3.

at et vellykket resultat af den åbne koordinationsmetode på ungdomsområdet afhænger af medlemsstaternes politiske vilje og af effektive arbejdsmetoder på nationalt plan og EU-plan. Ud fra dette perspektiv bør de arbejdsmetoder, der anvendes inden for det europæiske samarbejde, bygge på følgende: i) Arbejdscyklusser: Perioden frem til 2018 vil blive opdelt i en række 3-års-cyklusser, hvor den første cyklus omfatter årene fra 2010 til 2012. ii) Prioriteter: For hver af disse cyklusser vil der blive udvalgt en række prioriteter for det europæiske samarbejde, som vil bidrage til de indsatsområder, der er fastlagt inden for disse rammer. Prioriteterne vil blive vedtaget af Rådet på grundlag af den relevante fælles rapport fra Rådet og Kommissionen — som omhandlet i det følgende — og i samarbejde med repræsentanterne for de to formandskabstrioer, der dækker den pågældende arbejdscyklus. Disse prioriteter for det europæiske samarbejde skal udformes, så de muliggør samarbejde mellem alle medlemsstaterne eller et tættere samarbejde mellem et mere begrænset antal medlemsstater (klynger) afhængigt af de nationale prioriteter. Prioriteterne for første del af den første arbejdscyklus inden for denne nye ramme er fastlagt i bilag II. Prioriteterne for anden del af denne cyklus forelægges og vedtages af Rådet på et senere tidspunkt. iii) Gennemførelsesinstrumenter: For at samarbejdsrammerne kan gennemføres effektivt, er der behov både for instrumenter på det specifikke ungdomsområde og for instrumenter på andre dermed forbundne politikområder. På det specifikke ungdomsområde er instrumenterne skitseret nedenfor under litra a)-g). De bør anvendes til at understøtte den tostrengede tilgang, dvs. til at gennemføre specifikke initiativer på ungdomsområdet samt til at fremme en tværsektoriel tilgang til at støtte integreringen af et ungdomsperspektiv i andre dermed forbundne politikområder. I forbindelse med denne integrering bør instrumenterne anvendes som et grundlag for dialog med og støtte for andre politikområder, således at disse kan integrere et ungdomsperspektiv, hvor og når det er relevant. a) Videnopbygning og evidensbaseret ungdomspolitik: Ungdomspolitik bør være evidensbaseret. Der skal tilvejebringes bedre kendskab til og forståelse af unge kvinders og mænds levevilkår, værdier og holdninger, og det skal deles med andre relevante politikområder, således at der gives mulighed for, at der kan træffes passende og rettidige foranstaltninger. Sådan viden kan blandt andet fremmes via støtte til det europæiske videncenter for ungdomspolitik og dets kontaktpersoner, EU-dækkende analytisk kapacitet (Eurydice), forskning på ungdomsområdet, undersøgelser, særlige europæiske ungeundersøgelser og forskernetværk. EU-ungdomsrapporten vil også udgøre et væsentligt bidrag til evidensbaseret politikformulering. Samarbejdet mellem relevante myndigheder, ungdomsforskere, unge mennesker, ungdomsorganisationer og dem, der er aktive inden for ungdomsarbejde, bør fremmes. b) Gensidig læring: Gensidig læring er et nøgleelement inden for disse samarbejdsrammer. Den gør det muligt at indkredse og lære af god praksis i forskellige medlemsstater. Gensidig læring vil foregå ved hjælp af f.eks. peerlæringsaktiviteter, konferencer og seminarer, fora på højt plan eller ekspertgrupper, og gennem undersøgelser og analyser og webbaserede netværk samt ved inddragelse af relevante interessenter. Emnerne for disse aktiviteter bør være tæt knyttet til prioriteterne for de respektive 3-års-arbejdscyklusser. Alle disse initiativer bør udvikles med klare målsætninger og på grundlag af klare mandater, tidsplaner og planer for resultaterne, der foreslås af Kommissionen i samråd med medlemsstaterne. Den politiske dialog med tredjelande og samarbejdet med internationale organisationer, som f.eks. Europarådet, OECD (8) og FN, bør videreføres og derved være en reference- og inspirationskilde. c) Fremskridtsrapportering: EU-ungdomsrapporten bør udarbejdes af Kommissionen ved afslutningen af hver arbejdscyklus — hvor den første under de nye rammer bliver i 2012. EU-ungdomsrapporten består af to dele: En fælles rapport fra Rådet og Kommissionen (politisk del) og dokumentationsmateriale (statistisk og analytisk del). I EU-ungdomsrapporten vil såvel fremskridtene hen imod rammernes overordnede mål som fremskridtene med hensyn til de prioriteter, der er fastlagt for den seneste arbejdscyklus, blive evalueret, og der vil blive fastlagt god praksis. EU-ungdomsrapporten bør bygge på nationale rapporter, der er udarbejdet af medlemsstaterne inden for ungdomsområdet og andre relevante politikområder, samt på andre eksisterende oplysninger og statistiske data. Overlapning af rapporteringsforpligtelserne bør undgås. EU-ungdomsrapporten bør også tjene som grundlag for udarbejdelsen af et sæt prioriteter for den følgende arbejdscyklus. d) Formidling af resultater: For at forbedre synligheden og gennemslagskraften af samarbejdet inden for disse rammer på lokalt, regionalt, nationalt og europæisk plan bør resultaterne af samarbejdet blive formidlet bredt blandt alle relevante interessenter og eventuelt drøftet på generaldirektør- eller ministerplan. e) Overvågning af processen: Med henblik på at fremme opnåelsen af resultater gennem den åbne koordinationsmetode samt ejerskab til metoden både på nationalt plan og på EU-plan arbejder medlemsstaterne og Kommissionen tæt sammen om at styre, fremme og evaluere processen og dens resultater. I den forbindelse bør der arbejdes på grundlag af eksisterende indikatorer, der har indflydelse på de unges situation på områder som f.eks. uddannelse, beskæftigelse, sundhed og social inddragelse, og der bør, hvor det er relevant, udarbejdes forslag vedrørende potentielle nye indikatorer med henblik på behandling i Rådet. f) Høringer og struktureret dialog med unge og ungdomsorganisationerne: Den strukturerede dialog med unge og ungdomsorganisationerne, der tjener som forum for fortløbende fælles overvejelse af prioriteterne, gennemførelsen og opfølgningen af det europæiske samarbejde på ungdomsområdet, bør videreføres og udvikles. De emner, der tages op under dialogen, bør tilpasses de generelle mål for det europæiske samarbejde på ungdomsområdet og prioriteterne for hver arbejdscyklus. Der bør fastsættes klare målsætninger og realistiske procedurer for hver cyklus i dialogen for at sikre kontinuitet og opfølgning. Dialogen bør være så omfattende som muligt og bør udarbejdes på lokalt, regionalt og nationalt plan samt på EU-plan, og den bør inddrage ungdomsforskere og dem, der er aktive inden for ungdomsarbejde. En struktureret dialog med unge og ungdomsorganisationerne på andre politikområder bør også understøttes. Gennemførelsen af den strukturerede dialog er yderligere skitseret i bilag III. g) Mobilisering af EU-programmer og -fonde: Tilgængelige EU-fonde, som f.eks. strukturfondene, og relevante programmer, som f.eks. Aktive Unge-programmet, handlingsprogrammet for livslang læring, kulturprogrammet, progressprogrammet, mediaprogrammet, Erasmus for unge iværksættere og programmet for konkurrenceevne og innovation, samt de relevante EU-programmer og -fonde på områderne eksterne forbindelser og udviklingssamarbejde, bør anvendes effektivt.