++++

KOMMISSIONENS HENSTILLING

af 22 . december 1969

til Den italienske Republik om tilpasning af det statslige handelsmonopol for fyrsten

( Teksten paa italiensk er den eneste autentiske )

( 70/123/EOEF )

I

1 . Ved skrivelse af 24 . marts 1959 meddelte den italienske regering Kommissionen for Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , at fyrsten i Italien er genstand for et statsligt handelsmonopol i den forstand , hvori udtrykket bruges i EOEF-traktatens artikel 37 .

I henhold til denne bestemmelse har medlemsstaterne pligt til gradvis at tilpasse de statslige handelsmonopoler , saaledes at enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar er udelukket fra overgangsperiodens udloeb .

2 . Ved kongelig anordning nr . 281 af 2 . februar 1922 forbeholdtes staten bl . a . indfoersel og salg paa italiensk omraade af fyrsten . Den kongelige anordning nr . 105 af 26 . februar 1930 , der forbeholdt Consorzio Industrie Fiammiferi ( CIF ) indfoersel og salg i Italien af taendere , samt dele dertil , har fortsat , hvad angaar fyrsten , forbeholdt staten indfoersel og salg , idet den samtidigt gav staten eneret paa produktionen heraf ( § 3 ) . Staten ( finansministeriet ) kan enten direkte udoeve eneretten til produktion , indfoersel og salg , eller bemyndige organisationer eller private til at udoeve dem . Det italienske forbrug - ca . 3 tons aarligt - daekkes nu udelukkende af import , fra en medlemsstat .

Salget af fyrsten skal foregaa gennem Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato ( AAMS)'s distributionsnet ( anordning nr . 105 , § 6 ) .

3 . Siden 1958 har den italienske regering truffet visse forholdsregler med henblik paa at tilpasse dette monopol : Ved lov nr . 1085 af 19 . december 1958 og dernaest ved lov nr . 825 af 13 . juli 1965 blev der for fyrsten saavel som for de oevrige produkter , som var genstand for et fiskalt monopol , vedtaget princippet om at goere tariffen for detailsalg eksplicit ; for hver salgspris , der kraeves af leverandoeren af de naevnte produkter , skal stoerrelsen af forbrugsafgiften og af de beloeb , der tillaegges AAMS som distributionsomkostninger og detailhandlerne som rabat ( det samlede beloeb udgoer salgsprisen til det koebende publikum ) fastsaettes ved lov og offentliggoeres . Leverandoererne er altsaa i stand til at fastsaette den endelige pris , hvortil deres produkter skal saelges ved at forlange en givet afstaaelsespris .

4 . Kommissionen er af den opfattelse , at de ovennaevnte foranstaltninger ikke er tilstraekkelige til at naa det i artikel 37 , fastsatte maal .

Da overgangsperioden naermer sig sin afslutning , er der nu grund til at vedtage de foranstaltninger , der goer det muligt at udelukke enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar .

Formaalet med artikel 37 , som staar i afsnittet om frie varebevaegelser i kapitlet om ophaevelse af de kvantitative restriktioner mellem medlemsstater , er , fra overgangsperiodens udloeb og vedroerende de varer , der er underkastet et statsligt handelsmonopol ( eller et tilsvarende monopol ) , at opnaa det samme resultat , som for de oevrige varers vedkommende opnaas ved anvendelse af artiklerne 30 til 34 , det vil sige frie varebevaegelser . Dog er der blevet fastsat en anden fremgangsmaade for at naa dette resultat i de sektorer , der omfattes af statslige monopoler . Den gradvise tilpasning af dem er blevet bestemt for paa den ene side at tage hensyn til , at de produkter , der er underkastet monopol , for de paagaeldende medlemsstater voldte saerlige problemer , og for paa den anden side at undgaa , at ophaevelsen af de kvantitative restriktioner og af foranstaltninger med tilsvarende virkning inden for disse sektorer skulle forblive uden praktiske foelger . Det maatte nemlig frygtes , at liberaliseringen af samhandelen med hensyn til de produkter , der er underkastet monopol , ikke kan gennemfoeres , hvis monopolvirksomhederne i kraft af deres eneret til at importere , eksportere og afsaette visse produkter , frit kunne bestemme om , i hvilket omfang og paa hvilke vilkaar de produkter , der kommer fra de andre medlemsstater , kan indfoeres paa det indenlandske marked ( eller omvendt i hvilket omfang de indenlandske varer kan udfoeres til de oevrige medlemsstater ) .

Det er af denne grund , at det i artikel 37 , bestemmes , at fra overgangsperiodens udloeb er " enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar udelukket " .

Det maa understreges , at artikel 37 , ikke noejes med at foreskrive afvikling af den forskelsbehandling , som foelger direkte af de bestemmelser , der finder anvendelse paa de varer , der er underkastet monopol ; dette maal kunne , i mangel af en artikel om de statslige monopoler , naas ved andre bestemmelser i traktaten , saerlig ved dem , som forbyder afgifter med tilsvarende virning som toldafgifter og foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner . Hvad angaar de saerlige kendetegn ved de statslige monopoler og ved de restriktioner , de kan give anledning til , foelger det af det ovenfor sagte , at formaalet med " tilpasningen " - det vil sige at sikre " udelukkelsen af enhver forskelsbehandling " - er at udelukke , at der fra overgangsperiodens udloeb stadig kan opstaa forskelsbehandling , som kan skyldes visse saerlige befoejelser , som monopolvirksomhederne har med hensyn til import og afsaetning paa deres marked eller eksport af visse varer .

