Kommissionens forordning (EF) nr. 1392/2001

af 9. juli 2001

om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28. december 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter(1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 603/2001(2), særlig artikel 11, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) For at tage hensyn til de nye bestemmelser i forordning (EØF) nr. 3950/92 som ændret ved forordning (EF) nr. 1256/1999(3) samt den erfaring, der er indvundet igennem årene, bør der foretages en ændring og eventuelt en forenkling af visse bestemmelser i Kommissionens forordning (EØF) nr. 536/93 af 9. marts 1993 om gennemførelsesbestemmelser for tillægsafgiften på mælk og mejeriprodukter(4), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1255/98(5), samt i Kommissionens beslutning 93/673/EF af 10. december 1993 om tilbageholdelse af et skønsmæssigt beløb i forskuddet på de bogførte landbrugsudgifter i tilfælde af manglende overholdelse af bestemmelserne for indsendelse af det årlige spørgeskema vedrørende tillægsafgiften for mælk som fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92(6). For klarhedens skyld bør forordning (EØF) nr. 536/93 derfor nyaffattes i forbindelse med disse ændringer, idet bestemmelserne i ovennævnte beslutning indarbejdes i forordningen.

(2) Nærværende forordning indeholder de supplerende bestemmelser, der er nødvendige for den endelige opgørelse af den tillægsafgift, producenten skal betale, endvidere de foranstaltninger, der skal sikre en rettidig betaling af tillægsafgiften, og endelig kontrolregler, for at det kan efterprøves, om tillægsafgiften er opkrævet korrekt.

(3) Der bør således fastlægges kendetegn, der betragtes som repræsentative for mælken, og bl.a. betingelser for, hvordan fedtindholdet indgår i beregningen ved den endelige opgørelse over de leverende mængder. Beregningen foretages ud fra et referencefedtindhold, som bør være det pr. 31. marts 2002 fastlagte indhold, da denne dato gælder som dato for den individuelle referencemængde, som fedtindholdet er knyttet til. Der bør gælde særlige bestemmelser, hvis referencemængden for leverancer enten forhøjes eller fastlægges ved omregning af en referencemængde for direkte salg. Erfaringen viser, at der bør fastlægges meget detaljerede regler for det tilfælde, hvor en mælkeproducent indleder sin virksomhed.

(4) Det bør fastslås, at individuelle korrektioner i nedadgående retning, der skyldes den leverede mælks fedtindhold, i intet tilfælde må indebære, at en mængde, der overstiger den samlede garantimængde i en medlemsstat, fritages for betaling af tillægsafgiften.

(5) For at sikre en korrekt gennemførelse af ordningen er det nødvendigt dels at kontrollere, om de oplysninger, som opkøberne eller producenterne meddeler, er nøjagtige, samt om tillægsafgiftsbeløbene betales inden den 1. september, og dels om tillægsafgiften rent faktisk væltes over på de producenter, der er ansvarlige for overskridelsen af de nationale referencemængder. I forbindelse hermed er det hensigtsmæssigt at styrke medlemsstaternes rolle med hensyn til de kontrolforanstaltninger og sanktioner, de skal iværksætte for at sikre en korrekt opkrævning af tillægsafgiften. Den kontrolfrist og det kontrolantal, der er nødvendigt for inden for en bestemt frist at kontrollere overholdelsen af ordningen hos samtlige aktører, bør også fastlægges. Der bør derfor iværksættes sanktioner for manglende overholdelse af disse hovedkrav.

(6) Efter artikel 2, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 3950/92 skal Kommissionen fastlægge kriterierne for, hvornår prioriterede kategorier af producenter kan få tilbagebetalt tillægsafgifter, hvis medlemsstaten har fundet det hensigtsmæssigt ikke at foretage fuld genuddeling af uudnyttede mængder på sit område. Kun hvis disse kriterier ikke finder fuld anvendelse i en medlemsstat, kan denne efter høring af Kommissionen og med tilladelse fra denne anvende andre kriterier.

(7) Efter forordning (EØF) nr. 3950/92 er opkøberen det centrale led i ordningens korrekte gennemførelse. Det er derfor af væsentlig betydning, at medlemsstaterne godkender de opkøbere, der opererer på deres område, samt at der fastsættes detaljerede bestemmelser for det tilfælde, at opkøberne ikke overholder forordningen.

