3. 2. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 31/9 
MEDDELELSE  FRA  KOMMISSIONEN  VEDRØRENDE  STØTTEORDNINGER 
MED  REGIONALT  SIGTE 
Den 21.  december  1978  underrettede  Kommissionen  medlemsstaterne  om  de principer, 
som den  i henhold  til de beføjelser,  der er tillagt  den  i EØF-traktatens  artikel  92 og 
følgende,  vil anvende  på de støtteordninger  med  regionalt  sigte,  som  allerede  er i kraft, 
eller som  vil blive  indført  i Fællesskabets  regioner.  De nævnte  principper  indeholdtes 
i en meddelelse,  som  er anført  nedenfor. 
Kommissionen  har  foreslået  medlemsstaterne  i henhold  til artikel  93 stk.  1 i denne 
traktat,  at deres  regeringer  iværksætter  de nødvendige  foranstaltninger  med  henblik 
på at føre  disse  principper  ud i livet  inden  for den  tidsgrænse,  der er fastsat  i meddelelsen. 
I sin meddelelse  af 26. februar  1975  oplyste  Kommis-
sionen  Rådet  om  de samordningsprincipper  for  alle 
Fællesskabets  regioner,  som  man  ville  anvende  fra 
den 1. januar  1975. 
Kommissionen  påtog  sig  dengang  at udføre  det 
tekniske  arbejde  sammen  med  eksperter  fra medlems-
staterne  med  henblik  på at finde  målekriterier,  der er 
egnede  til at gøre  alle  nuværende  former  for stats-
støtte  i fællesmarkedet  sammenlignelige.  I den  fælles 
vurderingsmetode  indgik  investeringen  hidtil  som 
eneste  nævner  for så vidt  angår  gennemsigtigheden  af 
støtten  og støtteordningerne.  Beskæftigelsessituatio-
nen i Fællesskabets  forskellige  regioner  og den  vægt, 
•som  nogle  medlemsstater  ønsker  at give  oprettelsen 
af arbejdspladser  i deres  regionale  støtteordning,  blev 
imidlertid  taget  i betragtning  under  gennemførelsen 
af målelighedsundersøgelserne.  Med  henblik  herpå  vil 
en alternativ  nævner  udtrykt  i europæiske  regnings-
enheder  pr. nyoprettet  arbejdsplads  som  følge  af in-
vesteringen  blive  indført  i samordningsprincipperne. 
Målekriterierne  vil således  blive  udvidet.  Desuden  vil 
metoderne  til at måle  støtten  blive  suppleret  som 
følge  af målelighedsundersøgelserne.  Alle  former  for 
støtte  med  et maksimalt  omfang,  som  kan  udtrykkes  i 
udgifter  til investering  eller  nyoprettede  arbejdsplad-
ser, kan  nu samordnes. 
Nogle  af de nuværende  former  for regionalstøtte  er 
imidlertid  ikke  betinget  af investering  den  i sam-
ordningsprincipperne  påtænkte  forstand  eller  af 
nyoprettede  arbejdspladser,  men  har  karakter  af 
driftsstøtte.  Kommissionen  har  principielle  forbehold, 
for så vidt  angår  driftsstøttens  forenelighed  med 
fællesmarkedet.  Kommissionen  vil træffe  bestemmelse 
om de eventuelle  omstændigheder,  hvorunder  den  vil 
kunne  anse  driftsstøtte  som  værende  forenelig.  Indtil 
da bør  der ikke  ske nogen  stigning  i niveauet  for eksi-
sterende  støtte,  og der  bør  ikke  indføres  nye  former 
for sådan  støtte. Endelig  indføres  der  i samordningsprincipperne  en 
metode  til samordning  af den  støtte,  der gives  til flyt-
ning  af virksomheder.  Disse  samordningsprincipper, 
der er angivet  i denne  meddelelse,  finder  ikke  anven-
delse  på de varer,  som  er nævnt  i EØF-traktatens 
bilag  II. 
For at ovenstående  kan  få virkning,  og under  hensyn 
til de betragtninger,  der er udtrykt  i tidligere  medde-
lelser,  herunder  særligt  i præamblerne  til meddelel-
serne  af 23. juni  1971  og 26. februar  1975,  er samord-
ningsprincipperne  blevet  delvis  omformuleret,  og de-
res anvendelsesmetoder,  herunder  den  fælles  vurde-
ringsmetode,  er blevet  ændret  og suppleret. 
I overensstemmelse  med  de beføjelser,  den  har  fået 
overdraget  i henhold  til EØF-traktatens  artikel  92 og 
følgende,  vil Kommissionen  fra  den  1. januar  1979 
anvende  nedennævnte  principper  på regionale  støtte-
ordninger,  der  allerede  er i kraft,  eller  som  vil blive 
indført  i Fællesskabets  regioner. 
