*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 10. juni 1986

om den belgiske regerings stoette til en producent af sanitetsudstyr og bordservice af keramisk materiale

(Kun den franske og nederlandske udgave er autentisk)

(86/366/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter i henhold til bestemmelserne i naevnte artikel at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Kommissionen fastslog ved beslutning af 16. februar 1983 og 24. oktober 1984, at den statsstoette paa 475 mio bfr og 83 mio bfr, som i 1981 og 1983 uden forudgaaende underretning blev ydet en keramisk virksomhed i La Louvière ved overtagelse af kapitalandele i virksomheden, ikke var forenelig med det faelles marked og derfor skulle bringes til ophoer. Disse beslutninger gav anledning til anlaeggelse af sag nr. 52/84 og 40/85 ved Domstolen og er endnu ikke blevet taget til foelge.

Kommissionen har endvidere faaet kendskab til, at den belgiske regering har til hensigt paa ny at intervenere til fordel for den paagaeldende virksomhed - stadig med de regionale instanser som mellemled - ved at overtage kapitalandele for i alt 295,3 mio bfr. i virksomheden, og har ved skrivelse af 14. juni 1984 meddelt den belgiske regering, at den i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3, skal underrettes om saadanne foranstaltninger og samtidig anmodet den belgiske regering om at foretage en saadan underretning inden for en frist paa 15 dage.

Den belgiske regering besvarede Kommissionens anmodning ved telex af 29. juni og 19. juli 1984 og meddelte, at den havde besluttet af medvirke til den planlagte udvidelse af virksomhedens kapital med 295,3 mio bfr., som dog endnu ikke havde fundet sted; den belgiske regering understregede, at det var efter udtrykkelig anmodning fra Kommissionen, at den foretog denne underretning, for efter regeringens opfattelse udgjorde den paagaeldende overtagelse af kapitalandele paa ingen maade stoette i den i EOEF-traktatens artikel 92 anfoerte forstand, hvorfor der ikke var pligt til at foretage forudgaaende underretning i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3; kapitaludvidelsen skulle isaer give virksomheden mulighed for at foretage investeringer i bordserviceafdelingen.

Kommissionen besluttede den 23. august 1984 at ivaerksaette proceduren i EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til stoetteprojektet. Kommissionen fandt, at den paagaeldende oekonomiske intervention udgjorde stoette i den i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, anfoerte forstand og at stoetten ikke syntes t opfylde betingelserne for at kunne falde ind under en af undtagelsesbestemmelserne i traktatens artikel 92, stk. 2 og 3, hvorfor den ved skrivelse af 27. august 1984 opfordrede den belgiske regering til at fremsaette sine bemaerkninger til Kommissionen.

II

Den belgiske regering besvarede Kommissionens skrivelse ved telex af 26. september 1984, hvori den paa ny gav udtryk for det synspunkt, at den paagaeldende overtagelse af kapitalandele ikke udgjorde statsstoette, men maatte sammenlignes med en privat aktionaers investering i betragtning af de betydelige omkostninger, som en eventuel lukning af virksomheden ville medfoere. Den belgiske regering understregede endvidere, at den paataenkte kapitaludvidelse isaer havde til formaal at finansiere investeringer i sanitetsafdelingen, som ikke ville medfoere nogen kapacitetsforoegelse, og at der var sket en maerkbar forbedring af virksomhedens samlede driftsresultat. Ved skrivelse af 22. marts 1985 meddelte den belgiske regering endvidere, at de belgiske regionale myndigheder den 16. januar 1985 havde besluttet at likvidere virksomheden, hvorfor kapitaludvidelsen paa 295,3 mio bfr. ikke havde fundet sted.

Under konsultationen af de andre interesserede parter meddelte fire andre medlemsstaters regeringer samt tre nationale industrisammenslutninger, en europaeisk sammenslutning og to virksomheder inden for samme sektor, at de delte Kommissionens bekymring over den stoette, der i Belgien var ydet den paagaeldende virksomhed, og de understregede den alvorlige konkurrencefordrejning, der var en foelge af den belgiske regerings gentagne stoette, eftersom den paagaeldende virksomhed med denne stoette meget let kunne finde afsaetning for sine produkter.

III

Statsintervention i form af overtagelse af kapitalandele kan indeholde statsstoetteelementer; i det paagaeldende tilfaelde var virksomhedens oekonomiske situation og overskudskapaciteten inden for sektoren for bordservice og sanitetsudstyr af keramisk materiale saa store handicap, at det var lidet sandsynligt, at virksomheden paa det private kapitalmarked ville kunne skaffe sig de noedvendige beloeb til at kunne overleve.

