*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 10. december 1984

om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85

(IV/30.261 - Ideal-Standard's salgssystem)

(Kun den tyske udgave er autentisk)

(85/45/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikler 85 og 86 (1), senest aendret ved akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse, saerlig artikel 2, 3 og 6,

under henvisning til den anmeldelse af en forhandleraftale for hele Faellesskabet, som Ideal-Standard GmbH, Bonn, indgav til Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber den 6. januar 1981 i henhold til artikel 4 i forordning nr. 17 med begaering om negativattest eller fritagelse i medfoer af EOEF-traktatens artikel 85, stk. 3,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 6. juli 1983 om at indlede en procedure,

efter at have givet den paagaeldende virksomhed lejlighed til at udtale sig vedroerende de af Kommissionen fremfoerte klagepunkter, jf. artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 samt Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Raadets forordning nr. 17 (2),

efter at have indhentet udtalelse fra Bundesverband des Sanitaer-Fachhandels e. V. (VSI), Bonn, Zentralverband Sanitaer, Heizung, Klima (ZVSHK), St. Augustin, og Bundesverband der Selbstbedienungs-Warenhauser e. V. (BdSW), Bonn, i henhold til artikel 19, stk. 2, i forordning nr. 17, samt forordning nr. 99/63/EOEF,

efter hoering af Det raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal, og

ud fra foelgende betragtninger:

I. FAKTISKE OMSTAENDIGHEDER

A. Ideal-Standard

(1) Virksomheden Ideal-Standard GmbH (i det foelgende benaevnt, Ideal-Standard eller IS) med saede i Bonn, Forbundsrepublikken Tyskland, fremstiller armaturer til vandforsyningsanlaeg (i det foelgende benaevnt sanitetsarmaturer). Ideal-Standard afsaetter sit omfattende udvalg af sanitetsarmaturer i alle EF-lande gennem et til virksomheden knyttet net af sanitetsgrossister. Ideal-Standard's omsaetning i EF beloeb sig i 1983 til . . . ECU (3). Ideal-Standard er et kendt og foerende maerke inden for sanitetsarmaturer og leverer til de fleste sanitetsgrossister i EF.

(2) Ifoelge Ideal-Standard's egne oplysninger udgjorde virksomhedens markedsandele (opgjort efter antallet af solgte enheder) paa omraadet for sanitetsarmaturer i 1981 for Forbundsrepublikken Tyskland . . . %, for Frankrig . . . %, for Italien . . . %, for Storbritannien . . . %, for Nederlandene . . . %, for Belgien . . . %. Ideal-Standard's omsaetning vedroerer hovedsagelig tre produktgrupper: togrebsarmaturer, etgrebsblandingsbatterier og termostater. Disse tre produktgrupper tegner sig for langt den stoerste del af Ideal-Standard's omsaetning af sanitetsarmaturer.

B. IS-forhandleraftalen

(3) Den 6. januar 1981 indgav Ideal-Standard en anmeldelse til Kommissionen af en standardforhandleraftale, som virksomheden agtede at indgaa med sanitetsgrossister paa hele faellessmarkedet. Ideal-Standard begyndte at anvende forhandleraftalen i starten af 1981. Bundesverband der Selbstbedienungs-Warenhauser e. V. (i det foelgende BdsW) sendte den 12. juni 1981 Kommissionen en klage over indfoerelsen af IS-forhandleraftalen.

IS-forhandleraftalens vigtigste karakteristika er foelgende:

a) Ideal-Standard's forpligtelse til udelukkende at levere til sanitetsgrossister, som opfylder de i IS-salgsforhandleraftalen naevnte kriterier for handelspartnere, og som har undertegnet denne aftale. Grossisterne skal for at kunne forhandle IS-produkterne opfylde foelgende betingelser:

i) Engrosfirmaet skal vaere en specialiseret sanitetsforretning (§ 3, nr. 1, litra a).

ii) En repraesentativ udstilling og forevisning af hele Ideal-Standard's armaturprogram i tiltalende og tilstraekkeligt store forretningslokaler (praeambelen og § 3, nr. 1, litra b).

iii) Raadighed over et tilstraekkeligt stort lager til Ideal-Standard's armaturprogram, herunder reservedele og tilbehoer (§ 3, nr. 1, litra b); med henblik paa hurtigt at kunne levere til forbrugeren, naar der er behov for det, skal der foeres et tilstraekkeligt stort lager af hele Ideal-Standard's armatursortiment, og dette skal ske fagmaessigt, i egnede lokaler og i umiddelbar naerhed af forretningen (praeambelen).

iv) Beskaeftigelse af personale med en saadan faglig uddannelse, som er noedvendig for at kunne ye installatoerer og endelige forbrugere vejledning og service (§ 3, nr. 1, litra c).