Samordningsprincipper  for  støtteordninger  med 
regional  målsætning 
1. Samordningen  omfatter  hovedsagelig  fem  aspek-
ter, der  danner  et hele:  maksimumgrænser  med 
hensyn  til støttens  omfang,  der  er afstemt  efter 
arten  og styrken  af de regionale  problemer,  støt-
tens gennemsigtighed,  de særlige  regionale  for-
hold,  den  sektorale  følgevirkning  af støtteforan-
staltninger  med  regional  målsætning  samt  et kon-
trolsystem. 
Nr. C 31/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 3. 2. 79 
De differentierede  maksimumgrænser  for  støttens 
omfang 
„ 2. De differentierede  maksimumgrænser  er fastsat  i 
nettosubventionsækvivalenter,  udtrykt  enten  som 
procent  af nyinvesteringen  eller  i europæiske  reg-
ningsenheder  (ERE)  (x) pr.  nyoprettet  arbejds-
plads  som  følge  af nyinvesteringen.  Der  er ikke 
fastsat  nogen  maksimumgrænse  for Grønland.  De 
alternative  maksimumgrænser  for  de forskellige 
kategorier  af regioner  er således: 
i) for Irland,  »Mezzogiorno«,  Nordirland,  Ber-
lin (vest)  og de franske  oversøiske  departe-
menter  vil en grænse  på 75 % nettosubven-
tionsækvivalent  af nyinvesteringen  blive  an-
vendt  til støtte,  der er direkte  forbundet  med 
og fastsat  i forhold  til nyinvestering  eller  an-
tal nyoprettede  arbejdspladser,  og den  alter-
native  grænse  vil  være  en  nettosubven-
tionækvivalent  på 13 000 ERE  pr. nyoprettet 
arbejdsplads  som  følge  af nyinvesteringen. 
Fra 1. januar  1981  gælder  desuden  for pro-
jekter  med  en investering  på over  3 mio  ERE, 
at kun  yderligere  25 % nettosubventionsæk-
vivalent  af nyinvesteringen  eller  en nettosub-
ventionsækvivalent  på 4 500 ERE  pr. nyop-
rettet  arbejdsplads  som  følge  af nyinveste-
ringen  kan  udbetales  i form  af anden  støtte, 
og den må spredes  over  mindst  fem  år; 
ii) for  den  del af det franske  territorium,  der får 
støtte  til udviklingsfremmende  foranstaltnin-
ger i egnsudviklingsområder  (»regional  deve-
lopment  premium«)  (som  findes  i bilag  1 i 
décret  No.  76/325  du 14. 4. 1976  — Journal 
Officiel  de la République  Fran^aise  No.  90 af 
14. 4. 1976),  de støttede  italienske  regioner 
Friuli-Venezia  Giulia,  Trentino-Alto  Adige, 
Valle  d'Aosta,  Lazio,  Marche,  Toscana  Um-
bria og Veneto  i det omfang,  disse  ikke  er 
omfattet  af »Mezzogiorno«,  og de dele  af Det 
forenede  Kongerige  bortset  fra  Nordirland, 
der den  1. januar  1978  udgjorde  bistandsom-
rådet  (»Assisted  Areas«)  som  defineret  under 
§ 7 (7) i »Industry  Aet  1972«  med  undtagelse 
af de områder,  som  på denne  dato  var klassi-
ficeret  som  »Intermediate  Areas«,  en alterna-
tiv maksimumgrænse  på 30 % nettosubven-
tionsækvivalent  af nyinvesteringen  eller  en 
nettosubventionsækvivalent  på 5 500 ERE  pr. 
nyoprettet  arbejdsplads  som  følge  af nyinves-
teringen,  dog  må sidstnævnte  ikke  overstige 
40 % nettosubventionsækvivalent  af nyinves-
teringen. 
(*) Som  fastsat  i Rådets  afgørelse  af 21.  april  1975 
(76/250/EØF),  EFT  nr. L 104  af 24. 4. 1975. iii) for  »Zonenrandgebiet«  og det særlige  udvik-
lingsområde  beliggende  i det nordlige  Dan-
mark  samt  øerne  Bornholm,  Ærø,  Samsø  og 
Langeland  vil  den  alternative  maksi-
mumgrænse  blive  på  25  % nettosubven-
tionsækvivalent  af nyinvesteringen  eller  4 500 
ERE  pr. nyoprettet  arbejdsplads  som  følge  af 
nyinvesteringen,  men  sidstnævnte  må  ikke 
overstige  30  % nettosubventionsækvivalent 
af nyinvesteringen; 
iv) for de øvrige  regioner  i Fællesskabet  vil den 
alternative  maksimumgrænse  blive  på 20 % 
nettosubventionsækvivalent  af nyinvesterin-
gen eller  en nettosubventionsækvivalent  på 
3 500  ERE  pr. nyoprettet  arbejdsplads  som 
følge  af nyinvesteringen,  men  sidstnævnte  må 
ikke overstige  25 % nettosubventionsækviva-
lent af nyinvesteringen;  for  disse  regioner 
skulle  tendensen  så vidt  det  er muligt  gå i 
retning  af en reduktion  af støttens  omfang. 
