Meddelelse i henhold til artikel 19, stk. 3, i forordning nr. 17 om anmeldelse Sag IV/36.081/F3 - Bass (98/C 36/04)

(EØS-relevant tekst)

I. Ansøgningen og anmeldelsen

1. Den 12. juni 1996 anmeldte Bass Holdings Limited og The Bass Lease Company Limited - begge 100 % ejede datterselskaber af Bass plc (»Bass«) - i henhold til artikel 4 i Rådets forordning nr. 17 (1) et standardlejemål, som angår en fuldt udstyret pub med udskænkningsbevilling (»on-licensed public house«) (2) i England og Wales med en forpligtelse (»tie«) til at sælge en bestemt type øl som beskrevet nedenfor. Parterne har desuden anmeldt en række beslægtede aftaler. Den 8. september 1997 anmeldte parterne deres standardlejeaftaler for Skotland. Parterne anmodede om en negativattest eller bekræftelse af, at aftalerne kunne drage fordel af anvendelsen af forordning (EØF) nr. 1984/83 (3) eller få en individuel fritagelse i henhold til EF-traktatens artikel 85, stk. 3, med virkning fra den dato, hvor aftalerne blev indgået.

II. Parterne

2. Bass er et offentligt aktieselskab, som er noteret på London Stock Exchange. Bass-gruppen er en international drikkevare- og fritidsgruppe, der arbejder inden for hotel-, fritids-, bryggeri- og drikkevaresektoren i Europa, USA og andre steder i verden.

3. I juni 1996 ejede Bass ca. 4 182 pubber i Det Forenede Kongerige, hvoraf 2 736 var administrerede (dvs. værtshusholderen er ansat i virksomheden), og 1 446 var udlejede.

4. I marts 1997 udgjorde Bass' udlejede ejendomme i alt 1 430 pubber, hvoraf 106 er beliggende i Skotland. Ud af dette samlede antal på 1 430 pubber var 1 186 udlejede i henhold til standardlejemålet, 178 var opsigelige lejemål (»tenancies at will«), 42 var kortvarige lejemål (i henhold til en såkaldt »Foundation Agreement«), og de resterende 24 var enten omfattet af andre aftaler eller ledige. I det år, der sluttede den 30. september 1996, leverede Bass ca. 422 000 tønder øl til sine udlejede ejendomme, som tegner sig for 1,6 % af »on-trade«-ølforbruget (volumen) i Det Forenede Kongerige i 1996.

5. Den 16. december 1997 indgik Bass aftale om at sælge den væsentligste del af sine forpagtede ejendomme (1 190 forpagtede beværtninger) og et antal af sine bestyrede beværtninger til en »management buy-in«-gruppe under ledelse af Hugh Osmond og støtte af BT Capital Partners Europe, der er Bankers Trusts afdeling for privat kapital. Bass beholder ca. 50 forpagtede beværtninger, mens yderligere ca. 170 forpagtede beværtninger vil blive solgt særskilt. Berigtigelsen af handelen skal efter planen finde sted den 11. april 1998.

6. Bass' globale omsætning i året, der sluttede den 30. september 1996, var 5 109 mio. GBP, hvoraf 1 278 mio. GBP kom fra pubberne (både udlejede og administrerede salgssteder). Det år tegnede Bass sig for 23 % af de britiske ølmarked for så vidt angår produktionens størrelse.

III. Markedet

7. Siden 1991, hvor Bass' standardlejemål blev indført i England og Wales, er der sket store ændringer i strukturen og adfærden på det britiske marked for brygning og detailsalg til pubber. Disse skyldes for det meste ølbekendtgørelser (Beer Orders), der er udstedt efter det britiske monopoltilsyns (MMC) rapport om ølforsyningen, samt et fald i den samlede efterspørgsel, herunder især i salget af øl, der kan nydes på stedet, ændringer i forbrugernes efterspørgsel hen imod pubber, der tilbyder et bredere udvalg af mad og drikkevarer, flere virksomheders ophør med bryggerivirksomhed samt omlægningen af relationerne mellem bryggerierne og pub-detailkæderne på den ene side og lejerne på den anden.