v) Raadighed over tilstraekkelig kapacitet til at sikre en hurtig og sikker transport til installatoer og/eller byggeplads (§ 3, nr. 1, litra d).

vi) Forpligtelse til efter bedste evne at fremme afsaetningen af Ideal-Standard's armaturprogram (§ 6, nr. 1).

b) Sanitetsgrossisternes forpligtelse til inden for EF udelukkende at levere IS-sanitetsarmaturer til foelgende aftagere (§ 4, nr. 3):

i) Til sanitetsinstallatoerer, dvs. virksomheder, der opfylder alle lovmaessige, specielt naeringsretlige betingelser for installation af vandforsyningsanlaeg; Ideal-Standard's garanti gaelder kun, naar armaturerne monteres af en sanitetsinstallatoer (praeambelen).

ii) Til andre af Ideal-Standard autoriserede sanitetsgrossister.

iii) I undtagelsestilfaelde til offentlige, almennyttige, erhvervsmaessige eller private bygherrer, naar der er sikkerhed for, at den leverede vare anvendes til installation hos bygherren. Ideal-Standard leverer normalt selv til saadanne foretagender.

(4) Den 19. juli 1983 fremsendte Kommissionen klagepunkter til Ideal-Standard, hvori den anfaegtede, at de under nr. (3) naevnte udsnit af IS-forhandleraftalen er i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1. I den forbindelse paatalte Kommissionen hovedsagelig betingelserne for autorisation som sanitetsgrossist samt videresalgets begraensning til sanitetsinstallatoerer.

(5) For saa vidt angaar kriterierne for udvaelgelsen af grossisterne har Ideal-Standard anfoert, at de i § 3 i forhandleraftalen naevnte kriterier for handelspartnere svarer til sanitetsgrossisternes saerlige serviceydelser i forbindelse med afsaetningen. Sanitetsgrossisterne skal saaledes i forbindelse med afsaetningen praestere saerlige serviceydelser, som lagerfoering, supplerende vejledning, raadgivning i forbindelse med reklamationer, fremskaffelse af reservedele samt forevisning af varen. Sanitetsinstallatoererne har nemlig normalt ingen stoerre lagerbeholdning og ingen udstillingslokaler. Hos grossisterne afgiver de ofte enkeltorder fra kunderne. IS har i oevrigt forklaret, at grossisternes forpligtelse til at vaere specialiseret i sanitetsartikler er opfyldt, naar der er indrettet en specialafdeling for salg af sanitetsartikler.

(6) Hvad angaar videresalgets begraensning til sanitetsinstallatoerer har Ideal-Standard anfoert, at sanitetsarmaturer er halvfabrikata, som paa grund af deres indviklede tekniske beskaffenhed og den noedvendige montering kraever sagkyndig vejledning og montering. Ideal-Standard har desuden anfoert, at forbrugeren i henhold til de tyske Almindelige Betingelser for Vandforsyning (Verordnung ueber Allgemeine Bedingungen fuer die Versorgung mit Wasser, AVB Wasser V) af 20. juni 1980 i forvejen er forpligtet til kun at lade installation og vaesentlige aendringer af vandanlaeg foretage af vandforsyningsvirksomheder eller installationsvirksomheder, som er optaget i en vandforsyningsvirksomheds fortegnelse over autoriserede installatoerer. I de oevrige EF-lande findes der lignende lovgivning. IS-forhandleraftalen har til formaal at beskyttet forbrugeren mod fare, idet salg og montering overlades til sagkyndige haandvaerkere. Ogsaa begraensningen af IS-garantien til kun at omfatte sanitetsarmaturer, der monteres af sanitetsinstallatoerer, er begrundet i, at sanitetsarmaturer er halvfabrikata, der kraever sagkyndig montering.

(7) Ideal-Standard har endvidere anfoert, at forhandleraftalen er noedvendig for at forhindre, at maerkets omdoemme skades ved, at IS-produkterne misbruges som lokketilbud af supermarkeder, der anvender IS-maerkevarer som »traekplaster« og tilbyder dem til lave priser. Maerket kan desuden lide skade ved, at goer-det-selv-folk foretager en usagkyndig montering, idet det normalt er producenten, og ikke den mangelfulde montering, der af koeberen faar skylden for de angivelige fejl.

(8) Endvidere boer der tages hensyn til, at saafremt afsaetningen ikke forbeholdes sanitetsinstallatoerer, vil de reaktioner, der maatte forventes fra sanitetsinstallatoerernes side, medfoere et betydeligt fald i omsaetningen, som kan true Ideal-Standard's eksistens. Siden 1979 har supermarkeder i vidt omfang offentligt tilbudt IS-maerkevarer til lavpriser, hvilket har fremkaldt kraftige reaktioner fra installatoerlavene og medfoert fald i omsaetningen for Ideal-Standard. Ideal-Standard haevder, at indfoerelsen af forhandleraftalen var noedvendig for at undgaa eventuelle boykot-foranstaltninger fra haandvaerkernes side. IS-forhandleraftalen har ligeledes vaeret en reaktion paa den salgsbinding, som Hansa Metallwerke AG har indfoert i Forbundsrepublikken Tyskland. Hansa er en af virksomhedens konkurrenter paa det tyske marked.