3. En af de  hensigtsmæssige  alternative  maksi-
mumgrænser  må  overholdes  for  den  samlede 
regionale  støtte,  som  ydes  til en given  nyinveste-
ring eller  til oprettelsen  af nye  arbejdspladser.  De 
absolutte  maksimumgrænser  i nettosubven-
tionsækvivalent,  der  er fastsat  o-ver  maksi-
mumgrænserne  udtrykt  i ERE  pr.  nyoprettet 
arbejdsplads  som  følge  af nyinvesteringen,  gælder 
ikke for den tertiære  sektor. 
Støtte,  der  ikke  er betinget  af nyinvestering  eller 
oprettelse  af arbejdspladser 
4. For  øjeblikket  anvendes  der i Fællesskabet  nogle 
former  for regional  støtte,  som  ikke  er betinget  af 
nyinvestering  eller  oprettelse  af arbejdspladser, 
og som  har  karakter  af driftsstøtte.  Kommissio-
nen har  principielle  forbehold,  for så vidt  angår 
driftsstøttes  forenelighed  med  fællesmarkedet. 
Anvendelsen  af disse  støtteformer  kan  imidlertid 
fortsætte,  indtil  der  i forbindelse  med  Kommis-
sionens  løbende  undersøgelse  af støtteordnin-
gerne  i henhold  til artikel  93,  stk.  1, er blevet 
truffet  endelig  beslutning  om deres  forenelighed. 
Inden  udløbet  af en periode  på tre år vil Kom-
missionen  på  baggrund  af.  disse  beslutninger 
træffe  bestemmelse  om de eventuelle  betingelser, 
hvorunder  Kommissionen  til trods  for sit princi-
pielle  forbehold  vil kunne  anse  driftsstøtte  som 
værende  forenelig  med  fællesmarkedet.  Intil  da 
bør omfanget,  varigheden  og det geografiske  an-
vendelsesområde  for så vidt  angår  anvendelsen  af 
de nuværende  støtteordninger,  ikke  forøges,  og 
3. 2. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 31/11 
yderligere  støtte  af denne  art bør  ikke  indføres, 
medmindre  der i pkt.  7 nedenfor  afviges  fra dette 
princip. 
5. For  at alle  medlemsstater  bliver  ens  stillet  med 
hensyn  til maksimumgrænser,  især  i forbindelse 
med overbud,  må  de pågældende  medlemsstater 
sikre,  at de maksimumgrænser,  der  er fastsat  i 
punkt  2 og 3, overholdes  i forbindelse  med  ydel-
sen af ovennævnte  former  for støtte. 
Støtte  til flytning  af en virksomhed 
6. I tilfælde  af flytning  af en virksomhed  til en 
region,  der  får  støtte,  vil  maksimumgrænserne 
være  100  % af omkostningerne  ved  flytning  af 
anlægsaktiver  eller  den  tilsvarende  maksi-
mumgrænse  i punkt  2, beregnet  i forhold  til 
værdien  af de flyttede  anlægsaktiver  eller  i for-
hold  til antallet  af flyttede  arbejdstagere.  De ab-
solutte  maksimumgrænser,  der  er fastsat  over 
maksimumgrænserne  udtrykt  i ERE  pr. nyopret-
tet arbejdsplads  som  følge  af nyinvesteringen, 
gælder  ikke  for flytninger. 
Afvigelser 
7. Afvigelser  fra  maksimumgrænserne  med  hensyn 
til støttens  omfang  eller  fra det i punkt  4 nævnte 
princip  vedrørende  stigning  i visse  nuværende 
former  for  støtte  eller  indførelsen  af yderligere 
støtte  af den  art  kan  tillades  af Kommissionen 
mod  forudgående  begrundelse  herfor  i overens-
stemmelse  med  den  i EØF-traktatens  artikel  93 
fastsatte  procedure.  Kommissionen  vil regelmæs-
sigt underrette  medlemsstaterne  om sådanne  afvi-
gelser. 
