29. 6. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 159/7 
Meddelelse i henhold til artikel 19, i 
Sag nr. IV/33.151 — 
(90/C 1 
1. Den 1. juni 1989 anmeldte Gesamtverband des 
deutschen Steinkohlenbergbaus (herefter benævnt 
»GVSt«) med hovedsæde i Essen, Forbundsrepublikken 
Tyskland, en »Suppleringsaftale af 23. april 1980 om 
afsætning af tysk stenkul indtil 1995«, indgået med 
Vereinigung Deutscher Elektrizitatswerke e. V. (herefter 
benævnt »VDEW«) med hovedsæde i Frankfurt, 
Forbundsrepublikken Tyskland, til Kommissionen; den 
pågældende aftale supplerede en »Aftale af 10. maj 1977 
om afsætning af tysk stenkul til de offentlige elværker i 
årene 1978 til 1987«. 
2. I suppleringsaftalen af 23. april 1980, sammenholdt 
med aftaleprincipperne af 24. marts 1980, blev de aftalte 
kulleverancer til de offentlige elværker forlænget til den 
31. december 1995, og der blev indgået aftale om en 
samlet mængde i tidsrummet 1. januar 1981 til 31. 
december 1995. De individuelle kontrakter om levering 
af kul indgås mellem de enkelte kulminer (i alt seks) og 
elværker (i alt 44), der deltager i »Jahrhundertvertrag«. 
3. Jahrhundertvertrag omfatter ud over aftalen mellem 
VDEW og GVSt en aftale mellem Vereinigung indu­
strieller Kraftwirachaft e. V. (VIK) og GVSt og en 
aftale mellem Deutsche Bundesbahn og GVSt. Anmel­
delsen gælder dog kun aftalen mellem VDEW og GVSt. 
4. Anmeldelsen blev foretaget i tilknytning til en skri­
velse af 12. april 1989 fra Generaldirektoratet for 
Konkurrence, hvori aftaleparterne blev opfordret til at 
foretage en formel anmeldelse. GVSt er af den opfat­
telse, at suppleringsaftalen af 23. april 1980 mellem 
VDEW og GVSt ikke forudsætter en tilladelse i henhold 
til EØF-Traktatens artikel 85, og har derfor betonet, at 
anmeldelsen kun sker for en sikkerheds skyld. Desuden 
ansøger GVSt om meddelelse af negativattest subsidiært 
undtagelse i henhold til EØF-Traktatens artikel 85, 
stk. 3. 
5. De mængder, som de offentlige elværker i henhold 
til aftaleprincipperne af 24. marts 1980 sammenlagt 
forpligtede sig til at aftage i den 15-årige periode fra 
1. januar 1981 til 31. december 1995, andrager 511,5 mio 
tons stenkulenheder, idet hvert enkelt elværk forpligtede 
sig til at aftage sin kvota. De fastsatte delmængder for 
aftaleperioden 1991 til 1995 (tredje femår) udgør 
gennemsnitlig 37,5 mio tons stenkulenheder om året. De 
fastsatte delmængder for aftaleperioden 1986 til 1990 
(andet femår) udgør gennemsnitlig 34,6 mio tons sten­
kulenheder om året. 
Rent faktisk har de offentlige elværker ikke aftaget samt­
lige de for tidsrummet 1986 til 1990 kontraktligt fastsatte 
mængder. Som et resultat af forhandlingerne mellem 
forbundsregeringen og aftaleparterne er man i 1989 
C) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204 ff. tk. 3, i Rådets forordning nr. 17 (') 
»Jahrhundertvertrag« 
59/04) 
blevet enige om, at elforsyningsselskaberne i løbet af den 
tredje femårs periode alene er forpligtet til at købe 34,4 
mio tons stenkulenheder årligt. 
