*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 21. juni 1985

om en raekke anmodninger indgivet af Goertz og Co., Duisburg, om tilbagebetaling af antidumpingtold opkraevet paa importen af visse typer garn af bomuld med oprindelse i Tyrkiet

(85/319/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2176/84 af 23. juli 1984 om beskyttelse med dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 16, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. Procedure

(1) Den 3. december 1981 indfoerte Kommissionen ved forordning (EOEF) nr. 3453/81 (2) en midlertidig antidumpingtold paa 16 % paa importen af visse typer garn af bomuld med oprindelse i Tyrkiet. Den 3. april 1982 blev der ved Raadets forordning (EOEF) nr. 789/82 (3) fastsat en endelig antidumpingtold paa 12 % for den paagaeldende vare, og de beloeb, for hvilke der i henhold til forordning (EOEF) nr. 3453/81 var stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold fra den 1. januar 1982, blev opkraevet med et beloeb svarende til den endelige told.

(2) Den 30. juli 1982 blev der indgaaet et arrangement mellem paa den ene side Kommissionen og paa den anden siden den tyrkiske regering og sammenslutningen af tyrkiske tekstileksportoerer. I henhold til dette arrangement erklaerede de tyrkiske myndigheder og eksportoerer sig indforstaaet med at haeve priserne for eksport af bomuldsgarn til Faellesskabet (i det foelgende benaevnt «arrangementpriserne«) til et naermere bestemt niveau. Det fastsattes ligeledes i arrangementet, at disse priser skulle ajourfoeres regelmaessigt under hensyntagen til aendringer i de tyrkiske priser paa raa bomuld, som ville faa tilsvarende virkning for de tyrkiske priser paa bomuldsgarn. Arrangementpriserne var lig med den normale vaerdi, der blev endelig fastsat i forordning (EOEF) nr. 789/82, hvorved den endeligt fastsatte dumpingmargen udlignedes. Paa grund af arrangementet blev det besluttet, at det ikke laengere var noedvendigt at opkraeve en antidumpingtold. Den endelige told blev derfor ophaevet ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2306/82 (4). Forordning (EOEF) nr. 789/82 var dog fortsat gaeldende for varer, der allerede var indfoert i Faellesskabets toldomraade, men endnu ikke overgaaet til fri omsaetning.

(3) I perioden fra den 1. april 1982 til den 28. februar 1983 indgav en importoer af bomuldsgarn fra Tyrkiet, Goertz og Co., Duisburg, en raekke anmodninger til de tyske myndigheder om tilbagebetaling af beloeb paa i alt . . . DM (5), som importoeren havde indebetalt endeligt i form af antidumpingtold paa sin import af bomuldsgarn fra Tyrkiet. De tyske myndigheder videregav anmodningerne til Kommissionen.

(4) Kommissionen efterproevede anmodningerne, efter at ansoegeren havde forelagt yderligere bevismateriale. Ansoegeren blev underrettet om de foreloebige resultater af denne undersoegelse og fik lejlighed til at udtale sig herom. Der blev taget hensyn til importoerens udtalelser ved vedtagelsen af denne beslutning.

(5) Kommissionen underrettede medlemsstaterne og afgav udtalelse om sagen. Ingen af medlemsstaterne var uenige i Kommissionens udtalelse.

B. Ansoegerens anbringender

(6) Som begrundelse for sin anmodning anfoerte ansoegeren, at de tyrkiske leverandoerers normale vaerdi var lavere end den i forordning (EOEF) nr. 789/82 endeligt fastsatte normale vaerdi. I den fobindelse fremlagde ansoegeren en erklaering med paastand om visse priser i Tyrkiet, men kilden til denne oplysning blev ikke afsloeret, og der blev ikke fremlagt bevismateriale til stoette herfor. Ansoegeren paastod ogsaa, at et vist antal af de sendinger, der var omhandlet i hans anmodninger, indeholdt bomuldsgarn af ringe kvalitet, og at den normale vaerdi for disse sendinger derfor skulle nedsaettes i overensstemmelse hermed.