Løbende  undersøgelse  af maksimumgrænserne 
8. Alle  maksimumgrænsernes  niveau  skal  nyvurde-
res ved  udløbet  af en periode  på tre  år under 
hensyntagen  til især  de  indvundne  erfaringer, 
udviklingen  i de regionale  forhold  i Fælleskabet 
(særligt  med  hensyn  til udviklingen  i arbejdsløs-
hed),  antallet  af nyoprettede  eller  opretholdte 
arbejdspladser,  de tillempninger,  der  er bibragt  i 
støtteordningerne.  Inden  den  31.  december  1979 
vil Kommissionen  imidlertid  sammen  med 
eksperter  fra  medlemsstaterne  undersøge  proble-
met om  kumulation  af regional  og anden  støtte 
udover  det  i punkt  12  anførte.  Inden  samme 
dato  vil Kommissionen  også  undersøge,  hvordan 
der kan  indføres  absolutte  maksimumgrænser 
udtrykt  i ERE  pr.  nyoprettet  arbejdsplads  som 
følge  af nyinvesteringen,  der  ligger  over  procen-ten for  maksimumgrænse-nyinvestering,  og  til 
hvilket  niveau  sådanne  maksimumgrænser  kan 
fastsættes.  Spørgsmålet  om  hvorvidt  en absolut 
maksimumgrænse  udtrykt  i procent  af nyinveste-
ringen  bør  indføres  over  maksimumgrænsen 
udtrykt  i ERE  pr.  nyoprettet  arbejdsplads  som 
følge  af nyinvesteringen  for  de regioner,  der  er 
nævnt  i pkt.  2, i) i disse  principper,  vil også  blive 
undersøgt. 
Regional  specificitet 
9. Den  regionale  specificitet  iværksættes  på bag-
grund  af følgende  principper: 
i) den  regionale  støtte  må ikke  dække  hele  det 
nationale  territorium,  det  vil sige,  at generel 
støtte  ikke  må ydes  under  påskud  af at være 
støtte  med  regional  målsætning;  (*) 
ii) støtteordninger  skal  enten  geografisk  eller 
ved kvantitative  kriterier  klart  definere 
afgrænsningen  af de regioner  eller  de zoner 
indenfor  regionerne,  som  modtager  støtten; 
iii) bortset  fra  særlige  udviklingscentre  må  den 
regionale  støtte  ikke  ydes  punktvis,  det  vil 
sige ikke  til isolerede  geografiske  steder,  der 
praktisk  taget  ikke  har  betydning  for  udvik-
lingen  af en region; 
iv) når  det  drejer  sig om at imødegå  problemer, 
der er forskellige  af natur  og størrelse,  skal 
omfanget  af støtten  ligeledes  differentieres; 
v) trindelingen  og modulationen  af støttesatserne 
efter  de forskellige  zoner  og regioner  skal 
klart  angives. 
vi) egnsudviklingsbistand  ydet  i områder,  som 
nyder  gavn  af Den  europæiske  Egnsudvik-
lingsfond,  skal  i princippet  udgøre  en del  af 
et egnsudviklingsprogram,  således  som  angi-
vet i artikel  6 i forordning  (EØF)  nr. 724/75 
om oprettelse  af Fonden. 
Sektorale  følgevirkninger 
10. Manglen  på sektorspecificitet  af støtteordninger 
med regional  målsætning  gør  det  vanskeligt  at 
vurdere  disse  ordninger  på grund  af de proble-
mer,  som  de sektorale  følgevirkninger  kan  med-
føre på fællesskabsplan. 
(*) Med  undtagelse  af  Irland  og  Storhertugdømmer 
Luxembourg,  der  hver  for  sig betragtes  som  en enkelt 
region. 
Nr. C 31/12 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 3. 2.7$ 
11. I mangel  af en generel  ltøsiiihg  for så vidt  angår 
behandlingen  af disse  sektorale  følgevirkninger, 
vil Kommissioheh  efter  samråd  Med  Medlemssta-
terne  undersøge  i hvilket  omfang,  der  bør  anven-
des egnede  restriktioner  angåétide  ydelse  af regio-
nal støtte,  når  déh  anser  sådanne  Restriktioner  for 
velbegrundet  i én sektors  forhold. 
12. Når  en investering  nyder  godt  både  af regional-
støtte  og af andre  former  for støtte,  dér  er diffe-
rentieret  efter  regionerne,  kan  regionalstøtte  kun 
ydes,  såfremt  de maksimumgrænser,  der  er nævnt 
i punkt  2 og 3 ovenfor,  respekteres  Véd  kumula-
tion af regionalstøtten  og den  regionale  bestand-
del i de andere  former  for støtte. 
Tilsynsordning 
13. Tilsynet  med  anvendelsen  af samordningsprincip-
perne  sikres  af Kommissionen  ved  hjælp  af en 
notifikationsprocedure,  der  garanterer  forret-
ningshemmeligheden  . Metoder  for anvendelsen 
14. Man  opretholder  de metoder  for  anvendelse  af 
samordningsprincipperne,  der  indbefatter  den 
fælles  vurderingsmetode,  og som  er fastsat  i bila-
get til meddelelse  fra  Kommissionen  af 23.  juni 
1971  og suppleret  véd  meddélelse  fra Kommissio-
nen af 27.  juni  1973.  De er imidlertid  ændret  og 
suppleret  i overensstemmelse  med  bilaget  til 
denne  meddelelse. 