Da det er disse maal , der fastsaettes i artikel 37 , paahviler det Italien at tilpasse monopolet paa fyrsten foer overgangsperiodens udloeb , saaledes at de kan naas . Endvidere paahviler der Kommissionen , foruden dens almindelige pligt til at overvaage anvendelsen af traktaten , en pligt til i overensstemmelse med artikel 37 , stk . 6 , at udfaerdige henstillinger vedroerende den naermere udformning af den i denne artikel omhandlede tilpasning .

Det kan meget vel taenkes , at den forskelsbehandling , som kan skyldes AAMS's eneret til import og afsaetning , i det foreliggende tilfaelde - i betragtning af produktets saerlige egenskaber - kun har en begraenset betydning . Fyrsten er nemlig et underordnet produkt af meget ringe vaerdi og selv i tilfaelde af at der skete en betydelig udvikling af markedet for hovedproduktet - taendere - ville forbruget af sten vedblive at vaere meget lille . Heraf foelger , at ivaerksaettelsen af en produktionsaktivitet i denne situation kun kan frembyde ringe interesse og , som det er tilfaeldet i Italien , kan forsyning hos udenlandske leverandoerer forekomme at vaere den loesning , der langt boer foretraekkes . Af disse grunde er det ikke udelukket , at leverandoererne under alle omstaendigheder ville foretraekke at undgaa de omkostninger , som oprettelsen af et distributionsnet for det paagaeldende produkt ville medfoere , og ville noejes med at benytte AAMS's net . Det maa imidlertid erkendes , at det her drejer sig om et valg , der boer overlades til de paagaeldende leverandoerer . Ud fra disse betragtninger mener Kommissionen , at den bedste loesning til at naa det af artikel 37 fastsatte maal - fordi loesningen er effektiv oejeblikkelig - bestaar i at afvikle den eneret , som AAMS har til at indfoere og afsaette fyrsten , for saa vidt denne eneret vedroerer handelen mellem medlemsstaterne .

5 . Monopolet paa fyrsten har karakter af et fiskalt monopol . I medfoer af EOEF-traktatens artikel 90 , stk . 2 , er virksomheder , som har karakter af et fiskalt monopol , underkastet traktatens bestemmelser , navnlig konkurrencereglerne , i det omfang , anvendelsen af disse bestemmelser ikke hindrer opfyldelsen af de saerlige opgaver , som er betroet dem . Udviklingen af samhandelen maa ikke paavirkes i et saadant omfang , at det strider mod Faellesskabets interesse .

Kommissionen er af den opfattelse at den fiskale funktion af monopolet paa fyrsten ikke kan begrunde opretholdelsen af de kvantitative importrestriktioner og restriktionerne vedroerende afsaetningen . Ved i 1958 at vedtage et system , der goer detailsalgspriserne eksplicite og ved saaledes at skabe et direkte og konstant forhold mellem hver salgspris og hver afstaaelsespris havde den italienske regering allerede beroevet monopolets fiskale karakter en stor del af dets betydning , for da den skattekvota , som svarer til en givet salgspris , er fastsat paa forhaand , er skattemyndighedernes mulighed for at faa den maksimale skatteindtaegt ud af salget af hvert produkt - og heri bestaar i det vaesentlige skattevaesenets maal - blevet begraenset i tilsvarende grad . Under disse omstaendigheder forekommer det muligt at gennemfoere monopolets fiskale funktion ved ganske enkelt at anvende en forbrugsafgift .

II

Af disse grunde henstiller Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber til Den italienske Republik , at den i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 37 traeffer foelgende foranstaltninger :

1 . Uden nogen begraensning muliggoer enhver indfoersel af fyrsten , der kommer fra de oevrige medlemsstater . Med dette formaal for oeje skal enhver formalitet , der er noedvendig med henblik paa indfoerselen af disse varer paa det italienske marked , kunne foretages direkte af koeberne eller af de af dem udpegede personer , uden om AAMS , saaledes at de straks kan raade derover .

2 . Goer det muligt , at der frit kan foretages alle de handlinger , der er noedvendige med henblik paa afsaetning af de fyrsten , der kommer fra de andre medlemsstater , paa det italienske marked . Til dette formaal saerlig :

- goer det muligt for leverandoererne i de andre medlemsstater at oprette deres eget engroshandelsnet i Italien og dér at foere lagre ;

- goer det muligt , at priserne paa de varer , der kommer fra de andre medlemsstater , kan aftales frit mellem saelgere og koebere i de forskellige afsaetningsled ;

- goer det muligt for leverandoererne i de andre medlemsstater frit at goere reklame for deres varer ;

- traeffer alle noedvendige foranstaltninger for at sikre detailhandlernes kommercielle uafhaengighed over for de offentlige myndigheder .

Udfaerdiget i Bruxelles , den 22 . december 1969 .

Paa Kommissionens vegne

Jean REY

Formand