Kommissionens beslutning

af 30. oktober 2002

om Tysklands statsstøtte til raffinaderiet Leuna 2000

(meddelt under nummer K(2002) 4038)

(Kun den tyske tekst er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2003/281/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret de interesserede parter til i overensstemmelse med de nævnte artikler(1) at fremsætte deres bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Kommissionen har med brev af 19. august 1997, registreret som nr. SG(97) D/7156, givet Tyskland meddelelse om sin beslutning af 23. juli 1997 om at indlede proceduren i EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende den støtte, der er ydet raffinaderiet Leuna 2000 i Sachsen-Anhalt.

(2) Kommissionens ovennævnte beslutning er blevet offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2). Kommissionen har opfordret de interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den pågældende støtte.

(3) Kommissionen har modtaget bemærkninger fra fire interesserede, som den fremsendte til Tyskland den 6. marts 1998, således at dette land kunne få lejlighed til at tage stilling til bemærkningerne. Det gjorde Tyskland med breve af 8. april 1998 og 15. maj 1998.

(4) Kommissionen besluttede den 17. februar 1999 at pålægge Tyskland at fremsende bestemte oplysninger.

(5) Kommissionen sendte breve til den tyske regering den 19. august 1997, 4. februar 1998, 6. marts 1998, 7. april 1998, 26. maj 1998, 29. maj 1998, 23. juni 1998, 15. juli 1998, 29. juli 1998, 16. september 1998, 17. september 1998, 28. januar 1999, 17. marts 1999, 22. marts 1999, 29. april 1999, 15. maj 1999, 29. juni 1999, 31. oktober 2000 og 27. november 2000.

(6) Kommissionen sendte breve til Elf den 31. juli 1998, 16. september 1998, 23. september 1998, 4. januar 1999, 15. januar 1999, 4. februar 1999, 24. februar 1999, 13. oktober 1999, 21. januar 2002 og 11. april 2002.

(7) Kommissionen modtog breve fra Tyskland den 5. september 1997, 18. september 1997, 6. november 1997, 11. februar 1998, 9. marts 1998, 8. april 1998, 24. april 1998, 15. maj 1998, 19. august 1998, 4. november 1998, 20. december 1998, 15. december 1998, 16. januar 1999, 27. januar 1999, 8. marts 1999, 9. marts 1999, 16. marts 1999, 16. april 1999, 27. april 1999, 10. maj 1999, 31. maj 1999, 2. juni 1999, 10. juni 1999, 26. juni 1999, 2. juli 1999, 28. september 1999, 6. november 2001, 22. februar 2002 og 17. juli 2002.

(8) Den modtog breve fra Elf eller dettes repræsentanter den 31. juli 1998, 24. august 1998, 12. november 1998, 1. december 1998, 11. december 1998, 5. januar 1999, 26. januar 1999, 27. januar 1999, 3. juni 1999, 7. juni 1999, 18. oktober 2000, 26. november 2001, 12. december 2001, 18. december 2001, 30. januar 2002, 22. april 2002 og 28. maj 2002.

(9) Desuden har der fundet forhandlinger sted mellem Kommissionen og de interesserede virksomheder.

II. SAGSFREMSTILLING

(10) Det tyske olieraffinaderi GmbH Leuna (Mider) i Leuna (Spergau) har i dag en kapacitet på 10 mio. t råolie/år. Råolien kommer direkte via en olieledning fra Rusland og/eller Rostock og/eller Danzig. Ifølge virksomhedens egne oplysninger beskæftiger den ca. 2550 personer. De vigtigste produkter er benzin, diesel, fyringsolie, kerosin og metanol.

(11) Den foreliggende sag tager sit udgangspunkt i Kommissionens beslutninger af 30. juni 1993 (sag N 109/93 og NN 11/93)(3) og af 25. oktober 1994 (sag N 543/94). Disse beslutninger vedrørte støtte, der skulle udbetales til Treuhandanstalt, det tidligere østtyske privatiseringsorgan og forløber for Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (BvS). Støtten skulle ydes til Elf(4)/Mider i forbindelse med privatiseringen og omstruktureringen af raffinaderiet Zeitz/Leuna og tankstationsnettet Minol. I 1992 grundlagde Elf datterselskabet Mider, som det ejede fuldstændigt, med henblik på at udbygge det nye raffinaderi Leuna 2000.

