KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 13. december 1985

om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85

(IV/30.570 m.fl. Eneforhandlingsaftaler om whisky og gin)

(Kun den engelske udgave er autentisk)

(85/562/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (1), senest aendret ved akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse, saerlig artikel 4, 6

og 8,under henvisning til de anmeldelser, som Distillers Company plc i Edinburgh i Det forenede Kongerige har indgivet med anmodning om fritagelse for en raekke eneforhandlings-

aftaler,under henvisning til offentliggoerelsen af anmeldelsernes indhold i hovedtraek (2), jf. artikel 19, stk. 3, i forordning

nr. 17,

efter hoering af Det raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal, ogud fra foelgende betragtninger:I. SAGSFREMSTILLINGA. Virksomhederne og aftalerne(1)Distillers Company plc i Edinburgh, som er den foerende spiritusproducent i EF, har paa en raekke datterselskaber vegne anmeldt 21 eneforhandlingsaftaler, som disse har indgaaet med virksomheder i flere medlemsstater.Aftalerne vedroerer enten whisky eller gin.(2)Der blev anmeldt foelgende aftaler:

>TABELPOSITION>

(3)Ingen af aftalerne er gensidige, og de er alle enslydende med hensyn til de begraensninger, de paalaegger parterne. Det selskab, der er indehaver af varemaerket, giver den beroerte eneforhandler eneret til at markedsfoere det paagaeldende produkt i det tildelte omraade og forpligter sig til ikke at saelge produkterne til andre med henblik paa videresalg i dette omraade. Eneforhandleren maa ikke med hensyn til det paagaeldende produkt optraede som agent eller forhandler for andre selskaber og maa heller ikke aktivt soege at opnaa ordrer, goere reklame for produkterne eller lagerfoere disse uden for aftaleomraadet.(4)Ovennaevnte aftaler traadte i kraft foer den 1. juli 1983. De er blevet anmeldt af Distillers Company under henvisning til artikel 3 og 4 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1983/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af eneforhandlingsaftaler (1), fordi selskabet frygter, at disse bestemmelser kan medfoere, af aftalerne ikke

vil vaere omfattet af gruppefritagelsen efter den

31. december 1986.

B. Produkterne og markedet(5)Alkoholholdige drikkevarer er opdelt i en lang raekke forskellige produktkategorier. De vigtigste kategorier er (2): (i)

Whisk(e)y, der er fremstillet paa grundlag af byg eller rug eller mask af korn, og som er aeldet i mindst tre aar, indeholder mindst 40 % alkohol. (ii)

Vinbraendevin og brandy, der er fremstillet ved destillation af vin og er aeldet i to til otte aar, indeholder mindst 38 % alkohol; denne kategori omfatter ogsaa marc eller braendevin af presserester (3).

(iii)

Likoer (eller styrkedrikke), der er fremstillet ved aromatisering af brandy og andre alkoholholdige drikkevarer med frugter og blade, har et alkoholindhold paa mellem 20 % og 60 %. (iv)

Braendevin af korn og »Korn«, der er fremstillet paa grundlag af korn, og som ikke er aeldet og ikke har nogen farve eller specielt aroma, indeholder mindst 32 % alkohol. Akvavit og vodka henhoerer ligeledes under denne kategori (1). (v)

Alkoholholdige drikkevarer, der er fremstillet under anvendelse af enebaer som f.eks. gin og genever, indeholder mindst ca. 30 % alkohol. (vi)

Rom, der er fremstillet paa grundlag af saft af sukkerroer eller melasse, indeholder mindst 38 % alkohol.(vii)

Frugtbraendevin, der er fremstillet ved destil-

lation af kirsebaer, blommer, mirabeller osv. (2).(6)Inden for hver enkelt produktkategori findes der en lang raekke konkurrerende maerker. Dette gaelder isaer inden for den vigtigste kategori, whisk(e)y, hvor mange foerende virksomheder konkurrerer aktivt paa markedet (3). Paa faellesskabsplan kan koncentrationen inden for den industri, der fremstiller alkoholholdige drikkevarer, som helhed betegnes som moderat, idet de ti foerende virksomheder tegner sig for 58 % af det samlede nettosalg (4).

