MEMORANDUM FRA DET RÅDGIVENDE UDVALG FOR DET EUROPÆISKE KUL- OG STÅLFÆLLESSKAB om de sociale aspekter af EKSF-traktatens udløb i 2002 (96/C 334/03)

(Enstemmigt vedtaget på det 331. plenarmøde den 10. oktober 1996)

DET RÅDGIVENDE UDVALG FOR DET EUROPÆISKE KUL- OG STÅLFÆLLESSKAB -

- henleder opmærksomheden på sin tidligere stillingtagen vedrørende EKSF-traktatens udløb og især på det memorandum om perspektiverne i forbindelse med EKSF-traktatens udløb i 2002 (1), der blev vedtaget den 28. juni 1995;

- bekræfter igen uden forbehold sine udtalelser i ovennævnte memorandum, men ønsker dog at præcisere visse ting i forbindelse med de i punkt 2.7 nævnte sociale aspekter;

- konstaterer med tilfredshed, at udvalgets stillingtagen i ovennævnte memorandum er blevet taget til efterretning af de kompetente europæiske institutioner med opmærksomhed;

- har taget hensyn til de siden da offentliggjorte dokumenter desangående, herunder især:

- revisionsrettens årsberetning om EKSF (regnskabsåret 1994) (2)

- Europa-Parlamentets rapport om Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om nye foranstaltninger til fremme af omstruktureringsprocessen inden for Fællesskabets jern- og stålindustri (Caudron-rapporten) (3).

Det Rådgivende Udvalg har i sit memorandum af 28. juni 1995 udførligt taget stilling til en række institutionelle traktatbestemmelser og er kommet med specifikke henstillinger i forbindelse med traktatens udløb. Desuden har udvalget foreslået (nummer 2.9.5) »at de resterende midler af de reserver, som frigøres indtil år 2002, og som ikke udnyttes til finansiering af aktionsbudgettet, [. . .], samt de reserver, som vil blive frigjort senere i forbindelse med den gradvise afvikling og det senere endelige ophør af de finansielle aktiviteter, som ligger til grund for dem, anvendes til en finansiel mekanisme (f.eks. en fond) i en form, som skal fastsættes senere, idet Kommissionen behørigt inddrages i forvaltningen af denne mekanisme og i overvejelserne om, hvordan disse midler skal anvendes«. Det Rådgivende Udvalg tænkte i dette memorandum først og fremmest på fortsættelsen af den tekniske og sociale forskning, der har vist sin værdi, og som der ikke tages tilstrækkeligt hensyn til i EØF-traktaten.

Med hensyn til de sociale aspekter af traktaten er der behov for særlige overvejelser, der er mere vidtgående end de hidtidige principielle overvejelser, men som alligevel holder sig inden for de hidtidige rammer.

I. Sociale foranstaltninger inden for rammerne af artikel 56 i EKSF-traktaten

Af særlig betydning i praksis er og bliver foranstaltningerne i henhold til artikel 56, § 2. I denne artikel er der fastsat sociale foranstaltninger, såfremt dybtgående ændringer i afsætningsvilkårene inden for kul- og stålindustrien, som ikke umiddelbart står i forbindelse med oprettelse af det fælles marked, tvinger enkelte virksomheder til definitivt at indstille, indskrænke eller andre driften. Følgende foranstaltninger kan modtage støtte uden tilbagebetaling:

a) betaling af ydelser, der gør det muligt for arbejdstagere af afvente genansættelse eller førtidspensionering

b) ydelser til sikring af arbejdstageres aflønning under midlertidig orlov, der nødvendiggøres af en ændring af deres aktivitet

c) tilskud til arbejdstagere for omkostninger i forbindelse med ny ansættelse

d) finansiering af omskoling af arbejdstagere, som må skifte beskæftigelse.

Kommissionen gør ydelse af hjælp uden tilbagebetalingspligt afhængig af, at den pågældende medlemsstat betaler et mindst lige så stort bidrag.

