KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 20. juli 1999

om den støtte, som ydes i Grækenland via det græske bomuldskontor

(meddelt under nummer K(1999) 2536)

(Kun den græske udgave er autentisk)

(2000/206/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med traktatens artikel 88, stk. 2, første afsnit, og under hensyntagen til disse bemærkninger(1), og

ud fra følgende betragtninger:

I

(1) Som følge af en klage anmodede Kommissionen pr. telefax af 8. december 1992 de hellenske myndigheder om yderligere oplysninger om skattelignende afgifter til fordel for det græske bomuldskontor. De græske myndigheder svarede ved brev af 17. marts 1993. Ved brev af 19. juli 1993 fremsendte de græske myndigheder yderligere oplysninger om ovennævnte foranstaltninger.

(2) Ifølge de disponible oplysninger er det græske bomuldskontor en offentlig enhed, der ikke arbejder med gevinst for øje, og hvis eneste målsætning er at fremme bomuldssektorens udvikling. Det tilbyder nedenstående tjenesteydelser til landbrugsproduktionssektoren og til forarbejdnings- og afsætningssektorerne:

a) teknisk bistand

b) konsulentvirksomhed til fremme af hensigtsmæssige, rentable sorter

c) sikkerhed for kontrollerede, godkendte frø og kontrol af importerede frø

d) overvågning af international teknologi og overførsel af teknologi

e) overvågning af anvendelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 389/82 af 15. februar 1982 om producentsammenslutninger og foreninger af sådanne inden for bomuldssektoren(2), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3808/89(3)

f) forsøg, teknologioverførsel, uddannelse vedrørende plantesundhedsbeskyttelse samt begrænsning af anvendelsen af input

g) udarbejdelse og gennemførelse af forskningsprogrammer

h) uddannelses- og konsulentvirksomhed

i) teknisk bistand til egreneringsvirksomhederne

j) generelle undersøgelser vedrørende bomuldsbedriftsenheder samt moderniseringen af disse

k) finansielle tilskud til egreneringsenhederne via strukturprogrammerne

l) forædling og standardisering af egreneret bomuld

m) kontakter til internationale bomuldsbørser og internationale organer

n) overvågning af anvendelsen af fællesskabsforordningerne vedrørende den fælles markedsordning

o) kvalitetskontrol og laboratorieanalyser af bomuldsfrø til oliefremstilling

p) kvalitetskontrol og laboratorieanalyser af fibre, garn og stof

q) teknisk bistand til de specialiserede laboratorier

r) udstedelse af kvalitetscertifikater for bomuldsprodukter

s) kontrol af maskiner og instrumenter.

Det græske bomuldskontor opkræver både en udligningsafgift og en særafgift for at kunne tilbyde sine tjenesteydelser uden supplerende byrder for de erhvervsdrivende i den primære og sekundære sektor samt i servicefagene.

Artikel 30, stk. 1, i græsk lov nr. 2040/92 pålægger egreneringsvirksomhederne en udligningsafgift på 1 % af den pris, der betales til producenten pr. kg ikke-egreneret bomuld, som er produceret i Grækenland og leveret til egrenering. Endvidere er der i artikel 30, stk. 3, indført en særafgift. Den andrager 1 % af prisen for egreneret bomuld, som udelukkende opkræves ved import.

Ifølge de klager, som Kommissionen har modtaget, lægges nævnte afgift på ikke-egreneret bomuld, der er fremstillet i Grækenland, ikke blot på den bomuldspris, der er aftalt mellem producenten og egreneringsvirksomheden, men også på den direkte fællesskabsstøtte, der er fastsat ved Rådets forordning (EØF) nr. 2169/81 af 21. juli 1981 om fastsættelse af almindelige regler for støtteordningen vedrørende bomuld(4). Ifølge klagerne er endvidere den banksikkerhed, der er fastsat inden for rammerne af ovennævnte støtteordning, båndlagt, indtil det er bevist, at afgiften reelt er betalt.