MMC's rapport fra 1989 og de efterfølgende ølbekendtgørelser

8. MMC's rapport fra 1989 om ølforsyningen medførte, at der blev fremsat en række henstillinger, som tog sigte på at slække det traditionelle bånd (»tie«) (eksklusiv købsforpligtelse + konkurrencebegrænsningsklausul) mellem bryggerier og pubber. De fleste af MMC's henstillinger blev implementeret, hovedsagelig gennem bekendtgørelsen om Supply of Beer (Tied Estate) fra 1989 og bekendtgørelsen om Supply of Beer (Loan Ties, Licensed Premises and Wholesale Prices) fra 1989. Bekendtgørelsen om Tied Estate pålagde de »nationale bryggerier« (bryggerier med over 2 000 værtshuse med udskænkningsbevilling) følgende ændringer:

- deres lejere skulle være fritaget for forpligtelsen for så vidt angår andre drikkevarer end øl, alkoholfrie øl og øl med lavt alkoholindhold

- deres lejere skulle have ret til at købe én type øl lagret på fad (en øl med gæring i fadet) (4) hos en anden leverandør end bryggeriet/udlejeren (den såkaldte »guest beer«)

- de måtte kun binde et vist antal pubber til sig. Dette tvang dem til at sælge eller frigøre ca. 11 000 af de dengang anslåede 60 000 britiske pubber.

Efterspørgselsfaktorer

9. Øl kan sælges gennem steder med udskænkningsbevilling (on-trade), f.eks. pubber, hoteller og restauranter, eller gennem steder uden udskænkningsbevilling (off-trade), f.eks. supermarkeder og øludsalg. Endvidere anslås den private import - hovedsagelig fra Calais - at udgøre 4 % af det samlede ølforbrug i Det Forenede Kongerige. Den samlede mængde øl solgt i Det Forenede Kongerige faldt med 9,5 % mellem 1989 og 1995, og mængden af øl solgt inden for on-trade faldt med 17,3 % i samme periode. On-trades andel af salget er således faldet (fra 79,3 % i 1989 til omkring 69 % i 1996), men er med undtagelse af Irland fortsat den højeste andel i EU.

10. Det faldende ølsalg inden for on-trade er blevet opvejet af:

a) en reel stigning i on-trade ølpriserne på 21 % mellem 1989 og 1996, hvoraf afgiftsstigningerne kun tegnede sig for en ubetydelig del

b) en stigning i andelen af salg af andre varer end øl i pubber til 37 % af den samlede omsætning i 1996, hovedsagelig som følge af stigningen i catering salget.

11. Forbruget af fadøl tegnede sig i 1996 for 63 % af det samlede forbrug. Dette er desuden - med undtagelse af Irland - det højeste tal i EU. Til sammenligning lå tallet for Belgien, som har det tredjestørste forbrug af fadøl i EU, på 39 %. De britiske pubber tilbyder endvidere et større udvalg af fadøl end andre steder i EU, idet gennemsnittet ligger på 6,5 mærker pr. pub.

Udbudsfaktorer

Brygning

12. Den vigtigste ændring siden 1989 består i, at bryggemarkedet er blevet mere koncentreret. Den større koncentration skyldes virksomheder, der forlader bryggemarkedet og/eller sælger deres bryggeaktiviteter til eksisterende konkurrenter. I 1996 sad de resterende fire nationale bryggerier, Scottish & Newcastle, Bass, Carlsberg Tetley Brewing (CTB) og Whitbread på 78 % af det britiske ølmarked for så vidt angår udbuddet. Desuden forlod fire større regionale bryggerier markedet mellem 1989 og 1991, hvorved antallet af store regionale bryggerier faldt fra 11 til 7.

Engrossalg

13. Et af resultaterne af bekendtgørelserne var salget af nogle af de nationale bryggeriers »tied estates«. Dette forventedes at medføre en stigning i den frie handel og en større rolle for de uafhængige grossister. I 1995-1996 tegnede de uafhængige grossister sig imidlertid kun for ca. 6 % af distributionen, i forhold til 5 % i 1985. De nationale bryggerier dominerer stadig engrossektoren med en andel af distributionen svarende til deres andel af produktionen.

