Kommissionens beslutning

af 16. oktober 2002

om Italiens påtænkte støtteordning til fordel for beskæftigelsen i regionen Sicilien

C 56/1999 (ex N 668/1997)

(meddelt under nummer K(2002) 3738)

(Kun den italienske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2003/195/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 88(1),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler(2), og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Ved brev af 19. september 1997, nr. 6307, anmeldte Italien artikel 11, første afsnit, i regionen Siciliens lov nr. 16 af 27. maj 1997 (herefter benævnt "regional lov nr. 16/97"). Lovens ikrafttræden forudsætter Kommissionens godkendelse i henhold til traktatens artikel 87 og 88. Støtteordningen blev derfor indført i registret over anmeldt støtte under N 668/97.

(2) Ved brev af 24. oktober 1997 og af 1. april 1998 anmodede Kommissionen de italienske myndigheder om yderligere oplysninger, som de italienske myndigheder besvarede ved brev af 11. maj 1999.

(3) Ved brev af 10. august 1999 underrettede Kommissionen Italien om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for ovennævnte støtte.

(4) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte.

(5) Den 15. februar 2000 blev der i Bruxelles holdt et møde mellem Kommissionens tjenestegrene og de italienske myndigheder, hvor disse erklærede, at de agtede at fremsætte bemærkninger til beslutningen om at indlede proceduren, så snart De Europæiske Fællesskabers Domstol havde udtalt sig om den klage, Italien havde indbragt for Domstolen med henblik på ophævelse af Kommissionens beslutning 2000/128/EF af 11. maj 1999 om Italiens støtteordning til fordel for beskæftigelsen(4). I denne beslutning blev støtten til ansættelse af arbejdstagere ved uddannelses- og arbejdsaftaler, samt ved omdannelse af nævnte aftaler til aftaler af ubestemt varighed, erklæret uforenelig med fællesskabsreglerne.

(6) Ved dom af 7. marts 2002 i sag C-310/99, Italien mod Kommissionen(5), afviste Domstolen klagen.

(7) Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter.

(8) Ved brev af 24. juni 2002 meddelte Kommissionen de italienske myndigheder, at modtog den ikke nogen oplysninger eller bemærkninger senest 20 arbejdsdage efter datoen for nævnte brev, ville den vedtage en endelig beslutning på grundlag af de foreliggende oplysninger.

(9) Kommissionen har ikke modtaget nogen bemærkninger eller oplysninger.

II. BESKRIVELSE

(10) Artikel 11, første afsnit, i regional lov nr. 16/97 vedrører refinansiering for årene 1997 og 1998 af støtteordning (NN 91/A/95), der blev indført ved artikel 10 i regional lov af 15. maj 1991, nr. 27, der var blevet godkendt af Kommissionen den 14. november 1995, og som udløb ved udgangen af 1996.

(11) Ordningen omhandler for det første bidrag på 30 % af bruttolønnen til de arbejdstagere, der ansættes ved uddannelses- og arbejdsaftaler i hele aftalernes løbetid. Denne procent forhøjes til 50 % af lønnen, når der er tale om arbejdstagere i bestemte dårligt stillede kategorier (unge, der har været arbejdsløse i mindst tre år, handicappede, afvænnede stofmisbrugere).

For det andet omhandler ordningen bidrag på 50 %, 40 % og 25 % af bruttolønnen til arbejdstagere i tilfælde af omdannelse af de tidsbegrænsede uddannelses- og arbejdsaftaler til aftaler af ubestemt varighed, og dette gælder for de tre første aftaleår. Procenterne hæves til 65 %, 50 % og 50 %, når der er tale om arbejdstagere i bestemte dårligt stillede kategorier (handicappede, afvænnede stofmisbrugere, arbejdsløse). Ydelse af nævnte bidrag forudsætter, at mindst 50 % af de arbejdstagere, der er ansat ved uddannelses- og arbejdsaftaler, får fortsat beskæftigelse på ubestemt tid.

(12) Ordningen finder anvendelse på virksomheder i regionen Sicilien i sektorerne for handel, håndværk, turisme, industri og landbrug.

III. VURDERING AF STØTTEN

1. Vurdering af, om de pågældende foranstaltninger udgør støtte

(13) For at vurdere om de ved ordningen indførte foranstaltninger udgør støtte som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1, må det fastslås, om de forlener modtagerne med fordele, om disse hidrører fra staten, om de forvrider konkurrencen, og om de kan påvirke samhandelen mellem medlemsstater. Det første af de i artikel 87, stk. 1, omhandlede elementer, der kan udgøre støtte, er muligheden for, at foranstaltningen begunstiger visse virksomheder. Det drejer sig derfor om at fastslå, om de modtagende virksomheder på den ene side modtager en økonomisk fordel, som de ikke ville have opnået på sædvanlige markedsvilkår, eller om de slipper for omkostninger, de sædvanligvis skulle have afholdt med virksomhedernes egne finansielle midler, og om denne fordel på den anden side indrømmes en bestemt kategori af virksomheder. Ved at tillade virksomheder i én af Italiens regioner (Sicilien) at nyde godt af tilskud til ansættelse af arbejdstagere ved uddannelses- og arbejdsaftaler samt ved omdannelse af disse aftaler til aftaler uden tidsbegrænsning letter de nationale myndigheder virksomhederne for en del af de lønomkostninger, der udgør sædvanlige omkostninger, der afholdes i egen interesse, og de giver dem derved finansielle fordele, således at deres konkurrencemæssige stilling forbedres. Desuden begunstiger disse foranstaltninger virksomheder, der arbejder i bestemte områder af Italien, idet støtten ikke gives til virksomheder uden for nævnte områder.

