DA Den Europæiske Unions Tidende L 258/24

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2017/1795

af 5. oktober 2017

om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål med oprindelse i Brasilien, Iran, Rusland og Ukraine og om afslutning af undersøgelsen af importen af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål med oprindelse i Serbien

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8. juni 2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (1), særlig artikel 9, stk. 4,

efter høring af medlemsstaterne, og

ud fra følgende betragtninger:

1. SAGSFORLØB

1.1. Indledning

(1) Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) indledte den 7. juli 2016 en antidumpingundersøgelse vedrørende importen til Unionen af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål med oprindelse i Brasilien, Iran, Rusland, Serbien og Ukraine (i det følgende benævnt »de pågældende lande«) på grundlag af artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 (»grundforordningen«). Kommissionen offentliggjorde en meddelelse om indledning i Den Europæiske Unions Tidende (2) (i det følgende benævnt »indledningsmeddelelsen«).

(2) Undersøgelsen blev indledt som reaktion på en klage, som var blevet indgivet den 23. maj 2016 af European Steel Association (i det følgende benævnt »Eurofer« eller »klageren«) på vegne af EU-producenter, der tegner sig for over 90 % af den samlede EU-produktion af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål.

1.2. Interesserede parter

(3) I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen interesserede parter til at give sig til kende med henblik på at deltage i undersøgelsen. Kommissionen underrettede specifikt klageren, andre kendte EU-producenter, de kendte eksporterende producenter, de pågældende landes myndigheder, kendte importører, leverandører og brugere, forhandlere og sammenslutninger, som den vidste, var berørt af indledningen af undersøgelsen, og opfordrede disse til at deltage.

(4) De interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte skriftlige bemærkninger og anmode om en høring med Kommissionen og/eller høringskonsulenten i handelsprocedurer. Alle interesserede parter, der anmodede om at blive hørt, og som påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.

1.3. Stikprøveudtagning

(5) Kommissionen anførte i indledningsmeddelelsen, at den eventuelt ville udtage stikprøver blandt de interesserede parter i henhold til grundforordningens artikel 17.

a) Stikprøveudtagning af EU-producenter

(6) Kommissionen meddelte i indledningsmeddelelsen, at den havde udtaget en foreløbig stikprøve af EU-producenter. Kommissionen udtog en stikprøve på grundlag af de største repræsentative produktions- og salgsmængder, samtidig med at der sikredes geografisk spredning. Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den foreløbige stikprøve, men modtog ingen bemærkninger.

(7) Følgelig bestod den endelige stikprøve af seks EU-producenter i fem forskellige medlemsstater. Disse producenter tegner sig for over 45 % af EU-produktionen.

b) Stikprøveudtagning af ikke forretningsmæssigt forbundne importører

(8) Kommissionen anmodede en række ikke forretningsmæssigt forbundne importører om at fremlægge de oplysninger, der var angivet i indledningsmeddelelsen, for derigennem at afgøre, hvorvidt det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udtage en stikprøve. Alle de syv importører, der gav sig til kende, var medlemmer af et konsortium ved navn »Consortium for Imports of Hot-Rolled Flats« (»konsortiet«). Dette konsortium er særligt oprettet med henblik på undersøgelsen af over 30 brugere og ikke forretningsmæssigt forbundne importører, hvoraf de fleste er beliggende i Italien og de fleste er SMV'er.

(9) Stemcor London Ltd., som er medlem af konsortiet, tilbød at samarbejde fuldt ud ved at indsende en spørgeskemabesvarelse. Denne ikke forretningsmæssigt forbundne importør beliggende i London har i undersøgelsesperioden handlet med den pågældende vare til en værdi på over 30 mio. GBP. Der blev aflagt kontrolbesøg hos denne ikke forretningsmæssigt forbundne importør.

c) Stikprøveudtagning af eksporterende producenter

(10) I betragtning af det ringe antal kendte eksporterende producenter i Iran, Rusland, Serbien og Ukraine blev det besluttet ikke at udtage nogen stikprøver for disse lande.

(11) I betragtning af det potentielt høje antal eksporterende producenter i Brasilien anmodede Kommissionen samtlige eksporterende producenter i Brasilien om at fremlægge de oplysninger, der var angivet i indledningsmeddelelsen, for derigennem at afgøre, hvorvidt det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udtage en stikprøve. Kommissionen anmodede desuden Brasiliens repræsentation ved Den Europæiske Union om at navngive og/eller kontakte eventuelle andre eksporterende producenter, der kunne være interesserede i at deltage i undersøgelsen.

(12) Heraf var der fem producenter, der fremlagde de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. Kommissionen konstaterede, at to af disse virksomheder var forretningsmæssigt forbundne, og anså dem derfor som værende én eksporterende producent (eller gruppe af eksporterende producenter).

(13) I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 1, udtog Kommissionen en stikprøve bestående af tre eksporterende producenter på grundlag af den største repræsentative eksportmængde til Unionen, som med rimelighed kunne undersøges inden for det tidsrum, der var til rådighed. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 2, blev alle kendte eksporterende producenter og de brasilianske myndigheder hørt om udtagelsen af stikprøven. Der indkom ikke nogen bemærkninger hertil.

(14) Den udtagne stikprøve tegner sig for 97,3 % af den samlede eksport fra Brasilien til Unionen ifølge de oplysninger, som de fire samarbejdsvillige eksporterende producenter har indberettet.

1.4. Spørgeskemabesvarelser

(15) Kommissionen fremsendte spørgeskemaer til klageren, alle stikprøveudtagne EU-producenter, alle kendte eksporterende producenter i Iran, Rusland, Serbien og Ukraine, tre af de stikprøveudtagne producenter i Brasilien samt de brugere og importører, der havde givet sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.

(16) Der indkom spørgeskemabesvarelser fra Eurofer, de seks stikprøveudtagne EU-producenter og deres forretningsmæssigt forbundne stålservicecentre, én bruger på vegne af konsortiet, én ikke forretningsmæssigt forbundet importør samt ni grupper af eksporterende producenter i de pågældende lande.

(17) Derudover fremsatte konsortiet bemærkninger efter indledningen af denne procedure. En række andre brugere, overvejende fra Polen og de baltiske lande, den lettiske arbejdsgiverorganisation og den lettiske brancheorganisation for maskin- og metalindustri fremsatte ligeledes bemærkninger efter indledningen af proceduren.

1.5. Kontrolbesøg

(18) Kommissionen indhentede og kontrollerede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at kunne træffe afgørelse om dumping, deraf følgende skade og Unionens interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg i henhold til grundforordningens artikel 16 hos følgende virksomheder: EU-producenter: — ThyssenKrupp Steel Europe AG, Duisburg, Tyskland — Tata Steel IJmuiden BV, Velsen-Noord, Nederlandene — Tata Steel UK Limited, Port Talbot, South Wales, Det Forenede Kongerige — ArcelorMittal Mediterranee SAS, Fos-sur-Mer, Frankrig — ArcelorMittal Atlantique Et Lorraine, Dunkerque, Frankrig — ArcelorMittal España SA, Gozón, Spanien Bruger: — Marcegaglia Carbon Steel Spa, Gazoldo degli Ippoliti, Italien Ikke forretningsmæssigt forbundet importør: — Stemcor London Ltd., London, Det Forenede Kongerige Eksporterende producent i Iran: — Mobarakeh Steel Company, Mobarakeh, Esfahan, Iran Forretningsmæssigt forbundet forhandler i Unionen: — Tara Steel Trading GmbH, Düsseldorf, Tyskland Eksporterende producenter i Rusland: — Public Joint Stock Company Magnitogorsk Iron & Steel Works »PJSC MMK« eller »MMK«), Magnitogorsk, Rusland — Novolipetsk Steel, (»NLMK«), Lipetsk, Rusland — PAO Severstal, Cherepovets, Rusland Forretningsmæssigt forbundet stålservicecenter/forhandler/importør i Unionen: — SIA Severstal Distribution, Riga, Letland Forretningsmæssigt forbundne forhandlere/importører uden for Unionen: — NOVEX Trading (Swiss) SA (»Novex«), Lugano, Schweiz — MMK Steel Trade AG, Lugano, Schweiz — Severstal Export GmbH (i det følgende benævnt »SSE«), Lugano, Schweiz Eksporterende producent i Serbien: — Zelezara Smederevo d.o.o., Smederevo, Serbien Forretningsmæssigt forbundet importør i Unionen: — Pikaro s.r.o., Košice, Slovakiet Eksporterende producenter i Ukraine: Metinvest Group — Integrated Iron and Steel Works »Zaporizhstal«, Public Joint Stock Company, Zaporozhye, Ukraine — Ilyich Iron and Steel Works of Mariupol, Public Joint Stock Company, Mariupol, Ukraine (kontrol udført uden kontrolbesøg via kontorer tilhørende Metinvest International SA, Genève, Schweiz) Forretningsmæssigt forbundet forhandler i Ukraine: — Metinvest-SMC, Limited Liability Company, Kiev, Ukraine Forretningsmæssigt forbundet forhandler uden for Unionen: — Metinvest International SA, Genève, Schweiz Forretningsmæssigt forbundet importør i Unionen: — Ferriera Valsider S.p.A, Vallese di Oppeano VR, Italien Eksporterende producenter i Brasilien: — ArcelorMittal Brasil S.A, Serra, Brasilien — Companhia Siderúrgica Nacional, São Paulo, Brasilien — Usinas Siderúrgicas de Minas Gerais S.A., Belo Horizonte, Brasilien Forretningsmæssigt forbundet stålservicecenter/forhandler/importør i Unionen: — Lusosider Aços Planos S.A, Lissabon, Portugal.

1.6. Undersøgelsesperioden og den betragtede periode

(19) Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. juli 2015 til 30. juni 2016 (»undersøgelsesperioden«). Undersøgelsen af tendenser med relevans for vurderingen af skaden omfattede perioden fra 1. januar 2013 til undersøgelsesperiodens slutning (»den betragtede periode«).

1.7. Registrering af import

(20) Klageren indgav den 11. oktober 2016 en anmodning om registrering af importen af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål fra de pågældende lande i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 5. Den 21. november 2016 fremlagde klageren opdaterede importdata som støtte til sin anmodning om registrering. Efter en grundig analyse af anmodningen og de ledsagende data konkluderede Kommissionen, at betingelserne for registrering kun var opfyldt for så vidt angår importen fra Brasilien og Rusland.

(21) Følgelig offentliggjorde Kommissionen den 6. januar 2017 sin gennemførelsesforordning, hvorved importen af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål med oprindelse i Rusland og Brasilien blev gjort til genstand for registrering (3) fra den 6. januar 2017 og fremefter.

1.8. Efterfølgende sagsforløb

(22) Den 4. april 2017 meddelte Kommissionen gennem et oplysningsdokument (»oplysningsdokumentet«) alle de interesserede parter, at den ville fortsætte undersøgelsen uden at indføre midlertidige foranstaltninger på importen til Unionen af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande. Oplysningsdokumentet indeholdt de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, som lå til grund for Kommissionens beslutning om at fortsætte undersøgelsen uden at indføre midlertidige foranstaltninger.

