så sig "forpligtet til allerede i dag at bringe aftalen til ophør, hvilket oprindelig var fastsat til den 30. november 2001"(79).

(55) Som svar på Kommissionens advarselsskrivelse af 26. november 2001 (se betragtning 4) svarede alle sammenslutninger, at aftalen af 24. oktober 2001 ikke ville blive forlænget efter den 30. november, idet de alle oplyste, at aftalen allerede var blevet opsagt nogle dage før af en af parterne.

(56) Et dokument fra FNICGV med titlen "info flash" af 30. november 2001 omtaler et møde den 29. november 2001. Der står: "de aftalte minimumspriser for udsætterkøer fastsat den 24. oktober 2001 er ikke og vil ikke blive videreført. Det var konklusionen på det møde, der blev afholdt i går i Paris med deltagelse af aftaleparterne"(80).

1.7.3. Mødet den 29. november 2001

(57) De håndskrevne noter fra direktøren for FNB, der blev fundet under kontrolundersøgelsen i sammenslutningens lokaler, indeholder nogle passager om dette møde. På et ark står der indrammet øverst til højre "møde torsdag den 29. november, kl. 8.00" (i betragtning af sammenhængen er der formodentlig tale om noter fra forberedelsen af mødet den 29. november): "forhandle regionale prisaftaler. Svar til Kommissionen. OK, vi accepterer aftalens ophør. Anbefalet prisaftale: skal den fremlægges sort på hvidt? I fagforeningsbladet: ja (i form af anbefalinger) ... tale om vejledende priser"(81). Vedrørende prisaftalen: "kan ikke videreføres i den nuværende form, da den er ulovlig. Der skal fortsat udøves pres for at anvende interventionspriserne (hvilket i realiteten er at anvende prisaftalen). Uden at tale for meget om det"(82).

(58) De håndskrevne noter indeholder yderligere argumenter på en side, hvor der øverst i højre hjørne står "diskussioner den 29. november 2001" efterfulgt af en række initialer (Kommissionen kan ikke identificere alle deltagerne, men visse initialer svarer helt klart til to af næstformændene, FNB's direktør og generalsekretær, direktøren for FNPL, der undertegnede Rungis-protokollen på denne sammenslutnings vegne, formanden for FNCBV og formanden for FNICGV. To andre initialer svarer formodentlig til repræsentanter for CNJA(83)). Derefter står der flere gange, at det er nødvendigt at "fortsætte"(84). Ved siden af initialerne for formanden for FNICGV står der: "aftale underskrevet: vi kan ikke lade den løbe videre. OK til at overholde en fast pris for tilbagetrækning". Herefter følger en række tal, hvor der i margenen står skrevet: "OK aftale"(85).

(59) Den følgende håndskrevne side indeholder en række udtryk: "vejledende pris, rentabel pris, målpris, målpris avler, målpris, mål avler". Herefter kommer initialerne for formanden for FNICGV og udtrykket: "jeg skriver intet/tlf.". Derefter en undertitel "comm. Presse" og "prisaftale = anti-EF, så vi stopper, men fortsætter med anbefaling af pris, vore avlere, fagforeningsmål"(86).

(60) Endelig står der under overskriften "syntese": "aftale (mundtlig/tlf.) om overholdelse af målpris avler", der følges af visse priser på bestemte kødkvaliteter. "Hvordan: fagforeningsaktion, henstillinger/anbefalinger"(87). På en ny håndskreven side står der "enighed om ikke længere at kommunikere skriftligt"(88). Et andet ikke-dateret håndskrevet dokument (fra efter den 27. november 2001) indeholder følgende bemærkning: "obs": "pas på skriftlig kommunikation aftale"(89).

(61) Nogle af de håndskrevne sider afspejler forståelsesvanskeligheder hos de lokale repræsentanter(90). FNB arrangerede endvidere den 4. december 2001 en telekonference med de lokale repræsentanter for at forklare "princippet med 'målpriser' for oksekød"(91).

(62) I andre håndskrevne noter hedder det: "aftale [ nødvendigt med andre betingelser] om overholdelse af fagforeningernes målpris. (...) Rose slagteriernes (nævn de gode) samfundssind i pressen. Aftale for at moralisere markedet. Fagforeningernes anbefalinger"(92).

(63) I en samtale med næstformanden for FNB den 4. december 2001, der findes på FNSEA's internetadresse, udtaler denne: "i sidste uge understregede vi, hvor vigtig prisaftalen er for at få stoppet prisfaldet. Virksomhederne erkender dens virkning, men de ønsker samtidig at følge henstillingerne fra Bruxelles. I Frankrig vil vi ikke længere tale om en brancheaftale om priser, men om mål for minimumspriser. Vi vil fortsat kræve, at man anvender fagforeningernes priser". På spørgsmålet "har alle virksomhederne fået besked på at anvende de således diskuterede priser" svarede næstformanden for FNB: "der findes intet skriftligt om den nye aftale. Kun ord. Men af meget stor betydning. Virksomhedernes repræsentanter på nationalt niveau meddelte ligeledes mundtligt indholdet af deres drøftelser". Vedrørende gennemførelsesbestemmelserne sagde næstformanden: "Hvad angår priserne, skal de svare til de priser, der blev diskuteret i sidste uge. Hvis det ikke er tilfældet, opstiller vi blokader ved de pågældende slagterier. Allerede tirsdag stillede fire delegationer på ny fire slagterier i Vendée til regnskab. Vi vil henvende os til dem for at få oplyst, om de har modtaget de samme retningslinjer for deres nationale struktur, som vi har. Vi vil se, hvad ord betyder efter chokket fra den skriftlige kommunikation"(93).

(64) På samme måde kan man læse i et dokument af 5. december af 2001, der findes på hjemmesiden for FDSEA i Vendée og på FNSEA's hjemmeside: "den mundtlige aftale, der blev indgået i slutningen af sidste uge for oksekødssektoren, er længe om konkret at blive anvendt. Som for en måned siden. De tøvende slagterier er stadig de samme. Der tales rigtig nok ikke længere om en brancheaftale. OK, konstaterer FDSEA, men vi ændrer den prisaftale, der blev indgået for en måned siden, til en egentlig prisaftale på fagforeningsniveau via en forpligtelse til at anvende minimumspriser på hele området. Hele branchen skulle omtale denne aftale i begyndelsen af ugen". Den ansvarlige anførte efter et besøg i et slagteri "ikke at have modtaget noget fra de nationale instanser". Der fortsættes: "hvad angår en øjeblikkelig og fuldstændig overholdelse af denne prisaftale i hele landet, kan slagterierne have tillid til FDSEA. Hvis situationen ikke løses mandag, blokerer vi på ny. FNSEA opfordrer alle departementer til at gøre det samme". Efter at have nævnt drøftelserne mellem demonstranter og et slagteri understreges det i dokumentet: "slagteriets ledelse diskuterede med [formanden for FNICGV]. Sidstnævnte bekræftede drøftelserne i sidste uge". Noten fortsætter med et citat fra en leder fra FDSEA i Vendée: "Alle dyr, der slagtes i departementet, hvor vore minimumspriser ikke har været anvendt, skal anmeldes med fax til FDSEA. Afhængig af disse oplysninger vil vi tage stilling til, om de pågældende virksomheder skal udsættes for blokade eller ej. De ansvarlige i Vendée afleverede med styrke og overbevisning denne besked til alle FDSEA samlet i Paris indtil torsdag. Prisaftalen eksisterer således fortsat. Det er måske ikke en brancheaftale, men det er fortsat en fagforeningsaftale. Hele vejen igennem"(94).

1.7.4. Mødet den 5. december 2001

(65) Den 5. december 2001 blev der afholdt en "journée nationale viande bovine", arrangeret af FNSEA(95). Om eftermiddagen var der arrangeret en rundbordsdiskussion(96) med deltagelse af repræsentanter for de forskellige parter i aftalen af 24. oktober 2001.

(66) I et e-brev af 6. december 2001 fra en repræsentant for FRSEA i Bretagne til formændene for FDSEA i regionen, som Kommissionen fandt under kontrolundersøgelsen hos FNSEA, hedder det: "efter mødet i går kan der fastsættes tre prioriteter: sikre minimumspriser for hundyr, rense markederne, overveje kontrol. Hvad angår det første punkt, blev alle enige om, at hvis der ikke længere er en officiel prisaftale af de grunde, jeg nævnte i min sidste besked, er det nødvendigt at bevare et fagforeningspres på [sic] priserne for hundyr, så de holdes inden for den eksisterende prisaftale og ajourføres i forhold til priserne for særlige køb (...). Hvad angår minimumspriserne, erklærede de nationale formænd for FNICGV og FNCBV, at de var klar over nødvendigheden af at bevare markedspriserne og dele den med deres medlemmer. Ikke desto mindre får vi ingen skriftlig aftale om dette punkt, og en bevarelse af priserne vil afhænge af vores evne til i tilstrækkelig grad at bevare presset i branchen. Jeg foreslår derfor allerede ved udgangen af denne uge at tage kontakt (enten telefonisk eller via en delegation) med slagterierne i de respektive departementer for at sikre, at de fortsat er indstillet på at holde priserne på det allerede eksisterende og ajourførte niveau og oplyse dem om den fagforeningsaktion, som vi allerede i næste uge vil kunne iværksætte, hvis denne forpligtelse ikke opfyldes"(97).