C. Forhold, der har relation til artikel 3 og 4 i forordning (EOEF) nr. 1983/83(7)Med hensyn til anvendelsen af disse artikler er foelgende forhold af stor betydning:a)

Hver af parterne i de paagaeldende eneforhandlingsaftaler eller de med dem forbundne virksomheder (jf. artikel 4 i forordning (EOEF) nr. 1983/83) har en samlet aarsomsaetning paa over 100 millioner ECU.b)

Hvad angaar aftale 1 til 17, producerer eneforhandleren eller en af de med ham forbundne virksomheder alkoholholdige drikkevarer, der ikke hoerer under samme kategori (enten whisk(e)y eller gin) som det produkt, eneforhandlingsaftalen vedroerer.c)

Hvad angaar aftale 18 til 21, producerer eneforhandleren eller en af de med ham forbundne virksomheder alkoholholdige drikkevarer, der hoerer under samme kategori som det, eneforhandlingsaftalen vedroerer, dvs. enten whisk(e)y eller gin.(8)Hvad angaar de under c) naevnte aftaler, er de samlede markedsandele i de respektive omraader for de produkter, som eneforhandlingsaftalerne vedroerer (»A«), og det produkt, der fremstilles af eneforhandleren eller de med ham forbundne virksomheder (»B«), (se foelgende tabel) alle paa mindre end 5 %.

>TABELPOSITION>

D. Bemaerkninger fra tredjemand(9)Kommissionen har ikke modtaget bemaerkninger fra tredjemand efter offentliggoerelsen af de anmeldte aftalers hovedindhold i henhold til artikel 19, stk. 3, i forordning nr. 17.II. RETLIG VURDERINGA. Artikel 85, stk. 1(10)De aftaler, som denne beslutning vedroerer, har til formaal og til foelge at begraense konkurrencen inden for faellesmarkedet. Fabrikanten forpligter sig til kun at levere det paagaeldende produkt til eneforhandleren med henblik paa videresalg i omraadet. Eneforhandleren forpligter sig til ikke at forhandle varer, der konkurrerer med aftalevarerne, til kun at koebe aftalevarer med henblik paa videresalg hos den anden part samt til ikke at foere en aktiv salgspolitik, oprette nogen afdeling eller foere noget lager for aftalevarerne uden for aftaleomraadet. Da parterne i de enkelte aftaler er etableret i forskellige medlemsstater, vil aftalerne kunne paavirke handelen mellem medlemsstater.B. Forordning nr. 67/67/EOEF(11)Traktatens artikel 85, stk. 1, finder dog ikke anvendelse paa aftalerne i perioden indtil den 31. december 1986, idet de stadig er omfattet af Kommissionens forordning nr. 67/67/EOEF af 22. marts 1967 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af eneforhandlingsaftaler (1) indtil dette tidspunkt. Selv om denne forordning er blevet erstattet af forordning (EOEF) nr. 1983/83 og af forordning (EOEF) nr. 1984/83 (2) med virkning fra 1. juli 1983, er det i henholdsvis artikel 7 og artikel 15, stk. 1, i de nye forordninger fastsat, at traktatens artikel 85,

stk. 1, i tidsrummet 1. juli 1983 til 31. december 1986

ikke gaelder for aftaler, som allerede var traadt i kraft

den 1. juli 1983, og som opfylder de betingelser for fritagelse, der er fastsat i forordning nr. 67/67/EOEF.(12)Alle ovennaevnte aftaler var allerede traadt i kraft den 1. juli 1983, og ingen af dem indeholder begraensninger, der straekker sig videre end de i forordning

nr. 67/67/EOEF omhandlede.(13)Uanset overgangsperioden har parterne udvist en berettiget retlig interesse i nu at faa fastslaaet, om aftalerne ogsaa efter 31. december 1986 vil vaere omfattet af de nye forordninger eller vil kunne fritages individuelt for anvendelsen af artikel 85, stk. 1.