14. De pubber, der blev solgt af de nationale bryggerier, blev hovedsagelig købt af detail-pubkæder eller af regionale bryggerier. Som helhed har pubkæderne enten deres egne engrosoperationer, eller de forsynes direkte af bryggerierne. På samme måde har regionale bryggerier ikke behov for uafhængige grossister i forbindelse med distributionen til deres egne detailsalgssteder. Sammen med det generelle fald i ølsalget og de nationale bryggeri-grossisters øgede effektivitet har dette ført til en marginal vækst i den uafhængige engrossektor.

Detailsalg

15. I Det Forenede Kongerige forudsætter detailsalg af øl og andre alkoholholdige drikkevarer til forbrug på stedet en bevilling (»licence«), udstedt på det lokale domhus. Der gælder i øjeblikket tre særskilte klasser af bevillinger (5):

- »Full on-licences«: hvor en person kan købe alkoholholdige drikkevarer uden at bo på stedet eller indtage et måltid. Der findes ca. 83 100 full on-licences, hvoraf ca. 57 000 er pubber. Resten omfatter hoteller og bodegaer.

- »Restricted on-licences«: hvor en betingelse for at kunne købe drikkevarer er, at kunden enten bor på stedet eller indtager et måltid. Omfatter ca. 32 300 private hoteller og restauranter.

- »Clubs«: en person skal være medlem for at kunne købe drikkevarer. Omfatter ca. 31 500 salgssteder, som hovedsagelig ejes i fællesskab af medlemmerne.

16. Ved at gennemtvinge ændringer i ejerforholdene vedrørende pubber har bekendtgørelserne ligeledes haft en indvirkning på andelen af øl solgt gennem de forskellige detailkanaler: a) bryggeriernes værtshuse med købsforpligtelse, b) bryggeriernes administrerede værtshuse, c) uafhængige pubselskabers værtshuse med købsforpligtelse, d) uafhængige pubselskabers administrerede værtshuse, e) værtshuse med tilknyttet lån og købsforpligtelse samt f) frie værtshuse. Dette fremgår af nedenstående oversigt over ølsalget (volumen). Tallene fra 1985 stammer fra MMC-rapporten og kan anses for at være repræsentative for årene 1985-1989; 1995-tallene stammer fra Brewers and Licensed Retailers Association (BLRA), omfattende overslag for ikke-medlemmer.

>TABELPOSITION>

17. Bekendtgørelserne reducerede ligeledes den restriktive karakter af værtshuse med tilknyttet lån og købsforpligtelse, idet lånerne fik mulighed for at opsige dem til enhver tid med tre måneders varsel. Med bekendtgørelserne indførtes også »guest beer«-rettigheden for værtshusholdere med lån fra de nationale bryggerier, og det fastsattes endvidere, at sådanne kunder ikke må stilles over for begrænsninger med hensyn til køb af alkoholfrie øl og øl med lavt alkoholindhold samt andre drikkevarer end øl. Det fremgår af de oplysninger, som BLRA har indsendt, at ca. 20 % af lånene afsluttes eller udbetales hvert år. En ikke-opgjort andel af disse afsluttede og nye lån må tilskrives værtshusholdere, der tilbagebetaler et eksisterende lån med penge udlånt til dem af et andet bryggeri (til gengæld for et nyt lån med købsforpligtelse). Det ser ud til, at de større salgssteder, såsom klubber, ikke blot modtager meget større lån, men de er sædvanligvis ikke-eksklusive, idet disse forretninger ønsker at have to eller flere indkøbsmuligheder. Købsforpligtelserne gælder imidlertid normalt for en bestemt mængde øl. BLRA har ikke foretaget et overslag over antallet af sådanne ikke-eksklusive lån, den samlede procentvise on-trade mængde, som sådanne ikke-eksklusive lån tegner sig for, eller den procentvise del af de relevante salgssteders samlede salg, som udgøres af den mængde øl, der er fastsat i sådanne lån med købsforpligtelse.