(12) Privatiseringen og opbygningen af de nye anlæg indgik i planerne om at omstrukturere de gamle kemiske anlæg i Leuna. Kommissionen vedtog med sin beslutning af juni 1993 bl.a. ikke at rejse indvendinger mod investeringsstøtten på 749,3 mio. EUR (1465,5 mio. DEM) til opførelsen af det nye raffinaderi. I november 1994 godkendte Kommissionen yderligere støtte på 20,5 mio. EUR (40 mio. DEM) til yderligere investeringer på 102,3 mio. EUR (200 mio. DEM).

(13) De fleste støttebeløb blev ydet på grundlag af forskellige regionalstøtteprogrammer, som var blevet godkendt af Kommissionen. Oprindeligt blev investeringen til opførelsen af det nye raffinaderi vurderet til 2301 mio. EUR (4500 mio. DEM) svarende til en bruttostøtteintensitet på 32,56 %. De godkendte investeringsstøttebeløb androg i alt 769,7 mio. EUR (1505,5 mio. DEM) i forhold til samlede investeringer på 2403,1 mio. EUR (4700 mio. DEM). Bruttostøtteintensiteten for hele investeringsprojektet lå på 32 %, dvs. at den forblev under den maksimumsgrænse på 35 %, der var tilladt for store virksomheder i de nye delstater.

(14) Den vigtigste del af det samlede projekt var opførelsen af raffinaderianlægget. Med henblik herpå indgik Mider en byggekontrakt, den såkaldte "Pauschalsummen-EPC-Vertrag"(5), med konsortiet Thyssen-Lurgi-Technip joint Venture-TLT om til en fast pris på 1692,4 mio. EUR (3310 mio. DEM) at opføre et nøglefærdigt raffinaderi. De øvrige omkostninger omfattede projektforberedelse, de nødvendige infrastrukturer og udgifterne til anlæggets igangsætning.

(15) Som led i Kommissionens overvågningspligt sendte Tyskland i 1997 Kommissionen en rapport om en undersøgelse udført for BvS af konsulentfirmaet Solomon Associates Ltd i 1996. Købsprisen for aktier i det nye raffinaderi skulle fastsættes på grundlag af denne rapport. BvS gav i et aftalememorandum af 30. april 1994 Elf/Mider en put-option på Mider-aktier, således at BvS efter ønske fra Elf/Mider kunne deltage i projektet(6).

(16) Oprindeligt konkluderedes det i Solomon-undersøgelsen, at de udgifter, som Elf havde opgivet og som lå til grund for Kommissionens beslutninger, lå klart over de normale udgifter til opførelse af et tilsvarende anlæg. Solomon havde beregnet udgifterne efter en statistisk metode for et teoretisk anlæg.

(17) I Solomon-undersøgelsen vurderedes de normale udgifter til en EPC-kontrakt til 1207 mio. EUR (2400 mio. DEM). Forskellen mellem det af Solomon beregnede beløb og udgifterne beregnet på grundlag af EPC-kontrakten beløb sig til 340 mio. EUR (665 mio. DEM) under hensyn til de justeringer, som Solomon fortog(7).

III. BEGRUNDELSERNE FOR INDLEDNINGEN AF PROCEDUREN EFTER ARTIKEL 88, STK. 2

(18) Kommissionen udtrykte ved indledningen af proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, tvivl med hensyn til gennemførelsen af sine oprindelige beslutninger og med hensyn til de oplysninger, der lå til grund for disse godkendelsesbeslutninger. Dermed betvivlede den støttens lovlighed. Især mener Kommissionen ikke, at de oplysninger, som Tyskland har fremsendt, er tilstrækkelige til at fjerne dens tvivl med hensyn til de faktiske udgifter ved opførelsen af Leuna 2000 og de midler, som Elf/Mider har investeret(8).

(19) Efter Kommissionens opfattelse kunne de indtil da fremsendte oplysninger ikke begrunde forskellen mellem det af Elf anslåede investeringsbeløb og den pris, som Solomon havde beregnet.