II

(1) Efter at have undersøgt de foranstaltninger, som det græske bomuldskontor har indført, har Kommissionen besluttet at betragte de foranstaltninger, der er beskrevet i del I, betragtning 2, litra e), n) og s), som værende tjenesteydelser, der falder ind under medlemsstatens kompetence, og som derfor ikke har karakter af at være en støtte til individuelle virksomheder. Denne beslutning er meddelt de græske myndigheder ved brev SG (95) D/874 af 27. januar 1995.

I samme brev meddelte Kommissionen endvidere Grækenland, at den havde besluttet ikke at gøre indsigelse imod foranstaltningerne vedrørende teknisk bistand, konsulentvirksomhed samt uddannelse og afsætning (del I, betragtning 2, litra a), b), h), l), m) og k)), forædlings- og standardiseringsvirksomheden vedrørende al egreneret bomuld (del I, betragtning 2, litra l)) og foranstaltningerne vedrørende støtte til forskning i bomuldssektoren del (del I, betragtning 2, litra d), f), g) og j)).

Kommissionen har indledt proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, over for de foranstaltninger vedrørende godkendelsen og kvalitetskontrollen, der er fastsat i del I, betragtning 2, litra c), o), p) og r), samt vedrørende den investeringsstøtte, der er fastsat i del I, stk. 2, litra k). Kommissionen har også besluttet at indlede proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, over for alle støtteforanstaltningerne, fordi deres finansiering ved særafgiften ligeledes rammer produkter indført fra de øvrige medlemsstater samt fra EØS-landene.

Hvad angår foranstaltningerne vedrørende kvalitetskontrol, har Kommissionen i mangel af oplysninger fra de græske myndigheder om denne kontrols obligatoriske karakter rejst tvivl om deres forenelighed med fællesmarkedet, idet denne støtte kan betragtes som driftsstøtte, der ikke har nogen varig virkning for den pågældende sektor. Kommissionen har derfor anmodet de græske myndigheder om at fremsende yderligere oplysninger om arten og intensiteten af støtten vedrørende kontrol og kvalitetscertifikater. Den har endvidere anmodet de græske myndigheder om oplysninger om denne kontrols forenelighed med fællesskabslovgivningen. Hvad angår gennemførelsen af denne kontrol af de importerede produkter, har Kommissionen bedt de græske myndigheder fremsende oplysninger, som kan gøre det muligt at efterprøve, om kontrollen i andre medlemsstater anerkendes, og om de andre medlemsstaters produkter ikke er underlagt mere vidtgående betingelser end ækvivalensbetingelsen.

Hvad angår støtten til egreneringsenhedernes investeringer inden for rammerne af strukturprogrammer, har Kommissionen, der tvivler på, at denne støtte er forenelig med fællesmarkedet, i mangel af en nærmere redegørelse fra de græske myndigheder ment, at den eventuelt kan være uforenelig med fællesmarkedet. Den har endvidere anmodet de græske myndigheder om at fremsende oplysninger om arten og intensiteten af denne støtte.

Da der er tale om støtte, der finansieres ved skattelignende afgifter (lovbestemte obligatoriske afgifter), har Kommissionen også undersøgt finansieringsordningen for hele denne støtte. Ifølge EF-Domstolens retspraksis(5) udgør finansieringen af en statsstøtte gennem en obligatorisk, øremærket afgift et væsentligt element i støtteordningen, og Kommissionen må derfor undersøge såvel støtten som finansieringen i relation til fællesskabsretten.

Selv om en støtte er forenelig med fællesmarkedet med hensyn til både form og formål, er det ikke desto mindre i Domstolens retspraksis fastslået, at finansiering af støtten gennem øremærkede afgifter, som også påhviler indførte fællesskabsprodukter fra andre medlemsstater og EØS-lande, har en beskyttende virkning, der rækker videre end selve støtten.

Selv om den af det græske bomuldskontor finansierede støtte til en vis grad også kunne komme de indførte produkter til gavn, medfører dette ikke desto mindre, at ikke alle reelt får samme gavn af disse fordele, fordi de græske erhvervsdrivende efter Kommissionens opfattelse i sagens natur er gunstigere stillet i praksis.

