Kommissionens beslutning

af 5. marts 2003

om Den Italienske Republiks (Regionen Sicilien) påtænkte støtteordning til fordel for virksomhedernes internationalisering

(meddelt under nummer K(2003) 650)

(Kun den italienske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2003/519/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 88(1),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel, og

ud fra følgende betragtninger:

1. SAGSFORLØB

(1) Ved brev fra Italiens Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union af 10. maj 2001, der indgik i Kommissionen den 14. maj 2001 (A/33813), anmeldte de italienske myndigheder i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, ovennævnte støtteordning.

(2) Ved brev af 15. januar 2002, SG(2002) D/228170, underrettede Kommissionen Den Italienske Republik om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for ovennævnte ordning.

(3) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger.

(4) Kommissionen har ikke modtaget nogen bemærkninger til ordningen, hverken fra medlemsstaterne eller fra interesserede parter. Det eneste brev fra de italienske myndigheder er dateret den 10. januar 2003 og vedrører kun et aspekt af procedurens iværksættelse (nemlig punkt 38 vedrørende de minimis-ordningen).

2. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN

2.1. Benævnelse og retsgrundlag

(5) Støtten skulle ydes af regionen Sicilien i medfør af den ordning, der omhandles i artikel 26 i regionallov nr. 32 af 23. december 2000 om gennemførelsesbestemmelser til POR 2000-2006(3) (regionallov 32/2000) og i dekret af 22. juni 2001(4). Artikel 13 og 15 i regionallov 32/2000 indeholder almindelige bestemmelser for ordningen. Samme lovs artikel 198 indeholder bestemmelse om udsættelse af den pågældende foranstaltnings gennemførelse, indtil Kommissionen har vedtaget beslutningen, efter at anmeldelsesproceduren er tilendebragt.

2.2. Ordningens formål

(6) Ordningen tager sigte på at fremme internationaliseringen af den regionale økonomi ved bevilling af støtte til små og mellemstore virksomheder, enkeltvis eller associerede, konsortier og sammenslutninger af korsortier bestående af små og mellemstore virksomheder, der arbejder på regionen Siciliens område.

2.3. Formål

(7) For at opfylde målsætningerne er der i den pågældende ordning fastsat følgende former for støtte:

- tilskud til investeringsomkostninger i forbindelse med projekter, der tager sigte på fast tilstedeværelse på ét eller flere udenlandske markeder (udstillingscentre, showroom, repræsentationskontorer)

- tilskud til oprettelse og start af konsortier mellem små og mellemstore virksomheder med henblik på virkeliggørelse af samarbejdsprojekter som led i erhvervsfremstød på internationalt plan.

(8) Dekretet af 22. juni 2001 omfatter andre støtteforanstaltninger, der imidlertid vil blive indrømmet i henhold til Kommissionens forordning nr. (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte(5).

(9) Med hensyn til den i nærværende beslutnings betragtning 7, første led, omhandlede støtte står der i dekretet af 22. juni 2001, at omkostninger, der er omfattet af den i fællesskabsbestemmelserne fastsatte definition på investering - herunder immaterielle investeringer - er tilskudsberettigede. Det indskærpes i dekretet, at det drejer sig om udgifter til køb eller leje af lokaler, omkostninger i forbindelse med køb af redskaber samt omkostninger i forbindelse med immaterielle investeringer. I formularen, der blev indsendt sammen med anmeldelsen (inden de ændringer, der fandt sted i undersøgelsesforløbet), anførte de italienske myndigheder blandt immaterielle investeringer bl.a. kvalitetskontrol, miljøbeskyttelse, tekniske nyskabelser og køb af programmer vedrørende drift ved hjælp af edb. Definitionen af anlægsinvesteringer står i artikel 13 i regionallov 32/2000. I samme artikel står der også følgende:

- Omkostninger i forbindelse med immaterielle investeringer og rådgivning kan ikke overstige 25 % af de tilskudsberettigede udgifter.

- Investeringer med henblik på udskiftning er udelukkede.

- Støttemodtageren skal forpligte sig til at opretholde investeringen for et tidsrum af fem år.