(23) Efter fremlæggelsen af oplysningsdokumentet fremsatte de interesserede parter skriftlige bemærkninger til oplysningerne og undersøgelsesresultaterne. Der blev desuden afholdt høringer med interesserede parter, som anmodede herom.

(24) Den 4. maj 2017 blev der afholdt en høring med klageren under overværelse af høringskonsulenten i handelsprocedurer. Den 15. maj 2017 blev der afholdt høringer med to russiske eksporterende producenter, nemlig MMK og PAO Severstal. Den 1. juni 2017 blev der afholdt en høring med konsortiet. Den 8. juni 2017 blev der afholdt yderligere en høring med klageren. Den 13. juni 2017 blev der afholdt en høring med den ukrainske eksporterende producent Metinvest Group.

(25) Kommissionen tog stilling til alle de bemærkninger til oplysningsdokumentet, som de interesserede parter havde fremsat mundtligt eller skriftligt, inden den traf sin endelige afgørelse. Disse bemærkninger behandles i denne forordning.

(26) Derudover anmodede Kommissionen de brugere, der havde givet sig til kende ved indledningen af proceduren, om at fremlægge yderligere data om maskinindustrien og andre sektorer for at give mulighed for at vurdere foranstaltningernes potentielle virkninger på andre sektorer i efterfølgende produktionsled end rør specifikt. Den opfordrede også de interesserede parter til at fremsætte bemærkninger om, hvilken form for foranstaltninger, der eventuelt måtte være hensigtsmæssig.

(27) Efter fremlæggelsen af oplysningsdokumentet gav yderligere 18 brugere sig til kende og anmodede om at blive registreret som interesserede parter. 17 ud af disse 18 brugere blev indrømmet registrering som interesserede parter. Syv ud af disse 18 brugere anmodede om anonymitet, idet de frygtede repressalier. Denne anmodning blev indrømmet seks ud af de syv brugere. Den syvende bruger var ikke blevet registreret som interesseret part, da den trods flere påmindelser ikke havde begrundet sin anmodning om anonymitet.

(28) Kommissionen fortsatte desuden med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe endelig afgørelse i sagen. Med henblik herpå fremsendte den supplerende spørgeskemaer vedrørende perioden efter undersøgelsesperioden til de seks stikprøveudtagne EU-producenter, 74 brugere (herunder medlemmer af konsortiet) og 12 brugersammenslutninger.

(29) Der indkom spørgeskemabesvarelser vedrørende perioden efter undersøgelsesperioden fra alle de seks EU-producenter og fra 23 brugere. Derudover afgav to af de 12 brugersammenslutninger supplerende oplysninger. Endvidere blev klageren, én af EU-producenterne (4), og udvalgte brugere (primært (5) udvalgt på basis af geografisk spredning) underrettet om, at Kommissionens tjenestegrene agtede at aflægge kontrolbesøg.

(30) Der blev efterfølgende aflagt yderligere fem kontrolbesøg i perioden fra den 29. maj til den 9. juni 2017 hos følgende interesserede parter i Den Europæiske Union: — ThyssenKrupp Steel Europe AG, Duisburg, Tyskland (EU-producent) — HUS Ltd., Plovdiv, Bulgarien (bruger og medlem af konsortiet, jf. betragtning (8)) — Technotubi SpA, Alfianello, Italien (bruger og medlem af konsortiet) — En italiensk bruger (ikke medlem af konsortiet og havde anmodet om anonymitet) — Eurofer

(31) Samtlige parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, som lå til grund for Kommissionens beslutning om at indføre endelige antidumpingforanstaltninger. De fik også en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til fremlæggelsen af de endelige konklusioner.

(32) Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger den 17. juli 2017 (»den endelige fremlæggelse af oplysninger«) blev der den 27. juli 2017 afholdt yderligere en høring med klageren under overværelse af høringskonsulenten i handelsprocedurer. Under denne høring påpegede Eurofer et antal proceduremæssige og materielle forhold.

(33) For så vidt angår de proceduremæssige forhold, hævdede parten, at Kommissionen ikke havde efterkommet de henstillinger, som høringskonsulenten i handelsprocedurer havde udstedt efter høringen den 4. maj 2017 (jf. betragtning (24)). Høringskonsulenten gav i sin rapport af 23. juni 2017 udtryk for den opfattelse, at tjenestegrenene bør fremlægge dumping- og skadesmargenerne, inden analysen af Unionens interesser foretages uden de faktiske data, der anvendes til beregningerne (6). Han opfordrede endvidere Kommissionens tjenestegrene til rettidigt at fremlægge det endelige dokument for de interesserede parter, således at disse gives tilstrækkelig tid til at fremsætte eventuelle bemærkninger (mindst 30 dage frem for den sædvanlige periode på 10 dage) (7).

(34) Kommissionen bemærkede, at den havde modtaget anbefalingerne fra høringskonsulenten den 23. juni 2017, hvilket lå tæt på tidspunktet for fremlæggelsen af de endelige konklusioner (den 17. juli 2017). Med hensyn til skadesmargenen blev det vurderet, at det ville være uhensigtsmæssigt at fremlægge rådata uden de tilgrundliggende beregninger ved udgangen af juni som et ekstra trin, når de interesserede parter alligevel i den nærmeste fremtid ville modtage fuldstændige beregninger af skadesmargenen i forbindelse med den endelige fremlæggelse af fuldstændige oplysninger. Under høringen den 27. juli 2017 havde Eurofer sågar bekræftet, at den i dokumentet med fremlæggelsen af oplysninger havde modtaget fyldestgørende oplysninger om skadesmargenen, og at spørgsmålet ikke længere var relevant. Med hensyn til fristen for at fremsætte bemærkninger efter den endelige fremlæggelse af oplysninger er det i grundforordningens artikel 20, stk. 5, fastsat, at bemærkninger, der fremsættes efter den endelige fremlæggelse af oplysninger, kun tages i betragtning, hvis de modtages inden for en frist, som Kommissionen fastsætter i hvert enkelt tilfælde, og som skal være mindst 10 dage. Den endelige fremlæggelse af oplysninger for de interesserede parter fandt sted den 17. juli 2017, og fristen for at fremsætte bemærkninger var den 7. august 2017, dvs. tre uger senere. Selv om denne frist er kortere end de 30 dage, der anbefales af høringskonsulenten, er den trods alt dobbelt så lang som den lovbestemte minimumsfrist. Det anses derfor, at Kommissionen i alt væsentligt har efterlevet høringskonsulentens henstilling, nemlig at give »tilstrækkelig« tid til at fremsætte nyttige bemærkninger til et dokument, der i vidt omfang gengav de oplysninger, som Kommissionen allerede havde videregivet til parterne i oplysningsdokumentet af 4. april (se betragtning (22)).

(35) For så vidt angår de materielle forhold, som var blevet rejst over for høringskonsulenten, besluttede Kommissionen at behandle disse nedenfor i de relevante dele af denne forordning, da de blev rejst på ny i de skriftlige bemærkninger, der blev modtaget efter den endelige fremlæggelse af oplysninger.

(36) Den 3. august 2017 blev der afholdt en høring med den iranske eksporterende producent, Mobarakeh Steel Company. Under høringen påpegede den iranske eksporterende producent en indtastningsfejl i sin dumpingberegning. Den eksporterende producent forklarede, at bestemte værdier ved en fejl var blevet afrundet, sandsynligvis på grund af deres længde.

(37) Kommissionen analyserede denne påstand og konkluderede, at der vitterligt var sket en indtastningsfejl ved dumpingberegningen for den eksporterende producent i Iran, og at denne fejl skulle rettes. Det var således nødvendigt at beregne dumpingmargenen og derpå baserede beregninger på ny, hvilket gav følgende resultat: Den reviderede dumpingmargen og antidumpingtold for Mobarakeh Steel Company udgjorde 17,9 %, og den reviderede minimumsimportpris, justeret for stigningen i råvarepriserne, beløb sig dermed til 468,49 EUR pr. ton.

(38) Samtlige parter blev underrettet om denne revidering gennem en et supplement til den endelige fremlæggelse af oplysninger den 4. august 2017 og blev opfordret til at fremsætte bemærkninger hertil.

(39) Kommissionen tog stilling til alle de bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger og supplementet hertil, som de interesserede parter havde fremsat mundtligt eller skriftligt, inden den traf sin endelige afgørelse. Disse bemærkninger behandles i denne forordning, og, hvor det er relevant, er konklusionerne ændret i overensstemmelse hermed.

2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

2.1. Den pågældende vare

(40) Varmvalsede flade produkter af stål fremstilles gennem varmvalsning. Dette er en metalforarbejdningsproces, hvorved det varme metal ledes igennem et eller flere par varme valser for at mindske og udjævne tykkelsen, og hvorunder metallets temperatur er højere end dets rekrystalliseringstemperatur. De kan leveres i flere forskellige former: i oprullet stand (olieret eller ikke olieret, dekaperet eller ikke dekaperet), i afskårne længder (plader) eller som smalt båndjern.

(41) Varmvalsede flade produkter af stål anvendes primært til to formål. Det ene anvendelsesformål er som råmateriale til fremstilling af forskellige stålprodukter med en merværdi i efterfølgende produktionsled, begyndende med koldvalsede (8) flade og overtrukne produkter af stål. Det andet anvendelsesformål er som industrielt input, der købes af slutbrugerne til flere forskellige anvendelser, herunder inden for bygge- og anlægssektoren (fremstilling af stålrør), skibsbygning, gasbeholdere, biler, trykbeholdere og energirørledninger.

(42) Kommissionen udelukkede værktøjsstål og hurtigstål fra varedækningen i sin antidumpingprocedure vedrørende importen af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (9).

(43) Idet der hverken blev fremsat nogen bemærkninger vedrørende varedækningen eller samme vare i forbindelse med denne undersøgelse, og for at kunne operere med samme varedækning i forskellige sager vedrørende visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål, besluttede Kommissionen også at udelukke værktøjsstål og hurtigstål fra varedækningen i denne sag.

(44) De interesserede parter blev underrettet om disse undtagelser gennem oplysningsdokumentet. Kommissionen har ikke modtaget nogen bemærkninger herom.

(45) Den pågældende vare (»varmvalsede flade produkter«) defineres derfor som visse fladvalsede produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål, også i oprullet stand (herunder afkortede produkter og smalt båndjern), kun varmvalsede, ikke pletterede, belagte eller overtrukne, med oprindelse i Brasilien, Iran, Rusland og Ukraine. Den pågældende vare omfatter ikke: — produkter af rustfrit stål og kornorienteret silicium-elektrisk stål — produkter af værktøjsstål og hurtigstål — produkter, ikke oprullet, uden reliefmønster, af tykkelse over 10 mm og af bredde 600 mm og derover, eller — produkter, ikke oprullet, uden reliefmønster, af tykkelse 4,75 mm og derover, men ikke over 10 mm og af bredde 2 050 mm og derover. Den pågældende vare er i øjeblikket henhørende under KN-kode 7208 10 00, 7208 25 00, 7208 26 00, 7208 27 00, 7208 36 00, 7208 37 00, 7208 38 00, 7208 39 00, 7208 40 00, 7208 52 10, 7208 52 99, 7208 53 10, 7208 53 90, 7208 54 00, 7211 13 00, 7211 14 00, 7211 19 00, ex 7225 19 10, 7225 30 90, ex 7225 40 60, 7225 40 90, ex 7226 19 10, 7226 91 91 og 7226 91 99.