Konkurrence mellem bryggerier

18. I engrosleddet har de største bryggerier et vist garanteret salg gennem deres tilknyttede og administrede værtshuse. Bryggerierne må konkurrere om at forsyne resten af markedet gennem individuelle aftaler med frie værtshuse og leveringsaftaler med pubkæder og andre bryggerier. Denne konkurrence foregår hovedsagelig med hensyn til pris og mærke, selv om bryggerierne også forsøger at sikre sig salg ved at tilbyde andre fordele, såsom støtte til reklame.

Markedsadgang i bryggerileddet

19. De vigtigste hindringer for adgang til markedet i dette led er behovet for at sikre sig salgssteder og få adgang til et distributionssystem. En ny virksomhed på markedet skal sørge for leverancer til frie værtshuse, pubkæder eller bryggeriernes værtshuse som en del af deres udbud af ølmærker eller (i tilfælde af et nationalt bryggeri) som en »guest beer«. Konkurrenternes besiddelse af kendte mærker er en yderligere hindring for adgangen eller for eksisterende bryggeriers udvidelsesmuligheder. Dette er endnu mere udpræget med hensyn til pilsnerøl, der normalt markedsføres på nationalt plan, og hvor det som følge af annonceudgifterne måske ikke er så rentabelt at komme ind på markedet i mindre omfang.

20. Når det drejer sig om at finde salgssteder, er etableringsskrankerne blevet reduceret siden gennemførelsen af bekendtgørelserne som følge af den faldende andel af markedet, der er omfattet af »ties«, og som følge af pubkædernes opståen. Det er lettere for en nytilkommen at indgå leveringsaftaler med en kæde frem for med individuelle pubber. Behovet for et distributionssystem udgør fortsat en etableringsskranke. Overkapaciteten på bryggeområdet er imidlertid ikke længere en væsentlig etableringsskranke, idet bryggeriernes udnyttelseskapacitet i 1996 lå på 90 % i forhold til 79 % i 1991.

21. De fleste udenlandske producenter af øl (hovedsagelig pilsner) har valgt at komme ind på det britiske marked ved at indgå eksklusive licensaftaler med eksisterende nationale bryggerier, hvorved øllet brygges i Det Forenede Kongerige og sælges som en del af det nationale bryggeris udbud af mærker. Disse udenlandske pilsnerøl er ofte blevet markedsført som »premium brands« (luksusøl). Bass har oprettet et joint venture i Det Forenede Kongerige med det hollandske bryggeri Grolsch angående brygning og distribution af Grolschs produkter.

Markedsadgang i detailleddet

22. Pubberne konkurrerer kun med andre i deres lokalområde. Hvert område har stort set en lokal pris for en bestemt type udbud, der omfatter pubbens samlede »tilbud« (faciliteter, miljø) og ikke blot ølprisen.

23. Etableringsskrankerne på detailmarkedet er forholdsvis lave. Den eneste af en vis betydning er bevillingslovene, som kan forhindre, at der åbnes nye pubber, medmindre der er behov for dem. Disse love håndhæves ikke strengt overalt i Det Forenede Kongerige, men hvor det sker, kan det betyde, at det bliver vanskeligt at komme ind på lokalområdet. I nogle områder af Det Forenede Kongerige sker det desuden, at bevillingerne afslås, hovedsagelig som følge af hensynet til den offentlige orden. Et bestemt pubselskab har imidlertid haft held til at åbne mere end 100 pubber i nybebyggede områder i de seneste år.

Ændringer i ordningerne mellem publejere og deres udlejere

24. Historisk set er pubber blevet udlejet gennem »traditionelle« korte publejemål. Bryggerierne beholdt ansvaret for bygningen og dens faste inventar, og lejerne havde ansvaret for at sælge øl leveret af udlejeren samt andre drikkevarer og mad. Efter MMC-rapporten blev publejere i England og Wales omfattet af bestemmelserne om uopsigelighed, idet de blev underlagt huslejeloven af 1954. Længe før MMC's henstilling sås imidlertid de første længere »full repair and maintenance«-lejemål (dvs. lejeren skal sørge for reparationer og vedligeholdelse), som gav en vis garanti for uopsigelighed og mulighed for at overdrage lejemålet.