(8) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Mælk og Mejeriprodukter -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

KAPITEL I

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

Formål og anvendelsesområde

Ved nærværende forordning fastsættes gennemførelsesbestemmelserne til forordning (EØF) nr. 3950/92 for så vidt angår beregning af tillægsafgiften, betaling af den, kontrolforanstaltninger samt meddelelser fra medlemsstaterne.

KAPITEL II

BEREGNING AF TILLÆGSAFGIFTEN

Artikel 2

Definitioner og ækvivalenter

1. Med henblik på beregning af den tillægsafgift, der er fastsat ved forordning (EØF) nr. 3950/92, forstås ved "afsatte mængder mælk eller mælkeækvivalenter" i en medlemsstat efter artikel 2, stk. 1, i nævnte forordning, enhver mængde mælk eller mælkeækvivalenter, som forlader en bedrift på denne medlemsstats område.

2. Mængder, som en producent afstår til behandling eller forarbejdning i forbindelse med en kontrakt om lønarbejde, betragtes som en leverance.

I forbindelse med leverancer af helt eller delvis skummet mælk skal producenten til myndighedernes tilfredshed bevise, at mælkefedtet er bogført med henblik på at etablere beregningsgrundlaget for den eventuelle tillægsafgift. Kan dette ikke bevises, anses mælken for sødmælk ved beregningen af tillægsafgiften.

3. Ved markedsføringen af andre mejeriprodukter fastlægger medlemsstaterne de mængder mælk, der er anvendt til fremstillingen. I forbindelse hermed anvendes der følgende ækvivalenter:

a) 1 kg fløde = 0,263 kg mælk x flødens fedtindhold i %, udtrykt i masse

b) 1 kg smør = 22,5 kg mælk

c) for ost og alle andre mejeriprodukter kan medlemsstaterne enten fastsætte ækvivalenterne under hensyntagen til bl.a. de pågældende ostetypers eller andre mejeriprodukters indhold af tørstof og fedt eller fastsætte mængderne af mælkeækvivalenter skønsmæssigt ud fra producentens antal malkekøer og en for besætningen repræsentativ gennemsnitlig mælkeydelse pr. ko.

Kan producenten til myndighedernes tilfredshed bevise, hvilke mængder der er anvendt til fremstilling af de pågældende produkter, anvender medlemsstaten dette bevis i stedet for ovennævnte ækvivalenter.

4. Som indikativpris for beregning af tillægsafgiften anvendes den pris, der gælder den sidste dag i den pågældende tolvmånedersperiode.

Artikel 3

Repræsentativt indhold af fedtstof

1. De kendetegn ved mælken, herunder fedtstoffet, der er omhandlet i artikel 11 i forordning (EØF) nr. 3950/92, er dem, der gælder for den individuelle referencemængde, som er til rådighed pr. 31. marts 2002.

I tilfælde af ændring af den individuelle referencemængde efter den i første afsnit nævnte dato gælder stk. 2-6.

2. Mælkens repræsentative fedtindhold forbliver uændret, hvis der tildeles yderligere referencemængder fra den nationale reserve.

3. Forhøjes eller fastlægges referencemængden for leverancer i medfør af artikel 4, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 3950/92, fastsættes det repræsentative fedtindhold, der er knyttet til den referencemængde, som er omregnet til leverancer, til 3,8 %.

Det repræsentative fedtindhold for referencemængden for leverancer forbliver dog uændret, hvis producenten fremlægger en for myndighederne tilfredsstillende begrundelse herfor.

4. Ved anvendelse af artikel 6 og 7 og artikel 8, litra d) og e), i forordning (EØF) nr. 3950/92 overdrages det repræsentative fedtindhold sammen med den referencemængde, som det er knyttet til.

5. Ved anvendelse af artikel 8, litra b), eller artikel 8a, litra b), i forordning (EØF) nr. 3950/92 skal de tildelte eller overdragne referencemængders samlede repræsentative fedtindhold forblive uændret i forhold til indholdet i de afståede mængder. I forbindelse hermed kan den mælkemængde, der skal omfordeles eller overdrages, genberegnes på grundlag af en bestemt fedtprocentsats, eller omvendt kan det repræsentative fedtindhold genberegnes på grundlag af en bestemt disponibel mælkemængde.