(20) Et for højt udgiftsoverslag for de støtteberettigede investeringer vil føre til fastsættelse af et støttebeløb, som overstiger det beløb, der er absolut nødvendigt til projektets gennemførelse. Dette ville være i modstrid med princippet om støttens nødvendighed.

(21) Desuden blev den støtteintensitet, som er tilladt inden for dette område, muligvis overskredet. Hvis Kommissionen beviser, at støtten er blevet misbrugt, må den på grundlag af EF-traktatens artikel 88, stk. 2, træffe afgørelse om, at medlemsstaten afskaffer eller ændrer den inden for et bestemt tidsrum, som den fastsætter.

IV. BEMÆRKNINGERNE FRA DE INTERESSEREDE PARTER

(22) Efter indledningen af den officielle undersøgelsesprocedure har Kommissionen modtaget fire udtalelser fra interesserede parter, herunder fra Elf/Mider.

(23) En konkurrent fra den petrokemiske sektor gjorde opmærksom på Leuna-projektets uheldige virkninger på konkurrencen i mineralolieindustrien. Et yderligere indlæg kom fra Det Forenede Kongerige, og i det frygtedes, at maksimumsgrænsen for regionalstøtten kunne blive overskredet. Desuden henviste det, især med udgangspunkt i den europæiske raffinaderikapacitet, til støttens skadelige virkninger på konkurrencen i mineraloliesektoren og på de britiske konkurrenter. Desuden kom der et brev fra to russiske konsortier, som var interesserede i køb af aktier i Mider og som bestred konklusionen i beslutningen om indledning af proceduren om, at de skulle have trukket sig tilbage fra den planlagte deltagelse. De meddelte, at konsortiet var rede til at betale en pris for Mider-aktierne svarende til det beløb, som BvS skulle betale ifølge put-optionen.

(24) Elf/Mider fokuserede i sin bemærkning på de retlige aspekter ved indledningen af en procedure og på materielretlige punkter. Elf/Mider har med hensyn til proceduren anført, at for løbende støtteordninger er Kommissionens beføjelser begrænsede til efterprøvelsen af overholdelsen af de oprindelige beslutninger. Efterprøvelsen må således ikke føre til, at der skal gennemføres en helt ny undersøgelse af støtteforanstaltningen og dennes forenelighed med fællesmarkedet. I øvrigt mener Elf/Mider ikke, at en indledning af en undersøgelsesprocedure i det foreliggende tilfælde ville være berettiget, fordi den hovedsagelig ville være baseret på Solomon-rapporten. Denne rapport tjente således et andet formål, nemlig vurderingen af de Mider-aktier, som BvS muligvis skulle købe. Solomons princip var en subjektiv vurdering af det spørgsmål, om byggeomkostningerne var berettigede og rimelige på baggrund af, hvad et andet olieforetagende ville investere. Vurderingen sagde derfor intet om Miders faktiske omkostninger og lå også under disse. Den sidste retlige bemærkning vedrørte ordlyden i Kommissionens beslutning om indledning af proceduren efter artikel 88, stk. 2, og går ud på, at Kommissionens meddelelse om beslutningen er uklar og delvis inkonsekvent.

(25) Elf/Mider anfører i sine materielretlige bemærkninger, at de oplysninger, der lå til grund for Kommissionens oprindelige beslutninger om statsstøtte til raffinaderiet Leuna 2000, var korrekte, at investeringerne blev gennemført som planlagt. Desuden blev regionalstøtteprogrammerne forvaltet korrekt. Støttebeløbet og den af Kommissionen godkendte støtteintensitet blev ikke overskredet.

(26) Elf/Mider bemærkede desuden, at betingelserne for put-optionen på Mider-aktierne i aftalememorandum af 1994 ikke kunne tages op i forbindelse med denne procedure. Put-optionerne indgik allerede i forligsaftalen af 30. december 1997 mellem Elf og BvS. Denne aftale har været genstand for en selvstændig støtteprocedure (N 94/98). Spørgsmål i forbindelse med aftalememorandummet og put-optionen har derfor ingen betydning for denne procedure.