Kommissionen finder i øvrigt, at anvendelsen af en yderligere betingelse (betalingen af den skattelignende afgift), som ikke er fastsat i fællesskabslovgivningen med hensyn til støttens udbetaling, er i modstrid med forordning (EØF) nr. 2169/81.

Endelig mener Kommissionen, at særafgiftens anvendelse er i modstrid med stk. 5 i protokol nr. 4 i bilaget til akten vedrørende Grækenlands tiltrædelse, der forbyder alle restriktive foranstaltninger for indførslen af bomuld fra tredjelande. Da denne afgift i øvrigt kun er lagt på import, finder Kommissionen, at den er i modstrid med traktatens artikel 25, der forbyder afgifter med tilsvarende virkning som told ved indførsel.

Ved brev SG (95) D/874 af 27. januar 1995 opfordrede Kommissionen den græske regering til at fremsætte sine bemærkninger hertil, og ved indrykning af en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende opfordrede den de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter til også at fremsætte bemærkninger(6).

III

(1) Ved brev af 12. april 1995 fremsatte den græske regering bemærkninger til de ovenfor beskrevne foranstaltninger.

a) Hvad angår de punkter, hvor Kommissionen havde udtrykt tvivl om foreneligheden med fællesmarkedet, har de græske myndigheder anført, at de opgaver, der er nævnt i del I, betragtning 2, litra c), ovenfor, dvs. sikkerhed for kontrollerede, godkendte frø, godkendelse af producerede frø og kontrol af importerede frø, er blevet obligatoriske i medfør af græsk lovgivning. De tilføjer, at udgifterne til de omhandlede tjenesteydelser finansieres over landbrugsministeriets bevillinger og ikke af en 1 %'s afgift.

Hvad angår opgaverne i del I, betragtning 2, litra o), p), q) og r) (kvalitetskontrol og laboratorieanalyser af bomuldsfrø til industriel forarbejdning, forarbejdning, kvalitetskontrol og laboratorieanalyser af fibre, garn og stof, teknisk bistand til de specialiserede laboratorier samt udstedelse af kvalitetscertifikater for bomuldsprodukter), oplyste de græske myndigheder, at kontrollen og analyserne ikke er lovpligtige, men at disse tjenesteydelser udføres mod betaling af et vederlag, der er fastsat således, at det dækker disse laboratoriers driftsudgifter.

b) Hvad angår de finansielle tilskud til egreneringsvirksomhederne via strukturprogrammerne, præciserede de græske myndigheder, at investeringerne indtil den 26. februar 1992 foregik inden for rammerne af forordning (EØF) nr. 389/82. Herefter udarbejdede det græske bomuldskontor et investeringsprogram for sektoren, som blev godkendt af de græske myndigheder og af EF. Der er dog ikke ydet tilskud til egreneringsvirksomhederne og heller ikke opkrævet beløb til sektorprogrammet.

c) Hvad finansieringsmåden angår, fremhævede de græske myndigheder, at der i forvejen fandtes afgifter som omhandlet i artikel 30, stk. 1 og 3, i den græske lov nr. 2040/92. De er nemlig resultatet af en revision og kodificering af bestemmelserne i artikel 10 i lov nr. 3853/58 og artikel 1 i lov nr. 675/77, hvorved den i drakmer angivne afgift blev konverteret til en procentsats, således at den bedre kunne afspejle markedssvingningerne og muliggøre automatiske afgiftsjusteringer.

Ifølge de græske myndigheder lægges afgiften på både importeret bomuld og den bomuld, der stammer fra landet selv, og afgiftsprovenuet fra den importerede bomuld går ikke til finansiering af indenlandske aktiviteter, der direkte eller indirekte fremmer produktionen og afsætningen af indenlandsk bomuld. De tilføjer, at afgiften opkræves i forbindelse med egreneringsmaskinerne, der er et hensigtsmæssigt produktionsled for fastsættelse af afgiftsgrundlaget.