- Støtte til immaterielle investeringer bevilges på betingelse af, at modtageren forpligter sig til at anvende den udelukkende i sin egen virksomhed for et tidsrum af fem år.

- Støtteansøgningerne indgives inden projektets start.

(10) For så vidt angår den i nærværende beslutnings betragtning 7, andet led, omhandlede støtte, står der i dekretet af 22. juni 2001, at samtlige omkostninger i forbindelse med oprettelse af konsortiet samt omkostningerne i forbindelse med start og drift er tilskudsberettigede for et tidsrum af fem år. I begge tilfælde er der tale om omkostninger til notar i forbindelse med oprettelse af konsortiet samt drifts- og personaleomkostninger, der i forbindelse med start og drift synes direkte forbundne med initiativets heldige udfald. Der er tale om følgende omkostninger:

- omkostninger vedrørende personale og afgifter

- leje af ejendomme til konsortie- eller selskabsvirksomhed

- køb eller leasing af løsøre (redskaber og udstyr)

- salgsfremstød for konsortievirksomhedernes varer og tjenester.

(11) I mangel af nærmere oplysninger fra de italienske myndigheder er Kommissionen ude af stand til at kortlægge de i betragtning 8-10 omtalte støtteberettigede foranstaltninger og udgifter.

2.4. Bevilling og varighed af ordningen

(12) Ordningens varighed er fastsat fra den eventuelle ikrafttræden efter afslutning af anmeldelsesproceduren til den 31. december 2006. Den årlige bevilling er ikke klart angivet. I anmeldelsesformularen, der blev fremsendt ved brev af 26. september 2001, anførte de italienske myndigheder en bevilling på "... ITL, ca. 98 mia. EUR, til den i artikel 26-36 og 39 i regionallov 32/2000 omhandlede støtteordning ...". Kommissionen formoder, at beløbet er udtrykt i lire. Desuden vedrører førnævnte anmeldelse alene den i nævnte lovs artikel 26 omhandlede støtteordning. Artiklen omhandler i andet afsnit en bevilling på ikke over 120 mia. ITL.

2.5. Støttemodtagere

(13) Små og mellemstore virksomheder kan enkeltvis eller sammen modtage støtte gennem ordningen. Endvidere er konsortier og sammenslutninger af konsortier, herunder også andelsselskaber, der oprettes mellem små og mellemstore virksomheder, støtteberettigede. Støttemodtagerne skal være optaget i handelskammerets virksomhedsregister og håndværksvirksomhederne i registret for håndværksvirksomheder. Med hensyn til definitionen af SMV henvises der i ordningens bestemmelser til fællesskabsbestemmelserne. De italienske myndigheder har imidlertid ikke anført, om der er tale om SMV ifølge definitionen herpå i Kommissionens henstilling 96/280/EF(6). Der er også tvivl med hensyn til den SMV-definition, der gælder for konsortier og sammenslutninger af konsortier.

(14) I den oprindelige anmeldelse udelukkede anmeldelsesformularen den pågældende ordnings anvendelse på virksomhed i forbindelse med fremstilling, forarbejdning og afsætning af varer, der omhandles i bilag I til EF-traktaten, samt sektorerne vedrørende transport, jern og stål, skibsbygning, kunstfibre og motorkøretøjsindustrien. I artikel 15 i regionallov 32/2000 står der dog, at samme lovs bestemmelser om støtte finder anvendelse på ovennævnte erhvervsgrene. De senest fremsendte dokumenter samt anmeldelsesformularen vedrørende ændrede bestemmelser indeholder ikke længere oplysninger om, hvorvidt de nævnte erhvervsgrene er udelukkede. Der hersker også stadig tvivl med hensyn til den eventuelle udelukkelse af kriseramte virksomheder(7) og støtten til fordel for finansiel omstrukturering af nævnte virksomheder. Det samme må siges om de eventuelle anlægsinvesteringer i form af køb af en virksomhed, der er lukket, eller som ville være lukket, hvis ikke den var blevet overtaget. Disse oplysninger, der modsiger hverandre, gør det umuligt at fastslå, om ordningen finder anvendelse på ovennævnte erhvervsgrene, virksomheder og anlæg.