V. TYSKLANDS BEMÆRKNINGER

(27) Der blev fremsendt oplysninger om de faktiske anlægsudgifter og dokumentation for yderligere omkostninger. Desuden har Tyskland fremført, at den faste enhedspris var berettiget, fordi raffinaderiet skulle opføres inden for kort tid og uforudselige faktorer måtte være indkalkuleret.

VI. EKSPERTUNDERSØGELSE OG PÅBUD OM AT FREMSENDE OPLYSNINGER

(28) Under undersøgelsen bestilte Kommissionen sin egen uafhængige undersøgelse af udgifterne til opførelse af raffinaderiet. Hertil valgte Kommissionen i juli 1998 Parpinelli Tecnon fra Milano, der er en virksomhed under Tecnon Consulting-gruppen. Denne eksterne konsulent skulle se på, om Tyskland havde anvendt den støtte, der var ydet til anlæggelsen af det nye petrokemiske raffinaderi i Leuna, i overensstemmelse med godkendelsesbeslutningen. Tecnons undersøgelse skulle koncentreres om to hovedspørgsmål. Det første drejede sig om beregningen af værdien af raffinaderiet og af byggekontrakten mellem Elf/Mider og konsortiet TLT. Det andet om de faktiske betalinger for det samlede projekt og om forholdet mellem disse og den oprindelige plan, som var grundlaget for Kommissionens beslutning.

(29) Tecnon forelagde en interimsrapport i januar 1999. Heri bekræftedes, at de samlede støtteberettigede udgifter til investeringsprojektet udgjorde ca. 2403,1 mio. EUR (4700 mio. DEM)(9), hvilket var i overensstemmelse med de oprindelige kommissionsbeslutninger. Inkluderet i dette beløb var 1730,7 mio. EUR (3385 mio. DEM) til TLT-konsortiet, der af Elf/Mider via EPC-kontrakten om den nøglefærdige opførelse havde fået til opgave at bygge raffinaderiet.

(30) Tecnon fik uhindret adgang til Elf/Miders bogførings- og finansdata vedrørende bygningen af Leuna 2000. Derimod fik Tecnon ikke adgang til TLT's bilag og andre data, der ikke direkte havde at gøre med undersøgelsen.

(31) Da Tecnon derfor hverken disponerede over oplysninger om "vendor bids" eller over underentreprenørers fakturaer, beregnede firmaet markedsprisen for EPC-kontrakten og investeringen ved hjælp af egne interne data vedrørende andre raffinaderiprojekter. Ifølge Tecnon var denne metode principielt i overensstemmelse med den, som Solomon tidligere havde anvendt ved vurderingen af EPC-kontrakten, dog i dette tilfælde tilpasset forholdene for dette bestemte anlæg.

(32) Efter vurderingen på grundlag af de oplysninger, som Tecnon havde, lå de beløb, som Elf/Mider havde betalt TLT på grundlag af EPC-kontrakten og for andre opgaver, 700 mio. DEM over markedsværdien af de pågældende varer og tjenester. Dette stemte med Solomons vurdering. Med hensyn til betalingerne fra Elf/Mider førte undersøgelsen dog til det resultat, at ifølge de foreliggende bilag var de angivne beløb faktisk blevet udbetalt. Det blev desuden konstateret, at leverandørerne havde modtaget fakturabeløbene og at investeringerne stemte med den i 1994 ændrede TLT-kontrakt. Desuden konkluderede Tecnon, at de kontraktændringer, der var foretaget i opførelsestiden, var normale for et projekt af denne art og størrelse.

(33) Tyskland og Elf/Mider bestred undersøgelsens resultater og den grundlæggende metode. Deres vigtigste indvending var, at det var vurderinger af markedsværdien, der lå til grund for både rapporten og Solomon-analysen(10), men ikke de faktiske udgifter til det opførte raffinaderi. Især var der ikke taget hensyn til de særlige omstændigheder i forbindelse med Leuna 2000-projektet. Vurderingen af markedsværdien og analysens præcision blev kritiseret sammen med det forhold, at en række særlige aspekter, der berettigede ekstraomkostninger, ikke var taget i betragtning. Til disse særlige forhold talte de strengere miljøbestemmelser, der gælder for Elf/Mider, det gamle Leuna-anlægs tilstand og yderligere uforudselige omkostninger.