De græske myndigheder tilføjer, at den pågældende afgiftsopkrævning sker uden skelnen mellem bomuld, der importeres, eller som stammer fra andre medlemsstater, og bomuld, der er fremstillet i Grækenland, og at anvendelsen af disse afgifter ikke tager sigte på indføre en afgift med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner.

d) De græske myndigheder finder, at anvendelsen af en særafgift på udenlandsk bomuld ikke har karakter af at være en national støtte som defineret i traktatens artikel 87, stk. 1, for så vidt som det græske bomuldskontor ikke er en virksomhed, og formålet med afgiften på de bomuldsmængder, der importeres fra tredjelande, er at finansiere forskning med henblik på en kvalitetsforbedring af den bomuld, der fremstilles i Fællesskabet, og forskningsresultaterne offentliggøres og kan således komme alle til gavn.

(2) Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra andre medlemsstater.

(3) Derimod har interesserede tredjeparter indsendt følgende hovedbemærkninger til foranstaltningerne:

a) Det græske bomuldskontors aktiviteter, som finansieres ved afgifter, udgør statsstøtte som defineret i traktatens artikel 87, stk. 1. Den græske egreneringsindustri har aldrig reelt nydt godt af det græske bomuldskontors tjenesteydelser. En del af denne støtte synes at være driftsstøtte, der ikke kan begrundes ud fra traktatens artikel 87.

b) Særafgiften på importeret bomuld fra andre medlemsstater er i modstrid med traktatens artikel 23 og 25 og er derfor uforenelig med fællesmarkedet.

c) Udligningsafgiften på 1 %, som ikke blot er lagt på markedsværdien af bomuld, men også på den støtte, som EUGFL yder, strider mod fællesskabslovgivningen og er således uforenelig med fællesmarkedet.

d) En direkte forbindelse mellem bankgarantiernes frigivelse og betalingen af udligningsafgiften og særafgiften har ikke hjemmel i fællesskabsbestemmelserne vedrørende den fælles markedsordning for bomuld og er dermed uforenelig med fællesmarkedet.

e) Særafgiften på import i Grækenland af bomuldsprodukter med oprindelse i tredjelande er i modstrid med de forpligtelser, der følger af akten vedrørende Grækenlands tiltrædelse af Den Europæiske Union samt de forpligtelser, der følger af GATT-aftalen.

f) Det græske bomuldskontors opgaver svarer til beskrivelsen af organets institutionelle opgaver, men ikke til de tjenester, det reelt yder egreneringsvirksomhederne. Organets hovedaktivitet udgøres af den daglige forvaltning af fællesskabsordningen vedrørende bomuld.

g) En væsentlig del af det græske bomuldskontors foranstaltninger må betragtes som driftsstøtte til bomuldsproducenterne. De græske myndigheder har ikke fremsendt tilstrækkelige oplysninger til, at det er muligt at foretage en økonomisk costbenefitanalyse af de iværksatte foranstaltninger.

h) Hvad angår finansieringen af støtten, er det sådan, at afgifter, som medlemsstaterne lægger på importerede produkter, er protektionistiske og diskriminatoriske, da produkterne belastes alene af den grund, at de passerer den græske grænse som led i samhandelen inden for EU, og fordi de ikke kan nyde godt af de økonomiske virkninger af afgiften. Derfor er den pågældende afgift i modstrid med traktatens artikel 25, der forbyder medlemsstaterne at indføre indbyrdes indførsels- og udførselstold og afgifter med tilsvarende virkning. Støtten er ikke i overensstemmelse med stk. 5 i protokol nr. 4 i bilaget til akten vedrørende Grækenlands tiltrædelse, hvori det fastsættes, at ordningen vedrørende Fællesskabets samhandel med tredjelande ikke må påvirkes, og at der i den forbindelse ikke må indføres restriktive importforanstaltninger.

(4) Kommissionen har ikke modtaget nogen bemærkninger fra den græske regering til bemærkningerne fra de interesserede tredjeparter.