2.2. Samme vare

(46) Undersøgelsen viste, at følgende varer har samme grundlæggende fysiske egenskaber og samme grundlæggende anvendelsesformål: a) den pågældende vare b) den vare, der fremstilles og sælges på de pågældende landes hjemmemarkeder c) den vare, der fremstilles og sælges i Unionen af EU-erhvervsgrenen.

(47) Idet der ikke blev fremsat nogen bemærkninger, fastslog Kommissionen, at den pågældende vare, der fremstilles og sælges i de pågældende lande, er samme vare som den, der produceres og sælges af EU-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.

3. DUMPING

3.1. Overordnede metoder

(48) I denne afdeling beskrives den overordnede metode, som Kommissionen har anvendt til dumpingberegningerne. Hvis det har været relevant, er eventuelle lande- eller virksomhedsspecifikke spørgsmål vedrørende beregningerne behandlet i respektive landespecifikke afsnit nedenfor.

3.1.1. Den normale værdi

(49) Kommissionen undersøgte først, hvorvidt det samlede hjemmemarkedssalg for hver samarbejdsvillig eksporterende producent var repræsentativt, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget er repræsentativt, når det samlede hjemmemarkedssalg af samme vare til uafhængige kunder på hjemmemarkedet for hver eksporterende producent udgør mindst 5 % af den samlede eksportsalgsmængde af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden. Den normale værdi for ikke-repræsentative varetyper (dvs. varetyper, for hvilke hjemmemarkedssalget udgjorde mindre end 5 % af eksportsalget til Unionen, eller varetyper, som slet ikke blev solgt på hjemmemarkedet) blev beregnet på grundlag af produktionsomkostningerne pr. varetype plus et beløb for salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste. Ved hjemmemarkedssalg i normal handel er fortjenesten pr. varetype anvendt for de pågældende varetyper. Ved alle øvrige transaktioner, som ikke har fundet sted i normal handel, er der anvendt en gennemsnitlig fortjeneste. Kommissionen undersøgte efterfølgende, hvilke varetyper solgt på hjemmemarkedet der var identiske eller sammenlignelige med varetyper solgt med henblik på eksport til Unionen, og undersøgte, hvorvidt hjemmemarkedssalget for hver samarbejdsvillig eksporterende producent var repræsentativt for hver enkelt varetype i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget af en varetype er repræsentativt, hvis det samlede hjemmemarkedssalg af denne varetype til uafhængige kunder i undersøgelsesperioden udgør mindst 5 % af den samlede eksportsalgsmængde af den identiske eller sammenlignelige varetype til Unionen.

(50) Kommissionen fastsatte dernæst andelen af det rentable salg til uafhængige kunder på hjemmemarkedet for hver enkelt varetype i undersøgelsesperioden for at afgøre, hvorvidt de faktiske salgspriser på hjemmemarkedet burde anvendes som grundlag for beregning af den normale værdi, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4.

(51) Den normale værdi baseres på den faktiske hjemmemarkedspris pr. varetype, uanset om salgstransaktionerne har været rentable eller ej, hvis: a) salgsmængden af den varetype, som blev solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mere end 80 % af den samlede salgsmængde for denne varetype og b) den vejede gennemsnitlige salgspris for denne varetype er lig med eller højere end produktionsomkostningerne pr. enhed.

(52) Den normale værdi udgjorde i dette tilfælde det vejede gennemsnit af priserne på det samlede hjemmemarkedssalg af den pågældende varetype i undersøgelsesperioden.

(53) Den normale værdi er baseret på den faktiske hjemmemarkedspris pr. varetype for kun det rentable hjemmemarkedssalg af varetyperne i undersøgelsesperioden, hvis: a) mængden af rentabelt salg af varetypen udgør højst 80 % af den samlede salgsmængde for denne varetype eller b) den vejede gennemsnitspris for denne varetype ligger under produktionsomkostningerne pr. enhed.

(54) Hvis der var utilstrækkeligt eller intet salg af en varetype af samme vare i normal handel, eller hvis en varetype ikke blev solgt i repræsentative mængder på hjemmemarkedet, beregnede Kommissionen den normale værdi i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6.

(55) Den normale værdi blev beregnet ved at tilføje følgende til hver enkelt samarbejdsvillige eksporterende producents gennemsnitlige produktionsomkostninger for den samme vare i undersøgelsesperioden: a) hver enkelt samarbejdsvillige eksporterende producents vejede gennemsnitlige salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (»SA&G«) ved hjemmemarkedssalg af samme vare i normal handel i undersøgelsesperioden og b) hver enkelt samarbejdsvillige eksporterende producents fortjeneste ved hjemmemarkedssalg af samme vare i normal handel i undersøgelsesperioden.

3.1.2. Eksportpris

(56) De eksporterende producenter eksporterede til Unionen enten direkte til uafhængige kunder eller gennem forretningsmæssigt forbundne virksomheder, der fungerede som forhandlere og/eller importører.

(57) I de tilfælde, hvor den eksporterende producent eksporterede den pågældende vare direkte til uafhængige kunder i Unionen, herunder gennem forhandlere, blev eksportprisen fastsat på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt eller skulle betales ved eksportsalg til Unionen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8.

(58) I de tilfælde, hvor de eksporterende producenter eksporterede den pågældende vare til Unionen gennem en forretningsmæssigt forbundet virksomhed, der fungerede som importør, blev eksportprisen beregnet på grundlag af den importerede vares pris ved første videresalg til uafhængige kunder i Unionen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 9. Eksportprisen blev i overensstemmelse med samme artikel også beregnet i tilfælde, hvor den pågældende vare ikke blev videresolgt i den tilstand, hvori den blev importeret. I sådanne tilfælde blev der foretaget justeringer af prisen for alle omkostninger, der var påløbet mellem import og videresalg, herunder SA&G-omkostninger, samt for fortjeneste.

3.1.3. Sammenligning

(59) Kommissionen sammenlignede de eksporterende producenters normale værdi og eksportpris på grundlag af priserne ab fabrik.

(60) I tilfælde, hvor det var begrundet i behovet for at sikre en rimelig sammenligning, justerede Kommissionen den normale værdi og/eller eksportprisen for forskelle, der påvirkede priserne og deres sammenlignelighed, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10.

3.2. Brasilien

(61) Der var fem eksporterende producenter i Brasilien i undersøgelsesperioden. Efter udtagelsen af stikprøven forklarede én af de eksporterende virksomheder, Aperam Inox América do Sul, S.A., over for Kommissionen, at den ved en fejltagelse havde indberettet salg til Afrika som værende eksportsalg til Unionen, men at dette salg kun var i transit gennem Unionen. Denne virksomhed havde således ingen eksport af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden. Virksomheden forklarede endvidere, at den har fælles aktiebeholdning med ArcelorMittal Brasil S.A. (»AMB«). På grundlag heraf besluttede Kommissionen at behandle disse to virksomheder som forretningsmæssigt forbundne. Ligeledes havde Usinas Siderúrgicas de Minas Gerais S.A. (»Usiminas«) og Companhia Siderúrgica Nacional (»CSN«) fælles aktiebeholdning. Usiminas hævdede, at disse to virksomheder burde betragtes som ikke forretningsmæssigt forbundne, fordi der i øjeblikket verserer en sag hos den brasilianske konkurrencemyndighed, hvilket forhindrer CSN i at udøve nogen rettigheder i forbindelse med Usiminas. Kommissionen undersøgte påstanden og de beviser, der blev fremlagt af Usiminas, og konkluderede, at CSN ikke var i stand til at udøve sine rettigheder i forbindelse med Usiminas. Kommissionen godtog påstanden og behandlede de to virksomheder som ikke forretningsmæssigt forbundne. Ingen af de to virksomheder gjorde indsigelse, da Kommissionen meddelte sin afgørelse i det dokument, hvori den informerede virksomhederne om, at der ikke vil blive indført nogen midlertidige foranstaltninger. Afgørelsen om, hvorvidt de to virksomheder er forretningsmæssigt forbundne eller ej, kan eventuelt omgøres i forbindelse med efterfølgende undersøgelser, såfremt den brasilianske konkurrencemyndigheds fremtidige kendelse afviger fra denne afgørelse.

(62) Samtlige eksporterende producenter solgte samme vare på hjemmemarkedet, både direkte og via forretningsmæssigt forbundne eller ikke forretningsmæssigt forbundne forhandlere. I de fleste tilfælde blev samme vare efter salget videreforarbejdet til en vare, som enten var samme vare eller en anden vare i efterfølgende produktionsled.

(63) Usiminas eksporterede den pågældende vare direkte til uafhængige kunder i Unionen. De to andre eksporterende producenter eksporterede hovedsageligt uforarbejdede varer (ikke rullestansede) i oprullet stand, som enten blev videresolgt eller videreforarbejdet af deres forretningsmæssigt forbundne virksomhed i Unionen.

3.2.1. Den normale værdi

(64) Den normale værdi for de tre eksporterende producenter blev fastsat i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i punkt 3.1.1 ovenfor.

(65) For de tre eksporterende producenter, blev den normale værdi fastsat på grundlag af hjemmemarkedsprisen for henholdsvis 14 %, 35 % og 91 % af de varetyper, der blev eksporteret til Unionen, svarende til henholdsvis 54 %, 78 % og 99 % af den salgsmængde, der blev eksporteret til Unionen. Den normale værdi for de øvrige varetyper blev beregnet som beskrevet i betragtning (54) og (55).

(66) Efter fremlæggelsen af oplysningsdokumentet hævdede Usiminas, at beløbet for SA&G ikke var blevet beregnet ab fabrik, og at visse omkostninger ikke vedrørte den pågældende vare og derfor ikke burde være medregnet i beløbet for SA&G.

(67) Kommissionen godtog denne påstand og ændrede beløbet for SA&G i overensstemmelse hermed.

(68) Efter fremlæggelsen af oplysningsdokumentet hævdede CSN, at den seneste version af tabellen med SA&G, som var blevet forelagt under kontrolbesøget, burde have været benyttet til at fastsætte beløbet for SA&G. Denne version er mere nøjagtig, idet visse eksportomkostninger kun er henført til eksportsalget og ikke til hjemmemarkedssalget.