IV. Aftalerne

25. Lejeaftalerne er kontrakter mellem Bass og lejeren, hvorved Bass stiller en pub med bevilling og fast inventar til rådighed for en lejer med det formål at drive pubben, og ifølge hvilke lejeren betaler leje til Bass og erklærer sig indforstået med at købe de øl, der er specificeret i aftalen, hos Bass eller en virksomhed udpeget af Bass.

26. Den grundlæggende standardlejeaftale har eksisteret i England og Wales siden 1991, med mindre ændringer i den anvendte form. Lejemålet er generelt af 10 års varighed (nogle 15 eller 20 år) og med en fast leje, der genforhandles hvert femte år og under visse andre begrænsede omstændigheder. Lejeren kan med Bass' samtykke overdrage sine forpligtelser i henhold til lejemålet efter to år, forudsat at Bass får forkøbsret til lejerens rettighed. Ifølge standardlejeaftalen har lejeren det fulde ansvar for vedligeholdelsen, og han må ikke opstille spilleautomater uden Bass' skriftlige samtykke, men han må beholde alle indtægterne fra sådanne automater. I 1992 blev der indført et standardlejemål i Skotland. De vigtigste forskelle i forhold til standardlejemålet i England og Wales er følgende: For det første giver lejekontrakten, som indeholder de relevante handelsbetingelser for de skotske lejemål, Bass ret til at justere lejen en gang om året og hæve den i overensstemmelse med detailpristallet. Bass har imidlertid aldrig benyttet sig af denne ret. For det andet har Bass ret til at bringe aftalen til ophør fem år efter starten. For det tredje beder Bass nye lejere om at betale et vist pengebeløb til en såkaldt garantifond (»Retention Fund«). Det maksimale beløb i denne forbindelse er 10 000 GBP. Dette beløb opbevares af Bass som sikkerhed for skader eller tab eller ethvert andet beløb, som lejeren måtte skylde Bass. Bass forrenter normalt garantifonden med 2 % p.a. over Barclays Bank plc's indlånsrente ved afslutningen af lejemålet. Indtil for nylig indeholdt lejekontrakten en klausul, som Bass aldrig har håndhævet, hvorefter lejeren ikke måtte konkurrere inden for en radius på en halv mil fra den lejede ejendom i et år efter lejemålets ophør. I marts 1997 fandtes der 1 186 standardlejeaftaler.

27. Foruden standardlejeaftalerne har parterne også anmeldt en række beslægtede aftaler. Der findes yderligere to former for lejeaftaler, »Foundation Agreement« og »Tenancy at Will« (TAW), som er en midlertidig aftale. Foundation Agreement er en treårig aftale, der anvendes under omstændigheder, hvor et tiårigt lejemål måske ikke egner sig, såsom ustabile økonomiske forhold eller usikre udgifter i forhold til omsætningen. Aftalen giver lejeren mulighed for at omlægge lejemålet til et standardlejemål i de første to år. Lejeren må ikke overdrage sin rettighed, har ikke det fulde ansvar for vedligeholdelse og skal dele indtægter fra spilleautomater med Bass. De eksklusive købsforpligtelser i både Foundation Agreement og TAW er ikke grundlæggende forskellige fra dem, der gælder i henhold til standardlejeaftalen. I marts 1997 var 42 pubber udlejet i henhold til Foundation Agreement og 178 i henhold til TAW. Disse aftaler anvendes ikke i Skotland.

28. Bass har ligeledes anmeldt en række tillægsaftaler om, hvordan finansieringen af ændringer og forbedringer skal fordeles mellem Bass og lejerne; ca. 109 lejere havde indgået sådanne aftaler i juni 1996.