(9) IS-forhandleraftalen bidrager endvidere til at opretholde de traditionelle sanitetsforretningers konkurrencedygtighed. Har haandvaerksvirksomhederne ikke mulighed for at opnaa en minimumsfortjeneste ved salg af sanitetsarmaturer, er de i stedet noedt til at foretage en vaesentlig forhoejelse af timesatsen for deres haandvaerksydelser, saaledes at mange forbrugere ikke laengere kan betale haandvaerksydelserne. Dette vil i vid udstraekning tilskynde til sort arbejde og true sanitetsforretningernes eksistens. Endelig har EF-domstolen i Metro-sagen udtrykkeligt anerkendt, at det er en legitim interesse for producenten at opretholde de traditionelle afsaetningskanaler.

(10) Endelig har Ideal-Standard afvist, at forhandleraftalen i maerkbar grad skulle paavirke handelen mellem medlemsstaterne. I Forbundsrepublikken Tyskland var det kun 1 % af de grossister, som Ideal-Standard leverede til paa tidspunktet for forhandleraftalens indfoerelse, som ikke undertegnede den, og som Ideal-Standard herefter ikke laengere leverede til. Detailhandelen omfatter 15 400 sanitetsinstallatoerer, som forhandler IS-produkter, mod 300 til 400 byggemarkeder, som der ikke laengere leveres IS-produkter til. Desuden har indfoerelsen af IS-forhandleraftalen medfoert, at supermarkederne i stigende grad har indkoebt sanitetsarmaturer fra mindre producenter og importoerer, hvilket har medfoert en forstaerket konkurrence paa markedet for sanitetsarmaturer.

(11) VSI, der repraesenterer sanitetsgrossisterne, og ZVSHK, der repraesenterer sanitetsinstallatoererne, har tilsluttet sig Ideal-Standard's synspunkter. Begge disse forbund har bl.a. henvist til overholdelsen af haandvaerksloven (Handwerksordnung), loven om sort arbejde (Gesetz gegen Schwarzarbeit), loven om illoyal konkurrence (Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb) og sundhedsretlige og byggeretlige forskrifter. De har forelagt Kommissionen flere skrivelser og responsa til stoette for Ideal-Standard's standpunkt. Ideal-Standard og de naevnte forbund har dog ikke bestridt, at andre producenters sanitetsarmaturer, ogsaa moderne armaturer af hoej kvalitet, saasom etgrebsblandingsbatterier og termostater, bl.a. saelges i supermarkeder samt isenkramforretninger, og at selv IS-armaturer foer indfoerelsen af IS-forhandleraftalen i stort omfang blev markedsfoert gennem saadanne salgssteder. De har heller ikke bestridt, at sanitetsinstallatoerer ogsaa saelger sanitetsarmaturer til private endelige forbrugere uden at foretage monteringen deraf.

(12) BdSW som har indgivet klage i denne sag, har anfoert, at grossisterne i aarevis har leveret til de nye salgsformer, og at man ikke hidtil inden for sanitetsomraadet har kendt til salgsbegraensninger. Nu synes installatoererne at have overtalt de vigtigste producenter paa omraadet til at indfoere restriktive salgssystemer for deres produkter med det formaal helt at saette lavprisforhandlerne ud af spillet. IS-salgsbindingen vil medfoere betydelige hindringer for detailforhandleren, for saa vidt som denne ikke samtidig er sanitetsinstallatoer. Normalt er det unoedvendigt at vejlede goer-det-selv-folk, der paa grund af varens praesentation og de omfattende normer for gevind og tilslutninger samt de med varerne foelgende monteringsanvisninger vil vaere i stand til selv at montere armaturerne. Hvad angaar Ideal-Standard's henvisning til forebyggelsen af fare i forbindelse med den offentlige vandforsyning, kan der ikke anfoeres et eneste konkret ulykkestilfaelde. Den egentlige fare bestaar snarere i foraeldede armaturer, som ikke udskiftes rettidigt. Forebyggelsen af fare henhoerer desuden under de offentlige myndigheder, som har udstedt retsforskrifter paa omraadet, og er ikke en opgave for producenter af sanitetsarmaturer.

II. RETLIG VURDERING

A. Artikel 85, stk. 1

(13) Ved IS-forhandleraftalen etableres et selektivt salgssystem, hvorved der inden for faelles-markedet tilstraebes og fremkaldes konkurrencebegraensninger, som i maerkbar grad kan paavirke handelen mellem medlemsstaterne.