(69) Kommissionen afviste denne påstand, fordi metoden til omkostningsfordeling i den seneste version af tabellen med SA&G, som virksomheden havde fremlagt, ikke kunne efterprøves, idet den først blev fremlagt ved afslutningen af kontrolbesøget. I stedet beregnede Kommissionen beløbet for SA&G på grundlag af en tidligere version, som blev fremlagt i løbet af kontrolbesøget, og som kunne efterprøves. Denne version indeholdt imidlertid en række fejl, som Kommissionen rettede manuelt og videregav til CSN. CSN fremsatte ikke nogen yderligere bemærkninger til disse oplysninger. Kommissionen henførte ikke eksportomkostninger til hjemmemarkedssalg i sin beregning. Den metode til omkostningsfordeling, som Kommissionen benyttede, blev ikke anfægtet af CSN.

3.2.2. Eksportpris

(70) Eksportprisen for de tre eksporterende producenter blev fastsat i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i punkt 3.1.2 ovenfor.

(71) For Usiminas, som solgte den pågældende vare direkte til uafhængige kunder i Unionen, blev eksportprisen fastsat i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8.

(72) De to andre eksporterende producenter solgte den pågældende vare til Unionen via forretningsmæssigt forbundne parter. Ikke desto mindre blev eksportprisen også for disse to eksporterende producenter fastsat i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, da Kommissionen kunne fastslå, at priserne mellem de forretningsmæssigt forbundne parter var på armslængdevilkår og afspejlede markedspriserne.

3.2.3. Sammenligning

(73) Kommissionen sammenlignede de eksporterende producenters normale værdi og eksportpris på grundlag af priserne ab fabrik.

(74) I tilfælde, hvor det var begrundet i behovet for at sikre en rimelig sammenligning, justerede Kommissionen den normale værdi og/eller eksportprisen for forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev foretaget justeringer for transport, forsikring, håndtering, lastning og dermed forbundne omkostninger (på mellem 3,4 % og 4,6 %, udtrykt i forhold til nettoomsætningen), rabatter, afslag og mængder (på mellem 0,2 % og 3,5 %, udtrykt i forhold til nettoomsætningen) samt kreditomkostninger (på mellem 1,8 % og 2,3 %, udtrykt i forhold til nettoomsætningen).

(75) Samtlige eksporterende producenter fremsatte krav om justering for toldgodtgørelse i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra b), med den begrundelse, at tilstedeværelsen af en toldgodtgørelsesordning for visse råvarer indebærer, at hele deres hjemmemarkedssalg er omfattet af en indirekte afgift i forhold til eksportsalget.

(76) De eksporterende producenter var imidlertid ikke i stand til at påvise, at den blotte tilstedeværelse af toldgodtgørelsesordningen havde påvirket prissammenligneligheden. Desuden havde de eksporterende producenter under kontrolbesøget bekræftet, at toldgodtgørelsesordningen ikke påvirkede salgsprisen. Denne påstand kunne derfor ikke imødekommes.

(77) Usiminas fremsatte en påstand om justering for handelsled i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra d), nr. i), med den begrundelse, at hele virksomhedens hjemmemarkedssalg var til slutbrugere, mens hele eksportsalget til Unionen var til forretningsmæssigt forbundne eller ikke forretningsmæssigt forbundne forhandlere.

(78) Den eksporterende producent var imidlertid ikke i stand til at påvise nogen gennemgående eller markant prisforskel mellem forskellige handelsled hverken på hjemmemarkedet eller eksportmarkedet. Denne påstand kunne derfor ikke imødekommes.

(79) Efter fremlæggelsen af oplysningsdokumentet krævede Usiminas endvidere, at justeringen for kreditomkostninger også skulle fratrækkes ved beregningen af den normale værdi.

(80) Kommissionen afslog dette krav, eftersom justeringen for kreditomkostninger er en justering af faktiske priser med det formål at afspejle den aftalte kredittid, uagtet den reelle betalingsdato. Der er tale om en ren prisjustering, hvilket ikke er berettiget, hvis den normale værdi er beregnet.

3.2.4. Dumpingmargen

(81) For de eksporterende producenter sammenlignede Kommissionen den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af samme vare med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12.

(82) CSN hævdede i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger, at de reviderede cif-værdier, der var blevet anvendt til at beregne målprisunderbudsmargenen, også burde have været anvendt til at beregne dumpingmargenen. Denne påstand blev godtaget, og dumpingberegningen blev justeret i overensstemmelse hermed.

(83) Den vejede gennemsnitlige dumpingmargen for de samarbejdsvillige eksporterende producenter, der ikke indgik i stikprøven, blev beregnet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 9, stk. 6. Denne margen blev fastsat på grundlag af de margener, der var fastsat for de tre stikprøveudtagne eksporterende producenter.

(84) Graden af samarbejde i Brasilien var høj, idet eksporten fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter udgjorde næsten 100 % af den samlede eksport fra Brasilien til Unionen i undersøgelsesperioden. På dette grundlag besluttede Kommissionen at fastsætte den landsdækkende dumpingmargen, der gælder for alle andre virksomheder, på samme niveau som det, der var fastsat for den stikprøveudtagne virksomhed, der havde den højeste dumpingmargen, dvs. Usiminas.

(85) Dumpingmargenerne, udtrykt i procent af cif-prisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, fastsættes til følgende: Virksomhed Dumpingmargen ArcelorMittal Brasil S.A. 16,3 % Aperam Inox América do Sul S.A. 16,3 % Companhia Siderúrgica Nacional 73,0 % Usinas Siderúrgicas de Minas Gerais S.A. 65,9 % Anden samarbejdsvillig virksomhed (Gerdau Açominas S.A.) 49,3 % Alle andre virksomheder 73,0 %

3.3. Iran

(86) Der var kun én eksporterende producent af den pågældende vare i Iran, som samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. Hovedparten af virksomhedens salg til Unionen var salg direkte til uafhængige kunder, mens en mindre andel foregik via en forretningsmæssigt forbundet forhandler i Tyskland.

3.3.1. Den normale værdi

(87) Den normale værdi for den eneste eksporterende producent blev fastsat i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i punkt 3.1.1 ovenfor. Som følge heraf blev den normale værdi for 61 % af varetyperne, svarende til 67 % af den salgsmængde, der blev eksporteret til Unionen af den eksporterende producent, fastsat på grundlag af hjemmemarkedsprisen i normal handel. For de øvrige varetyper blev den normale værdi beregnet. Men i tilfælde hvor den vejede gennemsnitspris for en varetype lå under produktionsomkostningerne pr. enhed, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med den metode, der er beskrevet i betragtning (55).

(88) Den eksporterende producent hævdede desuden, at Kommissionen havde anvendt en forkert sats for SA&G-omkostninger i forbindelse med salg i normal handel og ved beregningen af den normale værdi. Her var der ganske rigtig tale om en afrundingsfejl, som efterfølgende blev rettet. Denne ændring havde imidlertid ingen indvirkning på de dumpingmargener, der er fastsat i betragtning (98).

3.3.2. Eksportpris

(89) Eksportprisen blev fastsat i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i punkt 3.1.2 ovenfor, og navnlig i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8.

3.3.3. Sammenligning

(90) Kommissionen sammenlignede den normale værdi og den eneste eksporterende producents eksportpris på grundlag af priserne ab fabrik.

(91) I tilfælde, hvor det var begrundet i behovet for at sikre en rimelig sammenligning, justerede Kommissionen den normale værdi og/eller eksportprisen for forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev foretaget justeringer for transport, forsikring, håndtering og lastning og dermed forbundne udgifter (på mellem 1 % og 3 %), emballering (på mellem 0 % og 1 %), kreditomkostninger (på mellem 1 % og 3 %), provisioner (på mellem 0,1 % og 2 %), andre rabatter (på mellem 0 % og 0,5 %) samt øvrige faktorer (på mellem 0 % og 1 %). Der blev desuden foretaget en justering i henhold til artikel 2, stk. 10, litra i), for eksportsalget via den forretningsmæssigt forbundne forhandler i Unionen (på mellem 2 % og 6 %).

(92) Klageren hævdede i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger, at disse justeringer forekom overdrevent høje, og opfordrede Kommissionen til at give en nærmere redegørelse for dem. Kommissionen kan ikke give nærmere oplysninger om disse justeringer uden at afsløre fortrolige forretningsoplysninger. Kommissionen analyserede og efterprøvede alle disse justeringer i overensstemmelse med sin forpligtelse i henhold til grundforordningens artikel 9, stk. 6.

(93) Den eksporterende producent hævdede i sine bemærkninger til oplysningsdokumentet, at Kommissionen ved beregningen af den normale værdi ikke havde foretaget justeringer for omkostningerne. Denne påstand er faktuelt urigtig, idet Kommissionen rent faktisk foretog disse justeringer. Den eksporterende producent genfremsatte denne påstand i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger. Kommissionen gjorde i denne forbindelse rede for sine metoder over for den eksporterende producent, som herefter ikke fremsatte nogen yderligere bemærkninger.

(94) Ved vurderingen af justeringerne gennemgik Kommissionen den dokumentation, der var knyttet til justeringen baseret på toldgodtgørelsesordningen. Det fremgår af den dokumentation, som Kommissionen er i besiddelse af, at selv om den eksporterende producent modtog, hvad den hævdede, var en tilbagebetaling af told, foreligger der intet belæg for, at den overhovedet skulle have betalt nogen told, eftersom de oplysninger, som den eksporterende producent havde forelagt, viser, at alle de primære råmaterialer var indkøbt på hjemmemarkedet. Tolden var således ikke blevet pålagt »materialer, der fysisk indgår« i samme vare, som omhandlet i grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra b), hvilket er en forudsætning for, at der kan foretages en justering. Der blev derfor ikke foretaget en sådan justering.

3.3.4. Dumpingmargen

(95) Kommissionen sammenlignede den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af samme vare med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12.

(96) Den eksporterende producent påpegede i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger en indtastningsfejl i forbindelse med dumpingberegningen. Kommissionen rettede fejlen, som skyldtes unødvendig afrunding af visse lange talværdier, og ændrede følgelig sin beregning. Samtlige interesserede parter blev underrettet om denne ændring gennem en supplerende fremlæggelse af de endelige oplysninger.

(97) Graden af samarbejde i Iran var høj, idet eksporten fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter udgjorde næsten 100 % af den samlede eksport fra Iran til Unionen i undersøgelsesperioden. Kommissionen har på dette grundlag fastsat den landsdækkende dumpingmargen på samme niveau som for den eneste eksporterende producent.

(98) Dumpingmargenerne, udtrykt i procent af cif-prisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, fastsættes til følgende: Virksomhed Dumpingmargen Mobarakeh Steel Company 17,9 % Alle andre virksomheder 17,9 %

(99) Klageren hævdede i sine bemærkninger til oplysningsdokumentet, at den dumpingmargen, der var beregnet på grundlag af de data, som klageren havde indsamlet, var betydeligt højere. Den pågældende interesserede part opfordrede Kommissionen til at give nærmere oplysninger om, hvorledes dumpingmargen for Iran var blevet beregnet.