C. Forordning (EOEF) nr. 1983/83(14)I henhold til artikel 3, litra b), i forordning (EOEF) nr. 1983/83 kan der ikke indroemmes gruppefritagelse, naar »producenter af samme varer eller af varer, der paa grund af deres egenskaber, prisniveau og anvendelsesformaal af forbrugerne anses for at vaere af samme art, indgaar ensidede enforhandlingsaftaler, medmindre mindst en af aftaleparterne har en samlet aarsomsaetning, der ikke overstiger 100 millioner ECU«.(15)I henhold til forordningens artikel 4, stk. 1, anvendes denne bestemmelse ogsaa, naar de paagaeldende varer fremstilles af en virksomhed, som er »forbundet« (jf. definitionen i stk. 2) med en af aftaleparterne. Endelig er det i artikel 5, stk. 3, fastsat, at der ved beregningen af den samlede omsaetning som omhandlet i artikel 3, litra b), skal medtages den omsaetning, som aftaleparterne og de med dem forbundne virksomheder i det seneste regnskabsaar har opnaaet for alle varer og tjenesteydelser foer skat og andre afgifter.(16)Alle parter i ovennaevnte aftaler har alene eller sammen med de med dem forbundne virksomheder en aarsomsaetning paa over 100 millioner ECU.Aftale 1 til 17(17)Forordning (EOEF) nr. 1983/83 finder anvendelse paa aftale 1 til 17, da aftaleparterne ikke skal betragtes som producenter af varer, der anses for at vaere af samme art, jf. artikel 3, litra b).(18)Artikel 3, litra b), angiver, at spoergsmaalet om substituerbarhed mellem en raekke varer skal vurderes ud fra et forbrugersynspunkt og under hensyn til varernes egenskaber, prisniveau og anvendelsesformaal. I visse tilfaelde kan forskelle med hensyn til blot en af disse faktorer betyde, at varerne danner et saerskilt marked; dette gaelder navnlig, naar der har udviklet sig forbrugerpraeferencer for disse varer (3).(19)Ved afgraensningen af det relevante marked i henhold til artikel 3, litra b), skal der desuden tages hensyn til denne bestemmelses formaal i relation til hele forordningen (4). Heraf foelger navnlig, at afgraensningen af det relevante marked i henhold til denne bestemmelse ikke noedvendigvis skal vaere den samme som den, der anvendes inden for andre omraader af faelleskabsretten, hvor der forfoelges andre maal.

(20)Artikel 3, litra b), har til formaal at hindre, at der indroemmes gruppefritagelse for aftaler, hvorved en producent overdrager eneforhandlingen af sine varer til en producent af konkurrerende varer, fordi betingelserne i traktatens artikel 85, stk. 3, i saa fald maaske ikke er opfyldt (1). Det er tvivlsomt, om en eneforhandler i tilstraekkelig grad ville vaere indstillet paa at fremme salget af et bestemt produkt, hvis han frem-

stiller et konkurrerende produkt, hvis markedsstilling derved kunne blive forringet. Disse kolliderende interesser kunne hindre den stimulering af konkurrencen mellem forskellige producenters varer, som eneforhandlingsaftaler normalt medfoerer ifoelge forordning (EOEF) nr. 1983/83 (jf. nr. 6 i betragtningerne). Man kunne ogsaa forestille sig, at to producenter gennem en saadan aftale ville soege at opretholde deres respektive markedsandele og ikke ville foroege deres indbyrdes konkurrence.(21)Som anfoert ovenfor (nr. (6)) omfatter det samlede marked for alkoholholdige drikkevarer en lang raekke forskellige produktkategorier. Drikkevarerne inden for disse kategorier adskiller sig fra hinanden med hensyn til raavarer, destillations- og fremstillingsproces og med hensyn til deres typiske aroma og anvendelsesformaal (aperitif, digestif, basis for long-drinks osv.), selv om visse kategorier i nogen grad overlapper hinanden med hensyn til en eller flere af ovennaevnte faktorer.(22)Hvad angaar de to slags alkoholholdige drikkevarer, som de paagaeldende aftaler vedroerer, kan det relevante marked efter artikel 3, litra b), defineres saaledes:(23)Gin fremstilles paa grundlag af majs og tilsaettes en raekke aromastoffer og krydderier, navnlig enebaer. Den anvendes normalt som basis for cocktails og long-drinks. Gin tilhoerer kategorien af alkoholholdige drikkevarer, der er fremstillet under anvendelse af enebaer, og denne kategori omfatter ogsaa »genever«, »Wachholder« med flere. Selv om produkterne inden for denne kategori, og navnlig gin, kan have visse lighedspunkter med andre »klare alkoholholdige drikkevarer«, saasom kornbraendevin, akvavit og vodka, f.eks. den klare farve og alkoholprocenten, kan sidstnaevnte ikke betragtes som substituerbare med alkoholholdige drikkevarer fremstillet under anvendelse af enebaer, da de ikke har en saa typisk og speciel aroma som disse. For saa vidt angaar artikel 3, litra b), i forordning (EOEF) nr. 1983/83 danner alkoholholdige drikkevarer fremstillet under anvendelse af enebaer derfor et saerskilt delmarked inden for markedet for alkoholholdige drikkevarer som helhed.(24)Whisk(e)y fremstilles normalt ved destillation af majs, byg eller rug. De vigtigste whisk(e)y-typer, Scotch, Irish, Bourbon og Candian, er forskellige i den raekke

henseender, men uanset forskelle med hensyn til type, specielle egenskaber og alder har de det til faelles, at de er fremstillet paa grundlag af korn, og at de har en meget typisk aroma. Herved adskiller whisk(e)y sig fra alle andre kategorier af alkoholholdige drikkevarer, navnlig alle former for vinbraendevin eller brandy, som f.eks. cognac, armagnac, Weinbrand osv.,

