KOMMISSIONENS BESLUTNING af 17. juni 1998 om den støtte, Luxembourg har ydet til ProfilARBED i forbindelse med virksomhedens miljøinvesteringer (meddelt under nummer K(1998) 1764) (Kun den franske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (1999/140/EKSF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 4, litra c),

under henvisning til Kommissionens beslutning nr. 2496/96/EKSF af 18. december 1996 om fællesskabsregler for støtte til jern- og stålindustrien (1), særlig artikel 6, og

ud fra følgende betragtninger:

I

Ved skrivelse af 30. december 1993, der indgik til Kommissionen den 4. januar 1994, underrettede de luxembourgske myndigheder Kommissionen om, at de havde til hensigt at yde støtte til stålvirksomheden ProfilARBED (ARBED) i forbindelse med denne virksomheds miljøbeskyttelsesinvesteringer.

Ved skrivelse af 14. juni 1994 (2) meddelte Kommissionen den luxembourgske regering, at den den 1. juni 1994 havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 6, stk. 4, i beslutning nr. 3855/91/EKSF (3) (herefter benævnt »fællesskabsregler for støtte til jern- og stålindustrien«, der nu er afløst af beslutning nr. 2496/96/EKSF) med hensyn til den omhandlede støtte.

Den 9. august 1993 anmodede ARBED om offentlig støtte svarende til 25 % af de udgifter på 613 mio. LUF, virksomheden havde investeret i miljøbeskyttelse i forbindelse med ombygning af stålvirksomheden i Esch-Schifflange, der rent konkret indebar bygning af et nyt elektrisk stålværk. Ved skrivelse af 19. december 1994 anførte den luxembourgske regering, at den havde til hensigt at yde ARBED en støtte på højst 15 % af de støtteberettigede investeringer, dvs. højst 91,950 mio. LUF i overensstemmelse med fællesskabsrammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse (4).

Som svar på beslutningen om at indlede proceduren fremførte de luxembourgske myndigheder følgende:

1) hele det omhandlede jern- og stålanlæg var blevet bygget ved slutningen af det 19. århundrede, og anlægget i Esch til fremstilling af flydende stål havde i hvert fald eksisteret i over to år, da de nye normer blev indført

2) det var teknisk umuligt at nå de miljøbeskyttelsesniveauer, der blev fastsat i de nye normer fra februar 1993, med det gamle LDAC-stålværk

3) i henhold til bestemmelserne i del II, andet afsnit, i betragtningerne til fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien var referenceteksten på området fællesskabsrammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse

4) endelig opfyldte det elektriske stålværk i Esch alle de deri nævnte kriterier. Det blev i den henseende understreget, at:

- de nye miljøbeskyttelsesnormer var trådt i kraft i 1990 og blev skærpet i 1993. Den flydende fase i Esch havde eksisteret i over to år på det tidspunkt, hvor de nye normer blev indført

- bygningen af det elektriske stålværk var udtryk for en tilpasning af produktionsprocessen, idet den eksisterende flydende fase på basis af LDAC-processen og kontinuerlig støbning blev omdannet til en flydende fase på basis af en elektrisk proces og kontinuerlig støbning

- den støtte, der blev søgt om, vedrørte udelukkende den del af investeringen, der ikke var økonomisk rentabel, mens investeringerne i forbindelse med udskiftning af anlæg og produktivitetsforøgelse, dvs. investeringer med et økonomisk sigte, fuldt ud blev finansieret af ARBED, således som fastsat i Fællesskabets rammebestemmelser.

Luxembourg gjorde endvidere opmærksom på, at ARBED i betragtning af de store investeringer, der var forbundet med at bringe de eksisterende LDAC-stålværker i overensstemmelse med miljøbeskyttelsesnormerne og for at undgå, at en stor del af investeringerne gik tabt i forbindelse med udskiftning af de eksisterende stålværker, havde besluttet at fremskynde udskiftningen af de eksisterende anlæg med nye anlæg, der levede op til miljøbeskyttelsesreglerne. ARBED's miljøbeskyttelsesinvesteringer i det nye stålværk beløb sig til 613 mio. LUF. Hvis de eksisterende anlæg var blevet bibeholdt, ville ARBED's investeringer have beløbet sig til 1,5 mia. LUF. Det var også af den grund, at den luxembourgske regering vurderede, at ydelse af støtte var i overensstemmelse med ånden i artikel 3 i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien.

II

Efter at have modtaget Luxembourgs bemærkninger vurderede Kommissionen situationen som følger:

1) ifølge artikel 3 i beslutning nr. 3855/91/EKSF, dvs. de fællesskabsregler for støtte til jern- og stålindustrien, der var gældende på det tidspunkt, hvor beslutningen blev truffet, kunne støtte ydet for at sikre tilpasning til nye lovbestemte miljøbeskyttelsesnormer af anlæg, som havde været i drift i mindst to år før disse normers ikrafttrædelse, betragtes som forenelig med fællesmarkedet

2) de samme fællesskabsregler for støtte til jern- og stålindustrien fastslog i del II i betragtningerne princippet om, at jern- og stålindustrien og andre industrisektorer skulle have lige adgang til støtte til miljøbeskyttelse. Det fulgte heraf, at de samme fællesskabsbestemmelser for støtte til miljøbeskyttelse i princippet skulle finde almindelig og ensartet anvendelse på enhver virksomhed, uanset om der var tale om en jern- og stålvirksomhed eller ej

3) det måtte i denne forbindelse erindres, at det i fællesskabsrammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse indledningsvis understreges, at der i overensstemmelse med forureneren betaler-princippet ikke kan ydes støtte til opfyldelse af lovmæssige krav i nye anlæg, og det fastslås udtrykkeligt, at virksomheder, der i stedet for blot at tilpasse eksisterende mere end to år gamle anlæg, vælger at erstatte dem med nye anlæg, der opfylder de nye normer, kan modtage en støtte, der højst svarer til den del af investeringsomkostningerne, som en tilpasning af gamle anlæg ville have medført.