Ikrafttrædelsestidspunkt 
15. Kommissionen  vil fra den  1. januar  1979  anvende 
de i denne  meddelelse  anførte  samordningsprin-
cipper  i alle  Fællesskabets  regioner  for  en første 
periode  på  tre  år.  Finder  en medlemsstat  det 
påkrævet  med  en overgangsperiode  for  ændrin-
gen i deres  støtteordninger,  som  denrie  samord-
ning  gør  nødvendige,  kan  Korrimissionen 
fastsætte  en sådan  periode. 
BILAG 
METODER  FOR  ANVENDELSE  AF SAMORDNINGSPRINCIPPERNE  FOR  STØTTE-
ORDNINGER  MED  REGIONALT  SIGTE 
De alternative  maksimumgrænser  for støtteintensiteten 
1. De tekniske  undersøgelser,  der er gennemført  i samar-
bejde  med  sagkyndige  fra  medlemsstaterne,  har 
bekræftet,  at det ud fra visse  antagelser  og regler  er 
muligt  at vurdere,  i hvilket  omfang  medlemsstaternes 
støtteordninger  overholder  de  fastlagte  maksi-
mumgrænser.  Uanset  resultatet  af en sådan  vurdering 
skal medlemsstaterne  stadig  sikre,  at disse  maksi-
mumgrænser  rent  faktisk  respekteres  i de enkelt-
tilfælde,  hvor  støtteordningerne  anvendes. 
2. De tekniske  undersøgelser  har  også  ført  til vedtagelse 
af én ordning  for ex post  måling  i situationer,  hvor  en 
medlemsstats  støtteordninger  med  regionalt  sigte  ind-
befatter  både  støtte,  der  kan  måles  på forhånd,  og 
støtte,  der  ikke  kan.  De  pågældende  medlemsstater 
skal indarbejde  en bestemmelse  i deres  støtteordnin-
ger, hvorefter  nettotilskudsækvivalenten  for støtte,  der 
kan beregnes  på  forhånd,  i det  enkelte  tilfælde 
trækkes  fra  den  pågældende  maksimumgrænse  for 
dermed  at fastlægge  den  reststøtte,  der  endttu  kan 
udbetales.  Den  støtte,  der ikke  kan  måles  på forhånd, vil derefter  blive  udbetalt  med  et beløb  op til denne 
reststøtte  udtrykt  som  en nettotilskudsækvivalent.  Skal 
støtten  udbetales  over  en årrække,  kan  et eventuelt 
restbeløb  ved  udgangen  af et bestemt  år overføres  til 
det følgende  år og forhøjes  med  kalkulationsrente-/re-
ferencesatsen.  Denne  proces  fortsætter,  indtil  støtten 
ophører  i henhold  til de bestemmelser,  der gælder  for 
den, eller  indtil  reststøtten  er opbrugt.  Det  bør  i den 
forbindelse  erindres,  at maksimumgrænserne  ikke 
nødvendigvis  er de i samordningsprincippernes  punkt 
2 og 3 fastsatte,  men  snarere  de maksimumgrænser, 
der er fastsat  af medlemsstaten  og godkendt  af Kom-
missionen  i henhold  til EØF-traktatens  artikel  93. 
Støtte  ved nyinvestering  eller  ved oprettelse  af nye 
arbejdspladser 
3. Støtte  til arbejdskraft  anses  for målelig,  når den  støtte, 
der ydes  for hver  nyoprettet  arbejdsplads,  kan  udtryk-
kes som  en nettotilskudsækvivalent  i ERE.  Støtte  til 
arbejdskraft,  der ikke  kan  udtrykkes  på denne  måde, 
kan imidlertid  altid  måltes  på grundlag  af dét  under 
punkt  2 beskrevne  ex post-system. 
3. 2. 79 De Europæiske  Fsellesskahers  Tidende Nr. C 31/13 
4. Lejetilskud  anses  for måleligt,  når  det  er tidsbegræn-
set, og når den  procentdel  af lejen,  der ydes  i form  af 
støtte  hvert  år, er fast.  Lejen  af selve  bygningen  eks-
klusive  grunden  antages  at være  lig med  forrentnings-
procenten  af bygningens  værdi,  hvor  forrentningspro-
centen  anses  for at være  lig med  referencesatsen.  Lejen 
af grunden  antages  at være  lig med  den  faktiske  for-
rentningsprocent,  dvs.  forskellen  mellem  referencesat-
sen og inflationsraten.  Kapitalværdien  af bygning  og 
grund  skal  indgå  i standardgrundlaget  med  henblik  på 
at finde  frem  til den  investering*  i forhold  til hvilken 
støtten  skal  måles. 