(67) I en ugentlig informationsnote fra FNPL resumeres "Journée nationale viande bovine" som følger: "en fagforeningsdag, der gjorde det muligt at undgå en mælke-kød-krig, sikrede en fortsat overholdelse af prisaftalen og gav deltagerne mulighed for at komme til udtryk. Det meste af formiddagen gik med en præsentation af gennemførelsen og anvendelsen af de forskellige priser (fedekalve, JB i Loire-området og køer). Overordnet set er det nødvendigt at bevare prisaftalen, og det kræver et fagforeningspres, selv om der ikke er særlige gennemførelsesproblemer. Aftalen er dog en midlertidig etape, idet målet er at få produktionen til at svare til markedet (...). Eftermiddagen gik med en rundbordsdiskussion. Repræsentanterne for slagterierne ([formændene for FNCBV og FNICGV]) accepterer en mundtlig videreførelse af prisaftalen". Under overskriften "problemer med overholdelse af prisaftalen VB" står der: "et slagteri [i departementet Saône-et-Loire] anvender ikke prisaftalen, finder producenternes krav uacceptable og truer med i tilfælde af en fagforeningsaktion at underrette de offentlige myndigheder og Europa-Kommissionen. Beskeden [fra formanden for FICGV] virker hverken klar eller fast!"(98).

(68) I de håndskrevne noter fra direktøren for FNB, som Kommissionen kopierede under kontrolundersøgelsen i sammenslutningens lokaler, er der seks sider, der omhandler "Journée nationale viande bovine" den 5. december 2001(99). Med hensyn til import står der: "sig ikke længere 'mod import', gå til cateringsektoren"(100). Efter initialerne for formanden for FNSEA står der: "en fejl: at have skrevet importstop, men vi fik besked fra Bruxelles og andre fra COPA. Uden at skrive det: lad os fortsat anvende 'målpriser' eller prisniveauer, under hvilke priserne ikke må [falde]. Vi er sikre på, at branchen vil føre en prispolitik". Der står endvidere: "intet skriftligt"(101).

(69) Under rundbordsdiskussionerne den 5. december 2001 står der bl.a. under overskriften "aftalen af 25. oktober" efter initialerne for FNB's generalsekretær: "fagforeningsmål: fortsætte". Herefter følger kommentarer fra formændene for FNCBV og FNICGV. Om førstnævnte står der: "vi kan ikke længere skrive, men fortsætte". Om det næste punkt: "vi fastholder vores forpligtelse vedrørende den særlige købspris. Beskeden er gået videre til vores virksomheder. Dvs. + 30 til + 40 c. Uformelt fortsætter prisaftalen". Herefter igen formanden for FNCBV: "ja OK. Men alle skal anvende den"(102). Endelig og som konklusion står der efter initialerne for formanden for FNSEA: "prisaftalen ophører ikke. men intet skriftligt. Dem, der ikke adlyder, opsøger vi"(103).

(70) I en note af 14. december 2001 fra formanden for FDB, der er offentliggjort på hjemmesiden for FDSEA i Marne, hedder det: "Da den indgåede aftale er i modstrid med EU-reglerne, anvender vi den uden at underskrive (...). Enhver, der springer fra, skal straks bringes tilbage på sporet"(104).

1.8. Aftalens anvendelse

1.8.1. Generelt

(71) Som det fremgår, udgjorde det dokument, som seks sammenslutninger den 24. oktober 2001 blev enige om, en "aftale", der forpligtede disse sammenslutninger. Det forhold, at sammenslutningerne følte sig bundet af aftalen, ses i øvrigt af de kommunikéer, de udsendte straks efter indgåelsen af aftalen. Den 25. oktober 2001 fremsendte fire landbrugssammenslutninger således en note til repræsentanterne for alle lokal- og sektorforeninger om aftalen, hvor de understregede: "fremover skal vi alle være meget opmærksomme på nøje at overholde aftalen i hele landet fra og med mandag"(105). På samme måde er der heller ikke i telefaxen fra formanden for FNICGV til medlemmerne allerede den 24. oktober 2001 tvivl om, at der eksisterer en aftale, hvis anvendelse er obligatorisk(106). Det er i øvrigt også sådan, at operatørerne forstod aftalen. Det fremgår af et fogeddokument af 24. oktober 2001 udarbejdet på foranledning af et slagteri i Saône-et-Loire, at repræsentanten for FDSEA ville indgå en lokalaftale med slagteriet; dette "præciserede, at det var unødvendigt, da de nationale aftaler var gyldige i hele landet"(107). På samme måde svarede et medlem af FNICGV på ovennævnte telefax fra formanden for sammenslutningen, at han havde taget aftalen ad notam (som han i øvrigt var uenig i), og han anførte, at han "ville træffe alle foranstaltninger for uden ophør at anvende den"(108).

(72) Landbrugssammenslutningerne opfordrede straks deres medlemmer til i så høj grad som muligt at udbrede kendskabet til den vedtagne prisaftale og sikre, at den blev anvendt(109), og uden ophør anmelde de tilfælde, hvor prisaftalen ikke fandt anvendelse(110). Formanden for FDSEA i Vendée erklærede i en samtale offentliggjort den 2. november 2001 i avisen La Vendée agricole: "diskussionerne er færdige. Landbrugssammenslutningerne har indgået aftale med FNSEA og de særlige sammenslutninger den 25. oktober kl. 9.00. Fremover vil denne prisaftale finde anvendelse i hele landet og gælde for alle virksomheder"(111).

(73) For at "ratificere" den nationale aftale i marken blev der indgået en række lokalaftaler(112). Der var tale om aftaler indgået mellem lokale landbrugsforeninger (generelt på departementniveau) med et eller flere slagterier. Indgåelse af sådanne aftaler mod ophævelse af blokader mod slagterier skete straks efter indgåelsen af den nationale aftale, men også i hele november måned. Nogle gange blev der blot indgået mundtlige aftaler om at overholde den nationale aftale(113).

(74) Generelt fremgår det af sagens akter, at disse lokalaftaler var nøjagtige kopier af den nationale aftale af 24. oktober 2001(114). Hvis der ikke var indgået lokalaftaler, udsatte slagterierne sig for blokader af deres anlæg, indtil der kunne undertegnes en aftale(115). I nogle tilfælde gav slagterierne ikke op og fik ved retskendelser fra de franske retlige myndigheder ophævet blokaderne(116).

(75) I nogle tilfælde var disse aftaler imidlertid mere vidtgående end planlagt. Selv om aspektet i aftalen af 24. oktober 2001 vedrørende importstop var blevet omformuleret i Rungis-protokollen af 31. oktober 2001, viser sagen, at nogle lokalaftaler fra november ikke desto mindre eksplicit vedrørte et midlertidigt importstop(117). I et tilfælde, som Kommissionen har kendskab til, blev der indgået en lokalaftale af andre aktører i sektoren, som f.eks. den lokale kvæghandlerforening(118).

(76) Efter indgåelsen af den nationale aftale ser det ud til, at der har været drøftelser om inddragelse af sektorerne i de efterfølgende led. Bl.a. var der planer om at implicere supermarkeder og cateringsektoren. Sagens akter giver imidlertid ikke mulighed for at konkludere, at disse sektorer var impliceret i vedtagelsen eller anvendelsen af prisaftalen(119). I deres svar på Kommissionens begæringer om oplysninger af 9. november 2001 bekræfter sammenslutningerne, at de ikke råder over dokumenter udvekslet med distributørerne i relation til den omstridte aftale.

1.8.2. Import

(77) Som nævnt ovenfor indebar aftalen af 24. oktober 2001 ligeledes en forpligtelse til "midlertidigt importstop" gældende for alle oksekødsprodukter. Den 31. oktober 2001 lempede Rungis-protokollen denne forpligtelse en smule ved kun at tale om "solidaritet".