Den paagaeldende virksomhed havde haft betydelige tab flere aar i traek; disse tab udgjorde 134 mio bfr. i 1979, 243 mio bfr. i 1980, 302 mio bfr. i 1981, 168 mio bfr. i 1982 og 98 mio bfr. i 1983, hvilket svarer til henholdsvis 23 %, 39 %, 45 %, 20 % og 11 % af omsaetningen i de paagaeldende aar. Endvidere voksede gaelden til den sociale sikring i perioden 1979-1983 fra 120,8 mio bfr. i 1979 til 248,5 mio bfr. i 1983, et bortfald af den i 1981 ydede stoette paa 475 mio bfr. som Kommissionen havde kraevet i sin beslutning af 16. februar 1983, og et bortfald af den i 1983 ydede stoette paa 83 mio bfr., som Kommissionen havde kraevet i sin beslutning af 24. oktober 1984, ville yderligere have forvaerret virksomhedens oekonomiske situation.

Under disse omstaendigheder tilfoerte kapitaltilskud, der direkte eller indirekte stammede fra offentlige midler, gav virksomheden oekonomiske ressourcer, som paa ingen maade svarede til den paagaeldende virksomheds kreditvaerdighed paa det private kapitalmarked.

Selv om den belgiske regering i sin skrivelse af 22. marts 1985 haevder, at kapitaludvidelsen paa 295,3 mio bfr. ikke har fundet sted, og at de regionale myndigheder har besluttet at afvikle den paagaeldende virksomhed, har Kommissionen konstateret, at der i 1984 blev ydet virksomheden et forskud paa 104 mio bfr. af dette beloeb, hvilket satte den i stand til at fortsaette produktionen og salget af bordservice og sanitetsudstyr af porcelaen, indtil et nyt selskab, der i marts 1985 var oprettet i de regionale myndigheders regi, i august 1985 overtog virksomhedens »sanitetsafdeling«. Dette forskud, som aldrig er blevet omtalt i meddelelserne fra den belgiske regering, men hvis eksistens bekraeftes af Société Régionale d'Investissement de Wallonié's aarsberetning fra 1984, gjorde det muligt kunstigt at fortsaette virksomhedens aktivitet flere maaneder, og derfor maa betragtes som en redningsaktion.

Den paagaeldende virksomhed var den stoerste af de tre belgiske producenter af sanitetsudstyr af porcelaen. Dens salg androg 6 111 tons i 1979, 6 289 tons i 1980, 6 544 tons i 1981, 7 386 tons i 1982, 7 733 tons i 1983 og 7 601 tons i 1984, hvoraf henholdsvis 57,7 %, 61,5 %, 71,2 %, 74,3 %, 79,3 % og 76 % blev eksporteret. Virksomhedens markedsandel paa det belgiske marked varierede mellem 20 og 25 %, og dens eksport tegnede sig for henholdsvis 7,9 %, 9,3 %, 12,3 %, 14,9 % og 15,2 % af samhandelen i Faellesskabet inden for den paagaeldende sektor i perioden 1979-1983.

I 1983 tegnede virksomheden sig ifoelge dens egne tal for 7 % af forsyningerne til det nederlandske marked og 6 % af det tyske marked for sanitetsudstyr af porcelaen, og den afsatte 15 % af sin produktion i Nederlandene, 46 % i Tyskland, 10 % i Frankrig, 3 % i Det forenede Kongerige og 5 % i elleve andre lande. Dens eksport uden for det faelles marked var minimal.

Virksomhedens gennemsnitlige eksportpriser laa konstant under gennemsnitspriserne for den samlede belgiske eksport og i samhandelen med sanitetsudstyr af porcelaen inden for Faellesskabet i perioden 1979-1983, idet de laa paa 72-82 % af EF-niveauet og 80-85 % af det belgiske niveau.

Den belgiske-luxembourgske oekonomiske Unions eksport af sanitetsartikler af porcelaen (NIMEXE-nummer 69.10-10) til de andre medlemsstater er steget betydeligt siden 1979, selv om markedet som foelge af nedsat aktivitet inden for byggeriet har vaeret stagnerende. Denne eksport udgjorde 8 650 tons i 1979, 9 339 tons i 1980, 10 556 tons i 1981, 11 042 tons i 1982, 14 090 tons i 1983 og 14 110 tons i 1984, svarende til henholdsvis 19,4, 22,4, 27,8, 29,9, 34,8 og 35,1 vaegtprocent af samhandelen med sanitetsartikler af porcelaen inden for Faellesskabet.