5. Støtte  i form  af lånegarantier  vil  blive  udmålt  ved,  at 
garantien  sættes  lig med  et rentetilskud  på et lån  af 
samme  størrelse  som  det  beløb,  garantien  gælder  for. 
Værdien  af <iet  tilsvarende  rentetilskud  sættes  til diffe-
rencen  mellem  den  referencesats,  der er gældende  i en 
bestemt  medlemsstat,  og den  sats,  hvortil  den  pågæl-
dende  medlemsstat  kan  optage  Jån  i samnie  tidsrum 
som det  for  referencesatsen  gældende.  Eventuelle 
afgifter,  der pålægges  af en medlemsstat  for at yde  en 
garanti,  fradrages  værdien  af den  således  beregnede 
garanti.  Medlemsstaten  giver  årligt  Kommissionen 
meddelelse  om  forholdet  mellem  det  sablede  beløb, 
der hvert  år udbetales  fpr dårlige  betalere,  og de sam-
lede udestående  garantiforpligtelser-  Disse  oplysninger 
om misligholdelsesprocenten  kan  anvendes  til at regu-
lere værdien  af en garanti.  Ønsker  en medlemsstat 
ikke  at anvende  denne  metode  til ansættelse  af garan-
tier, underretter  den  Kommissionen  om  ethvert 
tilfælde,  hvor  der  ydes  garanti  til investeringer  på 
mere  end  1,5 mio  ERE. 
6. Skattelempelser  måles  ex  post;  jf. redegørelsen  i 
punkt  2. 
Støtte,  der ikke  er betinget  af nyinvestering  eller  oprettelse 
af nye  arbejdspladser 
7. S.tøtte  i forbindelse  med  genanskaf  felsesinuesteringer 
måjl,es  ved hjælp  af en metode,  der er ipdført  med  be-
tydelige  forbehold,  da den  i høj,  grad  er baseret;  på, 
tilnærmede  gennemsnitsværdier.  Det  findes  imidlertid, 
påkrævet  at anbringe  alle  medlemsstaterne  i samme 
stilling  i forhold  til .maksimumgrænserne.  Den  neden, 
for beskrevne  metode  vil derfor  blive  anvendt  til at 
sikre  overholdelsen  af maksimumgrænserne,  i, det 
mindste  indtil  Kommissionen  har præciseret  de omstæn-
digheder  — såfremt  sådanne  findes  — hvorunder  den 
eventuelt  vil betragte  støtte  af denne  art som  forene-
n-
Støtte  ydet  til genanskaffelsesinvesteringer  måles  ved 
først at udtrykke  støtten  som  en net to tilskudsæk  vi va-
lent af genanskaffelsesinvesteringer,  idet  den  fælles 
vurderingsmetode  benyttes.  Denne  nettotilskudsækvi-
vajent  sættes,  derefter  i relation  til nyinvesteringen, 
idst genanskaffelsesstøtten  diskonteres  på grundlag,  af 
den pågældpnde  kalkulationsrente.  Tidsberegningen 
for genanskaffelsesinvesteringen  baseres  på den  gen-
nemsnitlige  leyetid)  for kapitaludstyret. 8. Skattelempelsen,  der  har  karakter,  af driftsstøtte  måles 
ex post  jf. redegørelsen  i punkt  %. 
9. Smtte  fil ar,beviskraft,  som  har  karakter  af driftsstøtte, 
og som  u,dtrykkes  sorø  et fast  beløb  pr. beskæftiget  i 
en bestemt  periode,  måles  ved  hj,ælp  af referencesatsen 
som nettotilskudsækvivalenten  af det  beløb,  der  er 
nødvendigt  til at frembringe  støttens  cash  flow.  An-
vendelsen  af denne  målemetode  bygger  på  den 
forudsætning,  at det  beløb,  der  betales  for  hver 
beskæftiget,  ikke  kan  forhøjes.  Hvor  det udbetalte  be-
løb ikke  er et fast  beløb,  måles  støtten  ex post  jf. 
redegørelsen  i punkt  2-
Støtte  ved  flytning  af en virksomhed 
10. Støtte  ved  flytning  af kapitaludstyr  anses  for målelig, 
når den  enten  udtrykkes  i procent  af omkostningerne 
ved flytning  af det  pågældende  kapitaludstyr  (indbe-
fattet  omkostninger  ved  afmontering  og genopstillang) 
eller i procent  af værdien  af det flyttede  kapitaludstyr. 
Værdien  af det  kapitaludstyr,  der  flyttes,  og for hvil-
ket der  modtages  støtte  under  ea af ovennævnte  to. 
former,  kan  ikke  medregnes  som  kapitaludgrifter,  der 
berettiger  til yderligere  støtte,  og skal  derfor  ikke 
medtages  i stajidardberegningsgrujadlaget. 
