2)

Følgende artikler indsættes: »Artikel 3a Kriterierne for fastlæggelse af mangler, der forhindrer, at forvaltnings- og kontrolsystemerne fungerer effektivt 1. Kommissionen baserer sin vurdering af, om forvaltnings- og kontrolsystemerne fungerer effektivt, på resultaterne af alle foreliggende revisioner foretaget af medlemsstaterne, Kommissionens tjenestegrene og Revisionsretten, resultaterne af de undersøgelser, Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig har foretaget, og alle andre oplysninger om overholdelse af de udpegelseskriterier, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1042/2014 (*1). Kommissionens vurdering omfatter det nationale programs interne kontrolforhold, den ansvarlige myndigheds forvaltning- og kontrolaktiviteter og revisionsmyndighedens revisionsaktiviteter, og den baseres på kontrol af, at de centrale krav, der er anført i tabel 1 i bilaget, overholdes. 2. Kontrollen med, at de centrale krav, der er omhandlet i stk. 1, i henhold til de kategorier, der er opstillet i tabel 2 i bilaget, overholdes, skal anvendes til at vurdere, hvor effektivt den enkelte kompetente myndighed fungerer, og til at drage en samlet konklusion, hvad angår forvaltnings- og kontrolsystemet. Der skal tages hensyn til alle skærpende eller formildende omstændigheder i den overordnede konklusion vedrørende forvaltnings- og kontrolsystemet. 3. Hvis det vurderes, at nogen af de centrale krav 2, 4, 5, 8, 11, 12 eller 14 i tabel 1 i bilaget eller at to eller flere af de øvrige centrale krav i tabellen falder inden for kategori 3 eller 4 i tabel 2 i bilaget, skal det betragtes som en type alvorlig mangel, der forhindrer, at forvaltnings- og kontrolsystemet fungerer effektivt. Artikel 3b Kriterier for anvendelse og fastsættelse af størrelsen af de finansielle korrektioner 1. Kommissionen anvender finansielle korrektioner, når den konstaterer en eller flere individuelle eller systemiske uregelmæssigheder eller en eller flere mangler, der forhindrer, at forvaltnings- og kontrolsystemet fungerer effektivt (»systemmangler«). I denne forordning forstås ved uregelmæssighed enhver overtrædelse af EU-retten eller national ret eller enhver overtrædelse af de nationale regler, som kan tilskrives en eller flere støttemodtageres handling eller en undladelse, som skader eller kan skade Den Europæiske Unions almindelige budget ved afholdelse af en uretmæssig udgift herover. Størrelsen af den finansielle korrektion fastsættes på individuelt basis, når det er muligt, og skal svare nøjagtigt til det udgiftsbeløb, der fejlagtigt blev afholdt over Unionens almindelige budget. Hvis Kommissionen konstaterer uregelmæssigheder i en repræsentativ stikprøve af udgifterne i alle eller en del af et nationalt program, men det ikke er omkostningseffektivt at kontrollere den formelle rigtighed af de øvrige udgifter, kan korrektionen fastsættes ved ekstrapolering af resultaterne af undersøgelsen af stikprøven til resten af den population, den blev udtaget fra. Hvis Kommissionen konstaterer systemiske uregelmæssigheder eller systemmangler, men det ikke er muligt, ikke engang ved ekstrapolering, at kvantificere korrektionen nøjagtigt, anvendes der en fast finansiel korrektion på den anmeldte udgift for den del af systemet, der er påvirket, i overensstemmelse med de vejledende kriterier og satser, der er fastsat i stk. 2 og 3. Der kan også anvendes faste korrektioner i forbindelse med individuelle uregelmæssigheder. 2. Størrelsen af den faste korrektion fastsættes under hensyntagen til følgende faktorer: a) hvor alvorlig uregelmæssigheden eller systemmanglen er i forhold til det samlede system eller en del af det eller de typer udgifter, der er anmeldt b) hvor stor risikoen for tab for Unionens budget er som følge af uregelmæssigheden eller systemmanglen c) hvor stor risikoen for svig i forbindelse med udgifterne er som følge af uregelmæssigheden eller systemmanglen d) alle skærpende eller formildende omstændigheder. 3. Korrektionens størrelse fastsættes som følger: a) Hvis uregelmæssigheden eller uregelmæssighederne eller systemmanglen eller systemmanglerne er så grundlæggende, hyppig(e) eller omfattende, at den/de udgør en fuldstændig fejlfunktion ved systemet, der rejser tvivl om lovligheden og den formelle rigtighed af alle de pågældende udgifter, anvendes en fast sats på 100 %. b) Hvis uregelmæssigheden eller uregelmæssighederne eller systemmanglen eller systemmanglerne er så grundlæggende, hyppig(e) eller omfattende, at den/de udgør en meget alvorlig fejl ved systemet, der rejser tvivl om lovligheden og den formelle rigtighed af en meget stor andel af de pågældende udgifter, anvendes en fast sats på 25 %. c) Hvis uregelmæssigheden eller uregelmæssighederne eller systemmanglen eller systemmanglerne skyldes, at systemet fungerer delvist, dårligt eller uregelmæssigt, således at der rejses tvivl om lovligheden og den formelle rigtighed af en stor andel af de pågældende udgifter, anvendes en fast sats på 10 %. d) Hvis uregelmæssigheden eller uregelmæssighederne eller systemmanglen eller systemmanglerne skyldes, at systemet fungerer inkonsekvent, således at der rejses tvivl om lovligheden og den formelle rigtighed af en væsentlig andel af de pågældende udgifter, anvendes en fast sats på 5 %. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet kan satsen reduceres til 2 %, hvis arten og alvorlighedsgraden af uregelmæssigheden eller systemmanglen ikke anses for at begrunde en korrektionssats på 5 %. 4. Hvis den eller de samme uregelmæssigheder eller mangler konstateres igen i det efterfølgende regnskabsår, fordi de kompetente myndigheder ikke har truffet passende korrigerende foranstaltninger efter anvendelsen af en finansiel korrektion i et regnskabsår, kan den faste korrektionssats som følge af den eller de vedvarende uregelmæssigheder eller mangler øges til et niveau, der ikke overstiger den nærmeste højere sats, der er fastsat i stk. 3. (*1) Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1042/2014 af 25. juli 2014 om supplerende bestemmelser til forordning (EU) nr. 514/2014 med hensyn til udpegelsen af de ansvarlige myndigheder og disses forvaltnings- og kontrolopgaver og med hensyn til revisionsmyndighedernes status og forpligtelser (EUT L 289 af 3.10.2014, s. 3).«"