2.6. Støttens form og intensitet

(15) Ordningen omhandler ydelse af støtte i form af tilskud.

(16) For tilskud til investeringsomkostninger i forbindelse med gennemførelse af projekter, der tager sigte på fast tilstedeværelse på ét eller flere udenlandske markeder (udstillingscentre, showroom, repræsentationskontorer), andrager de højeste intensiteter 35 % NSÆ, der forhøjes med 15 procentpoint BSÆ.

(17) For tilskud til oprettelse og start af konsortier mellem små og mellemstore virksomheder med henblik på virkeliggørelse af samarbejdsprojekter som led i erhvervsfremstød på internationalt plan går foranstaltningen ud på en nedtrappelig intensitet for de første fem år på 70, 60, 50, 40 og 30 %.

3. TVIVL, SOM KOMMISSIONEN GAV UDTRYK FOR I FORBINDELSE MED IVÆRKSÆTTELSEN AF PROCEDUREN EFTER TRAKTATENS ARTIKEL 88, STK. 2

(18) Den tvivl, Kommissionen gav udtryk for i forbindelse med den procedure, der blev iværksat i henhold til traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørte to bestemte forhold: støtten til internationalisering og driftsstøtten.

(19) For så vidt angår støtten til internationalisering, understregede Kommissionen i den foreløbige vurdering og på grundlag af de foreliggende oplysninger blandt andet følgende punkter(8):

- Den støtte, ordningen omhandler, synes effektivt at være forbundet med oprettelse og drift af et distributionsnet eller med andre løbende udgifter i forbindelse med eksportvirksomhed (se navnlig forordning (EF) nr. 70/2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder)(9).

- Uanset om den pågældende støtte kunne betragtes som investeringsstøtte eller ej, fandt Kommissionen, at de i artikel 87, stk. 3, litra a) og c), fastsatte regionale undtagelsesbestemmelser ikke kunne finde anvendelse i det foreliggende tilfælde. De regionale undtagelsesbestemmelser kan nemlig udelukkende anvendes på investeringer, der foretages i de støtteberettigede regioner. De italienske myndigheder mente, at de kunne anvende de intensiteter, der er fastsat for den sicilianske region, fordi denne i henhold til det italienske kort over støtte med regionalt sigte(10) er omfattet af den i artikel 87, stk. 3, litra a), fastsatte undtagelsesbestemmelse, men den pågældende foranstaltning vedrører virkeliggørelse af strukturer uden for denne region.

(20) For så vidt angår driftsstøtten understregede Kommissionen i den foreløbige vurdering og på grundlag af de foreliggende oplysninger blandt andet følgende punkter(11):

- Den pågældende foranstaltning er tidsbegrænset, idet den finder anvendelse indtil 2006, og den omhandler nedtrappelige maksimumsintensiteter.

- De italienske myndigheder har dog ikke påvist, at driftsstøtten er rimelig i forhold til de ulemper, den skal opveje. De har blandt andet ikke givet oplysninger om arten af de regionale ulemper, der skal opvejes. De har heller ikke beskrevet eller sat tal på omfanget eller påvist, at støtten er berettiget på grund af dens bidrag til regionaludviklingen.

- Endvidere må udelukkes den driftsstøtte, der skal fremme udførsler mellem medlemsstaterne(12).

(21) I beslutningen gav Kommissionen ligeledes udtryk for, at den nærede tvivl med hensyn til, om to andre bestemte punkter, der var udledt af nogle bestemmelser i ordningen, var forenelige med fællesmarkedet(13):

- I henhold til foranstaltningen skal de støttemodtagende virksomheder være indskrevne i handelskamrenes virksomhedsregister og for håndværksvirksomheders vedkommende i håndværksvirksomhedernes register. Denne bestemmelse kan udgøre en overtrædelse af fællesskabsbestemmelserne om etableringsretten og af princippet om, at der ikke må udøves forskelsbehandling på grundlag af nationalitet (EF-traktatens artikel 12).

