*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 8. marts 1989

om den franske regerings stoetteprojekt til fordel for en poducent af bomuldsgarn, Caulliez Frères, Prouvy, Frankrig

(Kun den franske udgave er autentisk)

(89/456/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, jf. ovennaevnte artikel 93, under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Under henvisning til Faellesskabets retningslinjer af 1971 og 1977 for stoette til tekstil- og beklaedningsindustrien, som medlemsstaterne blev underrettet om ved skrivelse af 30. juli 1971 og 4. februar 1977, gav den franske regering ved skrivelse af 3. marts 1988 Kommissionen meddelelse om, at den paataenkte at yde finansiel stoette til en producent af bomuldsgarn, Caulliez Frères, i Prouvy.

Stoetten skulle ydes som et tilskud paa 5,3 mio ffr. i henhold til regionalstoetteordningen PAT (prime d'aménagement du territoire). Stoetten tager sigte paa at lette investeringer paa 77,6 mio ffr. i opfoerelsen af et nyt spindeanlaeg for bomuldsgarn.

Efter en foerste undersoegelse mente Kommissionen ikke, at den paataenkte stoette ville opfylde de noedvendige betingelser for at kunne vaere undtaget i henhold til EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 2 og 3, eller at stoetten ville vaere i overensstemmelse med Faellesskabets retningslinjer for stoette til tekstil- og beklaedningsindustrien; stoetten ville saaledes kunne paavirke samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse.

Kommissionen indledte derfor proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, foerste afsnit.

Ved skrivelse af 20. april 1988 opfordrede Kommissionen den franske regering til at fremsaette sine bemaerkninger. De oevrige medlemsstater og andre interesserede parter blev underrettet henholdsvis den 11. og 18. august 1988.

II

Som led i denne procedure fremsatte den franske regering sine bemaerkninger ved skrivelse af 29. juni 1988. Den understregede, at stoetten ville blive ydet i henhold til PAT-ordningen (prime d'aménagement du territoire), som blev godkendt af Kommissionen ved beslutning 85/18/EOEF (1), og at den derfor ikke havde regnet med, at Kommissionen ville have indledt proceduren med hensyn til dette stoetteprojekt.

Med hensyn til sagens naermere indhold mente den franske regering, at den paagaeldende sektor, kaemmet bomuldsgarn, langt fra er praeget af overskudskapacitet, og at virksomhederne i andre medlemsstater konstant oeger deres produktionskapacitet, medens produktionen i Frankrig er blevet skaaret betydeligt ned i aarenes loeb. Det blev ogsaa paapeget, at investeringsprojektet var af afgoerende betydning for den paagaeldende virksomhed, fordi den kun ved at modernisere og rationalisere produktionen kunne foelge med den teknologiske udvikling, idet den ellers maatte lukke. Desuden anfoerte den franske regering, at den nye kapacitet ville andrage 1 750 tons kaemmet bomuldsgarn, medens Caulliez Frères' nuvaerende kapacitet er paa 2 400 tons. Denne nye kapacitet, der ifoelge den franske regering kun udgoer 0,6 % af Faellesskabets nuvaerende produktion, mentes ikke at kunne fordreje konkurrencen.

Den franske regering henviste ogsaa til situationen paa det franske marked, hvor importen for oejeblikket tegner sig for ca. 60 % af det samlede forbrug. Af denne import kommer over 50 % fra tredjelande i og uden for Europa.

Den franske regering understregede, at den planlagte investering var saerdeles kapitalintensiv med 9 mio ffr. pr. beskaeftiget; den henviste til de oekonomiske problemer i den paagaeldende region og fremfoerte, at det paataenkte investeringsprojekt var af stor betydning for udviklingen af omraadet i betragtning af en arbejdsloeshed paa 17 %.

En anden medlemsstat og tre andre interesserede parter fremsatte bemaerkninger som led i denne procedure.

Ved skrivelse af 11. november 1988 meddelte den franske regering Kommissionen, at den oenskede at traekke sin anmeldelse af 3. marts 1988 tilbage.

Det er normal praksis, at Kommissionen indstiller de formelle undersoegelsesprocedurer i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, naar den paagaeldende medlemsstats regering har givet meddelelse om, at den traekker stoetteprojektet tilbage, og formelt bekraefter, at den ikke vil yde den paagaeldende stoette. I det foreliggende tilfaelde blev dette dog ikke formelt bekraeftet.