Kommissionen raader ikke over tal for virksomhedens produktion, salg, eksport af eller priser paa bordservice.

Den belgisk-luxembourgske oekonomiske Unions eksport af bordservice (NIMEXE-nummer 69.11 og 69.12) til de andre medlemsstater i 1979-1984 har konstant ligget paa 5-6 000 tons pr. aar, hvilket svarer til ca. 5 % af samhandelen inden for Faellesskabet.

Under disse omstaendigheder har den paagaeldende stoette, som utvivlsomt har gavnet den paagaeldende virksomhed, paavirket samhandelen mellem medlemsstaterne og truet med at fordreje konkurrencevilkaarene paa det faelles marked i den i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, anfoerte forstand. Efter EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, er stoette, der opfylder de der anfoerte kriterier, principielt uforenelig med det faelles marked. De i artikel 92, stk. 2, anfoerte undtagelser fra dette princip finder ikke anvendelse i dette tilfaelde, hvilket skyldes arten af den ydede stoette, der ikke sigter mod de heri anfoerte undtagelser.

I EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, anfoeres de former for stoette, som kan betragtes om forenelige med det faelles marked. Spoergsmaalet om forenelighed med traktaten maa vurderes for Faellesskabet under ét og ikke ud fra en enkelt medlemsstats interesser. For at garantere, at det faelles marked kan fungere tilfredsstillende og under hensyntagen til principperne i EOEF-traktatens artikel 3, litra f), maa undtagelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, ved undersoegelsen af en stoetteordning eller en individuel ansoegning om stoette fortolkes strengt.

Disse undtagelser finder navnlig kun anvendelse i de tilfaelde, hvor Kommissionen kan konstatere, at den fremtidige stoettemodtager ikke uden stoetten og alene paa grund af markedskraefterne kunne foranledige til at handle paa en saadan maade, at han derved bidrager til gennemfoerelsen af et af de i disse undtagelser anfoerte maal.

Hvis man anvendte de paagaeldende undtagelser paa stoette, som ikke tilgodeser dette, eller som ikke er noedvendig for gennemfoerelsen af et af de anfoerte maal, ville man derved yde visse medlemsstaters industrier urimelige fordele ved at forbedre deres oekonomiske situation og samtidig paavirke samhandelen mellem medlemsstater og fordreje konkurrencevilkaarene, uden at dette paa nogen maade ville vaere berettiget ud fra hensynet til den faelles interesse i den i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, anfoerte forstand.

Den belgiske regering har ikke kunnet fremfoere og Kommissionen ikke kunnet finde nogen begrundelse for, at den paagaeldende stoette skulle falde ind under en af de i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, anfoerte undtagelseskategorier.

For saa vidt angaar de i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), anfoerte undtagelser vedroerende stoette til fremme af udviklingen af visse regioner, maa det anses, at La Louvière omraadet - selv om det er berettiget til visse former for belgisk regionalstoette paa grund af sin socio-oekonomiske situation - ikke kan anses som et omraade, hvor levestandarden er usaedvanlig lav, eller hvor der hersker alvorlig underbeskaeftigelse i den i undtagelsen i litra a) anfoerte forstand; for saa vidt angaar den under litra c) anfoerte undtagelse, er den paagaeldende stoette ikke af en saadan art, at den, som anfoert i denne bestemmelse kan bidrage til udviklingen af visse oekonomiske regioner, dvs. at stoetten ikke er beregnet til nyinvestering eller oprettelse af arbejdspladser, som det kraeves i Kommissionens meddelelse af 1979 om principperne for samordning af stoette med regionalt sigte (1).

For saa vidt angaar undtagelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra b), er det tydeligt, at det ikke er formaalet med den paagaeldende stoette at fremme virkeliggoerelsen af et vigtigt projekt af faelleseuropaeisk interesse eller at afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i den belgiske oekonomi. Belgien er en af de centralt beliggende regioner inden for Faellesskabet, som ikke efter Faellesskabets maalestok har de alvorligste sociale eller oekonomiske problemer, men hvor der samtidig er konkret fare for, at man for let skal gribe til stoetten som middel, og hvor enhver form for stoette i hoejere grad end andre steder risikerer at paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

For saa vidt angaar de i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), anfoerte undtagelser vedroerende stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, maa man paa baggrund af udviklingen inden for sektoren for bordservice og sanitetsudstyr af keramisk materiale og specielt i betragtning af overskudskapaciteten inden for Faellesskabet konkludere, at det vil vaere i modstrid med den faelles interesse kunstigt at opretholde produktionskapacitet ved hjaelp af statsstoette. Denne konklusion er ogsaa gyldig, selv om den paagaeldende virksomhed eventuelt ville have vaeret noedsaget til at lukke, hvis stoetten ikke var blevet ydet.

