(3)

ESRB's sårbarhedsvurdering fremhæver følgende for Finland: a. Et allerede højt og stigende niveau for husholdningernes gældsætning er blevet identificeret som den primære sårbarhed i beboelsesejendomssektoren i Finland. De finske husholdningers gældsætning i forhold til indkomst er historisk høj og ligger over EU-gennemsnittet. Årsagen hertil er, at væksten i husholdningernes indkomst har været afdæmpet, samtidig med at husholdningerne er fortsat med at akkumulere gæld. Endvidere er gælden koncentreret i en forholdsvis lille gruppe af husholdninger med et højt gældsniveau. Disse husholdninger vil være særligt sårbare over for negative økonomiske forhold eller en negativ udvikling på markedet for beboelsesejendomme. I tillæg hertil er de mest almindelige lån på det finske realkreditmarked variabelt forrentede lån, hvilket eksponerer husholdningerne mod renterisici. b. I de senere år har afdæmpningen i husholdningernes låntagning og husprisernes stigningstakt været betydelig, hvilket i et vist omfang afbøder risiciene for den finansielle stabilitet. Endvidere er det almindeligt for de finske husholdninger at afdrage på deres realkredit, og den gennemsnitlige belåningsgrad for udestående realkreditlån er således betydeligt lavere end for nye lån. c. Indikatorerne for priserne på beboelsesejendomme, som f.eks. pris i forhold til indkomst og pris i forhold til husleje, er for nærværende tæt på deres langsigtede gennemsnit, hvilket indikerer, at der ikke er klare tegn på en overvurdering af priserne på beboelsesejendomme. Som følge af de svage økonomiske udsigter for den finske økonomi kan der ikke desto mindre være en risiko for, at priserne på beboelsesejendomme vil falde i tilfælde af et negativt økonomisk stød. I juli 2016 blev der i finsk lovgivning indført en grænse for belåningsgraden for nye boliglån for at sikre en minimumssikkerhedsstillelse ved optagelse af nye realkreditlån, hvilket vil være nyttigt, hvis priserne falder. d. De finske banker har store realkreditporteføljer med lavere risikovægte end andre europæiske banker. Endvidere gør de finske banker i vid udstrækning brug af markedsbaseret finansiering, som har vist sig at være en mindre stabil kilde til finansiering i perioder med finansiel ustabilitet. Disse sårbarheder forværres som følge af den høje koncentration i det finske banksystem og som følge af dets størrelse i forhold til økonomien. Som følge af den indbyrdes forbundethed mellem bankerne i den nordisk-baltiske region kan der endvidere være en betydelig grænseoverskridende afsmitning mellem banksystemerne, hvis der skulle opstå vanskeligheder i forbindelse med stresssituationer i beboelsesejendomssektoren i et af landene i regionen. De finske banker er dog nogle af de banker i EU, der har det højeste kapitaliseringsniveau, og som har en høj kapitalkvalitet. I lyset af de finske bankers generelt høje solvensgrad og de kapitalbuffere, som de finske myndigheder har indført, synes banksystemet at være modstandsdygtigt over for et direkte stød i beboelsesejendomssektoren. e. Et økonomisk eller finansielt stød vil kunne medføre en krystallisering af nogle af ovennævnte risici — hvis arbejdsløsheden f.eks. stiger og/eller indkomstvæksten falder, vil nogle husholdninger med stor gæld kunne få vanskeligere ved at servicere deres gæld, og antallet af misligholdte realkreditlån kan stige, hvilket kan føre til direkte kredittab for bankerne, navnlig hvis de ledsages af et fald i priserne på beboelsesejendomme. Hvis der opstår et negativt scenarie for økonomien, vil den dermed forbundne negative indkomst i husholdningerne og de negative formueeffekter endvidere kunne forstærke det oprindelige stød, hvilket yderligere vil styrke de negative direkte og indirekte følgevirkninger for den finansielle stabilitet (f.eks. hvis husholdningerne er nødt til at skære i forbruget for at kunne servicere deres realkreditlån). f. ESRB bemærker de politiske foranstaltninger rettet mod beboelsesejendomsmarkedet, som er gennemført i Finland, herunder den gradvise udfasning af muligheden for at fratrække realkreditrenter i skat, grænsen for belåningsgraden på nye lån, de planlagte initiativer for at styrke kapitalkravene for eksponeringer mod realkredit og den tidlige indførelse af kapitalbuffere (herunder særlige krav for systemisk vigtige banker). Disse politiske foranstaltninger er ganske vist passende i forhold til arten af sårbarheder i beboelsesejendomssektoren i Finland, men er måske ikke tilstrækkelige til at afhjælpe dem fuldt ud. Det skal dog bemærkes, at de finske myndigheder ikke har de retlige beføjelser til at gennemføre andre relevante makroprudentielle foranstaltninger, såsom begrænsninger med hensyn til lån i forhold til indkomst, gæld i forhold til indkomst eller gældsservicering i forhold til indkomst, som ville kunne bremse husholdningernes gældsætning yderligere —