(7) Desuden anfoerte ansoegeren, at de i nr. 2 naevnte arrangementpriser ikke burde anvendes som normal vaerdi, da der ikke var tale om reelle priser, idet de var fastsat ved forhandling mellem Faellesskabet og Tyrkiet og derfor ikke afspejlede det faktiske prisniveau i Tyrkiet. Ansoegeren fremfoerte endvidere, at Kommissionens beslutning om at anvende en ajourfoert normal vaerdi for sendinger, der er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet (jf. nr. 10 og 11) efter den 28. august 1982, ikke er i overensstemmelse med artikel 2 B, i Faellesskabets antidumpingforskrifter (Raadets forordning (EOEF) nr. 3017/79 (1), der var gaeldende paa davaerende tidspunkt, er nu erstattet af forordning (EOEF) nr. 2176/84). Ansoegeren gjorde i den forbindelse gaeldende, at der ifoelge artikel 2 B, kun kan anvendes én normal vaerdi for alle de paagaeldende sendinger.

C. Formaliteter

(8) Anmodningen kan behandles, da den er indgivet i overensstemmelse med de paagaeldende bestemmelser i Faellesskabets antidumpingforskrifter, navnlig for saa vidt angaar tidsfrister.

D. Realiteter

(9) Kommissionen har ved vurderingen af gyldigheden af ansoegerens anmodning som normal vaerdi anvendt de arrangementpriser (nr. 2), der var gaeldende paa det tidspunkt, hvor de paagaeldende varer overgik til fri omsaetning i Faellesskabet. For varer, der overgik til fri omsaetning indtil den 28. august 1982, anvendtes de oprindelige arrangementpriser, og for varer, der overgik til fri omsaetning efter denne dato, blev der anvendt ajourfoerte arrangementpriser.

(10) Kommissionen anvendte den dato, hvor varerne overgik til fri omsaetning i Faellesskabet, som grundlag for at afgoere, hvilken af de i nr. 9 omhandlede normale vaerdier (oprindelige eller ajourfoerte arrangementpriser), der burde anvendes. Det er paa den dato forpligtelsen til at betale told opstaar, og importoeren bliver berettiget til at kraeve tilbagebetaling, hvorfor det er forholdene paa denne dato, der skal tages i betragtning.

(11) Med beslutningen om at anvende de arrangementpriser, der var gaeldende paa tidspunktet for varernes overgang til fri omsaetning, som normal vaerdi, blev til ansoegerens paastand om, at arrangementpriserne ikke var faktiske priser, idet de var fastsat ved forhandlinger mellem Faellesskabet og Tyrkiet og derfor ikke afspejlede de faktiske priser i Tyrkiet, gjort til genstand for overvejelse Kommissionen afviste paastanden, da arrangementpriserne faktisk svarede til den normale vaerdi, fastsat paa grundlag af den beregnede vaerdi for repraesentative firmaer under Kommissionens antidumpingundersoegelse i Tyrkiet, og foelgelig ogsaa til den vaerdi, der blev endeligt fastsat i forordning (EOEF) nr. 789/82.

(12) Kommissionen anvendte kun metoden med at fastsaette den normale vaerdi for repraesentative firmaer, fordi de tyrkiske eksportoerer ikke hver for sig besvarede anmodningerne om at meddele oplysninger om hjemmemarkeds- og eksportpriser. Kommissionen blev i stedet kontaktet af sammenslutningen af tyrkiske tekstileksportoerer, som paa vegne af alle tyrkiske tekstileksportoerer, herunder denne ansoegers tyrkiske leverandoer fremlagde oplysninger, som de haevdede var repraesentative og kunne efterproeves hos nogle af de stoerste eksportoerer til Faellesskabets antidumpingforskrifter udtrykkeligt er fastsat, at en saadan repraesentativ metode kan anvendes, og fordi sammenslutningen af tyrkiske tekstileksportoerer forsikrede at de udvalgte eksportoerer var repraesentative.