(78) De statistiske oplysninger, som Kommissionen råder over, viser, at i ugen efter indgåelsen af aftalen var salget af ikke-fransk oksekød på Rungis-markedet faldende, dog ikke mærkbart(120). FNICGV har ligeledes som bilag til svar på advarselsskrivelsen (se betragtning 4) fremlagt tabeller, der viser de importmængder, der blev solgt i Rungis i perioden fra 1. til 26. oktober 2001 og i perioden fra 1. til 27. november 2001. Disse tal viser, at de importmængder, der er solgt via Rungis, ikke faldt i november i forhold til oktober, men tværtimod steg(121). Det skal imidlertid bemærkes, at FNICGV i bilag 5 og 6 som svar på klagepunktsmeddelelsen fremlagde to nye tabeller, "tabel over import af oksekød til det franske marked" og "tabel over import af fersk kød til det franske marked". Disse tabeller viser et mærkbart fald i importen fra november 2001 i forhold til oktober 2001 og i december 2001 i forhold til november 2001. I januar 2002 steg importmængderne betydeligt. Fra oktober til december 2001 faldt importen fra Tyskland og Nederlandene, der er de lande, der eksporterer mest til Frankrig, med henholdsvis over 25 % og over 14 % for igen at stige i januar 2002 med henholdsvis 24 og 29 %. På høringen forklarede repræsentanten for FNICGV, at der kunne være tale om normale cykliske fænomener på dette tidspunkt af året(122), og at disse bevægelser kunne forklares med andre forhold end aftalen.

(79) Det skal i øvrigt nævnes, at de lokalaftaler, der blev indgået efter aftalen af 24. oktober, indeholdt en bestemmelse om importstop. Der er imidlertid intet, der tyder på, at Rungis-protokollen har påvirket de tidligere lokalaftaler. På trods af protokollen indeholdt de lokalaftaler, der blev indgået efter den 31. oktober 2001, stadig en bestemmelse om importstop. Der henvises faktisk fortsat til "forpligtelsen til midlertidigt importstop (herunder europæisk import) indtil den nye nationale forhandling"(123).

(80) Den dag, hvor aftalen af 24. oktober 2001 blev indgået, opfordrede lederne af FNB og FNSEA til boykot af ikke-fransk kød og truede med repressalier over for dem, der ikke overholdt denne boykot(124). Allerede den 30. oktober ødelagde demonstrerende avlere kød fra andre medlemsstater(125). Forskellige dokumenter (e-breve, noter, skrivelser på FDSEA's hjemmeside) viser, at landbrugsforeningerne i forskellige departementer i månederne november og december kontrollerede køds oprindelse. I en telefax fra FRSEA i Basse-Normandie til direktøren for FNB den 9. november 2001 står der bl.a.: "Orne og Calvados kontrollerer lastbiler med importeret kød: intet at bemærke"(126). I et e-brev af 13. november 2001 til FNB med titlen "kontrol af importeret oksekød Loir-et-Cher" anføres det, at: "vi har her til morgen gennemført en aktion for at kontrollere oksekødets oprindelse. Vi fandt kød fra Holland, Tyskland og Polen"(127). I en telefax fra en repræsentant for FDSEA i Maine-et-Loire til direktøren for FNB den 11. december 2001 med titlen "kontrol i slagterier i Maine-et-Loire" står der bl.a., at: "intet unormalt - prisaftalen anvendes - ingen import"(128).

1.8.3. Priserne

(81) Tabellerne over de ugentlige gennemsnitspriser for forskellige kategorier af kød, som sammenslutningerne vedlagde deres svar på begæringen om oplysninger (se betragtning 3), viser, at prisen for hver kategori begyndte at stige fra uge 43 (den uge, hvor aftalen af 24. oktober 2001 blev indgået) efter et fald i ca. 20 uger(129) (se betragtning 14).

(82) Anvendelsen og følgerne af prisaftalen af 24. oktober 2001 støttes af en række beviser.

(83) For det første viser en række dokumenter, at prisaftalen er blevet spredt via pressen eller med brev til medlemmerne(130).

(84) For det andet udtaler næstformanden for FNB i et dokument med titlen "anvendelse og overholdelse af prisaftalen", der findes på FNSEA's hjemmeside, og som er dateret den 14. november 2001: "på trods af startvanskeligheder giver de 15 første dage mulighed for at konkludere, at prisaftalen er blevet anvendt i de fire slagterier i departementet [Vendée]", en konstatering, der fremgår af kontrolbesøg i slagterierne. Det står anført i samme dokument, at "kontrollen fortsætter på samme niveau"(131).

(85) For det tredje hedder det i en note fra FNSEA af 7. november 2001 med titlen "oksekød: status": "det ser ud til, at prisaftalen følges ret godt for kategorierne O og P. Den anvendes tilsyneladende mindre konsekvent på kødracerne, navnlig køer i kategorien R, hvor der tilsyneladende er for store prisforskelle"(132). I en note fra samme sammenslutning af 15. november 2001 hedder det om prisaftalen: "1. Oksekød: Denne prisaftale overholdes stort set af operatørerne, selv om det nu og da er nødvendigt med en fagforeningsaktion"(133). En tredje note, der ikke er dateret, men skrevet mellem den 9. og 15. november(134), nævner, at "der er registreret betydelige følger for køer i kategorien U og R og mindre følger for køer i kategorien O og P. Problemer med nedrykning ved anvendelse af prisaftalen".

(86) For det fjerde konstaterede formanden for FDB i Aude i et brev af 20. november 2001, at "det er blevet bekræftet over for os, at aftalen ikke altid er blevet overholdt eller kun på visse betingelser fastsat af køber"(135). I en telefax af 19. november 2001 fra FDSEA i Finistère til FNB er der påført følgende håndskrevne bemærkning: "vi har ikke fået klager fra avlere over manglende overholdelse af prisaftalen"(136). I en fax fra FDSEA i Pas-de-Calais til FNB af 29. november 2001 hedder det under overskriften "overholdelse af prisaftalen": "generelt har prisaftalen været overholdt allerede fra den første uge. Priserne var en smule højere i uge 2 og 3 for igen at falde i uge 4 og 5. Tilstedeværelsen af en repræsentant fra FDSEA, der registrerede samtlige priser på markedet, har tilsyneladende bekymret slagterierne, der har overholdt prisaftalen"(137).

(87) For det femte hedder det i et e-brev til FNB af 26. november 2001 fra departementet Côtes-d'Armor: "her til morgen begav 150 avlere sig til tre slagterier (...). De kunne konstatere, at minimumspriserne anvendes korrekt"(138). Et andet e-brev fra formanden for FRSEA i Bretagne bl.a. til FNB af 28. november 2001 omhandler ligeledes de besøgte slagteriers overholdelse af prisaftalen, der vurderes som "fuldstændig" eller "altomfattende" afhængig af de enkelte tilfælde(139).

(88) For det sjette findes der i de håndskrevne noter fra direktøren for FNB lignende bemærkninger. Således hedder det om et møde i FNB's bestyrelse(140) vedrørende departementet Aveyron: "problemer vedrørende reform ujævn overholdelse af prisaftalen" og vedrørende departementet Cantal: "prisaftale: problemer med R")(141). Nogle sider længere fremme hedder det under overskriften: "sektoraftale: hvilke perspektiver ved udgangen af november?""status. Prisaftale: En prisstigning i størrelsesordenen 0,75 FRF/kg er observeret for køer i kategorien R og U i uge ..., og på nogle c./kg for køer i kategorien P og O. Bortset fra Angers har de regionale priser ved ankomst til slagteri ikke afspejlet prisaftalen"(142). Endelig henvises der i de håndskrevne noter fra et møde i Clermont-Ferrand den 3. december 2001 til prisaftalen, og det hedder: "det virker: Vi er ved at vinde. Situationen ændrer sig"(143).

(89) Gennemførelsen af landbrugssammenslutningernes prisaftale, som slagterisammenslutningerne tilsluttede sig ultimo november til primo december 2001, bekræftes ligeledes af flere dokumenter.

(90) For det første blev denne prisaftale omtalt i pressen under overskriften "fagforeningernes anbefalinger"(144).

(91) Efter mødet den 5. december 2001 henvendte formanden for FNSEA sig endvidere til formændene for lokalforeningerne og de særlige foreninger og opfordrede dem til at "mobilisere deres netværk for straks fra mandag den 10. december at kontrollere købspriserne for oksekød"(145).

(92) En telefax fra FDSEA i Maine-et-Loire til FNB af 11. december 2001 indeholder resultaterne af en "kontrolaktion", som landmændene gennemførte hos slagterierne i dette departement. Det hedder: "prisaftale overholdt", selv om notens forfatter undrer sig over den fuldstændige overholdelse af prisaftalen og spørger, om ikke landmændene er blevet "narret"(146).

