Særberetning nr. 9/2000

om transeuropæiske telekommunikationsnet, med Kommissionens svar

(artikel 248, stk. 4, andet afsnit, EF)

(2000/C 166/01)

INDHOLD

>TABELPOSITION>

INDLEDNING

1. Telekommunikationssektoren er en sektor i hastig udvikling og under konstant forandring, og Internettet og World Wide Web udgør en informations- og kommunikationsmotorvej for erhvervslivet og borgerne. Sigtet med denne beretning er at undersøge udformningen og gennemførelsen af EU's politik vedrørende programmet for transeuropæiske telekommunikationsnet (TEN-telekomprogrammet) og dermed beslægtede foranstaltninger.

RESUMÉ AF DE VIGTIGSTE BEMÆRKNINGER

2. De generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske net er udarbejdet med henblik på større infrastrukturforanstaltninger og er derfor mindre hensigtsmæssige for TEN-telekomprogrammet, som tager sigte på at fremme projekter på området telematikapplikationer og -tjenester, som umiddelbart vil kunne udnyttes kommercielt (punkt 16 - 17).

3. Kommissionens bedømmelse af resultaterne af TEN-telekomprogrammet og fremlæggelsen af dem var ufuldstændig (punkt 18, 36, 38 og 56).

4. Kommissionen har i flere beretninger beskrevet støtteforanstaltningerne under TEN-telekomprogrammet som samfinansierede forundersøgelser, hvilket er vildledende, eftersom den har indgået kontrakter om projekter, der omfattede flerårige aktiviteter, og ikke kun egentlige undersøgelser (punkt 20 og 25).

5. TEN-telekomprogrammet ligner på flere punkter forskningsprogrammet for telematiksystemer af almen interesse, der også kan finansiere forundersøgelser, der kan udnyttes kommercielt, valideringsforsøg og pilotprojekter, men med lavere støttesatser (punkt 20 og 48).

6. To gange resulterede EU's hørings- og beslutningsprocedure i, at det tog to år at udarbejde retningslinjerne. For en innovativ og yderst dynamisk sektor var det ikke hensigtsmæssigt. De første retningslinjer tog sigte på en bestemt teknologi og var derfor forældede, næsten før de trådte i kraft. Det tog meget lang tid at få iværksat de foranstaltninger, der skulle gennemføres efter de nye retningslinjer (punkt 21, 28, litra b), og 32).

7. Kommissionen har kun kontrolleret én kontrakt på stedet. I forbindelse med denne kontrol blev der påvist væsentlige uregelmæssigheder. Rettens revision hos en betydelig kontrahent viste, at ikke alle de kontraktlige forpligtelser var opfyldt (punkt 29 - 31).

8. Evalueringen af TEN-telekomprogrammet afslørede en række svagheder. En ekstern midtvejsevaluering var blevet afsluttet for sent til, at den kunne få nogen indvirkning på udvælgelsen af de projekter, der blev iværksat i 1999 efter de nye retningslinjer. Kommissionen har ikke foretaget en fuldstændig undersøgelse af, om det fortsat er nødvendigt at yde støtte over TEN-telekomprogrammet til projekter, som umiddelbart vil kunne udnyttes kommercielt (punkt 40 - 45).

9. I de forbedringer af de nationale telekommunikationsinfrastrukturer, der blev foretaget med midler fra strukturfondene, var der kun lagt meget lidt vægt på, at de skulle have en transeuropæisk dimension. Man kunne f.eks. have fremmet de investeringer, der er nødvendige for at sikre de nationale nets indbyrdes sammenkobling og interoperabilitet (punkt 49 - 51).

10. Kommissionens koordinering af projekterne under TEN-telekomprogrammet med beslægtede EU-aktiviteter var ikke god nok til at sikre synergi og undgå overlapninger. I hvert enkelt tilfælde, hvor der ydes støtte til forundersøgelser, der kan udnyttes kommercielt, og pilotprojekter, skal det klart fremgå, at de specifikke mål for foranstaltningerne er velbegrundede, og at de sandsynligvis ikke vil kunne gennemføres uden EU-støtte. Retten bemærker, at telekommunikationssektoren som følge af liberaliseringen og udviklingen inden for mobil kommunikation for øjeblikket er meget konkurrencedygtig og udvikler sig hastigt uden væsentlig støtte fra offentlige kilder (punkt 55 - 56 og 62 - 68).

11. Kommissionen har ikke udformet en klar strategi for, hvordan strukturfondene skal forholde sig til markedsliberalisering og privatisering af teleselskaber. Kommissionen har udbetalt strukturfondsstøtte til telekommunikationsforanstaltninger til trods for, at der var anlagt traktatbrudssag mod den pågældende medlemsstat, fordi den ikke havde gennemført markedsliberaliseringsdirektiverne i national ret (punkt 57 - 61).

RETTENS REVISION

12. EU's TEN-telekommunikationspolitik tager bl.a. sigte på at oprette og udvikle transeuropæiske net og lette adgangen til dem (jf. punkt 14). Retten undersøgte, hvorvidt det er lykkedes Kommissionen at gennemføre denne politik og koordinere foranstaltningerne med beslægtede foranstaltninger under forskningsprogrammet og strukturfondene. Der er ligeledes indhentet oplysninger om støtte til telekommunikationsprojekter fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og Den Europæiske Investeringsfond (EIF). Retten har foretaget stedlig revision hos den største modtager af støtte under TEN-telekomprogrammet og undersøgt forvaltningen af de udbetalte midler.

TEN-TELEKOMPROGRAMMETS OG BESLÆGTEDE FORANSTALTNINGERS INDVIRKNING PÅ BUDGETTET

13. "TEN-telekomprogrammet" henviser i denne beretning til budgetartikel B5 - 720 "Transeuropæiske telekommunikationsnet" (finansielle forpligtelser for perioden 1993 - 1998: 115 mio. ECU). De såkaldte "TEN-relaterede udgifter" omfatter alle de telekommunikationsudgifter, der ikke finansieres over budgetartikel B5 - 720. Disse udgifter omfatter forskningsforanstaltninger (3668 mio. ECU, herunder 2084 mio. ECU til informationsteknologi), strukturfondsinterventioner (budgetterede udgifter for perioden 1994 - 1999: 2000 mio. ECU), lån fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB) (10860 mio. ECU for perioden 1993 - 1998) og de lån, Den Europæiske Investeringsfond (EIF) havde stillet garantier for (697 mio. ECU for perioden 1993 - 1998).

TRANSEUROPÆISKE TELEKOMMUNIKATIONSNET

TEN-politikken

14. Da traktaten om Den Europæiske Union ("Maastricht-traktaten") trådte i kraft i 1993, fik EF-traktaten et nyt afsnit XII med titlen "Transeuropæiske net"(1) omfattende artikel 129 B, C og D. Den Europæiske Union skal derfor:

a) bidrage til oprettelse og udvikling af transeuropæiske net på transport-, telekommunikations- og energiinfrastrukturområdet (artikel 129 B, stk. 1)

b) fremme de nationale nets indbyrdes sammenkobling og interoperabilitet (artikel 129 B, stk. 2)

c) fremme adgangen til disse net (artikel 129 B, stk. 2)

d) tilgodese nødvendigheden af at skabe forbindelse mellem på den ene side øområder, indlandsområder og randområder og på den anden side Fællesskabets centrale områder (artikel 129 B, stk. 2).

15. I artikel 129 C er det fastsat, hvordan Den Europæiske Union skal gennemføre disse bestemmelser. Den Europæiske Union:

a) skal opstille et sæt retningslinjer omfattende mål og prioriteter samt hovedlinjerne i de aktioner, der påtænkes gennemført for transeuropæiske net; i disse retningslinjer fastlægges projekter af fælles interesse

b) skal iværksætte enhver form for aktion, som måtte være nødvendig for at sikre nettenes interoperabilitet, navnlig inden for harmonisering af tekniske standarder

c) kan støtte medlemsstaternes finansielle indsats til fordel for projekter af fælles interesse, der finansieres af medlemsstaterne, og som fastlægges i henhold til retningslinjerne, "... navnlig i form af forundersøgelser, lånegarantier eller rentegodtgørelser...".

De generelle regler for støtte til transeuropæiske net

16. Med Rådets forordning (EF) nr. 2236/95 blev der fastsat generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske net på transport-, telekommunikations- og energiinfrastrukturområdet(2). Forordningens artikel 4 indeholder bestemmelser om, hvilke former for støtte EU kan yde, nemlig:

a) Samfinansiering af projektundersøgelser, herunder forberedende undersøgelser, forundersøgelser, evalueringsundersøgelser og teknisk bistand til sådanne undersøgelser; EU's finansiering må ikke overstige 50 % af de samlede undersøgelsesomkostninger.

b) Rentegodtgørelser i forbindelse med lån bevilget af Den Europæiske Investeringsbank eller andre finansielle organer.

c) Bidrag til lånegarantipræmier i Den Europæiske Investeringsfond eller andre finansielle institutter.

d) I behørigt begrundede tilfælde kan der bevilges direkte investeringsstøtte.

e) En kombination af de støtteformer, der er omhandlet i litra a)-d), idet den samlede fællesskabsstøtte højst må udgøre 10 % af et projekts samlede investeringsomkostninger.

Ifølge Kommissionen er det kun den form for støtte, der er omhandlet i litra a), der er ydet i forbindelse med transeuropæiske telekommunikationsnet.

17. De generelle regler for støtte til transeuropæiske net tager sigte på større infrastrukturprojekter, som Fællesskabet søger at fremme hovedsagelig ved at samfinansiere forundersøgelser og bistå med at finde passende finansieringskilder. De generelle regler er imidlertid mindre hensigtsmæssige, når der er tale om TEN-telekomprogrammet(3), fordi der ikke ydes støtte til infrastrukturprojekter over dette program. De transeuropæiske telekommunikationsprojekter, som Kommissionen har finansieret i overensstemmelse med de relevante retningslinjer (jf. punkt 21 og 32), vedrører navnlig udvikling af applikationer og tjenester inden for uddannelse, sundhed, transport, kultur, turisme og elektronisk handel.

Anvendelsen af midlerne og oversigt over resultaterne

18. Tabel 1 er en oversigt over forpligtelser og betalinger til transeuropæiske telekommunikationsnet i perioden 1993 - 1998. Retten har undersøgt de finansierede foranstaltninger. Kommissionen har ikke selv udarbejdet en detaljeret oversigt over de undersøgelser og projekter, der er finansieret over TEN-telekomprogrammet.

Tabel 1

Forpligtelser og betalinger over budgetkonto B5 - 720 "Transeuropæiske telekommunikationsnet"

1993 - 1998

>TABELPOSITION>

19. Tabel 2 viser, at der i perioden 1993 - 98 blev ydet i alt 103,2 mio. ECU i støtte til 143 undersøgelser og projekter. Det betyder, at Fællesskabet gennemsnitligt har støttet hvert projekt med 722000 ECU. De 143 projekter blev udvalgt på baggrund af 16 indkaldelser af forslag eller udbud. De tre støttekategorier (retningslinjerne for udvikling af EURO-ISDN fra 1995, de nye retningslinjer fra 1997 og fælles foranstaltninger) fremgår af tabel 2 og vil blive behandlet mere indgående i det følgende. 11,4 mio. ECU (10 % af de samlede midler) blev anvendt til administration og hermed forbundne foranstaltninger (undersøgelser, ekspertmøder, konferencer og kongresser, oplysning og publikationer), dvs. i gennemsnit 1,9 mio. ECU om året. I 1997 blev det for første gang fastsat, at der højst måtte udbetales 1 mio. ECU over fællesskabsbudgettet til sådanne støtteforanstaltninger. I 1998 blev beløbet hævet til 1,2 mio. ECU.

20. Kommissionen har kun gennemført "forundersøgelser" inden for rammerne af TEN-telekomprogrammet, men fortolker begrebet meget bredt, og mange af forundersøgelserne omfattede flerårige aktiviteter, som f.eks. udvikling af pilotprojekter og afprøvninger i marken. På forskningsområdet er sådanne projekter klassificeret under projektfinansiering. Der kan også finansieres forundersøgelser, valideringsforsøg og pilotprojekter over forskningsprogrammet for telematiksystemer af almen interesse(4), men projekterne er ikke så tæt på markedet, som projekterne under telekommunikationsprogrammet (jf. punkt 48). Kommissionen anvender en standardkontrakt både for forskningsprojekter og for "forundersøgelser" under telekommunikationsprogrammet. De støtteberettigede udgifter kan omfatte samtlige eller en hvilken som helst af følgende udgiftskategorier: personale, udstyr, bistand fra tredjepart, rejse- og opholdsudgifter, forbrugsvarer, edb-udgifter og generalomkostninger.