(34) Kommissionen havde stadig alvorlig tvivl med hensyn til troværdigheden og fuldstændigheden af de af Tyskland fremlagte oplysninger. Efter ekspertanalysens resultater var den pris, som Elf/Mider skulle betale for opførelsen af raffinaderiet, for høj, således at støtten ikke var begrænset til det nødvendige minimumsbeløb. Desuden var Kommissionen overbevist om, at væsentlige dokumenter endnu ikke var fremlagt. Kommissionen måtte for at kunne foretage en uangribelig vurdering af, om der forelå støttemisbrug, have adgang til TLT's finansielle og markedsrelevante bilag, især "vendor bids" og underentreprenørernes fakturaer.

(35) Kommissionen opfordrede derfor med beslutningen af 17. februar 1999 Tyskland til at oversende de "vendor bids", som TLT havde modtaget på tidspunktet for udarbejdelsen af EPC-kontrakten og benyttet til fastsættelsen af kontraktprisen. Desuden blev Tyskland opfordret til at fremlægge bilagene og fakturaerne for de priser, som TLT havde betalt underentreprenørerne for bestemte arbejder. Yderligere skulle den tyske regering fremsende detaljerede udgiftsstatistikker og TLT's finansieringsrapporter.

(36) TLT meddelte, at det ville stille disse bilag til rådighed. Tecnon gennemførte en supplerende undersøgelse, hvorunder det yderligere materiale blev bearbejdet og analyseret. Efter konsulentens opfattelse var de forelagte bilag fuldstændige og samtlige dokumenter, der var nævnt i påbuddet, fremsendt. Tecnon forelagde en endelig udgave af sin rapport i august 1999 på grundlag af de nye oplysninger fra TLT.

(37) Heri konstaterede Tecnon, at forskellen i udgiftsberegningen på 357,9 mio. EUR (700 mio. DEM) var troværdig og tilsyneladende berettiget på grund af de særlige forhold omkring Leuna-anlægget. Ekstraomkostningerne på 400 mio. DEM til det større materialebehov og de yderligere arbejder kontrolleredes hovedsagelig ved hjælp af reviderede finansielle oplysninger(11). De forklaredes med den kostbare infrastrukturudvikling, som forårsagedes af talrige faktorer, bl.a. tysk lovgivning, f.eks. på miljøbeskyttelsesområdet. Disse omkostninger var reelt påløbet. De skyldtes kontrakter med tredjemænd, underentreprenører, indgået på grundlag af tilbudsgivning på et frit og konkurrenceorienteret marked. De højere udgifter til entreprenørarbejder på 100 mio. DEM forklaredes med højere timelønssatser i forhold til Tecnons interne data. Tecnon havde i betragtning af TLT-konsortiets konkurrenceorienterede struktur ingen grund til at betvivle TLT's satser. Opdelingen af indtægterne på konsortiets tre parter blev nemlig fastsat således, at Technip og Lurgi fik provenuet fra entreprenørarbejderne, medens Thyssens andel hovedsagelig svarede til en procentsats af nettoudbyttet. Derfor havde Thyssen interesse i at styre de faktiske entreprenørudgifter. Yderligere entreprenørudgifter på 300 mio. DEM skyldtes udgiftsoverskridelser. Tecnon fandt på grundlag af sin analyse, at TLT's redegørelse var grundlæggende pålidelig. Omkostningsoverskridelserne var blevet forårsaget af forskellige faktorer, bl.a. undervurdering af virkningerne af nye bestemmelser om tryk for rørledninger, systemernes komplicerede karakter, personaleskift hos Mider og talrige konkurser hos leverandørerne.

(38) Tecnon konstaterede, at det var tilstrækkeligt bevist, at forskellen mellem de opgivne tal og Tecnons vurdering sandsynligvis falder under tolerancen på +/-20 % for dets analyse og var blevet forårsaget af omkostninger, som TLT ikke kunne forudse ved budgettets opstilling. Disse omkostninger er svære at beregne uden direkte kendskab til forhandlingerne mellem kontrahenterne og de lokale og regionale myndigheder eller forbundsmyndighederne under opførelsesfasen. Tecnon kunne bekræfte, at de højere omkostninger, som det havde konstateret, reelt var blevet overtaget af TLT. Tecnon bekræftede yderligere, at TLT's oplyste fortjeneste på dette projekt ikke var urimeligt højt i betragtning af de risici, som konsortiet havde påtaget sig.