hvoraf de fleste er fremstillet paa grundlag af vin og i sig selv har en meget typisk aroma, der klart kan skelnes fra whisk(e)yens. For saa vidt angaar artikel 3, litra b), i forordning (EOEF) nr. 1983/83 danner whisk(e)y i alle dens varianter et saerskilt marked.(25)Foelgelig vil en forbruger, der oensker at koebe whisk(e)y eller gin, ikke vaere tilboejelig til at koebe et produkt af en anden kategori, hvis han ikke kan faa nogle produkter inden for den oenskede kategori. I betragtning af ovennaevnte formaal med artikel 3, litra b), i forordning (EOEF) nr. 1983/83 er det desuden berettiget, at der foretages en afgraensning af saerskilte delmarkeder inden for det samlede EF-marked for alkoholholdige drikkevarer, da sidstnaevnte er meget fragmentarisk med mange konkurrerende producenter. De enkelte maerker har kun minimale andele af dette samlede marked. Det er derfor ikke sandsynligt, at en eneforhandler, der kun fremstiller alkoholholdige drikkevarer, som tilhoerer andre kategorier, af den grund skulle mindske sine bestraebelser for at fremme salget af det paagaeldende produkt, og der er heller ikke fare for, at der vil blive foretaget en markedsdeling. Endelig vedroerer det forbud mod videresalg af konkurrerende varer, der er indeholdt i hver af de paagaeldende aftaler, kun det paagaeldende produkt, dvs. whisk(e)y eller gin. Dette viser, at der ifoelge parterne selv ikke er tale om konkurrence med andre kategorier af alkoholholdige drikkevarer.(26)Foelgelig skal parterne i aftale 1 til 17 ikke betragtes som producenter af varer af samme art efter artikel 3, litra b), i forordning (EOEF) nr. 1983/83. Kommissionen kan derfor afgive erklaering om, at denne forordning finder anvendelse paa disse aftaler efter den 31. december 1986. Da den paagaeldende industri formentlig vil tillaegge fortolkningen af artikel 3, litra b), i den omhandlede forordning stor betydning, har Kommissionen fundet det hensigtsmaessigt at indfoeje denne erklaering i artikel 1 i denne beslutnings dispositive del, selv om den ikke er retligt forpligtet dertil.Aftale 18 til 21(27)Hvad angaar aftale 18 til 21, er parterne i hver enkelt eneforhandlingsaftale indbyrdes konkurrenter, da de begge fremstiller alkoholholdige drikkevarer inden for den kategori, som eneforhandlingsaftalen

vedroerer. I henhold til artikel 3, litra b), sammenholdt med artikel 4, finder forordning (EOEF) nr. 1983/83 derfor ikke anvendelse.D. Artikel 85, stk. 3(28)Eneforhandlingsaftale 18 til 21 kan dog opnaa individuel fritagelse i henhold til artikel 85, stk. 3, da betingelserne i denne artikel er opfyldt.(29)I betragtning af konkurrenceforholdene paa markederne for whisk(e)y og gin kan det paa grundlag af en undersoegelse af hvert enkelt tilfaelde, som omhandlet i nr. 10 i betragtningerne til forordning (EOEF) nr. 1983/83, fastslaas, at de paagaeldende eneforhandlingsaftaler vil medfoere en vaesentlig forbedring i fordelingen af varerne, selv om eneforhandleren eller en med ham forbundet virksomhed fremstiller et konkurrerende produkt. De respektive producenter kan koncentrere deres salgsfremmede bestraebelser paa en forhandler, der har kendskab til de oekonomiske og juridiske forhold i sit omraade. Dette foerer til en mere intensiv bearbejdning af distributionen, da producenterne ikke er tvunget til at etablere forretningsforbindelser med en lang raekke forhandlere. Det kan ligeledes forventes, at forbrugerne i de paagaeldende omraader opnaar en rimelig andel af fordelen derved, idet deres forsyningssituation forbedres, ved at de hurtigere og lettere kan faa produkter, der er fremstillet i andre lande. Da begraensningerne ikke straekker sig videre end de i forordning (EOEF) nr. 1983/83 omhandlede, kan de betragtes som noedvendige for at opnaa ovennaevnte forbedringer i fordelingen af varerne som beskrevet i detaljer under nr. 8 i betragtningerne til naevnte forordning. Endelig er der ingen fare for, at de paagaeldende virksomheder kan »udelukke konkurrencen . . .«, da deres samlede markedsandele er beskedne, og betingelserne i artikel 85, stk. 3, er saaledes opfyldt.(30)Kommissionen kan derfor indroemme individuel fritagelse for eneforhandlingsaftalerne nr. 18 til 21.E. Fritagelsens varighed(31)Ifoelge artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 17 skal en beslutning i henhold til traktatens artikel 85, stk. 3, traeffes for et bestemt tidsrum. Da de paagaeldende aftaler var traadt i kraft den 1. juli 1983 og opfylder de

i forordning nr. 67/67/EOEF omhandlede betingelser for fritagelse, finder traktatens artikel 85, stk. 1, ikke anvendelse paa dem i perioden indtil den 31. december