(14) Ifoelge Domstolens retspraksis (jf. sagerne 26/76, Metro, Sml. 1977, s. 1875; 31/80, Oréal Sml. 1980. s. 3775; 126/80, Salonia, Sml. 1981, s. 1563) udgoer selektive salgssystemer en blandt flere konkurrenceformer, som er i overensstemmelse med artikel 85, stk. 1, saafremt udvaelgelsen af videreforhandlere sker paa grundlag af objektive kvalitetskriterier for videreforhandlerens og hans personales faglige dygtighed samt hans salgslokalers beskaffenhed, og saafremt disse betingelser fastsaettes ens for alle potentielle videreforhandlere og anvendes uden diskriminering (»simpel specialhandlerbinding«). Med hensyn til »kvalitetskriterierne« har Domstolen udtalt, at det i den forbindelse maa undersoeges, om det omhandlede produkt har saadanne egenskaber, at det af hensyn til at bevare dets kvalitet og af hensyn til dets rette brug er noedvendigt at anvende et selektivt salgssystem, og om disse maal ikke allerede naas i kraft af nationale bestemmelser om adgangen til erhvervet som videreforhandler eller om betingelserne for salg af produktet. Endelig maa det efterproeves, om de opstillede kriterier ikke gaar ud over, hvad der er noedvendigt for et selektivt salgssystem, som er baseret paa kvalitative krav.

(15) Da sanitetsarmaturer ikke uden videre kan betragtes som teknisk anvancerede forbrugsgoder, og grossisterne normalt ikke saelger direkte til de endelige forbrugere, men til detailhandlere, er det, i hvert tilfaelde i engrosleddet, tvivlsomt, om de omhandlede produkter har saadanne egenskaber, at det af hensyn til at bevare deres kvalitet og af hensyn til deres rette brug overhovedet er noedvendigt at anvende et selektivt salgssystem. Det er derfor tvivlsomt, om de rent kvalitative kriterier er forenelige med traktatens artikel 85, stk. 1. Det drejer sig her om IS-grossisternes forpligtelser vedroerende indretning af en specialforretning eller en specialafdeling for sanitetsartikler (§ 3, nr. 1, litra a), udstilling og forevisning af IS-produkterne i tiltalende og tilstraekkeligt store forretningslokaler (praeambelen og § 3, nr. 1, litra b), raadighed over en vognpark, der er tilstraekkelig til at sikre en hurtig og sikker transport til installatoer og/eller byggeplads (§ 3, nr. 1, litra d), og anvendelse af uddannet salgspersonale med en saadan fagkundskab, som er noedvendig for at give kunderne en kvalificeret raadgivning (§ 3, nr. 1, litra c).

Det er ligeledes tvivlsomt, om de salgsfremmende forpligtelser, nemlig forpligtelsen til at foere et lager af hele sortimentet af IS-produkter (praeambelen og § 3, nr. 1, litra b), og forpligtelsen til efter bedste evne at fremme afsaetningen af Ideal-Standard's armaturprogram (§ 6, nr. 1), er forenelige med artikel 85, stk. 1. Forpligtelsen til at foere et lager, i hvert tilfaelde for saa vidt som denne forpligtelse omfatter hele IS-sortimentet, kan medfoere, at grossisterne i saerlig grad skal fremme afsaetningen af IS-produkter, hvorved de kommer til at udelukke andre producenter af sanitetsarmaturer. Ogsaa en mangedobling af forpligtelserne til at foere et lager af hele varesortimentet er vaesentlig i denne forbindelse. Dette gaelder ligeledes forpligtelsen til efter bedste evne at fremme afsaetningen af Ideal-Standard's armaturprogram, for saa vidt denne forpligtelse vil kunne begraense grossisternes handlefrihed.

En indgaaende undersoegelse af, om de omhandlede forpligtelser i det foreliggende tilfaelde falder ind under artikel 85, stk. 1, er dog overfloedig, da IS-forhandleraftalen i forvejen indeholder en betydelig salgsbegraensning, som falder ind under artikel 85, stk. 1, og som ikke kan fritages i henhold til artikel 85, stk. 3 (se nr. 16 og 20 til 22). En vaesentlig forudsaetning for, at den af Ideal-Standard anmeldte forhandleraftale kan fungere effektivt, er, at grossisterne udelukkende leverer til sanitetsinstallatoerer.

(16) Sanitetsgrossisternes forpligtelse til udelukkende at levere IS-sanitetsarmaturer til sanitetsinstallatoerer er en konkurrencebegraensning, som er omfattet af artikel 85, stk. 1. Ifoelge forpligtelsen, er det forbudt grossisterne at saelge IS-sanitetsarmaturer til detailhandlere, som ikke er sanitetsinstallatoerer. Desuden gaelder IS-garantien kun, naar armaturerne monteres af en sanitetsinstallatoer.

