Kommissionens forordning (EF) nr. 1165/2003

af 30. juni 2003

om fastsættelse af eksportrestitutionerne inden for oksekødssektoren

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød(1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2345/2001(2), særlig artikel 33, stk. 12, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I henhold til artikel 33 i forordning (EF) nr. 1254/1999 kan forskellen mellem verdensmarkedspriserne og priserne inden for Fællesskabet for de produkter, som er nævnt i artikel 1 i forordningen, udlignes ved en eksportrestitution.

(2) Betingelserne for ydelse af særlige eksportrestitutioner for visse former for oksekød og visse former for konserves blev fastsat ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 32/82(3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 744/2000(4), (EØF) nr. 1964/82(5), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2772/2000(6), og (EØF) nr. 2388/84(7), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3661/92(8), (EØF) nr. 2973/79(9), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3434/87(10), og (EF) nr. 2051/96(11), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2333/96(12).

(3) Anvendelsen af disse regler og kriterier på den forventede markedssituation inden for oksekødssektoren fører til fastsættelse af restitutionen som nedenfor angivet.

(4) Med henblik på at forenkle bestemmelserne bør der for levende dyr ikke mere ydes eksportrestitutioner for kategorier med ubetydelig samhandel med tredjelande. I betragtning af de generelle bekymringer omkring dyrs velfærd bør eksportrestitutioner for levende dyr til slagtning begrænses mest muligt. Eksportrestitutioner for sådanne dyr bør derfor kun ydes for tredjelande, der af kulturelle og/eller religiøse grunde traditionelt importerer store mængder dyr til slagtning internt. Hvad levende avlsdyr angår, bør eksportrestitutioner for racerene avlsdyr begrænses til kvier og køer på højst 30 måneder, for at undgå misbrug.

(5) Der bør ydes restitutioner ved eksport til visse bestemmelseslande for visse former for fersk eller kølet kød, der er nævnt i bilaget under KN-kode 0201, for visse former for frosset kød, der er nævnt i bilaget under KN-kode 0202, og for visse former for kød eller slagteaffald, der er nævnt i bilaget under KN-kode 0206, samt for visse andre produkter, tilberedte eller konserverede, med indhold af kød eller slagteaffald, der er nævnt i bilaget under KN-kode 1602 50 10.

(6) For udbenet, saltet og tørret oksekød er der traditionelle handelsforbindelser med Schweiz. I det omfang, det er nødvendigt at opretholde denne handel, bør restitutionen fastsættes til et beløb, som dækker forskellen mellem priserne på det schweiziske marked og medlemsstaternes eksportpriser.

(7) For visse andre stykker og konserves af kød eller slagteaffald, der er nævnt i bilaget under KN-kode 1602 50 31 til 1602 50 80, kan Fællesskabets deltagelse i den internationale handel opretholdes ved ydelse af en restitution, hvis beløb beregnes under hensyn til den restitution, som hidtil er blevet ydet til eksportører.

(8) For de øvrige produkter inden for oksekødssektoren bør der på grund af Fællesskabets ringe deltagelse i verdenshandelen ikke fastsættes en restitution.

(9) Nomenklaturen over eksportrestitutioner for landbrugsprodukter blev fastsat ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 3846/87(13), senest ændret ved forordning (EF) nr. 118/2003(14).

(10) For at forenkle eksportformaliteterne for de erhvervsdrivende bør restitutionsbeløbene for alle former for frosset oksekød tilpasses de beløb, der ydes for fersk eller kølet kød, bortset fra kød fra voksne handyr.

(11) For at forbedre kontrollen med produkter under KN-kode 1602 50 bør det fastsættes, at der for disse produkter kun kan ydes restitution ved fremstilling i forbindelse med den ordning, der er omhandlet i artikel 4 i Rådets forordning (EØF) nr. 565/80 af 4. marts 1980 om forudbetaling af eksportrestitutioner for landbrugsprodukter(15), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 444/2003(16).

(12) Restitution bør kun ydes for produkter, der frit kan forsendes inden for Fællesskabet. For at være restitutionsberettigede bør produkterne derfor være forsynet med den sundhedsmærkning, der er fastsat i henholdsvis Rådets direktiv 64/433/EØF(17), senest ændret ved direktiv 95/23/EF(18), 94/65/EF(19) og 77/99/EØF(20), senest ændret ved direktiv 97/76/EF(21).

(13) Efter artikel 6, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1964/82 nedsættes den særlige restitution, hvis den mængde udbenet kød, der skal eksporteres, udgør mindre end 95 %, men ikke under 85 %, af de udbenede stykkers samlede vægt.

(14) De forhandlinger om vedtagelse af yderligere indrømmelser, der føres i forbindelse med Europaaftalerne mellem Det Europæiske Fællesskab og de associerede lande i Central- og Østeuropa, har navnlig til formål at liberalisere handelen med produkter, der er omfattet af den fælles markedsordning for oksekød. I denne forbindelse blev det besluttet at afskaffe eksportrestitutionerne for produkter til eksport til Estland, Litauen, Letland, Ungarn, Rumænien og Slovakiet. Disse lande bør derfor fjernes fra fortegnelsen over de bestemmelsessteder, for hvilke der ydes restitution, og det bør fastsættes, at afskaffelsen af restitutionerne for disse lande ikke må føre til, at der indføres differentierede restitutioner for eksport til andre lande.

