ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(2)

Nye ECAI’er blev registreret eller certificeret efter offentliggørelsen af EBA's afgørelse 2016/C 266/05, for hvilket det også er nødvendigt at foretage den vurdering, der er omhandlet i artikel 138 i forordning (EU) nr. 575/2013. Endvidere begyndte et ECAI, der allerede var registreret på tidspunktet for udstedelsen af afgørelse 2016/C 266/05, at udstede uopfordrede vurderinger efter vedtagelsen af den pågældende afgørelse om uopfordrede vurderinger. Endelig blev CRA-registreringen af Feri EuroRating Services AG ECAI efter offentliggørelsen af afgørelse 2016/C 266/05 trukket tilbage, da den ikke længere opfylder definitionen af ECAI (4) som omhandlet i artikel 4, stk. 1, nr. 98, i forordning (EU) nr. 575/2013. Som følge af ovennævnte udvikling er det nødvendigt at foretage den vurdering, der er omhandlet i artikel 138 i forordning (EU) nr. 575/2013, også for de nyregistrerede eller certificerede ECAI’er og for den ene ECAI, der for nylig tilbød uopfordrede kreditvurderinger, og at fjerne henvisninger til det organ, der ikke længere opfylder definitionen for et ECAI siden udstedelsen af afgørelse 2016/C 266/05.
(1)

Rådet vedtog den 12. juli 2016 afgørelse (EU) 2016/1171 (3), som vedrører den holdning, der skal indtages på EU's vegne i Det Blandede EØS-Udvalg om ændringer af bilag IX (Finansielle tjenesteydelser) til EØS-aftalen. Den 30. september 2016 vedtog Det Blandede EØS-Udvalg Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 198/2016 (4) om ændring af de EØS-deltagende EFTA-staters (Den Europæiske Frihandelssammenslutning) status og deltagelse i Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis (ESRB) arbejde. Repræsentanter for de relevante myndigheder i Norge, Island og Liechtenstein kan deltage i arbejdet i ESRB's Almindelige Råd uden stemmeret og i arbejdet i Det Rådgivende Tekniske Udvalg. De nationale centralbankchefer i disse EFTA-stater og, for så vidt angår Liechtenstein, en højtstående repræsentant for finansministeriet, samt en højtstående repræsentant for den kompetente nationale tilsynsmyndighed i hver enkelt af disse EFTA-stater og et medlem af kollegiet af EFTA-Tilsynsmyndigheden, når det er relevant for dens opgaver, er medlemmer af Det Almindelige Råd uden stemmeret. Repræsentanter for disse EFTA-staters nationale centralbanker og, for så vidt angår Liechtenstein, en repræsentant for finansministeriet, samt en repræsentant for den kompetente nationale tilsynsmyndighed i hver enkelt af disse EFTA-stater kan deltage i Det Rådgivende Tekniske Udvalgs møder. Repræsentanterne for de relevante myndigheder i disse EFTA-stater må ikke deltage i ESRB's arbejde i tilfælde, hvor situationen i individuelle finansielle institutioner i EU eller situationen i individuelle EU-medlemsstater kan blive drøftet.
(1)

Den 1. juni 2015 vedtog Det Almindelige Råd for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2015/1 (3), i henhold til hvilken Barbara Eggl blev udnævnt som databeskyttelsesansvarlig (Data Protection Officer, DPO) for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) indtil 31. maj 2017.
7.

Hvis der ikke findes kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i de berørte medlemsstater, med filialer beliggende i Belgien, eller som har direkte detaileksponeringer med sikkerhed i fast ejendom til beboelse beliggende i Belgien, der anvender IRB-metoden, og som har eksponeringer på 2 milliarder EUR eller derover over for det belgiske boligmarked, kan de relevante myndigheder i de pågældende medlemsstater i henhold til afsnit 2.2.1 i henstilling ESRB/2015/2 beslutte ikke at modsvare den belgiske foranstaltning. I så fald bør de relevante myndigheder overvåge væsentligheden af eksponeringerne, og de anbefales at modsvare den belgiske foranstaltning, hvis et IRB kreditinstitut overskrider tærsklen på 2 milliarder EUR.
(6)

