KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 165/97 af 28. januar 1997 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af visse typer fodtøj med overdel af tekstilmaterialer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), ændret ved forordning (EF) nr. 2331/96 (2), særlig artikel 7 og 23,

efter konsultation af Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) Den 22. februar 1995 gav Kommissionen ved en meddelelse offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3) underretning om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende indførslen til Fællesskabet af visse typer fodtøj med overdel af tekstilmaterialer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien og indledte en undersøgelse.

(2) Proceduren blev indledt som følge af en klage indgivet af European Confederation of the Footwear Industry (CEC) på vegne af nationale erhvervssammenslutninger, hvis medlemmer tegnede sig for en væsentlig andel af fællesskabsproduktionen af det fodtøj, som er omfattet af undersøgelsen. Klagen indeholdt bevis for, at der fandt dumping sted af den pågældende vare og forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde iværksættelsen af en procedure.

(3) I betragtning af det store antal producenter i denne erhvervsgren i Fællesskabet fandtes det i dette særlige tilfælde passende at foretage en detaljeret undersøgelse af omfanget af tilslutningen til eller modstanden mod klagen i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96, grundforordningen, før der indledtes en undersøgelse. Denne undersøgelse viste klar tilslutning til klagen, idet de berørte selskaber tegnede sig for ca. 54 % af den samlede skønnede produktion i Fællesskabet af det pågældende fodtøj.

(4) Kommissionen underrettede officielt de eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, og deres repræsentative sammenslutninger samt repræsentanter for de berørte eksportlande om indledningen af proceduren. Alle direkte berørte parter fik lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i meddelelsen om indledningen af proceduren.

(5) Myndighederne i de berørte eksportlande samt en række eksportører, importører i Fællesskabet, deres repræsentative sammenslutninger og erhvervssammenslutninger tilkendegav deres mening skriftligt. Alle parter, der anmodede herom inden for fristen, blev hørt mundtligt.

(6) I betragtning af det store antal fællesskabsproducenter, som var part i klagen, og i overensstemmelse med artikel 17 i grundforordningen fandtes det passende at begrænse undersøgelsen til et antal af disse producenter, som med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. I denne forbindelse blev der kun udsendt spørgeskemaer for at indhente oplysninger og derved muliggøre en vurdering af den skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet, til de nationale producentsammenslutninger i Fællesskabet og til 28 af de 68 selskaber, som udtrykkeligt tilsluttede sig klagen. I betragtning af vanskeligheden ved at gennemføre detaljerede undersøgelser på stedet for de ovennævnte 28 selskaber (i det følgende benævnt den første gruppe) blev der med henblik på efterprøvning udvalgt ni af disse selskaber (i det følgende benævnt kontrolgruppen), hvis besvarelser blev gjort til genstand for en dybtgående efterprøvning på stedet.

(7) Kommissionen sendte endvidere spørgeskemaer til følgende:

- de indonesiske og kinesiske producenter og eksportører, der var anført i klagen

- de hongkongske eksportører, der var anført i klagen

- de kompetente myndigheder i de pågældende eksportlande

- eksportører, som ikke var anført i klagen, men som gav sig til kende og anmodede om et spørgeskema inden for den frist, der fastsattes i meddelelsen om indledningen af proceduren.

I alt blev der modtaget fem besvarelser af spørgeskemaet fra producenter og eksportører i Indonesien og 30 besvarelser fra producenter og eksportører i Den Kinesiske Folkerepublik.

(8) I betragtning af dette antal besvarelser, i alt 35, foreslog Kommissionen i overensstemmelse med artikel 17 i grundforordningen at begrænse sin undersøgelse til et rimeligt antal samarbejdende eksportører. Der blev opnået enighed med de samarbejdende eksportørers retlige repræsentanter om udvælgelse af en stikprøve på tre selskaber fra Den Kinesiske Folkerepublik og tre fra Indonesien.

(9) Desuden sendte Kommissionen spørgeskemaer til alle kendte importører. Der blev modtaget besvarelser fra 17 af dem.

(10) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe foreløbig afgørelse vedrørende dumping og skade, og aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:

a) Selskaber i Fællesskabet

Den i betragtning (6) omhandlede kontrolgruppe bestod af i alt ni selskaber i Frankrig, Portugal, Spanien og Det Forenede Kongerige, som alle er medlemsstater med en stor produktion af den type fodtøj, som er omfattet af undersøgelsen. Disse medlemsstater tegnede sig faktisk for 81 % af den samlede produktion i Fællesskabet af den pågældende vare i 1994.

De ni ovennævnte selskaber anmodede om, at deres identitet blev behandlet fortroligt, idet nogle af dem var blevet truet med handelsmæssig gengældelse fra visse kunder, som på samme tid var importører og vigtige detailhandlende i Fællesskabet. Undersøgelsen bekræftede, at visse fællesskabsproducenter havde været udsat for et stærkt handelsmæssigt pres med henblik på at få dem til at ophøre med at samarbejde og trække deres tilslutning til klagen tilbage, og det ansås derfor for rimeligt ikke at oplyse navnene på disse ni selskaber.

b) Importører og distributører

- Groupe André SA, Paris (Frankrig)

- Chausseurop SA, Le Havre (Frankrig)

- Atlex SA, Rouen (Frankrig)

- Intermedium bv, Hoofddorp (Nederlandene)

- British Shoe Corporation, Leicester (Det Forenede Kongerige)

c) Eksportører og producenter i Indonesien

- P.T. Dragon

- P.T. Sindoli Pratama

- P.T. Emperor Footwear Indonesia.

(11) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. januar til den 31. december 1994 (i det følgende benævnt undersøgelsesperioden). Det geografiske område, som var omfattet af undersøgelsen i denne periode, var Fællesskabet på tidspunktet for indledningen af undersøgelsen, dvs. alle 15 medlemsstater.

(12) På grund af omfanget og kompleksiteten af de oplysninger, der indhentedes fra mange forskellige kilder, og især i betragtning af de talrige typer fodtøj, som var omfattet af undersøgelsen, overskred den den normale frist angivet i artikel 6, stk. 9, i Rådets forordning (EF) nr. 3283/94 (4), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1251/95 (5), i henhold til hvilken nærværende procedure indledtes.

B. DEN AF UNDERSØGELSEN OMFATTEDE VARE OG SAMME VARE

1. Beskrivelse af den af undersøgelsen omfattede vare

(13) Den vare, der undersøges i denne procedure, er fodtøj med ydersål af gummi eller plast og overdel af tekstilmaterialer og henhører under KN-kode 6404 19 10 og ex 6404 19 90. Det skal bemærkes, at ovenstående ikke omfatter fodtøj, som er fremstillet til sportsbrug, såsom tennissko, kondisko og lignende, som henhører under KN-kode 6404 11 00.

(14) Det skal endvidere bemærkes, at visse typer fodtøj, der undertiden omtales som »espadriller«, dvs. sko med overdel af lærred og sål af flettet reb, uden hæl, med forstærkning af gummi eller plast over en overflade af varierende størrelse, og af tykkelse ikke over 2,5 cm, allerede er omfattet af antidumpingforanstaltninger derfor blev udelukket fra denne undersøgelse.

(15) I betragtning af de mange typer fodtøj, som kan tariferes under hver af de to pågældende KN-koder, besluttedes det ved indledningen af undersøgelsen, at det ville være hensigtsmæssigt at inddele den pågældende vare i »kategorier« og i forbindelse med undersøgelsesarbejdet at samle og behandle de indhentede oplysninger på grundlag af disse kategorier.

Med henblik herpå fastsattes følgende fire kategorier:

>TABELPOSITION>

(16) Skønt fodtøj, som tilhører disse kategorier, kan udvise store forskelle med hensyn til stil og type samt kan fremstilles efter forskellige produktionsmetoder, er deres væsentlige egenskaber, anvendelsesformål og forbrugernes opfattelse deraf hovedsagelig ens. I forbindelse med denne procedure og i overensstemmelse med Fællesskabets konsekvente praksis betragtes de derfor som én og samme vare.

2. Samme vare

(17) For så vidt angår fodtøj, som fremstilles af erhvervsgrenen i Fællesskabet og sælges på fællesskabsmarkedet, fastslog undersøgelsen, at der eksisterede en række stile og typer. Det konkluderedes imidlertid, at alle disse havde samme generelle egenskaber og anvendelsesformål.