Tabel 2

Systematisk oversigt over undersøgelser og projekter under TEN-telekomprogrammet 1993 - 1998

>TABELPOSITION>

Retningslinjerne for EURO-ISDN fra 1995

21. ISDN har været et centralt tema i Fællesskabets telekommunikationspolitik siden 1984. I december 1986 offentliggjorde Rådet en henstilling om samordnet indførelse af ISDN i Det Europæiske Fællesskab(5). Til trods for, at det var en gammel forpligtelse, blev de retningslinjer(6), der er omhandlet i EU-traktatens artikel 129 C, først vedtaget den 9. november 1995, mere end to år efter, at Kommissionen havde forelagt sit forslag (1. september 1993). En så lang beslutningsproces var ikke hensigtsmæssig for så dynamisk en sektor som telekommunikationssektoren, og Kommissionen iværksatte derfor programmet på ad hoc-basis.

22. De projekter af fælles interesse, der er beskrevet i bilag II til retningslinjerne, er ikke egentlige projekter, men områder af almen interesse (f.eks. EURO-ISDN til uddannelse, erhvervsuddannelse, forskning eller sundhedssektoren).

Forberedende foranstaltninger i forbindelse med EURO-ISDN i perioden 1993 - 1995

23. I de første tre år af TEN-telekomprogrammets løbetid (1993 - 1995) ydede EU støtte på i alt 20,4 mio. ECU til 45 projekter (31 forundersøgelser og 14 forberedende foranstaltninger - jf. tabel 2), før de mål og prioriteringer, der skulle ligge til grund for udvælgelsen af projekter af fælles interesse, var nedfældet i et retsgrundlag. Der blev således udvalgt og ydet støtte til 45 projekter, før de nødvendige retningslinjer var blevet fastlagt i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 129 C.

24. Efter de første fem udbud tildelte Kommissionen kontrakter om forundersøgelser vedrørende en lang række emner, herunder en række markedsundersøgelser vedrørende EURO-ISDN(7). Kommissionen kunne ikke fremlægge dokumentation for, hvordan den havde udnyttet disse undersøgelser. I forbindelse med to udbud (i juli 1994 og maj 1995) blev der desuden finansieret i alt fem undersøgelser over budgetkonto B5 - 401(8). Det viser, at Kommissionen, selv om initiativtagerne til de pågældende projekter havde afgivet tilbud inden for rammerne af EURO-ISDN-programmet, valgte at være "fleksibel" og finansiere nogle af projekterne over en anden budgetkonto.

25. I Kommissionens sidste indkaldelse af forslag, før retningslinjerne trådte i kraft, var der ikke længere tale om "forundersøgelser", men for første gang om "forberedende aktiviteter"(9), hvortil Fællesskabet bidrog med op til 50 % af udgifterne til udvikling af pilotprojekter og afprøvninger i marken. De pågældende projekter vedrørte anvendelsen af EURO-ISDN i en lang række applikationer(10). Det var således ikke længere udelukkende undersøgelser, der blev finansieret over TEN-telekomprogrammet, men også pilotprojekter.

EURO-ISDN-projekter

26. I henhold til artikel 3 i de retningslinjer for EURO-ISDN, der blev fastlagt i november 1995, skulle ISDN udvikles som et transeuropæisk net og som en del af infrastrukturen i "den universelle tjeneste". Udviklingen skulle ske i form af "projekter af fælles interesse" (dvs. som dækker områder af fælles interesse).

27. I perioden 13. april 1996 - 7. august 1997 blev der offentliggjort to indkaldelser af forslag og to udbud vedrørende EURO-ISDN som et transeuropæisk telekommunikationsnet. Der blev udvalgt i alt 25 projekter, hvortil der skulle ydes bistand over TEN-telekomprogrammet (i alt 26,5 mio. ECU, jf. tabel 2). I to tilfælde finansierede Fællesskabet 100 % af undersøgelsesomkostningerne (753900 ECU), hvilket var i strid med de generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske net. I tre andre tilfælde blev undersøgelsesomkostningerne ligeledes finansieret med 100 %, men denne gang over artikel B5 - 401 i 1996-budgettet og ikke over artiklen "Transeuropæiske telekommunikationsnet" (B5 - 720), selv om Kommissionen havde opført undersøgelserne i sine projektoversigter som TEN-telekomprojekter.

28. Kommissionen skal gennemgå projekterne en gang om året. Undersøgelsesfasen for et projekt varer generelt to år. Pr. 31. december 1998 havde man kun afsluttet de finansielle og tekniske aspekter af én undersøgelse (en statusundersøgelse vedrørende EURO-ISDN) og af tre projekter (GTS, No Problems og Medsalus). En gennemgang af de endelige beretninger herom giver anledning til følgende kommentarer:

a) Fællesskabet har udbetalt i alt 0,4 mio. ECU til finansiering af det toårige projekt "Global Telecommunications Services" (GTS), som har til formål at fremme græske virksomheders anvendelse af nye IT-telekommunikationsapplikationer. Projektet omfattede store markedsundersøgelser i erhvervslivet og en forundersøgelse og efterfølgende etablering og forsøgsmæssig drift af otte telekommunikationsknudepunkter. Blandt kontrahenterne var et privat græsk teleselskab, som anså projektet for at være en meget vellykket investering, fordi rentabiliteten var høj, og fordi projektet hjalp selskabet med at bevare en førende position blandt de græske firmaer, der begyndte at virke på det liberaliserede marked for avancerede netværkstjenester. Under sådanne omstændigheder kan der sættes spørgsmåltegn ved, om det var nødvendigt at yde fællesskabsstøtte.

b) "No Problems"-projektet (Non-proprietary reliable electronic mail system), som Fællesskabet bidrog til med 1,5 mio. ECU, blev gennemført i Østrig med det formål at udvikle nye elektroniske tjenester til elektronisk handel og e-mail-sektoren. Et af programmets oprindelige mål var at bidrage til at fremme ISDN som et transeuropæisk telekommunikationsnet. Da projektet først var kommet i gang, blev det imidlertid tydeligt, at Internettet var den dominerende teknologi. For at projektet kunne følge med udviklingen, blev de tekniske bilag til kontrakten derfor ændret, og der blev udarbejdet en internetorienteret strategi. Selv om ISDN har vist sig at være en god platform for internetadgang, er projektet et bevis på, at retningslinjerne for EURO-ISDN resulterede i, at man i for høj grad koncentrerede sig om en bestemt teknologi. Den projektansvarlige opdagede desuden, at andre selskaber, allerede før forundersøgelsen i forbindelse med EURO-ISDN var afsluttet var klar til at udnytte en af de applikationer kommercielt, som projektet tog sigte på at udvikle.

c) Formålet med "Medsalus"-projektet i Spanien var at etablere et EURO-ISDN-baseret net for sundhedsvæsenet i Middelhavsområdet. Projektet omfatter tre typer langdistancesamarbejde mellem sundhedsspecialister og -centre: fjerndiagnosticering, fjernundervisning og teleinformation. Det var uklart, om denne tjeneste var begyndt at fungere.

29. Kommissionen foretog kun kontrol på stedet hos to af de fire virksomheder, der havde indgået kontrakt om "Digital content for culture" (udbetalt beløb: 0,5 mio. ECU), som var et led i projektet Europas kulturarv (en liste over museer på Internettet). Kommissionen opdagede, at arbejdet ikke skred frem, som det skulle. Hovedkontrahenten havde givet næsten hele projektet i underentreprise uden Kommissionens vidende og i strid med kontraktbestemmelserne. Desuden dukkede der standardprogrammer op på markedet, så dele af projektet blev overflødige. Den største underentreprenør, en virksomhed i Sydafrika, kunne ikke dokumentere, at den arbejdede på projektet (bortset fra at den udskrev fakturaer). I august 1998 udstedte Kommissionen en indtægtsordre på de fleste af de udbetalte beløb(11). I oktober 1998 betalte hovedkontrahenten det beløb, der skulle tilbagebetales, herunder de beløb, de associerede kontrahenter skyldte (i alt 301292 ECU). Den næststørste kontrahent har ikke betalt (148382 ECU), og Kommissionen har lagt sag an for at få pengene inddrevet.

30. For at indhente yderligere oplysninger om kontrakternes gennemførelse foretog Retten revision på stedet hos den største kontrahent under TEN-telekomprogrammet(12). Kontrahenten udførte ikke arbejdet med sit eget personale, men anvendte personale fra associerede selskaber. Eftersom alle lønninger blev afholdt af de associerede selskaber, og kontrahenten derfor ikke kendte de udbetalte beløb, anmeldte denne de budgetterede beløb til Kommissionen i stedet for de faktisk udbetalte beløb. Kommissionen burde ikke have accepteret dette. Kontrahenten havde desuden i mange tilfælde givet en del af arbejdet i underentreprise til eksterne konsulenter uden Kommissionens forudgående skriftlige tilladelse. Dette var i strid med kontrahentens forpligtelser.

31. De fejl, der blev opdaget under Rettens revision og Kommissionens kontrol af projekter i medlemsstaterne, viser, at der kan opstå væsentlige fejl og uregelmæssigheder, som ikke vil blive opdaget, medmindre der foretages kontrol på stedet.

De nye retningslinjer fra 1997

32. Den 17. juni 1997 trådte de nye retningslinjer for transeuropæiske telekommunikationsnet i kraft samtidig med retningslinjerne for EURO-ISDN. Kommissionen havde fremsat sit første forslag den 7. juni 1995(13), og det tog således endnu en gang to år, før retningslinjerne blev vedtaget. Det fremgår af de nye retningslinjer(14), at "ISDN kun er et første skridt". Ud over bestemmelserne om støtte til EURO-ISDN indeholder retningslinjerne ligeledes bestemmelser om støtte til integrerede bredbåndskommunikationsnet (IBC), mobilkommunikation og satellittjenester. De angiver fortsat generelle områder og emner for projekterne af fælles interesse.

33. Retningslinjerne omfatter desuden en ny plan for transeuropæiske telekommunikationsnet. Planen består af tre dele: basisnet, generiske tjenester og applikationer(15). Endnu en nyskabelse består i, at retningslinjerne indeholder en bestemmelse om, at Kommissionen udarbejder et årligt arbejdsprogram, hvori der redegøres nærmere for projekterne af fælles interesse, og som også har til formål at sikre, at de prioriterede projekter af fælles interesse holder trit med den teknologiske udvikling.

Forberedende foranstaltninger i forbindelse med de nye retningslinjer

34. Den 22. juli 1993 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet(16), hvori den gjorde rede for behovet for at iværksætte forberedende foranstaltninger inden for Det Integrerede Bredbåndsnet (TEN-IBC). Der blev afholdt et udbud i juli 1993, og på grundlag heraf blev der indgået kontrakter om 14 projekter. Projekterne tog navnlig sigte på at undersøge de grundlæggende betingelser og specifikationer for ATM-forsøgsnet. I midten af 1994 blev 11 af disse projekter forlænget, og der blev gennemført bredbåndsforsøg i tæt samarbejde med forskningsprogrammet JAMES(17). I september 1995 blev der givet tilladelse til endnu en forlængelse af ni projekter, og disse blev endelig afsluttet mellem december 1996 og april 1997(18).

35. De forberedende foranstaltninger inden for TEN-IBC varede således mere end tre år. Fællesskabets samlede bidrag til de 14 projekter androg, som det fremgår af tabel 2, 18,0 mio. ECU, heraf 1,9 mio. ECU til fase I, 7,8 mio. ECU til fase II og 8,3 mio. ECU til fase III. Fællesskabet finansierede 100 % af undersøgelsesomkostningerne og 50 % af forsøgsomkostningerne. De generelle regler for Fællesskabets støtte inden for transeuropæiske net, som trådte i kraft i september 1995, burde imidlertid have fundet anvendelse på fase III-projekterne. I henhold til de generelle regler må Fællesskabet højst betale 50 % af de samlede undersøgelsesomkostninger og højst 10 % af et projekts samlede investeringsomkostninger, og det skønnes derfor, at der er udbetalt over 3 mio. ECU for meget.

36. Til trods for, at de forberedende foranstaltninger inden for TEN-IBC blev finansieret over "Transeuropæiske telekommunikationsnet", blev de i modsætning til alle de øvrige forberedende foranstaltninger ikke inkluderet i Kommissionens årsberetninger om de transeuropæiske net(19). De oplysninger, Kommissionen offentliggjorde i disse beretninger, var derfor ufuldstændige.

Projekter udvalgt efter de nye retningslinjer fra 1997

37. Den 15. januar 1998 offentliggjorde Kommissionen en indkaldelse af forslag i henhold til de nye retningslinjer, og den 14. marts 1998(20) offentliggjorde den endnu to indkaldelser. Tabel 3 viser resultaterne af udvælgelsesproceduren. Der blev i alt indsendt 160 forslag. Heraf blev der udvalgt 31 projekter, hvortil Fællesskabet bidrager med 26,4 mio. ECU. At der blev indsendt så relativt mange forslag, skyldes bl.a., at der ikke var flere disponible midler for 1998 under særprogrammet for forskning inden for telematiksystemer. Der blev derfor søgt alternative finansieringskilder. De første foranstaltninger blev påbegyndt i starten af 1999 og vil ikke blive afsluttet før 2000 eller 2001.