(14) Den anden betingelse for at anvende traktatens artikel 87 er, at de påtænkte foranstaltninger indrømmes af staten ved hjælp af statsmidler. I den foreliggende sag fremgår forekomsten af statsmidler af, at udgifterne til foranstaltningen afholdes over det offentlige budget.

(15) Den tredje og fjerde betingelse for anvendelse af traktatens artikel 87, stk. 1, er at støtten forvrider eller truer med at forvride konkurrencevilkårene eller kan påvirke samhandelen inden for Fællesskabet. I den foreliggende sag begunstiger de pågældende foranstaltninger virksomheder, der arbejder i forretningsmæssige sektorer, hvor der er konkurrence, hvorved de styrker virksomhedernes finansielle stilling og disses handlingsmuligheder i forhold til konkurrenterne, der ikke nyder godt af foranstaltningerne. Sker dette inden for samhandelen mellem medlemsstater, påvirkes denne af nævnte foranstaltninger. Som fastslået af Domstolen, bl.a. i dom af 13. juli 1988 i sag 102/87, Frankrig mod Kommissionen(6), forvrider nævnte foranstaltninger konkurrencen og påvirker samhandelen mellem medlemsstater, når de begunstigede virksomheder udfører en del af deres produktion til andre medlemsstater; er de pågældende virksomheder ikke selv eksportvirksomheder, fremmes på lignende vis den indenlandske produktion, idet de muligheder, som virksomheder, der er etableret i andre medlemsstater, har for at udføre deres varer til det italienske marked, herved indskrænkes.

(16) Af ovennævnte årsager udgør de pågældende foranstaltninger statsstøtte, som principielt er forbudt i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, og de kan kun anses for at være forenelige med fællesmarkedet, hvis de er omfattet af en af de i traktaten fastsatte undtagelsesbestemmelser.

2. Vurdering af, om foranstaltningerne er forenelige med fællesmarkedet

(17) Efter at de pågældende foranstaltningers art er fastslået som værende statsstøtte som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1, må det undersøges, om de i medfør af traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, kan erklæres forenelige med fællesmarkedet.

(18) For så vidt angår anvendeligheden af de i traktaten fastsatte undtagelsesbestemmelser, finder Kommissionen, at den pågældende støtte ikke kan være omfattet af de i traktatens artikel 87, stk. 2, fastsatte undtagelsesbestemmelser, da der ikke er tale om støtte af social karakter som omhandlet i artikel 87, stk. 2, litra a), og ikke om støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder, som omhandlet i artikel 87, stk. 2, litra b), og heller ikke om støtte, der kan være omfattet af artikel 87, stk. 2, litra c). Det er åbenbart, at heller ikke de i artikel 87, stk. 3, litra b) og d), fastsatte undtagelsesbestemmelser finder anvendelse.

(19) Eftersom der er tale om beskæftigelsesstøtte, undersøger Kommissionen, om den kan være omfattet af de i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c), fastsatte undtagelsesbestemmelser.

(20) I overensstemmelse med retningslinjerne for beskæftigelsesstøtte(7) er Kommissionen principielt velvilligt indstillet over for støtte vedrørende arbejdstagere, der endnu ikke har fundet beskæftigelse eller har mistet den, de havde, når støtten skal gå til oprettelse af nye arbejdspladser (nettojobskabelse) i SMV og i regioner, der er berettigede til støtte med regionalt sigte, eller på fremme af ansættelse af bestemte kategorier af arbejdstagere, der har vanskeligt ved at komme ind eller komme tilbage på arbejdsmarkedet i hele landet. I sidstnævnte tilfælde er det tilstrækkeligt, at "stillingen er ledig som følge af naturlig afgang og ikke som følge af en afskedigelse".

(21) Ifølge samme fællesskabsretningslinjer skal Komissionen sikre sig, at "støtteniveauet ikke overstiger det, som er nødvendigt for at tilskynde til jobskabelse" og, at der er sikkerhed for, at arbejdspladsen har en vis stabilitet.

(22) I retningslinjerne anføres det endelig, at Kommissionen på visse betingelser kan godkende støtte til jobbevarelse, når blot denne begrænses til de områder, der er omfattet af den i artikel 87, stk. 3, litra a), fastsatte undtagelsesbestemmelse, og overholder betingelserne for driftsstøtte. Den slags støtte skal være tidsbegrænset, være nedtrappelig, være bestemt til at overvinde strukturelle vanskeligheder, have til formål at fremme en varig udvikling, og den skal overholde de regler, der finder anvendelse på følsomme sektorer.