(18) Visse interesserede parter hævdede, at fællesskabsproducenterne ikke havde kapacitet til at fremstille store mængder af den type vare, der importeredes fra de pågældende lande, og at den samme vare derfor ikke fremstilledes i Fællesskabet. For at påvise dette søgte en stor importør og detailhandlende at indhente skriftlige pristilbud fra en række fællesskabsproducenter på en eventuel stor ordre på sko med overdel af tekstilmaterialer og vulkaniserede såler. Kopier af en række negative svar, som ifølge denne importør og detailhandlende beviste, at denne vare ikke kunne fremstilles i Fællesskabet, blev fremsendt til Kommissionen.

Det bør erindres, at de vigtigste kriterier, der anvendes ved definitionen af »samme vare«, er baseret på de generelle tekniske eller fysiske egenskaber, anvendelse eller funktioner samt endelig forbrugerens opfattelse af varer, og ikke på den metode der anvendes ved fremstillingen af dem. Skønt vulkaniseringsprocessen er noget forskellig fra sprøjtestøbningsmetoden, ændrer de mindre forskelle som følge af de forskellige produktionsprocesser i denne forbindelse ikke ved, at såvel de importerede varer som de varer, der fremstilles i Fællesskabet, kan opfattes som indbyrdes ombyttelige for så vidt angår deres anvendelse og forbrugernes opfattelse heraf, og kan følgelig anses for at være indbyrdes konkurrerende. I dette tilfælde konkurrerer varer, som importeres fra tredjelande og har tilsvarende egenskaber og samme anvendelsesformål, prismæssigt med en række varer fremstillet i Fællesskabet. Det må i denne forbindelse understreges, at Kommissionen modtog bevis for, at vulkaniseringsprocessen stadig anvendes i Fællesskabet.

(19) Efter yderligere at have undersøgt den bestemte påstand, som fremsattes af den pågældende importør og detailhandlende, opdagede Kommissionen, at de fremlagte oplysninger var ufuldstændige. Det pågældende selskab havde undladt at sende Kommissionen en række andre svar fra producenter i Fællesskabet, som erklærede, at de fremstillede den ønskede type fodtøj, og at de var både villige og i stand til at levere den vare, hvorom importøren havde forespurgt. Fællesskabsproducenterne fremstillede prøver og afgav tilbud på den mulige ordre. Den pågældende importørs og detailhandlendes påstand om, at fællesskabsproducenterne ikke var i stand til at fremstille samme vare ved anvendelse af en bestemt metode, afvistes derfor.

(20) Fodtøj, som er omfattet af denne procedure, og som fremstilles i Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien og eksporteres til Fællesskabet, anses følgelig for at være samme vare som fodtøj fremstillet i Fællesskabet, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.

(21) Tilsvarende anses fodtøj, som er omfattet af den igangværende undersøgelse, og som fremstilles i Indonesien, for at være samme vare som fodtøj fremstillet i og eksporteret fra Den Kinesiske Folkerepublik til Fællesskabet. Dette er særlig relevant, da Indonesien har været benyttet som analogt land med henblik på beregningen af den normale værdi for Den Kinesiske Folkerepublik som omhandlet i betragtning (40) og (41).

C. DUMPING

1. Indonesien

a) Stikprøver

(22) Som nævnt i betragtning (8) anvendte Kommissionen stikprøveteknikker på grundlag af artikel 17 i grundforordningen og udvalgte tre selskaber som stikprøver for Indonesien.

(23) Det blev aftalt med de øvrige indonesiske selskaber, som samarbejdede med Kommissionens undersøgelse, men som ikke indgik i stikprøven, at de ville blive tildelt den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, som fastsattes for selskaberne i stikprøven.

(24) De selskaber, som udvalgtes i stikprøven, og som i fuldt omfang samarbejdede med undersøgelsen, blev underrettet om, at de ville blive tildelt deres egen dumpingmargen og individuel told.

b) Normal værdi

(25) For at fastsætte den normale værdi for hvert af de tre indonesiske selskaber i stikprøven fastslog Kommissionen først, om hver producents samlede hjemmemarkedssalg af det pågældende fodtøj var repræsentativt sammenlignet med deres samlede salg af det pågældende fodtøj til Fællesskabet. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen anses salg på hjemmemarkedet normalt for repræsentative, hvis hver producents samlede salg på hjemmemarkedet af samme vare udgør mindst 5 % af salget af den pågældende vare til Fællesskabet.

(26) Det konstateredes, at intet af de tre selskaber i stikprøven havde et tilstrækkeligt hjemmemarkedssalg af det pågældende fodtøj i undersøgelsesperioden, jf. artikel 2, stk. 2, i grundforordningen, til at muliggøre en beregning af den normale værdi på grundlag af priser, der betaltes på hjemmemarkedet. Det fandtes derfor hensigtsmæssigt at fastsætte den normale værdi for de indonesiske selskaber i stikprøven på grundlag af artikel 2, stk. 3, i grundforordningen ved til produktionsomkostningerne for hver model, der eksporteredes til Fællesskabet, at lægge et rimeligt beløb til dækning af salgs-, administrations- og generationsomkostninger samt fortjeneste.

(27) Undersøgelsen viste, at et af selskaberne solgte betydelige mængder af den samme generelle kategori varer på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, i dette tilfælde fodtøj med overdel af plast, en type fodtøj som ikke er omfattet af denne procedure. For dette selskab blev salgs-, administrations- og generalomkostninger samt fortjeneste fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra b), i grundforordningen på grundlag af dets faktiske beløb, der konstateredes for det produktion og salg i Indonesien af fodtøj med overdel af plast.

(28) Da de øvrige to selskaber i stikprøven ikke havde noget salg på hjemmemarkedet af hverken samme vare eller samme generelle kategori af varer, fastsattes salgs-, administrations- og generalomkostningerne samt fortjenesten, der benyttedes i forbindelse med beregningen af den normale værdi for disse selskaber, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra c), dvs. på ethvert andet rimeligt grundlag; i dette tilfælde ved henvisning til de faktiske beløb, der konstateredes for det i betragtning (27) omhandlede firma.

c) Eksportpris

(29) Da eksporten af det pågældende fodtøj fra Indonesien skete til uafhængige kunder i Fællesskabet, fastsattes eksportprisen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, dvs. på grundlag af den eksportpris, der faktisk betaltes eller skulle betales.

d) Sammenligning

(30) For at sikre rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen for selskaberne i stikprøven blev der i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed, når der blev fremsat begrundet påstand om eksistensen af sådanne forskelle. Hvor det var relevant, blev der følgelig foretaget justeringer for forskelle i fysiske egenskaber, transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, emballerings- og kreditomkostninger, bankgebyrer og garantiudgifter.

(31) For et af de indonesiske selskaber i stikprøven blev der stillet krav om hensyntagen til handelsmæssige forhold. Selskabet hævdede, at en sådan hensyntagen var berettiget, da dets eksportsalg til Fællesskabet fandt sted i store mængder til distributører og grossister, mens dets hjemmemarkedssalg af fodtøj med overdel af plast, hvorpå de salgs-, administrations- og generalomkostninger, der anvendtes ved beregningen af den normale værdi, var baseret, påstodes at være sket i små mængder til detailhandlende og erhvervsdrivende. Efter yderligere undersøgelser på stedet blev det fastslået, at køberne på hjemmemarkedet af fodtøj med overdel af plast faktisk også var distributører og grossister. Denne påstand blev følgelig afvist, da den normale værdi og eksportprisen var på samme handelstrin, og en justering var derfor hverken påkrævet eller berettiget.

e) Dumpingmargener

(32) For at beregne dumpingmargenen for hvert indonesisk selskab i stikprøven foretog Kommissionen en sammenligning mellem de vejede gennemsnitlige normale værdier og eksportørernes vejede gennemsnitlige eksportpriser, undtagen i de tilfælde hvor der var et mønster af eksportpriser, som afveg betydeligt mellem forskellige købere, regioner og/eller perioder. I sådanne tilfælde måtte eksportpriserne i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen for hver enkelt transaktion sammenlignes med vejede gennemsnitlige normale værdier.