(100) Kommissionen havde baseret sin beregning på faktiske virksomhedesoplysninger, som blev efterprøvet ved kontrolbesøg. Den pågældende interesserede part havde ikke fået adgang til disse detaljerede oplysninger, hvilket muligvis kan forklare uoverensstemmelsen. Kommissionen kan ikke give nærmere oplysninger om beregningen, uden at afsløre fortrolige forretningsoplysninger vedrørende den eksporterende producent.

(101) Klageren anmodede i sine bemærkninger til den supplerende endelige fremlæggelse af oplysninger om yderligere oplysninger om denne afrundingsfejl og gjorde opmærksom på, at en reduktion af dumpingmargenen på 5 procentpoint næppe kan henføres til en afrundingsfejl.

(102) Kommissionen kan ikke give nærmere oplysninger om dumpingberegningen til andre parter end den direkte involverede interesserede part, da dette ville afsløre fortrolige forretningsoplysninger. Som beskrevet ovenfor i betragtning (96) skyldtes fejlen unødvendig afrunding af visse lange talværdier på over 13 cifre (eksempelvis var tallet 112 769 871 468,69 i beregningen fejlagtigt blevet behandlet som 1,13). Disse lange talværdier indgik i de vigtigste eksporttransaktioner, der blev omregnet til den iranske valuta i forbindelse med dumpingberegningen. Dette forklarer således reduktionen af dumpingmargenen på 5,1 procentpoint.

3.4. Rusland

(103) Der var kun tre eksporterende producenter af den pågældende vare i Rusland, som samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. Disse tegnede sig for næsten al import af den pågældende vare fra Rusland til Unionen i undersøgelsesperioden.

3.4.1. Den normale værdi

(104) Den normale værdi for de tre eksporterende producenter blev fastsat i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i punkt 3.1.1 ovenfor. Som følge heraf blev den normale værdi for de fleste varetyper, der blev eksporteret til Unionen, for alle tre eksporterende producenter fastsat på grundlag af hjemmemarkedsprisen (henholdsvis 76 % svarende til 98,9 % af eksportmængden, 49 % svarende til 86,7 % af eksportmængden og 73 % svarende til 96,6 % af eksportmængden).

(105) Den normale værdi for de øvrige varetyper blev beregnet i henhold til den metode, der er beskrevet ovenfor i betragtning (54) og (55), enten fordi der ikke var noget hjemmemarkedssalg, eller fordi de mængder, der blev solgt på hjemmemarkedet, var for lave til at kunne betragtes som repræsentative (under 75 ton pr. varetype).

3.4.2. Eksportpris

(106) De eksporterende producenter eksporterede til Unionen enten direkte til uafhængige kunder eller gennem forretningsmæssigt forbundne forhandlere/importører i Schweiz. De forretningsmæssigt forbundne virksomheder i Schweiz købte den pågældende vare af de eksporterende producenter og solgte den videre til Unionen og til andre lande.

(107) Eksportprisen blev fastsat i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i punkt 3.1.2 ovenfor.

(108) Efter fremlæggelsen af oplysningsdokumentet anfægtede Severstal anvendelsen af justeringerne for SA&G-omkostninger og fortjeneste i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, for salg via deres forretningsmæssigt forbundne forhandler/importør i Schweiz, SSE.

(109) Justeringerne er efter Severstals opfattelse kun relevante for de specifikke transaktioner, for hvilke salgsbetingelserne kræver, at en given vare skal leveres efter fortoldning, dvs. transaktioner, hvor den forretningsmæssigt forbundne part fungerer som importør. Men for hovedparten af salget via deres forretningsmæssigt forbundne forhandler/importør i Schweiz krævede leveringsbetingelserne ikke, at forhandleren/importøren i Schweiz skulle fortolde varerne. Samtidig hævdede Severstal, at deres forretningsmæssigt forbundne forhandlere/importører i Schweiz burde betragtes som værende en del af producentens eksportnetværk og ikke som importører.

(110) Kommissionen afviste påstanden. Det fremgik af undersøgelsen, at SSE rent faktisk havde varetaget importfunktioner for salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden. De uensartede internationale handelsbetingelser (cif, cfr, fob eller dap) ændrer ikke den kendsgerning, at SSE fungerede som forretningsmæssigt forbundet importør til EU-markedet. I betragtning af, at forhandleren/importøren er forretningsmæssigt forbundet med den eksporterende producent, indebærer grundforordningens artikel 2, stk. 9, at oplysninger fra en sådan forhandler/importør er upålidelige, og at en justering derfor var berettiget.

(111) Kommissionen fandt endvidere, at SSE ikke kunne betragtes som værende en del af producentens eksportnetværk. Der foreligger ikke noget eksklusivforhold mellem moderselskabet og datterselskabet i Schweiz for så vidt angår salg til EU. Undersøgelsen viste, at der også fandtes andre salgsafdelinger inden for gruppen, som beskæftigede sig med eksport til EU. Nærmere bestemt drev moderselskabet i Rusland tre forskellige kanaler til eksport af den pågældende vare til EU, nemlig direkte salg, salg via sit forretningsmæssigt forbundne servicecenter i Letland og salg via sin forretningsmæssigt forbundne forhandler/importør i Schweiz.

(112) Kommissionen konkluderede derfor, at der bør foretages justeringer for SG&A og fortjeneste for alle former for salgstransaktioner via den forretningsmæssigt forbundne forhandler/importør i Schweiz, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 9.

(113) Efter fremlæggelsen af oplysninger gentog Severstal sin kraftige indvending imod Kommissionens anvendelse af grundforordningens artikel 2, stk. 9. Derudover hævdede Severstal, at Kommissionen havde ageret inkonsekvent over for andre eksporterende producenter med forretningsmæssigt forbundne forhandlere/importører enten i eller uden for Unionen.

(114) Kommissionen fastholdt sin holdning om, at forretningsmæssigt forbundne forhandlere/importører kan behandles i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, hvis de varetager importfunktioner, også selv om de befinder sig uden for Unionen. Som anført i betragtning (110) var dette tilfældet for SSE, hvorimod de forretningsmæssigt forbundne forhandlere/importører fra andre eksporterende producenter befandt sig i forskellige situationer, afhængigt af de pågældende virksomheders forskellige funktioner.

(115) Desuden udtrykte Severstal utilfredshed med Kommissionens beslutning om, at SSE ikke kunne betragtes som værende en del af Severstals eksportnetværk. Kommissionen finder imidlertid ikke, at Severstals tilgrundliggende argumentation (såsom moderselskabets fulde kontrol over SSE og omfordelingen af overskud og tab til moderselskabet) opvejede de faktorer i betragtning (111), der viser det modsatte. SSE kan således ikke betragtes som værende Severstals interne eksportafdeling.

(116) Efter fremlæggelsen af oplysningsdokumentet anfægtede den eksporterende producent NLMK ligeledes anvendelsen af justeringerne for SA&G-omkostninger og fortjeneste i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, for salg via deres forretningsmæssigt forbundne forhandler/importør i Schweiz, datterselskabet Novex.

(117) NLMK hævdede, at Novex ikke fungerede som forretningsmæssigt forbundet importør, i den forstand, at Novex ikke importerede den pågældende vare til Unionen. Eftersom anvendelsen af artikel 2, stk. 9, indebærer, at en forretningsmæssigt forbundet part skal fungere som importør, kan der ikke foretages nogen justering af Novex' eksportpris på grundlag af artikel 2, stk. 9.

(118) Til støtte for denne påstand hævdede NLMK, at den systematisk sælger jern- og stålprodukter på eksportmarkederne via to forretningsmæssigt forbundne forhandlere, nemlig Novex i Schweiz og Novexco (Cyprus) Ltd. i Cypern. Novex er ansvarlig for eksportsalg til Unionen, mens Novexco sælger til resten af verden. Disse virksomheder fungerer som NLMK's eksportafdeling, og der findes ikke nogen afdeling inden for NLMK Group, der varetager dette eksportsalg. NLMK har ikke selv nogen direkte eksport af jern- og stålprodukter.

(119) Novex og Novexco er datterselskaber helt og holdent ejet af NLMK, hvortil NLMK har overdraget sit eksportsalg ikke alene af den pågældende vare, men af alle sine varer. Disse to forretningsmæssigt forbundne virksomheder agerer under NLMK's økonomiske kontrol, både i kraft af NLMK Groups kapitalstruktur og i økonomisk henseende. Vel at mærke indkøbte Novex og Novexco udelukkende varer fra forretningsmæssigt forbundne virksomheder inden for NLMK Group. De driver således ikke nogen selvstændig økonomisk aktivitet, som ellers kunne drives uafhængigt uden for NLMK Group.

(120) Mens hele NLMK's eksport af jern- og stålprodukter foregår via Novexco og Novex, fungerer disse forretningsmæssigt forbundne virksomheder normalt ikke som importører af disse produkter i EU eller andetsteds, dog med undtagelse af kornorienterede elektriske stålplader (GOES), der sælges på ddp-betingelser. Al eksport foretaget af Novex og Novexco er baseret på leveringsbetingelser, der ikke vedrører dem i egenskab af importører af de pågældende jern- og stålprodukter.

(121) NLMK mente derfor, at Novex ikke kan betegnes som »importør« af de pågældende produkter, eftersom Novex ikke fortoldede dem eller varetog nogen andre importørfunktioner.

(122) NLMK hævdede endvidere, at Novex' ansatte deltager i NLMK Groups strategiudvalg for salgsplanlægning og bidrager med sin indsigt i eksportmarkeder til gruppens salgsplanlægning og prissætning. Således er NLMK ikke blot fuldt vidende om Novex' pris ved salg til den første ikke forretningsmæssigt forbundne kunde, men denne pris fastsættes ovenikøbet i fællesskab af NLMK's og Novex' ansatte. Ligeledes er de største kunder i sektoren for den pågældende vare — i det mindste for så vidt angår NLMK's eksport til Unionen — handelsvirksomheder, som foretrækker selv at fortolde deres varer med henblik på at optimere omkostningerne. Hertil kommer, at køb af den pågældende vare på fob-betingelser, i eksporthavn, eller på cif-betingelser giver handelsvirksomheder muligheder for med kort varsel at sælge deres last til et hvilket som helst bestemmelsessted, der tilbyder den bedste pris, og ikke nødvendigvis i Unionen. Det er derfor af ringe værdi for forhandlerne at få varen fortoldet af leverandøren til Unionen.

(123) Kort sagt mente NLMK, at GOES-varer hovedsagelig leveres direkte til forarbejdningsvirksomheder, hvorimod andre jern- og stålprodukter hovedsagelig leveres til ikke forretningsmæssigt forbundne forhandlere i Unionen. De forskellige kundetyper medfører forskellige internationale handelsbetingelser og dermed forskellige roller for Novexco og Novex. Dette medfører efter NLMK's opfattelse en situation, hvor GOES-undersøgelsen ikke er repræsentativ for den rolle, som Novex reelt har spillet, med hensyn til den pågældende vare eller andre jern- og stålprodukter. NLMK konkluderede, at Novex bør behandles som NLMK's interne salgsafdeling.

