Memorandum fra EKSF's Raadgivende Udvalg om EKSF-Traktatens fremtid

(90/C 302/03)

(vedtaget paa det 287. moede den 12. november 1990 med 49 stemmer for, 1 stemme imod og hvor 11 afholdt sig fra at stemme)

I

1. Paa det 287. moede den 12. november 1990 afgav EKSF's Raadgivende Udvalg udtalelse om Kommissionens arbejdsdokument om EKSF-Traktatens fremtid. I dette dokument peges paa tre muligheder:

- viderefoerelse efter aar 2002 af de saerlige regler for kul- og staalsektoren uden at foregribe, hvilken retlig form denne forlaengelse af gyldigheden skal have

-ophaevelse af EKSF-Traktaten foer 2002 med mulighed for at overfoere en raekke bestemmelser fra denne Traktat til den fremtidige EOEF-Traktat

-viderefoerelse af EKSF-Traktaten indtil dens udloeb i aar 2002, saaledes at visse af bestemmelserne skal kunne tilpasses efter den politiske og oekonomiske situation.

Udvalget har noeje droeftet disse forskellige muligheder efter at have faaet yderligere oplysninger fra Kommissionens repraesentanter.

2. Det Raadgivende Udvalg henstiller, at grundelementerne i EKSF-Traktaten bevares ud fra foelgende betragtninger:

-EKSF-Traktaten har spillet en vigtig rolle i den europaeiske enhedsproces. Den er et eksempel til efterfoelgelse i forbindelse med gennemfoerelsen af det indre marked, skabelse af gennemsigtighed i industriens aktiviteter, virksomhedernes og arbejdsmarkedets organisationers deltagelse i de politiske beslutninger vedroerende disse industrier. Desuden giver Traktaten Kommissionen saerlige befoejelser, som indebaerer, at denne kan yde et effektivt bidrag til opbygningen af et integreret Europa.

-Jern- og staalindustrien frembyder saerlige forhold, idet dens udvikling haenger noeje sammen med den regionale og sociale politik. Hertil kommer, at den er konfronteret med store problemer af mere specifik karakter, isaer for kulindustriens vedkommende paa grund af meget uensartede produktionsomkostninger, udvidelsen af det oesteuropaeiske marked og kulindustriens integrering i energipolitikken. Derfor er det noedvendigt og rimeligt at bevare en ramme, som tilgodeser disse oekonomiske og sociale problemer. EOEF-Traktaten aabner ikke mulighed for i sin nuvaerende form at loese disse problemer.

II

1. Man boer dog ikke se bort fra, at den politiske og oekonomiske situation, som jern- og staalindustrien befinder sig i, har aendret sig siden undertegnelsen af EKSF-Traktaten. De omstaendighed, at denne traktat er saa fleksibel og de befoejelser, som Kommissionen i medfoer af bestemmelserne heri raader over, goer det muligt at anvende disse bestemmelser paa en maade, der tilgodeser den nye situation.

2. Dette medfoerer ikke, at EKSF-budgettet skal afskaffes. Budgettet er saaledes en vaesentligt forudsaetning for finansieringen af foelgende omraader:

-socialpolitikken som fastsat i artikel 55 (social forskning) og artikel 56 (omstilling, uddannelse og social mobilitet)

-laan til investeringer: disse laan skal fortsat ydes uden nogen form for forskelsbehandling, navnlig inden for omraaderne miljoebeskyttelse, teknologisk forskning, energiprogrammer, fremme af anvendelsen af staal og sikkerhed i raastofforsyningen

-ordningen vedroerende stoette til forskning og udvikling.

3. En af de vigtigste bestemmelser, som skal tilpasses, er bestemmelsen vedroerende afgifter. Dette spoergsmaal skal holdes helt adskilt fra selve eksistensen af EKSF-budgettet. Denne afgift er med sin nuvaerende sats ikke laengere berettiget og skal gradvist reduceres. Denne reduktion er berettiget, eftersom der eksisterer betydelige reserver, som skal anvendes til fordel for jern- og staalindustrien, kulindustrien og arbejdstagere i disse industrier. Hvis EKSF-Traktaten bringes til ophoer i aar 2002, er det vigtigt, at de samlede EKSF-reserver kun anvendes i jern- og staalindustrien samt kulindustrien. 4. Bestemmelser vedroerende priser

Disse bestemmelser boer tilpasses med henblik paa at opnaa stoerre fleksibilitet og faa formindsket bureaukratiet, samtidig med at de skal sikre, at der bevares en tilstraekkeligt gennemskuelighed og klarhed saavel for producenterne som for brugerne.