- Med hensyn til den støtte, der i henhold til dekretet af 22. juni 2001 kan ydes i medfør af de minimis-reglen, anførte Kommissionen, at bestemmelsen i artikel 15, tredje afsnit, nederst, i regionallov 32/2000, der indgår i den pågældende anmeldelse, ikke synes at tage hensyn til det tidsrum på tre år, der omhandles i artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 69/2001(14). På grundlag af nævnte bestemmelse i den regionale lov skal støttemodtagerne anmelde de minimis-støtte fra den 1. januar 2000. Den i forordningens artikel 2, stk. 2, omhandlede referenceperiode kan derimod veksle, således som det fremgår af nævnte forordnings betragtning 5.

4. BEMÆRKNINGER FRA DE ITALIENSKE MYNDIGHEDER

(22) De italienske myndigheder har ikke fremsat bemærkninger til den påtænkte støtteordning.

(23) Dog har de italienske myndigheder fremsendt forklaringer vedrørende bestemmelsen angående de minimis-ordningen, dvs. vedrørende den tvivl, Kommissionen gav udtryk for i punkt 38 i beslutningen om procedurens iværksættelse.

(24) I ovennævnte brev anførte de italienske myndigheder, at der ikke er udbetalt nogen støtte, og at regionalforvaltningen ved afslutningen af den administrative procedure for gennemgang af støtteansøgningerne vil udbetale støtten i overensstemmelse med angivelserne i punkt 38 i beslutningen om procedurens iværksættelse og under overholdelse af forordning (EF) nr. 69/2001(15). De italienske myndigheder anførte også, at der ifølge bestemmelsen i artikel 15, tredje afsnit, nederst, i regionallov 32/2000 ikke skal ydes støtte på grundlag af de minimis-bestemmelserne, men kun oprettes en regional database.

5. VURDERING AF STØTTEN

5.1. Vurdering af, om der er tale om støtte som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1

(25) For at kunne vurdere, om den pågældende foranstaltning udgør støtte som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1, må det fastslås, om den forlener støttemodtagerne med en fordel, om fordelen har statslig oprindelse, om de pågældende foranstaltninger forvrider konkurrencen, og om de kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

(26) Det første støtteelement i traktatens artikel 87, stk. 1, er muligheden for, at foranstaltningen begunstiger bestemte modtagere. Det må derfor fastslås, om på den ene side de støttemodtagende virksomheder modtager en økonomisk fordel, som de ikke ville have opnået på sædvanlige markedsvilkår, eller hvorved de slipper for udgifter, som sædvanligvis skulle afholdes over virksomhedernes finansielle midler, og om på den anden side denne fordel gives til en bestemt virksomhedskategori. Ydelse af tilskud til driftsudgifter for virksomheder i den sicilianske region indebærer økonomiske fordele for modtagerne, eftersom tilskuddene nedsætter udgifterne til virkeliggørelse af de støtteberettigede projekter samt de løbende udgifter, som virksomhederne sædvanligvis skulle have afholdt. Den pågældende foranstaltning vedrører udelukkende små og mellemstore virksomheder, der arbejder i den sicilianske region, og som altså tilgodeses, eftersom støtten ikke ydes til virksomheder uden for nævnte område, og heller ikke til virksomheder inden for dette område, som ikke er små eller mellemstore virksomheder, konsortier eller sammenslutninger af konsortier.

(27) Ifølge den anden betingelse for anvendelse af artikel 87 skal støtten ydes af staten ved hjælp af statsmidler. I den foreliggende sag fremgår tilstedeværelsen af statsmidler af, at foranstaltningen effektivt støttes ved hjælp af midler, der er opført på en regions offentlige budget.

(28) Ifølge den tredje betingelse for anvendelse af traktatens artikel 87, stk. 1, skal støtten forvride eller true med at forvride konkurrencen. I den foreliggende sag truer foranstaltningerne med at forvride konkurrencen, eftersom de styrker de støttemodtagende virksomheders finansielle stilling og handlingsmuligheder i forhold til deres konkurrenter, som ikke modtager støtte.