IV

(1) Hvad angår den græske regerings bemærkninger, præciserer Kommissionen følgende:

a) Hvad angår det græske bomuldskontors opgaver, som er anført i del I, betragtning 2, litra c), dvs. kvalitetskontrollen af frø, noterer Kommissionen sig, at disse opgaver er blevet obligatoriske i græsk lovgivning.

Kommissionens faste praksis vedrørende statsstøtte til kvalitetskontrol, der fremgår af forslaget til foranstaltninger for statsstøtte i sektoren for husdyrhold(7), er at godtage disse foranstaltninger for indtil 100 % af de støtteberettigede udgifter, såfremt denne kontrol er obligatorisk i medfør af Fællesskabets og/eller nationale bestemmelser.

Hvad angår de opgaver, der er fastsat i del I, betragtning 2, litra o) til r), vedrørende kvalitetskontrol i forbindelse med forarbejdningen, noterer Kommissionen sig, at disse tjenester ydes mod et vederlag, der er så stort, at det dækker udgifterne til udførelsen af disse opgaver. På denne baggrund mener Kommissionen ikke, at disse opgaver omfatter statsstøtte, som defineret i traktatens artikel 87, stk. 1, til virksomheder.

For opgaverne i del I, betragtning 2, litra k), vedrørende finansielle tilskud til egreneringsenhederne, henholder Kommissionen sig til de græske myndigheders argumenter om, at disse tilskud er blevet ydet indtil 1992 inden for rammerne af fællesskabsbestemmelserne, og at der ikke er ydet nogen investeringsstøtte efter 1992. Disse argumenter stemmer med påstanden fra interesserede tredjeparter, der hævder, at der ikke er ydet nogen støtte til egreneringsenhederne.

b) Hvad angår det første argument, dvs. at støtten fandtes i forvejen, finder Kommissionen for det første, at støttens eventuelle forudgående eksistens ikke ændrer noget ved støttens karakter af at være forenelig eller uforenelig med fællesskabslovgivningen.

For det andet fastholder Kommissionen, at de skattelignende afgifter ikke kan betragtes som en eksisterende støtteordning som defineret i traktatens artikel 88, stk. 1, der kun omfatter førtiltrædelsesstøtte og støtte, som er godkendt af Kommissionen.

Selv om der har eksisteret en bomuldsbeskatningsordning forud for Grækenlands tiltrædelse af Fællesskabet, har Kommissionen nemlig taget hensyn til de oplysninger, som de græske myndigheder har fremsendt, og ifølge hvilke denne ordning er blevet ændret og kodificeret ved lov nr. 2040/92. Denne ændring omfatter bl.a. en kodificering af alle nationale bestemmelser vedrørende bomuld og en væsentlig ændring af metoden til opkrævning af den skattelignende afgift, der er blevet til en procentsats af den samlede mængde, som egreneringsvirksomhederne har opkøbt, i stedet for et fast beløb.

Kommissionen fastholder derfor, at Grækenland har indført den ordning, der har hjemmel i lov nr. 2040/92, i modstrid med traktatens artikel 88, stk. 3, og at den statsstøtte, der finansieres med afgiftsprovenuet, må betragtes som ny støtte.