Den 28. maj 2017 udløb den belgiske foranstaltning for eksponeringer over for realkreditlån, som blev indført i henhold til artikel 458, stk. 8, i forordning (EU) nr. 575/2013, og som blev opstillet på listen over makroprudentielle foranstaltninger, der bør modsvares i henhold Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2016/3 (7). Nationale Bank van België/Banque nationale de Belgique meddelte den 21. november 2017, at den havde til hensigt at indføre en ny national makroprudentiel foranstaltning rettet mod eksponeringer over for realkreditlån i henhold til proceduren i artikel 458 i forordning (EU) nr. 575/2013.
DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RISICIS AFGØRELSE

af 30. juli 2019

om udnævnelse af den databeskyttelsesansvarlige for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB/2019/17)

(2019/C 344/03)

DET ALMINDELIGE RÅD FOR DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RISICI HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1092/2010 af 24. november 2010 om makrotilsyn på EU-plan med det finansielle system og om oprettelse af et europæisk udvalg for systemiske risici (1).

Under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 af 23. oktober 2018 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af forordning (EF) nr. 45/2001 og afgørelse nr. 1247/2002/EF (2), særlig artikel 43,

under henvisning til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2012/1 af 13. juli 2012 om gennemførelsesbestemmelser om databeskyttelse i Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici, særlig artikel 3 (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Den 31. august 2018 vedtog Det Almindelige Råd for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2018/6 (4), i henhold til hvilken Barbara Eggl blev udnævnt som databeskyttelsesansvarlig (Data Protection Officer, DPO) for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) for en anden embedsperiode indtil 14. maj 2020.

(2) Efter anmodning fra Barbara Eggl ophører hendes anden embedsperiode 31. juli 2019. Udnævnelsen af hendes efterfølger som databeskyttelsesansvarlig for ESRB fra den 1. august 2019 er derfor nødvendig.

(3) I overensstemmelse med artikel 43, stk. 2, i forordning (EU) 2018/1725 er Den Europæiske Centralbanks (ECB) databeskyttelsesansvarlige i øjeblikket også databeskyttelsesansvarlig for ESRB.

(4) Den 19. marts 2019 udnævnte ECB’s direktion Evanthia Chatziliasi til at efterfølge Barbara Eggl som databeskyttelsesansvarlig for ECB for en periode på fem år fra 1. august 2019 —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1 Udnævnelse af den databeskyttelsesansvarlige for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici Evanthia Chatziliasi udnævnes som databeskyttelsesansvarlig (Data Protection Officer, DPO) for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici med virkning fra 1. august 2019 til 31. juli 2024 i sin egenskab af medarbejder ved og databeskyttelsesansvarlig for Den Europæiske Centralbank.

Artikel 2 Ikrafttrædelse Denne afgørelse træder i kraft den 31. juli 2019.

Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 30. juli 2019. Leder af ESRB's sekretariat Francesco MAZZAFERRO på vegne af ESRB's Almindelige Råd

(1) EUT L 331 af 15.12.2010, s. 1.

(2) EUT L 295 af 21.11.2018, s. 39.

(3) EUT C 286 af 22.9.2012, s. 16.

(4) Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2018/6 af 31. august 2018 om udnævnelse af den databeskyttelsesansvarlige for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (EUT C 347 af 28.9.2018, s. 3).
(1)

I afsnit 2.3.1 og 2.3.2 i Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2014/1 (2) anmodes henstillingens adressater om at aflægge rapport til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB), Rådet og Kommissionen om de foranstaltninger, som adressaterne har truffet for at efterkomme henstillingen, eller på tilstrækkelig måde begrunde undladelsen af at gennemføre foranstaltninger. Den første rapport fra hver adressat skulle have været sendt senest 30. juni 2016. De første rapporter, der blev modtaget, udgjorde grundlaget for ESRB's første vurdering af overholdelsen af gennemførelsen af henstilling ESRB/2014/1. Vurderingens konklusioner blev godkendt af ESRB's Almindelige Råd den 1. februar 2019, og den sammenfattende rapport om overholdelse, som vurderer graden af gennemførelse af henstilling ESRB/2014/1 for dens adressater, blev offentliggjort på ECB's websted i maj 2019.
—