(29) Ifølge den fjerde betingelse for anvendelse af traktatens artikel 87, stk. 1, skal støtten påvirke eller kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstater. I den forbindelse skal det bemærkes, at ordningen vedrører internationalisering af den regionale økonomi og omfatter foranstaltninger, der netop har til formål at hjælpe virksomheder med at nå dette mål. Den pågældende støtteordning vedrører derfor virksomheder, der udøver deres virke i erhvervsgrene, som er udsat for international konkurrence. Det kan derfor hævdes, at ordningen per definition vedrører erhvervsdrivende, der deltager i den internationale samhandel.

(30) Af ovennævnte årsager finder Kommissionen, at den pågældende foranstaltning udgør en støtteordning som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1, og at den derfor kun kan anses for at være forenelig med fællesmarkedet, hvis den kan være omfattet af en af de i samme tekst fastsatte undtagelsesbestemmelser.

5.2. Ordningens lovlighed

(31) Eftersom foranstaltningen i medfør af den opsættende bestemmelse (artikel 198 i regionallov 32/2000) endnu ikke er trådt i kraft, konstaterer Kommissionen, at de italienske myndigheder har opfyldt deres anmeldelsesforpligtelser i overensstemmelse med traktatens artikel 88, stk. 3.

5.3. Spørgsmålet om, hvilken undtagelsesbestemmelse der kan finde anvendelse

(32) Efter at have taget stilling til, om de pågældende foranstaltninger kan anses for at være statsstøtte som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1, må Kommissionen undersøge, om de kan erklæres for forenelige med fællesmarkedet i medfør af traktatens artikel 87, stk. 2 og 3.

(33) For så vidt angår anvendeligheden af de i traktaten fastsatte undtagelsesbestemmelser, finder Kommissionen, at den pågældende støtte ikke kan være omfattet af de i traktatens artikel 87, stk. 2, fastsatte undtagelsesbestemmelser, eftersom der ikke er tale om støtte af social karakter som omhandlet i artikel 87, stk. 2, litra a), ej heller om støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder som omhandlet i artikel 87, stk. 2, litra b), og heller ikke om støtte, der er omfattet af bestemmelserne i artikel 87, stk. 2, litra c). Det er åbenbart, at heller ikke de i artikel 87, stk. 3, litra b) og d), fastsatte undtagelsesbestemmelser kan finde anvendelse. Kommissionen må derfor undersøge, om de i artikel 87, stk. 3, litra a) og c), fastsatte undtagelsesbestemmelser kan finde anvendelse.

5.4. Vurdering af, om støtten er forenelig med fællesmarkedet, og Kommissionens forbehold

(34) I beslutningen om den formelle undersøgelsesprocedures iværksættelse mente Kommissionen, at støtten i form af tilskud til investeringsomkostningerne i forbindelse med virkeliggørelse af projekter, der tager sigte på fast tilstedeværelse på ét eller flere udenlandske markeder (udstillingscentre, showroom, repræsentationskontorer)(16), navnlig vedrørte virksomhedsformer i forbindelse med udførsel. Støtten syntes nemlig effektivt forbundet med oprettelse og drift af et distributionsnet eller med andre løbende udgifter i forbindelse med eksportvirksomhed. Eksportstøtte er ikke forenelig med forordning (EF) nr. 70/2001(17). Det skal fremhæves, at Kommissionen længe har modsat sig eksportstøtte(18). I 7. beretning om konkurrencepolitikken (1977), punkt 242, anførte Kommissionen, at eksportstøtte i forbindelse med samhandelen inden for Fællesskabet "bør der ikke gøres undtagelser for, og dette synspunkt gælder, uanset hvilken intensitet eller form støtten har, eller hvad der er dens begrundelse eller formål". Det må altså konstateres, at den formelle undersøgelsesprocedure ikke har formået at fjerne Kommissionens tvivl, og at det ikke kan udelukkes, at den pågældende ordning udgør en eksportstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet. Det er klart, at udgifterne til undersøgelse og rådgivning vil kunne være forenelige med fællesmarkedet, hvis de overholder de i artikel 5 i forordning (EF) nr. 70/2001 fastsatte betingelser. I mangel af bestemte tilsagn fra medlemsstaternes side og i mangel af klarere angivelser og definitioner kan Kommissionen alligevel ikke tillade disse støtteforanstaltninger. For så vidt angår dette særlige aspekt, står det imidlertid Italien frit for at iværksætte foranstaltningen i henhold til fritagelsesforordningen og under overholdelse af de deri fastsatte betingelser.