Det maa paa den baggrund konkluderes, at den belgiske regering ikke har fremfoert nogen acceptabel begrundelse.

Den belgiske regering gjorde i sin meddelelse af 19. juli 1984 gaeldende, at kapitaltilfoerslen paa 295,3 mio bfr. bl.a. skulle saette virksomheden i stand til at foretage rationaliseringsinvesteringer, som stort set ville blive koncentreret i bordserviceafdelingen, og som ikke ville medfoere nogen kapacitetsforoegelse; endelig gjorde den belgiske regering gaeldende, at denne kapitaltilfoersel var noedvendig, hvis virksomheden skulle overleve. Den belgiske regering gjorde paa et senere tidspunkt, nemlig ved telex af 26. september 1984, gaeldende, at formaalet med kapitaltilfoerslen isaer var at finansiere saadanne rationaliseringsinvesteringer i virksomhedens sanitetsafdeling, som ikke ville medfoere nogen kapacitetsforoegelse, og at denne kapitaltilfoersel var et led i virksomhedens modernisering og dens eventuelle opdeling; i oevrigt gjorde den belgiske regering gaeldende, at alternativet, hvis man ikke stillede de noedvendige ekstra midler til raadighed til modernisering af virksomheden, ville vaere en lukning af virksomheden.

Rent bortset fra at disse argumenter er modstridende, maa Kommissionen konstatere, at det ikke paa den baggrund var sandsynliggjort, at stoetten paa 295,3 mio bfr. ikke ville aendre samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse. Derfor opfylder forslaget om stoette paa 295,3 mio bfr. i form af den belgiske regerings tilfoersel af kapital til den paagaeldende virksomhed ikke betingelserne for at falde ind under en af undtagelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3.

Endelig maa man i forbindelse med det forskud paa 104 mio bfr. som blev ydet ulovligt i 1984, konstatere, at denne stoette satte den paagaeldende virksomhed i stand til at fortsaette sin produktion af sanitetsudstyr af keramisk materiale, indtil det nye selskab overtog denne produktion i august 1985. Forskuddet gjorde det i oevrigt muligt at fortsaette produktionen af bordservice af keramisk materiale indtil beslutningen om lukning af den paagaeldende virksomhed i januar 1985; salget af bordservice blev endog fortsat efter januar 1985.

Den stoettemodtagende virksomheds produktion blev holdt kunstigt i gang i flere aar ved hjaelp af gentagne ydelser af statsstoette; forskuddet paa 104 mio bfr. kan i lighed med disse stoetteydelser af ovennaevnte grunde heller ikke falde ind under en af undtagelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3.

Selv om den stoettemodtagende virksomhed i mellemtiden er blevet lukket, finder Kommissionen, at det er noedvendigt med en endelig negativ beslutning vedroerende de to omtalte stoetteforanstaltninger. Denne beslutning tager specielt sigte paa at faa tilbagebtalt den ulovligt ydede stoette paa 104 mio bfr. og paa at beskytte konkurrerende virksomheders rettigheder, for saa vidt som disse har lidt skade som foelge af kraenkelsen af traktatens bestemmelser om statsstoette -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den stoette i form af kapitaltilfoersel paa 295,3 mio bfr., der er ydet til en virksomhed beliggende i La Louvière, som fremstillede bordservice og sanitetsudstyr af keramisk materiale, men som nu er traadt i likvidation, erklaeres uforenelig med faellesmarkedet i henhold til EOEF-traktatens artikel 92. Belgien kan ikke gennemfoere det omtalte stoetteprojekt.

Artikel 2

Belgien tilpligtes at kraeve det forskud paa 104 mio bfr., som ulovligt blev ydet virksomheden i 1984, tilbagebetalt - for saa vidt som dette er muligt paa baggrund af, at virksomheden er traadt i likvidation.

Artikel 3

Belgien underretter senest to maaneder fra datoen for denne beslutnings meddelelse Kommissionen om, hvilke foranstaltninger det har truffet med henblik paa at efterkomme denne.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til kongeriget Belgien.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. juni 1986.

Paa Kommissionens vegne

Peter SUTHERLAND

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. C 31 af 3. 2. 1979, s. 9.