VII. KOMMISSIONENS BESLUTNINGER I FORBINDELSE MED DEN FORELIGGENDE SAG

(39) Yderligere to kommissionsbeslutninger, der vedrører Leuna 2000-projektet, skal ligeledes nævnes i forbindelse med denne undersøgelse. Det drejer sig dels om Kommissionens beslutning af 1. oktober 1997(12) om ikke at godkende forlængelse af loven om investeringstilskud (Investitionszulagengesetz) (C 28/96). Denne lov dannede retsgrundlaget for ydelsen af et investeringstilskud på 184,1 mio. EUR (360 mio. DEM), som skulle dække 8 % af investeringsomkostningerne til raffinaderiet. På grundlag af denne beslutning blev den støtte, der allerede var ydet til Elf/Mider, ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet. Investorerne har i mellemtiden tilbagebetalt den modtagne støtte. Elf/Mider har klaget til Retten i Første Instans med påstand om ophævelse af denne beslutning (sag T-9/98). Retten erklærede den 22. november 2001(13) Kommissionens beslutning for ugyldig med hensyn til sagsøgers forhold. Kommissionen vil behandle virkningerne af denne afgørelse fra Retten i Første Instans særskilt. Dommen vil dog ikke føre til, at Elf/Mider vil modtage yderligere støttebeløb (jf. præmis 31 og 37 i dommen vedrørende sag T-9/98).

(40) I den anden sag N 94/98, som har forbindelse med nærværende sag, godkendte Kommissionen ved en beslutning fra 2. februar 2000 en forligsaftale mellem BvS, delstaten Sachsen-Anhalt og Elf/Mider af 30. december 1997. Heri anerkendte Tyskland et krav på skadeserstatning fra Elf/Mider på 184,1 mio. EUR (360 mio. DEM). BvS' bidrag skulle især kompensere et krav, der var opstået i forbindelse med det aftalememorandum om put-optionen, som de to parter havde indgået den 30. april 1994. Desuden blev det i forligsaftalen udtrykkeligt fastsat, at Elf/Mider skulle betale de beløb over de 184,1 mio. EUR (360 mio. DEM), som virksomheden muligvis ville modtage som 8 %-investeringstilskud, tilbage.

(41) Efter Kommissionens opfattelse var det beløb på 122,7 mio. EUR (240 mio. DEM), som BvS skal betale, ikke støtte. Den resterende andel på 61,4 mio. EUR (120 mio. DEM), som Sachsen-Anhalt skulle betale som kompensation for, at investeringstilskuddet ifølge loven herom bortfaldt, blev betragtet som støtte. Kommissionen erklærede imidlertid i sin beslutning, at denne støtte var forenelig med Fællesskabets støttebestemmelser. Tyskland forpligtede sig til ikke at betale dette beløb direkte til modtageren, men at indbetale det på en såkaldt "Anderkonto" (spærret konto), hvor pengene kunne stå, indtil der blev truffet en endelig afgørelse i foreliggende sag.

VIII. VURDERING AF STØTTEN

(42) Ifølge de oplysninger, som Tyskland har oversendt, androg de støtteberettigede investeringsomkostninger for raffinaderiet i alt 2403,1 mio. EUR (4700 mio. DEM). Kommissionens eksperter har kontrolleret disse oplysninger og ikke fundet tegn på, at disse støtteberettigede omkostninger blev vurderet for højt. Beløbet blev yderligere bekræftet ved en rapport fra myndighederne i Sachsen-Anhalt ("Verwendungsnachweisprüfung"). Investeringsstøtten beløb sig oprindeligt til 769,7 mio. EUR (1505,5 mio. DEM). Projektets støtteintensitet var ca. 32 % og altså under maksimumssatsen for støtte på 35 %. Der blev ikke stillet midler fra EF's strukturfonde til rådighed for projektet.