I almindelighed må støtte ikke finansieres ved skattelignende afgifter, som også lægges på produkter, der importeres fra andre medlemsstater. Når der specielt ikke findes nogen ordning, som producenterne i alle medlemsstater er tilknyttet, og som på EF-plan effektivt kan sikre, at afgiftsprovenuet anvendes til fordel for importerede produkter i samme omfang som for de nationale produkter, kan obligatoriske nationale afgifter på importerede produkter alt efter tilfældet være enten en afgift med samme virkning som told, som er forbudt i henhold til EF-traktatens artikel 23 og 25 - bl.a. hvis nogle af de importerede produkter eller kategorier af produkter slet ikke drager fordel deraf, f.eks. som følge af selve støttens formål - eller en intern afgift, der diskriminerer og er forbudt i henhold til traktatens artikel 90 - hvis støttefordelene opvejer afgiftsbyrden på visse importerede produkter i et mindre omfang, end det er tilfældet for de nationale produkter, f.eks. som følge af de nærmere støttebestemmelser (jf. EF-Domstolens dom af 27. oktober 1993 i sag C-72/92, Schartbatke(8), og EF-Domstolens dom af 20. august 1993 i sag C-266/91, Celbi(9)). En sådan finansieringsmåde virker beskyttende ud over, hvad der er rimeligt for en støtteordning, selv hvis reglerne sikrer, at nationale og importerede produkter sidestilles, eftersom ordningen i praksis ikke kan undgå at favorisere de nationale producenter, fordi ordningen er skræddersyet til nationale specialiseringsområder, behov og mangler. I den undersøgte sag tager støtten i del I, betragtning 2, litra a), b), d), g), i), j), k) og q), sigte på at støtte den nationale produktion, uden at den importerede produktion drager fordel heraf.

c) Kommissionen har taget ad notam, at de græske myndigheder ikke har svaret på påstandene om, at særafgiften på 1 % på bomuld, der importeres fra tredjelande, er i modstrid med stk. 5 i protokol nr. 4 i bilaget til akten vedrørende Grækenlands tiltrædelse. På denne baggrund må Kommissionen fastholde det standpunkt, den indtog ved procedurens åbning.

(2) Hvad angår Kommissionens holdning til foreneligheden med den fælles markedsordning for bomuld for så vidt angår udligningsafgiften på 1 % på den græske hjemmeproduktion og på den EF-støtte, der udbetales til de græske producenter, så er dette spørgsmål allerede tidligere blevet behandlet inden for rammerne af overtrædelsesproceduren. Idet bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1554/95 ikke eksplicit udelukker en sådan afgift, besluttede Kommissionen den 2. december 1998 at indstille sagen.

(3) Det fremgår af de bemærkninger, Kommissionen modtog inden for rammerne af den procedure, der er fastsat i traktatens artikel 88, stk. 2, at de undersøgte skattelignende afgifter indebærer en vis krydssubsidiering. Afgifterne opkræves nemlig hos egreneringsvirksomhederne med henblik på finansiering af foranstaltninger, der især skal gavne landbrugsproducenterne. Med hensyn til skattelignende afgifter er det Kommissionens praksis at acceptere, at afgifterne opkræves i et andet led end produktionsleddet (f.eks. afgifter, der opkræves hos slagterierne for at bekæmpe epizootier). I det pågældende tilfælde synes det ikke at være muligt for egreneringsvirksomhederne at overføre afgiftsbetalingen til landbrugsproducenterne på grund af mekanismerne i den fælles markedsordning for bomuld.

På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at den ikke har grund til at gøre indsigelse imod finansieringsmåden ud fra traktatens artikel 87 til 89, idet støttens finansiering ved afgiften på 1 % på hjemmeproduktionen og på den fællesskabsstøtte, de græske bomuldsproducenter modtager, er forenelig med den fælles markedsordning for bomuld.

V

I henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

De pågældende foranstaltninger udgør statsstøtte som defineret i traktatens artikel 87, stk. 1.

Støtteforanstaltningerne forbedrer nemlig modtagervirksomhedernes økonomiske situation i forhold til deres konkurrenter, der ikke modtager en sådan hjælp. Derfor fordrejer de eller truer de med at fordreje konkurrencevilkårene i ovennævnte forstand.

Under hensyn til dels værdien af samhandelen med bomuld (i 1995 androg Grækenlands eksport til EF 309,6 mio. ECU og EF-importen i Grækenland 106,4 mio. ECU)(10), dels den græske produktion (1,25 mio. tons) sammenholdt med de øvrige medlemsstaters produktion (1,35 mio. tons), tyder det på, at denne støtte vil kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, når støtten fremmer den græske produktion på bekostning af de øvrige medlemsstaters produktion.