(35) Under den indledende fase af undersøgelsen anfægtede de italienske myndigheder definitionen på eksportstøtte, og de bemærkede, at foranstaltningerne ikke er direkte knyttet til udførsel af varer eller til oprettelse eller drift af distributions- og afsætningsnet. De fremkom dog ikke med nogen begrundelse for disse påstande. De nøjedes med at bemærke, at støtten ville have en gavnlig virkning for regionen Sicilien, og at den pågældende foranstaltning skulle defineres som støtte med regionalt sigte. De italienske myndigheder gjorde det endvidere klart, at de var rede til fra støtten at udelukke en hvilken som helst struktur i form af lagerbygninger, forretninger, varedistributionscentre og i øvrigt alt, hvad der har at gøre med afsætning og distribution. Kommissionen udtrykte imidlertid i beslutningen om den formelle undersøgelsesprocedures iværksættelse tvivl om, hvorvidt de i den pågældende ordning omhandlede indgreb kunne falde ind under definitionen på investering som omhandlet i artikel 2 i forordning (EF) nr. 70/2001. Kommissionen kan konstatere, at tvivlen ikke er bortvejret, og at definitionen på eksportstøtte eller investeringsstøtte fortsat er usikker.

(36) I beslutningen om den formelle undersøgelsesprocedures iværksættelse fandt Kommissionen ligeledes, at uanset om støtten kunne betragtes som investeringsstøtte, ville de i artikel 87, stk. 3, litra a) og c), fastsatte regionale undtagelsesbestemmelser ikke kunne gøres gældende i den foreliggende sag. Disse undtagelsesbestemmelser finder nemlig udelukkende anvendelse på investeringer, der foretages i de støtteberettigede regioner. Det er rigtigt, at der i artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 70/2001 står, at "støtte til investeringer ... i eller uden for Det Europæiske Fællesskab er forenelig med fællesmarkedet som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 3, ...". Nævnte forordning finder således anvendelse på investeringer, der foretages i udlandet. Dog skal alle fastsatte betingelser være opfyldt. Navnlig står der i artikel 4, stk. 2, at bruttostøtteintensiteten ikke må overstige 15 % for små virksomheder og 7,5 % for mellemstore virksomheder. Kun hvis investeringen finder sted i regionalstøtteberettigede områder, kan gennemsnitsintensiteten i medfør af artikel 4, stk. 3, nå op til overgrænsen for investeringsstøtte med regionalt sigte. Heraf følger, at de højeste satser for støtte til den sicilianske region kun kan finde anvendelse, når investeringen foretages i den sicilianske region. De italienske myndigheder mente derimod, at de kunne anvende de for den sicilianske region fastsatte intensiteter, som følge af at regionen i henhold til det italienske kort over støtte med regionalt sigte er omfattet af den i artikel 87, stk. 3, litra a), fastsatte undtagelsesbestemmelse, men den pågældende foranstaltning vedrører virkeliggørelse af strukturer uden for nævnte region. Under den formelle undersøgelsesprocedure nøjedes de italienske myndigheder med at give tvivlsomme fortolkninger af de i artikel 4 i forordning (EF) nr. 70/2001 fastsatte bestemmelser med henblik på at kunne hævde, at de højeste intensiteter fandt anvendelse på området for den sicilianske region. Det må altså konstateres, at den formelle undersøgelsesprocedure ikke har kunnet bortvejre Kommissionens tvivl, og at det ikke kan udelukkes, at den pågældende ordning udgør en investeringsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet.

