*****

KOMMISSIONENS UDTALELSE

af 17. maj 1989

til Kongeriget Nederlandenes regering om et forslag til lov om godstransport og personbefordring ad indre vandveje

(Kun den nederlandske udgave er autentisk)

(89/347/EOEF)

I overensstemmelse med artikel 1 i Raadets beslutning af 21. marts 1962 om indfoerelse af en fremgangsmaade til forudgaaende undersoegelse og forhandling om visse administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som medlemsstaterne paataenker at udstede paa transportomraadet (1), aendret ved beslutning 73/402/EOEF (2), har den nederlandske regering ved skrivelse af 18. januar 1989 givet Kommissionen meddelelse om et lovforslag om godstransport og personbefordring ad indre vandveje.

Den nederlandske regerings skrivelse blev modtaget af Kommissionen den 25. januar 1989, og den nederlandske regering har ligeledes, i overensstemmelse med artikel 1 i beslutningen af 21. marts 1962 underrettet de oevrige medlemsstater om det paagaeldende lovforslag. I medfoer af artikel 2, stk. 4, i samme beslutning er den frist paa to maaneder, inden for hvilken Kommissionen skal afgive udtalelse, med den nederlanske regerings samtykke blevet forlaenget til 25. april 1989.

Efter anmodning fra Kommissionen blev der den 2. marts 1989 i Bruxelles afholdt et orienterende moede med deltagelse af repraesentanter for den nederlandske regering.

I henhold til artikel 2 i beslutning af 21. marts 1962 afgiver Kommissionen hermed foelgende udtalelse:

1. Kommissionen konstaterer, at lovforslaget vedroerer godstransport og personbefordring ad indre vandveje, saavel for fremmed som for egen regning, og at det navnlig beroerer foelgende omraader under den nederlandske vandvejstransportpolitik: bestemmelserne vedroerende kapacitet, skibes adgang til at udfoere transport ad indre vandveje i Nederlandene, adgang til udoevelse af transportvirksomhed ad indre vandveje, forskellige nationale transportkategorier for fremmed regning, transport med tankskibe samt skibenes indregistrering.

Lovforslaget har form af en rammelov, eftersom der for en del af de omraader, som skal reguleres, paa et senere tidspunkt skal vedtages gennemfoerelsesforanstaltninger i form af bekendtgoerelser (algemene maatregelen van bestuur). Kommissionen agter at afgive udtalelse om samtlige de bestemmelser, som skal regulere de omraader, lovforslaget vedroerer, naar den har faaet underretning om de vaesentligste af de foranstaltninger, som skal vedtages i form af bekendtgoerelser.

2. Gennem bestemmelserne om, hvilke skibe der kan udfoere godstransport og personbefordring ad indre vandveje i Nederlandene, indfoeres der i den nederlandske lovgivning en raekke foranstaltninger, der er noedvendige for gennemfoerelsen af Raadets forordning (EOEF) nr. 2919/85 af 17. oktober 1985 om fastsaettelse af betingelserne for adgang til den ordning, der i henhold til den reviderede konvention om sejlads paa Rhinen er forbeholdt skibe, der hoerer til i Rhin-skibsfarten (3). Gennem disse bestemmelser indfoeres det i Nederlandene, at skibe, der sejler paa Rhinen, skal medfoere et dokument, hvori det attesteres, at skibet hoerer til i Rhin-skibsfarten, hvilket er i overensstemmelse med ovennaevnte forordning.

Kravet om at et skib, uanset hvilket flag det sejler under, skal medfoere et saadant dokument, kommer i henhold til lovforslaget til at gaelde transport ad samtlige indre vandveje i Nederlandene. Med hensyn til dette kan Kommissionen bemaerke, at et krav om, at den nederlandske minister skal godkende det dokument, hvori det attesteres, at et skib hoerer til i Rhin-skibsfarten, er i modstrid med artikel 1 i forordning (EOEF) nr. 2919/85, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, i bilagets »forordning om gennemfoerelse«. Den nederlandske regering opfordres derfor til at aendre den paagaeldende bestemmelse i lovforslaget, saaledes at man undlader at kraeve godkendelse af attester, der er udstedt af de oevrige medlemsstater.