(124) Kommissionen mindede om, at der ved vurderingen af, hvorvidt en producent og en forretningsmæssigt forbunden forhandler bør behandles som én økonomisk enhed og den forretningsmæssigt forbundne forhandler behandles som en intern salgsafdeling hos producenten, skal tages hensyn til den forretningsmæssigt forbundne forhandlers generelle funktioner og følgelig også til aktiviteter i forbindelse med andre varer end den pågældende vare (10).

(125) Selvom undersøgelsen bekræftede, at Novex ikke varetog nogen importfunktioner for den pågældende vare i undersøgelsesperioden, skal følgende bemærkes vedrørende Novex' rolle i forbindelse med denne sag. Novex er etableret som forhandler i henhold til schweizisk lovgivning (11). Ifølge Novex' vedtægter er dens formål at købe, sælge, distribuere og handle med stålprodukter og -råvarer i Schweiz og i udlandet. Der foreligger ingen formel begrænsning med hensyn til leverandører af de varer, der forhandles. Derudover har NLMK og Novex undertegnet omfattende rammekontrakter, som regulerer køb og salg mellem parterne. Disse kontrakter fastlægger bl.a. detaljerede procedurer for krav vedrørende varer, som ikke opfylder kravene, og foreskriver sanktioner i tilfælde af forsinket betaling eller levering af varer samt tredjepartsmægling i tilfælde af tvister. Kommissionen bemærkede endvidere, at Novex' hovedaktiviteter ifølge årsregnskabet for 2015 er handel med stål (herunder eventuelle aktiviteter forbundet med renteindtjening), og at en væsentlig del af Novex' indkøb af stål var fra virksomheder i NLMK Group.

(126) NLMK har desuden selv anerkendt i sit indlæg af 7. juni 2017, at Novex fungerer som forretningsmæssigt forbundet importør af GOES-varer, hvilket yderligere underbygger den konklusion, at Novex ikke er at betragte som NLMK's interne salgsafdeling.

(127) På grundlag af ovenstående har Kommissionen konkluderet, at Novex' forhold til NLMK ikke havde karakter af en integreret og intern salgsafdeling, hvilket ville have medført, at de to juridiske enheder udgjorde én økonomisk enhed, men i stedet svarede til en agent, der opererer på provisionsbasis, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i).

(128) NLMK genfremsatte efter den endelige fremlæggelse af oplysninger sin påstand om, at den sammen med sin forretningsmæssigt forbundne forhandler, Novex, udgjorde én økonomisk enhed. NLMK mente, at Kommissionen havde undladt at tage hensyn til den økonomiske virkelighed i forholdet mellem de to enheder. NLMK kritiserede navnlig Kommissionens behandling af Novex, som den anså for at være formalistisk og teoretiserende. Novex ikke var registreret som handelsvirksomhed, og manglen på formel begrænsning var uden betydning, da virksomheden i praksis ikke indkøbte varer andetsteds. Desuden ville der, selv hvis der fandtes en kontrakt mellem NLMK og Novex, være reel solidaritet mellem de to enheder. Novex' resultater var angiveligt fuldt ud konsolideret i gruppens årsregnskab.

(129) Kommissionen afviste disse påstande. Ved vurderingen af forholdet mellem Novex og NLMK kan eksistensen af en rammekontrakt for køb og salg mellem de to enheder ikke affærdiges som værende teoretisk eller formel. Dette viser tværtimod, at de to enheder varetager forskellige funktioner, og at der ikke forelå noget underordnelsesforhold mellem dem. Hertil kommer, at det er usædvanligt, at en intern salgsafdeling varetager importfunktioner, sådan som Novex gjorde for mindst ét stålprodukt (nemlig GOES). Og endelig kunne Novex når som helst vælge at indkøbe varmvalsede flade produkter fra andre kilder, hvilket en integreret eksportsalgsafdeling ikke ville kunne. Kommissionen fastholdt derfor sit standpunkt om, at en justering i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), var berettiget.

(130) Også MMK anfægtede efter den endelige fremlæggelse af oplysninger for første gang anvendelsen af grundforordningens artikel 2, stk. 9, i relation til virksomhedens forretningsmæssigt forbundne forhandler, MMK Trade Steel AG. MMK fremførte samme juridiske argumentation som Severstal og anførte ligeledes, at moderselskabets fulde kontrol og fordelingen af overskud og tab til det russiske moderselskab viste, at MMK Trade Steel AG indgik i ét samlet eksportnetværk.

(131) Kommissionen gentog sit juridiske standpunkt om, at forretningsmæssigt forbundne forhandlere/importører kan behandles i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, hvis de varetager importfunktioner, også selv om de befinder sig uden for Unionen. MMK Trade Steel AG faldt ind under denne kategori som allerede konstateret i undersøgelsen af koldvalsede flade produkter af stål fra Folkerepublikken Kina (12).

(132) Følgelig kunne Kommissionen heller ikke godtage påstanden om, at MMK og MMK Trade Steel AG udgør én økonomisk enhed. Under alle omstændigheder drev MMK desuden sin egen eksportafdeling i Rusland og solgte en del af sit stål direkte til Europa. MMK Trade Steel AG kan således ikke betragtes som værende MMK's interne eksportafdeling.

3.4.3. Sammenligning

(133) Kommissionen sammenlignede de eksporterende producenters normale værdi og eksportpris på grundlag af priserne ab fabrik.

(134) I tilfælde, hvor det var begrundet i behovet for at sikre en rimelig sammenligning, justerede Kommissionen den normale værdi og/eller eksportprisen for forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev foretaget justeringer for fysiske egenskaber (på mellem 0 % og 2 %), transport, forsikring, håndtering og lastning og dermed forbundne udgifter (på mellem 1 % og 8 %), emballering (på mellem 0 % og 1 %), kreditomkostninger (på mellem 0 % og 2 %), provisioner (på mellem 0 % og 4 %) samt øvrige faktorer (på mellem 0 % og 1 %).

(135) Efter fremlæggelsen af oplysningsdokumentet hævdede Severstal, at nogle af justeringerne for SA&G-omkostninger var blevet foretaget forkert, nemlig justeringerne for finansieringsindtægter og transportomkostninger.

(136) Ifølge virksomheden burde der være taget hensyn til finansieringsindtægterne ved fastsættelsen af procentsatsen for SA&G. Disse indtægter for det forretningsmæssigt forbundne datterselskab i Schweiz var samtidig en udgift for Severstal, som indberettet i G-PL-tabellen i virksomhedens spørgeskemabesvarelse, og dette var blevet taget i betragtning ved fastsættelsen af, hvorvidt salget på hjemmemarkedet fandt sted i normal handel.

(137) Kommissionen afviste påstanden. Severstal fremstiller og sælger et bredt udvalg af varer og var ikke i stand til at påvise, at de pågældende finansindtægter, som er et almindeligt lån ydet af det schweiziske datterselskab til moderselskabet, havde tilknytning til den pågældende vare.

(138) Severstal gentog efter fremlæggelsen af oplysninger sin påstand og fremførte, at ovennævnte finansindtægter var renter på lån ydet til at finansiere Severstals varer med lang produktionscyklus, herunder den pågældende vare. Endvidere anmodede Severstal om, at dette beløb skulle henføres til den pågældende vare alene. Kommissionen kunne imidlertid ikke godtage denne påstand på grund af manglende baggrundsoplysninger om den præcise sammenhæng mellem et almindeligt lån til »varer med lang produktionscyklus« og den pågældende vare.

(139) Med hensyn til justeringerne for transportomkostninger hævdede Severstal, at Kommissionen havde fratrukket et forkert beløb for transportomkostninger som en del af SA&G.

(140) Kommissionen godtog Severstals påstand vedrørende transportomkostninger og anvendte de faktiske transportomkostninger, som virksomheden havde indberettet, til beregningerne. For at undgå dobbelttælling blev disse omkostninger fastsat til nul, eftersom de allerede var medtaget ved beregningen af justeringer.

3.4.4. Dumpingmargen

(141) For de eksporterende producenter sammenlignede Kommissionen den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af samme vare med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12.

(142) Graden af samarbejde i Rusland var høj, idet eksporten fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter udgjorde næsten 100 % af den samlede eksport fra Rusland til Unionen i undersøgelsesperioden. På dette grundlag besluttede Kommissionen at fastsætte den landsdækkende dumpingmargen, der gælder for alle andre virksomheder, på samme niveau som det, der var fastsat for den virksomhed, der havde den højeste dumpingmargen, dvs. Public Joint Stock Company Magnitogorsk Iron & Steel Works (PJSC MMK) Group.

(143) Dumpingmargenerne, udtrykt i procent af cif-prisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, fastsættes til følgende: Virksomhed Dumpingmargen Public Joint Stock Company Magnitogorsk Iron Steel Works (PJSC MMK) 33,0 % PAO Severstal 5,3 % Novolipetsk Steel 15,0 % Alle andre virksomheder 33,0 %

3.5. Serbien

(144) Der var kun én eksporterende producent af den pågældende vare i Serbien, som samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. Hovedparten af virksomhedens salg til Unionen var direkte til uafhængige kunder, mens en mindre andel foregik via en forretningsmæssigt forbundet importør i Slovakiet.

3.5.1. Den normale værdi

(145) Den normale værdi for den eneste eksporterende producent blev fastsat i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i punkt 3.1.1 ovenfor. Som følge heraf blev den normale værdi for 23 % af varetyperne, svarende til 71 % af den salgsmængde, der blev eksporteret til Unionen af den eksporterende producent, fastsat på grundlag af hjemmemarkedsprisen i normal handel. I de tilfælde, hvor det samlede hjemmemarkedssalg af en varetype til uafhængige kunder i undersøgelsesperioden udgjorde mindre end 5 % af den samlede eksportsalgsmængde af den identiske eller sammenlignelige varetype til Unionen, blev den normale værdi for denne varetype beregnet ved at anvende SA&G og fortjeneste for denne varetype frem for det vejede gennemsnit for SA&G og fortjeneste. Men i tilfælde hvor den vejede gennemsnitspris for en varetype lå under produktionsomkostningerne pr. enhed, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med den metode, der er beskrevet i betragtning (55).

3.5.2. Eksportpris

(146) Eksportprisen blev fastsat i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i punkt 3.1.2 ovenfor, og navnlig i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8. For salg via den forretningsmæssigt forbundne importør blev eksportprisen beregnet på grundlag af grundforordningens artikel 2, stk. 9.

3.5.3. Sammenligning

(147) Kommissionen sammenlignede den normale værdi og den eneste eksporterende producents eksportpris på grundlag af priserne ab fabrik.

(148) I tilfælde, hvor det var begrundet i behovet for at sikre en rimelig sammenligning, justerede Kommissionen den normale værdi og/eller eksportprisen for forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev foretaget justeringer for transport, forsikring, håndtering og lastning og dermed forbundne udgifter (på mellem 5 % og 9 %), kreditomkostninger (på mellem 0 % og 1,5 %), bankgebyrer (på mellem 0 % og 1 %) samt provisioner (på mellem 0,5 % og 2 %).