11. Støtte,  der ydes  på grundlag  af det antal  arbejdstagere, 
der flyttes,  samordnes  i forhold  til de pågældende 
maksimumgrænser  i ERE  pr. nyoprettet  arbejdsplads. 
ERE-maksimumgrænserne  i national  national  valuta 
12. Maksimumgrænserne  i ERE  pr.  nyoprettet  arbejds-
plads  som  følge  af nyinvesteringen  angives  for hvert 
år i de enkelte  medlemsstaters  egen  valuta  til den 
kurs,  der er gældende  den  første  dag  i året,  på hvilken 
der foreligger  vekselkurser  for  omregning  af ERE  til' 
alle Fællesskabets  valutaer.  Maksimumgrænserne 
udtrykt  på denne  måde  kan  efter  aftale  mellem  Kom-
missionen  og en medlemsstat  revideres  i årets  løb,  hvis 
dette  er'påkrævet  som  følge  af en væsentlig  ændring  i 
valutakurserne.  Kommissionen  meddeler  hver  enkelt 
medlemsstat  værdien  af maksimumgrænserne  i landets 
egen  valuta. 
Referencesatser  og kalkulaiionsrentesatser 
13. Meddelelsen  af 23. juni  1971  indeholdt  bestemmelser 
om en ensartet  ajourføring  af kalkulationsrentesat-
serne  i hele  Fællesskabet  gennem  anvendelse  af den 
fælles  vurderingsmetode.  På  grund  af afvigelserne 
mellem  rentesatserne  i de forskellige  medlemsstater 
foretages  diskonteringen  nu på grundlag  af• reference-
satser,  der  afspejler  den  gennemsnitlige  rente  på det 
pågældende  marked. 
14. Disse  reference-/kalkulationsrentesatser  er for  hver 
medlemsstat  indtil  videre  fastsat  til følgende: 
Nr. C 31/14 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 3. 2. 79 
Belgien  —  Renten  for  lån  med  en løbetid  på over 
10 år fra Société  Nationale  du Crédit  pour  PIndustrie. 
Danmark  —  Den  europæiske  Investeringsbanks  ud-
lånsrente  plus  1,5 procent-point. 
Frankrig  —  Den  rente,  der  anvendes  for  lån  fra 
Crédit  National  til fabriksanlæg  og — udstyr. 
Tyskland  —  Renten  for  lån  på mellemlang  sigt  fra 
Kreditanstalt  fiir  Wiederaufbau  (program  Ml  og M2). 
Irland  — »AA«-renten  for  lån med  en løbetid  på over 
7 år som  fastsat  af »Standing  Committee  of Com-
mercial  or Merchant  Banks«. 
Italien  —  Den  gennemsnitlige  referencesats  for  sta-
tens udbetalinger  af rentetilskud  til kreditinstituter. 
Luxembourg  —  Den  gennemsnitlige  effektive  rente, 
som offentliggøres  af den  luxembourgske  fondsbørs 
af et repræsentativt  udvalg  af obligationer,  der  ud-
stedes  i luxembourgske  francs  på primærmarkedet  i 
Luxembourg. 
Nederlandene  —  Den  effektive  rente  af gældsbeviser. 
Det forenede  Kongerige  —  Forretningsbankernes  al-
mindelige  udlånsrente  for  lån  på mellemlang  sigt  i 
henhold  til Industry  Aet  1972. 
15. Referencesatsen  fastsættes  i begyndelsen  af hvert  år på 
grundlag  af gennemsnitssatsen  for  det  foregående  år. 
Indtræder  der  imidlertid  en betydelig  ændring  i den 
pågældende  sats,  reguleres  den  efter  aftale  mellem 
Kommissionen  og  den  pågældende  medlemsstat.  En 
sådan  regulering  foretages  alene,  hvis  der  er tale  om 
en væsentlig  afvigelse  — mindst  2 procentpoint  — 
mellem  den  gældende  referencesats  og gennemsnittet 
af de satser,  der  er registreret  i en periode  på tre 
måneder. 
Den fælles  vurderingsmetode  anvendt  på enkelttilfælde 
16. Den  fælles  vurderingsmetode  anvendes  i almindelig-
hed til at undersøge  og beregne  støtteintensiteter,  både 
for de almindelige  støtteordninger  med  regionalt  sigte, 
og når  disse  anvendes  i enkelttilfælde.  Mange  af de 
forudsætninger  og  regler,  der  gælder  i forbindelse 
med støtteordningerne  som  helhed,  er imidlertid  ikke 
nødvendige  og  bør  ikke  anvendes  i enkelttilfælde. 