En vurdering af den negative effekt på realøkonomien og/eller de finansielle markeder, hvis genoprettelsesperioden ikke forlænges. Dette omfatter: — Et skøn over, hvor store funktionsforstyrrelser, der kan opstå inden for området forsikringstjenester, hvis genopretningsperioden ikke forlænges, f.eks. på grundlag af en analyse af antallet af selskaber, som allerede leverer lignende produkter/tjenester, et skøn over, hvor hurtigt forsikringstagerne kan forventes at skifte forsikringsselskab eller en beskrivelse af, hvilke adgangsbarrierer der er for, at nye aktører kan træde ind på markedet — Et skøn over, hvilken effekt en potentiel forstyrrelse af forsikringstjenesterne vil have på realøkonomien, f.eks. en beskrivelse af de realøkonomiske aktiviteter, som eventuelt ikke længere vil kunne gennemføres, hvis der ikke kan opnås forsikringsdækning — En beskrivelse af de potentielle negative virkninger på forbrugertilliden, der kan opstå som følge af, at genoprettelsesperioden ikke forlænges — Et skøn over konsekvenserne for de finansielle markeder (herunder anden runde-effekter), hvis genoprettelsesperioden ikke forlænges, og dette fører til, at selskabet likvideres.
(11)

Siden 2016 har de svenske nationale myndigheder strammet eller indført en række låntager- og kapitalbaserede foranstaltninger. I 2016 blev der indført afdragskrav for nye realkreditlån. Disse krav var forbundet med belåningsgraden for de nye lån og krævede et minimumsafdrag på 2 % årligt for lån med en belåningsgrad på over 70 %, og 1 % årligt for lån med en belåningsgrad på mellem 50 og 70 %. I 2017 blev disse krav strammet for nye lån, hvad angår lån i forhold til indkomst, ved at forhøje disse krav med et procentpoint pr. år for nye realkreditlån, hvor lån i forhold til indkomst var på over 4,5. I 2018 pålagde Finansinspektionen (det svenske finanstilsyn) alle indenlandske kreditinstitutter, der anvender den interne ratingmetode, i medfør af artikel 458 i forordning (EU) nr. 575/2013 en kreditinstitutspecifik minimumsgrænse på 25 % for det eksponeringsvægtede gennemsnit af de risikovægte, som anvendes på porteføljen af detaileksponeringer mod låntagere bosat i Sverige, som er sikret ved realkreditlån med pant i fast ejendom. Endelig øgede Finansinspektionen i 2018 den kontracykliske buffersats fra 2 % til 2,5 %, gældende fra september 2019.
1.

Med henblik på at undgå, at en betydelig eller stigende andel af låntagere, der optager nye realkreditlån, måske ikke vil være i stand til at afdrage deres gæld eller opretholde deres forbrug under negative økonomiske eller finansielle forhold eller efter en negativ udvikling på markedet for beboelsesejendomme, bør de finske nationale myndigheder anvende en eller flere indkomstrelaterede låntagerbaserede foranstaltninger i kombination (f.eks. grænser for belåningsprocenten kombineret med grænser for gæld i forhold til indkomst eller for gældsservicering i forhold til indkomst og løbetidsgrænser) med henblik på at sikre foranstaltningernes effektivitet og minimere risikoen for omgåelse og utilsigtede konsekvenser, som ville kunne reducere deres effektivitet og eventuelt skabe risici på andre områder.
8.