(15) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Oksekød -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Fortegnelsen over de produkter, ved hvis udførsel den i artikel 33 i forordning (EF) nr. 1254/1999 omhandlede eksportrestitution ydes, samt restitutionsbeløbene og destinationerne fastsættes som angivet i bilaget til nærværende forordning.

2. Produkterne skal opfylde de krav om sundhedsmærkning, der fastsættes i:

- bilag I, kapitel XI, til direktiv 64/433/EØF

- bilag I, kapitel VI, til direktiv 94/65/EF

- bilag B, kapitel VI, til direktiv 77/99/EØF.

Artikel 2

I det tilfælde, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, tredje afsnit, i forordning (EØF) nr. 1964/82, nedsættes restitutionssatsen for produkter henhørende under produktkode 0201 30 00 91/00 med 14,00 EUR/100 kg.

Artikel 3

Den manglende fastsættelse af en eksportrestitution for Estland, Litauen, Letland, Ungarn, Rumænien og Slovakiet betragtes ikke som en differentieret restitution.

Artikel 4

Denne forordning træder i kraft den 7. juli 2003.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 30. juni 2003.

På Kommissionens vegne

Franz Fischler

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 160 af 26.6.1999, s. 21.

(2) EFT L 315 af 1.12.2001, s. 29.

(3) EFT L 4 af 8.1.1982, s. 11.

(4) EFT L 89 af 11.4.2000, s. 3.

(5) EFT L 212 af 21.7.1982, s. 48.

(6) EFT L 321 af 19.12.2000, s. 35.

(7) EFT L 221 af 18.8.1984, s. 28.

(8) EFT L 370 af 19.12.1992, s. 16.

(9) EFT L 336 af 29.12.1979, s. 44.

(10) EFT L 327 af 18.11.1987, s. 7.

(11) EFT L 274 af 26.10.1996, s. 18.

(12) EFT L 317 af 6.12.1996, s. 13.

(13) EFT 121 af 29.7.1964, s. 2012/64.

(14) EFT L 243 af 11.10.1995, s. 7.

(15) EFT L 368 af 31.12.1994, s. 10.

(16) EFT L 26 af 31.1.1977, s. 85.

(17) EFT L 10 af 16.11.1998, s. 25.

(18) EFT L 336 af 29.12.1979, s. 44.

(19) EFT L 327 af 18.11.1987, s. 7.

(20) EFT L 274 af 26.10.1996, s. 18.

(21) EFT L 317 af 6.12.1996, s. 13.

BILAG

til Kommissionens forordning af 30. juni 2003 om fastsættelse af eksportrestitutionerne inden for oksekødssektoren

>TABELPOSITION>

NB:

Produktkoderne samt koderne for bestemmelsessteder i serie "A" er fastsat i Kommissionens ændrede forordning (EØF) nr. 3846/87 (EFT L 366 af 24.12.1987, s. 1).

De numeriske koder for bestemmelsessteder er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 1779/2002 (EFT L 269 af 5.10.2002, s. 6).

De øvrige bestemmelsessteder er fastsat som følger:

B00: alle bestemmelsessteder (tredjelande, andre territorier, proviantering og bestemmelsessteder, der sidestilles med udførsel fra Fællesskabet), undtagen Estland, Litauen, Letland og Ungarn, Rumænien og Slovakiet.

B02: B08, B09

B03: Ceuta, Melilla, Island, Norge, Færøerne, Andorra, Gibraltar, Vatikanstaten, Polen, Tjekkiet, Bulgarien, Albanien, Slovenien, Kroatien, Bosnien-Hercegovina, Serbien-Motenegro, Makedonien, kommunerne Livigno og Campione d'Italia, Helgoland, Grønland, Cypern, proviantering og bunkring (bestemmelsessteder som omhandlet i artikel 36 og 45 og eventuelt i artikel 44 i Kommissionens ændrede forordning (EF) nr. 800/1999 (EFT L 102 af 17.4.1999, s. 11)

B08: Malta, Tyrkiet, Ukraine, Belarus, Moldova, Rusland, Georgien, Armenien, Aserbajdsjan, Kasakhstan, Turkmenistan, Usbekistan, Tadsjikistan, Kirgisistan, Marokko, Algeriet, Tunesien, Libyen, Egypten, Libanon, Syrien, Irak, Iran, Israel, Vestbredden/Gazastriben, Jordan, Saudi-Arabien, Kuwait, Bahrain, Qatar, De Forenede Arabiske Emirater, Oman, Yemen, Pakistan, Sri Lanka, Myanmar (Burma), Thailand, Vietnam, Indonesien, Filippinerne, Kina, Nordkorea, Hongkong

B09: Sudan, Mauretanien, Mali, Burkina Faso, Niger, Tchad, Kap Verde, Senegal, Gambia, Guinea-Bissau, Guinea, Sierra Leone, Liberia, Côte d'Ivoire, Ghana, Togo, Benin, Nigeria, Cameroun, Den Centralafrikanske Republik, Ækvatorialguinea, São Tomé og Príncipe, Gabon, Republikken Congo, Den Demokratiske Republik Congo, Rwanda, Burundi, Saint Helena og tilhørende områder, Angola, Etiopien, Eritrea, Djibouti, Somalia, Uganda, Tanzania, Seychellerne og tilhørende områder, britiske områder i Det Indiske Ocean, Mozambique, Mauritius, Comorerne, Mayotte, Zambia, Malawi, Sydafrika, Lesotho

B11: Libanon og Egypten.