6. I de i stk. 3, første afsnit, og i stk. 4 og 5 nævnte tilfælde er det repræsentative fedtindhold, der fremkommer, lig med gennemsnittet af de oprindelige og overdragne eller omregnede repræsentative fedtindhold, vægtet med de oprindelige og overdragne eller omregnede referencemængder.

7. For producenter, der råder over en referencemængde hidrørende fuldstændigt fra den nationale reserve, og som har indledt deres virksomhed efter den 1. april 1992, er mælkens repræsentative fedtindhold det gennemsnitlige fedtindhold i den mælk, der leveres de første 12 måneder af deres virksomhed.

Overstiger det repræsentative fedtindhold det nationale gennemsnitlige fedtindhold i den mælk, der er indsamlet i medlemsstaten i den referenceperiode på 12 måneder, hvor de indledte deres virksomhed, gælder følgende bestemmelser:

a) de pågældende producenter kan ikke drage fordel af den negative korrektion, der er fastsat i artikel 4, stk. 1, tredje afsnit, i nærværende forordning, medmindre de fremlægger bevis for det modsatte

b) hvis artikel 6 og 7, artikel 8, litra b), d) og e), og artikel 8a, litra b), i forordning (EØF) nr. 3950/92 anvendes, fastsættes mælkens repræsentative fedtindhold, der er knyttet til den overdragne referencemængde, til samme størrelse som ovennævnte gennemsnitlige nationale fedtindhold.

Artikel 4

Sammenligning af fedtindhold

1. Ved den endelige opgørelse af tillægsafgiften for den enkelte producent, jf. artikel 5, sammenlignes det gennemsnitlige fedtindhold i den mælk og/eller den mælkeækvivalent, producenten har leveret, med det repræsentative indhold, producenten råder over.

Konstateres der en positiv afvigelse, forhøjes den leverede mængde mælk eller mælkeækvivalent med 0,18 % pr. 0,1 g yderligere fedtstof pr. kg mælk.

Konstateres der en negativ afvigelse, nedsættes den leverede mængde mælk eller mælkeækvivalent med 0,18 % pr. 0,1 g mindre fedtstof pr. kg mælk.

Udtrykkes den leverede mælkemængde i liter, multipliceres justeringen på 0,18 % pr. 0,1 g fedtstof med koefficienten 0,971.

2. Hvis indsamlingen i en medlemsstat overstiger indsamlingen korrigeret efter stk. 1, skal der erlægges tillægsafgift for forskellen mellem indsamlingen og den referencemængde for leverancer, som medlemsstaten råder over.

Artikel 5

Opgørelser af leverancer

1. Ved udgangen af hver af de perioder, der er nævnt i artikel 1 i forordning (EØF) nr. 3950/92, udfærdiger opkøberen for hver producent en opgørelse, der mindst angiver mængden og fedtindholdet for den mælk og/eller den mælkeækvivalent, som producenten har leveret til opkøberen i løbet af perioden.

Er der tale om et skudår, nedsættes mængden af mælk eller mælkeækvivalent med en tresindstyvendedel af de mængder, der er leveret i februar og marts.

2. Inden den 15. maj hvert år sender opkøberen medlemsstatens myndigheder en oversigt over opgørelser over producenterne, der mindst omfatter den samlede mængde og det gennemsnitlige fedtindhold i den mælk og/eller den mælkeækvivalent, der er leveret til opkøberen, samt eventuelt efter medlemsstatens beslutning hver producents referencemængde og repræsentative fedtindhold, mængden korrigeret efter artikel 4, stk. 1, summen af de individuelle referencemængder og de korrigerede mængder og det gennemsnitlige repræsentative fedtindhold, som disse producenter råder over.

Opkøberen erklærer eventuelt, at leverancer ikke er modtaget i den pågældende periode.

3. Overholder opkøberen ikke den i stk. 2 omhandlede frist, skal opkøberen, medmindre der foreligger et behørigt konstateret tilfælde af force majeure, betale et beløb lig med tillægsafgiften for en overskridelse af de mængder mælk og mælkeækvivalent, som producenterne har leveret opkøberen, svarende til 0,01 % pr. kalenderdag, forsinkelsen andrager. Kendes disse mængder ikke på grund af manglende erklæring, kan myndighederne anslå dem. Beløbet må ikke være lavere end 100 EUR eller højere end 100000 EUR.