(33) Sammenligningen viste, at der i undersøgelsen fandt dumping sted af det pågældende fodtøj for to af de tre selskaber i stikprøven. I procent af cif-prisen, Fællesskabets grænse, er de således fastsatte foreløbige dumpingmargener for disse selskaber:

>TABELPOSITION>

(34) Dumpingmargenen for de to samarbejdende selskaber, som ikke udvalgtes, baseredes på det vejede gennemsnit, der fastsattes for stikprøven. Den gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven fastsattes som en vejet gennemsnitsmargen af de dumpingmargener, der fastsattes for hvert selskab i stikprøven. Der sås i overensstemmelse med artikel 9, stk. 6, i grundforordningen bort fra den dumpingmargen på nul procent, der beregnedes for det tredje selskab. Udtrykt i procent af cif-prisen, Fællesskabets grænse, var den således fastsatte foreløbige dumpingmargen på 15,4 %.

Stikprøvens gennemsnit vil gælde for følgende to selskaber:

- P.T. Bosaeng Jaya

- P.T. Volmacarol.

(35) For de producenter i Indonesien, som hverken besvarede Kommissionens spørgeskema eller på anden måde gav sig til kende, er den foreløbige dumpingmargen i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen blevet fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. I betragtning af den usædvanligt høje grad af manglende samarbejde i dette tilfælde fandt Kommissionen det imidlertid passende foreløbigt at basere den resterende dumpingmargen på gennemsnittet af den højeste dumpede transaktion, der konstateredes for hvert af de tre selskaber, der udtoges til stikprøven. Den således fastsatte margen var på 53 %.

2. Den Kinesiske Folkerepublik

a) Stikprøver

(36) Som nævnt i betragtning (8) benyttedes der for Den Kinesiske Folkerepublik stikprøveteknikker som fastsat i artikel 17 i grundforordningen. Tre selskaber udvalgtes efter aftale med de pågældende samarbejdende selskabers retlige repræsentanter.

(37) Det aftaltes, at dumpingmargenen for de samarbejdende kinesiske selskaber, som ikke indgik i stikprøven, ville blive fastsat på grundlag af den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, der konstateredes for de tre selskaber i stikprøven.

(38) Den dumpingmargen, der beregnedes for ikke-samarbejdende selskaber, ville i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen blive fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.

(39) Da Den Kinesiske Folkerepublik er et land uden markedsøkonomi, ville der blive beregnet en enkelt dumpingmargen ved anvendelse af det vejede gennemsnit af de margener, der fastsattes for de samarbejdende og ikke-samarbejdende eksportører.

b) Normal værdi - valg af analogt land

(40) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, i grundforordningen baseredes den normale værdi på oplysninger, som var indhentet fra producenter i et land med markedsøkonomi (»det analoge land«).

(41) For så vidt angår valget af analogt land blev Thailand foreslået i klagen. En række importører og de kinesiske eksportører modsatte sig imidlertid valget af dette land med den begrundelse, at Den Kinesiske Folkerepublik og Thailand befandt sig på forskellige økonomiske udviklingsniveauer. To erhvervssammenslutninger, Foreign Trade Association (FTA) og Federation of European Sporting Goods Industry (FESI), foreslog ligesom de kinesiske eksportører Indonesien, Bangladesh, Indien, Pakistan og Vietnam blev også i forskellige faser af proceduren foreslået af visse interesserede parter, uden at der dog blev fremlagt beviser som begrundelse for, at nogle af disse lande skulle foretrækkes frem for andre.

Efter at have undersøgt de begrænsede foreliggende oplysninger for alle de foreslåede lande fandt Kommissionen til slut, at Indonesien i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, i grundforordningen var et rimeligt valg af analogt land, da der tilsyneladende var et stort antal leverandører på dette marked og en vis grad af lighed mellem de produktionsprocesser, der anvendtes dér og i Den Kinesiske Folkerepublik. Desuden var der ingen betydelige indlysende forskelle med hensyn til adgangen til råvarer. Endelig var Indonesien blevet foreslået af de kinesiske producenter, og fællesskabsproducenterne havde ikke gjort indsigelse.

c) Normal værdi - beregning af den normale værdi

(42) Undersøgelsen fastslog, at de samarbejdende selskaber enten slet ikke havde haft noget salg eller kun et begrænset salg i det analoge land, Indonesien, jf. artikel 2, stk. 3, i grundforordningen. Da der ikke forelå noget hjemmemarkedssalg i Indonesien, beregnedes den normale værdi for de kinesiske eksportører, der indgik i stikprøven i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, i grundforordningen ved anvendelse af beregnede normale værdier fastsat for hver enkelt model for de indonesiske selskaber, der indgik i stikprøven.

(43) Som nævnt i betragtning (26), (27) og (28) fastsattes den beregnede værdi ved at tillægge fremstillingsomkostningerne for hver model et rimeligt beløb for salgs-, administrations- og generalomkostninger samt fortjeneste. I denne forbindelse skal det bemærkes, at de anvendte indonesiske modeller var de modeller, der på grundlag af de oplysninger, som tilstiledes Kommissionen, fandtes at svare til eller, hvis tilsvarende modeller ikke forefandtes, mest lignede de kinesiske modeller, der eksporteredes til Fællesskabet af de kinesiske selskaber i stikprøven.

d) Eksportpris - beregning af eksportprisen

(44) Kommissionens undersøgelse viste, at eksporten fra de tre kinesiske selskaber i stikprøver fandt sted direkte til uafhængige kunder i Fællesskabet. Det var derfor muligt at fastsætte eksportpriser på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales.

e) Sammenligning

(45) For at sikre rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen for selskaberne i stikprøven blev der i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed i form af justeringer. Der blev følgelig foretaget justeringer for forskelle i fysiske egenskaber, transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger og emballerings- og kreditomkostninger.

f) Dumpingmargen

i) Samarbejdende selskaber

(46) Som nævnt i betragtning (51) fandt Kommissionen det for at beregne en enhedsdumpingmargen for Den Kinesiske Folkerepublik nødvendigt først at beregne en dumpingmargen for hvert af de tre selskaber i stikprøven. Med henblik herpå foretog Kommissionen en sammenligning mellem den normale værdi ab fabrik og eksportpriserne, fob, for de samarbejdende kinesiske eksportører. Denne sammenligning var baseret på den vejede gennemsnitlige salgspris for hver model fodtøj, der fremstilledes af selskaberne i stikprøven og eksporteredes til Fællesskabet i undersøgelsesperioden.

(47) I tilfælde hvor der var betydelige variationer i eksportpriserne efter region, køberne eller tidsperioder, og hvor anvendelsen af en vejet gennemsnitlig eksportpris ikke i fuldt omfang ville afspejle den dumping, der praktiseredes, sammenlignedes den beregnede normale værdi for en bestemt indonesisk model med eksportprisen på den sammenlignelige kinesiske model på grundlag af hver enkelt transaktion i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen.

(48) Sammenligningen viste, at der fandt dumping sted af det pågældende fodtøj med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, der eksporteredes af selskaberne i stikprøven til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Dumpingmargenen for alle 30 samarbejdende eksportører fastsattes ved anvendelse af det vejede gennemsnit af de dumpingmargener, der var fastsat for de tre selskaber i stikprøven, udtrykt i procent af cif-prisen, Fællesskabets grænse.

ii) Ikke-samarbejdende selskaber

(49) Dumpingmargenen for de ikke-samarbejdende selskaber fastsattes på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen. I dette særlige tilfælde fandtes det foreløbig, at de mest relevante foreliggende oplysninger var den højest dumpede transaktion, der konstateredes for hvert af de tre selskaber i stikprøven. Den således på et aritmetisk gennemsnitligt grundlag fastsatte dumpingmargen udtryktes derefter i procent af cif-prisen, Fællesskabets grænse.

iii) Enhedsdumpingmargen - Kina

(50) Alle de kinesiske eksportører, som besvarede Kommissionens spørgeskema, anmodede om at blive tilstået individuel behandling med hensyn til deres eksportpriser og derfor fastsættelse af individuelle dumpingmargener. Ved undersøgelsen af rimeligheden af disse krav søgte Kommissionen at efterprøve hvorvidt de eksportører, som samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, havde en grad af uafhængighed svarende til den, der ville forefindes i et land med markedsøkonomi, og som ville berettige en afvigelse fra princippet i artikel 9, stk. 5, i grundforordningen, dvs. fastlæggelse af en enhedstoldsats for hele landet for eksport med oprindelse i lande uden markedsøkonomi. Med henblik herpå blev der stillet eksportørerne detaljerede spørgsmål om ejerskabsforhold, ledelse, kontrol samt fastlæggelse af kommercielle og handelsmæssige politikker. Ingen af de selskaber, som besvarede spørgsmålene, kunne påvise over for Kommissionen, at deres operationer var tilstrækkelig uafhængige af de kinesiske myndigheder til at berettige tilståelsen af individuel behandling. Deres anmodninger afvistes derfor, og selskaberne underrettedes herom.