(93) Flere nyhedstelegrammer offentliggjort på FDSEA's hjemmeside nævner nye blokader ved slagterier i midten af december 2001. Fra den 17. til den 19. december blev slagterier i en slagterigruppe, der var "den eneste i Frankrig, der ikke ville anvende prisaftalen", blokeret ifølge et af disse nyhedstelegrammer. Slagterigruppen endte med at acceptere at anvende prisaftalen indtil den 11. januar 2002(147).

(94) Under en kontrol i FNB's lokaler blev der fundet en kopi af et dokument på en side, hvor der øverst står "fax fra FDSEA 79, 13/12/01, 17.31". Dette dokument har titlen "aftalen af 25. oktober 2001 (forlænget) undertegnet og anvendt af FNSEA, FNB, FNICGV og FNCBV/SICA" og indeholder en tabel med "fagforeningernes minimumspriser". Nederst på siden står der: "alle medunderskriverne af denne aftale har bedt landbrugssammenslutningerne om at sikre overholdelse af denne aftale ved alle midler, som i deres øjne giver anledning til at gribe ind over for operatørerne i sektoren"(148). Det skal bemærkes, at FDSEA i Deux-Sèvres fremsendte et lignende dokument til et slagteri den 13. december 2001(149).

(95) Det skal endvidere nævnes, at nogle dokumenter understreger forbindelsen mellem importkontrol og priser. Den 24. oktober 2001, den dag, hvor prisaftalen blev drøftet mellem seks sammenslutninger, sendte Fédération française des commerçants en bestiaux et brev til den franske landbrugsminister, i hvilket der står: "i en markedsøkonomi kan man ikke have en ensidig prisfastsættelse uden samtidig at indføre et helt arsenal af beskyttelsesforanstaltninger mod udenlandsk konkurrence ved grænserne"(150). Faktisk var FNB allerede den 11. oktober 2001, da man diskuterede indførelse af minimumspriser, klar over, at det ville være nødvendigt med flere aktioner for at nå dette resultat. Den første af disse aktioner, som FNB nævner i en note kaldet "information til oksekødsektoren", vedrørte netop import, navnlig i cateringsektoren(151). Endvidere viser de offentlige dokumenter, som Kommissionen råder over, hvad enten der er tale om artikler i pressen eller nyhedstelegrammer udsendt på FNSEA's og FDSEA's hjemmesider, at de "kontrolforanstaltninger", som landbrugssammenslutningerne gennemførte fra oktober til december i slagterierne, næsten udelukkende vedrørte priser og eventuel tilstedeværelse af importeret kød.

2. DE VIGTIGSTE BEMÆRKNINGER FRA PARTERNE

(96) I deres skriftlige svar på klagepunktsmeddelelsen og under høringen fremsatte de forskellige sammenslutninger følgende argumenter.

(97) FNSEA's væsentligste argumenter var, at:

- aftalen skal vurderes på baggrund af den situation, der herskede, da den blev undertegnet, nemlig en hidtil uset krise i oksekødsektoren siden oktober 2000. Denne krise betød betydelige prisfald uden noget håb om en tilbagevenden til normale tilstande på mellemlang sigt. Fællesskabsforanstaltningerne for at overvinde krisen, der i nogle medlemsstater ikke blev overholdt, viste sig utilstrækkelige. Ud over krisen i sektoren opstod der en menneskelig krise for landmænd, der kom i nød, og det gav nu og da anledning til voldsomme demonstrationer. Denne situation endte med i alvorlig grad at krænke den offentlige orden. Aftalen af 24. oktober 2001, der væsentligst var en mediebegivenhed, "var den eneste mulighed for at indgyde håb og sikre social fred"(152)

- FNSEA hverken er en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder. Det er en fagforening, der ikke har mulighed for at udøve tvang over for medlemmerne. FNSEA understreger, at aftalen ikke var konkurrencebegrænsende, men indgik "i en fagforeningssammenhæng, der gik ud på at beskytte avlernes interesser", hvilket er en "opgave af almindelig økonomisk interesse"(153). FNSEA understregede ligeledes, at FNCBV er en sammenslutning af andelsforeninger. Der kan ikke indgås aftaler mellem en andelsforening og medlemmerne

- aftalen af 24. oktober 2001 ikke blev forlænget, men beslutningerne nåede ikke med det samme ud på lokalt niveau, og en manglende forlængelse hindrede under ingen omstændigheder en fortsættelse af fagforeningsaktionen

- den del af aftalen, der vedrørte import, "var i sig selv betænkelig"(154). Den var imidlertid et svar på en usædvanlig situation, havde kort varighed, da den "ophørte ultimo november 2001"(155), og den havde ingen virkning

- prisaftalen ikke var en ulovlig aftale. Den bør under alle omstændigheder omfattes af den anden undtagelse i artikel 2 i forordning nr. 26. Faktisk er aftalen "nødvendig" for at opfylde formålene med den fælles landbrugspolitik efter traktatens artikel 33, stk. 1, litra b) og c), og den "hindrer ikke opfyldelsen af de andre formål i artikel 33"(156)

- landbrugsministeren offentligt opfordrede til indgåelse af aftalen

- overtrædelsen meget hurtigt ophørte for importens vedkommende. De oplysninger, som Kommissionen råder over efter den 1. december, er for isolerede til at godtgøre en forlængelse ud over denne dato

- i betragtning af den generelle situation, i hvilken aftalen af 24. oktober 2001 blev indgået, den meget korte varighed af "import"-aspektet og de manglende følger bør der under ingen omstændigheder pålægges en bøde.

(98) FNB og FNPL henviste til FNSEA's bemærkninger. FNPL understregede ligeledes sin fagforeningskarakter og sit medlemskab af FNSEA.

(99) JA fremførte hovedsagelig følgende argumenter:

- Krisen i oksekødsektoren fra oktober 2000 var uden fortilfælde. Den medførte betydelige indtægtstab for avlerne uden udsigt til forbedring. Den gav anledning til en dyb social krise. På høringen understregede JA navnlig, at formålet med aftalen var at bringe håb til de landmænd, der var ramt af en alvorlig psykologisk krise.

- JA er en fagforening og ikke en sammenslutning af virksomheder.

- Aftalen om importstop var symbolsk og varede meget kort tid.

(100) FNCBV fremhævede navnlig, at aftalen af 24. oktober 2001 ikke blev forlænget. Denne manglende forlængelse forhindrede imidlertid ikke, at aftalen i de følgende uger fortsat blev anvendt. I virkeligheden aftog virkningerne af den nationale aftale gradvist frem til årsskiftet 2001.

(101) FNICGV fremsatte følgende argumenter:

- I efteråret 2001 nåede krisen i oksekødsektoren sit højdepunkt, og det medførte en række forstyrrelser af den offentlige orden. Formålet med aftalen var udelukkende at sikre opretholdelse af den offentlige orden.

- FNICGV modsatte sig den oprindelige aftale allerede den 19. november 2001. Sammenslutningen deltog ikke i en hemmelig forlængelse af aftalen. De dokumenter, der anvendes som beviser, stammer udelukkende fra landbrugssammenslutningerne. De viser udelukkende, at der forelå en ensidig prisaftale, som sammenslutningerne var enige om.

- Aftalen blev indgået efter trusler om vold fra avlernes side, hvilket efter fransk ret betyder, at aftalen ikke har retsvirkning (artikel 1111 og 1112 i den franske civile retsplejelov). Slagterierne havde i øvrigt ingen interesse i at indgå en sådan aftale.

- Aftalen vedrørte et meget begrænset antal dyr.

- FNICGV havde ingen mulighed for at påtvinge sine medlemmer noget som helst. Nogle medlemmer afviste da også at følge den aftale, der var indgået på nationalt niveau. Aftalen foreskrev under ingen omstændigheder nogen gengældelsesforanstaltninger.

- Navnlig hvad angår importaspektet, har aftalen ikke haft følger.

- Landbrugsministeren opfordrede åbent avlerne og slagterierne til at indgå en aftale. Han har derfor påtvunget virksomhederne en konkurrencebegrænsende adfærd(157).

- Hvad angår bøder, giver de konkrete forhold anledning til en moderat vurdering.

3. RETLIG VURDERING

3.1. Overtrædelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 1

(102) Det hedder i EF-traktatens artikel 81, stk. 1: "Alle aftaler mellem virksomheder, alle vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og alle former for samordnet praksis, der kan påvirke handelen mellem medlemsstater, og som har til formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet, er uforenelige med fællesmarkedet og er forbudt ...".

3.1.1. Virksomheder og sammenslutninger af virksomheder

(103) Det skal undersøges, om medlemmerne af de omhandlede sammenslutninger er "virksomheder" efter artikel 81, og om sammenslutningerne i sig selv er "sammenslutninger af virksomheder" ifølge denne artikel.