(37) I beslutningen om den formelle undersøgelsesprocedures iværksættelse understregede Kommissionen, at den støtte, der bevilges i form af tilskud til oprettelse og start af konsortier mellem små og mellemstore virksomheder med henblik på virkeliggørelse af samarbejdsprojekter som led i erhvervsfremstød på internationalt plan(19), ikke opfyldte betingelserne i forordning (EF) nr. 70/2001. Kommissionen anførte desuden, at sådan støtte efter dens mening derfor udgjorde driftsstøtte. Erhvervelse af løsøre er en udgift, der er berettiget til støtte i forbindelse med produktive investeringer, også når disse foretages uden for Fællesskabet, hvis blot alle de andre betingelser i forordning (EF) nr. 70/2001 opfyldes. I mangel af bestemte tilsagn fra medlemsstaternes side og i mangel af klarere angivelser og definitioner kan Kommissionen ikke tillade støtte til erhvervelse af fast ejendom i forbindelse med produktive investeringer. For så vidt angår dette særlige aspekt, står det imidlertid Italien frit for at iværksætte foranstaltningen i henhold til fritagelsesforordningen og under overholdelse af de deri fastsatte betingelser. Det er imidlertid nødvendigt, at alle de i nævnte forordning fastsatte betingelser overholdes. Det er for eksempel tilfældet, for så vidt angår overholdelse af støtteintensiteterne(20), hvorom Kommissionen allerede har udtalt sig(21).

(38) Den sicilianske region er omfattet af den i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), fastsatte undtagelsesbestemmelse, således som det fremgår af ovennævnte italienske kort over støtte med regionalt sigte.

(39) I henhold til retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte er støtte, der skal nedsætte virksomhedernes løbende udgifter (driftsstøtte), sædvanligvis forbudt. Undtagelsesvis kan der dog bevilges støtte af denne art i regioner, der er omfattet af den i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), fastsatte undtagelsesbestemmelse, når den er berettiget på grund af sit bidrag til regionaludviklingen og på baggrund af sin karakter, og på betingelse af at dens omfang står i forhold til de ulemper, den skal opveje. Det er op til medlemsstaten at påvise disse ulemper og deres omfang. I samme retningslinjer står der endvidere, at driftsstøtte skal være tidsbegrænset og nedtrappelig(22).

(40) Kommissionen konstaterede, at den pågældende foranstaltning foreskriver en tidsbegrænsning, idet den finder anvendelse indtil 2006, samt maksimumsintensiteter, der nedtrappes.

(41) Kommissionen bemærkede dog, at foranstaltningen ikke angiver, om intensiteten er brutto eller netto, og at den indledende højeste intensitet på 70 % er temmelig høj. De italienske myndigheder havde i øvrigt ikke forklaret, hvorledes støttens form og varighed skulle være egnet til at opveje arten af nævnte ulemper, og de havde ikke påvist, at driftsstøttens omfang står i rimeligt forhold til de pågældende ulemper. De havde heller ikke givet oplysninger om arten af de regionale ulemper, der skal opvejes, og de havde ikke nærmere beskrevet art eller omfang eller påvist, at den pågældende støtte er berettiget på grund af sit bidrag til den regionale udvikling.

(42) Endvidere bemærkede Kommissionen, at driftsstøtte, der skal fremme udførsler mellem medlemsstaterne(23), skal udelukkes.

(43) Det må derfor konstateres, at den formelle undersøgelsesprocedure ikke har kunnet bortvejre Kommissionens tvivl, og at det ikke kan udelukkes, at den pågældende ordning udgør driftsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet.

(44) I beslutningen om den formelle undersøgelsesprocedures iværksættelse understregede Kommissionen, at bestemmelsen om, at de støttemodtagende virksomheder skal være optaget i handelskammerets virksomhedsregister og for håndværksvirksomhedernes vedkommende i registret for håndværksvirksomheder, kunne udgøre en overtrædelse af fællesskabsreglerne vedrørende etableringsret og af princippet om, at der ikke må udøves forskelsbehandling på grundlag af nationalitet (traktatens artikel 12). Denne tvivl er ikke bortvejret. I mangel af reaktioner og forklaringer fra Den Italienske Republiks side kan Kommissionen ikke udtale sig om dette punkt. Det er imidlertid ikke nødvendigt, at Kommissionen tager stilling til dette punkt, eftersom den på grundlag af den formelle undersøgelsesprocedure slutter, at den pågældende støtteordning er uforenelig med fællesmarkedet. Det skal dog understreges, at agter Italien at gennemføre disse foranstaltninger på grundlag af forordning (EF) nr. 70/2001 som angivet i de foregående punkter, skal de overholde traktatens bestemmelser.