6. De merudgifter, som de offentlige elværker har af 
at anvende tysk stenkul til elproduktion, opvejes stort set 
af tilskud fra »Ausgleichsfonds zur Sicherung des Stein-
kohleneinsatzes«; for en del af det anvendte inden­
landske stenkul modtager de offentlige elværker dog i 
stedet for tilskuddene adkomstbeviser til erhvervelse af 
kul i tredjelande (i Forbundsrepublikken Tyskland er der 
gennem lovgivning lagt loft over importen af kul fra 
tredjelande). 
7. Den anmeldte aftale mellem kulminerne og de 
offentlige elværker blev ganske vist både fremmet og 
anbefalet af forbundsregeringen, men den blev ikke 
påtvunget parterne og kan derfor ikke anses for at 
udgøre en del af den tyske elforsyningslov eller en anden 
lov eller betragtes som »statslig foranstaltning«. Kommis­
sionen betragter denne aftale som en aftale mellem virk­
somheder, der tager sigte på opdeling af markeder og 
forsyningskilder, og som er omfattet af bestemmelserne i 
EØF-Traktatens artikel 85, stk. 1. 
8. Handelen mellem medlemsstaterne er påvirket, 
fordi anvendelsen af andre former for primærenergi som 
f.eks. fyringsolie, naturgas eller kernekraft er udelukket i 
det omfang, hvori de offentlige elværker er forpligtet til 
at anvende indenlandsk stenkul til elproduktionen; 
derimod synes anvendelse af stenkul fra andre medlems­
stater ikke principielt at være udelukket, hvilket 
bekræftes af den omstændighed, at der anvendes en vis 
mængde stenkul fra Houlliéres du Bassin de Lorraine til 
elproduktion. I øvrigt er samhandelen inden for Fælles­
skabet med stenkul ret betydningsløs. Handelen mellem 
medlemsstaterne er endvidere påvirket, fordi import af 
elektricitet fra andre medlemsstater er udelukket i det 
omfang, hvori de offentlige elværker er forpligtet til at 
anvende indenlandsk stenkul til elproduktionen. 
9. Aftalen mellem VDEW og GVSt synes dog på visse 
betingelser at kunne retfærdiggøre en undtagelse i 
henhold til artikel 85, stk. 3. De nævnte foranstaltninger 
er til fordel for elforbrugerne og befolkningen som 
helhed, da de øger elforsyningssikkerheden og 
Nr. C 159/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 6. 90 
derigennem bidrager til at forbedre elproduktion og 
-fordeling. På den anden side fremgår det ikke utvety­
digt, at de mængder indenlandsk stenkul, som ifølge den 
anmeldte aftale skal anvendes til elproduktion, rent 
faktisk er nødvendige til virkeliggørelse af disse mål og 
retfærdiggør en begrænsning af konkurrencen i dette 
omfang. 
10. Kommissionen agter derfor — også med henblik 
på oprettelsen af et ægte indre marked for energi i 
Fællesskabet — at begrænse en tilladelse for den 
anmeldte aftale til tidsrummet indtil den 31. marts 1991 
og lade denne tilladelse være betinget af, at de offentlige 
elværkers forpligtelse til at aftage indenlandsk stenkul i 
tidsrummet 1. januar 1990 — 31. marts 1991 ikke over­stiger sammenlagt 42 mio tons stenkulenheder; dette 
svarer til de faktiske mængder indenlandsk stenkul, der i 
øjeblikket leveres til de offentlige elværker. 
11. Før Kommissionen træffer en beslutning i henhold 
til artikel 85, stk. 3, angående den ovenfor beskrevne 
aftale, opfordrer den dog alle interesserede parter til 
senest en måned efter offentliggørelsen af denne medde­
lelse at fremsætte deres bemærkninger til disse foranstalt­
ninger under henvisning til »Sag nr. IV/33.151 — 
Jahrhundertvertrag«. Bemærkningerne bedes sendt til: 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, 
Generaldirektoratet for Konkurrence, Direktorat C, 
Rue de la Loi 200, 
B-1049 Bruxelles.