3.1.1.1. Begrebet virksomhed

(104) Ifølge fast retspraksis omfatter begrebet virksomhed enhver enhed, som udøver økonomisk virksomhed, uanset denne enheds retlige status og dens finansieringsmåde(158). I den henseende kan også en fysisk person udgøre en virksomhed efter artikel 81, hvis denne person udøver økonomisk virksomhed(159). Enhver virksomhed, der består i at udbyde varer og tjenesteydelser på markedet, er erhvervsmæssig virksomhed(160).

(105) I det konkrete tilfælde repræsenterer fire af sammenslutningerne landmænd. Der er ingen tvivl om, at landmænd udøver en aktivitet, hvorved de producerer varer, de udbyder til salg. Landmænd er således, også som fysiske personer, virksomheder efter traktatens artikel 81. Hvis landmænd ikke udøvede økonomisk virksomhed, ville forordning nr. 26 ikke have nogen mening, da konkurrencereglerne i det tilfælde simpelthen ikke ville finde anvendelse på denne sektor.

(106) På samme måde udøver slagterier mod betaling slagtevirksomhed og udbyder de derved fremkomne produkter til salg. De er således ligeledes virksomheder.

(107) Det er rigtigt, at nogle slagterier er andelsselskaber. FNCBV er i øvrigt en sammenslutning af andelsselskaber. Som det fremgår af en dom vedrørende et andelsselskab i Danmark, ændrer den omstændighed, at et andelsselskab er organiseret i overensstemmelse med en medlemsstats lovgivning, ikke ved, at andelsselskabets virksomhed er af økonomisk karakter(161). Navnlig vedrørende det argument, FNSEA har fremført (se betragtning 97, slutningen af andet led), skal det nævnes, at den omhandlede aftale ikke vedrører forholdet mellem et andelsselskab og dets medlemmer, men en aftale mellem seks selvstændige enheder, nemlig de sammenslutninger, som denne beslutning er rettet til.

(108) Det kan derfor konkluderes, at medlemmerne af de forskellige implicerede sammenslutninger er virksomheder efter traktatens artikel 81.

3.1.1.2. Sammenslutning af virksomheder

(109) De omhandlede sammenslutninger, der også omfatter virksomheder efter traktatens artikel 81, udgør derfor sammenslutninger af virksomheder eller sammenslutninger af virksomhedssammenslutninger.

(110) FNSEA og JA har ganske vist fremført, at de er organiserede som faglige sammenslutninger efter afsnit I i bog IV i de franske arbejdsretlige regler, og at de derfor ikke udgør sammenslutninger af virksomheder. Som det imidlertid fremgår af EF-Domstolens retspraksis, er de retlige rammer for indgåelse af sådanne aftaler eller vedtagelser samt den i de forskellige nationale retsordener givne retlige kvalifikation af disse rammer uden betydning for anvendelsen af traktatens artikel 81(162).

(111) Endvidere finder denne bestemmelse ligeledes anvendelse på almennyttige sammenslutninger, hvis deres aktiviteter eller medlemmernes aktiviteter har de følger, der ulovliggøres ved denne bestemmelse(163). I det konkrete tilfælde har FNSEA helt præcist fremført, at den praksis, sammenslutningen anklages for, udelukkende udgør en udøvelse af foreningsfriheden. Hvis denne praksis fordømmes, vil det være en krænkelse af denne grundlæggende ret.

(112) Kommissionen erkender betydningen af foreningsfriheden således som understreget af FNSEA, navnlig i artikel 12, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder(164). Kommissionen undervurderer på ingen måde den information, rådgivning og det forsvar af faglige interesser, der påhviler faglige sammenslutninger. Sådanne sammenslutninger går imidlertid ud over denne opgave, når de bistår ved indgåelsen og gennemførelsen af aftaler, der krænker de præceptive retsregler, som f.eks. konkurrencereglerne. I det konkrete tilfælde er indgåelse af en aftale mellem landbrugssammenslutninger og sammenslutninger af operatører i de efterfølgende produktionsled, der tager sigte på at stoppe import og aftale minimumspriser, en krænkelse af lovlige fagforeningsaktiviteter.

(113) Praksis i det franske konkurrenceråd giver endvidere en række eksempler på beslutninger, der i meget forskellige økonomiske sektorer, herunder landbrugssektoren, har fastslået overtrædelser af gældende konkurrenceregler fra faglige sammenslutningers side, hvorved de har overskredet deres lovlige aktiviteter og er blevet pålagt sanktioner(165).

(114) Selv om foreningsfriheden er et væsentligt princip for at forsvare medlemmernes interesser, giver det ikke de faglige sammenslutninger ret til at anvende ulovlig praksis. Tværtimod bør deres rolle især være at undgå, at en sådan praksis vedtages.

(115) I det konkrete tilfælde fremgår det af sagen, at aftaleparterne ikke på tidspunktet for indgåelsen af aftalen kunne være uvidende om, at den var uforenelig med fælleskabsreglerne. Således står der i de håndskrevne noter fra en af direktørerne for FNB dateret den 25. oktober vedrørende pressekonferencen om aftalen "uden for lov og ret"(166) og endnu tydeligere efter navnet på formanden for FNCBV: "lidt ulovligt, men skidt med det"(167). I de samme noter hedder det vedrørende et møde af 29. oktober 2001: "DGCCRF + Konkurrencerådet!!!"(168). I virkeligheden viser disse noter, at drøftelserne om en mulig prisaftale fandt sted allerede i begyndelsen af oktober 2001. På et møde den 2. oktober 2001 står der efter initialerne på formanden for FNSEA: "det er konkurrencebegrænsende, men forpligtende" (dok. 38.279/950). Efter navnet på formanden for FNCBV står der: "kan vi stå skulder ved skulder? uden at DGCCRF tager os på fersk gerning?" (dok. 38.279/951). Efter indgåelsen af aftalen klagede flere tredjeparter imidlertid til formanden for FNSEA over aftalens ulovlighed (se betragtning 44). Erklæringerne fra formanden for FNCBV til pressen vedrørende DGCCRF viser i øvrigt, at parterne var fuldstændig klar over, at aftalen var ulovlig (se betragtning 43)(169).

(116) Det skal endvidere nævnes, at Kommissionens beslutningspraksis og Domstolens og Førsteinstansrettens retspraksis giver talrige eksempler på sammenslutninger, der i sig selv er fuldstændig lovlige, men som ikke desto mindre på ulovlig vis har dannet baggrund for overtrædelser af konkurrencereglerne(170).

(117) De seks sammenslutninger, der indgik aftalen, udgør således sammenslutninger af virksomheder (eller sammenslutninger af sammenslutninger af virksomheder) efter traktatens artikel 81.

3.1.2. Aftalen

(118) Det er fast retspraksis, at for at der er tale om en "aftale" efter traktatens artikel 81, er det ikke nødvendigt, at parterne betragter denne som retligt bindende. Der kan siges at bestå en "aftale", når parterne tilslutter sig en fælles plan, som begrænser eller er egnet til at begrænse deres individuelle forretningsmæssige adfærd ved at fastlægge linjerne i deres gensidige indsats eller mangel på indsats på markedet. Der stilles ikke krav om aftalemæssige sanktioner eller håndhævelsesforanstaltninger. Aftalen skal ikke nødvendigvis være skriftlig.

(119) Dvs. at en aftale som aftalen af 24. oktober 2001 udgør en "aftale" mellem sammenslutninger af virksomheder efter traktatens artikel 81(171).

(120) Endvidere viser drøftelserne på møderne den 29. november og 5. december 2001, at der fandtes en lignende aftale mellem de samme parter, der var en forlængelse af den foregående. Formen blev ganske vist ændret i forhold til aftalen af 24. oktober 2001, da der ikke findes noget formelt skriftligt dokument. Som det imidlertid fremgår af oplysningerne, forholder det sig ikke desto mindre sådan, at disse drøftelser viser en fælles praksis for de forskellige sammenslutninger, der undertegnede den oprindelige aftale. Det fremgår navnlig helt klart af noterne fra direktøren for FNB fra møderne den 29. november og 5. december 2001. Her henvises der nemlig flere gange til de forskellige parters "aftale" (se bl.a. betragtning 58, 60 og 69). De faktuelle forhold, der er gennemgået ovenfor, viser endvidere, at parterne var enige om at hemmeligholde den nye aftale (se bl.a. betragtning 60). Sagen indeholder således en række referencer til nødvendigheden af "ikke længere at nedskrive noget" (se bl.a. betragtning 59, 60, 68, 69 og 70) og nøjes med en "mundtlig aftale" (se bl.a. betragtning 59, 60, 63 og 64). Uden på udtømmende vis at nævne dokumenterne på dette område kan det nævnes, at der i de håndskrevne noter fra direktøren for FNB står, at "vi er enige om ikke længere at kommunikere skriftligt". Viceformanden for FNB erklærede: "der vil intet skriftligt foreligge om den nye 'aftale'. Kun mundtlige udsagn ... Vi må veje vores ord efter chokket over det skriftlige".