Kommissionen mente derfor ikke, at artikel 3, stk. 1, i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien var til hinder for, at man betragtede støtte som forenelig med fællesmarkedet, hvis den ikke oversteg tærsklen på 15 % af bruttoinvesteringsomkostningerne, og blev ydet til virksomheder, der i stedet for at tilpasse eksisterende anlæg, som på tidspunktet for de nye miljønormers ikrafttrædelse var mere end to år gamle, besluttede at erstatte dem med nye anlæg, der opfyldte de nye normer, forudsat at en sådan støtte ikke oversteg omkostningerne ved en tilpasning af det gamle stålværk.

Kommissionen vurderede følgelig, at den omhandlede støtte var i overensstemmelse med artikel 3 i beslutning nr. 3855/91/EKSF og derfor kunne anses for forenelig med fællesmarkedet.

Kommissionen besluttede derfor den 21. december 1994 (5) at afslutte den procedure, der var indledt med hensyn til miljøbeskyttelsesstøtten til virksomheden ProfilARBED, uden at rejse indsigelse.

III

Kommissionens sidste beslutning blev indbragt for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans af British Iron and Steel Producers Association (BISPA) med den begrundelse, at bestemmelserne i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien ikke kunne fortolkes udvidende, således at man deri indarbejdede fællesskabsrammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse, der gælder for de sektorer, der er omfattet af EF-traktaten.

Ved dom af 25. september 1997 i sag T-150/95, UK Steel Association, tidligere BISPA, mod Kommissionen (6), annullerede Førsteinstansretten Kommissionens endelige beslutning i den omhandlede sag og fastslog, at støtten til ARBED ikke kunne godkendes, da:

a) det i det konkrete tilfælde var klart, at der var tale om statsstøtte til investeringer i et nyt anlæg, der skulle erstatte det gamle

b) fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien, der giver mulighed for at fravige forbuddet mod støtte til jern- og stålvirksomheder i EKSF-traktatens artikel 4, litra c), skal fortolkes strikt under nøje overholdelse af tekstens ordlyd

c) artikel 3 i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien, der udelukkende tillader støtte til tilpasning til de nye lovbestemte miljøbeskyttelsesnormer af værker, der har været i drift i mindst to år på det tidspunkt, hvor de nye normer trådte i kraft, ikke giver mulighed for at yde støtte til virksomheder, der i stedet for at tilpasse eksisterende værker vælger at erstatte dem med nye anlæg, der opfylder de nye miljøbeskyttelsesnormer

d) påstanden i den anfægtede beslutning, hvorefter artikel 3 i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien skulle kunne fortolkes i forbindelse med fællesskabsrammebestemmelserne for støtte til miljøbeskyttelse, der giver mulighed for at yde støtte til nye anlæg, må forkastes, da bestemmelserne i disse rammebestemmelser er i strid med den klare ordlyd i artikel 3 i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien.

IV

På baggrund af det ovenfor anførte, navnlig nærværende beslutnings afsnit III, må Kommissionen i overensstemmelse med ovennævnte dom og i modsætning til sin endelige beslutning af 21. december 1994 (7) konkludere, at bemærkningerne fra de luxembourgske myndigheder ikke var af en sådan art, at de i materiel henseende kunne ændre Kommissionens oprindelige vurdering af sagen, som førte til, at proceduren blev indledt, nemlig, at den omhandlede støtte ikke var omfattet af nogen af undtagelserne fra det generelle forbud mod at yde støtte, der er fastslået i EKSF-traktatens artikel 4, litra c), samt at artikel 3 i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien ikke kunne påberåbes i det konkrete tilfælde for at tillade den omhandlede støtte.

Støtten til ARBED på 91,950 mio. LUF må derfor betragtes som uforenelig med fællesmarkedet, da den ikke falder ind under nogen af de undtagelser i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien, der fraviger forbuddet i artikel 4, litra c), i EKSF-traktaten, og støtten skal derfor tilbagebetales -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den statsstøtte på 91,950 mio. LUF, som Luxembourg har ydet til ARBED, er uforenelig med det fælles marked for kul og stål ifølge artikel 4, litra c), i EKSF-traktaten.

Artikel 2

Luxembourg tilbagesøger den omhandlede støtte efter bestemmelserne i den luxembourgske lovgivning om tilbagebetaling af statslige tilgodehavender. For at fjerne følgerne af støtten skal der tilskrives renter fra det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, og indtil tilbagebetalingsdagen. Der anvendes den rentesats, Kommissionen anvendte ved beregning af nettosubventionsækvivalenten for regional støtte i den omhandlede periode.

Artikel 3

Luxembourg underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, Luxembourg har truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Storhertugdømmet Luxembourg.

Udfærdiget i Bruxelles, den 17. juni 1998.

På Kommissionens vegne

Karel VAN MIERT

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 338 af 28. 12. 1996, s. 42.

(2) EFT C 212 af 3. 8. 1994, s. 7.

(3) EFT L 362 af 31. 12. 1991, s. 57.

(4) EFT C 72 af 10. 3. 1994, s. 3.

(5) EFT C 400 af 31. 12. 1994, s. 10.

(6) Sml. 1997, s. II-1433.

(7) Se fodnote 5.