29. Bass har desuden anmeldt en bonusordning, som visse lejere med standardlejeaftaler frit kunne blive tilsluttet indtil oktober 1996. Ordningen går under betegnelsen Premier Alliance Scheme. Ifølge denne ordning, der blev indført i september 1994, kan lejere uden gæld få ekstra mængdebaserede rabatter og øget støtte til planlægnings-, udviklings- og markedsføringsaktiviteter. Det eneste krav er, at lejeren regelmæssigt deltager i udviklingsmøder. Der findes også en markedsføringsfond, som bl.a. kan anvendes til reklamefremstød fra Bass' side eller på initiativ af lejeren. I juni 1996 deltog ca. 654 Bass-lejere i Premier Alliance Scheme.

Ølforpligtelsen

30. Lejeren accepterer at købe alle nærmere specificerede øltyper hos Bass eller et firma udpeget af Bass, med undtagelse af et enkelt mærke fadøl og, inden udgangen af marts 1998, et enkelt mærke flaskeøl (»guest beer«-klausulen). De specificerede øltyper er øl af de typer, der er anført i et tillæg til lejeaftalen. Disse typer er light, pale eller bitter ale (i Skotland kendt under betegnelsen 70-ale, heavy ale eller Scotch ale), export eller premium ale (i Skotland kendt under betegnelsen 80-ale), mild ale (i Skotland kendt under betegnelsen 60-ale eller light ale), brown ale, strong ale (herunder barley wine), bitter stout eller porter, sweet stout, lager, export eller premium lager (også kendt under betegnelsen »malt lager« eller »malt liquor«), strong lager, »diet pils« (eller »premium low carbohydrate beer«), low carbohydrate (eller »lite«) beer. Disse typer repræsenteres af de ølmærker eller -betegnelser, der er anført i Bass' gældende prisliste.

31. Lejeren må sælge enhver type øl foruden de specificerede typer, hvis den er emballeret i flasker, dåser eller små beholdere, eller hvis den er i form af fadøl, og det er sædvanligt eller nødvendigt at sælge denne fadøl for at opfylde en tilstrækkelig efterspørgsel fra lejerens kunder.

Leje

32. Ifølge standardlejeaftalerne betales lejen månedsvis forud, og lejeren skal tilbagebetale de præmier, udlejeren har betalt for forsikring af ejendommen mod brandskade, eksplosioner og flystyrt (inklusive tre års markedsbestemt leje af ejendommen og udgifter til syns- og skønsmand) og mod andre risici samt udgifter i forbindelse med bevillingen.

33. Den faste leje genforhandles hvert femte år. Den ændrede leje er det højeste beløb at den eksisterende leje eller markedslejeværdien for ejendommen på det relevante tidspunkt for forhøjelsen. Markedslejeværdien defineres som en markedsbestemt leje, men under hensyntagen til betingelserne, herunder især de eksklusive købsforpligtelser, der er indeholdt i lejeaftalen. Er der ikke enighed om størrelsen af markedslejen, afgøres spørgsmålet om en eventuel lejeændring af en uafhængig vurderingsmand.

Rabatter og kompenserende fordele

34. Eftersom enkeltpersoner, der ikke er bundet til at købe hos et andet selskab (»individual free-house operators«), i Det Forenede Kongerige kan opnå rabatter på deres ølkøb, som »tied operators« ikke kan få, har Kommissionen vurderet a) nettoprisforskellen mellem øl købt hos Bass og den pris, der betales af »individual free-house operators« og Bass' »tied lessees«, samt b) værdien af fordele, som Bass giver sine lejere, og som »individual free-house operators« ikke har umiddelbar adgang til. Udgangspunktet for denne vurdering var rapporten fra den britiske forbrugerombudsmandsinstitution (OFT) om undersøgelsen af bryggeriernes engrosprispolitik fra maj 1995 (OFT-rapporten), som blev suppleret med yderligere undersøgelser foretaget af Kommissionen.

35. Prisforskellen er forskellen mellem de gennemsnitlige rabatter i pund/tønde, som Bass yder sine »individual free-house operator«-kunder på et typisk produktmix, inklusive en tilsvarende rabat pr. tønde i kraft af et eventuelt lån og de rabatter, der ydes lejeren, og som omfatter de faktiske rabatter på ølindkøb og værdien af de lavere Bass-listepriser (til det lejede værtshus) sammenholdt med Bass-standardprislisterne. Rabatter til Bass-lejere indeholder også de rabatter, der ydes deltagere i Premier Alliance Scheme via mængderelaterede rabatter og markedsføringsfonden. Alle ydede rabatter er taget som et gennemsnit af Bass' udlejede ejendomme, eksklusive »tenancies at will«.