Afsaetningsbegraensningen medfoerer, at de detailhandlere, som ikke er sanitetsinstallatoerer, paa forhaand udelukkes fra koeb og salg af IS-sanitetsarmaturer paa hele faellesmarkedet. Denne udelukkelse rammer alle ikke-haandvaerkere, baade traditionelle detailhandlere, saasom isenkramforretninger og moderne salgsformer saasom supermarkeder med eller uden specialafdelinger. Afsaetningsbegraensningen medfoerer endvidere, at de grossister, som nok opfylder autorisationsbetingelserne, men som ikke vil undlade at levere IS-produkter til ikke-haandvaerkere, udelukkes. Saadanne grossister modtager ikke laengere leveringer fra Ideal-Standard. Den skader desuden de autoriserede grossisters muligheder for at deltage i konkurrencen, idet de ikke kan tilfredsstille efterspoergslen fra ikke-haandvaerkere og specielt supermarkeder.

(17) IS-garantiens begraensning til kun at omfatte armaturer, der er monteret af sanitetsinstallatoerer, har til formaal og til foelge at afholde forbrugerne fra at koebe hos ikke-haandvaerkere for derved at forhindre disse i at forhandle IS-sanitetsarmaturer. Garantiydelsens sammenkaedning med en af en installatoer foretagen montering indskraenker de oevrige detailhandleres salgsmuligheder vaesentligt.

(18) Da den anmeldte IS-forhandleraftale gaelder for hele EF's omraade, (se nr. 3), vil den allerede paa grund af sin karakter kunne paavirke handelen mellem medlemsstater. Den vil isaer kunne paavirkes af, at de grossister og detailhandlere, som er udelukket fra at forhandle IS-sanitetsarmaturer, ikke kan udfoere dem til andre medlemsstater. Med hensyn til spoergsmaalet, om de naevnte konkurrencebegraensninger og paavirkningen af handelen mellem medlemsstater er maerkbare, maa det, i betragtning af udelukkelsen af alle grossister, som naegter at levere udelukkende til sanitetsinstallatoerer, samt i betragtning af den generelle udelukkelse af alle detailhandlere, som ikke er sanitetsinstallatoerer, antages, at de naevnte konkurrencebegraensninger principielt vil kunne paavirke handelen mellem medlemsstater maerkbart. At de paagaeldende konkurrencebegraensninger i maerkbar grad vil kunne paavirke handelen mellem medlemsstater, foelger desuden af det forhold, at IS har vaesentlige markedsandele i naesten alle EF-lande (se nr. 2). Den omstaendighed, at der ifoelge IS kun er 1 % af de tyske grossister, som Ideal-Standard tidligere leverede til, der ikke har undertegnet forhandleraftalen, og at den stoerste del af omsaetningen i forvejen sker gennem sanitetsinstallatoerer, er ikke et bevis for, at de paagaeldende konkurrencebegraensninger ikke maerkbart kan paavirke handelen mellem medlemsstater. Paa trods af, at de grossister og detailhandlere i Forbundsrepublikken Tyskland, som der ikke leveres til, udgoer en ubetydelig procentdel, kan der vaere tale om et ikke ringe antal udelukkede virksomheder, naar man betragter det samlede EF. Det forhold, at indfoerelsen af IS-forhandleraftalen skulle have faaet supermarkederne til i stigende grad at indkoebe sanitetsarmaturer fra mindre producenter og importoerer, kan heller intet aendre ved den kendsgerning, at IS-forhandleraftalen indeholder alvorlige konkurrencebegraensninger, som maerkbart vil kunne paavirke handelen mellem medlemsstater.

B. Artikel 85, stk. 3

(19) IS-forhandleraftalen opfylder ikke betingelserne i artikel 85, stk. 3. (20) Afsaetningsbegraensningen til sanitetsinstallatoerer opfylder ikke betingelserne i artikel 85, stk. 3. Der er her tale om en alvorlig konkurrencebegraensning, som paa grossisternes bekostning udelukker alle detailhandlere, der ikke er haandvaerkere, fra forhandling af IS-sanitetsarmaturer. De ulemper, som denne begraensning medfoerer, er betydeligt stoerre end den eventuelle forbedring af varernes fordeling, som afsaetningen gennem sanitetsinstallatoerer maatte medfoere.

Salg og montering af sanitetsarmaturer er to adskilte ydelser, som kan praesteres af forskellige virksomheder, og som ogsaa i adskillige aar i praksis er blevet praesteret af forskellige virksomheder. Andre producenters sanitetsarmaturer saelges i detailhandelsforretninger, som ikke er sanitetsinstallatoerer, f.eks. isenkramforretninger, hobbymarkeder, byggemarkeder og andre. Ogsaa IS-sanitetsarmaturer er indtil 1980 blevet solgt uden salgsbinding eller afsaetningsbegraensning. De er blandt andet i stor udstraekning blevet udbudt i supermarkeder. Sanitetsinstallatoererne saelger selv sanitetsarmaturer til private endelige forbrugere uden at montere dem.

