Kommissionens beslutning

af 30. oktober 2002

om Italiens statsstøtte til Industrie Navali Meccaniche Affini SpA (INMA)

(meddelt under nummer K(2002) 4039)

(Kun den italienske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2003/55/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret(1) interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler og under hensyntagen til disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Den 20. juli 1999 vedtog Kommissionen en endelig negativ beslutning, hvorved den krævede ovennævnte støtte tilbagebetalt(2), og indstillede hermed den procedure efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, som den havde indledt den 19. januar 1999 med hensyn til Italiens støtte til skibsværftet Industrie Navali Meccaniche Affini SpA (i det følgende benævnt INMA). På grundlag af en klage fra støttemodtageren annullerede Førsteinstansretten den 26. februar 2002 Kommissionens endelige beslutning(3). Ved brev af 31. juli 2002 fremsendte Italien supplerende oplysninger.

II. BESKRIVELSE

(2) INMA, der er beliggende i La Spezia, modtog oprindeligt finansiel støtte fra den italienske stat i form af garantier og dækning af tab gennem det offentlige holdingselskab Italia Investimenti SpA (i det følgende benævnt Itainvest), som også er INMA's eneaktionær.

(3) Fra 1987 til 1998 modtog INMA en lang række tilskud fra ministeriet for handelsflåden og derefter fra ministeriet for transport og navigation i henhold til de italienske love 599/82, 111/85, 234/89 og 132/94. Fra 1996 til 1998 ydede Itainvest INMA en række garantier, især kaution, i forbindelse med skibe, der var bestilt af rederierne Stolt Nielsen, Tirrenia, Pugliola og Corsica Ferries. Ved afslutningen af regnskabsåret 1996 beløb INMA's tab sig til 21,4 mia. ITL. På generalforsamlingen den 13. november 1997 havde aktionærerne besluttet at dække disse tab dels med et beløb på 4,68 mia. ITL over selskabets reserver, dels ved et kapitalindskud på 16,7 mia. ITL fra Itainvest. På generalforsamlingen den 24. marts 1998 fastslog aktionærerne, at INMA's regnskaber pr. 30. november 1997 allerede udviste et tab på 81,89 mia. ITL. Dette tab blev dækket af Itainvest. På generalforsamlingen den 23. juni 1998 udviste INMA's regnskaber for regnskabsåret 1997 et samlet tab på 103,7 mia. ITL. Itainvest dækkede saldoen på 21,81 mia. ITL.

(4) Den 6. november 1998 trådte INMA i likvidation, og kurator blev bemyndiget til at færdiggøre værftets igangværende ordrer. Ordrerne blev effektueret lidt efter lidt, og skibene blev leveret til de respektive rederier. Efter at værftet var trådt i likvidation, modtog det ikke nye ordrer, og da det sidste skib var leveret, indstillede værftet derfor alle sine erhvervsaktiviteter.

(5) Statsstøtten, som Kommissionen havde erklæret ulovlig ved beslutning af 20. juli 1999, indgik i konkursmassen. Bortset fra administrationsudgifterne i forbindelse med likvidationsproceduren var Itainvest, som oprindelig havde ydet støtten, eneste kreditor ved likvidationen.

(6) Efter at der i fem italienske aviser og i den europæiske fagpresse, herunder Lloyds List, var blevet offentliggjort en opfordring til interesserede om at byde på værftet, afhændede kurator den 12. oktober 1999 INMA til koncernen Rimorchiatori Panfilo & C Srl (værftet San March), som havde fremsat det højeste tilbud. Den pris, der blev betalt for INMA's virksomhed, var på 8 mio. EUR, dvs. langt over den værdi på 1,1 mio. EUR, der var anslået af en uafhængig ekspert. Senere, den 17. november 2000, blev INMA slettet af det offentlige register over skibsbygningsværfter.

III. KONKLUSION

(7) Kommissionen bemærker, at støttemodtageren har indstillet alle sine aktiviteter. Som led i likvidationen af selskabet, hvor Itainvest, der havde ydet støtten, var den eneste egentlige kreditor samt debitors eneaktionær, blev der krævet tilbagesøgning af al statsstøtte, der kunne være uforenelig med fællesmarkedet.

(8) Kommissionen konkluderer derfor, at alle de potentielle konkurrenceforvridninger som følge af Italiens støtte til INMA er afskaffet.

(9) Den formelle undersøgelsesprocedure efter traktatens artikel 88, stk. 2, med hensyn til den pågældende foranstaltning er derfor ikke længere relevant -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den procedure efter traktatens artikel 88, stk. 2, der blev indledt den 19. januar 1999 med hensyn til Industrie Navali Meccaniche Affini SpA, indstilles.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 30. oktober 2002.

På Kommissionens vegne

Mario Monti

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 63 af 5.3.1999, s. 2.

(2) EFT L 83 af 4.4.2000, s. 21.

(3) Sag T-323/99, Sml. 2002 II, s. 545.