(121) FNICGV understregede, at aftalen var indgået under trusler om vold fremsat af avlerne, hvilket ifølge fransk civilret betyder, at aftalen er ugyldig. For at en forpligtelse udgør en aftale efter traktatens artikel 81, er det imidlertid ikke nødvendigt, at der foreligger en bindende og gyldig aftale efter national ret(172). Det følger endvidere af fast retspraksis, at en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder, der deltager i en aftale efter traktatens artikel 81, ikke kan gøre gældende, at deres deltagelse er opnået under tvang fra de øvrige deltagere. I stedet for at deltage i den omhandlede aftale kunne de have meddelt de kompetente myndigheder, at de havde været udsat for pres og have indgivet en klage til Kommissionen i medfør af artikel 3 i forordning nr. 17(173).

(122) Hvis en ugyldig aftale ikke var omfattet af artikel 81, således som FNICGV anfører ved at henvise til truslen om vold, ville det betyde, at ingen aftale på noget tidspunkt kunne betegnes som en aftale efter traktatens artikel 81, stk. 1, da det forhold, at en aftale medfører en konkurrencebegrænsning, i sig selv gør den ugyldig i medfør af traktatens artikel 81, stk. 2. Det forhold, at aftalen er indgået under tvang, kan indgå i vurderingen af den krænkedes deltagelse med henblik på fastsættelse af bødestørrelse.

(123) I modsætning til hvad parterne fremfører, betyder det forhold, at selve aftalen ikke fastsatte sanktioner for manglende overholdelse af aftalen, heller ikke, at man ikke kan tale om en aftale efter artikel 81(174).

3.1.3. Konkurrencebegrænsning

(124) Traktatens artikel 81, stk. 1, litra a), giver som eksempel på konkurrencebegrænsning de former for praksis, der direkte eller indirekte fastsætter købs- eller salgspriser. I øvrigt tager artikel 81, stk. 1, litra b) og c), sigte på praksis, der består i "begrænsning af eller kontrol med produktion og afsætning" og "opdeling af markeder eller forsyningskilder".

(125) Det vil sige, at en aftale som den her omhandlede, der er indgået mellem repræsentanter for avlere og repræsentanter for slagterier, og som tager sigte på at fastsætte minimumskøbspriser for udsætterkøer i Frankrig, udgør en konkurrencebegrænsning efter traktatens artikel 81, stk. 1.

(126) Endvidere medfører en aftale, i hvilken parterne forpligter sig til ikke at importere produkter blandt andet fra de øvrige medlemsstater, en opdeling af markederne, der er uforenelig med traktatens artikel artikel 81, stk. 1. Det er rigtigt, at aspektet i aftalen af 24. oktober 2001 vedrørende "stop" for import af oksekød generelt blev lempet af Rungis-protokollen af 31. oktober 2001. Den "solidaritet", som importører og eksportører forpligtede sig til at udvise, skal i sammenhængen forstås som en opfordring til i det mindste at begrænse importen så meget som muligt, da et fuldstændigt stop viste sig umuligt i praksis. Endvidere er det fastslået, at der blev indgået lokalaftaler både i den sidste uge af oktober og i november måned, dvs. efter undertegnelsen af Rungis-protokollen (se betragtning 73-75 samt 79). Disse aftaler, der udsprang af og gennemførte den nationale aftale, indeholdt en bestemmelse om importstop, der var gældende "indtil nye forhandlinger på nationalt plan" (se betragtning 75 og 79). Endvidere fremgår det af sagsforholdene, at landmændene i månederne november og december 2001, dvs. også efter undertegnelsen af Rungis-protokollen, foretog "kontrol" af kødets oprindelse og nu og da ødelagde ikke-fransk kød (se betragtning 80). Således indberettede de lokale faglige sammenslutninger i disse to måneder til FNB resultaterne af deres kontrolforanstaltninger, der specifikt vedrørte kødets oprindelse. Det kan for eksempel nævnes, at en lokal fagforeningsrepræsentant skrev til FNB den 11. december 2001 vedrørende kontrolforanstaltninger i slagterierne i hans område: "intet unormalt - prisaftale anvendes - ingen import" (samme punkt i denne beslutning). Endvidere indeholdt de håndskrevne noter fra direktøren for FNB bemærkningen "fortsætte kontrol af import", og han understregede: "ikke sige noget og slet ikke skrive noget" (se betragtning 49 vedrørende en drøftelse den 20. november 2001). Det hedder i de samme noter vedrørende mødet den 5. december 2001 "vi siger ikke længere 'mod import', gå til cateringsektoren" (se betragtning 68).

(127) Ifølge fast retspraksis er det ved anvendelsen af traktatens artikel 81, stk. 1, ikke nødvendigt at tage hensyn til en aftales faktiske følger, såfremt denne har til formål at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen på fællesmarkedet(175). I dette tilfælde har aftalen til formål at begrænse konkurrencen, hvorfor det ikke er nødvendigt at undersøge dens følger. Hvad angår aftalens prisaspekter, skal det nævnes, at priserne faktisk steg efter ingåelse af aftalen af 24. oktober 2001 (se betragtning 14 og 81), og flere dokumenter viser, at repræsentanterne for landmændene mente, at prisaftalen i det mindste delvis havde de tilsigtede følger (se betragtning 85, 86 og 88). Hvad angår aspektet i aftalen vedrørende import, viser oplysningerne, at der blev foretaget "kontrolforanstaltninger" vedrørende varernes oprindelse, og at importerede produkter blev tilintetgjort (se navnlig betragtning 80). De tal, FNICGV har fremlagt som svar på klagepunktsmeddelelsen, viser, at importen fra Frankrigs vigtigste handelspartnere i oksekødsektoren faldt mærkbart i november og december 2001 i forhold til oktober 2001, hvorefter den igen steg i januar 2002 (se betragtning 78). Kommissionen kan imidlertid ikke godtgøre, at det er et resultat af den her omhandlede overtrædelse.

(128) FNICGV har imidlertid understreget, at aftalen vedrørte et begrænset antal dyr. I den henseende skal det for det første nævnes, at det ikke er tilfældet for importaspektet. Denne del af aftalen vedrørte nemlig alt oksekød (se betragtning 38). Den var således ikke begrænset til hverken køer (i modsætning til andet kvæg) eller levende dyr bestemt til slagtning (i modsætning til fersk eller frosset importeret kød). Selv om prisaftalen derimod kun vedrørte visse kategorier af køer bestemt til slagtning, skal dens betydning ikke af den grund undervurderes.

(129) I Frankrig er forbruget for det første i høj grad rettet mod kokød, hvilket er særegent for dette marked(176). Dernæst fremgår det af den prisaftale, som FNB udarbejdede allerede medio oktober 2001 (se betragtning 31), at den var begrænset til udsætterkøer "på grund af betydningen af denne kategori"(177). Det er endvidere modstridende på den ene side at påstå, at aftalen væsentligst blev indgået for at skabe håb hos landmændene, fjerne det stærke pres fra avlerne og de offentlige myndigheder og undgå offentlig uro, og på den anden side påstå, at aftalen kun vedrørte meget små mængder.

(130) Endelig er det klart, at oksekødssektoren oplevede en alvorlig krise på det tidspunkt, hvor aftalen blev indgået (se punkt 1.3), en krise, der i øvrigt påvirkede alle markederne i EU. Kommissonen var bekendt med denne situation, og den vedtog netop af den grund særlige foranstaltninger (se punkt 1.4.2). Men som Domstolen for nylig har fastslået "kan eksistensen af en krise på markedet ikke i sig selv udelukke, at et kartel har konkurrencebegrænsende karakter"(178). Eksistensen af en krise kunne i givet fald have været påberåbt for at opnå fritagelse i henhold til traktatens artikel 81, stk. 3(179). Ingen af aftaleparterne har imidlertid fremsat en sådan anmodning. Selv om aftalen var blevet anmeldt, ville den efter al sandsynlighed ikke være blevet fritaget. Det følger af fast retspraksis, at en fritagelse kun kan indrømmes, når alle fire betingelser i traktatens artikel 81, stk. 3, er opfyldt(180). I dette tilfælde er det nok at understrege, at de to første betingelser klart ikke var opfyldt. For det første bidrager den omstridte aftale på ingen måde til at forbedre produktionen eller fordelingen af de omhandlede varer eller til at fremme den tekniske eller økomoniske udvikling. For det andet sikrer den ikke forbrugerne en rimelig andel af fordelen derved.