Selv om man antog, at salget af sanitetsarmaturer til endelige forbrugere kraever sagkyndig vejledning, medfoerer dette krav ikke, at sanitetsarmaturer udelukkende kan saelges af sanitetsinstallatoerer. Salget af sanitetsarmaturer kraever ikke uddannelse som installatoer. Vejledningen i forbindelse med salget kan gives af et sagkyndigt salgspersonale, som ogsaa kan anvendes i andre detailhandelsforretninger. Intet er til hinder for, at ikke-haandvaerkere kan ansaette uddannet salgspersonale til salg af sanitetsarmaturer. IS-forhandleraftalen udelukker dog paa forhaand alle ikke-haandvaerkere fra forhandling af IS-sanitetsarmaturer. Selv om man antog - hvilket ikke er bevist - at sanitetsinstallatoerer ved salg af sanitetsarmaturer kan give en bedre vejledning end andre detailhandlere, er denne fordel ikke tilstraekkelig til at opveje de med den generelle udelukkelse af alle ikke-haandvaerkere forbundne ulemper.

(21) Da salg og montering er to adskilte ydelser, er videresalgets begraensning til sanitetsinstallatoerer paa ingen maade paakraevet for at imoedekomme det paastaaede behov for vejledning ved salg af sanitetsarmaturer. Er en saadan vejledning i det hele taget noedvendig, kunne den gives af et sagkyndigt salgspersonale, som ogsaa kan anvendes af ikke-haandvaerkere.

(22) IS-garantiens begraensning til kun at omfatte armaturer, der er monteret af sanitetsinstallatoerer, tjener samme formaal som videresalgets begraensning til sanitetsinstallatoerer. Den er et supplement til begraensningen af videresalget til sanitetsinstallatoerer og maa retteligt bedoemmes paa samme maade.

(23) Ideal-Standard, VSI og ZVSHK har anfoert, at forbrugeren allerede i henhold til AVB Wasser V og anden lovgivning er forpligtet til udelukkende at lade installation og vaesentlige aendringer af vandanlaeg foretage af en autoriseret sanitetsinstallatoer. I de oevrige EF-lande gaelder lignende lovgivning (se nr. 6).

Med hensyn til AVB Wasser V skal det bemaerkes, at denne lov paa ingen maade forhindrer ikke-haandvaerkeres salg af sanitetsarmaturer. AVB Wasser V forpligter heller ikke producenterne af sanitetsarmaturer til at sikre, at monteringen af deres sanitetsarmaturer udelukkende foretages af sanitetsinstallatoerer. Den forpligter alene forbrugeren til at lade visse installationer eller aendringer af vandanlaeg foretage af en sanitetsinstallatoer. I tysk lovgivning gaelder saaledes en ordning, hvorefter forbrugeren er forpligtet til i et vist omfang at benytte en sanitetsinstallatoer ved montering af sanitetsarmaturer. Der findes lignende lovgivning i de oevrige EF-lande.

Eftersom lovgiveren har foreskrevet en bestemt haandvaerkeruddannelse ved bestemte former for arbejde i forbindelse med vandanlaeg, er der ikke behov for, at producenten foretager nogen yderligere privatretlig regulering af saadanne arbejder. Forbrugeren er i forvejen forpligtet til at benytte en sanitetsinstallatoer ved enhver vigtig og farlig installation eller aendring af sit vandanlaeg. Det kan ikke vaere formaalet med en salgsbinding at hindre forbrugeren i montering eller udskiftning af sanitetsarmaturer i hoejere grad end fastsat i lovgivningen. Den forbruger, der ikke maatte oenske at koebe sine sanitetsarmaturer hos en sanitetsinstallatoer, maa have frihed til at koebe dem hos en anden detailhandler og selv montere dem eller - for saa vidt han ikke mener sig i stand hertil, eller det ifoelge lovgivningen ikke er tilladt - lade dem montere af en sanitetsinstallatoer.