4. Er erklæringen ikke indgivet inden den 1. juli, iværksættes sanktionerne i artikel 13, stk. 3, ved udløbet af en frist på 30 dage efter, at medlemsstaten har fremsat sit betalingskrav, undtagen i de tilfælde, der er fastsat i samme artikels stk. 4, andet afsnit. Nærværende artikels stk. 3 anvendes fortsat i perioden efter, at medlemsstaten har fremsat sit betalingskrav.

Artikel 6

Erklæringer om direkte salg

1. For direkte salg afgiver producenten ved udgangen af hver af de perioder, der er nævnt i artikel 1 i forordning (EØF) nr. 3950/92, en sammenfattende erklæring om mængderne af mælk og/eller andre mejeriprodukter, udspecificeret efter produkt, der er solgt direkte til konsum og/eller til grossister, modningslagre eller detailhandlere.

Er der tale om et skudår, nedsættes mængden af mælk eller mælkeækvivalent med en tresindstyvendedel af de mængder, der er solgt direkte i februar og marts, eller med en trehundredeogseksogtresindstyvendedel af de mængder, der er solgt direkte i den pågældende tolvmånedersperiode.

2. Producenten indgiver sin erklæring til medlemsstatens myndigheder inden den 15. maj hvert år.

Medlemsstaten kan fastsætte, at en producent, der råder over en referencemængde til direkte salg, i givet fald skal erklære, at han ikke har solgt mælk i den pågældende periode.

3. Overholder producenten ikke den i stk. 2 omhandlede frist, skal producenten betale et beløb lig med tillægsafgiften for overskridelse af den referencemængde for direkte salg, som producenten råder over, svarende til 0,01 % pr. kalenderdag, forsinkelsen andrager. Beløbet må ikke være lavere end 100 EUR eller højere end 1000 EUR.

Har producenten overskredet denne referencemængde, og hvis den nationale referencemængde for direkte salg også er overskredet, skal producenten også betale tillægsafgiften for hele overskridelsen uden at kunne nyde godt af en eventuel fordeling af uudnyttede referencemængder som fastsat i artikel 2, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EØF) nr. 3950/92.

Har en producent afgivet en urigtig erklæring, pålægger medlemsstaten betaling af et beløb, der er proportionalt med den pågældende mælkemængde og uregelmæssighedens alvor, dog højst lig med den teoretiske tillægsafgift for mælkemængden, der følger af den foretagne korrektion.

4. Er erklæringen ikke indgivet inden den 1. juli, anvendes bestemmelserne i artikel 5, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 3950/92 på den pågældende producents referencemængde for direkte salg ved udløbet af en frist på 30 dage efter, at medlemsstaten har fremsat sit betalingskrav. Nærværende artikels stk. 3, første afsnit, anvendes fortsat i perioden efter, at medlemsstaten har fremsat sit betalingskrav.

5. De i stk. 3 og 4 omhandlede sanktioner pålægges ikke, når medlemsstaten konstaterer, at det drejer sig om et tilfælde af force majeure, eller at uregelmæssigheden hverken er begået forsætligt eller ved grov uagtsomhed, eller at den er af ringe betydning for ordningens funktion eller kontrollens effektivitet.

KAPITEL III

BETALING AF TILLÆGSAFGIFTEN

Artikel 7

Meddelelse om tillægsafgiften

Myndighederne underretter opkøberen om eller bekræfter over for denne eller i tilfælde af direkte salg producenten, hvilket tillægsafgiftsbeløb den pågældende skal erlægge, efter at myndighederne eventuelt, afhængigt af medlemsstatens beslutning, har genuddelt en del af eller alle de uudnyttede referencemængder enten direkte til de pågældende producenter eller eventuelt til opkøberne med henblik på fordeling mellem de pågældende producenter.

Artikel 8

Betalingsfrist

1. Inden den 1. september hvert år indbetaler den afgiftspligtige opkøber eller i tilfælde af direkte salg den afgiftspligtige producent det beløb, der skal erlægges, til myndighederne efter regler, som medlemsstaten fastsætter.

2. Overholdes denne betalingsfrist ikke, påløber der for de skyldige beløb en årlig rente til de kvartalsreferencerentesatser, der gælder den 1. september hvert år, og som fastsættes for hver medlemsstat hvert år efter bilag II, forhøjet med et procentpoint.

