*****

RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 1674/87

af 11. juni 1987

om aendring af forordning (EOEF) nr. 222/77 om faellesskabsforsendelse

RAADET FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 235,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),

under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og

ud fra foelgende betragtninger:

Raadets forordning (EOEF) nr. 222/77 af 13. december 1976 om faellesskabsforsendelse (4), senest aendret ved akten om Spaniens og Portugals tiltraedelse, indeholder en generel forpligtelse til at stille sikkerhed i forbindelse med faellesskabsforsendelser;

en afskaffelse af forpligtelsen til at stille sikkerhed i forbindelse med interne faellesskabsforsendelser, bortset fra forsendelser af varer, der overstiger en vis vaerdi, eller som er belagt med hoeje afgifter, vil vaere et vaesentligt skridt henimod den frie bevaegelighed for varer i Faellesskabet;

en saadan afskaffelse af sikkerhedsstillelsen skal dog vaere betinget af, at der samtidig opstilles en raekke objektive kriterier til forebyggelse af risikoen for manglende betaling af de afgifter, der eventuelt skal erlaegges -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

I forordning (EOEF) nr. 222/77 indsaettes foelgende artikel:

»Artikel 40a

1. Enhver person, som opfylder betingelserne i stk. 2, kan af toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor han er etableret, og med de i stk. 3 fastsatte begraensninger, fritages for at stille sikkerhed for interne faellesskabsforsendelser uanset afgangsmedlemsstaten og de medlemsstater, gennem hvis omraade forsendelsen foregaar.

2. Den i stk. 1 naevnte fritagelse for sikkerhedsstillelse indroemmes kun personer:

a) som er bosat i den medlemsstat, hvor fritagelsen for sikkerhedsstillelse indroemmes, og

b) som ikke kun lejlighedsvis benytter ordningen for faellesskabsforsendelse, og

c) som er saaledes oekonomisk stillet, at de er i stand til at opfylde deres forpligtelser, og

d) som ikke har gjort sig skyldige i en alvorlig overtraedelse af told- eller skattelovgivningen, og

e) som har underskrevet en erklaering om ved foerste skriftige paakrav fra medlemsstaternes kompetente myndigheder at betale de beloeb, der kraeves erlagt i forbindelse med de faellesskabsforsendelser, de foretager.

3. Fritagelse for sikkerhedsstillelse i henhold til stk. 1 og 2 gaelder ikke for interne faellesskabsforsendelser af varer:

a) hvis samlede vaerdi overstiger 50 000 ECU, eller

b) som frembyder en oeget risiko som foelge af stoerrelsen af den told og oevrige afgifter, hvormed disse varer er belagt i en eller flere medlemsstater.

4. Enhver person, som har opnaaet fritagelse for sikkerhedsstillelse, faar af de myndigheder, som har indroemmet fritagelsen, udstedt en attest for fritagelse for sikkerhedsstillelse i et eller flere eksemplarer. Ved anvendelse af fritagelsen for sikkerhedsstillelse skal der henvises til denne attest i den tilsvarende T 2-angivelse.

5. De toldmyndigheder, som har indroemmet fritagelsen for sikkerhedsstillelse, tilbagekalder denne fritagelse:

a) i tilfaelde af en alvorlig uregelmaessighed, som begaas af den person, hvem fritagelsen er indroemmet, i dennes egenskab af hovedforpligtet i forbindelse med en faellesskabsforsendelse;

b) naar en af de i stk. 2 naevnte betingelser ikke laengere er opfyldt;

c) naar den paagaeldende ikke efterkommer den erklaering, han har underskrevet i henhold til stk. 2, litra e).

Den paagaeldende medlemsstat underretter de andre medlemsstater om enhver tilbagekaldelse af en fritagelse for sikkerhedsstillelse.

6. Foelgende fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 57:

a) modellen til den erklaering, som den paagaeldende skal underskrive i henhold til stk. 2, litra e);

b) de varer, for hvilke der i henhold til stk. 3, litra b), ikke kan indroemmes fritagelse for sikkerhedsstillelse;

c) formularen til den i stk. 4 naevnte attest for fritagelse for sikkerhedsstillelse samt betingelserne for dens anvendelse.«

Artikel 2

Denne forordning traeder i kraft den 1. juli 1988.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Luxembourg, den 11. juni 1987.

Paa Raadets vegne

P. DE KEERSMAEKER

Formand

(1) EFT nr. C 24 af 26. 9. 1979, s. 6.

(2) EFT nr. C 59 af 10. 3. 1980, s. 67.

(3) EFT nr. C 83 af 2. 4. 1980, s. 13.

(4) EFT nr. L 38 af 9. 2. 1977, s. 1.