(43) Hidtil har støtten til raffinaderiets opførelse andraget 585,7 mio. EUR (1145,5 mio. DEM). Dette beløb svarer til det, som Kommissionen oprindeligt havde godkendt, minus de 360 mio. DEM, som skulle fratrækkes på grund af den negative beslutning om loven om investeringstilskuddet. Skal de 61,4 mio. EUR (120 mio. DEM), der blev indsat på den spærrede konto som følge af beslutningen om forligsaftalen, lægges til, vil der være blevet stillet et støttebeløb på 647 mio. EUR (1265,5 mio. DEM) til rådighed for projektet.

(44) Da de støtteberettigede investeringsomkostninger til projektet udgør 2403,1 mio. EUR (4700 mio. DEM), og støtten 647 mio. EUR (1265,5 mio. DEM), ville støtteintensiteten andrage 26,9 %(14). Ifølge Kommissionens oplysninger, som er blevet kontrolleret, ville støtteintensiteten for dette projekt ligge betydeligt under den tilladte maksimumssats for Sachsen-Anhalt på 35 %. Efter disse beregninger ville maksimumssatsen for støtte kun være overskredet, hvis Kommissionens undersøgelser havde blotlagt, at opførelsesudgifterne for raffinaderiet blev angivet for højt med over 554,4 mio. EUR (1084,3 mio. DEM)(15).

(45) Dette beløb på 554,4 mio. EUR ligger betydeligt højere end de i interimsrapporten fra Tecnon muligvis for højt angivne omkostninger på 357,9 mio. EUR (700 mio. DEM). Det ligger desuden betydeligt højere end den forskel, der nævnes i Solomon-undersøgelsen og som var grundlag for nærværende undersøgelse. Resultaterne af Tecnons endelige rapport, som blev udarbejdet på grundlag af data fra virksomheden, viste ikke, at omkostningerne var angivet for højt.

(46) Det blev desuden konstateret, at de angivne omkostninger var berettigede og faktisk svarede til de beløb, som Elf/Mider betalte og anviste. Retlige og parlamentariske undersøgelser gennemført i Tyskland af omkostningerne til raffinaderiet Leuna 2000 viste ligeledes heller ikke hverken fejlagtige omkostningsangivelser eller misbrug ved anvendelsen af støtten. Der blev heller ikke konstateret misbrug i den rapport fra de parlamentariske undersøgelsesudvalg vedrørende "partitilskud", der blev offentliggjort i juli 2002 i sammenhæng med opførelsen af raffinaderiet.

(47) Med hensyn til Solomon-undersøgelsen så var dens formål at beregne aktiernes markedsværdi med henblik på et eventuelt salg til BvS. Denne vurdering skulle ikke ansætte de faktiske opførelsesomkostninger for raffinaderiet. Den hvilede på et overslag og ikke på virksomhedens bilag. Selv om Tecnons medarbejdere rådede over detaljerede informationer fra Elf/Mider om Leuna-raffinaderiet, beroede deres interimsrapport også på overslag, fordi de manglede de markedsrelevante data, som TLT-konsortiet havde anvendt til prisfastsættelsen. Efter at Tecnon havde fået adgang til disse oplysninger, blev forskellen mellem den første analyse og de faktiske omkostninger på grundlag af EPC-kontrakten forklarlige. Tecnon kom til det resultat, at forskellen i omkostningskalkulationen var plausibel og lå inden for tolerancen i deres rapport.

(48) Med hensyn til bemærkningerne fra de interesserede parter i forbindelse med procedurens indledning fastslår Kommissionen, at der ikke er beviser for, at støtten gik ud over det oprindeligt godkendte omfang. Som påvist forbliver støtteintensiteten klart under den tilladte maksimumsgrænse. Betingelserne i forbindelse med put-optionen til BvS behandledes særskilt i beslutningen om forligsaftalen fra 2000.

IX. KONKLUSION

(49) De fremsendte oplysninger og den undersøgelse, som Kommissionen har gennemført i forbindelse med denne procedure, har ikke vist, at der har været tale om misbrug af støtte. Det kunne ikke påvises, at de støtteberettigede udgifter var blevet sat for højt, eller at der var ydet støtte ud over det omfang, der var fastsat i de oprindelige beslutninger om godkendelse af investeringsprojektet Leuna 2000. Dermed er Kommissionens tvivl med hensyn til, om støtten til Elf/Mider er i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 87 og EØS-aftalens artikel 61, fjernet, og proceduren kan dermed afsluttes.