De i første afsnit omhandlede renter krediteres Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen.

3. Medlemsstaterne træffer supperende foranstaltninger for at sikre, at tillægsafgiften betales til Fællesskabet inden for den fastsatte frist efter artikel 7, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 296/96(7).

4. Fremgår det af det i artikel 3, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 296/96 omhandlede dokument, som medlemsstaterne sender til Kommissionen hver måned, at fristen ikke er overholdt, nedsætter Kommissionen forskuddene på konteringen af landbrugsudgifterne i forhold til det beløb, der skal betales, eller skønnet over dette beløb.

Artikel 9

Kriterier for fordeling af den overskydende tillægsafgift

1. Medlemsstaterne fastlægger eventuelt de prioriterede kategorier producenter, der er nævnt i artikel 2, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 3950/92, på grundlag af et eller flere af følgende objektive kriterier efter nedenstående prioritetsorden:

a) formel vedkendelse fra myndighederne i medlemsstaten af, at tillægsafgiften helt eller delvis er opkrævet uberettiget

b) bedriftens geografiske beliggenhed og først og fremmest bjergområder, jf. artikel 18 i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999(8)

c) den maksimale belægningsgrad for bedrifter med ekstensiv animalsk produktion

d) størrelsen af overskridelsen af den individuelle referencemængde

e) størrelsen af den referencemængde, som producenten råder over.

2. Er der for en given periode fortsat finansielle midler til rådighed efter anvendelsen af kriterierne i stk. 1, fastsætter medlemsstaten efter høring af Kommissionen andre objektive kriterier.

KAPITEL IV

NATIONAL RESERVE

Artikel 10

Overførsel til den nationale reserve

Referencemængder, der ikke er eller ikke længere er individuelt tildelt, overføres til den nationale reserve, der er nævnt i artikel 5 i forordning (EØF) nr. 3950/92. Referencemængderne for henholdsvis leverancer og direkte salg bogføres særskilt.

KAPITEL V

KONTROLFORANSTALTNINGER

Artikel 11

Kontrol foretaget af medlemsstaterne

1. Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger for at sikre, at tillægsafgiften opkræves korrekt for de afsatte mængder mælk og mælkeækvivalent, der overstiger den ene eller den anden af de mængder, der er nævnt i artikel 3 i forordning (EØF) nr. 3950/92, og i tilfælde af leverancer væltes over på de pågældende producenter.

2. Medlemsstaterne træffer yderligere foranstaltninger for at:

a) kontrollere fuldstændigt eller delvist ophør med mælkeproduktionen og/eller frigivelse af referencemængden efter artikel 8, litra a), i forordning (EØF) nr. 3950/92, når de pågældende bestemmelser anvendes

b) underrette de berørte om de strafferetlige eller administrative sanktioner, de udsætter sig for, hvis bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 3950/92 og i nærværende forordning ikke overholdes.

3. Medlemsstaten kontrollerer konkret, om bogføringen af de afsatte mængder mælk og mælkeækvivalent er nøjagtig, og den foretager i dette nøjemed kontrol med mælketransporterne under indsamlingen på bedrifterne og navnlig kontrol på stedet:

a) hos opkøberne: af de i artikel 5, stk. 2, nævnte opgørelser eller erklæringer, lagerregnskabets sandsynlighed og de i artikel 14, stk. 2 og 3, nævnte leverancer, for så vidt angår forretningspapirer og andre bevisdokumenter, der dokumenterer anvendelsen af de indsamlede mængder mælk og mælkeækvivalent

b) hos producenter, der foretager direkte salg: af sandsynligheden af den i artikel 6, stk. 1, nævnte erklæring, og af det i artikel 14, stk. 5, nævnte lagerregnskab.

Artikel 12

Kontrollernes antal og frister

1. Medlemsstaterne tilrettelægger de i artikel 11, stk. 3, fastsatte kontroller på grundlag af en risikoanalyse, hvor der bl.a. tages hensyn til erklæringer om ingen aktivitet og manglende fremsendelse af de i artikel 5, stk. 2, og artikel 6, stk. 2, omhandlede opgørelser.