Det bør i den forbindelse understreges, at selv om en støtte eller en modtagervirksomhed har en forholdsvis ringe størrelse, så bevirker det ikke, at det på forhånd kan udelukkes, at samhandelen mellem medlemsstaterne påvirkes.

Derfor betragtes de pågældende støtteforanstaltninger som statsstøtte, som opfylder kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1.

Der er imidlertid undtagelser fra uforenelighedsprincippet i traktatens artikel 87, stk. 1.

VI

De undtagelser fra denne uforenelighed, der er fastsat i artikel 87, stk. 2, kan helt klart ikke anvendes. De er da heller ikke blevet påberåbt af de græske myndigheder.

Undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 3, bør fortolkes restriktivt ved gennemgangen af alle regional- og sektorstøtteprogrammer og alle individuelle tilfælde af anvendelse af generelle støtteordninger.

De kan kun indrømmes i de tilfælde, hvor Kommissionen kan fastslå, at støtten er nødvendig for gennemførelsen af en af de pågældende målsætninger. Indrømmes en sådan undtagelse for støtte, der ikke indebærer en sådan modydelse, vil det medføre hindringer af samhandelen mellem medlemsstater og konkurrencefordrejninger, som ikke er begrundet ud fra Fællesskabets interesse, med deraf følgende uberettigede fordele for erhvervsdrivende i visse medlemsstater.

Der er ikke tale om foranstaltninger, der kan fremme virkeliggørelsen af et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse, jf. artikel 87, stk. 3, litra b), da de virkninger, de kan have for samhandelen, går imod den fælles interesse.

Det drejer sig heller ikke om foranstaltninger, der kan afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi, jf. samme bestemmelse.

Støtten er heller ikke blevet anmeldt som regionalstøtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra a).

Kommissionen kan betragte støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner som forenelig med fællesmarkedet, når støtten ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider imod den fælles interesse (artikel 87, stk. 3, litra c)).

For at en sådan støtte kan anses for at være forenelig med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), er det nødvendigt, at støtten ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider imod den fælles interesse, og at den fremmer udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner.

Den støtte, som det græske bomuldskontor har ydet til foranstaltninger vedrørende teknisk bistand, konsulentvirksomhed, uddannelse og forskning, vil kunne påvirke samhandelen og fordreje konkurrencevilkårene, jf. artikel 87, stk. 1. Formålet med denne støtte er at fremme bomuldssektorens udvikling, og i betragtning af sin karakter vil støtten ikke ændre samhandelsvilkårene på en måde, der strider imod den fælles interesse. Den vil i princippet kunne henføres under undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

Imidlertid kan denne mulighed ikke overvejes, da støtten finansieres ved skattelignende afgifter, der lægges på produkter, som importeres fra andre medlemsstater. Støttens finansieringsmåde bevirker, at støtten er uforenelig med fællesmarkedet.

Med hensyn til undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c), for støtte, der skal fremme den økonomiske udvikling i områder, samt støtte til visse af de aktiviteter, der omhandles i ovennævnte litra c), konstaterer Kommissionen derfor, at disse foranstaltninger på grund af deres finansieringsmåde ikke kan henføres under disse undtagelser i traktatens artikel 87 og derfor må betragtes som uforenelige med fællesmarkedet, idet de finansieres ved skattelignende afgifter, der lægges på importerede produkter.

VII

Kommissionen konstaterer, at Grækenland ulovligt har ydet støtte i strid med traktatens artikel 88, stk. 3.

Støtten modsvarer betingelserne i traktatens artikel 87, stk. 1, uden at den kan henføres under nogen af undtagelserne i stk. 2 og 3 i samme artikel, jf. de ovenfor anførte grunde. Støtten er derfor uforenelig med fællesmarkedet, for så vidt som den finansieres ved skattelignende afgifter, der lægges på importerede produkter.

