++++

Meddelelse fra Kommissionen angaaende konsekvenserne af Domstolens dom i sagen 120/78 af 20 . februar 1979 ( " Cassis de Dijon " )

Foelgende tekst er fremsendt til medlemsstaterne som brev ; EF-Parlamentet og Raadet er ogsaa informeret herom .

Kommissionen understreger i sin meddelelse af 6 . november 1978 om sikring af den frie samhandel inden for Faellesskabet , at de frie varebevaegelser goeres til genstand for et stigende antal restriktive foranstaltninger .

Domstolens dom af 20 . februar 1979 i sag 120/78 ( " Cassis de Dijon " ) , som for nylig blev opretholdt ved dommen af 26 . juni 1980 i sag 788/79 , forsyner Kommissionen med fortolkningselementer , som saetter den i stand til at udoeve en strengere kontrol med anvendelsen af traktatens bestemmelser om frie varebevaegelser , saerlig EOEF-traktatens artikel 30-36 .

Domstolen har givet en meget generel definition af de hindringer for den frie samhandel , som er forbudt ifoelge bestemmelser i EOEF-traktatens artikel 30 ff . Det drejer sig om " enhver af medlemsstaternes ordning for handelen , som direkte eller indirekte , oejeblikkeligt eller potentielt kan hindre samhandelen inden for Faellesskabet " .

Domstolen har i sin dom af 20 . februar 1979 praeciseret denne definitions raekkevidde for saa vidt angaar tekniske og kommercielle regler :

Ethvert produkt , som fremstilles og markedsfoeres legalt i en medlemsstat , skal principielt tillades paa markedet i enhver anden medlemsstat .

Selv om de anvendes uden forskelsbehandling paa nationale og importerede produkter , maa tekniske og kommercielle regler kun skabe hindringer , hvis de er noedvendige for at opfylde uomgaengeligt noedvendige krav og er rettet mod et maal af almen interesse , for hvilke de udgoer en vaesentlig garanti . Dette maal skal vaere af en saadan art , at det maa gaa forud for kravene om de frie varebevaegelser , som er et af Faellesskabets grundlaeggende principper .

Kommissionen udleder af disse nye retningslinjer foelgende :

- Medlemsstaterne kan , for saa vidt angaar den hjemlige produktion , og saafremt der ikke findes faellesskabsbestemmelser paa omraadet , fastsaette bestemmelser vedroerende markedfoeringen af produkterne , men forholdet er et andet , naar der er tale om produkter importeret fra andre medlemsstater .

Ethvert produkt , som importeres fra en medlemsstat , skal principielt tillades paa enhver anden medlemsstats territorium , saafremt det er fremstillet legalt , det vil sige det er i overensstemmelse med lovgivningen og med god og traditionel fremstillingsskik i eksportlandet samt forhandles paa det sidstnaevntes territorium .

Godkendelsen af dette princip indebaerer , at medlemsstaterne ved udarbejdelsen af kommerciel eller teknisk lovgivning , som kan taenkes at paavirke de frie varebevaegelsers gode funktion , ikke kan betragte sagen udelukkende i nationalt perspektiv og kun kan tage hensyn til egne behov i forbindelse med nationale produkter alene . Faellesmarkedets gode funktion kraever , at hver medlemsstat ligeledes tager hensyn til de oevrige medlemsstaters lovlige krav .

- Domstolen tillader kun fravigelse af dette princip under meget strenge betingelser : hindringer som skyldes forskelle i kommerciel og teknisk lovgivning , kan kun godkendes , hvis saadan lovgivning :

- er noedvendig , det vil sige passende og ikke overdreven , og opfylder bydende noedvendige krav ( offentlig sundhed , forbruger - og miljoebeskyttelse , god handelsskik osv . ) ,

- forfoelger et maal i almenhedens interesse , som er af saa bydende noedvendig karakter , at det berettiger til fravigelse af et af traktatens grundlaeggende principper , for eksempel de frie varebevaegelser ,

- er en vaesentlig garanti for at opnaa et saadant maal , det vil sige baade er det mest passende og det mindst hindrende for samhandelen .

Denne afgoerelse har foranlediget Kommissionen til at afstikke visse retningslinjer :

- Anvendelsen af de af Domstolen udviklede principper indebaerer , at en medlemsstat principielt ikke kan forbyde salg paa sit territorium af et produkt , som fremstilles og forhandles lovligt i en anden medlemsstat , selv om dette produkt fremstilles efter tekniske eller kvalitative forskrifter , der afgiver fra dem , som gaelder for egne produkter . I det omfang det paagaeldende produkt " paa rimelig og tilfredsstillende maade " opfylder det lovlige maal , som forfoelges ved forskrifterne vedroerende produktet ( sikkerhed , forbrugerbeskyttelse , miljoe osv . ) , kan den importerende medlemsstat nemlig ikke for at berettige et salgsforbud paa sit territorium paaberaabe sig , at de anvendte midler for at naa dette maal er forskellige fra dem , som goeres gaeldende for nationale produkter .

I et saadant tilfaelde vil et absolut forbud ikke kunne betragtes som " noedvendigt " for at opfylde " et bydende noedvendigt krav " , for det er ikke en " vaesentlig garanti " i den i Domstolens dom fastlagte forstand .

Kommissionen boer derfor tage det kompleks af kommercielle regler , som fastlaegger tekniske eller kvalitative betingelser , som produkter fremstillet og forhandlet i de andre medlemsstater er undergivet for at opnaa adgang til det nationale marked , op til undersoegelse i alle tilfaelde , hvor de hindringer , som foelger af saadanne regler , ikke kan godkendes efter de af Domstolen formulerede meget strenge kriterier .

Kommissionen henviser navnlig til bestemmelser vedroerende varers sammensaetning , betegnelse , praesentation og emballering samt til bestemmelser , som foreskriver overholdelse af visse tekniske normer .

- Kommissionen skal i foerste raekke soege at samordne de nationale lovgivninger , som paavirker Faellesskabets funktion , hvor der er tale om at fjerne hindringer , som foelger af nationale forskrifter , som er tilladte efter de af Domstolen formulerede kriterier .

Den koncentrerer i oevrigt sin aktivitet til de sektorer , som har prioritet paa baggrund af deres oekonomiske betydning for endelig etablering af det interne marked .

For at foregribe visse vanskeligheder vil Kommissionen underrette medlemsstaterne om indvendinger , som i forhold til EF-reglerne opstaar som foelge af visse bestemmelser , som de paataenker at indfoere , og hvorom Kommissionen er underrettet .

Kommissionen fremsaetter snarest en raekke procedureforslag i denne forbindelse .

Kommissionen er overbevist om , at denne fremgangsmaade giver de erhvervsdrivende i Faellesskabet stoerre frihed i samhandelen og saaledes forbedrer situationen for industrien i Faellesskabet samtidig med at tilgodese forbrugernes interesser .