2. For hver af de perioder, som omhandles i artikel 1 i forordning (EØF) nr. 3950/92, skal kontrollerne være afsluttet senest 21 måneder efter udgangen af den pågældende periode. Denne kontrol må:

a) med hensyn til artikel 11, stk. 3, litra a), ikke være mindre end 40 % af den mælkemængde, der er indberettet for den pågældende periode

b) med hensyn til artikel 11, stk. 3, litra b), ikke være mindre end 5 % af antallet af berørte producenter.

En kontrol anses for afsluttet, når den pågældende kontrolrapport foreligger.

I en periode på fem år skal hver opkøber have undergået mindst en kontrol.

Artikel 13

Godkendelse af opkøber

1. For at en opkøber kan operere på en medlemsstats område, skal opkøberen være godkendt af denne medlemsstat.

2. Uden at dette indskrænker anvendelsen af strengere bestemmelser fastsat af den pågældende medlemsstat, godkendes en opkøber kun, hvis opkøberen:

a) godtgør at være handlende ifølge de nationale bestemmelser

b) i medlemsstaten råder over lokaler, hvor myndighederne har adgang til lagerregnskab, registre og andre papirer som nævnt i artikel 14, stk. 2

c) forpligter sig til løbende ajourføring af lagerregnskab, registre og andre papirer som nævnt i artikel 14, stk. 2

d) forpligter sig til mindst en gang årligt at indgive de opgørelser eller den erklæring, der er nævnt i artikel 5, stk. 2, til medlemsstatens myndigheder.

3. Uden at dette berører de sanktioner, som den pågældende medlemsstat har fastsat eller skal fastsætte, trækkes godkendelsen tilbage, hvis betingelserne i stk. 2, litra a) og b), ikke længere er opfyldt. Konstateres det, at opkøberen har fremlagt en unøjagtig opgørelse eller erklæring eller ikke har opfyldt den i stk. 2, litra c) omhandlede forpligtelse eller gentagne gange en anden forpligtelse i forordning (EØF) nr. 3950/92, i nærværende forordning eller i de nationale regler, trækker medlemsstaten enten godkendelsen tilbage eller pålægger betaling af et beløb, der er proportionalt med den pågældende mælkemængde og uregelmæssighedens alvor.

4. Efter anmodning fra opkøberen kan godkendelsen genetableres efter en periode på mindst seks måneder, hvis en ny grundig kontrol giver tilfredsstillende resultater.

De i stk. 3 omhandlede sanktioner pålægges ikke, når medlemsstaten konstaterer, at det drejer sig om et tilfælde af force majeure, eller at uregelmæssigheden hverken er begået forsætligt eller ved grov uagtsomhed, eller at den er af ringe betydning for ordningens funktion eller kontrollens effektivitet.

Artikel 14

Opkøberens og producentens forpligtelser

1. Producenten skal sikre sig, at den opkøber, han leverer til, er godkendt. Medlemsstaterne kan fastsætte sanktioner for det tilfælde, at der leveres til en ikke-godkendt opkøber.

2. Opkøberen opbevarer følgende materiale, så det kan stilles til rådighed for medlemsstatens myndigheder, i mindst tre år fra udgangen af det år, hvor disse dokumenter udarbejdes: dels et lagerregnskab pr. tolvmånedersperiode med oplysning om hver producents navn og adresse, de i artikel 5, stk. 2, fastsatte oplysninger pr. måned eller pr. fireugersperiode for de leverede mængder og pr. år for de øvrige oplysninger, og dels forretningspapirer, korrespondance og andre supplerende oplysninger, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89(9), som gør det muligt at kontrollere lagerregnskabet.

3. Opkøberen er ansvarlig for, at de samlede mængder mælk og/eller andre mejeriprodukter, opkøberen har fået leveret, bogføres ifølge tillægsafgiftsordningen; opkøberen opbevarer derfor følgende dokumenter, så de kan stilles til rådighed for medlemsstatens myndigheder, i mindst tre år fra udgangen af det år, hvor disse dokumenter udarbejdes: fortegnelsen over opkøberne og de virksomheder, der behandler eller forarbejder mælk eller andre mejeriprodukter, og som har leveret opkøberen mælk eller andre mejeriprodukter, og oplysninger om den mængde, som hver leverandør har leveret hver måned.

4. Ved indsamling på bedrifterne skal mælken og/eller de andre mejeriprodukter ledsages af et dokument, som viser den enkelte leverance. Opkøberen opbevarer desuden oplysninger, som gør det muligt at spore den enkelte leverance, i mindst tre år regnet fra udgangen af det år, hvor disse oplysninger blev registreret.