(24) Ideal-Standard har ogsaa fremfoert, at forhandleraftalen er noedvendig for at undgaa, at supermarkeders lokketilbud og goer-det-selv-folks usagkyndige montering skal skade omdoemmet (se nr. 7). Hvad lokketilbudene angaar, kan denne form for misbrug effektivt forebygges ved hjaelp af de nationale lovgivninger vedroerende illoyal konkurrence. Hvad angaar den skade, som omdoemmet skulle lide ved goer-det-selv-folks usagkyndige montering, er der her tale om en begrundelse, som bygger paa en summarisk paastand, der ikke er naermere bevist, samt paa en ubegrundet, generel nedvurdering af goer-det-selv-arbejde. For det foerste maa det fastslaas, at Ideal-Standard ikke har foert konkret bevis for goer-det-selv-folks paastaaede usagkyndige montering af deres sanitetsarmaturer. Skulle der alligevel i enkelte tilfaelde forekomme en usagkyndige montering, er det ikke dermed bevist, at den endelige forbruger tilskriver producentens produkt ansvaret herfor. Han vil enten selv indse sin fejl eller blive gjort opmaerksom herpaa af en fagmand. Der maa endvidere tages hensyn til, at goer-det-selv-folks montering af sanitetsarmaturer normalt kun omfatter udskiftning af armaturer ved tilslutningssteder, idet forbrugeren jo i forvejen ifoelge lovgivningen skal benytte en sanitetsinstallatoer ved vaesentlige aendringer af vandanlaegget. Desuden maa det fastslaas, at ogsaa sanitetsinstallatoerer saelger sanitetsarmaturer til private endelige forbrugere uden at montere dem. IS-forhandleraftalen forhindrer saaledes ikke goer-det-selv-folks paastaaede usagkyndige montering, selv om de maatte foretage koebet hos en sanitetsinstallatoer. Selv om der forelaa tilstraekkeligt bevis for Ideal-Standard's paastand, er denne begrundelse ikke tilstraekkelig til paa forhaand at udelukke alle ikke-haandvaerkere fra forhandling af IS-sanitetsarmaturer.

(25) Endelig har Ideal-Standard henvist til faren for sanitetsinstallatoerernes afvandring fra IS-produkter og den kraftige tilbagegang i haandvaerkernes traditionelle specialiserede handel (se nr. 8 og 9).

Hvad angaar faren for sanitetsinstallatoerernes afvandring fra IS-sanitetsarmaturer, skal det foerst bemaerkes, at de fleste af de oevrige sanitetsarmaturproducenter leverer til detailhandlere, som ikke er haandvaerkere, saaledes at Ideal-Standard ikke er daarligere stillet end disse oevrige producenter og derfor ikke behoever at frygte, at sanitetsinstallatoererne skal afvandre til disse. Da Kommissionen samtidigt afslaar at fritage Grohe's enslydende salgsbinding, behoever Ideal-Standard heller ikke at frygte, at sanitetsinstallatoererne skal gaa over til denne konkurrent. Hvad angaar Hansa Metallwerke's salgsbinding, maa det bemaerkes, at denne salgsbinding, der allerede er blevet forbudt af Bundeskartellamt, kun finder anvendelse i Forbundsrepublikken Tyskland. Denne salgsbinding kan ikke begrunde Ideal-Standard's indfoerelse af en salgsbinding, som gaelder for hele EF, og som strider mod EF's konkurrenceregler.

Hvad angaar Ideal-Standard's henvisning til en negativ udvikling i omsaetningen som foelge af leveringer til supermarkeder, giver denne udvikling ingen sikre oplysninger om aarsagerne til haandvaerkernes reaktioner. Nedgangen i Ideal-Standard's omsaetning kan ogsaa have andre aarsager, som f.eks. det generelle fald i byggekonjunkturerne, oeget konkurrence eller maaske netop udelukkelsen af ikke-haandvaerkere fra forhandling af IS-sanitetsarmaturer.

(26) Med hensyn til risikoen for sanitetsinstallatoerernes traditionelle specialhandels fortsatte eksistens skal det ligeledes bemaerkes, at en opretholdelse af antallet af sanitetsinstallatoerer ikke kan begrunde en generel udelukkelse af alle andre handelsformer fra forhandling af sanitetsarmaturer. Ideal-Standard henviser til Metro-dommen, ifoelge hvilken opretholdelsen af de traditionelle afsaetningskanaler er en legitim interesse for en producent, samt til den opfattelse, at forhandleraftalen har til formaal at sikre sanitetsinstallatoererne en minimumsfortjeneste ved salg af sanitetsarmaturer for derved at holde timesatserne for installatoerernes arbejdsydelser paa et lavt niveau og saaledes muliggoere haandvaerkernes fortsatte eksistens.

Domstolen har i Metro-sagen paapeget, at bestraebelserne paa at opretholde et bestemt prisniveau, der i forbrugernes interesse sikrer, at denne salgskanal fortsat bestaar ved siden af andre salgsformer med en anden konkurrencepolitik, hoerer til de maal, som kan forfoelges. I Metro-sagen var der imidlertid ikke tale om en salgsbinding, som paa forhaand generelt udelukkede bestemte salgsformer. I naevnte sag har Domstolen udtrykkeligt fastslaaet, at de betingelser, som Saba opstillede for at blive autoriseret grossist, for stoerstedelens vedkommende uden besvaer kunne opfyldes af selvbetjeningsgrossister (se praemis 50). IS-forhandleraftalen medfoerer derimod, at alle detailhandlere, som ikke er haandvaerkere, udelukkes fra konkurrencen.