36. Lejetilskuddet beregnes ved at trække den faktiske lejeindtægt fra det bundne værtshus (tied estate) fra 15 % af værtshusets anslåede detailomsætning (lejen for et »free of tie«-udsalgssted antages at være 15 % af omsætningen. Til dette formål blev »tenancies at will« holdt uden for beregningen. Dette skyldes, at »tenancies at will« er karakteriseret ved betydeligt lavere lejeniveauer end andre lejeaftaler.

- Overslaget over den samlede omsætning for værtshusene (dvs. den samlede omsætning for pubber udlejet i henhold til »Standard Lease« eller »Foundation Agreements«) blev beregnet på grundlag af, at den betalte leje svarede til 11,36 % af omsætningen. Tallet 11,36 % stammer fra interne Bass-dokumenter, som hovedsagelig anvendes i forbindelse med fastsættelse af leje eller genforhandling af leje, omfattende 30 pubber tilfældigt udvalgt af Kommissionen. Disse dokumenter indeholdt individuelle overslag over omsætningen for pubberne, ud fra hvilke det gennemsnitlige forhold mellem leje og omsætning blev beregnet.

- For at nå frem til lejetilskuddet pr. tønde divideredes det samlede lejetilskud med det samlede antal tønder, der var solgt til værtshusene (eksklusive TAW) hvert år.

37. Foruden lejetilskuddet har Bass indsendt detaljerede oplysninger om syv andre målelige fordele til Kommissionen.

Særlige fordele

38. Siden indførelsen af standardlejeaftalerne har Bass givet lejerne mulighed for at foretage storindkøb, hvis værdi er steget med tiden. Disse særlige fordele omfatter i øjeblikket rabatter på glasartikler, gasforsyning, »rating«, bankforretninger, forsikring og maling. Bass har beregnet den årlige værdi af disse fordele ved at anslå den potentielle værdi pr. salgssted af de rabatter og tilbud, der kan opnås på en række varer og tjenesteydelser, ud fra den antagelse, at såfremt lejerne ikke har udnyttet den tilbudte fordel, har de udnyttet det forhold, at Bass-lejere kan opnå rabatter, til at opnå tilsvarende eller bedre priser på det frie marked. Den potentielle værdi pr. salgssted, som er anslået til 3 054,90 GBP for årene 1994/95 og 1995/96, er derefter ganget med antallet af salgssteder, eksklusive TAW.

Investeringer

39. I 1994 indførte Bass et fælles investeringsprogram, hvorved selskabet foretog investeringer i »tied estate« i samarbejde med lejerne. Værdien pr. tønde af dette investeringsprogram for de eksisterende lejere, eksklusive TAW, er beregnet ved at tage de samlede omkostninger, inklusive ekstern konsulentbistand og projekttilsyn, der finansieres af Bass, og fratrække de herved opståede lejestigninger over fem år.

Vedligeholdelse

40. Dette er værdien for de eksisterende lejere, eksklusive TAW, af ikke-lejerelaterede istandsættelser finansieret af Bass. Disse istandsættelser tjener enten til at støtte investeringer eller til at finansiere lovmæssige krav, bevillingskrav og andre sådanne uundgåelige udgifter.

»Support Franchise«

41. Siden 1994 har Bass tilbudt visse ydelser med hensyn til planlægning og udvikling til lejere, der ønsker at deltage - gratis indtil oktober 1996 - i endnu en ordning med betegnelsen »Support Franchise«. Ved udgangen af regnskabsåret 1995/96 havde lejerne af gennemsnitlig 669 pubber tilsluttet sig »Support Franchise«-ordningen, og for disse pubbers vedkommende skete der en gennemsnitlig stigning på 0,93 % i omsætningen af tønder i forhold til et fald på 2,33 % for ikke-deltagende pubbers vedkommende. Bass har anslået, at den gennemsnitlige stigning i nettofortjenesten for en typisk lejer, der deltog i »Support Franchise«, lå på 2 585 GBP i 1995/96. Den samlede anslåede stigning i nettofortjenesten som følge af »Support Franchise« ligger derfor på 1,7 mio. GBP, hvilket giver et tal på 4,50 GBP pr. tønde, hvis det divideres med det samlede antal tønder leveret til den lejede pub.