Tabel 3

Resultaterne af projektudvælgelsen i 1998 efter de nye retningslinjer for transeuropæiske telekommunikationsnet

>TABELPOSITION>

Foranstaltninger, der kombineres med andre programmer

38. Artikel 5 i de generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske net indeholder følgende bestemmelse: "De finansielle midler, som er omhandlet i denne forordning, er i princippet ikke bestemt til projekter eller projektfaser, som får støtte fra andre finansieringskilder på fællesskabsbudgettet". Alligevel ydes der over TEN-telekomprogrammet 11,9 mio. ECU i støtte til 28 projekter inden for rammerne af to foranstaltninger, der kombineres med andre programmer. Ingen af disse projekter var afsluttet pr. 31. december 1998. Den første fælles foranstaltning vedrørte fremme af reklame- og kommerciel virksomhed for SMV i turistbranchen via Internet. Det fremgik ikke klart af indkaldelsen af forslag(21), at der ville blive ydet støtte til foranstaltningerne over TEN-telekomprogrammet, kun at de ville blive finansieret over budgettet for informationssamfundsinitiativer samt over budgettet for teknisk bistand til EF-initiativet SMV.

39. Den anden foranstaltning vedrører multimedier til undervisningsbrug. I 1995 nedsatte Kommissionen en ekspertgruppe, der skulle undersøge multimedieundervisningsprogrammerne. Ekspertgruppen foreslog, at de forskellige fællesskabsprogrammer i højere grad skulle samordnes(22). Der er tale om fire generaldirektorater og seks programmer (herunder TEN-telekomprogrammet)(23). Kommissionen har forbedret procedurerne ved at indføre en standardkontrakt for disse projekter, så kontraktvilkårerne, som tidligere var forskellige(24), nu er de samme. Kommissionen har således konsolideret procedurerne, men har ikke undersøgt, om der er behov for så mange forskellige fællesskabskilder til finansiering af foranstaltninger med samme formål, og om det er muligt at forenkle forvaltningen og øge effektiviteten.

Evaluering af resultaterne

40. Kommissionen havde planlagt at evaluere alle de forberedende foranstaltninger under TEN-telekomprogrammet for perioden 1993 - 1995, så den kunne lægge erfaringerne herfra til grund for eventuelle opfølgningsforanstaltninger. Evalueringen, som Kommissionen udbød i licitation i 1996, skulle have haft titlen "Lessons to be learnt from the preparatory actions". Den blev ikke gennemført, fordi Det Rådgivende Udvalg for Indkøb og Kontrakter afgav negativ udtalelse med den begrundelse, at evalueringen ville blive for bekostelig(25). Kommissionen søgte ikke at indhente andre tilbud, der ville kunne accepteres. Retten mener, at det har resulteret i, at man ikke fandt frem til gode og brugbare undersøgelser, som kunne have været brugt som basis for fremtidige foranstaltninger.

41. Det var oprindeligt hensigten, at EURO-ISDN skulle udvikles som en del af forsyningspligten. Selv om dette mål ikke blev nået, viser en undersøgelse foretaget af Kommissionen(26), at EURO-ISDN er et eksempel på vellykket europæisk samarbejde af følgende årsager:

a) Markedsgennemtrængningen nåede i otte medlemsstater op på mere end 5 % (ved udgangen af 1997), og der kunne forventes yderligere vækst.

b) EURO-ISDN var en vigtig teknologi for internetadgang.

c) Priserne på ISDN-tjenester og -udstyr var faldet betydeligt og faldt fortsat.

d) Den europæiske industri var blevet førende inden for ISDN-udstyr.

42. Det blev ligeledes påpeget i undersøgelsen, at nye teknologier som f.eks. ADSL ville komme til at spille en stadig vigtigere rolle, men at EURO-ISDN fortsat i de kommende år ville være den eneste stabile grænseflade for digital kommunikation. I undersøgelsen, som generelt var positiv, var der dog taget en række forbehold. F.eks. blev det påpeget, at der stadig ikke var nok enkle tilslutningsmuligheder ("plug-in and play"), og at der fortsat var problemer med udstyrets og nettenes interoperabilitet. I nogle medlemsstater var der ikke adgang til ISDN overalt, og hverken SMV-sektoren eller de enkelte borgere var fuldt ud klar over fordelene ved ISDN.

43. I maj 1997 gav Kommissionen eksterne eksperter i opdrag at gennemføre en midtvejsevaluering af TEN-telekomprogrammet for 1993 - 1997. De endelige resultater af evalueringen forelå først i februar 1999. Ifølge midtvejsevalueringen bidrog samtlige projekter væsentligt til at nå de mål, der er fastsat i retningslinjerne, og de opfyldte TEN-finansforordningens krav. Udvælgelsen af projekter med henblik på fællesskabsstøtte var både retfærdig og gennemskuelig(27). De eksterne eksperter konstaterede dog, at der endnu ikke var nogen indikatorer til systematisk overvågning af TEN-ISDN-foranstaltningen og heller ingen kriterier, der direkte kunne anvendes som grundlag for at vurdere, om de strategiske eller operationelle mål var nået. Det blev ligeledes påpeget, at en af de største risici ved programmet er risikoen for, at man fuldstændig overser betydningen af nye og endnu ikke gennemførte teknologiske fremskridt, som kan gøre meget af det allerede udførte arbejde irrelevant, sådan som det til en vis grad var tilfældet med forskningsprogrammerne om Internettet og World Wide Web.

44. Selv om de fleste af EURO-ISDN-programmerne ikke var afsluttet pr. 31. december 1998, kan der allerede nu drages en række konklusioner. Fællesskabets langvarige hørings- og beslutningsprocedure ved udarbejdelsen af retningslinjerne var ikke hensigtsmæssig for så innovativ og yderst dynamisk en sektor som telekommunikationssektoren, hvor markedskræfterne resulterede i, at Internettet blev accepteret som et verdensomspændende net. Der er risiko for, at de støttede projekter ikke afspejler de aktuelle tendenser på markedet.

45. Forsinkelsen af midtvejsevalueringen betød desuden, at den ikke kunne bruges som rettesnor for de foranstaltninger, der blev iværksat efter de nye retningslinjer. En af anbefalingerne i evalueringen var, at indsatsen i randområderne, hvor der endnu ikke var skaffet adgang for alle, burde styrkes. Dette var ikke et af udvælgelseskriterierne for de projekter, der blev iværksat i 1998. En lige så vigtig konklusion var, at projekter med væsentlige teknologiske og kommercielle elementer ikke burde løbe længere end 18 måneder, hvis de skulle kunne holde trit med den hurtige udvikling. Ca. halvdelen af de projekter, der blev udvalgt efter de nye retningslinjer, har imidlertid en varighed på to år, selv hvis de i modsætning til tidligere projekter ikke bliver forlænget. Der er stadig behov for at foretage en dækkende undersøgelse af, om det fortsat er nødvendigt at yde støtte over TEN-telekomprogrammet til projekter, der umiddelbart vil kunne udnyttes kommercielt.

SAMORDNING MED BESLÆGTEDE FORANSTALTNINGER

46. I henhold til de generelle regler for finansiel støtte inden for transeuropæiske net skal Kommissionen sikre, at alle aktiviteter, der vedrører transeuropæiske net, samordnes. Der er specifikt tale om, at projekter, der finansieres i henhold til ovennævnte forordning, skal samordnes med projekter, der finansieres af strukturfondene, Samhørighedsfonden(28), EIF og EIB. TEN-foranstaltningerne skal også være forenelige med Fællesskabets politik på andre områder.

Telekommunikation inden for forskningspolitikken

47. Fællesskabets fjerde rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (1994 - 1998) omfatter tre særprogrammer på området informations- og kommunikationsteknologi: "Telematiksystemer af almen interesse"(29) med et budget på 913 mio. ECU, "Avancerede kommunikationsteknologier og -tjenester"(30) med et budget på 671 mio. ECU og "Informationsteknologi" (Esprit) med et budget på 2084 mio. ECU(31).

48. Kommissionen anførte i sin årsrapport for 1998 om Den Europæiske Unions indsats inden for forskning og teknologisk udvikling(32), at Unionens største svaghed ikke ligger i dens forskningspotentiale, men i at give resultaterne af denne forskning økonomisk og kommercielt udtryk, og at et af målene for rammeprogrammet derfor er at afhjælpe dette problem. Navnlig programmet for telematiksystemer er et brugerstyret forskningsprogram, som i lighed med TEN-telekomprogrammet har til formål at fremme den erhvervsmæssige anvendelse af forskningsresultaterne. Begge programmer kan finansiere forundersøgelser, valideringsforsøg og pilotprojekter på områder af fælles interesse. Forskellen ligger i, at de projekter, der modtager støtte over TEN-telekomprogrammet, er mere modne og tættere på markedet end forskningsprojekterne (hvilket fremgår af det eksempel, der er gjort rede for i punkt 28). Når projekter, der umiddelbart vil kunne udnyttes kommercielt, finansieres over forskningsprogrammet, anvendes der en lavere støttesats, idet Fællesskabets bidrag til forskningsprojekter normalt ikke overstiger 50 % af projektomkostningerne, og bidraget ydes med en lavere sats, jo nærmere projektet er på markedet. Der bør derfor fastsættes klare regler, så det undgås, at de to aktioner overlapper hinanden.

Strukturfondenes betydning

49. I sin meddelelse om samhørighed og informationssamfundet(33) gør Kommissionen rede for strukturfondenes betydning for telekommunikationssektoren. Det fremgår af meddelelsen, at der inden for rammerne af strukturfondsprogrammerne var afsat 1769 mio. ECU til mål 1, 2, 3, 4, 5b) og 6 i telekommunikationssektoren plus 207 mio. ECU fra EF-initiativerne (EFI) for programmeringsperioden 1994 - 1999. Kommissionen giver i meddelelsen udtryk for, at det "kun er en overraskende lille del (ca. 2 %)" af de samlede strukturfondsudgifter, der er øremærket til telekommunikationssektoren.

50. Hvordan disse midler er fordelt på medlemsstaterne, fremgår ikke af meddelelsen, men derimod af en intern undersøgelse foretaget af GD XIII, som har undersøgt de prioriterede mål, foranstaltningerne og aktiviteterne under alle de operationelle programmer og EF-initiativer på telekommunikationsområdet. Tabel 4 er en oversigt over resultaterne. Ifølge Kommissionen modtog Italien (542 mio. ECU), Spanien (516 mio. ECU), Grækenland (380 mio. ECU) og Portugal (282 mio. ECU) flest midler fra strukturfondene til støtte for telekommunikationssektoren i perioden 1994 - 1999(34).

Tabel 4

Udgifter til telekommunikationsområdet som led i de planlagte strukturforanstaltninger for 1994 - 1999 (alle mål)

>TABELPOSITION>

51. Selv om der i EF-initiativet Interreg indgår et transeuropæisk aspekt, i og med at det f.eks. yder bistand til en fiberoptisk forbindelse mellem Portugal og Spanien, tager strukturfondsfinansieringen hovedsagelig sigte på foranstaltninger, der har til formål at udbygge, modernisere eller forbedre de nationale telekommunikationsinfrastrukturer. De tilsvarende operationelle programmer eller delprogrammer er generelt blevet midtvejsevalueret som et led i Kommissionens evalueringspolitik. I Italien blev evalueringen dog forsinket på grund af problemer i den nationale forvaltning af programmet. Evalueringerne af programmerne i de forskellige medlemsstater viste, at der var gjort fremskridt med at udbygge, modernisere eller forbedre de nationale infrastrukturer, men det var ikke blevet undersøgt, om de nationale net var blevet koblet sammen, og om de var interoperable, og man vurderede ikke, om programmerne havde bidraget til det transeuropæiske aspekt. Sammenkobling og tværnationale forbindelser vil imidlertid få stor betydning for TEN-politikken, navnlig fordi der fremover vil skulle etableres nye forbindelser til de central- og østeuropæiske ansøgerlande(35).

EIB's og EIF's betydning for de transeuropæiske net

52. I henhold til de generelle regler for transeuropæiske net kan Fællesskabet yde støtte i form af rentegodtgørelser i forbindelse med lån bevilget af EIB og bidrag til lånegarantipræmier i EIF. Kommissionen har ikke benyttet denne mulighed i forbindelse med TEN-telekom, men har valgt hovedsagelig at finansiere projekter, som umiddelbart kunne udnyttes kommercielt. EIB-lån og EIF-garantier til projekter er ikke omfattet af retningslinjerne for TEN-telekomprogrammet(36). EIB godkendte i perioden 1993 - 1998 i alt 12022 mio. ECU i lån til telekommunikationsnet. Heraf gik 10860 mio. ECU til projekter i EU og 1162 mio. ECU til projekter med EU's nabolande (jf. tabel 5). EIB bidrager således betydeligt til finansieringen af transeuropæiske net. Bankens lån ydes hovedsagelig på grundlag af forslag fra medlemsstaterne og vurderes i henhold til Bankens egen lånepolitik.

53. Investeringsfondens lånegarantier til telekommunikationsprojekter har mindre finansiel betydning (697 mio. ECU for perioden 1993 - 1998, jf. tabel 6). Beslutningerne om ydelse af lånegarantier vedtages enstemmigt af finansieringsudvalget, som består af en repræsentant for EIB, en repræsentant for Kommissionen og en repræsentant for hvert af de nationale finansieringsinstitutter, der er medlemmer af EIF. Fondens lånegarantier kan dække store infrastrukturprojekter (herunder også fiberoptiske net, GSM og satellitter), og finansierer altså projekter, der ikke hører under TEN-telekomprogrammet.