(27) Desuden har Domstolen i sag 107/82, AEG-Telefunken (dom af 25. oktober 1983, Sml. 1983, s. 3151), fastslaaet, at opretholdelsen af et bestemt prisniveau kun er tilladt, for saa vidt som den er paakraevet af hensyn til det system, under hvilket konkurrencen stadig skal spille den i traktaten forudsete rolle, idet formaalet med et saadant system alene er en forstaerket konkurrence, for saa vidt som konkurrencen vedroerer andre faktorer end prisen, og ikke at sikre en hoej avance for de autoriserede forhandlere (praemis 42). En begraensning af priskonkurrencen er altsaa kun tilladt, for saa vidt den er noedvendig for en forbedring af konkurrencen gennem faghandelens ydelser. Dersom disse ydelser imidlertid ogsaa kan praesteres af supermarkeder og andre nye salgsformer, som i kraft af deres organisationsstruktur kan levere ydelserne til en lavere pris, ville opretholdelsen af en mindsteavance savne enhver berettigelse, eftersom den naevnte margen ikke laengere ville tjene til at sikre en konkurrence paa andre faktorer end priserne (praemis 73).

Det foelger af sidstnaevnte dom, at en traditionel salgsforms fortsatte bestaaen ikke alene kan begrunde en beskyttelse mod andre salgsformers lavere priser. Da intet er til hinder for, at ikke-haandvaerkere kan imoedekomme behovet for vejledning i forbindelse med salg af sanitetsarmaturer, saafremt en saadan vejledning i det hele taget er noedvendig, kan de praestere de samme serviceydelser i forbindelse med salg som sanitetsinstallatoererne. I det omfang, ikke-haandvaerkere praesterer disse ydelser til lavere priser, medfoerer dette en effektiv konkurrence mellem sanitetsinstallatoerer og ikke-haandvaerkere paa markedet for sanitetsarmaturer. Den omstaendighed, at bestemte salgsformer, selv om de praesterer saadanne serviceydelser, saelger til langt lavere priser, goer det ikke i sig selv berettiget at begraense videresalg til sanitetsinstallatoerer.

(28) Endvidere er der heller ikke tale om en fare for sanitetsinstallatoerernes installationsvirksomhed, for saa vidt som der er et virkeligt behov og en tilstraekkelig efterspoergsel fra forbrugerne. Desuden er forbrugeren i forvejen ifoelge lovgivningen forpligtet til at lade installation og vaesentlige aendringer af vandanlaeg foretage af en autoriseret sanitetsinstallatoer. Tillige er sort arbejde i de fleste EF-lande forbudt ifoelge lovgivningen. Det er ikke en producents opgave gennem privatretlige aftaler at varetage saadanne omraader af offentlig interesse.

Herefter foelger, at de under nr. 16 og 17 konstaterede konkurrencebegraensninger er i strid med artikel 85, stk. 1, og ikke kan fritages i medfoer af artikel 85, stk. 3.

(29) Den 22. november 1984 meddelte Ideal-Standard Kommissionen, at virksomheden vil aendre den anmeldte forhandleraftale, saaledes at den for fremtiden kun finder anvendelse i Forbundsrepublikken Tyskland. Ved naervaerende beslutning fastslaar Kommissionen derfor kun, at den forhandleraftale, som Ideal-Standard anmeldte den 6. januar 1981, indebaerer en overtraedelse for perioden fra den 6. januar 1981 til det tidspunkt, hvor forhandleraftalen rent faktisk aendres. For at belyse IS-forhandleraftalens retlige status over for tredjemand i denne periode er det noedvendigt at vedtage en beslutning. Kommissionen forbeholder sig sin stilling med hensyn til en forhandleraftale, der kun finder anvendelse i Forbundsrepublikken Tyskland -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den forhandleraftale, som IS anmeldte den 6. januar 1981, indebaerer en overtraedelse af EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1, for saa vidt som den:

i) paalaegger grossisterne en forpligtelse til inden for EF udelukkende at levere IS-sanitetsarmaturer til sanitetsinstallatoerer, der opfylder alle lovmaessige, specielt naeringsretlige betingelser for installation af vandforsyningsanlaeg, og

ii) begraenser IS-garantien til kun at omfatte sanitetsarmaturer, der monteres af en sanitetsinstallatoer.

Artikel 2

Begaeringen om negativattest eller fritagelse i medfoer af EOEF-traktatens artikel 85, stk. 3, for den IS-forhandleraftale, der blev anmeldt den 6. januar 1981, afslaas.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til:

Ideal-Standard GmbH,

Euskirchener Strasse 80,

D-5300 Bonn 1.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. december 1984.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.

(2) EFT nr. 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63.

(3) Forretningshemmeligheder offentliggoeres ikke i De Europaeiske Faellesskabers Tidende jf. artikel 21, stk. 2, i forordning nr. 17.