Paa et moede den 25. november samt ved skrivelse af 1. december 1988 afslog Kommissionen derfor den franske regerings anmodning, som den ikke mente havde nogen virkning paa proceduren i artikel 93, stk. 2, medmindre den franske regering samtidig bekraeftede, at den ikke ville yde den paagaeldende stoette. Den franske regering blev opfordret til at bekraefte dette senest den 8. december 1988, men Kommissionen modtog intet svar.

Under disse omstaendigheder maa Kommissionen konkludere, at den franske regering ikke har garanteret, at stoetten ikke vil blive ydet. Kommissionen ser sig derfor noedsaget til at fortsaette proceduren i denne sag og vedtage naervaerende beslutning.

III

Handelen med bomuldsgarn er af betydeligt omfang, og dette gaelder isaer kaemmet bomuldsgarn, der tegner sig for ca. 35 % af den samlede EF-produktion, der afsaettes inden for Faellesskabet. Den paagaeldende virksomhed, hvis produktionskapacitet vil blive foroeget med 72,9 % fra 2 400 tons til 4 150 tons som foelge af investeringsprojektet, deltager aktivt i denne handel inden for EF, idet den eksporterer ca. 25 % af sin produktion til andre medlemsstater. Caulliez Frères tegner sig for oejeblikket for 13,9 % af den samlede franske produktion af kaemmet bomuldsgarn og for 0,9 % af hele EF-produktionen. Med investeringsprojektet ville disse andele stige til henholdsvis 24 % og 1,6 %. Desuden er virksomheden allerede nu, med sin omsaetning paa ca. 230 mio ffr. og 430 beskaeftigede, betydeligt stoerre end gennemsnitsproducenten af kaemmet bomuldsgarn i baade Frankrig og Faellesskabet.

Kaemmet bomuldsgarn udgoer ca. 30 % af den samlede produktion af bomuldsgarn, medens kartet garn (herunder open-end) tegner sig for resten. Disse forskellige slags garn anvendes af tekstil- og beklaedningsindustrien, og kaemmet bomuldsgarn anvendes fortrinsvis til trikotage. De tre undergrupper af bomuldsgarn udgoer tilsammen produktkategori 1 i multifiberarrangementet, og denne kategori er en af de mest foelsomme inden for tekstil- og beklaedningsindustrien. Den store foelsomhed skyldes et betydeligt pres fra tredjelande. Nedgangen inden for vaevnings- og trikotageindustrien i Faellesskabet i de senere aar har ogsaa nedbragt efterspoergslen efter garn, der er spundet i Faellesskabet. Desuden er der sket en oeget anvendelse af filamentgarn af kemofibre til stroemper, sokker og andre beklaedningsgenstande og - foerst og fremmest - til taepper og industritekstiler, hvilket har nedbragt efterspoergslen efter spundet garn.

Som foelge heraf er der en betydelig konkurrence mellem de ca. 90 producenter af kaemmet bomuldsgarn i EF. Prisniveauet er foruroligende lavt, og produktionen er faldet med yderligere 5 % i begyndelsen af 1988 i forhold til samme periode i 1987. Dette betyder, at kapacitetsudnyttelsen maa anses for utilstraekkelig, navnlig i betragtning af det store og stadigt voksende pres fra tredjelande.

Det beloeb paa 5,3 mio ffr., der paataenkes ydet i henhold til PAT-ordningen, maa betragtes som statsstoette efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1. Selv om dette beloeb er forholdsvis beskedent, vil det dog give virksomheden betydelige fordele, fordi investeringsomkostningerne herved nedbringes med 3,96 % i nettosubventionsaekvivalent og giver virksomheden mulighed for at oege sin kapacitet med 72,9 %, uden at den skal afholde alle de omkostninger, der er forbundet hermed, saaledes som dens konkurrenter, der ikke modtager stoette, ville vaere noedt til, hvis de oenskede at foretage saadanne investeringer. Stoetten vil derfor styrke virksomhedens konkurrencemaessige situation i handelen mellem medlemsstaterne, som saaledes vil blive paavirket deraf. Da handelen med kaemmet bomuldsgarn er betydelig i EF paa grund af den skarpe konkurrence, og da virksomheden deltager aktivt i denne handel, vil den paataenkte stoette kunne paavirke samhandelen og fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkaarene efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1.