Tabel 5

EIB-lån til telekommunikationsforanstaltninger 1993 - 1998

>TABELPOSITION>

Tabel 6

EIF-lånegarantier til telekommunikationsforanstaltninger 1993 - 1998

>TABELPOSITION>

Koordineringsinstrumenter

54. Det fremgår af den ottende årsberetning om strukturfondene (1996)(37), at TEN-midlerne, strukturfondene, EIB-lån og EIF-lånegarantier koordineres ved hjælp af følgende tre instrumenter: oversigter til brug for overvågningen af de forskellige finansielle interventioner, rådgivende udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne samt interne høringer. Desuden nedsatte Kommissionen i 1997 en særlig arbejdsgruppe sammensat af repræsentanter for de forskellige tjenestegrene som et fjerde koordineringsinstrument.

Oversigterne

55. I 1994 pålagde Kommissionen sit generalsekretariat at udarbejde og ajourføre en oversigt over midlerne til TEN. Hensigten med dette interne arbejdsdokument var at give Kommissionens tjenestegrene, EIB og EIF et generelt overblik over støtten til de transeuropæiske net med henblik på at få skabt en synergieffekt og undgå overlapning. Oversigten havde også til formål at sætte Kommissionen i stand til at give medlemsstaterne fyldestgørende og ajourførte oplysninger om samtlige midler til de transeuropæiske net.

56. Oversigterne omfatter en tabel, der viser lånene fra EIB, lånegarantierne fra EIF, EFRU-støtten og den støtte, Fællesskabet har ydet over TEN-budgetposterne. En analyse af de TEN-relaterede udgifter viser imidlertid, at de forpligtelser, der er nævnt under EFRU (467,7 mio. ECU for perioden 1993 - 1997), kun vedrører udgifter til telekommunikationsprojekter i Irland og Grækenland. Udgifterne til telekommunikationsprojekter i andre medlemsstater er ikke registreret. Disse ufuldstændige oplysninger blev også offentliggjort i Kommissionens årsberetning om de transeuropæiske net for 1997 og 1998(38) samt i en beretning, Kommissionen aflagde til Rådet i 1999(39). Kommissionen havde planlagt at udvikle en database, hvor man kunne søge de ønskede oplysninger, men denne plan er ikke blevet til noget. Den seneste udgave af oversigten blev udarbejdet den 10. oktober 1997. Oplysningerne er ikke blevet revideret eller ajourført, og der er ikke truffet yderligere planlægningsforanstaltninger. Som oversigten ser ud nu, er den ikke et hensigtsmæssigt koordineringsværktøj for telekommunikationssektoren, ikke blot fordi den er forældet og ufuldstændig, men også fordi den ikke er brugervenlig.

Udvalg og Kommissionens koordinering

57. Den høringsprocedure, der finder sted i de forskellige udvalg, skulle også bevirke, at telekommunikationsforanstaltningerne og finansieringen af dem koordineres. Overvågningsudvalgene, der er sammensat af repræsentanter for Kommissionen og medlemsstaterne, og som overvåger strukturfondene, spiller en vigtig rolle(40). I den periode, revisionen omfatter, var den afdeling i Kommissionen, som er ansvarlig for telekommunikationssektoren, repræsenteret i flere af disse udvalg. Følgende to eksempler, hvor Kommissionen har gjort en positiv indsats, viser, hvor vigtigt det er, at fællesskabsforanstaltningerne koordineres:

a) Kommissionen har undersøgt gennemførelsen af det operationelle telekommunikationsprogram for 1994 - 1999 i Grækenland. Grækenland var ikke kommet ret langt med at gennemføre de forskellige markedsliberaliseringsdirektiver i national ret, og Kommissionen indbragte derfor sagen for Domstolen(41) i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 169. Det er en fordel for statsmonopolet OTE, at direktiverne endnu ikke er gennemført i national ret, fordi det fortsat kan udnytte sit monopol på områder, der endnu ikke er liberaliseret. OTE er ligeledes den vigtigste modtager af strukturfondsmidler fra det operationelle telekommunikationsprogram, hvilket er i strid med Kommissionens politik, når der er indledt traktatbrudssag. Efter en undersøgelse på stedet foretaget i 1997 anbefalede den ansvarlige afdeling i Kommissionen, at udbetalingen af støtte skulle indstilles, indtil medlemsstaten havde opfyldt EU's krav om liberalisering og harmonisering. I august 1998 indstillede Kommissionen endelig udbetalingen, men på det tidspunkt havde Grækenland modtaget 75,8 % (131,4 mio. ECU) af de fællesskabsmidler, der var afsat til det operationelle program.

b) Det generaldirektorat, som er ansvarligt for regionalpolitikken, havde oprindelig foreslået, at Fællesskabet skulle samfinansiere mobilradionet i områder under mål nr. 1 i Italien. To andre generaldirektorater gjorde indsigelse, og denne samfinansiering blev derfor opgivet. Der var tre årsager til indsigelserne:

i) Samfinansieringen ville resultere i konkurrenceforvridning, fordi virksomheder, der allerede var dominerende på markedet, ville få styrket deres position yderligere.

ii) De relevante direktiver var ikke gennemført i national ret, og der var anlagt traktatbrudssag.

iii) Det var unødvendigt at yde fællesskabsstøtte, da der var gode muligheder for, at projekterne ville komme til at give overskud.

58. Disse eksempler viser, at tilfælde, hvor fællesskabsforanstaltningerne ikke er konsekvente, kan opdages, når der lægges en koordineret strategi. Det er imidlertid tydeligt, at Kommissionen bør lægge en bedre strategi for, hvad der skal ske, når markedet liberaliseres, og projekter, der har modtaget strukturfondsstøtte, privatiseres, og at støtten til sådanne projekter bør overvåges bedre.

59. I 1993, da programmerne for 1994 - 1999 var under forberedelse, var det tilsyneladende ikke noget større problem, at de vigtigste støttemodtagere ville blive statslige monopoler. På baggrund af liberaliseringen af markedet og de privatiseringer, der efterfølgende fandt sted, er det imidlertid et spørgsmål, om kapitalindskud, der er samfinansieret af strukturfondene, må overføres til den private sektor, eller om en del af beløbene bør tilbagebetales. Der er ikke blevet lagt en generel strategi, og Kommissionen har i hvert enkelt tilfælde vurderet, om de privatiserede selskaber stadig opfylder de fastsatte regionalpolitiske mål.

60. Nedenstående to tilfælde er eksempler på, hvordan Kommissionen har løst dette problem:

a) Ved udgangen af 1998 besluttede Kommissionen, at den ikke ville tilbagesøge nogen af de midler, der var udbetalt til det privatiserede telefonselskab Telefónica i Spanien. Det fremgik af en ekstern evaluering foretaget af en spansk konsulent, at de regionalpolitiske mål var opfyldt(42). I sin beslutning om, at Telefónica ikke skulle tilbagebetale EFRU-midlerne, fremsatte Kommissionen dog en række anbefalinger. Det spanske selskab skulle bl.a. sørge for, at de EFRU-samfinansierede projekter blev gennemført uden for områder, hvor rentabiliteten var høj, og lette adgangen til markedet for nye virksomheder.

b) Af en evaluering af Telecom-Italia fremgik det, at selskabet ikke havde investeret tilstrækkeligt i de ugunstigt stillede områder under mål nr. 1. Det operationelle telekommunikationsprogram for perioden 1994 - 1999 blev ændret, således at EFRU-støtten forblev den samme, men at Telecom-Italia skulle investere yderligere 78,5 mio. ECU i områderne under mål nr. 1.

61. Selv om der i disse tilfælde blev fundet en løsning på problemet, og en evaluering af de relevante operationelle programmer har bekræftet, at anbefalingerne er blevet fulgt, bør strukturfondenes politik for støtte til telekommunikationsinfrastrukturer tages op til fornyet overvejelse under hensyntagen til markedsliberalisering og privatisering. Selv om de generelle regler for Fællesskabets støtte inden for transeuropæiske net ikke gælder for strukturfondene og derfor ikke finder anvendelse på de store telekommunikationsforanstaltninger, som disse var beregnet på, kunne de lægges til grund for denne overvejelse. I henhold til disse regler kan der f.eks. kun ydes direkte støtte i behørigt begrundede tilfælde, og der ydes i stedet lån med rentegodtgørelser og stilles lånegarantier. Man bør undersøge muligheden for at anvende denne form for finansiering nærmere, navnlig fordi investeringer i telekommunikationssektoren sædvanligvis er overskudsgivende, og fordi der kan opstå konkurrenceforvridning, hvis der ydes direkte støtte.

Høringsproceduren

62. Forud for afgørelserne om finansiering af TEN-telekomprojekter gennemføres der en skriftlig høringsprocedure, der har til formål at sikre, at projekterne koordineres i Kommissionen. Retten gennemgik resultaterne af denne interne høringsprocedure forud for udvælgelsen af TEN-telekomprojekterne i 1998. Udvælgelsen skete under anvendelse af de nye retningslinjer for transeuropæiske telenet.

63. I 1998 blev der indkaldt forslag til TEN-telekomprojekter. Projektforslagene blev bedømt af Kommissionens tjenestegrene med bistand fra eksterne eksperter. Da projektudvælgelsen var afsluttet, sendte det ansvarlige generaldirektorat skrivelser til 13 andre generaldirektorater med anmodning om at afgive udtalelse om de udvalgte forslag inden for ti arbejdsdage. De fleste generaldirektorater svarede med korte skrivelser, at de ikke havde nogen kommentarer og var enige med det ansvarlige generaldirektorat om de udvalgte projekter. I ét tilfælde blev det kritiseret, at fristen var meget kort, og at det derfor var meget vanskeligt at give et begrundet svar. Fire generaldirektorater påpegede, at lignende projekter var under gennemførelse inden for deres ansvarsområder. Et generaldirektorat gjorde opmærksom på, at der i forbindelse med et af projekterne var stor risiko for overlapning med et forskningsprojekt under Esprit-programmet, der blev gennemført af samme konsortium, og at der muligvis var tale om overlapninger med to andre forskningsprojekter. Et andet generaldirektorat gjorde opmærksom på, at et af projekterne muligvis var i strid med en undersøgelse, dets egne tjenestegrene havde iværksat. Yderligere to generaldirektorater advarede om, at der var risiko for, at det samme arbejde ville blive udført to gange.

64. Det samlede indtryk er, at de oplysninger, der blev udvekslet mellem Kommissionens tjenestegrene under udvælgelsesproceduren og bedømmelsen af projekterne, ikke blev koordineret godt nok. Koordineringen bør ske meget tidligere i forløbet. Den interne høringsprocedure letter samarbejdet på visse punkter, men den sikrer ikke på nuværende tidspunkt, at de forskellige generaldirektoraters ideer og strategier koordineres. Der er ikke udviklet interne procedurer og edb-programmer, der kan opfylde dette behov. Generaldirektoraterne kan f.eks. ikke få oplysninger frem på skærmen om kontrakter, der er under planlægning eller gennemførelse af et andet generaldirektorat. Under den skriftlige interne høringsprocedure anmodes generaldirektoraterne om at afgive udtalelse, og de kan enten godkende de foreslåede projekter uden nærmere begrundelse eller, hvis de er under tidsmæssigt pres, helt undlade at reagere.

65. Der var meget få tegn på, at Kommissionen tager hensyn til EIB-lån og EIF-garantier, både når den planlægger, og når den iværksætter projekter. De finansielle oversigter for de to specifikke operationelle programmer i telekommunikationssektoren (Grækenland og Italien) indeholder ingen oplysninger om programmerede EIB- eller EIF-interventioner. I årsberetningen for regnskabsåret 1995 fremsatte Retten følgende bemærkning(43), som ligeledes gælder for telekommunikationssektoren:

"På programmeringsstadiet kan der kun være begrænset komplementaritet mellem låne- og tilskudsinstrumenterne, fordi det er vanskeligt at samordne EIB's projektmetode og programmetoden under strukturfondene".

66. Kommissionen og EIB har imidlertid en skriftlig høringsprocedure for projekter, der i princippet skal finansieres af Banken, (der findes ikke nogen tilsvarende procedure for EIF-garantier). Banken forelægger de udvalgte medlemsstaters finansieringsansøgninger for Kommissionen, som i henhold til artikel 21, stk. 2, i protokollen vedrørende vedtægterne for Den Europæiske Investeringsbank skal afgive udtalelse inden for to måneder. Siden 1975 har en gruppe bestående af repræsentanter for de forskellige generaldirektorater skullet afgive udtalelser til EIB. Gruppen har sat en frist på ti arbejdsdage, inden for hvilken de enkelte tjenestegrene skal afgive deres udtalelse. Modtages der intet svar, fortolkes dette som stiltiende godkendelse. Kommissionens udtalelse er næsten altid positiv. I 1998 forelagde Banken f.eks. 334 finansieringsansøgninger (herunder 12 for telekommunikationssektoren), som alle fik en positiv udtalelse fra Kommissionen. Denne procedure giver nok mulighed for udveksling af oplysninger, men sikrer ikke strategisk koordinering f.eks. af den EU-støtte, der forvaltes af Kommissionen, og de lån, Banken yder.