(51) Som angivet i betragtning (39) beregnedes der en enkelt dumpingmargen for Den Kinesiske Folkerepublik ved anvendelse af det vejede gennemsnit af de margener, der fastsattes for de samarbejdende og ikke-samarbejdende eksportører. Den førstnævnte margen fastsattes ved anvendelse af de vejede gennemsnit af de dumpingmargener, der fastsattes for de tre selskaber i stikprøven, mens den sidstnævnte fastsattes i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, dvs. gennemsnittet af den højeste dumpede transaktion, som konstateredes for hvert af de tre selskaber, der indgik i stikprøven.

(52) Et aspekt ved denne undersøgelse har været den yderst store mangel på samarbejde fra eksportører i Den Kinesiske Folkerepublik. I betragtning af den brede vifte af fodtøjstyper til forskellige priser, som kan importeres i henhold til de i betragtning (15) nævnte to KN-koder, der er omfattet af nærværende procedure, fandtes det i dette særlige tilfælde hensigtsmæssigt at fastsætte dumpingmargenen på grundlag af den metode, der er beskrevet i betragtning (49).

(53) Som nævnt i betragtning (50) blev der ikke indrømmet nogen af de samarbejdende kinesiske eksportører individuel behandling. Kommissionen beregnede derfor i overensstemmelse med artikel 9, stk. 5, i grundforordningen én dumpingmargen for Den Kinesiske Folkerepublik ved anvendelse af det vejede gennemsnit af de margener, der fastsattes for de samarbejdende og ikke-samarbejdende eksportører. Den foreløbige dumpingmargen, der således fastsattes for alle eksportører i Den Kinesiske Folkerepublik, var udtrykt i procent af cif-prisen, Fællesskabets grænse, på 138,7 %.

D. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET

1. De klagende producenter

(54) Undersøgelsen bekræftede, at den i betragtning (3) omhandlede afgørelse var korrekt, og Kommissionen finder følgelig, at de klagende producenter i forbindelse med denne procedure udgør erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen.

2. Anvendelse af artikel 4, stk. 1, litra a) / definition af »erhvervsgrenen i Fællesskabet«

(55) I løbet af undersøgelsen blev det klart, at en fællesskabsproducent i den første gruppe som defineret i betragtning (6) også importerede den dumpede vare fra de lande, som er omfattet af proceduren. Under disse omstændigheder undersøgte Kommissionen, om dette selskab skulle anses for ikke at tilhøre erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. artikel 4, stk. 1, litra a), i grundforordningen.

I denne forbindelse bør det erindres, at artikel 4, stk. 1, litra a), ikke rummer bestemmelser om en automatisk udelukkelse af producenter, som selv importerer den dumpede vare, men snarere forpligter Fællesskabets institutioner til fra sag til sag at undersøge, hvorvidt det i en sådan situation er berettiget at udelukke en producent.

I forbindelse med gennemførelsen af denne undersøgelse forekom det relevant at undersøge, om dette selskab primært var importør med yderligere aktivitet på grundlag af import, som blot supplerede dets produktion i Fællesskabet, eller om det var importør med en forholdsvis begrænset supplerende produktion i Fællesskabet. En sådan fremgangsmåde forekom både rimelig og i overensstemmelse med Fællesskabets praksis og Domstolens tidligere retspraksis (6).

I denne forbindelse viste undersøgelsen, at importen af den dumpede vare fra de pågældende lande tegnede sig for mindre end 25 % af det pågældende selskabs omsætning. Det er derfor Kommissionens opfattelse, at dette selskabs hovedaktivitet var fremstilling af fodtøj i Fællesskabet, og at det ikke var beskyttet mod dumpingadfærden. I forbindelse med artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen, ansås dette firma for sammen med de øvrige samarbejdende producenter at udgøre erhvervsgrenen i Fællesskabet.

E. SKADE

1. Indledende bemærkninger

(56) I forbindelse med konstateringen af skade i denne procedure analyserede Kommissionen oplysninger vedrørende perioden 1991 til 1994.

(57) For så vidt angår den type informationer, der angives herunder, skal det bemærkes, at ikke alle de økonomiske faktorer, hvorom der blev indhentet oplysninger for individuelle virksomheder i den første gruppe og kontrolstikprøven, fandtes at være relevante for Fællesskabets fodtøjsindustris situation med henblik på fastlæggelse af skade. Fordi produktionen sker efter ordre, fandtes der f.eks. sædvanligvis ikke lagre, som derfor fandtes at have meget begrænset betydning for skadesanalysen, hvilket også var tilfældet for kapacitet og kapacitetsanvendelse (da ledig kapacitet ikke snævert kun forbindes med samme vare). I overensstemmelse med artikel 3, stk. 5, i grundforordningen tog Kommissionen således ved sin analyse af fællesskabserhvervsgrenens situation kun hensyn til de økonomiske faktorer, som fandtes at være relevante for denne bestemte erhvervsgrens situation.

2. Den anvendte metode til indhentning af oplysninger

(58) Som allerede nævnt i betragtning (6) fandt Kommissionen i betragtning af det store antal selskaber, som havde indgivet klagen, og i overensstemmelse med artikel 17 i grundforordningen det hensigtsmæssigt at begrænse indsamlingen af oplysninger med henblik på konstatering af skade til:

- de nationale producentsammenslutninger i Fællesskabet, og

- et rimeligt antal selskaber, som repræsenterer den største producerede mængde, som kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed (dvs. de 28 individuelle selskaber i den første gruppe, som var udvalgt blandt de 68 selskaber, som tilsluttede sig klagen).

(59) Ved udvælgelsen af disse 28 selskaber tilstræbtes det at sikre, at de var repræsentative for fællesskabserhvervsgrenen som helhed, idet de:

- på en så afbalanceret måde som muligt dækkede de fire varekategorier, der undersøgtes

- afspejlede de forskellige virksomhedsstørrelser og produktionsstrukturer, og

- også var repræsentative for de vigtigste EF-producentstater.

(60) Der blev indhentet oplysninger fra de nationale fodtøjsproducenters sammenslutninger, idet der blev trukket på deres ekspertviden om deres lokale markeder, og fra de 28 individuelle selskaber i den første gruppe som defineret i betragtning (6). Skadesindikatorerne blev derefter gennemgået på det mest hensigtsmæssige plan, nemlig:

- på fællesskabsniveau for mere generelle oplysninger såsom vedrørende forbruget i Fællesskabet, produktions- og salgsmængde samt beskæftigelse

- den første gruppe selskaber for udviklingen i pris- og omkostningsrelaterede oplysninger, herunder rentabilitet.

(61) De ovennævnte 28 selskaber i den første gruppe, som blev anmodet om at samarbejde og indvilligede heri, tegner sig for 25,6 % af den samlede anslåede produktion i Fællesskabet af samme vare.

3. Samlet forbrug på fællesskabsmarkedet

(62) Ved beregningen af det samlede forbrug i Fællesskabet af fodtøj omfattet af denne undersøgelse tog Kommissionen hensyn til den samlede sum af:

- alle fællesskabsproducenters salg i Fællesskabet af den pågældende vare i henhold til oplysninger indhentet fra EF-fodtøjsproducenternes nationale sammenslutninger, kombineret med oplysninger fra Eurostat om deres eksport til tredjelande

- importen til Fællesskabet af den pågældende vare fra Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien

- importen til Fællesskabet af den pågældende vare fra alle andre tredjelande.

(63) På dette grundlag fandt Kommissionen, at forbruget i Fællesskabet af den pågældende vare steg med 10 mio. par fra 314 mio. par i 1991 til 324 mio. par i undersøgelsesperioden, hvilket er en stigning på ca. 3 %.

4. Kumulativ vurdering af dumpingimportens virkninger

(64) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i grundforordningen undersøgte Kommissionen, om det var berettiget at kumulere importen fra de to lande, som er omfattet af denne antidumpingprocedure.

(65) I 1995 var det samlede omfang af dumpingimporten af fodtøj, som er omfattet af denne undersøgelse og har oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, 129,5 mio. par. Det samlede omfang af den dumpede import af den pågældende vare med oprindelse i Indonesien var 31,5 mio. par i samme periode.