IV

I henhold til EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1, er stoette, som opfylder de deri fastsatte kriterier, uforenelig med faellesmarkedet.

De i artikel 92, stk. 2, fastsatte undtagelser kan ikke anvendes i det foreliggende tilfaelde, dels paa grund af stoettens art, dels fordi den lov, hvori stoetten er hjemlet, ikke har et formaal som omhandlet i undtagelserne.

I artikel 92, stk. 3, er det fastsat, hvilke stoetteforanstaltninger der kan betragtes som forenelige med faellesmarkedet. Om stoetten er forenelig med Traktaten, skal vurderes ud fra Faellesskabets og ikke fra den enkelte medlemsstats synspunkt. For at sikre, at faellesmarkedet fungerer tilfredsstillende og under hensyntagen til principperne i EOEF-Traktatens artikel 3, litra f), skal de i Traktatens artikel 92, stk. 3, fastsatte undtagelser fra artikel 92, stk. 1, fortolkes snaevert i forbindelse med undersoegelsen af en stoetteordning eller en individuel stoetteforanstaltning. Der kan kun indroemmes undtagelse, naar Kommissionen kan fastslaa, at den begunstigede virksomhed ikke uden en saadan stoette ville blive foranlediget af markedsforholdene til at traeffe dispositioner, der kan bidrage til virkeliggoerelsen af et af de i undtagelserne omhandlede maal.

Anvendes undtagelsesbestemmelserne paa stoetteforanstaltninger, der ikke bidrager til virkeliggoerelsen af et saadant maal, eller er stoetten ikke noedvendig for at naa dette maal, vil det give visse medlemsstaters industrier eller virksomheder uberettigede fordele og blot tjene til at forbedre disses finansielle situation, ligesom det vil medfoere, at samhandelen mellem medlemsstaterne paavirkes, og at konkurrencevilkaarene fordrejes, uden at dette paa nogen maade er begrundet i hensynet til Faellesskabets interesse, jf. artikel 92, stk. 3.

Den franske regering har ikke kunnet bevise, og Kommissionen har ikke kunnet konstatere, at stoetten opfylder betingelserne for at kunne vaere omfattet af en af undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3.

V

Produktionen af kaemmet bomuldsgarn er en delsektor inden for tekstilindustrien. Derfor er den finansielle stoette, som paataenkes ydet Caulliez Frères, undergivet betingelserne for stoette til tekstil- og beklaedningsindustrien, og dette er ogsaa aarsagen til, at den franske regering i sin anmeldelse af stoetteprojektet af 3. marts 1988 specielt henviste til retningslinjerne for en saadan stoette.

Disse retningslinjer omfatter en raekke kriterier, som Kommissionen har fastlagt i samarbejde med nationale eksperter for at vejlede medlemsstaternes regeringer med hensyn til eventuel stoette til sektoren. I retningslinjerne fra 1971 paapeger Kommissionen, at stoette til tekstil- og beklaedningsindustrien, der er praeget af skarp konkurrence i EF som helhed, indebaerer en risiko for konkurrencefordrejning, hvilket er uacceptabelt for konkurrenter, der ikke modtager stoette. Stoette, der generelt har betydelig indvirkning paa denne sektor, er berettiget, hvis den forbedrer tekstilindustriens struktur. En saadan stoette kan ifoelge retningslinjerne omfatte stoette med henblik paa at nedbringe overskudskapaciteten inden for bestemte sektorer eller delsektorer og at fremme omstilling fra mindre betydningsfulde aktiviteter til aktiviteter, der ikke vedroerer tekstilindustrien. Stoette af denne art skal dog opfylde visse betingelser, der er naermere fastlagt i retningslinjerne af 1971, og de maa navnlig ikke medfoere kapacitetsforoegelse.