II. Tilpasningsstøttens omfang og effektivitet

Det Rådgivende Udvalg har noteret sig, at Kommissionen i sit arbejdsdokument om EKSF-traktatens fremtid (dok. nr. SEK(91) 407 endelig udg. af 15. marts 1991), hvorved der blev forberedt en afgørelse om EKSF's fremtid, har sammenlignet disse sociale foranstaltninger i henhold til EKSF-traktaten med de sociale foranstaltninger i EØF-traktaten. Kommissionen fremhævede i den forbindelse:

- at EKSF har indhøstet værdifulde erfaringer inden for kul- og stålsektoren, og at disse foranstaltninger gentagne gange har vist deres effektivitet

- at især virksomhedernes og medlemsstaternes medansvar for finansieringen af de pågældende foranstaltninger har vist sig at være en slags solidaritet mellem den offentlige og private sektor.

Det Rådgivende Udvalg gør opmærksom på, at tilpasningsstøtten i henhold til artikel 56 er et sektorbestemt instrument, der hænger nøje sammen med EKSF's industripolitik. Det vigtigste formål med denne foranstaltning er at gøre de nødvendige tilpasningsforanstaltninger, der medfører positive strukturændringer for industrien, socialt forsvarlige, i det omfang arbejdstagerne bliver berørt heraf.

Det Rådgivende Udvalg gør endnu en gang opmærksom på, at der alene siden 1980 er blevet finansieret foranstaltninger i henhold til artikel 56 for ca. 900 000 EKSF-arbejdstagere for at forhindre tab af arbejdspladser eller i hvert fald mildne de sociale følger heraf. Af særlig betydning var i den forbindelse foranstaltningerne i henhold til artikel 56, § 2, litra b), mens foranstaltningerne i henhold til artikel 56, § 1, litra c), der skulle anvendes, såfremt indførelsen af nye tekniske metoder eller hjælpemidler medfører tab af arbejdspladser, først blev anvendt i 1989 og har haft mindre betydning i den sidste tid.

EKSF-foranstaltningerne er i gennemsnit begrænset af et maksimumsbeløb for hver sektor og for hver medlemsstat. Enkeltforanstaltninger kan dog afvige herfra. På denne måde kunne man fleksibelt og målrettet koncentrere sig om de særlige aspekter af de enkelte problemområder. Samtidig kunne man således også i de enkelte medlemsstater vælge forskellige strategier til overvindelse af de sociale følger af strukturtilpasningen inden for harmoniserede rammer.

I de forløbne år har EKSF-tilpasningsstøtten haft stor betydning for kul- og stålsektoren, og det har den fortsat. Førtidspensionering er stadig en meget hensigtsmæssig og socialt forsvarlig foranstaltning, da ældre arbejdstagere således gør plads til yngre arbejdstagere. Ændringen af de ansattes aldersstruktur i kul- og stålindustrien har dog gjort det nødvendigt at ændre sigtet med enkeltforanstaltningerne. Derfor er der i de seneste år i mange medlemsstater også blevet iværksat vigtige foranstaltninger til fremme af erhvervsuddannelse og genbeskæftigelse.

III. Udviklingen indtil år 2002

På grund af den gradvise reduktion af afgiften og dennes fuldstændige bortfald efter 1998 begrænses EKSF-budgetmidlerne i betydelig grad. Kommissionen har meddelt, at den agter at give de sociale foranstaltninger en høj prioritet inden for rammerne af de nedskårne budgetmidler.

Det Rådgivende Udvalg for EKSF

- anmoder derfor Kommissionen om regelmæssigt at give udvalget nøjagtige oplysninger om den årlige binding af midler til sociale foranstaltninger indtil år 2002

- forventer, at Kommissionen fortsat hører udvalget i rette tid inden udarbejdelsen af aktionsbudgettet og behørigt tager udvalgets henstillinger til efterretning

- gør opmærksom på sin udtalelse i memorandummet af 28. juni 1995 (nummer 2.9.2), hvor udvalget »finder det ønskeligt, at der i EKSF's aktionsbudget indtil traktatens udløb i år 2002 afsættes tilstrækkelige midler til finansiering af de ønskede sociale foranstaltninger [. . .] samt til støtte af den tekniske og sociale forskning«

- forventer derfor, at Kommissionen i forbindelse med den årlige udarbejdelse af budgettet viser så stor fleksibilitet, at der i fuldt omfang kan tages hensyn til behovet for midler til tilpasningsstøtte

- må desværre konstatere, at EKSF-foranstaltningerne er blevet indstillet i to konkrete tilfælde, nemlig med hensyn til omskolingsstøtte og støtte til socialt boligbyggeri, uden at der på budgettet var afsat midler til en fortsættelse af foranstaltningerne. Denne phasing-out af disse sociale foranstaltninger med de negative følger heraf er et manende eksempel på, at der allerede nu er et stort behov for handling.