Som  et resultat  af de indvundne  erfaringer  siden  ind-
førelsen  af den  fælles  vurderingsmetode  og af kon-
takter  mellem  Kommissionen  og medlemsstaterne  om 
dens  gennemførelse  bekræftes  følgende  forbedringer, 
der finder  anvendelse  i enkelttilfælde: 
— de faktiske  udgifter  til grund,  bygninger  og anlæg 
anvendes  i stedet  for  det  hypotetiske  standardbe-
regningsgrundlag; 
— reference-Zkalkulationsrentesatsen  er den  ved  påbe-
gyndelsen  af projektet  gældende; — i tilfælde,  hvor  hele  støtten  og/eller  investeringen 
ikke  ydes  henholdsvis  foretages  i et enkelt  år, tages 
det faktiske  tidspunkt  for støtten  og investeringen  i 
betragtning.  Dette  gøres  ved  på grundlag  af kalen-
derår  at tilbagediskontere  både  investering  og 
støtte  til det  år, investeringen  oprindelig  blev  fore-
taget; 
— ved  beregningen  af støtte  til leje  af bygninger  eller 
af perioder  med  lejenedsættelser  i statsejede  byg-
ninger,  anvendes  det  faktiske  lejetilskud  eller  den 
faktiske  lejenedsættelse  og bygningernes  faktiske 
kapitalværdi. 
Alternative  vurderingsmetoder 
17. I den  fælles  vurderingsmetode  beskrives,  hvilken  vur-
deringsmetode,  der  skal  anvendes  for  hver  støttetype 
eller  -kategori.  I tilfælde,  hvor  Kommissionen  imidler-
tid af administrative  eller  andre  gruode  finder,  at det 
for en bestemt  form  for støtte  vil være  vanskeligt  eller 
uhensigtsmæssigt  at anvende  den  normale  metode,  vil 
den udarbejde  en alternativ  ækvivalent  metode  for  at 
overvinde  disse  vanskeligheder.  Kommissionen  vil 
periodisk  underrette  medlemsstaterne  nærmere  om 
sådanne  alternative  metoder. 
Fortolkning  af begrebet  nyinvestering 
18. i) Nyinvestering  forstås  som  investering  i anlægsakti-
ver i forbindelse  med  oprettelse  af en ny virksom-
hed,  udvidelse  af en bestående  virksomhed  eller 
igangsættelse  af en aktivitet,  der medfører  en gen-
nemgribende  ændring  i en bestående  virksomheds 
produkt  eller  produktionsproces  (i form  af ratio-
nalisering,  omstruktuering  eller  modernisering), 
investering  i anlægsaktiver  i form  af overtagelse  af 
en virksomhed,  der  er lukket,  eller  som  ville  være 
lukket,  såfremt  en sådan  overtagelse  ikke  havde 
fundet  sted,  kan  også  anses  for at være  nyinveste-
ring.  Kommissionen  vil se nærmere  på hvorledes 
nyinvestering  defineret  på denne  måde  identitifice-
res i medlemsstaternes  støtteordinger  med  regio-
nalt sigte  i forbindelse  med  dens  undersøgelse  af 
bestående  støtteordninger  i henhold  til EØF-trak-
tatens  artikel  93 stk.  1. 
ii) For  så vidt  angår  punkt  2. i) i principperne  vil 
»støtte,  der  er direkte  forbundet  med  og fastsat  i 
forhold  til nyinvestering  eller  antal  nyoprettede 
arbejdspladser  »blive  fortolket  som  omfattende 
tilskud,  lån  på  præferencebetingelser  eller  ren-
tesænkningstilskud  og garantier  knyttet  til nyinves-
teringen  eller  engangstilskud  fastsat  direkte  i for-
hold  til antallet  af nyoprettede  arbejdspladser. 
Hvor  det  drejer  sig om  projekter  med  en investe-
ring på over  3 mio.  ERE,  og den  for  støtte  hertil 
fastsatte  maksimumsgrænse  ikke  er nået,  kan  rest-
beløbet  lægges  til maksimumsgrænsen  for  anden 
støtte,  der  må spredes  over  mindst  5 år. 
3. 2. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 31/15 
iii) Hvad  angår  punkt  3 i principperne  anses  den  ter-
tiære  sektor  at omfatte  de aktiviteter,  der  er an-
ført i følgende  afdelinger:  6 (handel,  restaurations-
og hotelvirksomhed,  reparation),  7 (transport  og 
kommunikation)  — med  undtagelse  af klasserne 
71 (jernbaner),  72 (anden  landtransport  (by-  og 
landevejstrafik  osv.)),  73 (indenlandsskibsfart),  74 (oversøisk  skibsfart  og kystskibsfart)  , 75 (luftfart) 
og 76 (aktiviteter  i tilknytning  til transport)  —, 8 
(kredit-,  finansierings-  og forsikringsvirksomhed, 
forretningsservice,  udlejning)  og 9 (andre  tjenestey-
delser)  i Den  systematiske  Fortegnelse  over  øko-
nomiske  aktiviteter  i De europæiske  Fællesskaber 
(NACE  — 1970).