(50) Som allerede omtalt i beslutningen om forligsaftalen, vil Kommissionen ikke rejse indvendinger mod udbetalingen af det beløb på 61,4 mio. EUR (120 mio. DEM)(16), der i øjeblikket er indsat på den spærrede konto. Efter bestemmelserne i denne aftale skal beløb, der overstiger 184,1 mio. EUR (360 mio. DEM), betales tilbage til BvS.

(51) I forbindelse med Kommissionens beslutning om at afslutte undersøgelsesproceduren tages dog det forbehold, at den kan genoptage undersøgelsen, hvis der fremkommer nye elementer, som modbeviser denne undersøgelses konklusioner -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den statsstøtte, som Tyskland har ydet til opførelsen af raffinaderiet Leuna 2000, og som omhandledes i Kommissionens beslutning N 109/93, NN 11/93 og N 543/94, er ifølge EF-traktatens artikel 87 forenelig med fællesmarkedet. Derfor godkendes det, at støtteforanstaltningen gennemføres fuldstændigt med et beløb på 647 mio. EUR (1265,5 mio. DEM). Dette beløb omfatter de 61,4 mio. EUR (120 mio. DEM), som blev godkendt i Kommissionens beslutning om forligsaftalen (N 94/98).

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Bruxelles, den 30. oktober 2002.

På Kommissionens vegne

Mario Monti

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 394 af 30.12.1997, s. 14.

(2) Se fodnote 1.

(3) EFT C 214 af 7.8.1993.

(4) Elf er i mellemtiden blevet en del af Total Fina Elf SA.

(5) Ingeniørarbejde, planlægning og opførelse.

(6) Aftalememorandummet og den pågældende put-option omhandles i Kommissionens beslutning af 2. februar 2000 om den såkaldte forligsaftale (N 94/98) mellem BvS, Land Sachsen-Anhalt og Elf/Mider. Denne aftale omtales nærmere i kapitel VII i denne beslutning.

(7) I sin beslutning om indledning af proceduren anførte Kommissionen et beløb på 460,2 mio. EUR (900 mio. DEM). Herved tog den ikke hensyn til Solomons justeringer på 235 mio. DEM, som formindskede forskellen.

(8) Kommissionen anmodede i sin beslutning om indledning af proceduren også om oplysninger om put-option-aftalen, som skulle undersøges på et senere tidspunkt.

(9) De faktiske samlede omkostninger androg 2607,6 mio. EUR (5100 mio. DEM), inklusive renter.

(10) I november 1998 fremlagde Solomon anden version af den rapport, som BvS havde bestilt. Heri blev det anslåede beløb korrigeret opad, således at forskellen mellem Solomon og TLT nu kun udgjorde 181,5 mio. EUR (355 mio. DEM) i stedet for tidligere 340,1 mio. EUR (665 mio. DEM).

(11) Det konstateredes, at uafhængige revisorer havde kontrolleret de finansielle oplysninger og udgiftsoversigter. Deres rapporter er blevet fremlagt. F.eks. havde Kommissionen adgang til den af konsulentfirmaet KPMG godkendte udgiftsoversigt.

(12) EFT L 73 af 12.3.1998, s. 38.

(13) Mitteldeutsche Erdöl-Raffinerie mod Kommissionen, Sml. 2001 II, s. 3367.

(14) Elf/Mider meddelte, at denne procent var faldet til mellem 22 % og 24,3 % på grund af ændringerne i projektets finansielle og konstruktionsmæssige planlægning.

(15) Til grund for denne beregning ligger forskellen mellem 35 % af 4700 mio. DEM (1645 mio. DEM) og det faktisk ydede beløb på 1265,5 mio. DEM. Forskellen mellem disse to beløb (379,5 mio. DEM) er den støtte, som teoretisk kan ydes under overholdelse af støtteintensiteten på 35 %. Det svarer til et støtteberettiget investeringsgrundlag på 1084,3 mio. DEM.

(16) Inkl. renter.