Kommissionen fremhævede i ovennævnte dokument SEK(91) 407 endelig udg., at EKSF-erfaringerne er nyttige for de sociale ledsageforanstaltninger i forbindelse med Fællesskabets sektorpolitik og for politikken til styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed i EF. Men siden da er det kun blevet til hensigten at undersøge, hvilke bestemmelser der kan bruges til en phasing-in, og på hvilken måde, dette kunne ske.

I denne forbindelse bør der også gøres opmærksom på Paul Finet-fonden, der blev stiftet i henhold til en beslutning truffet af den daværende Høje Myndighed den 22. juni 1965 efter en stribe af alvorlige mineulykker. Formålet med denne fond er at give stipendier til forældreløse børn efter ofrene for arbejdsulykker eller erhvervssygdomme i EKSF-sektoren. Det skal sikres, at denne fond fortsat kan bestå.

IV. Tanker om tiden efter år 2002

Det Rådgivende Udvalg for EKSF hilser med glæde

- de europæiske institutioners store bestræbelser for at finde en løsning på vor tids store sociale udfordringer

- forslagene vedrørende de målsætninger for beskæftigelsespolitikken, der er indeholdt i Kommissionens hvidbog om »Vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse - udfordringer og veje ind i det 21. århundrede« (4)

- Den Europæiske Kommissions forslag til en tillidspagt vedrørende beskæftigelse.

Det Rådgivende Udvalg anbefaler derfor, at de sektorbestemte EKSF-tilpasningsforanstaltninger, hvis effektivitet og betydning er lige så ubestridt som deres positive indflydelse på det sociale klima i kul- og stålområderne, anvendes som led i en fælles beskæftigelsesstrategi.

Dette instrument behøver ikke nødvendigvis at blive anvendt generelt, men kunne - alene i tilpasningsperioden - anvendes på de industrier, der står overfor lignende tilpasningsproblemer som kul- og stålindustrien. I givet fald ville det være en hjælp, hvis de berørte virksomheder selv ydede et finansielt bidrag hertil.

Det Rådgivende Udvalg forventer derfor, at Kommissionen hurtigst muligt pålægger udvalget at udarbejde konkrete forslag til en fortsættelse af de sociale foranstaltninger. Sigtet med disse forslag skulle især være

- at indpasse de prøvede og af Kommissionen anerkendte sociale EKSF-instrumenter i Fællesskabsretten

- af afsætte tilstrækkelige midler i det samlede budget til de sociale foranstaltninger, der skal videreføres efter EKSF-modellen

- med henblik på revisionen af strukturfondene den 31. december 1999 at indføje en sektorbestemt dimension for kul- og stålindustrien samt alle andre industrier med lignende tilpasningsproblemer

- at sikre Paul Finet-fondens fremtid

- at fortsætte programmet for det sociale boligbyggeri på passende vis sideløbende med en forbedring af det sociokulturelle miljø rundt om boligkvartererne.

Det Rådgivende Udvalg er overbevist om, at disse foranstaltninger kunne indgå som led i en europæisk strategi til løsning af de sociale problemer i Det Europæiske Fællesskab og samtidig kunne være en model for omstruktureringen i de lande i Central- og Østeuropa, der ønsker at blive medlemmer af Fællesskabet.

(1) EFT nr. C 206 af 11. 8. 1995, s. 7.

(2) EFT nr. C 329 af 7. 12. 1995.

(3) EP 214.031/endeligt dok.

(4) Tillæg 6/93 til Bulletin for De Europæiske Fællesskaber.