Den senere udvikling, bl.a. flere stoetteordninger og individuelle stoetteforanstaltninger, der blev indfoert paa grund af den alvorlige oekonomiske situation og af beskaeftigelsesmaessige hensyn, og som Kommissionen fandt i strid med Faellesskabets interesse paa forskellige omraader, bekraeftede Kommissionens betaenkeligheder, saaledes at den skaerpede retningslinjerne i 1977. For at loese strukturproblemer og overskudskapacitet understregede Kommissionen, at stoette til oprettelse af ny kapacitet inden for de sektorer af tekstil- og beklaedningsindustrien, hvor der er overskudskapacitet, og hvor markedet er stagnerende, boer undgaas. Den paapegede, at der inden for disse sektorer kun maatte ydes stoette til virksomheder, der omstillede deres aktiviteter til omraader uden for tekstil- og beklaedningsindustrien.

For kaemmet bomuldsgarn er efterspoergslen stagnerende og endda faldende, som anfoert ovenfor og nedenfor i denne beslutning, og kapacitetsudnyttelsen for dette produkt er utilstraekkelig.

Faellesskabets tekstil- og beklaedningsindustri har gennemgaaet en hastig udvikling i de seneste ti aar. Produktionen er faldet som foelge af det konkurrencemaessige pres udefra baade paa de traditionelle eksportmarkeder og paa EF-markedet. En million arbejdspladser, der tegner sig for naesten 40 % af den samlede beskaeftigelse i denne branche, blev nedlagt fra 1975 til 1985. Da krisen har vaeret baade alvorlig og langvarig, har det tvunget virksomhederne inden for sektoren til at bestraebe sig paa at omstrukturere og modernisere deres produktionsanlaeg. Som foelge heraf har industrien kunnet tilpasse sig og gradvis kunnet genoprette sin konkurrenceevne og rentabilitet. Det erkendes, at Faellesskabets retningslinjer for stoette til sektoren har spillet en vigtig rolle med hensyn til at skabe en vis balance og opretholde eller genetablere en egentlig markedsoekonomi. Da industrien dog fortsat er saerdeles saarbar, ikke mindst fordi den stadig er udsat for skarp international konkurrence, er Kommissionen af den opfattelse, at ukontrolleret statsstoette ville stride mod Faellesskabets interesse, navnlig fordi den ville medfoere en alvorlig risiko for, at EF-producenternes tidligere og igangsvaerende bestraebelser paa at tilpasse sig aendringerne i markedsforholdene inden for tekstilvarer og beklaedning bliver nytteloese. Kommissionen vil derfor fortsat laegge stor vaegt paa, at medlemsstaterne overholder ovennaevnte retningslinjer.

I en situation, hvor produktionen af kaemmet bomuldsgarn i EF er under staerkt pres, baade paa grund af importen og paa grund af de vanskelige markedsforhold, der igen skyldes voksende import af stof, beklaedning og boligtekstiler, saaledes at kapaciteten overstiger efterspoergslen, ligesom der er tale om lave avancer og skarp konkurrence, vil en kunstig nedsaettelse af omkostningerne for en producent af kaemmet bomuldsgarn svaekke andre producenters konkurrencemaessige stilling og medfoere et fald i kapacitetsudnyttelsen og i priserne til skade for producenter, som hidtil har overlevet ved at foretage strukturomlaegning og produktivitetsforbedringer med egne midler, men som nu kan blive noedt til at traekke sig ud af marke

I modsaetning til den franske regerings bemaerkninger om, at Frankrigs andel af produktionen i EF inden for denne varegruppe er konstant faldende, maa det ogsaa paapeges, at denne andel har holdt sig praktisk talt uaendret siden begyndelsen af 1980'erne. For nylig blev den oven i koebet foroeget en smule paa grund af en stigning i produktionen paa 20,3 % i 1987, medens f.eks. Det Forenede Kongeriges og Tysklands andele er faldet (henholdsvis fra 5,4 % til 4,9 % og fra 28,4 % til 27 %). I Det Forenede Kongerige er situationen inden for bomuldsspinding desuden saa daarlig, at mange spinderier har indskraenket driften, medens andre forlaengede deres ferielukning i 1988 for at nedbringe produktionen. Den tyske produktion af kaemmet bomuldsgarn faldt med 8 % i foerste halvaar 1988. Disse forhold tyder ikke blot paa, at den franske industri befinder sig i en forholdsvis god situation, de understreger ogsaa, at der er tale om en foelsom sektor. I denne forbindelse skal det ogsaa bemaerkes, at Frankrigs eksport af bomuldsgarn til andre EF-lande er steget betydeligt i de senere aar, isaer i 1987, hvor den steg med 15 % og gjorde Frankrig til en af de stoerste deltagere i denne samhandel.