(66) Dumpingimporten fra Kina havde en markedsandel i Fællesskabet på 39,9 % i 1994. I samme periode var markedsandelen for Indonesien 9,7 %. Importen kunne derfor ikke i noget af disse tilfælde opfattes som ubetydelig.

(67) Som vist ovenfor fastsattes der endvidere betydelige dumpingmargener for begge lande under undersøgelsen.

(68) Undersøgelsen viste også, at der var tilsvarende konkurrencevilkår på fællesskabsmarkedet for fodtøj importeret fra Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien, og at der ikke var væsentlige kvalitetsforskelle mellem den kinesiske og indonesiske vare. De var rent faktisk udskiftelige fra forbrugerens synsvinkel, blev udbudt til salg til lave priser i samme geografiske områder af Fællesskabet, solgtes gennem samme distributionskanaler, var samtidig til stede på fællesskabsmarkedet og sigtede generelt mod samme segment af Fællesskabets fodtøjsmarked (dvs. fra den lave til den nedre mellemste del af markedet).

(69) På dette grundlag fandt Kommissionen, at kumulation var berettiget, og virkningerne af dumpingimporten fra de to lande vurderedes følgeligt sammen med henblik på at analysere skaden.

5. Dumpingimportens kumulerede omfang og markedsandel

(70) Det samlede omfang af importen fra Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien steg under ét fra 106,5 mio. par i 1991 til 161 mio. par i 1994, hvilket er en stigning på ca. 50 %. Dette svarer til en vækst i den kombinerede markedsandel fra 33,9 % i 1991 til ca. 50 % i 1994.

6. Dumpingimportens pris og prisunderbud

(71) Ved anvendelse af oplysninger modtaget fra importører og importørsammenslutninger viste undersøgelsen, at der inden for de samme generelle kategorier, som er beskrevet i betragtning (15), havde været et gradvist skift i importen til mere avancerede typer fodtøj til et mere eksklusivt marked med en tilsvarende samlet stigning i importpriserne mellem 1991 og 1994.

(72) For at beregne prisunderbuddet blev der først foretaget en sammenligning for hver enkelt kategori mellem cif-importprisen (indhentet fra Eurostat) for hvert af de pågældende eksportlande, fortoldet og leveret til kunden, og salgspriserne på fællesskabsmarkedet som oplyst af fællesskabsproducenterne i kontrolgruppen på samme handelstrin, dvs. til distributører og grossister.

For de enkelte kategorier udviste disse sammenligninger betydelige underbudsmargener, der udtrykt i procent af fællesskabsproducenternes salgspriser lå på op til 47 % for Den Kinesiske Folkerepublik og op til 25 % for Indonesien.

(73) Underbuddet efterforskedes imidlertid også ved at udvælge de kinesiske og indonesiske modeller, der i de største mængder eksporteredes til Fællesskabet af de samarbejdende selskaber i dumpingstikprøven. Disse modeller blev inddelt i 16 såkaldte »familier« af fodtøj (f.eks. hjemmefodtøj med åben hæl til voksne, sommersandaler til kvinder, børnesnøresko med overdel af lærred). Det skal bemærkes, at disse »familier« er snævrere defineret end de »kategorier«, der beskrives i betragtning (15), og muliggør en mere præcis analyse. Kundepriserne for disse »familier« i Fællesskabet sammenlignedes med kundepriserne på identiske eller tilsvarende modeller fremstillet af fællesskabsproducenterne i skadeskontrolstikprøven som omhandlet i betragtning (6).

Disse sammenligninger viste endnu mere betydelige underbudsmargener nemlig op til 63 % for Den Kinesiske Folkerepublik og op til 51 % for Indonesien.

7. Fællesskabserhvervsgrenens situation

Produktion

(74) Oplysninger leveret af de nationale fodtøjsproducenters sammenslutninger har vist, at produktionen i Fællesskabet af den pågældende vare faldt fra 141,5 mio. par i 1991 til 112,8 mio. par i 1994, hvilket er et fald på ca 20 %.

Salgsmængde

(75) Der konstateredes et fald på 27 % i salgsmængden i Fællesskabet af den pågældende vare mellem 1991 og 1994. Dette beregnedes ved at fratrække eksporten til tredjelande fra den samlede produktion i Fællesskabet, der indhentedes fra ovennævnte sammenslutninger.

Omsætning

(76) Kommissionen konstaterede endvidere på grundlag af oplysninger modtaget fra de nationale sammenslutninger og de samarbejdende producenter i Fællesskabet, at den samlede omsætning af den pågældende vare faldt med 26 % mellem 1991 og 1994.

Markedsandel

(77) Ved hjælp af oplysninger indhentet fra nationale sammenslutninger og Eurostat fastslog Kommissionen, at fællesskabsproducenternes markedsandel på fællesskabsmarkedet faldt fra 45,5 % i 1991 til 29,3 % i 1994.

Fællesskabsproducenternes priser

(78) Undersøgelsen viste, at fællesskabsproducenternes gennemsnitlige samlede salgspris for hjemmefodtøj og andet indendørs fodtøj med overdel af tekstilmaterialer (kategori A og B) faldt svagt mellem 1991 og 1994. En sådan situation over en periode på fire år afspejler ikke det gennemsnitlige inflationsniveau eller stigningen i produktionsomkostninger.

For så vidt angår udendørs fodtøj med overdel af tekstilmaterialer, som er omfattet af nærværende undersøgelse (kategori C og D), fastslog Kommissionen, at den gennemsnitlige pris på fodtøj i disse kategorier var steget mellem 1991 og 1994. En yderligere undersøgelse, der støttedes af oplysninger modtaget fra en række parter, herunder producenter og importører i Fællesskabet, viste imidlertid, at denne prisstigning skyldtes en ændring i varesortimentet, idet fællesskabsproducenterne i stigende grad var tvunget til at opgive produktionen af lavprismodeller.

Rentabilitet

(79) Kommissionen fandt, at den samlede rentabilitet (baseret på omsætningen) for selskaber i den første gruppe faldt gradvist fra 8,2 % i 1991 til 2,6 % i 1994 for så vidt angår de varer, der er omfattet af undersøgelsen. Fortjenstmargenerne for virksomhederne i kontrolgruppen bekræftede denne faldende tendens.

(80) I denne forbindelse må sammensætningen af Fællesskabets fodtøjsindustri tages i betragtning, idet den består af et meget stort antal små og mellemstore virksomheder, der næsten udelukkende beskæftiger sig med fremstilling af fodtøj efter ordre, hvor priserne er baseret på en direkte omkostningsberegning, der udviser fortjeneste for hver enkelt model. Da de direkte udgifter, dvs. råmaterialer og direkte arbejdskraftomkostninger, udgør op til 80 % af omkostningerne ved fremstilling af sko, fandtes det, at ingen af disse selskaber kunne pådrage sig tab i mere end nogle få måneder uden at måtte lukke på grund af likviditetsmangel. Desuden har der faktisk fundet et stort antal lukninger sted i den omhandlede periode - se betragtning (82).

Denne omkostningsstruktur er et afgørende element i nærværende undersøgelse og forklarer den ekstreme sårbarhed for denne arbejdskraftintensive industri, som ikke er i stand til at modstå pres fra dumpingimport til lave priser, selv ikke i et forholdsvis begrænset tidsrum.

Beskæftigelse og virksomhedslukninger

(81) Oplysninger modtaget fra de nationale sammenslutninger viste, at beskæftigelsen i den sektor, som fremstiller det fodtøj, der er omfattet af undersøgelsen, faldt fra ca. 30 000 ansatte i 1991 til 23 600 ansatte i undersøgelsesperioden, hvilket er et fald på 25 %.

(82) For så vidt angår antallet af selskaber, som fremstiller det af undersøgelsen omfattede fodtøj, og som indstillede produktionen mellem 1991 og 1994, modtoges der fra de nationale producentsammenslutninger oplysninger om lukning af 28 fabrikker i syv medlemsstater (Belgien, Spanien, Finland, Italien, Nederlandene, Portugal og Det Forenede Kongerige).

8. Konklusioner vedrørende skade

(83) I forbindelse med konklusionerne i betragtning (80) vedrørende importens omfang og dens potentielle indvirkning på priserne i Fællesskabet, viser alle de ovennævnte økonomiske indikatorer, som er baseret på oplysninger modtaget fra de nationale sammenslutninger af fodtøjsproducenter samt individuelle selskaber, klart, at fællesskabsproducenternes situation forværredes alvorligt fra 1991 til 1994 for så vidt angår den pågældende vare. Som det er blevet påvist, havde erhvervsgrenen i Fællesskabet som helhed faldende produktion, salgsmængde og omsætning, markedsandel, rentabilitet og beskæftigelse; hertil må lægges et betydeligt antal virksomhedslukninger.