Den særlige arbejdsgruppe

67. I april 1997 besluttede Kommissionen, at TEN-finansieringsinstrumenterne skulle koordineres bedre. Der blev nedsat en særlig arbejdsgruppe bestående af repræsentanter for de forskellige tjenestegrene, som skulle udarbejde en række anbefalinger. I september 1997 fremsatte arbejdsgruppen følgende tre overordnede anbefalinger:

a) En gruppe på direktørniveau burde regelmæssigt mødes med repræsentanter for EIB og EIF for at sikre sammenhæng i opstillingen af prioriterede mål.

b) Der burde arrangeres seminarer med deltagelse af repræsentanter for EU, medlemsstaterne og de regionale myndigheder, så det sikres, at der tages højde for TEN-politikken, når der planlægges EFRU-interventioner.

c) I forbindelse med større projekter, der finansieres af flere instrumenter, burde der nedsættes særlige projektgrupper, så det sikres, at finansieringen sammensættes af en hensigtsmæssig blanding af støtte og lån, og for at gøre det nemmere at indgå partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor.

Der var ikke gjort noget for at implementere disse anbefalinger i telekommunikationssektoren.

KONKLUSION OG ANBEFALINGER

68. Kommissionen bør give Rådet og Europa-Parlamentet oplysninger om foranstaltningerne under TEN-telekomprogrammet sammen med en vurdering af, hvorvidt målene er nået. I hvert enkelt tilfælde, hvor der ydes støtte til forundersøgelser af projekter, der umiddelbart vil kunne udnyttes kommercielt, og pilotprojekter, bør det klart kunne påvises, at de specifikke mål for foranstaltningerne virkelig er berettigede, og at de sandsynligvis ikke vil kunne nås uden fællesskabsstøtte. Samtidig bør det overvejes at skabe tættere forbindelse mellem telematikforanstaltningerne inden for forskning, udvikling og demonstration (FTU), der samfinansieres over forskningsprogrammet, og de projekter, der umiddelbart vil kunne udnyttes kommercielt, og som støttes over TEN-telekomprogrammet. Det bør ligeledes overvejes, om der kan opnås større effektivitet, hvis FTU-telematikprojekterne og de hermed forbundne markedsvalideringsforanstaltninger blev forvaltet sammen. Retten gør opmærksom på, at telekommunikationssektoren som følge af liberaliseringen og udviklingen inden for mobilkommunikation i øjeblikket er meget konkurrencedygtig og udvikler sig hastigt uden nogen væsentlig støtte fra offentlige kilder. Teleselskaberne er desuden blandt de største erhvervsvirksomheder i Europa og har via markederne let adgang til alle former for investeringsmidler. Kommissionen bør sørge for at overvåge den tekniske udvikling inden for denne meget dynamiske sektor og sikre, at støtten i højere grad målrettes til de områder, hvor den kan få størst mulig effekt.

69. Kommissionen bør fastlægge nye retningslinjer for strukturfondsinterventionerne inden for telekommunikationssektoren, hvor udviklingen går i retning af liberalisering, privatisering og øget konkurrence. De generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske net, som blev udarbejdet med henblik på at fremme infrastrukturprojekter, kunne, selv om de ikke gælder for strukturfondene, lægges til grund for de nye retningslinjer. Man kunne f.eks. fastsætte, at der kun kan ydes direkte støtte til investeringer i behørigt begrundede tilfælde, og man kunne i højere grad gå over til at yde støtten i form af rentegodtgørelser og lånegarantier. Den støtte, der ydes over TEN-telekomprogrammet, bør koordineres bedre med strukturfondsstøtten og midlerne fra EIB og EIF, så man kan opnå den nødvendige komplementaritet og synergi mellem de forskellige instrumenter. Kommissionen har selv fremhævet nødvendigheden af en sådan koordinering i sin beretning fra 1999 til Rådet(44) (punkt 54 - 67).

70. Sammenkobling og interoperabilitet vil komme til at spille en stadig vigtigere rolle, navnlig når der skal etableres nye forbindelser med de central- og østeuropæiske ansøgerlande (punkt 49 - 51). Det transeuropæiske aspekt i TEN-politikken bør vurderes på denne baggrund.

71. Kommissionen bør foretage flere kontroller på stedet for at sikre, at telekommunikationsprojekterne gennemføres i overensstemmelse med reglerne, og at resultaterne svarer til de mål, der er fastsat i kontrakterne (punkt 29 - 31).

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 22. og 23. marts 2000.

På Revisionsrettens vegne

Jan O. Karlsson

Formand

(1) Disse bestemmelser findes nu i afsnit XV, artikel 154 - 156, i traktaten om Den Europæiske Union.

(2) Rådets forordning (EF) nr. 2236/95 af 18. september 1995 om generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske net, EFT L 228 af 23.9.1995, s.1.

(3) De seneste ændringer af de generelle TEN-regler ændrer ikke dette forhold. Rådets forordning (EF) nr. 2236/95 blev ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1655/1999 af 19. juli 1999, EFT L 197 af 29.7.1999, s. 1. Ændringerne har til formål at forbedre anvendelsen af den gældende forordning, der hovedsagelig tager sigte på omfattende infrastrukturprojekter. Kommissionen foreslår f.eks., at der udarbejdes flerårige vejledende programmer med angivelse af det samlede støttebeløb, der kan tildeles sådanne større infrastrukturprojekter, og at en beskeden andel af de budgetmidler, der er til rådighed for transeuropæiske net, anvendes som risikovillig kapital til finansiering af transeuropæiske infrastrukturprojekter.

(4) Rådets beslutning 94/801/EF af 23. november 1994 om et særprogram for forskning og teknologisk udvikling samt demonstration inden for telematiksystemer af almen interesse (1994 - 1998), EFT L 334 af 22.12.1994. Foranstaltningerne fortsætter under det femte rammeprogram for forskning for perioden 1998 - 2002 og indgår i den nye overordnede struktur.

(5) Rådets henstilling af 22. december 1986 om samordnet indførelse af et tjenesteintegreret digitalnet (ISDN) i Det Europæiske Fællesskab, EFT L 382 af 31.12.1986, s. 36.

(6) Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2717/EF/95 af 9. november 1995 om retningslinjer for udvikling af EURO-ISDN (tjenesteintegreret digitalnet) som et transeuropæisk net, EFT L 282 af 24.11.1995, s. 16.

(7) Herunder filoverførsel, elektronisk post, terminaler, netforvaltning, teleovervågning og fjernbeskyttelse. Kommissionen fik ligeledes gennemført undersøgelser af mulige applikationer og af virkningen af EURO-ISDN.

(8) Budgetartikel B5 - 401 "Fastlæggelse og gennemførelse af Fællesskabets politik inden for post og telekommunikation".

(9) Indkaldelse af forslag til forberedende aktiviteter på området EURO-ISDN, EFT C 227 af 1.9.1995, s. 14.

(10) Anvendelse af EURO-ISDN i sundhedsvæsenet, til sammenkobling af trafikinformationscentre og til videregående fjernundervisning som en platform for fjernarbejde eller til elektronisk handel for små og mellemstore virksomheder (SMV).

(11) Fordringen omfatter ligeledes et andet projekt under Info 2000-programmet, der udføres af de samme kontrahenter, og hvor der er konstateret forkerte udgiftsanmeldelser.

(12) France Telecom Expertel, som deltager i 11 kontrakter, hvortil Fællesskabet bidrager med i alt 7,9 mio. ECU.

(13) Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om et sæt retningslinjer for transeuropæiske telenet, EFT C 302 af 14.11.1995, s. 23.

(14) Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1336/97/EF af 17. juni 1997 om et sæt retningslinjer for transeuropæiske telenet, EFT L 183 af 11.7.1997, s. 12.

(15) Trelagsmodellen forklares i bilag I til retningslinjerne.

(16) KOM(93) 372 endelig udg.

(17) Inden for rammerne af særprogrammerne Kommunikationsteknologier (ACTS), Telematiksystemer af almen interesse og Esprit deltog 18 europæiske netoperatører i dette projekt og udviklede og iværksatte ATM-sammenkoblinger.

(18) Den endelige rapport om forberedende foranstaltninger inden for transeuropæiske net: Det integrerede bredbåndsnet, KOM(98) 45 endelig udg.

(19) I henhold til artikel 16 i de generelle regler for Fællesskabets støtte inden for transeuropæiske net skal Kommissionen udarbejde en årlig beretning om de aktiviteter, der har fået støtte, og forelægge den for Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.

(20) EFT C 10 af 15.1.1998, s. 16 (basisnet); EFT C 79 af 14.3.1998, s. 15 (generiske tjenester og applikationer); idem, s. 14 (støtte- og koordineringsforanstaltninger).

(21) EFT C 162 af 6.6.1996, s. 21.

(22) Rapport fra ekspertgruppen "Multimedieundervisningsprogrammer", Europa-Kommissionens arbejdsdokument, SEC(96) 1426.

(23) GD III med FTU-særprogrammet om informationsteknologi, EFT L 334 af 22.12.1994, s. 24.

GD XII med FTU-særprogrammet om målrettet socioøkonomisk forskning, EFT L 361 af 31.12.1994, s. 77.

GD XIII med FTU-særprogrammet om telematiksystemer af almen interesse, EFT L 334 af 22.12.1994, s. 1.

GD XXII med uddannelsesprogrammerne under Socrates, EFT L 87 af 20.4.1995, s. 10, og Leonardo da Vinci, EFT L 340 af 29.12.1994, s. 8.

(24) GD XVI gjorde f.eks. opmærksom på, at det var et problem, at bestemmelserne i kontrakterne om iværksættelse af de innovative foranstaltninger (artikel 10 i EFRU-forordningen) var forskellige. Det var f.eks. uacceptabelt, at GD XVI afkrævede støttemodtageren en bankgaranti, når en sådan ikke blev krævet af andre generaldirektorater. Satsen for rejseudgifter pr. dag er endnu et eksempel. I nogle tilfælde er der fastsat maksimumssatser, i andre ikke.

(25) Møde nr. 872 af 25. november 1996. Udvalget afgiver negativ udtalelse med den begrundelse, at udgiften ikke står i et rimeligt forhold til det tilsigtede mål, og fordi den er i strid med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning (jf. side 24 i Vademecum de la CCAM).

(26) I henhold til retningslinjerne for udvikling af EURO-ISDN som et transeuropæisk net (artikel 10) skulle Kommissionen foretage en generel evaluering af retningslinjerne i 1997. Kommissionen udbød evalueringen i licitation i august 1997, kontrakten blev indgået i slutningen af 1997, og evalueringen blev afsluttet midt i 1998 (pris: 147000 ECU).

(27) TEN-telekomprogrammet, TEN-ISDN midtvejsevaluering 1993 - 1997, s. 4.

(28) Samhørighedsfonden støtter TEN-transportprogrammet, men ikke TEN-telekomprogrammet. TEN-transportprogrammet finansierer imidlertid også telematiksystemer, hvilket betyder, at der i nogle tilfælde kan forekomme overlapning (f.eks. satellitnavigationssystemer).

(29) Jf. note 1, s. 5.

(30) Avancerede kommunikationsteknologier og -tjenester. Rådets beslutning 94/572/EF af 27. juli 1994 om et særprogram for forskning og teknologisk udvikling, herunder demonstration, inden for avancerede kommunikationsteknologier og -tjenester (1994 - 1998), EFT L 222 af 26.8.1994, s. 35.

(31) Strategisk program for forskning og udvikling inden for informationsteknologi. Rådets beslutning 94/802/EF af 23. november 1994 om vedtagelse af et særprogram for forskning og teknologisk udvikling, herunder demonstration, inden for informationsteknologi (1994 - 1998), EFT L 334 af 22.12.1994, s. 24.

(32) KOM(1998) 439 endelig udg. af 15.7.1998, s. 13.

(33) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Samhørighed og informationssamfundet, KOM(97) 7 endelig udg.

(34) Kommissionens beregninger er delvist baseret på skøn, fordi telekommunikationsudgifterne ikke i alle tilfælde var klart holdt ude fra de øvrige udgifter. Kun Italien og Grækenland har deres egne operationelle programmer for telekommunikation.

(35) Jf. Agenda 2000, Et udvidet og styrket EU, 1. del, afsnit I, underafsnit 1, s. 16.

(36) Jf. Kommissionens årsberetning om transeuropæiske net 1997, KOM(1998) 391 endelig udg. af 2.10.1998, afsnit 4.5 og 4.6.

(37) KOM(1997) 526 endelig udg., kapitel II D.9.

(38) Jf. Kommissionens årsberetning om transeuropæiske net 1998, KOM(1999) 410 endelig udg. af 15.9.1999.

(39) Kommissionens beretning til Rådet "Investment in infrastructure in the European Union", Bruxelles, 18.5.1999.