Med hensyn til de bemaerkninger, den franske regering fremsatte under proceduren med hensyn til behovet for at modernisere og rationalisere Caulliez Frères' produktion, for at virksomheden kunne foelge med den teknologiske udvikling, skal Kommissionen erindre om, at den altid, navnlig inden for tekstilvarer og beklaedning, har vaeret af den opfattelse, at investeringer, som en virksomhed gennemfoerer med dette formaal for oeje og uden at foretage nogen fundamentale aendringer, ikke berettiger til stoette. Inden for tekstilindustrien har stoette til modernisering, rationalisering og kapacitetsforoegelse i delsektorer, der staar over for ovennaevnte problemer, altid vaeret anset for ikke at ville medfoere nogen varig forbedring for industrien, hverken paa nationalt plan eller paa faellesskabsplan. Den vil i stedet paavirke konkurrencevilkaarene inden for faellesmarkedet uden at forbedre industriens konkurrencemaessige stilling, hvilket er en forudsaetning for, at den kan opnaa gode resultater paa det internationale tekstilmarked.

Endelig skal det paapeges, at en godkendelse af det paagaeldende stoetteprojekt ville danne praecedens og foere til en storstilet vaekst i statsstoetten inden for denne saerdeles foelsomme tekstilsektor og dermed alvorlig konkurrencefordrejning.

Paa grund af ovenstaaende maa det konkluderes, at det paagaeldende stoetteprojekt ikke er i overensstemmelse med Faellesskabets retningslinjer for stoette til tekstil- og beklaedningsindustrien. Den stoette, der paataenkes ydet til Caulliez Frères, vil foroege kapaciteten med 72,9 % inden for en sektor, der staar over for alvorlige problemer i Faellesskabet som helhed, og maa saaledes anses for at paavirke samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse. Stoetten kan derfor ikke vaere omfattet af undtagelsesbestemmelsen i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

Hvad angaar undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra a), vedroerende stoette til fremme af udviklingen i visse omraader, maa det bemaerkes, at levestandarden i det paagaeldende omraade, Prouvy (Nord), ikke er usaedvanlig lav, og at der heller ikke hersker en alvorlig underbeskaeftigelse som omhandlet i den naevnte bestemmelse.

Med hensyn til undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra c), vedroerende stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene skal det bemaerkes, at Faellesskabets retningslinjer for stoette til tekstil- og beklaedningsindustrien danner grundlag for en faellesskabspolitik, der har udtrykkelig tilslutning fra samtlige medlemsstater.

I den situation, som sektoren for kaemmet bomuldsgarn for oejeblikket befinder sig i, vil subsidierede investeringer til oprettelse af ny produktionskapacitet for garn ikke fremme udviklingen af visse erhvervsgrene, da den ikke kan goere et produktionsanlaeg finansielt og oekonomisk levedygtigt paa laengere sigt og heller ikke kan sikre beskaeftigelsen. Arbejdsloesheden paa 17 %, som den franske regering har henvist til, vil derfor ikke blive varigt nedbragt, og de i artikel 92, stk. 3, litra c), anfoerte maal vil derfor ikke kunne naas. I denne forbindelse skal Kommissionen ogsaa naevne projektets kapitalintensitet med 9 mio ffr. pr. beskaeftiget. Det er ganske vist formaalet at oprette i alt 53 nye arbejdspladser over en treaarig periode, men dette opvejer ikke projektets negative virkninger, der er naevnt overfor, og som ogsaa maa tages i betragtning, naar man skal vurdere, om undtagelsesbestemmelsen om oekonomiske regioner i artikel 92, stk. 3, litra c), kan anvendes.