5. Karteller og koncentrationer

Det Raadgivende Udvalg henstiller, at der anvendes klare, sammenhaengende og gennemskuelige regler paa alle jern- og staalprodukter (EKSF-produkter og ikke-EKSF-produkter) samt kul og koks. Udvalget stoetter Kommissionens myndighed inden for omraadet karteller og koncentrationer.

6. Handelspolitik

Kommissionens aktuelle rolle i forbindelse med international handel med kul og staal boer opretholdes. Dette er dog under forudsaetning af, at Kommissionen anvender GATT-instrumenterne, navnlig anti-dumping- og anti-subventionslovgivningen paa en effektiv og konsekvent maade for at forhindre illoyal handelspraksis. Endvidere boer der for at naa frem til loyal konkurrence inden for handelen med staal, indgaas en multilateral international aftale.

For kuls vedkommende, og indtil der er fastlagt en faelles energipolitik, boer den nuvaerende ordning bevares.

III

I EKSF-Traktaten findes der ogsaa bestemmelser, som boer bibeholdes uden aendringer.

1. Forbud mod stoette

Forbuddet, som er omhandlet i artikel 4, litra c), skal opretholdes. Det vil vaere hensigtsmaessigt at anvende dette forbud sideloebende med stoettereglerne, hvis gyldighed skal forlaenges.

For kuls vedkommende skal der ligeledes for fremtiden aabnes mulighed for at tillade specifik stoette af hensyn til forsyningssikkerheden paa laengere sigt samt for at tilgodese sociale og regionale forhold.

2.Informationsordningen (artikel 46, 47 og 48)

- Overvaagning: Den loebende overvaagning af markedsudviklingen, som Kommissionen er forpligtet til at gennemfoere i samarbejde med producenterne og deres organisationer i henhold til artikel 46, kraever, at der foretages en hurtig indsamling af statistiske oplysninger, navnlig vedroerende produktion og levering. Kommissionen raader over et saadant statistik instrument. Det boer bevares.

-Prognoser: Den nuvaerende ordning med offentliggoerelse af prognoser giver alle beroerte parter et vigtigt hjaelpemiddel til at afstikke retningslinjerne for deres aktiviteter og giver dem mulighed for hurtigt at tilpasse sig en aendring af markedsforholdene.

Den loebende undersoegelse af markedsudviklingen og offentliggoerelsen af prognoser er to ting, som er taet forbundet i Traktaten.

Eftersom udviklingen for hvert enkelt produkt kan vaere helt forskellig, naar det drejer sig om efterspoergsel, priser, import og eksport, er prognoser udelukkende baseret paa raastaal ikke tilstraekkelige til vurdering af situationen. Desuden ville Kommissionen, saafremt den kun baserer sine foranstaltninger paa saadanne prognoser, ikke opfylde sin traktatmaessige forpligtelse til at angive retningslinjer til alle beroerte parter med hensyn til disses virksomhed.

3.Oplysninger om investeringsprojekter

Gennemskuelighed med hensyn til nye investeringer, navnlig Kommissionens aarsrapport vedroerende EKSF-investeringer, hjaelper virksomhederne til at traeffe beslutninger om investeringer og til at undgaa overskydende kapacitet. Dette instrument kan ogsaa vaere meget nyttigt til at identificere og foregribe nye former for statsstoette til investeringer. Det Raadgivende Udvalg vaerdsaetter, at Kommissionen anerkender dets vigtige rolle i EKSF's forskellige udviklingsfaser. Udvalget udtrykker oenske om, at Kommissionen fortsat vil inddrage det i Faellesskabets jern- og staal- samt kulpolitik og i alle overvejelser om Traktatens fremtid.

KONKLUSION

Det Raadgivende Udvalg mener, at:

1. Traktaten, der har en loebetid paa 50 aar (artikel 97 i EKSF-Traktaten), skal bevares som saerskilt juridisk instrument indtil aar 2002.

2.Det kan imidlertid overvejes at tilpasse visse bestemmelser i EKSF-Traktaten til den aktuelle politiske og oekonomiske situation i overensstemmelse med proceduren i EKSF-Traktatens artikel 95.

3.Det er vigtigt, at en raekke af de bestemmelser i Traktaten (jf. ovenfor), som har vist sig at vaere nyttige og effektive for jern- og staalindustrien, kulindustrien og arbejdstagerne i disse industrier, bibeholdes uden aendringer.

4.EKSF-budgettet skal bevares. Budgetmidlerne skal i stigende omfang tilvejebringes fra EKSF-reserverne, og samtidig skal afgiften gradvist reduceres.