3.1.4. Mærkbar påvirkning af samhandelen mellem medlemsstater

(131) Ifølge fast retspraksis skal en aftale mellem virksomheder for at kunne påvirke handelen mellem medlemsstater på grundlag af en række objektive retlige eller faktiske omstændigheder gøre det muligt med en tilstrækkelig grad af sikkerhed at forudse, at den kan udøve direkte eller indirekte, aktuel eller potentiel indflydelse på handelsstrømmene mellem medlemsstaterne på en måde, som kan skade opnåelsen af formålene med et fælles marked mellem medlemsstaterne(181).

(132) I dette tilfælde vedrørte det første aspekt af aftalen simpelthen importstop. Selv om bestemmelserne i aftalen af 24. oktober 2001 blev lempet af Rungis-protokollen, fremgår det af denne og af sagen generelt, at kontrollen med import af oksekød, herunder fra andre medlemsstater, var et væsentligt punkt i aftalen (se betragtning 80). Det bekræftes af de skriftlige protester fra landbrugssammenslutninger i andre medlemsstater (se betragtning 44).

(133) Hvad angår minimumskøbspriser for udsætterkøer skal det for det første nævnes, at en aftale, der omfatter en medlemsstats hele område ifølge selve sin natur styrker opdelingen i nationale markeder, hvorved den hæmmer den integration, traktaten tilstræber(182). Det skal dernæst bemærkes, at en aftale om minimumspriser på et marked, der står åbent for import, kun kan fungere, hvis den ledsages af kontrolforanstaltninger(183). I modsat fald ville fastsættelse af en endnu højere minimumspris automatisk have ført til en stigende import af billigere varer i oksekødsektoren i Frankrig, hvor produktionsprisen allerede ligger langt over prisen i nabolandene, navnlig Tyskland. De forhold, der er fremhævet i denne beslutning (se betragtning 95), viser i øvrigt, at der er en sådan forbindelse mellem minimumspris og importkontrol. Det skal blandt andet nævnes, at der allerede i den prisaftale, FNB vedtog før aftalen af 24. oktober 2001, var nævnt de faglige aktioner, der skulle iværksættes for at sikre overholdelse af denne. Den første af disse aktioner vedrørte således kontrol med importen (samme betragtning). Faktisk vedrørte de "kontrolforanstaltninger", som landmændene gennemførte fra oktober til december 2001, både priser og kødets oprindelse.

(134) Samhandelen med oksekød mellem Frankrig og de andre medlemsstater er betydelig (se betragtning 11). Faktisk foregår det meste af samhandelen inden for Fællesskabet. Det betyder, at følgerne af en aftale som den her omhandlede direkte (stop for eller begrænsning af importen) eller indirekte (prisaftaler) må karakteriseres som mærkbare.

3.2. Rådets forordning nr. 26

(135) Det foreskrives i forordning nr. 26, at traktatens artikel 81 gælder alle aftaler, vedtagelser og former for praksis, som vedrører produktionen af eller handelen med de varer, der står opført i traktatens bilag II (nu bilag I), herunder oksekød.

(136) Forordningen foreskriver imidlertid tre undtagelser for anvendelsen af artikel 81:

a) aftaler, "der udgør en integrerende del af en national markedsordning"

b) aftaler, der er "nødvendige for at nå de i traktatens artikel 33 angivne mål"

c) aftaler, vedtagelser og former for praksis mellem landmænd, landbrugssammenslutninger eller sammenslutninger af landbrugssammenslutninger, "der henhører under en enkelt medlemsstat, i det omfang, hvori de - uden at medføre forpligtelsen til at holde en bestemt pris - angår produktion eller salg af landbrugsvarer (...), medmindre Kommissionen fastslår, at konkurrence således er udelukket, eller de i traktatens artikel 33 nævnte mål er bragt i fare".

(137) I det konkrete tilfælde kan undtagelserne i litra a)-c), således som parterne også erkender, ikke finde anvendelse. Da oksekød er omfattet af en fælles markedsordning, kan undtagelsen litra a) ikke finde anvendelse. Hvad angår undtagelsen litra c) er den i dette tilfælde udelukket af to grunde. For det første omfatter aftalen andre parter end landmænd, nemlig slagterisammenslutninger. For det andet går den netop ud på at forpligte parterne til at anvende en fastsat pris.

(138) Undtagelsen i litra b) kan heller ikke finde anvendelse. I overensstemmelse med Kommissionens beslutningspraksis og Domstolens retspraksis skal artikel 2 i forordning nr. 26 fortolkes indskrænkende, da der er tale om en undtagelsesordning(184). I den forbindelse hedder det i betragtning 3 i forordningen, at traktatens artikel 81 finder anvendelse på landbrugsvarer, hvis det "ikke medfører farer for, at målene for den fælles landbrugspolitik ikke kan nås".

(139) Ifølge retspraksis kan undtagelsen i litra b) kun finde anvendelse, hvis den omhandlede aftale opfylder hver enkelt af målsætningerne i traktatens artikel 33, stk. 1(185), eller hvis disse målsætninger er forskellige, at Kommissionen i det mindste kan forene disse målsætninger, således at den nævnte undtagelsesbestemmelse kan finde anvendelse(186).

(140) I dette tilfælde giver aftalen på ingen måde mulighed for at "forøge landbrugets produktivitet". Denne målsætning i traktatens artikel 33, stk. 1, litra a), indgår slet ikke i aftalen.

(141) Da formålet med aftalen var at fastsætte en minimumspris over markedsprisen, må det antages, at den gjorde det muligt "at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandrd, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskæftigede personer". Det skal imidlertid bemærkes, at denne målsætning i traktatens artikel 33, stk. 1, litra b), er knyttet til den første målsætning i samme artikel, nemlig en forbedring af landbrugets produktivitet, hvilket adverbiet "herigennem" viser. I dette tilfælde er målsætningen i litra a) klart ikke opfyldt.

(142) I modsætning til hvad FNSEA påstår, er aftalen ikke nødvendig for at "stabilisere markederne" (traktatens artikel 33, stk. 1, litra c)). Krisen i oksekødssektoren skyldes først og fremmest en afgørende uligevægt mellem udbud og efterspørgsel. Fastsættelse af en minimumskøbspris ændrer intet ved denne situation. Den påvirker nemlig ikke udbudsmængden, der var alt for rigelig. En stigning i minimumspriserne kunne endda medføre faldende efterspørgsel, hvorved forskellen mellem udbud og efterspørgsel ville stige endnu mere. Formanden og repræsentanten for FNCBV og FNICGV udtalte da også på et møde den 23. oktober 2001 (se betragtning 32), at fastsættelse af en minimumspris ikke ændrer situationen. En række dokumenter i denne sag viser, at alle var klar over, at kun en balance mellem udbud og efterspørgsel ville kunne bringe krisen til ophør(187).

(143) Endvidere er aftalen ikke nødvendig for "at sikre forsyningerne" (traktatens artikel 33, stk. 1, litra d)). Der er ingen forsyningsproblemer på markedet for oksekød.

(144) Endelig vil aftalen ikke, i modsætning til hvad FNSEA påstår, kunne "sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsvarer" (traktatens artikel 33, stk. 1, litra e)). Hvad angår forbruget i cateringsektoren, der er en meget stor aftager af billigt importeret kød, kunne importstoppet kun medføre prisforhøjelser.

(145) I betragtning af ovenstående er aftalen ikke nødvendig for at nå i hvert fald fire af de fem mål med den fælles landbrugspolitik. Selv om formålet i traktatens artikel 33, stk. 1, litra b), skulle være opfyldt, vil en afvejning af dette formål mod de fire andre formål i artikel 33, der ikke er opfyldt, ikke give mulighed for at konkludere, at undtagelsen i forordning nr. 26 kan finde anvendelse.

(146) Som anført er oksekødssektoren omfattet af en fælles markedsordning. En sådan ordning er i sagens natur indført for "at nå de i artikel 33 nævnte mål", således som det eksplicit hedder i traktatens artikel 34. Det mindes der i øvrigt også om i betragtning 2 i forordning (EF) nr. 1254/1999 (se betragtning 17).

(147) Det ser imidlertid ud til, at den omstridte aftale er blandt de midler, der er foreskrevet i denne forordning eller i gennemførelsesbestemmelserne(188).