1986 (artikel 7 i forordning (EOEF) nr. 1983/83). Foelgelig traeder de individuelle fritagelser, der indroemmes ved denne beslutning, foerst i kraft, naar ovennaevnte periode er udloebet, dvs. den 1. januar 1987. De paagaeldende aftaler indeholder ikke vidtgaaende begraensninger. Desuden er det usandsynligt, at der i naer fremtid vil ske en vaesentlig aendring i de paagaeldende markeders struktur. Det forekommer derfor berettiget at indroemme individuel fritagelse for et tidsrum paa ti aar fra den 1. januar 1987 VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Aftale 1 til 17 erklaeres i overensstemmelse med forordning (EOEF) nr. 1983/83.

Artikel 2

I henhold til EOEF-traktatens artikel 85, stk. 3, erklaeres bestemmelserne i artikel 85, stk. 1, for uanvendelige for perioden 1. januar 1987 til 31. december 1996 paa foelgende eneforhandlingsaftaler (parternes navne, omraade, tidspunkt for aftalens indgaaelse, produkt):1Booth's Distilleries Ltd og Martini & Rossi AG, Tyskland, 19. august 1980, »High and Dry« gin.2Tanqueray, Gordon & Company Ltd og Frans Verbunt & Co BV, Nederlandene, 27. oktober 1981, seks udgaver af »Gordon's« gin.3White Horse Distillers Ltd og Corima SA, Frankrig,

3. marts 1970, »White Horse« og »Logan« whisky.4White Horse Distillers Ltd og Gilbeys of Ireland, Irland, 29. april 1980, »White Horse«, »Logan de Luxe«, »Glen Elgin«, »Lagavulin« whisky.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til foelgende virksomhed:The Distillers Company plc,

12, Torphichen Street,

GB-Edinburgh EH 3 8 4T,

Skotland.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. december 1985.Paa Kommissionens vegne

Peter SUTHERLAND

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.

(2) EFT nr. C 190 af 30. 7. 1985, s. 8.

(1) EFT nr. L 173 af 30. 6. 1983, s. 1.

(2) Den efterfoelgende produktklassifikation er fortrinsvis baseret paa den undersoegelse, »Concentration, Competition and Competitiveness in the Beverages Industries of the European Community« (s. 45), som Christian Marfels foretog for Kommissionen i 1984. Den bygger desuden paa den klassifikation, Kommissionen har anvendt i sit forslag til Raadets forordning om fastlaeggelse af almindelige regler for definition, betegnelse og praesentation af alkoholholdige drikkevarer og vermouth og anden vin af friske druer tilsat aromastoffer, EFT nr. C 189 af 23. 7. 1982,

s. 7.

(3) Denne kategori omfatter de alkoholholdige drikkevarer, der er defineret i artikel 1, stk. 2, litra i), j), k) og l), i forslaget til Raadets forordning.

(1) Jf. artikel 1, stk. 2, litra c), d), f) og h), i forslaget til Raadets forordning.

(2) Der findes andre kategorier, f.eks. alkoholholdige drikkevarer fremstillet under anvendelse af anis, braendevin af aeble- eller paerecider, braendevin af ensian og advocat, jf. artikel 1, stk. 2, litra g), n), o) og q), i forslaget til Raadets forordning.

(3) Marfels, opcit, s. 54.

(4) Tal for 1980, Marfels, opcit, s. 54.

(1) EFT nr. 57 af 25. 3. 1967, s. 849/67.

(2) EFT nr. L 173 af 30. 6. 1983, s. 5.

(3) Kommissionens meddelelse af 13. april 1984 vedroerende Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1983/83 og (EOEF) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af henholdsvis eneforhandlingsaftaler og eksklusive koebsaftaler, EFT nr. C 101 af 13. 4. 1984, s. 4, punkt 21.

(4) Jf. punkt 2 i Kommissionens ovennaevnte meddelelse.

(1) Jf. nr. 10 i betragtningerne til forordningen.