Direkte driftsstøtte

42. Bass har anslået værdien af og fordelen ved direkte driftsstøtte pr. lejer for hvert af de relevante år ved at tage 75 % af de samlede lønomkostninger (løn plus fordele og udgifter) for de Bass Lease Company-ansatte, der er direkte involveret i støtte til og udvikling af lejerens virksomhed. Disse ansatte omfatter »business directors«, »business managers«, »business development managers«, »property managers« og »surveyors« samt ansatte, der beskæftiger sig med catering, uddannelse af lejerne, bistand med opgaverne, reklame- og PR-aktiviteter.

Etablerings- og udviklingsomkostninger

43. Bass yder støtte til nye lejere i form af litteratur og vurderingsplaner, herunder udviklings-, administrations- og trykkeomkostninger i forbindelse med nye initiativer samt uddannelsesudgifter, og til eksisterende lejere i form af årlige præmier som anerkendelse af deres indsats.

Salgsfremmende foranstaltninger

44. Siden det tidspunkt, hvor standardlejeaftalen trådte i kraft, har Bass tilbudt sine lejere visse reklame- og markedsføringsforanstaltninger på nationalt, regionalt eller lokalt grundlag. Disse salgsfremmende foranstaltninger tager sigte på at øge den enkelte lejers omsætning.

45. Resultaterne af denne vurdering af prisforskellen og de kompenserende fordele er vist i nedenstående tabel:

>TABELPOSITION>

Andre fordele

46. Bass tilbyder yderligere støtte og fordele til lejerne i form af finansiering af fast inventar for lejere, der er i vanskeligheder, engangsforanstaltninger vedrørende PR og reklame, en velgørende fond og indtil slutningen af 1994 juridisk bistand til lejere og kommende lejere. Endelig har Bass-lejerne også reduceret volatiliteten i den øl-relaterede fortjeneste som følge af en reduceret fortjenstemargen på øl i forhold til »free house operators«, hvilket sammen med de lavere faste omkostninger (leje) reducerer risikoen ved en investering i et Bass-lejemål.

V. Konklusion

Kommissionen har til hensigt at træffe en positiv beslutning med hensyn til aftalerne, der her er gengivet i resume, ved at give en fritagelse med tilbagevirkende kraft i henhold til artikel 85, stk. 3. Inden da opfordrer Kommissionen alle berørte tredjeparter til at indsende deres bemærkninger inden en måned efter datoen for denne meddelelse, med angivelse af reference IV/36.081/F3. Bemærkningerne sendes til:

Europa-Kommissionen

Generaldirektorat for Konkurrence

Direktorat F

Rue de la Loi/Wetstraat 200

B-1049 Bruxelles/Brussel.

(1) EFT 13 af 21.2.1962, s. 204/62.

(2) Værtshuse med udskænkningsbevilling (»on-licensed premises«) er de værtshuse, der har tilladelse til at sælge alkoholholdige drikkevarer, der nydes på stedet eller ikke, i modsætning til de salgssteder, der ikke har udskænkningsbevilling (»off-licensed premises«), såsom supermarkeder, der kun har tilladelse til at sælge drikkevarer, der ikke nydes på stedet.

(3) Kommissionens forordning nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af EF-traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af eksklusive købsaftaler (EFT L 173 af 30.6.1983, s. 5; berigtigelse i EFT L 281 af 13.10.1983, s. 24). Forordningens afsnit II indeholder særlige bestemmelser om aftaler om levering af øl.

(4) Den britiske regering udvidede for nylig anvendelsesområdet ved også at tillade én type øl lagret på flaske fra den 1. april 1998.

(5) Bevillingssystemet er en smule anderledes i Skotland.