Foranstaltningen suppleres af en kombineret væsentlighedstærskel for at styre den potentielle anvendelse af de minimis-princippet af de relevante myndigheder, der anvender gensidige foranstaltninger, som er sammensat af: a) En tærskel på 2 milliarder EUR for den samlede oprindelige eksponering, som indenlandsk godkendte G-SII'er og O-SII'er på det højeste konsolideringsniveau inden for banktilsyn har mod sektoren ikke-finansielle selskaber i Frankrig. b) En tærskel på 300 millioner EUR, som gælder for indenlandsk godkendte G-SII'er og O-SII'er, der modsvarer eller overstiger den i a) nævnte tærskel for: i) en enkelt oprindelig eksponering mod et ikke-finansielt selskab, der har sit hjemsted i Frankrig, ii) summen af oprindelige eksponeringer mod en gruppe af indbyrdes forbundne ikke-finansielle selskaber, som har sit hjemsted på det højeste konsolideringsniveau i Frankrig, beregnet i overensstemmelse med stk. 3, litra a), iii) summen af oprindelige eksponeringer mod ikke-finansielle selskaber med hjemsted i Frankrig, som er en del af en gruppe af indbyrdes forbundne ikke-finansielle selskaber, som har sit hjemsted på det højeste konsolideringsniveau uden for Frankrig, som indberettet i formular C 28.00 og C 29.00 i bilag VIII til gennemførelsesforordning (EU) nr. 680/2014. c) En tærskel på 5 procent af G-SII'ets eller O-SII'ets justerede kapitalgrundlag på det højeste konsolideringsniveau for eksponeringer identificeret i litra b), efter at der er taget hensyn til virkningen af kreditrisikoreduktionsteknikker og undtagelser i overensstemmelse med artikel 399 til 403 i forordning (EU) nr. 575/2013. De i litra b) og c) anførte tærskelværdier finder anvendelse, uanset om enheden eller det ikke-finansielle selskab har en høj gældsætning eller ej. Den oprindelige eksponeringsværdi nævnt i litra a) og b) beregnes i overensstemmelse med artikel 389 og 390 i forordning (EU) nr. 575/2013, før der er taget hensyn til virkningen af kreditrisikoreduktionsteknikker og undtagelser fastsat i artikel 399 til 403 i forordning (EU) nr. 575/2013, og som indberettet i overensstemmelse med artikel 9 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 680/2014.
(1)

I afsnit 2.3.1-2.3.3 i Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2014/1 (3) anmodes henstillingens adressater om at aflægge rapport til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB), Rådet og Kommissionen om de foranstaltninger, som adressaterne har truffet for at efterkomme henstillingen, eller på tilstrækkelig måde begrunde undladelsen af at gennemføre foranstaltninger hvert tredje år. De første rapporter fra hver adressat skulle have været sendt senest 30. juni 2016. De første rapporter, der blev modtaget, udgjorde grundlaget for ESRB's første vurdering af overholdelsen af gennemførelsen af henstilling ESRB/2014/1. Vurderingens konklusioner blev godkendt af ESRB's Almindelige Råd den 1. februar 2019, og den sammenfattende rapport om overholdelse, som vurderer graden af gennemførelse af henstilling ESRB/2014/1 for dens adressater, blev offentliggjort på ECB’s websted i maj 2019.
(4)

I 2012 godkendte G20 Rådet for Finansiel Stabilitets (FSB) henstillinger vedrørende rammen for udvikling af et globalt system til juridisk enhedsidentifikation af parterne i finansielle transaktioner (det globale Legal Entity Identifier-system — »LEI-systemet«) og opfordrede til, at LEI-systemet blev indført på globalt plan som en hjælp for myndigheder og markedsdeltagere til at identificere og styre finansielle risici (3). LEI-systemet er, siden det blev indført, blevet taget i brug af mere end en million enheder i mere end 200 lande. Brugen af en unik, entydig og universel identifikationskode for juridiske enheder har øget myndighedernes muligheder for at vurdere systemiske risici og nye risici, der opstår, og at træffe afhjælpende foranstaltninger. Navnlig gør en klar identifikation af de kontraktlige parter i et netværk af globale finansielle kontrakter, der behandles elektronisk ved meget høje hastigheder, det muligt for myndighederne at anvende de eksisterende teknologier til at analysere, hvordan de er indbyrdes forbundet, identificere potentielle smittekæder og spore markedsmisbrug for at sikre den finansielle stabilitet. LEI-systemet spiller også en afgørende rolle med hensyn til at knytte eksisterende datasæt, der indeholder granulære oplysninger om enheder fra flere forskellige kilder, til hinanden.
2.

