KOMMISSIONENS BESLUTNING af 14. februar 1990 om en finansiel foranstaltning truffet af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for stenkulindustrien i 1990 (Kun den tyske udgave er autentisk) (90/633/EKSF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab,

under henvisning til Kommissionens beslutning nr. 2064/86/EKSF af 30. juni 1986 om faellesskabsregler for statsstoette til kulindustrien (1), saerlig artikel 2, stk. 1, og artikel 10, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

I henhold til artikel 9, stk. 2, i beslutning nr. 2064/86/EKSF har Forbundsrepublikken Tysklands regering ved skrivelse af 3. januar 1990 underrettet Kommissionen om, hvor stort et udligningsbeloeb der paataenkes ydet for 1990 til elproducenter, der anvender faellesskabskul. Dette udligningsbeloeb finansieres via en udligningsfond (Ausgleichsfonds) der er oprettet i medfoer af tredje lov om kulproduceret elektricitet. Det paagaeldende beloeb, som finansieres via den saakaldte Kohlepfennig-udligningsafgiftsordning, udgoer ifoelge meddelelsen fra Forbundsrepublikken Tysklands regering i alt: - 5,3 mia. DM ifoelge prognosen for indtaegterne for 1990 svarende til en afgiftssats paa 8,25 %, heraf 4,9 mia. DM til daekning af de loebende udgifter i 1990.

II

Sigtet med den udligningsfond, der er oprettet i medfoer af tredje lov om kulproduceret elektricitet, er en delvis udligning af den eksisterende prisforskel, dels for 11,5 mio. tons stenkulaekvivalenter (tske) mellem faellesskabsstenkul og importeret kul, dels for 23 mio. tske mellem faellesskabsstenkul og braendselsolie.

Denne udligningsordning anvendes for en aarlig faellesskabsstenkulmaengde svarende til ca. 34,5 mio. tske.

Denne foranstaltning beroerer afsaetningen af kul, og selv om den ikke direkte belaster de offentlige budgetter, finansieres den dog ved hjaelp af obligatoriske udligningsafgifter, der er en foelge af et statsligt indgreb.

Ordningen giver endvidere virksomhederne i kulindustrien en oekonomisk fordel. Den udgoer derfor en indirekte stoette til denne industri efter artikel 1, stk. 1, i beslutning nr. 2064/86/EKSF. Kommissionen skal derfor i henhold til naevnte beslutnings artikel 10, stk. 2, afgive en udtalelse om ordningen.

III

Siden tredje lov om kulproduceret elektricitet traadte i kraft, har den indirekte stoette i medfoer heraf indtil den 31. december 1989 beloebet sig til ca. 35 mia. DM.

Ved beslutning 90/632/EKSF (2) har Kommissionen for 1989 godkendt et beloeb paa 4,9 mia. DM.

Den paataenkte finansielle foranstaltning i forbindelse med de loebende udgifter for 1990 beloeber sig ligeledes til 4,9 mia. DM.

IV

Den udvikling, der er konstateret inden for de seneste aar, skal vurderes ud fra maalene i beslutning nr. 2064/86/EKSF, navnlig i artikel 2, stk. 1.

Det boer i den forbindelse bemaerkes, at den tredje vesttyske lov om kulproduceret elektricitet som maal for kulsektoren alene omfatter en stabilisering af produktionen, men ikke de i naevnte artikel 2, stk. 1, anfoerte maal, saasom forbedring af konkurrenceevnen eller aabning af nye oekonomisk levedygtige anlaeg.

Den automatiske stoette til de i tredje lov fastsatte kulmaengder, der brydes, er af en saadan art, at den kan fremme investeringer, der bidrager til bevarelsen af anlaeg, som paa laengere sigt ikke frembyder nogen som helst garanti for at blive oekonomisk levedygtige.

Endelig omfatter maalene i tredje lov heller ikke i foerste raekke en loesning af de sociale og regionale problemer der er forbundet med udviklingen inden for kulindustrien.