(84) Det er derfor Kommissionens opfattelse, at den erhvervsgren i Fællesskabet, som fremstiller det fodtøj, der er omfattet af undersøgelsen, har lidt skade, der kan opfattes som væsentlig, jf. artikel 3 i grundforordningen.

F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG

1. Indledning

(85) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 7, i grundforordningen undersøgte Kommissionen, om den væsentlige skade, der var forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet, var forårsaget af den kinesiske og indonesiske dumpingimport, eller om andre faktorer havde forårsaget eller bidraget til denne skade.

Som nævnt i betragtning (68) påvirker importen af dumpede varer fra de pågældende lande hovedsagelig den lave til den nedre mellemste del af markedet, der generelt erkendes at være mest følsom over for prisændringer. I denne forbindelse bør det erindres, at det i Fællesskabet producerede fodtøj, som er omfattet af denne undersøgelse, og det tilsvarende fodtøj, der importeres fra Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien, konkurrerer direkte med hinanden, da der meget ofte for forbrugeren kun er få mærkbare eller betydelige kvalitetsforskelle mellem de importerede varer og den i Fællesskabet fremstillede vare.

2. Virkningerne af dumpingimporten

(86) Ved undersøgelsen af dumpingimportens virkninger må det erindres, at Fællesskabets fodtøjsmarked på grund af den pågældende vares karakter og de mange distributionskanaler er gennemsigtigt og prisfølsomt. I denne forbindelse fandtes det, at den pågældende imports stigende mængde og markedsandel sammen med det betydelige underbud, der konstateredes, faldt sammen med fællesskabserhvervsgrenens tab af markedsandel og forværrede den finansielle situation.

(87) Skønt priserne synes at være steget for visse typer af den pågældende vare med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien mellem 1991 og 1994 på grund af en kvalitetsforbedring af varesortimentet, underbød dumpingimporten ikke desto mindre fortsat i betydeligt omfang fællesskabserhvervsgrenens priser og udøvede derved pristryk.

(88) Det er følgelig Kommissionens konklusion, at dumpingimporten til lave priser fra de pågældende lande klart kan sammenkædes med fællesskabserhvervsgrenens forværrede situation.

3. Virkningerne af andre faktorer

a) Importen fra andre tredjelande

(89) Det er også blevet overvejet, hvorvidt andre faktorer end dumpingimporten fra Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien kan have forårsaget eller bidraget til den væsentlige skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet, og navnlig hvorvidt import fra andre lande end de to lande, som i øjeblikket undersøges, kan have bidraget til denne situation.

(90) I denne forbindelse blev Kommissionens opmærksomhed af visse interesserede parter henledt på import til Fællesskabet fra Vietnam. Oplysninger fra Eurostat viste, at importmængden af den pågældende vare fra Vietnam steg betydeligt fra ca. 1,2 mio. par i 1991 til 20,5 mio. par i 1994. For så vidt angår prisen på disse importerede varer er det på grund af manglende oplysninger om varesortimentet ikke muligt at udlede rimelige oplysninger, der kan danne grundlag for konklusioner. Hidtil er der imidlertid ikke fremlagt tilstrækkelige beviser vedrørende prisfastsættelsen for den vietnamesiske eksport til Fællesskabet til at berettige, at den igangværende undersøgelse udstrækkes til dette land.

(91) Det skal desuden bemærkes, at markedsandelen i Fællesskabet for alle tredjelande tilsammen, og herunder Vietnam (men ikke Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien), faktisk faldt fra 24,6 % til 21,1 % mellem 1991 og 1994. Det kan derfor konkluderes, at importen fra andre lande end de lande, som er omfattet af denne procedure, ikke kan anses for i væsentligt omfang, om overhovedet, at have forårsaget den skade, som fællesskabserhvervsgrenen har lidt.

b) Indre konkurrence

(92) Flere interesserede parter har fremført, at der var betydelig indre konkurrence i Fællesskabet mellem producenter i Spanien, Portugal og Italien og producenter i de øvrige medlemsstater, og at det var af denne årsag, at visse selskaber befandt sig i en ugunstig økonomisk situation. Det er også blevet fremført, at denne situation forårsagede markedsforskelle mellem medlemsstaterne for så vidt angår deres fodtøjsproducenters præstationer og resultater.

Kommissionen er opmærksom på, at visse producenter på grund af komparative fordele for omkostningsfaktorer i nogle medlemsstater såsom arbejdskraft kan fremstille fodtøj billigere end i andre medlemsstater og derfor sælge til lavere priser. En sådan situation indvirker selvfølgelig på den finansielle situation for producenter med højere omkostninger. Dette kan sammen med virkningen af visse valutakurssvingninger i løbet af den undersøgte periode have været blandt årsagerne til nogle selskabers vanskeligheder og visse andre selskabers noget forbedrede finansielle resultater.

(93) Når disse argumenter behandles, bør der imidlertid skelnes mellem redelig og uredelig konkurrence, og der erindres om, at der inden for rammerne af enhedsmarkedet findes mekanismer, der sikrer, at konkurrencen mellem producenter i Fællesskabet forbliver retfærdig.

Ved vurderingen af den skade, som erhvervsgrenen i Fællesskabet har lidt, er situationen i de vigtigste EF-producentlande for producenterne i Fællesskabet af den vare, der er genstand for undersøgelsen, desuden blevet taget i betragtning. Resultaterne af denne vurdering afspejler situationen for fællesskabserhvervsgrenen som helhed. De samlede oplysninger, der anvendtes til vurdering af skaden, kompenserer følgelig for interne forskelle i fællesskabserhvervsgrenens resultater. Hvis intern konkurrence havde været den eneste drivende kraft på markedet, ville fællesskabserhvervsgrenens markedsandel ikke være faldet fra 41,5 % i 1991 til 29,3 % i 1994.

(94) Det blev også fremført, at en række fællesskabsproducenter har overført nogle af deres mere arbejdskraftintensive processer til tredjelande med lave arbejdskraftomkostninger, og at de derved har bidraget til den samlede skade, som er forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet, navnlig med hensyn til beskæftigelsen. I denne forbindelse er det Kommissionens opfattelse, at det forhold, at nogle producenter har måttet ty til en sådan fremgangsmåde, var et forsvarsmæssigt skridt, der blev taget for at mindske omkostningerne i et forsøg på at konkurrere med dumpede importerede varer, og at dette er et yderligere bevis for det pres, der udøves af dumpingimporten.

4. Konklusioner vedrørende årsag

(95) Skønt visse andre faktorer end dumpingimport fra de berørte lande kan have bidraget til den skade, som erhvervsgrenen i Fællesskabet har lidt, er det dog Kommissionens konklusion, at dumpingimport til lave priser fra Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien isoleret set har forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet væsentlig skade. Denne konklusion er baseret på de forskellige ovenfor angivne elementer og navnlig omfanget af prisunderbuddet og den meget store vækst i dumpingimporten, som har ført til, at disse lande har erobret næsten halvdelen af fællesskabsmarkedet. Dette førte til faldende rentabilitet for erhvervsgrenen i Fællesskabet og et stort antal virksomhedslukninger på et tidspunkt, hvor forbruget i Fællesskabet var stigende og importen fra andre tredjelande faldende.

G. FÆLLESSKABETS INTERESSER

1. Almindelige betragtninger

(96) Kommissionen undersøgte på grundlag af alle fremlagte beviser, om der til trods for konklusionerne vedrørende dumping og skade fandtes tvingende grunde, der kunne føre til den konklusion, at det ikke var i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i dette særlige tilfælde. Med henblik herpå og i henhold til artikel 21, stk. 1, i grundforordningen overvejede Kommissionen virkningerne af eventuelle foranstaltninger for alle parter, som var involveret i proceduren, samt også følgerne af ikke at træffe midlertidige foranstaltninger.

Ved vurderingen heraf blev der navnlig taget hensyn til behovet for at afhjælpe de handelsforvridende virkninger af den skadelige dumping og genskabe effektive konkurrenceforhold.