Det henstilles, at clearingmedlemmernes relevante kompetente myndigheder overvåger og, hvor det er nødvendigt og lovgivningen tillader det, og det er i overensstemmelse med tilstrækkelige risikostyringspraksis og finansiel modstandsdygtighed, samarbejder med clearingmedlemmerne i forbindelse med det løbende tilsyn, således at de, når de opkræver marginbetalinger og opkræver initial- og variationsmarginer fra deres kunder, herunder finansielle og ikkefinansielle modparter, med henblik på at begrænse deres krediteksponeringer, sigter efter at undgå unødvendige likviditetsbegrænsninger for deres kunder. Dette kan eksempelvis opnås ved at sikre følgende: i) når en kunde har stillet en tilstrækkelig initialmargin til rådighed til dækning af den risiko, der hidrører fra de positioner, der er registreret hos clearingmedlemmet, herunder positioner nyordner intradag og eventuelle forhøjede eksponeringer intradag, prioriterer clearingmedlemmerne, at der anvendes overskydende sikkerhed for initialmarginer frem for opkrævning af yderligere sikkerhedsstillelse, med mindre kunden frivilligt medtager tillægsmarginen. ii) clearingmedlemmerne sikrer, at proceduren for opkrævning af initial- og variationsmarginer ikke resulterer i uforholdsmæssigt store driftsmæssige begrænsninger for kunderne, hvilket kan udgøre en yderligere likviditetsrisiko.
10.

Er der ingen G-SII'er eller O-SII'er på det højeste konsolideringsniveau inden for rammerne af deres banktilsynsperimeter, som er godkendt i de berørte medlemsstater, og som har eksponeringer mod den franske sektor for ikke-finansielle selskaber over den i stk. 8 fastsatte væsentlighedstærskel, kan de relevante myndigheder i de berørte medlemsstater i henhold til afdeling 2.2.1 i henstilling ESRB/2015/2 beslutte ikke at modsvare den franske foranstaltning. I så fald bør de relevante myndigheder overvåge væsentligheden af de indenlandsk godkendte G-SII'ers og O-SII'ers eksponeringer mod den franske sektor for ikke-finansielle selskaber, samt hvorledes de indenlandsk godkendte G-SII'ers og O-SII'ers koncentration af eksponeringer mod store ikke-finansielle selskaber med hjemsted i Frankrig udvikler sig, og det henstilles, at de modsvarer den franske foranstaltning, hvis et G-SII eller O-SII på det højeste konsolideringsniveau inden for rammerne af dets banktilsynsperimeter, overskrider den i stk. 8 fastsatte kombinerede væsentlighedstærskel. De relevante myndigheder opfordres også til at signalere de systemiske risici, der er forbundet med den højere gearing i store ikke-finansielle selskaber med hjemsted i Frankrig, til andre markedsdeltagere i deres jurisdiktion.
(4)

Denne henstilling anerkender bankernes procykliske adfærd samt det faktum, at de spiller en afgørende rolle i økonomien. Den tilsigter at begrænse bankernes overskud og kapitalfordeling med henblik på at øge deres modstandsdygtighed under krisen og fremme den nødvendige långivning til realøkonomien. Den tilsigter også at mindske risikoen for, at aktionærer og den øverste ledelse foretager ændringer i kapitalfordelingen til deres egen fordel i tilfælde, hvor regeringerne støtter bankerne under krisen. Hvis bankerne anvender udbyttebetalinger som et signal om styrke til markedet, kan sådanne foranstaltninger desuden underminere de mere forsigtige finansielle institutioners relative position, som kan blive stigmatiseret. Sidstnævnte taler for en bredt anlagt, koordineret og obligatorisk indsats. Investeringsselskaber er opført på listen over finansielle institutioner i henhold til denne henstilling, da de spiller en vigtig rolle for markedets funktion og kan indebære tilsvarende risici for bankerne.
(8)