Desuden var bomuldsspinding den oprindelige industriproces, og stoerstedelen af denne virksomhed er i dag koncentreret paa omraader med industriel tilbagegang i EF. I en saadan situation ville den paagaeldende stoette ikke fremme den regionale udvikling paa faellesskabsplan. I betragtning af de forhold, der goer sig gaeldende inden for den paagaeldende industri, og som naevnt ovenfor, vil stoetten til en kapacitetsforoegelse paa 72,9 % kunne fordreje samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse. Den paataenkte stoette kan derfor ikke vaere omfattet af undtagelsesbestemmelsen om oekonomiske regioner i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

Denne konklusion kan ikke aendres ved, at stoetten paataenkes ydet under regionalstoetteordningen PAT, som Kommissionen har godkendt, hvilket den franske regering har paapeget under proceduren. Det er ganske vist korrekt, at Prouvy-regionen (Nord) er stoetteberettiget i henhold til denne ordning, men Kommissionen gjorde i artikel 7 i sin endelige beslutning 85/18/EOEF om godkendelse af PAT-ordningen udtrykkeligt opmaerksom paa, at de saerlige regler for bestemte sektorer skulle overholdes. En af disse sektorer er tekstil- og beklaedningsindustrien, hvor ovennaevnte retningslinjer skal overholdes, hvilket ogsaa er aarsagen til, at den franske regering ansaa det for noedvendigt at anmelde dette projekt. Som anfoert ovenfor er retningslinjerne ikke overholdt i det foreliggende tilfaelde, og stoetteprojektet kan derfor ikke uden videre falde ind under denne regionalstoetteordning. I denne forbindelse skal Kommissionen specielt henvise til, at det i retningslinjerne er fastsat, at stoettens regionale aspekter skal vurderes paa baggrund af dens indvirkning paa konkurrencen og samhandelen inden for den paagaeldende sektor, saaledes at der kan foeres kontrol med regionalstoettens indvirkning paa bestemte sektorer selv i daarligt stillede omraader.

Hvad angaar undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3, litra b), er det indlysende, at den paagaeldende stoette ikke har til formaal at fremme virkeliggoerelsen af et vigtigt projekt af faelleseuropaeisk interesse eller at afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i Frankrigs oekonomi. Stoette til en enkelt producent af bomuldsgarn vil derfor ikke kunne afhjaelpe en situation som omhandlet i artikel 92, stk. 3, litra b).

Endelig skal Kommissionen paapege, at den af tilsvarende aarsager tidligere har maattet afslaa at godkende stoette, der paataenktes ydet eller rent faktisk var blevet ydet virksomheder inden for tekstil- og beklaedningsindustrien. Den skal i denne forbindelse henvise til nogle af sine beslutninger, nemlig beslutningerne om Boussac Saint Frères 87/585/EOEF) (1), ENI-Lanerossi (89/43/EOEF) (2), Van den Berghe (88/173/EOEF) (3), den franske afgiftsfinansierede stoetteordning (85/380/EOEF) (4), den britiske stoetteordning til fordel for tekstilindustrien (85/305/EOEF) (5) og den belgiske stoetteordning af 1984 (84/564/EOEF) (6).

VI

Paa baggrund af ovenstaaende maa det derfor konkluderes, at den stoette, der paataenkes ydet til Caulliez Frères, og som blev anmeldt til Kommissionen ved skrivelse af 3. marts 1988, ikke opfylder de noedvendige betingelser for at kunne vaere omfattet af en af undtagelsesbestemmelserne i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 2 og 3 -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den stoette paa 5,3 mio ffr., der paataenkes ydet Caulliez Frères, og som blev anmeldt til Kommissionen ved skrivelse af 3. marts 1988, er uforenelig med faellesmarkedet i henhold til EOEF-Traktatens artikel 92.

Den franske regering kan derfor ikke gennemfoere dette projekt.

Artikel 2

Den franske regering underretter inden to maaneder fra meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, som den har truffet for at efterkomme den.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 8. marts 1989.

Paa Kommissionens vegne

Sir Leon BRITTAN

Naestformand

(1) EFT nr. L 11 af 12. 1. 1985, s. 28.

(1) EFT nr. L 352 af 15. 12. 1987, s. 42.

(2) EFT nr. L 16 af 20. 1. 1989, s. 52.

(3) EFT nr. L 78 af 23. 3. 1988, s. 44.

(4) EFT nr. L 217 af 14. 8. 1985, s. 20.

(5) EFT nr. L 155 af 14. 6. 1985, s. 55.

(6) EFT nr. L 312 af 30. 11. 1984, s. 27.