2. Fællesskabserhvervsgrenens interesser

(97) Uden foranstaltninger til afhjælpning af virkningerne af dumpingimporten fra Kina og Indonesien finder Kommissionen, at fællesskabsproducenternes stilling yderligere vil forværres, og hele fællesskabserhvervsgrenens eksistens kan på længere sigt være truet. Det er også Kommissionens opfattelse, at hvis der er færre producenter til stede på fællesskabsmarkedet, vil konkurrencen mindskes tilsvarende.

(98) På grundlag af de fastslåede kendsgerninger er det rimeligt at konkludere, at hvis dumpingimporten tillades af fortsætte, vil der ske yderligere fabrikslukninger og forekomme betydelige tab af arbejdspladser ud over dem, der allerede har fundet sted.

3. Andre fællesskabserhvervsgrenes interesser

(99) En række importører fremførte, at hvis der indføres foranstaltninger, vil dette have negative følger for andre erhvervsgrene i Fællesskabet, f.eks. firmaer, som eksporterer maskiner, der anvendes til fremstilling af fodtøj i Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien.

Det skal påpeges, at der ikke over for Kommissionen er fremlagt beviser herfor, og fællesskabsproducenter af sådant udstyr har heller ikke givet sig til kende. Der er endvidere ikke grund til at antage, at fodtøjsproducenter i eksportlandene i højere grad anvender fællesskabsproduceret udstyr til fremstilling af fodtøj end erhvervsgrenen i Fællesskabet selv. Det følger derfor, at hvis Fællesskabets fodtøjsindustri kan bevare eller genvinde sin markedsandel under frie og retfærdige konkurrencevilkår, vil dette også være til gavn for fællesskabsproducenterne af maskiner, der benyttes til at fremstille fodtøj.

(100) For så vidt angår virksomhedslukninger har det været et betydningsfuldt træk ved denne undersøgelse, at fodtøjsproducenterne i Fællesskabet og deres leverandører i mange medlemsstater gerne ligger i nærheden af hinanden, ofte i områder der allerede er ramt af industriel tilbagegang. Lukningen af én fabrik kan derfor have alvorlige følgevirkninger for andre firmaer i disse områder og navnlig for leverandører af råmaterialer.

4. Importørers og detailhandlendes interesser

(101) Flere importører og importører/detailhandlende anførte i generelle vendinger, at en indførelse af antidumpingforanstaltninger ville have negativ effekt for deres virksomheder, navnlig med hensyn til beskæftigelsessituationen. Kommissionen har været særlig opmærksom på de følger, som indførelse af foranstaltninger kan have i denne forbindelse, og de mulige konsekvenser for beskæftigelsen er blevet nøje overvejet for alle de berørte parter, dvs. ikke blot for fællesskabsproducenterne, men også for deres leverandører af råvarer eller komponenter samt for importører og detailhandlende.

Der er ikke fremlagt konkrete beviser for, at foranstaltninger vil føre til tab af arbejdspladser i import- eller detailsektoren, men Kommissionen er af den opfattelse, at ethvert fald i beskæftigelsen i virksomheder, som importerer eller detailsælger det pågældende fodtøj (om end detailsektoren sandsynligvis vil blive mindre påvirket end importørerne), vil blive mere end opvejet af arbejdspladser, som bevares i såvel fremstillingssektoren, som undersøgelsen har påvist er blevet hårdt ramt, som i de ovennævnte støtteindustrier.

5. Virkninger for forbrugerne

(102) Det er blevet fremført, at hvis der indføres antidumpingforanstaltninger i dette bestemte tilfælde, og tolden væltes over på forbrugerne, vil dette have negative konsekvenser for de forbrugere med lave indtægter, som er nødt til at købe fodtøj i den lavere ende af sortimentet.

Skønt det er sandt, at en antidumpingtold vil skulle dækkes et sted mellem importøren og den endelige forbruger, bør det erindres, at en sådan told pålægges cif-importprisen, og at dens virkning på detailpriserne derfor vil være betydelig mindre. I betragtning af de meget betydelige margener på i gennemsnit over 100 %, der sædvanligvis opnås mellem import og detailsalg, kan det faktisk forventes, at forbrugeren langtfra behøver dække hele tolden. I denne forbindelse har en række store detailhandlende fremført, at de allerede har mindsket deres egne margener for at kunne opfylde forbrugernes forventninger. Der er imidlertid ikke fremlagt bevis herfor.

(103) Kommissionen finder også, at virkningerne af tolden på priserne sandsynligvis vil blive afdæmpet af, at erhvervsgrenen i Fællesskabet, der har en markedsandel på 29 %, ikke vil kunne hæve sine priser ud over et vist begrænset niveau uden at risikere et yderligere tab af markedsandel. Desuden tegner importen fra lande, der ikke er omfattet af denne procedure, sig for en markedsandel på 21 %, og det forventes, at disse producenter ikke vil være villige eller i stand til at forlange prisstigninger. Der vil derfor sandsynligvis kun blive tale om beskedne prisstigninger, om overhovedet nogen, på markedet som helhed.

6. Andre argumenter vedrørende Fællesskabets interesser

(104) Visse interesserede parter har fremført, at i betragtning af fodtøjsindustriens evne til på verdensplan at skifte leverandører vil enhver foranstaltning være ineffektiv, og at det eneste forudseelige resultat af en antidumpingtold rettet mod Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien vil være et leverandørskift til andre lande med billig arbejdskraft såsom Bangladesh, Indien eller Vietnam.

I denne forbindelse påpeger Kommissionen, at eksistensen af andre forsyningskilder ikke kan være en grund til yderligere at udsætte erhvervsgrenen i Fællesskabet for skadelig dumpingimport.

Kommissionen finder desuden, at det forhold, at eksportørerne kan flytte deres produktionsfaciliteter til sådanne lande uden for Fællesskabet for at undgå at betale antidumpingtold, ikke i sig selv er tilstrækkelig grund til, at Fællesskabets institutioner ikke skulle indføre foranstaltninger i et tilfælde, hvor eksporten fra bestemte tredjelande findes at blive dumpet på fællesskabsmarkedet og forvolde væsentlig skade for erhvervsgrenen i Fællesskabet. Hvis en sådan situation skulle opstå, har den berørte fællesskabserhvervsgren mulighed for at anvende de retsmidler, der står til dens disposition, for at imødegå skadelig dumping eller omgåelse af antidumpingforanstaltninger.

7. Konklusioner vedrørende Fællesskabets interesser

(105) Efter at have undersøgt alle de forskellige involverede interesser finder Kommissionen, at der ikke er tvingende årsager til ikke at gribe ind over for den pågældende dumpingimport.

Hvis erhvervsgrenen i Fællesskabet ikke ydes tilstrækkelig beskyttelse mod den konstaterede skadelige dumping, vil dette bidrage til denne erhvervsgrens problemer og kunne føre til, at den forsvinder eller flyttes uden for Fællesskabet.

H. MIDLERTIDIG TOLD

1. Skadesafhjælpningsniveau

a) Indledende bemærkninger

(106) I overensstemmelse med artikel 17, stk. 2, i grundforordningen undersøgte Kommissionen hvilken told, som ville være tilstrækkelig til at afhjælpe den skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet som følge af dumping.

Det fandtes følgelig, at eksportprisen på de dumpede importerede varer skulle sammenlignes med et prisniveau for erhvervsgrenen i Fællesskabet, som ville gøre det muligt for denne at dække sine omkostninger og opnå en rimelig fortjeneste (i det følgende benævnt »den ikke-skadelige pris«).

I denne forbindelse fastslog undersøgelsen, at en fortjenstmargen på 7 % af omsætningen kunne opfattes som et passende minimum, idet der tages hensyn til, at en sådan fortjeneste kunne opnås før væksten i dumpingimporten, samt til behovet for langsigtede investeringer og især til det afkast, som erhvervsgrenen i Fællesskabet med rimelighed kunne forvente, hvis der ikke forelå skadelig dumping.

(107) Som forklaret i betragtning (15) fandt Kommissionen det ved indledningen af undersøgelsen hensigtsmæssigt at opdele den pågældende vare i kategorier og foretage prissammenligninger på grundlag af disse kategorier. Som også nævnt tidligere i betragtning (73) så det imidlertid ud til, at der for så vidt angik de samarbejdende eksportører kunne opnås en større sikkerhed i varesammenligningen ved at benytte en endnu mere detaljeret opdeling af varerne. Med henblik herpå blev de modeller, der eksporteredes i størst antal af de samarbejdende kinesiske og indonesiske eksportører i stikprøven, udvalgt og inddelt i 16 familier fodtøj.