Det andet segment, som ESRB har identificeret som et særligt højt prioriteret område for styrket kontrol fra et perspektiv om finansiel stabilitet, er investeringsforeninger med betydelige eksponeringer mod fast ejendom. De folkesundhedsrestriktioner, der er nødvendige for at begrænse spredningen af covid-19, kan medføre en reduktion af omfanget af transaktioner på markedet for fast ejendom og en stigning i usikkerheden i forbindelse med værdiansættelse. Ejendomsinvesteringsfonde anslås at eje ca. en tredjedel af Unionens marked for erhvervsejendomme. Fremtidige indløsninger fra investeringsforeninger, som har væsentlige beholdninger af fast ejendom, kan bidrage til et nedadgående pres på værdiansættelserne i forbindelse med fast ejendom, hvis de ledsages af salg af aktiver i form af fast ejendom under forhold, hvor der er et begrænset transaktionsomfang. Dette kan have negative konsekvenser for andre finansielle institutter, der har eksponeringer mod fast ejendom, herunder de, der anvender fast ejendom som sikkerhedsstillelse for udlån.
En repræsentant for de nationale centralbanker i Island og Norge og, for så vidt angår Liechtenstein, en repræsentant for finansministeriet, samt en repræsentant for de kompetente nationale tilsynsmyndigheder i hver enkelt af disse EFTA-stater deltager i Det Rådgivende Tekniske Udvalg.

Formanden for Det Rådgivende Tekniske Udvalg kan også på eget initiativ eller efter forslag fra et eller flere medlemmer af Det Rådgivende Tekniske Udvalg invitere en højtstående repræsentant for en udpeget myndighed udpeget i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 1092/2010 og/eller en højtstående repræsentant for en national myndighed, der er ansvarlig for at gennemføre den makroprudentielle politik som omhandlet i den pågældende forordnings artikel 6, stk. 2, litra a), til at deltage i Det Rådgivende Tekniske Udvalgs møder hvor dette er passende og i overensstemmelse med kravene om fortrolighed.

Formanden for Det Rådgivende Tekniske Udvalg kan også på eget initiativ eller efter forslag fra et eller flere medlemmer af Det Rådgivende Tekniske Udvalg invitere en højtstående repræsentant for relevante myndigheder i tredjelande i overensstemmelse med artikel 9, stk. 5, litra b), i forordning (EU) nr. 1092/2010 til at deltage i Det Rådgivende Tekniske Udvalgs møder hvor dette er passende og i overensstemmelse med kravene om fortrolighed.«
7.

Efter Det Forenede Kongeriges udtrædelse af Den Europæiske Union fra 1. februar 2020 ophører Bank of England med at være national centralbank i en medlemsstat. Derfor kan Bank of England fra den dato ikke være part i ERM II-centralbankaftalen. Det er nødvendigt at ændre ERM II-centralbankaftalen for at afspejle, at Bank of England forlader ERM II-centralbankaftalen. Det er også nødvendigt at erstatte Bilag II »Beløbsgrænser for adgangen til den meget kortfristede finansieringsfacilitet, der er anført i artikel 8, 10 og 11 i ERM II-centralbankaftalen« (herefter »Bilag II«) for at tage højde for denne omstændighed.
C 42/34

Berigtigelse til aftale af 22. januar 2020 mellem Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker i medlemsstaterne uden for euroområdet om ændring af aftalen af 16. marts 2006 mellem Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker i medlemsstaterne uden for euroområdet om fastlæggelse af de operationelle procedurer for en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union

( Den Europæiske Unions Tidende C 32 I af 1. februar 2020 )

(2020/C 42/07)

Side 5, bilaget, første tabel læses således:

(millioner EUR) »Centralbanker, som er part i denne aftale Beløbsgrænser (1) Българска народна банка (Bulgarian National Bank) 780 Česká národní banka 1 260 Danmarks Nationalbank 1 190 Hrvatska narodna banka 600 Magyar Nemzeti Bank 1 080 Narodowy Bank Polski 3 480 Banca Naţională a României 1 760 Sveriges riksbank 1 850 Den Europæiske Centralbank ingen

(1) De anførte beløb er fiktive for de centralbanker, som ikke deltager i ERM II.«