3. Kommissionen noterer sig, at lovforslaget samtidig tager sigte paa, at bestemmelserne i Raadets direktiv 87/540/EOEF af 9. november 1987 om adgang til udoevelse af transportvirksomhed inden for godstransport ad indre vandveje i indenlandsk og international transport og om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette erhverv (4) gennemfoeres i nederlandsk lovgivning. Det boer bemaerkes, at den nederlandske regering i henhold til direktivets artikel 11 skulle have ivaerksat foranstaltningerne til gennemfoerelse af direktivet senest den 30. juni 1988, hvilket vil sige, at den siden denne dato altsaa ikke har opfyldt de forpligtelser, som paahviler den i henhold til denne retsakt. Med hensyn til indholdet af de foreslaaede

bestemmelser om adgang til transporterhvervet kan Kommissionen fastslaa, at ministeren i henhold til artikel 15 i lovforslaget vil faa befoejelser til, i de tilfaelde, der er omhandlet i en bekendtgoerelse, efter anmodning at afvige fra kravet om faglig dygtighed. For at undgaa misforstaaelser boer den nederlandske regering aendre ordlyden af artikel 15, saaledes at det klart kommer til at fremgaa, at denne afvigelse kun kan foretages i det saerlige tilfaelde, der er naevnt i direktivets artikel 4, stk. 2, eftersom direktivet ikke giver mulighed for at afvige fra bestemmelserne om faglig dygtighed i andre tilfaelde.

4. Den saerlige tilladelse, der er omhandlet i lovforslagets artikel 21, og som er en forudsaetning for, at en transportvirksomhed kan udfoere transport ad indre vandveje i Nederlandene, foerer til en aendring af den eksisterende situation, eftersom denne tilladelse ligeledes kraeves i forbindelse med transittransport og transport ad de saakaldte nord-syd trafikforbindelser, uanset hvilket flag et skib sejler under. Ifoelge de nederlandske regeringsrepraesentanters udsagn under det orienterende moede den 2. marts 1989 er den eneste forudsaetning for, at en saadan tilladelse kan udstedes, at den paagaeldende person er i besiddelse af den attest vedroerende faglig dygtighed, som giver vedkommende ret til at udoeve transportvirksomhed, samt er indehaver af det dokument, hvori det attesteres, at skibet hoerer til i Rhin-skibsfarten. Artikel 21 i lovforslaget boer udformes saaledes, at det klart fremgaar, at disse betingelser udelukkende er af kvalitativ art.

Endvidere er kravet om, at ministeren skal godkende det dokument, der er udstedt af myndighederne i en anden medlemsstat, i modstrid med faellesskabslovgivningen. Saa ogsaa paa dette punkt boer ordlyden af artikel 21 aendres.

5. Det fastsaettes i lovforslaget, at der i det paagaeldende dokument skal anfoeres, om der er tale om indenlandske specialtransporter eller indenlandske lejlighedsvise normaltransporter. Kommissionen anmoder hermed den nederlandske regering om at paase, at transportvirksomheder fra andre medlemsstater, der oensker at udfoere saadanne transporter, i dokumentet kan faa anfoert - paa grundlag af de dokumenter, der er udstedt af myndighederne i det land, hvor de er hjemmehoerende - hvilken transportform der er tale om, paa de samme betingelser, som gaelder for de nederlandske transportvirksomheder.

6.1. Bestemmelserne vedroerende fragtfordelingsordningen, der skal gaelde for indenlandske lejlighedsvise normaltransporter, indebaerer ikke aendringer af den nuvaerende situation. Fragtfordelingsordningen tilrettelaegges og forvaltes af de offentlige myndigheder, og den omfatter transportvirksomheder fra samtlige medlemsstater, uden forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet.

Kommissionen henleder imidlertid den nederlandske regerings opmaerksomhed paa, at fragtfordelingsordningen indebaerer visse problemer i forbindelse med artikel 3, litra f), og artikel 5, andet led, i EOEF-Traktaten.

Af artikel 42 i lovforslaget fremgaar det, at den nederlandske regering har mulighed for at overlade tilrettelaeggelsen og forvaltningen af fragtfordelingsordningen til en privatretlig juridisk person.

Kommissionen oensker at understrege, at denne mulighed for at overlade tilrettelaeggelsen af fragtfordelingsordningen til en privatretlig juridisk person er i klar modstrid med EOEF-Traktatens artikel 3, litra f), og artikel 5, andet led, sammenholdt med bestemmelserne i Traktatens artikel 85.

6.2. Angaaende reglerne for fastansaettelse af tariffer og befragtningsbetingelserne ved udoevelse af transport »efter tur«, henleder Kommissionen den nederlandske regerings opmaerksomhed paa, at fastansaettelse af tariffer, der i forvejen er aftalt mellem befragternes og transportvirksomhedernes faglige organisationer, ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne i EOEF-Traktatens artikel 3, litra f), og artikel 5, andet led, sammenholdt med bestemmelserne i Traktatens artikel 85.

7. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater om denne udtalelse.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 17. maj 1989.

Paa Kommissionens vegne

Karel VAN MIERT

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 23 af 3. 4. 1962, s. 720/62.

(2) EFT nr. L 347 af 17. 12. 1973, s. 48.

(3) EFT nr. L 280 af 22. 10. 1985, s. 4.

(4) EFT nr. L 322 af 12. 11. 1987, s. 20.