*****

KOMMISSIONENS HENSTILLING

af 18. juli 1990

om ophaevelse af henstillinger vedroerende handelspolitiske foranstaltninger over for indfoerslen af kul fra tredjelande i Forbundsrepublikken Tyskland

(90/443/EKSF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab, saerlig artikel 74, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Ved Den Hoeje Myndigheds henstilling af 28. januar 1959 til regeringerne for Faellesskabets medlemsstater angaaende handelspolitiske foranstaltninger over for indfoerslen af kul fra tredjelande (1) paalagde Den Hoeje Myndighed regeringen for Forbundsrepublikken Tyskland midlertidigt paa indfoerslen af kul fra tredjelande at anvende en told paa hoejst 20 DM pr. ton, i det omfang denne indfoersel oversteg et kontingent til nulsats paa 5 mio tons.

Den bemyndigede tillige regeringen for Forbundsrepublikken Tyskland til at foere oprindelseskontrol i det omfang, det var noedvendigt med henblik paa anvendelsen af den foranstaltning, der var genstand for henstillingen.

Den henstillede endelig til regeringerne for de oevrige medlemsstater om i fornoedent omfang at traeffe de noedvendige forholdsregler til, at regeringen for Forbundsrepublikken Tyskland kunne anvende de foranstaltninger, som var genstand for henstillingen.

Henstillingen blev rettet paa grundlag af foelgende betragtninger:

- kulvirksomhederne i Faellesskabet var udsat for alvorlige afsaetningsvanskeligheder;

- denne situaion var saerlig udtalt paa Forbundsrepublikken Tysklands omraade, hvor der indfoertes kul fra tredjelande i forholdsvis oegede maengder og paa saadanne betingelser, at disse indfoersler i alvorlig grad truede med at skade kulproduktionen inden for det faelles marked og navnlig udgjorde en fare for fortsat beskaeftigelse;

- de handelspolitiske foranstaltninger, som regeringen for Forbundsrepublikken Tyskland traf, var ikke i sig selv tilstraekkelige til at afhjaelpe dette forhold.

Ved henstilling af 3. november 1959 (2), 3. november 1960 (3), 13. december 1961 (4) og 30. oktober 1962 (5) traf Den Hoeje Myndighed foranstaltninger vedroerende henholdsvis aarene 1960, 1961, 1962 og 1963.

Hvad angaar de foelgende aar har EF-Domstolen fastslaaet, at naevnte henstillinger fortsat kunne tjene som retsgrundlag for nationale forskrifter, hvorefter der kunne opkraeves en differencetold for indfoert stenkul med oprindelse i et tredjeland, som var overgaaet til fri omsaetning i en anden medlemsstat (6).

II

Siden vedtagelsen af ovennaevnte henstillinger har grundlaget for en toldbeskyttelse af Forbundsrepublikken Tysklands omraade aendret sig vaesentligt, baade i henseende til samhandelen og hvad angaar faellesskabsforanstaltninger til fordel for Faellesskabets kulindustri.

Hvad angaar udviklingen i kulindfoerslerne i Forbundsrepublikken Tyskland maa det konstateres, at medens den del af indfoerslerne, der var bestemt til Forbundsrepublikken Tyskland, i 1958 udgjorde 40 % af de samlede indfoersler i Faellesskabet, var denne andel - beregnet i forhold til indfoerslerne i det gamle faellesskab bestaaende af seks medlemsstater - faldet til ca. 9 % i 1989. Set paa denne baggrund indfoeres der ikke laengere kul i forholdsvis oeget maengde, jf. artikel 74, nr. 3.

Med de faellesskabsforanstaltninger, der er truffet siden 1965 til imoedegaaelse af problemerne i kulindustrien, er der indfoert paa hinanden foelgende faellesskabsordninger for statsstoette til kulindustrien - beslutning nr. 3/65 (1), beslutning nr. 27/67 (2), beslutning nr. 3/71/EKSF (3), beslutning nr. 528/76/EKSF (4), beslutning nr. 2064/86/EKSF (5).

Med de stoetteordninger, der er indfoert ved disse beslutninger, har der bl. a. kunnet skabes et gunstigt grundlag for tilpasning af Faellesskabets staalindustri til de faktiske forhold paa energimarkedet. Stoette, der planlaegges af medlemsstaterne, kan betragtes som forenelig med Faellesmarkedets hensigtsmaessige funktion, hvis den saerlig hjaelper til at forbedre konkurrenceevnen i kulindustrien, som bidrager til en bedre forsyningssikkerhed eller loesning af sociale og regionale problemer i tilslutning til udviklingen i kulindustrien.

III

Under henvisning til det ovenfor anfoerte maa det konstateres, at de i artikel 74, nr. 3, omhandlede betingelser ikke laengere er til stede.

I betragtning af denne bestemmelses karakter af undtagelsesbestemmelse og under henvisning til maalsaetningen i EKSF-Traktatens artikel 3, litra a), er det ikke laengere berettiget at opretholde de ovenfor naevnte henstillinger.

Disse henstillinger boer derfor ophaeves fra 1. januar 1991, idet denne frist er noedvendig til at saette regeringen for Forbundsrepublikken Tyskland i stand til at traeffe de noedvendige foranstaltninger -

RETTET FOELGENDE HENSTILLING:

Artikel 1

Henstillingen fra Den Hoeje Myndighed af 28. januar 1959, 3. november 1959, 3. november 1960, 13. december 1961 og 30. oktober 1962 ophaeves med virkning fra 1. januar 1991.

Artikel 2

Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 18. juli 1990.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Naestformand

(1) EFT nr. 8 af 11. 2. 1959, s. 197/59.

(2) EFT nr. 58 af 14. 11. 1959, s. 1150/59.

(3) EFT nr. 73 af 19. 11. 1960, s. 1425/60.

(4) EFT nr. 82 af 19. 12. 1961, s. 1600/61.

(5) EFT nr. 116 af 12. 11. 1962, s. 2683/62.

(6) Dom af 28. 6. 1984 - Sag 36/83, MABANAFT / Hauptzollamt Emmerich, Samling af Domstolens Afgoerelser 1984, s. 2527.

(1) EFT nr. 31 af 25. 2. 1965, s. 480/65.

(2) EFT nr. 261 af 28. 10. 1967, s. 1.

(3) EFT nr. L 3 af 5. 1. 1971, s. 7.

(4) EFT nr. L 63 af 11. 3. 1976, s. 1.

(5) EFT nr. L 177 af 1. 7. 1986, s. 1.