(40) De særlige TEN-telekomudvalg (Udvalget om Retningslinjer for de Transeuropæiske Telenet og Udvalget for Finansiel Støtte til de Transeuropæiske Net) spiller en mindre rolle i forbindelse med koordineringen, fordi de hovedsagelig beskæftiger sig med definition af projekter af fælles interesse og projektudvælgelse.

(41) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Fjerde rapport om gennemførelsen af EU's lovpakke for telesektoren, KOM(1998) 594 endelig udg. og XXVII beretning om konkurrencepolitikken for 1997.

(42) Der er imidlertid i nogen grad sat spørgsmålstegn ved den metode, der blev anvendt ved evalueringen.

(43) Den Europæiske Revisionsret, årsberetning for regnskabsåret 1995 med institutionernes svar, EFT C 340 af 12.11.1996, punkt 5.61.

(44) Jf. note 3, s. 14.

Liste over tekniske udtryk

Integrated Services Digital Network (ISDN):

Tjenesteintegreret digitalnet

Forsyningspligt:

Forsyningspligtydelser er et nærmere bestemt minimumssæt af tjenester af en given kvalitet, hvortil alle brugere uanset deres geografiske placering og på baggrund af specifikke nationale betingelser har adgang til en overkommelig pris, jf. første tilsynsrapport om forsyningspligten på teleområdet i EU, KOM(1998) 101 endelig udg., s. 8.

Integrated Broadband Communications (IBC):

Integreret bredbåndskommunikation

Ordet "integreret" angiver, at nettets grundkomponenter er integreret således, at alt fungerer sammen som en helhed, dvs. både nye og gamle funktioner: taletelefoni, pakkekobling, ISDN, bredbånds-, satellit- og mobilkommunikation. Ordet betyder også, at tjenesterne er integrerede (på brugerniveau samt på passende netniveau).

Ordet "bredbånd" antyder, at samtlige tjenestekombinationer medtages, lige fra indførelsen af ISDN til en realistisk introduktion af videotjenester (interaktive og distribuerede), dvs. 140 Mbit/s og mere i brugergrænsefladen.

Ordet "kommunikation" omfatter ikke kun konventionelle central-/transmissions-/Consumer Private Network-funktioner, men også avancerede faciliteter, som gør tjenesterne brugervenlige, højperformante og økonomisk bæredygtige, KOM(93) 372 endelig udg., s. 6.

Asynchronors Transfer Mode (ATM):

Asynkron overførselsmodus. En modus, der teoretisk set giver mulighed for at øge overførselshastigheden til 155 Mbit/s.

Asynchronous Digital Subscriber Line (ADSL):

Asymmetrisk digitalt abonnentkredsløb ADSL er et teknisk fremskridt, der ikke kræver ISDN-tilslutning, men anvender en analog tilslutning, hvorved der opnås fordele, som tidligere kun var tilgængelige med ISDN (f.eks. viderestilling af samtaler, identifikation af indkommende opkald). Satellit- og kabel-tv net-operatører eksperimenterer også med egne teknikker til hurtig Internetadgang beregnet på den almindelige forbruger.

Kommissionens svar

RESUMÉ AF DE VIGTIGSTE BEMÆRKNINGER

3. Alle forundersøgelser af TEN-ISDN i perioden 1993 - 1995 er arkiveret af Kommissionen og fremgår af rapporten om midtvejsevaluering, som blev forelagt Revisionsretten i februar 1999(1). TEN-telekommunikationsprojekter fra 1996 og senere blev registreret i en database, der er tilgængelig for alle projektledere, og som indeholder aktuelle oplysninger om projekters status og resultater fra det indledende bedømmelsesstadium til overvågnings- og evalueringsstadierne.

Vanskelighederne i forbindelse med tilvejebringelsen af en overordnet beskrivelse af TEN-telekommunikationsprogrammet skyldtes projekternes komplekse struktur:

- dels figurerede TEN-telekommunikationsprogrammets "projekter af fælles interesse" først i de retningslinjer, der blev vedtaget i juni 1997, dvs. tre år efter vedtagelsen af programmerne under strukturfondene

- dels er regionsplaner i kraft af deres natur organiseret omkring temaer, der udspringer af de enkelte medlemsstaters prioriteringer (forbedring af erhvervsklimaet, modernisering af offentlige administrationer osv.), og indeholder ikke nogen identificering af telekommunikationsrelaterede investeringer som sådan.

4. I finansforordningen er det fastsat, at "undersøgelser" altid kan ledsages af "tekniske støtteforanstaltninger", hvilket også fremgår af den liste over tekniske udtryk, der er vedtaget af TEN's finansieringsudvalg, og som støtter en bredere fortolkning af udtrykket "undersøgelse".

I henhold til artikel 3 af retningslinjerne er det desuden et prioriteret anliggende at foretage en "undersøgelse og godtgørelse af den tekniske og kommercielle gennemførlighed fulgt op af udvikling af applikationer, som støtter opbygningen af et europæisk informationssamfund, navnlig applikationer af samfundsmæssig interesse". Undersøgelser er nøje blevet tilrettelagt ud fra denne model og rettet mod kommerciel udnyttelse og validering med henblik på bedre identificering af aktionen på baggrund af de i undersøgelsen støttede mål.

5. TEN-telekommunikationsprogrammet tager udgangspunkt i resultaterne af teknologiske udviklinger, hvis markedsværdi endnu ikke er klarlagt. Programmet blev præsenteret for forskningsverdenen som en opfølgningsaktion. Faktisk er der for "områder af samfundsmæssig interesse" ligheder med forskningsprogrammet for telematikapplikationer (uddannelse, miljø, transport osv.), hvilket skyldes, at retningslinjerne oprindelig blev udformet med udgangspunkt i opfølgningsaktioner til bedømmelse af markeds- og forretningspotentiale for produkter, der teknologisk er tilstrækkeligt modnede, men som bør afklares med henblik på fremtidig markedsføring og udarbejdelse af overbevisende forretningsplaner for at sikre projektintern og -ekstern finansiering fra seriøse partnere. Disse hensyn er kun i ringe omfang inddraget ved udarbejdelsen af FTU-projekternes udnyttelsesplaner, som først og fremmest handler om betingelserne for ibrugtagning af avancerede teknologier eller metoder i et samarbejde mellem brugere og leverandører og ikke om bedømmelse af markeder eller finansiering (se også Kommissionens svar på punkt 48).

6. Beslutningsprocessen er uden for Kommissionens kontrol. Når retningslinjerne er vedtaget, udgør den regelmæssige opdatering af arbejdsprogrammet og udformningen af indkaldelser et tilstrækkeligt fleksibilitetselement i udformningen af aktionen.

7. Efter omhyggelig overvågning blev der udført kontrol på stedet af begge kontrahenter og af de to associerede kontrahenter. Kommissionen har anlagt sag mod den ene kontrahent.

Med udgangspunkt i den revision Retten har foretaget på stedet hos en større kontrahent, har Kommissionen iværksat revisioner på stedet.

Projektovervågning, evalueringer og kontrol på grundlag af kontraktspecifikationer gør det muligt for Kommissionen at sikre overholdelsen af kontrakten og om muligt opdage uregelmæssigheder. Flere stedvise kontroller ville kunne udføres, hvis der forelå tilstrækkelige midler til denne indsats.

8. Af rapporten om midtvejsevalueringen fremgår det, at ISDN-retningslinjernes mål vedrørende udviklingen af en række ISDN-baserede tjenester blev tilfredsstillende nået.

Midtvejsevalueringen af TEN-telekommunikationsprogrammet for 1993 - 1997 indeholdt også anbefalinger, der er blevet taget til følge i forbindelse med aktionens fortsættelse (se svaret på punkt 43).

9. Svaghederne på telekommunikationsområdet i flertallet af de regioner, der modtager støtte fra strukturfondene, gør sig gældende i de nationale og regionale/lokale net og ikke så meget i de internationale forbindelser. Herudover er strukturfondenes operationer baseret på subsidiaritetsprincippet og partnerskab med medlemsstaterne. Det er medlemsstaternes ansvar at definere udviklingsplaner med henblik på støtte fra strukturfondene. Interventionerne har derfor et stærkt nationalt/regionalt islæt.

10. Fra maj til september 2000 vil der blive foretaget en tilbundsgående evaluering af aktionen ud fra følgende kriterier: relevansen af aktionens mål, prioriteringer og iværksætningsforanstaltninger, aktionens gennemslagskraft og virkning, dens effektivitet og omkostningseffektivitet, dens anvendelighed og bæredygtighed, årsagssammenhængen mellem de anvendte ressourcer og aktiviteter samt formodede virkninger (interventionslogikken), erfaringsopsamling med hensyn til retsgrundlag, ressourcer og leveringsmekanismer til brug ved mulige fremtidige interventioner af lignende art. Kommissionen vil derefter på grundlag af en sådan evaluering og med afsæt i nye tekniske udviklinger fremlægge forslag til revision af retningslinjerne. Uden at foregribe politiske beslutninger forventes de kritiske spørgsmål i forbindelse med revisionen at være:

- Aktionen skal klart adskilles fra de områder, der er dækket af forskningen. Der vil blive foreslået en opdeling i tre klart adskilte domæner, hvor de involverede aktører, markedspotentialet, forretningsmålsætninger, investeringsperspektiver og finansielle pakker er forskellige: det offentlige servicedomæne, det globale servicedomæne og det vækstfremmende servicedomæne, hvor sidstnævnte er rettet mod markedet for risikovillig kapital.

- Aktionen skal være mere fokuseret. Bilag 1 til de nuværende retningslinjer resulterer i områdedækning, der er for stor og for kompleks. Der vil blive foreslået et forenklet system, der bygger på de prioriterede forantaltninger under eEurope.

- Arbejdsprogrammet vil forblive tilstrækkeligt generelt til, at såvel teknologiske ændringer som nye markedstendenser vil kunne inddrages i udformningen af forslagsindkaldelser.

- Projekter og relateret fællesskabsstøtte vil også blive klarere struktureret.

- Der vil blive lagt større vægt på den transeuropæiske dimension af aktionen.

- Den eksterne dimension skal også tilgodeses, således at først og fremmest associerede lande kan deltage inden for rammerne af disse landes aftaler med Det Europæiske Fællesskab, og EØS-landene kan inddrages.

TEN-telekommunikationsprogrammet skal bygge på den politiske støtte fra eEurope-initiativet, som er fokuseret på prioriterede foranstaltninger til overvindelse af de svagheder, der tilbageholder en hurtig udvikling af informationssamfundet i Europa, herunder især "en offentlig sektor, der ikke spiller aktivt nok med som støtte for udviklingen af nye applikationer og tjenester" og "mangelen på en tilstrækkeligt dynamisk, iværksætterorienteret, serviceorienteret kultur". TEN-telekommunikationsprogrammet er et relevant fællesskabsinstrument til fokusering på fastlagte mål på følgende områder: adgang til multimedier til undervisningsbrug, SMV-støttetjenester i forbindelse med transeuropæisk e-handel og sikker adgang, risikovillig kapital til investeringsfonde rettet mod innovative projekter med vækstpotentiale, netforvaltning af sundhedstjenester, forbedrede transporttjenester såsom innovative sikkerhedsberedskaber, støttetjenester for vedligeholdelse eller dynamiske og stedbaserede rejse- og trafikinformationstjenester, systemer til forvaltning af nødberedskaber og offentlig sikkerhed og online-adgang til oplysninger i den offentlige sektor.

11. Strukturfondenes programmeringsperiode 1994 - 1999 udgjorde en overgangsperiode, hvor økonomien bevægede sig fra et monopolistisk til et åbent marked. Kommissionen valgte en case-by-case-fremgangsmåde, der gjorde det muligt at løse mange problemer under hensyntagen til ny lovgivning og regionale målsætninger samt at fremskynde liberaliseringen i de lande, der modtager støtte fra Samhørighedsfonden. For den næste programmeringsperiode, 2000 - 2006, er der i fondenes regelgrundlag opstillet regler til sikring af gennemsigtigheden og overholdelse af konkurrencereglerne.

TRANSEUROPÆISKE TELEKOMMUNIKATIONSNET

Anvendelsen af midlerne og oversigt over resultaterne

18. Alle forundersøgelser af TEN-ISDN i perioden 1993 - 1995 er arkiveret af Kommissionen og fremgår af rapporten om midtvejsevaluering, som blev forelagt Revisionsretten i februar 1999(2). TEN-telekommunikationsprojekter fra 1996 og senere blev registreret i en database, der er tilgængelig for alle projektledere, og som indeholder aktuelle oplysninger om projekters status og resultater fra det indledende bedømmelsesstadie til overvågnings- og evalueringsstadierne.

19. Figur 2 er en oversigt over alle aktionstyper finansieret fra 1993 til 1998: forberedende aktiviteter fra 1993 til 1995 (TEN-ISDN og TEN-IBC), projekter henhørende under TEN-ISDN-retningslinjerne i 1995, projekter henhørende under Ten-Telecom-retningslinjerne i 1997 og fælles foranstaltninger med andre programmer i 1996. I 1998 androg de administrative og associerede foranstaltninger 1 mio. EUR (3,6 % af de samlede bevillinger).