3.5.4. Dumpingmargen

(149) Kommissionen sammenlignede den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af samme vare med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12.

(150) Graden af samarbejde i Serbien var høj, idet eksporten fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter udgjorde næsten 100 % af den samlede eksport fra Serbien til Unionen i undersøgelsesperioden. Kommissionen har på dette grundlag fastsat den landsdækkende dumpingmargen på samme niveau som for den eneste eksporterende producent.

(151) Dumpingmargenerne, udtrykt i procent af cif-prisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, fastsættes til følgende: Virksomhed Dumpingmargen Zelezara Smederevo d.o.o. 38,7 % Alle andre virksomheder 38,7 %

3.6. Ukraine

(152) Der var én gruppe bestående af tre forretningsmæssigt forbundne eksporterende producenter af den pågældende vare i Ukraine (i dette afsnit benævnt »den eksporterende producent« som samlebetegnelse), som samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. To af produktionsanlæggene var beliggende i Mariupol i Donetsk-regionen, som i løbet af undersøgelsen var et konfliktramt område. Efter anmodning fra den eksporterende producent besluttede Kommissionen at udelukke det ene af disse anlæg fra beregningerne, da der kun var tale om begrænsede eksportmængder til Unionen.

(153) Klageren anmodede i sine bemærkninger til oplysningsdokumentet Kommissionen om at gøre rede for sin beslutning om at udelukke en ukrainsk virksomhed fra beregningen af dumpingmargenen.

(154) Kommissionen havde udelukket den pågældende virksomhed, fordi den ringe andel af salget i forhold til gruppens salg ikke ville have påvirket dumpingmargenen. Desuden umuliggjorde de militære aktiviteter i området efterprøvning af de relevante data. Kommissionen betragtede situationen som force majeure.

(155) Den eksporterende producent solgte samme vare på hjemmemarkedet, både direkte og via en forretningsmæssigt forbundet forhandler.

(156) Hele den eksporterende producents salg til Unionen foregik via en forretningsmæssigt forbundet forhandler i Schweiz. Forhandleren solgte den pågældende vare til både forretningsmæssigt forbundne og ikke forretningsmæssigt forbundne importører i Unionen.

3.6.1. Den normale værdi

(157) Den normale værdi for den eksporterende producent blev fastsat i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i punkt 3.1.1 ovenfor. Den normale værdi for det ene af produktionsanlæggene var udelukkende fastsat på grundlag af hjemmemarkedspriserne i normal handel. Den normale værdi for de øvrige produktionsanlæg blev fastsat delvis på grundlag af hjemmemarkedspriserne i normal handel (for 38 % af varetyperne, svarende til 12 % af den samlede eksportmængde til Unionen fra det pågældende anlæg) og blev delvis beregnet. I de tilfælde, hvor det samlede hjemmemarkedssalg af en varetype til uafhængige kunder i undersøgelsesperioden udgjorde mindre end 5 % af den samlede eksportsalgsmængde af den identiske eller sammenlignelige varetype til Unionen, blev den normale værdi for denne varetype beregnet ved at anvende SA&G og fortjeneste for denne varetype frem for det vejede gennemsnit for SA&G og fortjeneste. Men i tilfælde hvor den vejede gennemsnitspris for en varetype lå under produktionsomkostningerne pr. enhed, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med den metode, der er beskrevet i betragtning (55).

(158) Den eksporterende producent krævede en justering af produktionsomkostningerne for ét af produktionsanlæggene i det konfliktramte område, nemlig Ilyich Iron and Steel Works of Mariupol (»Ilyich«) på grund af unormale produktionsomkostninger, der var direkte eller indirekte forårsaget af de militære operationer i området. Den eksporterende producent foreslog at fastsætte justeringen ved at sammenligne udviklingen i produktionsomkostningerne pr. enhed i Ilyich med udviklingen i produktionsomkostningerne pr. enhed i det produktionsanlæg, der ikke var berørt af konflikten, nemlig Integrated Iron and Steel Works Zaporizhstal (»Zaporizhstal«). For at forklare, hvad den eksporterende producent mente med »omkostningerne pr. enhed«, dividerede producenten omkostningerne for hvert af produktionsanlæggenes solgte varer med mængden af varmvalsede produkter af stål, der var fremstillet i det pågældende kalenderår. Den eksporterende producent fulgte dette mønster fra 2013 (inden konflikten brød ud) frem til 2015 og foreslog på dette grundlag, at Ilyich's omkostninger skulle nedjusteres med en given procentsats.

(159) Efter omhyggelig overvejelse fandt Kommissionen, at den foreslåede metode til kvantificering af justeringen var uhensigtsmæssig. For det første modsvarede de nævnte »omkostninger pr. enhed« ikke omkostningerne for hver solgte enhed af varmvalsede flade produkter af stål, idet de omfattede omkostningerne for alle solgte varer, dvs. også for andre varer. Disse andre varer udgjorde en betydelig del af produktionen i Zaporizhstal og en endnu større del af produktionen i Ilyich. I metoden til kvantificering af justeringen er der slet ikke taget højde for udviklingen i produktionsomkostninger for de andre varer. Udviklingen i produktionsomkostninger for de andre varer er ikke forblevet konstant igennem hele den periode, som den eksporterende producent foreslog at anvende til metoden. Den eksporterende producent erkendte over for Kommissionen, at Ilyich ganske vist havde oplevet en betydelig stigning i produktionen af visse andre varer mellem 2012 og 2016. I metoden til kvantificering af justeringen blev denne stigning i omkostningerne tilskrevet den faldende produktion af varmvalsede flade produkter af stål, hvorved stigningen af de såkaldte »omkostninger pr. enhed« overdrives, potentielt i væsentlig grad. For det andet, selv hvis de omkostninger, som den eksporterende producent foreslog at anvende, var de faktiske omkostninger for produktionen af varmvalsede flade produkter af stål, indebar forslaget en sammenligning af produktionsmængden med salgsomkostningerne uden hensyntagen til lagerændringer. Den eksporterende producent burde enten have sammenlignet produktionsmængden med produktionsomkostningerne eller salgsmængden med salgsomkostningerne. For det tredje indebar metoden til kvantificering af justeringen en sammenligning af udviklingen frem til kalenderåret 2015, og forslaget indebar, at resultatet af denne beregning (altså en nedgang) skulle anvendes på datatene fra undersøgelsesperioden (fra den 1. juli 2015 til den 30. juni 2016). Dette er ikke korrekt, da metoden skulle have fulgt udviklingen frem til undersøgelsesperioden.

(160) Den eksporterende producent undlod i sine bemærkninger til oplysningsdokumentet at afhjælpe ovennævnte mangler ved metoden til kvantificering af justeringen. Producenten sammenlignede i stedet de to anlægs produktionsomkostninger pr. varetype i undersøgelsesperioden og gjorde gældende, at resultatet heraf svarede nogenlunde til resultatet af metoden til kvantificering af justeringen. Producenten bortså imidlertid fra den kendsgerning, at selve begrundelsen for at anvende metoden til kvantificering af justeringen var, at omkostningerne for de to anlæg ganske enkelt ikke uden videre kunne sammenlignes for et givent år, idet omkostningerne var forskellige allerede inden konflikten. Ifølge de data, der blev anvendt i kvantificeringsmetoden, lå omkostningerne pr. enhed i 2013 langt højere i Ilyich end i Zaporizhstal. Udtrykt som et forholdstal er denne forskel større end forskellen i produktionsomkostninger pr. varetype mellem de to anlæg i undersøgelsesperioden, som den eksporterende producent ønskede at anvende til støtte for metoden.

(161) Den eksporterende producent fremførte i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger, at Kommissionen ikke var indgået i nogen konstruktiv dialog med den eksporterende producent ved at anmodede om eller præcisere, hvilke yderligere oplysninger Kommissionen måtte anse for nødvendige for en korrekt vurdering af påstanden. Den eneste gang Kommissionen havde præciseret, hvilke oplysninger og metoder der var nødvendige for at kunne vurdere påstanden, var ifølge den eksporterende producent i den endelige fremlæggelse af oplysninger den 17. juli 2017.

(162) Kommissionen bemærkede, at denne påstand er faktuelt urigtig. Der blev fremsendt en udførlig redegørelse for manglerne ved den foreslåede justeringsmetode til den eksporterende producent den 4. april 2017 i bilag 4 til oplysningsdokumentet. Denne udførlige redegørelse var blevet medtaget i oplysningsdokumentet for at give den eksporterende producent mulighed for og tilstrækkelig tid til at afhjælpe disse mangler. Som nævnt i betragtning (160) above undlod den eksporterende producent at afhælpe manglerne.

(163) Den eksporterende producent fremførte i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger, at de andre varer end varmvalsede produkter af stål, der er omhandlet i betragtning (159) above, ikke udgjorde en betydelig del af produktionen i hverken Zaporizhstal eller Ilyich. Til støtte for denne påstand henviste den eksporterende producent til de data om produktionsmængder i Ilyich, der var blevet indberettet til Kommissionen den 16. februar 2017.

(164) Hertil bemærkede Kommissionen, at de data, som den eksporterende producent henviste til, først blev fremlagt efter kontrolbesøget og derfor ikke kunne efterprøves. Endvidere var dataene vedrørende produktionsmængde angivet i ton og vedrørte ikke omkostninger eller værdi. Produktionsmængden afspejler ikke produktionsomkostningerne, navnlig i betragtning af, at de andre varer omfatter varer med større merværdi og dermed højere omkostninger, heriblandt koldvalset og galvaniseret stål. Med hensyn til de data, som ligger til grund for Kommissionens påstande, indsendte den eksporterende producent i kraft af sin besvarelse af antidumpingspørgeskemaet data vedrørende hele stålværkets samlede omsætning, den relevante afdelings omsætning samt omsætningen i forbindelse med den pågældende vare. Disse data vedrørende omsætningen blev efterprøvet af Kommissionen under kontrolbesøget og blev anvendt som indikator for omkostningerne, hvorved det fremkom, at andre varer end varmvalsede produkter af stål udgjorde en betydelig del af produktionen i Ilyich.

(165) Endvidere udtrykte den eksporterende producent i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger uenighed med Kommissionens bemærkning i betragtning (159) above med hensyn til stigningen i produktionen af andre varer end varmvalsede produkter af stål havde bevirket, at de »omkostninger pr. enhed«, der var anvendt i metoden, blev unødigt overdrevet. Den eksporterende producent hævdede, at den samlede stigning i de samlede omkostninger for de varer, der var solgt af Ilyich, modsiger Kommissionens logik om, at en stigning i produktionen af andre varer kunne bevirke, at de beregnede »omkostninger pr. enhed« for varmvalsede produkter af stål blev overdrevet.