(148) Selv om de foranstaltninger, parterne vedtog, skulle have bidraget til at opfylde formålene i traktatens artikel 33, stk. 1, hvilket ikke er tilfældet, betyder kravet om en nødvendig forbindelse i forordning nr. 26, artikel 2, at sådanne foranstaltninger skal være proportionelle, det vil sige, at andre mindre restriktive foranstaltninger ikke ville gøre det muligt at opfylde de samme formål. I dette tilfælde er formålet med den omhandlede aftale at fastsætte priser og stoppe importen, hvilket er konkurrencebegrænsninger, der eksplicit er nævnt i traktatens artikel 81, stk. 1, der udgør åbenbare overtrædelser, som ofte sanktioneres.

(149) Det følger af alle ovenstående forhold, at aftalen ikke kan betragtes som nødvendig efter artikel 2, stk. 1, første led, i forordning nr. 26. Derfor falder den ikke uden for anvendelsesområdet for traktatens artikel 81, stk. 1.

3.3. Den franske stats indgriben

(150) Det skal undersøges, om de franske myndigheder, således som påstået af nogle af parterne, spillede en rolle ved indgåelsen af aftalen af 24. oktober 2001, der kan udelukke anvendelse af artikel 81 på de seks sammenslutningers praksis.

(151) Det følger af sagens akter, at den franske stat via landbrugsministeren var involveret i indgåelsen af aftalen af 24. oktober 2001. Ministeren opfordrede således kraftigt til at indgå en aftale, hvis indhold ville være en krænkelse af konkurrencereglerne. Det fremgår klart både af ministerens erklæringer i den franske nationalforsamling, mens aftalen var til drøftelse (se betragtning 33), og af landbrugsministerens pressemeddelelse efter indgåelsen af aftalen (se betragtning 42). Ministeren har imidlertid selv erkendt, at han hverken kunne "forpligte" eller "tvinge" parterne til at indgå en aftale (se betragtning 33). Aftalen er i øvrigt en aftale mellem private parter.

(152) Det følger af retspraksis, at hvis virksomheder pånødes en konkurrencestridig adfærd ved en national lovgivning, eller hvis denne lovgivning skaber en retlig ramme, som på sin side berøver dem enhver mulighed for at konkurrere retmæssigt, finder traktatens artikel 81 ikke anvendelse. I denne situation skyldes begrænsningen af konkurrencen ikke en selvstændig adfærd fra virksomhedernes side(189).

(153) Det er ikke tilfældet i den konkrete sag. Uanset om den franske stat var involveret i drøftelserne forud for indgåelsen af aftalen af 24. oktober 2001, er der ikke tale om en retlig ramme, der ikke giver virksomhederne mulighed for selvstændig praksis.

(154) Parterne har i øvrigt ikke bestridt denne konklusion i deres svar på klagepunktsmeddelelsen. Selv om FNSEA og FNICGV understregede den franske ministers involveren, bekræftede begge sammenslutninger, at selv om der var tale om en kraftig indblanding, var der kun tale om en opfordring(190).

(155) Det skal i øvrigt erindres, at ministerens indgriben skal ses på baggrund af avlernes flere ugers ofte voldsomme demonstrationer i september og oktober 2001. Således anførte FNSEA i sine bemærkninger som svar på klagepunktsmeddelelsen, at "den offentlige orden var truet", og at disse demonstrationer "førte til en lammelse af den økonomiske aktivitet i hele levnedsmiddelsektoren"(191). FNSEA tilføjede, at ministeren var nødt til at gribe ind "for at prøve at stoppe denne krisesituation, der forstyrrede den offentlige orden"(192).

(156) På den baggrund falder de seks franske sammenslutningers praksis ikke uden for anvendelsesområdet for traktatens artikel 81.

3.4. Overtrædelsens varighed

(157) Den overtrædelse, der er tale om i denne sag, har baggrund i aftalen af 24. oktober 2001. Denne aftale fortsatte dog i en anden form efter den 30. november 2001, hvor aftalen af 24. oktober 2001 udløb. Kommissionen råder over oplysninger, der viser, at den aftale, der blev indgået på nationalt plan, havde følger indtil mindst den 11. januar 2002, hvor den sidste lokalaftale, som Kommissionen har kendskab til, og som var indgået i medfør af den nationale aftale, udløb (se betragtning 93). Den her omstridte krænkelse begyndte således den 24. oktober 2001 og varede i hvert fald indtil den 11. januar 2002.

3.5. Beslutningens adressater

(158) Denne beslutning er rettet til de sammenslutninger, der var direkte involveret i overtrædelsen, det vil sige parterne i aftalen af 24. oktober 2001, der fortsatte aftalen, dog i en anden form, efter den 30. november 2001.

3.6. Anvendelse af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17

(159) I medfør af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17 kan Kommissionen, når den konstaterer en overtrædelse af bestemmelserne i traktatens artikel 81, ved beslutning pålægge de deltagende virksomheder at bringe de konstaterede overtrædelser til ophør. Ifølge de oplysninger, Kommissionen råder over, blev aftalen af 24. oktober 2001 videreført i en anden form efter den 30. november 2001.

(160) Selv om det i dette tilfælde er muligt, således som påstået af parterne, at overtrædelsen ikke havde flere følger, kan dette ikke bevises med fuldstændig sikkerhed.

(161) Det er derfor Kommissionens opgave at kræve, at de sammenslutninger, som denne beslutning er rettet til, bringer overtrædelsen til ophør (hvis dette ikke allerede er sket), og at de fremover afholder sig fra alle aftaler og alle former for samordnet praksis og enhver beslutning, der måtte have et lignende formål eller en lignende følge.

3.7. Anvendelse af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17

(162) I medfør af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 kan Kommissionen pålægge virksomheder og sammenslutninger af virksomheder bøder på mindst 1000 EUR og højst 1 mio. EUR, idet sidstnævnte beløb kan forhøjes til 10 % af omsætningen, når virksomhederne forsætligt eller uagtsomt har overtrådt bestemmelserne i traktatens artikel 81, stk. 1.

3.7.1. Fastsættelse af bødens størrelse

(163) Ved fastsættelse af bødens størrelse skal Kommissionen tage hensyn til alle relevante forhold, navnlig overtrædelsens grovhed og varighed.

(164) Som det fremgår af retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17, og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten(193), skal der ved vurderingen af overtrædelsens grovhed tages hensyn til overtrædelsens art, dens konkrete indvirkning på markedet, når den kan måles, og det berørte markeds udstrækning.

(165) I dette tilfælde er den konkrete overtrædelse af traktatens artikel 81, stk. 1, der dels vedrører en aftale om minimumspriser og dels en forpligtelse til at stoppe eller i hvert fald begrænse importen, særdeles alvorlig. Det forværres af det faktum, at fællesskabsinstitutionerne i det konkrete tilfælde havde vedtaget foranstaltninger for at dæmpe krisen og tillade støtte til de landmænd, der var påvirket af krisen.

(166) Hvad angår markedets geografiske udstrækning, skal det bemærkes, at det franske marked er et af EF's største landbrugsmarkeder, da den franske kvægbestand alene udgør 25 % af den europæiske bestand. Da aftalen endvidere vedrørte import, havde den følger ud over Frankrigs grænser.

(167) Som det fremgår af betragtning 127, har Kommissionen ikke mulighed for at måle aftalens faktiske følger for priserne og samhandelen. Hvad angår priser, var det ganske rigtigt muligt i de tre uger, der fulgte indgåelsen af aftalen (se betragtning 14), at konstatere en prisstigning ved ankomst til slagteri. Den statistik, som Kommissionen råder over, viser, at denne stigning ikke var langvarig, og endvidere, at priserne forblev under niveauet i oktober og november 1999 før den anden BSE-krise(194). Hvad angår samhandelen mellem medlemsstaterne, kan den faldende import konstateret på basis af tal fra FNICGV fremlagt på høringen (se betragtning 78) ikke med sikkerhed tilskrives aftalen.

(168) På grund af aftalens art og geografiske udstrækning er overtrædelsen meget alvorlig.

(169) Alle sammenslutninger skal pålægges sanktioner, da de alle, som det fremgår af gennemgangen af sagen og den retlige vurdering, på individuel basis deltog i overtrædelsen. Der skal tages højde for magtforholdet mellem de forskellige parter, således at deres respektive ansvar i overtrædelsen kan fastlægges. I den henseende er et kriterium vedrørende markedsandele ikke hensigtmæssigt. Da det for det første drejer sig om sammenslutninger, kan man egentlig ikke tale om markedsandele. Selv om man tog højde for de markedsandele, der kan tillægges medlemmerne af landbrugssammenslutningerne, ville det ikke give mulighed for at foretage en sammenligning af disse. En af sammenslutningerne er en generel landbrugssammenslutning (FNSEA), en anden en sammenslutning af en bestemt social kategori af landmænd (unge landmænd), mens de to sidste vedrører bestemte aktiviteter (oksekød og mælkeproduktion).

(170) For