20. I finansforordningen er det fastsat, at "undersøgelser" altid kan ledsages af "tekniske støtteforanstaltninger", hvilket også fremgår af den liste over tekniske udtryk, der er vedtaget af TEN's finansieringsudvalg, og som støtter en bredere fortolkning af udtrykket "undersøgelse".

I henhold til artikel 3 af retningslinjerne er det desuden et prioriteret anliggende at foretage en "undersøgelse og godtgørelse af den tekniske og kommercielle gennemførlighed fulgt op af udvikling af applikationer, som støtter opbygningen af et europæisk informationssamfund, navnlig applikationer af samfundsmæssig interesse". Undersøgelser er nøje blevet tilrettelagt ud fra denne model og rettet mod kommerciel udnyttelse og validering med henblik på bedre identificering af aktionen på baggrund af de i undersøgelsen støttede mål: undersøgelsesfasen omfatter udarbejdelsen af en forretningsplan, der på overbevisende måde demonstrerer markedspotentialet for det foreslåede projekt, fulgt op af validering og demonstration af projektet i en autentisk transeuropæisk kontekst. På dette stadie vil forrretningsplanen være endeligt vedtaget, og vurderingen af de samlede investeringsomkostninger i forbindelse med den overordnede kommercielle udnyttelse af projektet vil være fremskreden. Endnu en indledende markedsføringsfase vil også i påkommende og velbegrundede tilfælde kunne nyde godt af et tilskud på op til 10 % af de samlede investeringsomkostninger til supplering af investeringsfinansieringsordningen.

Retningslinjerne for EURO-ISDN fra 1995

21. Forsinkelsen i beslutningsprocessen for retningslinjerne for EURO-ISDN har været uden for Kommissionens kontrol.

22. Når indkaldelserne offentliggøres, skal forslagene referere til disse "projekter af fælles interesse".

Forberedende foranstaltninger i forbindelse med EURO-ISDN i perioden 1993 - 1995

23. Mellem 1993 og 1995 blev 45 projekter udvalgt og støttet som forberedende foranstaltninger, før retningslinjerne for EURO-ISDN blev vedtaget. Kommissionen iværksatte sine initiativer til gennemførelse af ISDN under hensyntagen til de overordnede rammer for transeuropæiske net i overensstemmelse med Rådets resolution af 25. maj 1992(3).

24. Selv om Kommissionen ikke til fulde har dokumenteret udnyttelsen af disse undersøgelser, var virkningen af de støttede aktiviteter i denne første implementeringsperiode betragtelig.

- De forberedende aktiviteter bidrog til identificering af projekter af fælles interesse i retningslinjerne for ISDN; de var rettet mod forhindringerne for udvikling af ISDN, områder med ekspansionspotentiale for ISDN og den nødvendige baggrundsinformation for udviklingen af en ISDN-politik.

- Resultaterne af disse undersøgelser blev anvendt både internt og eksternt i forbindelse med diskussioner og opbygning af konsensus i eksterne organer beskæftiget med standarder for EURO-ISDN (IMIMG(4)) og fremme af ISDN-anvendelsen via eksterne begivenheder, såsom EIUF(5)-forsamlinger og workshopper.

25. I den sidste forslagsindkaldelse i september 1995 var der taget hensyn til de fremtidige EURO-ISDN-retningslinjer og vedtagelsen af TEN-finansforordningen, og derfor anvendtes reglerne for kontrakter med omkostningsdeling for undersøgelser, der kan omfatte pilotprojekter for markedsvalidering.

EURO-ISDN-projekter

27. De fem nævnte undersøgelser, der dækker migreringsstrategier ud over EURO-ISDN-stadiet, vedrører de politiske aspekter ved udviklingen af teleinfrastrukturer og modtog derfor støtte til 100 % af finansieringen efter et offentligt udbud. Disse undersøgelser tjente til forberedelse af de næste stadier af EURO-ISDN.

28. a) Markedsundersøgelser og -analyse vedrørende "GTS" gav indsigt i teleinfrastrukturen og brugerbehovene i udvalgte markedssegmenter for ISDN-tjenester i Grækenland og leverede dermed endnu et incitament for ISDN-adgang i et land, der var betragteligt bagud på dette område. Disse midler fremskyndte implementeringen af nødvendigt udstyr til understøttelse af multi-site- og multinationale interoperable teletjenester. Kommissionen yder denne form for støtte for at gøre det muligt for SMV'er i Unionens randområder at få adgang til avancerede generiske tjenester og dermed opnå bedre forbindelser til virksomheder i Europa og tredjelande. Herudover tilvejebragte den et operationelt alternativ til de fremherskende metoder inden for sektoren for værditilførte teletjenester.

b) "No Problems"-projektet kan også betragtes som en succeshistorie. Det dannede ramme om udformningen af internettjenester i Østrig, hvorved traditionel funktionalitet, såsom sikkerhedstjenester, integreredes i internetplatformen. NP-tjenesterne er dimensioneret til 300000 brugere. I dag forener det 70 applikationsleverandører med en platform for funktionaliteter såsom registertjenester, mikrobetalinger, sikker e-post og let EDI(6).

c) "Medsalus"-projektet vedrørte oprettelsen af et ISDN-baseret net for telesamarbejde mellem ansatte i sundhedsvæsenet, herunder også telekonsultation, uddannelse, søgefunktioner, registre og nyheder. Projektet har gjort det muligt for sine partnere at fastlægge prissætnings- og marketingstrategier og at vælge den mest hensigtsmæssige organisationsstruktur. Ifølge en uafhængig afsluttende vurdering kan situation på nuværende tidspunkt beskrives således:

- På baggrund af resultaterne af undersøgelsen af markedspotentialet blev projektet i visse henseender omstruktureret. Ud over den industrielle hovedpartner (en leverandør af telekommunikation og teletjenester) blev nye væsentlige aktører fra sundhedssektoren inddraget. Medsalus-tjenesterne er nu omfattet af disse organisationer under nye betegnelser.

- Partnerne fra den kliniske del af forundersøgelsen (hospitaler, forskningsinstitutter osv.) har også opretholdt kontakter og samarbejde på transeuropæisk plan.

29. Efter omhyggelig overvågning blev der foretaget revision af begge kontrahenter og af de to associerede kontrahenter. Dette indebærer, at der blev foretaget revision af alle involverede organisationer.

Som følge af revisionen nægtede Kommissionen at betale adskillige omkostninger i forbindelse med underkontrahenter, fordi den pågældende kontrahent ikke havde søgt om Kommissionens skriftlige tilladelse forud for indgåelsen af kontrakten med disse underkontrahenter. Desuden var kontrahenten ikke i stand til at dokumentere det udførte arbejde.

30. Efter Revisionsrettens revision fremsendtes den 15. april 1999 et brev til kontrahenten, hvori denne blev anmodet om at tilvejebringe de oplysninger og den dokumentation, der var nødvendig for at fuldende revisionen.

Efter at have modtaget dette brev har virksomheden i oktober 1999 leveret den pågældende dokumentation og et fuldstændigt sæt reviderede udgiftsopgørelser. Efter en gennemgang af disse dokumenter er der taget beslutning om at gennemføre endnu en revision (29.- 30.11.1999) på kontrahentens adresse med henblik på at kontrollere den originale støttedokumentation. Udkastet til Kommissionens rapport forventes i begyndelsen af 2000. Umiddelbare beregninger tyder på, at betydelige beløb vil kunne tilbagesøges.

31. Kommissionen erkender, at der med den nuværende kontrakts bestemmelser om støtteberettigede omkostninger består en risiko for, at overfakturering ikke opdages. Kommissionen er i færd med at revidere forskningskontrakterne. Kommissionen har øget sin forhåndskontrol og revideringen af kontrakter inden for forskning og TEN-telekom. Flere stedvise kontroller ville kunne udføres, hvis der forelå tilstrækkelige midler til denne indsats. Disse kontroller vil kunne erstatte nogle af de årlige projektgennemgange, der foretages i Bruxelles.

De nye retningslinjer fra 1997

32. Forsinkelsen af den politiske beslutningsproces for retningslinjerne for TEN-telekom har været uden for Kommissionens kontrol. De teknologiske ændringer har nødvendiggjort en tilpasning af retsgrundlaget, som udmundede i TEN-telekom-retningslinjerne af 1997. Disse retningslinjer inddrager brugerens synsvinkel i en multi-network approach, der er neutral med hensyn til den tekniske platform, tjenesterne leveres på.

Forberedende foranstaltninger i forbindelse med de nye retningslinjer

35. De forberedende foranstaltninger inden for TEN-IBC, der blev truffet før ikrafttrædelsen af TEN-finansforordningen som opfølgning på meddelelsen til Rådet og Europa-Parlamentet om forberedende foranstaltninger inden for transeuropæiske net (det integrerede bredbåndsnet - TEN-IBC)(7), havde til formål at støtte udviklingen at et sæt foranstaltninger med stærk teknologisk fokusering inden for bredbåndskommunikation. Disse foranstaltninger var 100 % støttede undersøgelser (jf. IBC-specifikationerne) eller 50 % støttede forsøg og var ikke rettet mod implementering af projekter, for hvilke reglen om 10 % medfinansiering ville have fundet anvendelse.

36. Disse foranstaltninger er ikke dækket af Kommissionens årsberetning om de transeuropæiske net. De er imidlertid omhandlet af en særlig årsberetning til Europa-Parlamentet og Rådet(8).

Foranstaltninger, der kombineres med andre programmer

38. SMV-initiativets projekter var støtteberettigede i henhold til retningslinjerne for TEN-ISDN og blev godkendt i overensstemmelse med TEN-finansforordningens bestemmelser. De særlige forhold i forbindelse med initiativet "oprettelse af et netværk af regionale platforme til udvikling af elektronisk handel blandt SMV'er i turistsektoren i Unionens mindre begunstigede områder" er dokumenteret og har modtaget positive udtalelser fra TEN-telekom-udvalget.

39. Det effektive samarbejde mellem seks programmer inden for multimedier til uddannelse er en imødekommelse af industriens behov, og Kommissionen bør roses for dette.

Evaluering af resultaterne

40. Til trods for negativ udtalelse fra Det Rådgivende Udvalg for Indkøb og Kontrakter i slutningen af 1996 blev der i 1997 forberedt et nyt offentligt udbud, som førte til en midtvejsevaluering foretaget af eksterne eksperter af TEN-ISDN-programmet med hensyn til perioden 1993 - 1997.

43. Rapporten, der forelå i februar 1999(9), er sendt til Revisionsretten. Af rapporten fremgår det, at de mål der lå til grund for udviklingen af ISDN for en række tjenester, er tilfredsstillende nået. De fleste projekter af fælles interesse identificeret i ISDN-retningslinjerne, er blevet behandlet i denne periode.

Selv om TEN-ISDN-foranstaltningen ikke indeholdt kriterier, der direkte kunne anvendes til at vurdere, om målene var opfyldt, omfattede den på grundlag af de specifikationer, der som et resultat af forhandlingerne var indeholdt i kontrakten, overvågningsindikatorer på projektplan. Midtvejsevalueringen af TEN-telekommunikationsprogrammet for 1993 - 1997 indeholdt også yderligere anbefalinger, der er blevet taget til følge i forbindelse med foranstaltningens fortsættelse:

- Der er udarbejdet et ajourført arbejdsprogram indeholdende industriens kommentarer.

- I forbindelse med projektevalueringen i 1999 er der for første gang foretaget en bedømmelse af retningslinjernes målsætning.

- I forbindelse med foranstaltningen er der også gjort betydelige fremskridt, når det gælder forberedelsen af forslagsindkaldelser, bedømmelse af bud, projektovervågning og -bedømmelse samt formidlings- og støtteforanstaltninger.

44. Forsinkelsen i den politiske beslutningsproces for retningslinjerne er uden for Kommissionens kontrol. Når retningslinjerne er vedtaget, vil markedstendenser kunne komme til udtryk i den regelmæssige opdatering af arbejdsprogrammet og udformningen af indkaldelser.

45. Som nævnt under punkt 43 er adskillige anbefalinger taget til følge i forbindelse med orienteringen af foranstaltningerne under de nye retningslinjer. Virkningerne i randområder er ikke et udtrykkeligt udvælgelseskriterium i TEN-finansforordningens artikel 6, stk. 3. Dog har adskillige forslag i 1998 omfattet partnere fra Unionens randområder. Som endnu en vigtig modifikation af det opdaterede arbejdsprogram er der lagt vægt på støtte til udarbejdelsen af forretningsplaner i undersøgelsesfasen, der ikke må vare længere end 18 måneder.

Endelig vil der i overensstemmelse med retningslinjernes specifikationer blive foretaget en fuldstændig evaluering af TEN-telekommunikationsprogrammet i andet kvartal af 2000. Evalueringsrapporten skal indeholde en bedømmelse af målsætningens relevans, prioriteringerne, implementeringen af foranstaltningerne og effektiviteten og virkningerne. Rapporten vil bestå af adskillige afsnit: en central undersøgelse af midtvejsevalueringen af foranstaltningen (1998 og 1999), en undersøgelse af status og gyldighed for TEN-telekom-retningslinjerne og adskillige gennemgange af igangværende projekter samt en oversigt over disses bidrag til programmets overordnede målsætninger.