(108) For at beregne skadeafhjælpningsniveauet sammenlignedes cif-importprisen, justeret for fortoldning og levering til kunden, derfor med fællesskabsproducenternes ikke-skadelige pris på samme handelstrin kategori for kategori og familie for familie. Det skal bemærkes, at importpriserne blev justeret til fortoldet niveau, leveret til kunden, ved at tage hensyn til den normale told eller den told, der finder anvendelse i henhold til GSP (alt efter hvad der var relevant), samt til et beløb for den gennemsnitlige bruttomargen fastsat på grundlag af efterprøvede oplysninger fra ikke-forbundne importører.

(109) Med henblik på at fastsætte fællesskabserhvervsgrenens ikke-skadelige pris fandtes det hensigtsmæssigt at benytte produktionsomkostningerne for fællesskabsproducenterne i kontrolgruppen som reference.

b) Indonesien

(110) Som forklaret i betragtning (73) og (107) forekom det hensigtsmæssigt at sammenligne på den ene side de samarbejdende indonesiske eksportørers priser for de relevante familier og på den anden side fællesskabsproducenternes ikke-skadelige priser for sammenligneligt fodtøj opdelt i de samme repræsentative familier med henblik på en sammenholdning af varer. I de samarbejdende eksportørers tilfælde anvendtes denne metode, når den større præcision medførte fordele for dem for deres samarbejde. Deres individuelle skadesafhjælpningsmargen beregnedes således på dette grundlag. Som følge heraf lå skadesafhjælpningsmargenerne for de samarbejdende selskaber i stikprøven for Indonesien udtrykt i procent af cif-prisen fra 0 % til 72,3 % med et gennemsnit på 32,4 %, der vil blive anvendt for de samarbejdende selskaber, som ikke indgik i stikprøven. For selskaberne i stikprøven fandtes disse margener i alle tilfælde undtagen ét at være højere end de respektive dumpingmargener, der var fastsat. I overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen skal størrelsen af den midlertidige antidumpingtold for alle samarbejdende selskaber i Indonesien med en enkelt undtagelse derfor baseres på de fastsatte dumpingmargener.

(111) I overensstemmelse med princippet om, at manglende samarbejde ikke bør belønnes, fandt Kommissionen det passende at beregne skadesafhjælpningsmargenen for ikke-samarbejdende eksportører i Indonesien på grundlag af Eurostats importstatistik opdelt i kategorier, da dette var den eneste pålidelige kilde til generelle oplysninger. Der blev derfor foretaget en sammenligning mellem disse priser og fællesskabsproducenternes overskudsgivende priser for de tilsvarende kategorier. På dette grundlag fandtes skadesafhjælpningsmargenen for ikke-samarbejdende producenter i Indonesien at være 36,5 % og derfor lavere end den fastsatte restdumpingmargen. Den resterende antidumpingtold for importerede varer med oprindelse i Indonesien bør derfor fastsættes til dette niveau.

c) Den Kinesiske Folkerepublik

(112) For så vidt angår eksporten fra Den Kinesiske Folkerepublik bør det erindres, at der ikke blev tilstået nogen af de samarbejdende eksportører individuel behandling. Det var derfor nødvendigt at beregne en enkelt skadesafhjælpningsmargen for Den Kinesiske Folkerepublik på grundlag af på den ene side det vejede gennemsnit af de skadesafhjælpningsmargener, der beregnedes for de samarbejdende eksportører og på den anden side den skadesafhjælpningsmargen, der fastsattes for de ikke-samarbejdende eksportører. Det skal bemærkes, at disse margener blev fastsat efter samme metoder som blev beskrevet i betragtning (110) og (111) for Indonesien, da der også i Den Kinesiske Folkerepublik var en meget udtalt mangel på samarbejde. Som følge heraf fandtes skadesafhjælpningsniveauet for Den Kinesiske Folkerepublik at være 94,1 %, hvilket er lavere end dumpingmargener, og derfor i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen skal danne grundlag for den midlertidige antidumpingtold for alle varer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik.

2. Sammenhæng mellem antidumpingforanstaltninger og kvantitative kontingenter

(113) Visse interesserede parter fremførte, at der ikke kunne indføres antidumpingforanstaltninger over for importen af varer tilhørende kategori A og B med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, da disse varer allerede var omfattet af et kvantitativt kontingent gældende for hele Fællesskabet, som indførtes ved Rådets forordning (EF) nr. 519/94 (7), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1897/96 (8).

(114) Kommissionen kan ikke tilslutte sig dette synspunkt, som den finder støttet på en fejlagtig fortolkning af begrundelsen for ovennævnte forordning. Ved den pågældende forordning indførtes en ny handelsordning, som førte til afskaffelse af 4 617 nationale restriktioner i henhold til den tidligere ordning over for lande uden markedsøkonomi, hvoraf næsten alle vedrørte Den Kinesiske Folkerepublik. Disse restriktioner erstattedes af fællesskabskontingenter for syv kinesiske varer og fællesskabstilsyn for 26 andre varer.

Disse autonome kontingenter indgår således i midlerne til at opnå en mere liberal og frem for alt mere ensartet handelsordning med Den Kinesiske Folkerepublik.

Følgelig er den skade, som tilstræbes afhjulpet gennem indførelsen af antidumpingforanstaltninger, ikke allerede behandlet ved hjælp af et anden handelsmæssigt, forsvarsinstrument. Uanset eksistensen af de pågældende kontingenter bør der derfor indføres sådanne foranstaltninger, efter at en antidumpingundersøgelse har vist, at foranstaltninger er berettigede.

Der erindres endeligt om, at mere end 75 % af det fodtøj, der er berørt af nærværende undersøgelse, ikke er genstand for de pågældende kvoter.

I. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

(115) Af hensyn til en korrekt forvaltning bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de interesserede parter kan tilkendegive deres mening skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Det skal desuden erklæres, at alle konklusioner i forbindelse med denne forordning er foreløbige og kan genovervejes i forbindelse med enhver endelig foranstaltning, som Kommissionen måtte foreslå.

(116) I betragtning af antallet af interesserede parter, som er involveret i denne procedure, vil undersøgelsen af kendsgerningerne sandsynligvis være tidskrævende. Kommissionen har derfor meddelt de eksportører, som den ved er berørt af sagen, at den påtænker at foreslå en gyldighedsperiode på ni måneder for den midlertidige told, og eksportørerne gjorde ikke indsigelse imod dette -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af fodtøj henhørende under KN-kode 6404 19 10 og, med undtagelse af de i stk. 3 omhandlede sko, der undertiden betegnes som »espadriller«, fodtøj henhørende under KN-kode ex 6404 19 90 (Taric-kode 6404 19 90*90) med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien.

2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes på grundlag af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, til:

>TABELPOSITION>

3. I forbindelse med stk. 1 forstås der ved sko, der undertiden betegnes »espadriller«, sko med overdel af lærred og sål af flettet reb, uden hæl, med eller uden forstærkning af gummi eller plast over en overflade af varierende størrelse, og af tykkelse ikke over 2,5 centimeter.

4. Medmindre andet er angivet, finder gældende bestemmelser for told og anden toldmæssig praksis anvendelse.

5. Den i stk. 1 omhandlede vares overgang til fri omsætning i Fællesskabet er betinget af, at der stikkes sikkerhed svarende til den midlertidige told.

Artikel 2

De berørte parter kan inden en måned fra tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden tilkendegive deres mening skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen, jf. dog artikel 20 og 21 i forordning (EF) nr. 384/96.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 1 i denne forordning finder anvendelse i ni måneder, medmindre Rådet vedtager endelige foranstaltninger inden udløbet af denne periode, jf. dog artikel 7, 9, 10 og 14 i forordning (EF) nr. 384/96.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 28. januar 1997.

På Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Næstformand

(1) EFT nr. L 56 af 6. 3. 1996, s. 1.

(2) EFT nr. L 317 af 6. 12. 1996, s. 1.

(3) EFT nr. C 45 af 22. 2. 1995, s. 2.

(4) EFT nr. L 349 af 31. 12. 1994, s. 1.

(5) EFT nr. L 122 af 2. 6. 1995, s. 1.

(6) Domme 171/87, 172/87 og 174/87 til 179/87 i sag - Canon o.a. mod Rådet og japanske fotokopieringsmaskiner, Sml. 1992, I-1237ff.

(7) EFT nr. L 67 af 10. 3. 1994, s. 89.

(8) EFT nr. L 250 af 2. 10. 1996, s. 1.