(23) De i den pågældende ordning fastsatte foranstaltninger har følgende træk:

a) de vedrører udelukkende ansættelse af arbejdstagere, der endnu ikke har fundet en beskæftigelse, eller som har mistet den, de havde

b) de tager ikke sigte på nettojobskabelse, som omhandlet i retningslinjerne for beskæftigelsesstøtte, eftersom der ikke findes nogen bestemmelse om, at den støttemodtagende virksomhed er forpligtet til at øge antallet af ansatte i forhold til en referenceperiode

c) de tager ikke udelukkende sigte på ansættelse af bestemte kategorier af arbejdstagere, der har vanskeligt ved at komme ind på eller komme tilbage på arbejdsmarkedet.

(24) Kommissionen slutter derfor, at denne støtte kan betragtes som støtte til jobbevarelse, og at den på grundlag af punkt 22 i retningslinjerne for beskæftigelsesstøtte er beslægtet med driftsstøtte. Det må derfor undersøges, om de i nærværende beslutnings betragtning 23 omhandlede betingelser desangående er overholdt.

Spørgsmålet om, hvorvidt regionen er støtteberettiget

(25) Kommissionen skal gøre opmærksom på, at den ved beslutning af 11. marts 2000 godkendte det italienske kort over støtte med regionalt sigte for tidsrummet 2000-2006 i forbindelse med de regioner, der er omfattet af den i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), fastsatte undtagelsesbestemmelse(8). På grundlag af dette kort er regionen Sicilien en region, der i medfør af nævnte undtagelsesbestemmelse er støtteberettiget.

(26) Kommissionen skal fremhæve, at støtten, selv om den er begrænset til et område, der i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), er støtteberettiget, og er tidsbegrænset, ikke er nedtrappelig.

(27) De pågældende støtteforanstaltninger havde været anvendt siden 1991, dvs. i seks år, på det tidspunkt, da der blev anmodet om en forlængelse af foranstaltningerne for yderligere to år. Desuden forblev de støtteberettigede udgifter og støtteintensiteterne de samme i det tidsrum på seks år, for hvilket ordningen blev godkendt, og de pågældende to år indebærer ikke, at støtten aftrappes i forhold til det foregående tidsrum på seks år: De støtteforanstaltninger, der indrømmes for 1998, er mage til dem, der indrømmes for 1997, og begge års foranstaltninger er mage til dem, der blev indrømmet i tidsrummet 1991-1996.

(28) Desuden føjer den pågældende støtteforanstaltning sig på selvstændig vis til de foranstaltninger, der er fastsat i en anden ordning for støtte på nationalt plan, nemlig den ordning vedrørende uddannelses- og arbejdsaftaler, der er fastsat i lov 863/84, 407/90, 169/91 og 451/94, og som bl.a. omhandler en fuldstændig fritagelse for betaling af bidrag til den sociale sikring gældende for virksomheder, der er etableret i områder, hvis arbejdsløshedsniveau ligger over landsgennemsnittet.

(29) På baggrund heraf erklærede Kommissionen i beslutning 2000/128/EF denne ordning uforenelig med fællesmarkedet, eftersom den ikke vedrører oprettelse af nye arbejdspladser i den støttemodtagende virksomhed til fordel for arbejdstagere, der stadig er beskæftigelsessøgende, eller som har mistet den beskæftigelse, de havde, og heller ikke ansættelse af arbejdstagere, der har særlig vanskeligt ved at komme ind på eller komme tilbage på arbejdsmarkedet. I den forbindelse krævede Kommissionen, at støttemodtagerne tilbagebetalte den uforenelige støtte, der ulovligt var stillet til deres rådighed. Tilbagebetalingen har endnu ikke fundet sted.

(30) På baggrund af ovenstående overholder den støtteordning, der her undersøges, ikke de betingelser, der er fastsat i retningslinjerne for beskæftigelsesstøtte.

IV. KONKLUSION

(31) På baggrund af de i nærværende beslutnings punkt III.2 belyste forhold må det konstateres, at den i artikel 11, første afsnit, i regional lov nr. 16/1997 omhandlede støtteordning er uforenelig med fællesmarkedet -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den i artikel 11, første afsnit, i regionen Siciliens lov nr. 16 af 27. maj 1997 omhandlede støtteordning, som Italien påtænker at gennemføre, er uforenelig med fællesmarkedet.

Ordningen kan derfor ikke gennemføres.

Artikel 2

Italien underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 16. oktober 2002.

På Kommissionens vegne

Mario Monti

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

(2) EFT C 27 af 29.1.2000, s. 13.

(3) Jf. ovenstående fodnote 2.

(4) EFT L 42 af 15.2.2000, s. 1.

(5) Endnu ikke offentliggjort.

(6) Sml. 1988, s. 4067.

(7) EFT C 334 af 12.12.1995, s. 4.

(8) EFT C 175 af 24.6.2000, s. 11.