Kommissionen har dog tidligere anlagt det synspunkt, at en saadan stoetteforanstaltning kunne mindske denne industris sociale og regionale problemer, og at en umiddelbar ophaevelse af denne stoette ville forvaerre dem. (1) EFT nr. L 177 af 1.7.1986, s. 1. (2) Se side 18 i denne Tidende.

V

Eftersom naevnte beslutning har karakter af en overgangs, ordning, der udloeber den 31. december 1993, og det paa laengere sigt er noedvendigt at skabe en oekonomisk levedygtig stenkulindustri i Faellesskabet, boer det sikres, at faellesskabsstoetten formindskes gradvis i tilstraekkelig grad, og at der samtidig ivaerksaettes en plan for omstrukturering, rationalisering og modernisering af kulindustrien som angivet i betingelserne for anvendelse af beslutning 89/296/EKSF.

For at Kommissionen kan undersoege, om betingelserne for anvendelse af beslutning nr. 2064/86/EKSF er til stede, har Kommissionen i beslutning 89/296/EKSF af 30. marts 1989 om en finansiel foranstaltning truffet af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for stenkulindustrien i 1988 og en supplerende finansiel foranstaltning til fordel for stenkulindustrien i 1987 (1) opfordret Forbundsrepublikken Tysklands regering til inden den 30. september 1989 at forelaegge en plan for nedskaering i perioden frem til den 31. december 1993 af udligningsbetalingerne i henhold til tredje lov om kulproduceret elektricitet eller enhver anden foranstaltning med tilsvarende virkning.

VI

Forbundsrepublikken Tysklands regering har endnu ikke forelagt Kommissionen den naevnte plan for nedskaering af udligningsbetalingerne.

Foelgelig er Kommissionen paa nuvaerende tidspunkt ikke i stand til at danne sig et samlet overblik over den planlagte udvikling frem til den 31. december 1993 i udligningsbetalingerne i medfoer af naevnte lov til fordel for stenkulindustrien.

Paa grundlag af de oplysninger, Kommissionen raader over, og som kun vedroerer aaret 1990, kan det dog fastslaas, at medens afgiftssatsen for aaret 1989 beloeb sig til 8,5 %, bliver den sats, der anvendes af Forbundsrepublikken Tyskland for aaret 1990, kun paa 8,25 %, altsaa et fald paa 0,25 %. Desuden er det blevet besluttet at opfoere udligningen mellem de forskellige kulbaekkener (Revierausgleich) og udligningen for stenkul med lavt indhold af flygtige stoffer (Niederfluechtige Kohle) paa budgettet.

Kommissionen konstaterer paa grundlag af disse omstaendigheder, at gennemfoerelsen af den ved beslutning 89/296/EKSF kraevede nedskaering er paabegyndt. Opfoerelsen paa budgettet af udligningen mellem de forskellige kulbaekkener og udligningen for stenkul med lavt indhold af flygtige stoffer udgoer et skridt i retning af en mere rationel udnyttelse af ressourcerne.

Selv om Kommissionen har taget disse positive tendenser

til efterretning, er det under anvendelse af kriterierne i tredje lov om kulproduceret elektricitet kun muligt paa grundlag af de oplysninger, der er meddelt af den tyske forbundsregering, at godkende en udligningsbetaling til daekning af de loebende udgifter for aaret 1990 i stoerrelsesordenen 4,6 mia. DM.

Denne beslutning foregriber ikke afgoerelsen med hensyn til spoergsmaalet, om elproducenternes kontrakter om koeb af vesttysk kul (Jahrhundertvertrag) er forenelige med Paris- og Romtraktatens bestemmelser -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den i forbindelse med tredje lov om elektricitet fremstillet ved hjaelp af kul fastsatte udligningsbetaling, godkendes for saa vidt angaar et beloeb paa 4,6 mia. DM for 1990.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 14. februar 1990.

Paa Kommissionens vegne

António CARDOSO E CUNHA

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 116 af 28.4.1989, s. 52.