Da det drejer sig om støtte, som ikke er blevet anmeldt, men ydet inden Kommissionens endelige beslutning, skal det bemærkes, at da de procedureregler, som er fastsat i traktatens artikel 88, stk. 3, er ufravigelige, og da Domstolen har fastslået, at der er tale om regler, som er umiddelbart anvendelige, jf. Domstolens dom af 19. juni 1973 (sag 77/72, Carmine Capolongo mod Azienda Agricola Maya)(11), dom af 11. december 1973 (sag 120/73, Gebr. Lorenz GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland)(12), og dom af 22. marts 1977 (sag 78/76, Steinicke & Weinlig mod Forbundsrepublikken Tyskland)(13), kan ulovligheden af den pågældende støtte ikke senere afhjælpes (dom af 21. november 1991 i sag C-354/90, Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires m.fl. mod Frankrig)(14).

Ifølge artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 27. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93(15) bestemmer Kommissionen i negative beslutninger om ulovlig støtte, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren.

Denne tilbagebetaling er nødvendig for at genoprette den tidligere situation og for at ophæve alle de økonomiske fordele, som modtagerne af denne ulovlige støtte uberettiget har nydt godt af siden datoen for støttens udbetaling.

Ifølge artikel 14, stk. 2, i forordning (EF) nr. 659/1999 skal den støtte, der skal tilbagebetales, indeholde renter beregnet på grundlag af en passende sats, der fastsættes af Kommissionen. Renterne betales fra det tidspunkt, hvor den ulovlige støtte var til støttemodtagerens rådighed, og indtil den tilbagebetales.

I betragtning af støttens art og finansieringsform kan Kommissionen ikke ud fra de disponible oplysninger beregne, hvilken støtte der i alt skal tilbagebetales, dvs. den støtte, der er finansieret ved importafgifter på bomuld. Kommissionen anmoder derfor de græske myndigheder om inden for rammerne af samarbejdsproceduren at præsentere Kommissionen for en passende metode til beregning af den støtte, der skal tilbagebetales.

Denne beslutning foregriber ikke de konsekvenser, som Kommissionen i givet fald vil drage med hensyn til finansieringen af den fælles landbrugspolitik gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den statsstøtte, der i Grækenland ydes i det græske bomuldskontors regi, og som finansieres ved de obligatoriske afgifter, der er fastsat i artikel 30, stk. 3, i lov nr. 2040/92, er uforenelig med fællesmarkedet, i den udstrækning den finansieres ved skattelignende afgifter på importerede produkter.

Artikel 2

Grækenland skal ændre den i artikel 1 omhandlede støtteordning, således at den kan forenes med denne beslutning.

Artikel 3

1. Grækenland træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte, som allerede ulovligt er udbetalt til støttemodtagerne.

2. Tilbagesøgningen skal ske i overensstemmelse med national lovgivning. De beløb, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, støtten er blevet udbetalt til modtagerne, og indtil den reelt er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsækvivalenten for regionalstøtte.

Artikel 4

Grækenland underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger landet agter at træffe for at efterkomme beslutningen.

Artikel 5

Denne beslutning er rettet til Den Hellenske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 1999.

På Kommissionens vegne

Monika WULF-MATHIES

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 278 af 24.10.1995, s. 4.

(2) EFT L 51 af 23.2.1982, s. 1.

(3) EFT L 371 af 20.12.1989, s. 1.

(4) EFT L 211 af 21.7.1981, s. 2. Denne forordning blev ophævet ved forordning (EF) nr. 1554/95 (EFT L 148 af 30.6.1995, s. 48).

(5) Jf. dom af 26. juni 1970 i sag 47/69, Frankrig mod Kommissionen, Sml. 1969 + 1971, s. 341.

(6) Jf. fodnote 1.

(7) Kommissionens brev til medlemsstaterne S 75294/6 af 19. september 1975.

(8) Sml. 1993 I, s. 5509.

(9) Sml. 1993 I, s. 4337.

(10) Eurostat 1995.

(11) Sml. 1972-1973, s. 567.

(12) Sml. 1972-1973, s. 815.

(13) Sml. 1977, s. 171.

(14) Sml. 1991 I, s. 5505.

(15) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.