5. Producenter, der foretager direkte salg, opbevarer følgende materiale, så det kan stilles til rådighed for medlemsstatens myndigheder, i mindst tre år regnet fra udgangen af det år, hvor disse dokumenter udarbejdes: dels et lagerregnskab pr. tolvmånedersperiode med angivelse af de mængder, pr. måned og pr. produkt, af mælk og/eller mejeriprodukter, der er solgt direkte til konsum og/eller til grossister, modningslagre eller detailhandlere, dels registret over de dyr, der anvendes til mælkeproduktion på bedriften, jf. artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1760/2000(10) samt bilag, der gør det muligt at kontrollere lagerregnskabet.

KAPITEL VI

MEDDELELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 15

Meddelelser

1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen:

a) de foranstaltninger, de har truffet for at sikre anvendelsen af forordning (EØF) nr. 3950/92 og nærværende forordning, samt eventuelle ændringer af disse foranstaltninger senest en måned efter deres vedtagelse

b) deres behørigt begrundede beslutning, hvis de gør brug af artikel 6, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 3950/92

c) inden den 1. marts hvert år, hvilke mængder der er overdraget efter artikel 4, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EØF) nr. 3950/92

d) de resultater og oplysninger, der er nødvendige for evaluering af de foranstaltninger, der er iværksat i henhold til artikel 8, litra a) og b), i forordning (EØF) nr. 3950/92

e) inden den 1. september hvert år spørgeskemaet i bilag I i behørigt udfyldt stand

f) den eller de metoder, der i forbindelse med nærværende forordning er anvendt til at måle massen eller eventuelt til at omregne rumfangene til masse, begrundelsen for de valgte koefficienter og de præcise omstændigheder i forbindelse med deres anvendelse samt eventuelle senere ændringer af dem.

2. Overholdes bestemmelserne vedrørende det i stk. 1, litra e), omhandlede spørgeskema ikke, tilbageholder Kommissionen skønsmæssigt i medfør af artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 2040/2000(11) et beløb i forskuddene på konteringen af de pågældende medlemsstaters landbrugsudgifter. Dette beløb er lig med en procentdel af den tillægsafgift, der skal erlægges for en teoretisk overskridelse af den pågældende samlede referencemængde og beregnes således:

a) fremlægges spørgeskemaet ikke senest den 1. september eller mangler der oplysninger, der er væsentlige for beregningen af tillægsafgiften, er procentsatsen 0,01 % pr. uge, forsinkelsen andrager

b) konstateres det, at summen af de mængder, der er leveret eller solgt direkte, og som er meddelt ved de i stk. 3 fastsatte ajourføringer, afviger mere end 10 % fra de oprindelige oplysninger i spørgeskemaet, er procentsatsen 0,1 %.

3. I tilfælde af ændring af oplysningerne i det i stk. 1, litra e), omhandlede spørgeskema bl.a. efter den i artikel 11 fastsatte kontrol, tilsendes Kommissionen et ajourført spørgeskema inden begyndelsen af december, marts, juni og september hvert år.

Artikel 16

Ophævelse

1. Forordning (EØF) nr. 536/93 og beslutning 93/673/EF ophæves.

2. Henvisningerne til forordning (EØF) nr. 536/93 anses for henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag III.

Artikel 17

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft den 31. marts 2002.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2001.

På Kommissionens vegne

Franz Fischler

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 405 af 31.12.1992, s. 1.

(2) EFT L 89 af 29.3.2001, s. 18.

(3) EFT L 160 af 26.6.1999, s. 73.

(4) EFT L 57 af 10.3.1993, s. 12.

(5) EFT L 173 af 18.6.1998, s. 14.

(6) EFT L 310 af 14.12.1993, s. 44.

(7) EFT L 39 af 17.2.1996, s. 5.

(8) EFT L 160 af 26.6.1999, s. 80.

(9) EFT L 388 af 30.12.1989, s. 18.

(10) EFT L 204 af 11.8.2000, s. 1.

(11) EFT L 244 af 29.9.2000, s. 27.

BILAG I

>PIC FILE= "L_2001187DA.002602.TIF">

BILAG II

>PIC FILE= "L_2001187DA.002702.TIF">

BILAG III

Sammenligningstabel

>TABELPOSITION>