SAMORDNING MED BESLÆGTEDE FORANSTALTNINGER

Telekommunikation inden for forskningspolitikken

48. TEN-telekommunikationsprogrammet tager udgangspunkt i resultaterne af teknologiske udviklinger, hvis markedsværdi endnu ikke er klarlagt. Programmet blev præsenteret for forskningsverdenen som en opfølgningsaktion, hvor hvert projekt blev defineret ud fra specifikke investeringer under forberedelse. Faktisk er der for "områder af samfundsmæssig interesse" ligheder med forskningsprogrammet for telematikapplikationer (uddannelse, miljø, transport osv.), hvilket skyldes, at retningslinjerne oprindelig blev udformet med udgangspunkt i opfølgningsaktioner til bedømmelse af markeds- og forretningspotentiale for produkter, der teknologisk er tilstrækkeligt modnede, men som bør afklares med henblik på fremtidig markedsføring og udarbejdelse af overbevisende forretningsplaner for at sikre projektintern og -ekstern finansiering fra seriøse partnere. Disse hensyn er kun i ringe omfang inddraget ved udarbejdelsen af FTU-projekternes udnyttelsesplaner, som først og fremmest handler om betingelserne for ibrugtagning af avancerede teknologier eller metoder i et samarbejde mellem brugere og leverandører, og ikke om bedømmelse af markeder eller finansiering.

For at maksimere synergierne mellem TEN og forskningsinstrumenterne er TEN-telekom blevet fuldt integreret med det arbejde, der udføres i direktoratet med ansvar for de horisontale aspekter af IST-forskning og -udvikling, dog således at TEN beholder sin klart definerede orientering.

TEN-telekommunikationsprogrammet kan tilsyneladende begrundes i to forhold:

- for det første er der store perspektiver for støtteprodukter, der har nået den teknologiske fase på vejen til markedsintroduktion (udarbejdelse af forretnings- og markedsplaner og konsolidering af konsortier kan være langvarige og risikofyldte processer), og dette er ikke en fokusering, der normalt findes i forskningsprogrammer

- for det andet ydes Fællesskabets støtte på områder af fælles interesse, hvor usikkerheden med hensyn til kortsigtet levedygtighed og besværlige organisatoriske hensyn på transeuropæisk plan afskrækker rent private initiativer og dermed hæmmer udviklingen af et informationssamfund for hele EU. Eksempler herpå kan findes på miljøområdet (risikoforvaltningssystemer) og inden for transportsektoren (mobile nødberedskaber for vejtjenester), sundhedssektoren (systemer til forvaltning af behandling og sundhedstjenester), uddannelsessektoren (telematikbaserede uddannelsestjenester) eller inden for vækstområder med nye aktiviteter, såsom generiske internetbaserede støttetjenester for handel og forvaltning af SMV'er. De nævnte eksempler er en del af de prioriterede foranstaltninger under Kommissionens eEurope-initiativ.

Strukturfondenes betydning

51. Strukturfondenes vigtigste formål er at reducere de socioøkonomiske uligheder blandt EU's regioner. Interventionerne udformes derfor under hensyntagen til regionale behov og karakteristika. Svaghederne på telekommunikationsområdet i flertallet af de regioner, der modtager støtte fra strukturfondene, gør sig især gældende i de nationale og regionale/lokale net og ikke så meget i de internationale forbindelser. I overensstemmelse hermed var strukturfondenes interventioner i perioden 1994 - 1999 - i særdeleshed EFRU's interventioner - begrænset til investeringer, der havde til formål at opgradere og fuldende grundlæggende teleinfrastruktur.

Herudover er strukturfondenes operationer baseret på subsidiaritetsprincippet og partnerskab med medlemsstaterne. Det er medlemsstaternes ansvar at definere udviklingsplaner med henblik på støtte fra strukturfondene. Interventionerne har derfor et stærkt nationalt/regionalt islæt.

Sådanne investeringer bidrager sammen med EIB- og EIF-investeringer (net og centraler, mobiltelefonnet, satellitnet, trådløse abonnentkredsløb) globalt til den transeuropæiske sammenkobling af lande, og den vil yderligere muliggøre den interoperabilitet for tjenester og applikationer, der er tilsigtet med TEN-telekommunikationsstøtten.

EIB's og EIF's betydning for de transeuropæiske net

52. Liberaliserings- og privatiseringsprocesserne inden for telekommunikationsindustrien medførte vigtige ændringer i de lovgivningsmæssige og politiske rammer for telekommunikation. Fællesskabets fremme af og støtte til aktiviteter måtte på sammenhængende vis tilpasses den nye situation. For at imødegå denne udfordring er der mellem Kommissionens tjenestegrene iværksat koordineringstiltag, der tilsigter en klarlægning af de nye bestemmelsers indvirkning på især støtten til fysisk infrastruktur under EIB og strukturfondene. Der er forhandlet om tilpasningsforanstaltninger med de medlemsstater, der havde udvalgt telekommunikation som prioriteret sektor for investeringer. I denne nye lovgivningsmæssige kontekst ville det have været vanskeligt at orientere TEN-telekom-støtten mod rentegodtgørelser til lån bevilget af EIB eller bidrag til lånegarantipræmier i EIF.

53. Indtil videre har EIF ikke ydet lånegarantier for satellitprojekter eller egentlige fiberoptiske net.

Koordineringsinstrumenter

Oversigterne

55. Den samordning, der kræves i henhold til TEN-finansforordningen(10), tilstræber koordinering og sammenhæng mellem projekter af fælles interesse, der støttes under denne forordning, og projekter, der modtager støtte fra Fællesskabets budget, Den Europæiske Investeringsbank eller via andre finansielle instrumenter.

Inden for telekommunikation er disse to grupper af projekter kendetegnet yderst forskelligt. Projekter, der finansieres over TEN-finansforordningen, er brugerorienterede applikationsprojekter, der udnytter eksisterende fysisk infrastruktur, mens infrastrukturen i sig selv tiltrækker de fleste af de midler, der stilles til rådighed af EFRU, EIB og EIF.

Disse forskelle forklarer, hvorfor mulighederne for samarbejde mellem disse instrumenter er begrænsede, idet der f.eks. på den ene side kan være tale om et tilskud til en forundersøgelse vedrørende et skolenetværk under TEN-forordningen (af størrelsesordenen 600000 EUR) og på den anden side et større EIB-lån til en teleoperatør (af størrelsesordenen 200 mio. EUR).

56. Adskillige problemer har gjort sig gældende i forbindelse med færdiggørelsen af oversigterne for telekommunikation:

TEN-telekom-programmets "projekter af fælles interesse" blev (med undtagelse af ISDN-projekter) først defineret i de retningslinjer, der blev vedtaget i juni 1997, dvs. tre år efter vedtagelsen af programmerne under strukturfondene. Det forekommer derfor klart, at det ikke var muligt at forelægge medlemsstaterne en klar klassificeringsmodel, som de kunne anvende ved udformningen af en planlægning i overensstemmelse med TEN's prioriteringer.

Den anden vanskelighed er forbundet med regionalplanernes karakter, idet disse er organiseret omkring temaer, der udspringer af de enkelte medlemsstaters prioriteringer. Kun to lande (Italien og Grækenland) havde udtrykkeligt nævnt telekommunikation som et særligt interventionsområde, hvilket fremgår af EF-støtterammerne og enhedsprogrammeringsdokumenterne, der blev offentliggjort i 1995 og har været tilgængelige på Internettet siden 1997. Det betyder, at det i de fleste tilfælde ikke har været muligt at afsondre telekommunikationsrelaterede investeringer, idet disse ofte har været repræsenteret under andre betegnelser (f.eks. "forbedring af erhvervsklimaet" eller "modernisering af offentlige administrationer").

Ud over disse vanskeligheder, der især gør sig gældende i telekommunikationssektoren, kan oversigten på et mere generelt plan siges at have mistet noget af sin nytte og betydning, idet koordineringen mellem tjenestegrene gradvist er styrket og derfor har banet vej for en effektiv udvikling af TEN-projekter, især inden for sektorer, hvor projekter, der støttes ved forskellige instrumenter, ligner hinanden. Navnlig planen om opgradering af oversigten til en fuldt automatiseret database er af de involverede tjenestegrene ikke blevet betragtet som et prioriteret eller centralt anliggende og er derfor ikke blevet yderligere fulgt op.

Udvalg og Kommissionens koordinering

57. Strukturfondenes overvågningsudvalg er laveste koordineringsniveau for strukturfondsinterventioner med tilskud fra Kommissionen. Det er på dette felt, koordineringen mellem de forskellige fællesskabspolitikker er mest vellykket: repræsentanter for Fællesskabets sektorpolitikker inviteres sammen med regionalpolitiske repræsentanter til at deltage i overvågningsudvalgenes møder, når der skal træffes beslutninger om bestemte sektorer. Dette tætte samarbejde har muliggjort en balanceret stillingtagen fra Kommissionens side i forbindelse med komplekse og indbyrdes meget forskellige sager.

Under forhandlingen af det operationelle program, blev gennemførelsen af fællesskabsretten i græsk lovgivning nærmere undersøgt. Dette resulterede i indførelsen af en artikel i Kommissionens afgørelse om tildeling af støtte fra strukturfondene, i henhold til hvilken betalingsstrømmene gøres afhængige af status for gennemførelsen af relevant fællesskabslovgivning i national lovgivning. I august 1998 blev betalingerne indefrosset.

De italienske myndigheders ansøgning, der var baseret på EF-støtterammerne for 1994 - 1999 i form af forslag til to operationelle programmer, blev behandlet som enhver anden ansøgning om støtte. Efter at Kommissionen havde bedømt forslaget, besluttede den at reallokere de midler, der er omhandlet afgørelsen om midtvejsevalueringen af EF-støtterammerne i april 1998.

58 - 59. Indholdet af de planer, der skal finansieres i indeværende programmeringsperiode (1994 - 1999) blev diskuteret og forhandlet med medlemsstater, hvor markedet for telekommunikation endnu ikke var liberaliseret, og hvor debatten om informationssamfundet kun lige var påbegyndt.

Komissionen valgte en fremgangsmåde baseret på de enkelte sager. På denne måde blev mange problemer tilfredsstillende løst i overensstemmelse med de nye lovgivningsmæssige bestemmelser og under hensyntagen til regionale udviklingsmålsætninger. For eksempel blev telekommunikationsrelaterede programmer, der modtog støtte fra EFRU, brugt til at fremskynde liberaliseringsprocessen i Grækenland (hvor overgangsperioden er reduceret med to år: fra 2003 til 2001).

I sin meddelelse "Samhørighed og informationssamfundet"(11) erkendte Kommissionen, at de fleste af de investeringer, der foretages i telekommunikation er lønsomme, og at det kun i få tilfælde er påkrævet at yde offentlig støtte. Under alle omstændigheder måtte fokus for strukturfondenes interventioner ændres fra opgradering af infrastruktur til stimulering af efterspørgsel, opmærksomhedsinitiativer, udvikling af applikationer og lokalt indhold.

Denne nye indfaldsvinkel er blevet yderligere udviklet i udkastet til programvejledning for 2000 - 2006, hvori Kommissionens prioriteringer for fondenes interventioner er fastlagt.

Kommissionens generelle fremgangsmåde i forbindelse med privatisering har (også før reformen i 1998) afspejlet den kendsgerning, at de nuværende EFRU-forordninger i forbindelse med flerårige samfinansierede programmer ikke på projektplan skelner mellem, om supplerende finansiering af EFRU-midler kommer fra offentlige eller private kilder. Det betyder, at tilbagebetaling af Fællesskabets bidrag ikke vil kunne komme på tale, forudsat bl.a. at karakteren af et infrastrukturprojekt (offentlig anvendelse) ikke ændres efter privatiseringen.

Kommissionen har tilpasset sin politik i forbindelse med den næste runde af interventioner under strukturfondene. Under de nye generelle bestemmelser vil medlemsstaterne være forpligtet til informere Kommissionen om enhver ændring (såsom privatisering) af et samfinansieret infrastrukturprojekt, som har betydning for projektets beskaffenhed eller iværksættelse. En sådan ændring vil kunne medføre finansielle korrigeringer.

61. Kommissionen vil studere Revisionsrettens anbefalinger.

Høringsproceduren

64. Høringen mellem tjenestegrene er almindelig praksis i Kommissionen i forbindelse med alle beslutninger eller afgørelser, der skal forelægges Kommissionen. Den er baseret på princippet om enhed i Kommissionens administration. Formålet med denne høring er at informere og indhente råd fra Kommissionens andre tjenestegrene og at opnå sammenhæng og gennemsigtighed. TEN-telekom-høringen omfatter normalt 15 forskellige tjenestegrene, der hver varetager sine egne ansvarsområder.

Kommissionens afgørelse om udvælgelse er ikke endegyldig i den forstand, at generaldirektoraterne st