(13) I betragtning af, at ovennaevnte arrangementpriser er lig med de normale vaerdier, der er endeligt fastsat i forordning (EOEF) nr. 789/82, og at disse normale vaerdier blev beregnet i henhold til de relevante bestemmelser i Faellesskabets antidumpingforskrifter, er det efter Kommissionens opfattelse fuldt berettiget at anvende dem i forbindelse med denne anmodning om tilbagebetaling. Da de oprindelige arrangementpriser var gaeldende indtil den 28. august 1982, anses det ogsaa for rimeligt, at de anvendes som normal vaerdi for alle varer, der er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet indtil denne dato.

(14) Hvad angaar de varer, der er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet efter den 28. august 1982, har Kommissionen besluttet at afvise ansoegerens paastand om, at der ikke boer anvendes ajourfoerte normale vaerdier. Der er nemlig i arrangementet fastsat bestemmelser om regelmaessig ajourfoering af arrangementpriserne, saa de afspejler stigninger i den normale vaerdi, og sammenslutningen af tyrkiske tekstilsportoerer godkendte denne metode. Kommissionen kan i den forbindelse ikke acceptere, at artikel 2 B, i forordning (EOEF) nr. 2176/84 paa nogen maade udelukker at den normale vaerdi ajourfoeres. Bestemmelserne i artikel 2 B, skal

laeses i sammenhaeng med artikel 2, stk. 9, hvori det er fastsat, sat den normale vaerdi og eksportprisen skal sammenlignes paa tidspunkter, der ligger saa taet op ad hinanden som muligt. Dette viser klart, at den normale vaerdi kan ajourfoeres ved beregning af dumpingmargener. Under alle omstaendigheder har anvendelsen af ajourfoerte normale vaerdier (i dette tilfaelde forhoejede normale vaerdier) for visse sendinger ikke beroert ansoegerens anmodning i dette tilfaelde, da eksportpriserne faktisk var lavere end de oprindelige arrangementpriser. Ansoegerens andet argument har derfor ikke nogen praktisk betydning for Kommissionens konklusion i denne sag.

(15) For varer, der overgik til fri omsaetning i Faellesskabet efter den 28. august 1982, har Kommissionen derfor besluttet, at den normale vaerdi, der skal anvendes, skal vaere lig med de ajourfoerte arrangementpriser.

(16) Kommissionen har ogsaa besluttet at afvise ansoegerens anmodning om, at der anvendes lavere normale vaerdier for visse sendinger, fordi bomuldsgarnet er af en ringere kvalitet. Anmodningen afvises, fordi ansoegeren - skoent der i henhold til det i nr. 2 naevnte arrangement er mulighed for at anvende lavere eksportpriser for bomuldsgarn af ringere kvalitet - ikke har fremlagt bevismateriale til stoette for sin anmodning og i alle tilfaelde har undladt at angive hvilke sendinger, der paastaas at vaere af ringere kvalitet.

(17) Det fremgaar af en sammenligning mellem den i nr. 13 og 15 naevnte normale vaerdi og eksportpriserne for de paagaeldende varer, at ansoegerens anmodning ikke er begrundet -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

De anmodninger om tilbagebetaling, som Goertz og Co., Duisburg, har indgivet i perioden fra den 1. april 1982 til den 28. februar 1983, afslaas.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til Goertz og Co., Duisburg.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 21. juni 1985.

Paa Kommissionens vegne

Willy DE CLERCQ

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 201 af 30. 7. 1984, s. 1.

(2) EFT nr. L 347 af 3. 12. 1981, s. 19.

(3) EFT nr. L 90 af 3. 4. 1982, s. 1.

(4) EFT nr. L 246 af 21. 8. 1982, s. 14.

(5) I den offentliggjorte udgave af denne beslutning udelades visse af tallene herefter i medfoer af bestemmelserne i artikel 8 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2176/84 om bevarelse af forretningshemmeligheder.

(1) EFT nr. L 339 af 31. 12. 1979, s. 1.