(45) For så vidt angår de minimis-støtten, kan Kommissionen konstatere, at de italienske myndigheder har anført, at der ikke er udbetalt nogen støtte, og at de vil efterkomme bestemmelserne i forordning (EF) nr. 69/2001(24). Eftersom de italienske myndigheder har anført, at bestemmelsen i artikel 15, tredje afsnit, nederst, i regionallov 32/2000 ikke omhandler støtte i henhold til de minimis-ordningen, og at der kun er tale om at oprette en regional database, er det ikke nødvendigt at ændre nævnte bestemmelse.

6. KONKLUSIONER

(46) Ved afslutningen af den i nærværende beslutnings afsnit IV foretagne analyse kan Kommissionen konstatere, at støtteordningen til fordel for internationalisering af virksomheder i den sicilianske region er uforenelig med fællesmarkedet -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den statsstøtte, som Den Italienske Republik i henhold til artikel 26 i siciliansk regionallov 32/2000 af 23. december 2000 og dekret af 22. juni 2001(25) påtænker at yde til fordel for internationalisering af virksomheder i den sicilianske region, er uforenelig med fællesmarkedet.

Støtten må derfor ikke ydes.

Artikel 2

Den Italienske Republik underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 5. marts 2003.

På Kommissionens vegne

Mario Monti

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

(2) EFT C 132 af 4.6.2002, s. 11.

(3) Den sicilianske regions lovtidende nr. 61 af 23.12.2000.

(4) Den sicilianske regions lovtidende del I, nr. 37, af 27.7.2001.

(5) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 30.

(6) EFT L 107 af 30.4.1996, s. 4. Samme henstilling gentages i bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (EFT L 10 af 13.1.2001, s. 33).

(7) Som defineret i rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (EFT C 288 af 9.10.1999, s. 2).

(8) For nærmere enkeltheder: Se beslutningens betragtning 28-30 (jf. fodnote 2).

(9) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 33.

(10) EFT L 105 af 20.4.2002, s. 1.

(11) For nærmere enkeltheder: Se nærværende beslutnings betragtning 31-36 (jf. fodnote 2).

(12) Se punkt 4.17 i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte (EFT C 74 af 10.3.1998, s. 9), ændret ved EFT C 258 af 9.9.2000, s. 5.

(13) For nærmere enkeltheder: Se nærværende beslutnings betragtning 37-38 (jf. fodnote 2).

(14) Se fodnote 5.

(15) Se fodnote 5.

(16) Se betragtning 7, første led.

(17) Se fodnote 9, særlig artikel 1, stk. 2, litra b), og betragtning 16.

(18) Se Kommissionens beslutning 73/263/EØF af 25. juli 1973 om de skattemæssige fordele, som i henhold til artikel 34 i den franske lov nr. 65-566 af 12. juli 1965 samt til cirkulæret af 24. marts 1967 gives franske virksomheder, som opretter afdelinger i udlandet (EFT L 253 af 10.9.1973, s. 10).

(19) Se betragtning 7, andet led.

(20) Se betragtning 36.

(21) Se Kommissionens beslutning 97/257/EF af 5. juni 1996 om Forbundsrepublikken Tysklands planer om at yde støtte til delstaten Brandenburgs garantiordning til fordel for investeringsprojekter i Polen (EFT L 102 af 19.4.1997, s. 36); Kommissionens beslutning 97/240/EF af 5. juni 1996 om den støtte, som Republikken Østrig planlægger at yde til ERP-internationaliseringsprogrammet (EFT L 96 af 11.4.1997, s. 15); Kommissionens beslutning 97/241/EF af 5. juni 1996 om den støtte, som Republikken Østrig planlægger at yde til ERP-Østeuropa-programmet (EFT L 96 af 11.4.1997, s. 23).

(22) Punkt 4.15-4.17 i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte (se fodnote 2).

(23) Punkt 4.17 i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte (se fodnote 2).

(24) Se fodnote 5.

(25) Se fodnote 4.