(166) Kommissionen var uenig i dette udsagn. Som nævnt ovenfor fastsatte den eksporterende producent »omkostningerne pr. enhed« ved at dividere de samlede omkostninger for de solgte varer (heriblandt også for andre varer end varmvalsede produkter af stål) med mængden af varmvalsede produkter af stål, der var produceret i anlægget i de pågældende perioder. Som den eksporterende producent selv har anerkendt, steg mængden af visse andre varer end varmvalsede produkter af stål betydeligt i den periode, der er omfattet af metoden. Den deraf følgende stigning i produktionsomkostninger for disse varer blev i den metode, som den eksporterende producent havde foreslået, tilskrevet varmvalsede produkter af stål, hvorved »omkostningerne pr. enhed« blev overdrevet (dvs. en yderligere forhøjelse af »omkostningerne pr. enhed« i hele den pågældende periode), og den eksporterende producent foreslog på dette grundlag at justere omkostningerne i Ilyich. Dette gælder, uanset om de samlede omkostninger for de varer, der blev solgt af stålværket, steg, faldt eller forblev konstante.

(167) Med hensyn til Kommissionens bemærkninger i betragtning (159) om, at metoden burde have fulgt udviklingen helt frem til undersøgelsesperioden, påstod den eksporterende producent i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger, at den ikke var i stand til at fremlægge de data for undersøgelsesperioden, der skulle anvendes i metoden, idet det reviderede regnskab for 2016 først for nylig var blevet tilgængelig.

(168) Som svar herpå påpegede Kommissionen, at den eksporterende producent havde været i stand til at indgive væsentlige dele af dataene for undersøgelsesperioden i forbindelse med sin besvarelse af antidumpingspørgeskemaet. Det står således uklart, hvorfor den eksporterende producent skulle være ude af stand til at fremlægge data for undersøgelsesperioden for at underbygge anvendelsen af den foreslåede metode. Så meget desto mere i betragtning af, at den eksporterende producent som nævnt i betragtning (162) above havde mulighed for og tid til at gøre dette.

(169) Og endelig hævdede den eksporterende producent i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger, at forskellen i produktionsomkostninger pr. varetype i undersøgelsesperioden mellem de to produktionsanlæg, jf. betragtning (160) above, taler for at anvende justeringsmetoden, eftersom forskellen ligner den forskel, der fremkommer ved anvendelse af metoden.

(170) Kommissionen var uenig i dette udsagn. Den eksporterende producent undlod i sine bemærkninger at kommentere den kendsgerning, at »omkostningerne pr. enhed« ifølge de data, der blev anvendt til kvantificeringsmetoden, i 2013 (dvs. under normale forhold, inden konfliktens udbrud) var meget højere i Ilyich end i Zaporizhstal. Udtrykt som et forholdstal er denne forskel større end forskellen i produktionsomkostninger pr. varetype mellem de to anlæg i undersøgelsesperioden. Dette betyder, at enten er forskellen mellem omkostningerne pr. enhed i Ilyich og Zaporizhstal faldet mellem 2013 og undersøgelsesperioden (dvs. omkostningerne pr. enhed i Ilyich er faldet i forhold til omkostningerne pr. enhed i Zaporizhstal), eller også er de »omkostninger pr. enhed«, der er anvendt i metoden, helt upålidelige. Som beskrevet ovenfor i betragtning (159) er i det mindste det andet af de to udsagn korrekt, idet de »omkostninger pr. enhed«, der er anvendt i metoden, er fordrejede som følge af, at de omfatter salgsomkostninger for andre varer, som har udviklet sig på forskellig måde i de to anlæg i den relevante periode. Det følger heraf, at forskellen i produktionsomkostninger pr. varetype i undersøgelsesperioden ikke underbygger nøjagtigheden af den metode, som den eksporterende producent har foreslået.

(171) Af ovennævnte årsager blev påstanden afvist.

(172) Zaporizhstal indberettede betydelige tab i deres regnskaber på grund af valutakursdifferencer, der var opstået ved omregning af transaktioner, som ikke var denomineret i ukrainske hryvnia. Den eksporterende producent fremførte, at eftersom disse omkostninger ikke var påløbet i normal handel, burde de fastlægges i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra c), og begrænses til et niveau, der højst svarer til normale driftsforhold for virksomheden.

(173) Kommissionen var uenig i denne påstand. Tabene var behørigt bogført i producentens regnskaber og blev afholdt i undersøgelsesperioden. Kommissionen afviste derfor denne påstand og betragtede disse tab som en del af virksomhedens SA&G-omkostninger til driften og medtog dem i beregningen af den normale værdi.

(174) Den eksporterende producent erkendte i sine bemærkninger til oplysningsdokumentet, at de finansomkostninger, der blev anvendt til beregning af Zaporizhstals SA&G-omkostninger, var behørigt bogført i virksomhedens regnskaber og blev afholdt i undersøgelsesperioden. Den eksporterende producent genfremsatte derefter sin påstand om, at de pågældende SA&G-omkostninger burde have været fastsat på grundlag af grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra c), idet nogle af finansomkostningerne hverken vedrørte produktion eller salg af varerne. Til støtte for denne påstand fremlagde den eksporterende producent et nyt datasæt, dog en rum tid efter kontrolbesøget og efter, at påstanden oprindelig blev fremsat. Og endelig påpegede den eksporterende producent en række bestemmelser i grundforordningen, der regulerer beregning af SA&G-omkostninger, og som indeholder krav om, at sådanne beregninger skal være »rimelige«.

(175) Kommissionen var uenig i denne analyse. I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 6, skal SA&G-omkostninger fastsættes på grundlag af faktiske tal vedrørende produktion og salg. Kun hvis disse beløb ikke kan fastsættes, kan artikel 2, stk. 6, litra c), finde anvendelse. Den eksporterende producent har anerkendt, at dataene vedrørende de faktiske SA&G-omkostninger foreligger i regnskabet og omfatter de pågældende finansomkostninger. Argumentet om, at visse af finansomkostningerne ikke vedrører produktion og/eller salg af varer, må derfor afvises. For det første kan de data, der blev fremlagt af den eksporterende producent til støtte for denne påstand, ikke efterprøves i denne fase af undersøgelsen. Den eksporterende producent havde rigelig tid til at fremkomme med disse oplysninger i forbindelse med efterprøvningen, men benyttede sig ikke af denne mulighed. For det andet beskæftiger Zaporizhstal sig kun med produktion og salg af sine produkter. Den eksporterende producent har hidtil ikke fremlagt nogen beviser for det modsatte. Henvisningen til kravet om, at beregningen af SA&G-omkostninger skal være rimelig, er uden relevans, idet Kommissionen ikke beregnede de pågældende SA&G-omkostninger, men derimod fastsatte disse i overensstemmelse med kravene i grundforordningens artikel 2, stk. 6. Denne påstand blev derfor afvist.

(176) Den eksporterende producent fremførte i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger, at de pågældende udgifter vedrørte anlæggets overordnede drift, men ikke driften i forbindelse med produktion og salg af den pågældende vare. Den eksporterende producent fremførte endvidere, at Kommissionen ikke havde taget stilling til beviserne i forbindelse med producentens anmodning om at udelukke disse udgifter. Den eksporterende producent fremførte dernæst, at Kommissionen havde benægtet, at der overhovedet var fremlagt nogen beviser til støtte for påstanden, ved at anføre, at der ikke var fremlagt nogen beviser, der kan tilbagevise, at Zaporizhstal kun beskæftiger sig med produktion og salg af sine produkter. Og endelig anførte den eksporterende producent som reaktion på Kommissionens bemærkning om det nye datasæt, der var blevet fremlagt til støtte for en udelukkelse af nogle af finansomkostningerne, at denne påstand var fremsat i besvarelsen af antidumpingspørgeskemaet, og at de relevante data var indeholdt i det reviderede regnskab, der blev indsendt sammen med denne besvarelse.

(177) Som svar på ovennævnte bemærkede Kommissionen, at den eksporterende producent havde fremsat to anmodninger vedrørende denne påstand. Den første anmodning, som blev fremsat i besvarelsen af antidumpingspørgeskemaet og derefter nærmere begrundet i meddelelsen af 5. januar 2017, var en anmodning om, at Zaporizhstals finansomkostninger skulle justeres til det tidligere niveau, der afspejler normale driftsforhold. Den anden anmodning, som blev fremsat for første gang i bemærkningerne til oplysningsdokumentet den 2. maj 2017, efter efterprøvning af Zaporizhstal, var en anmodning om, at SA&G-omkostningerne skulle justeres ved at udelukke udgifter, som hverken vedrørte til produktion eller salg af den pågældende vare.

(178) Som beskrevet ovenfor i betragtning (175) kan Kommissionen ikke justere Zaporizhstals finansomkostninger til det tidligere niveau, der afspejler normale driftsforhold, idet SA&G-omkostninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 6, skal fastsættes på grundlag af faktiske tal i forbindelse med produktion og salg. Disse tal var tilgængelige for Kommissionen og blev anvendt til de pågældende beregninger. Der blev ikke fremsat nogen yderligere argumenter herom i den eksporterende producents bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger, og en nærmere redegørelse er derfor ikke nødvendig.

(179) Med hensyn til den anden anmodning, nemlig anmodningen om at justere Zaporizhstals normale værdi ved at udelukke de udgifter, der angiveligt hverken vedrørte produktion eller salg af den pågældende vare, bemærkede Kommissionen, at det ikke tydeligt fremgår af bemærkningerne til oplysningsdokumentet, at disse udgifter hverken direkte eller indirekte vedrører produktion eller salg af den pågældende vare. Som nævnt ovenfor beskæftiger Zaporizhstal, så vidt det er Kommissionen bekendt, sig kun med produktion og salg af sine produkter. Zaporizhstals finansomkostninger vil således på den ene eller den anden måde generelt vedrøre disse aktiviteter. De udgiftsposter, som den eksporterende producent i sine bemærkninger til oplysningsdokumentet hævdede, hverken vedrørte produktion eller salg af den pågældende vare, omfatter likviditet i forbindelse med investeringer, lån til råvareproducerende datterselskaber eller forpligtelser, der hidrører fra personaleydelser. Disse udgifter synes at være — i det mindste indirekte — knyttede til produktion og/eller salg af den pågældende vare.

(180) Det var ikke muligt at foretage nogen nærmere efterprøvning af dette, eftersom anmodningen først blev indgivet den 2. maj 2017, og dermed lang tid efter det relevante kontrolbesøg den 24. november 2016. Den eksporterende producent anførte i sit indlæg af 5. januar 2017 (ligeledes efter kontrolbesøget), at nogle af finansomkostningerne til lån var til et overordnet formål og ikke vedrørte produktion eller salg af den pågældende vare. Der blev ikke på daværende tidspunkt fremlagt nogen nærmere oplysninger herom, eftersom den eksporterende producent ikke havde anmodet om udelukkelse af disse lån, men fastholdt sin anmodning om, at Zaporizhstals finansomkostninger skulle justeres til det tidligere niveau, der afspejler normale driftsforhold

(181) Hertil hævdede den eksporterende producent i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger, at Kommissionen under sit kontrolbesøg på Zaporizhstal fik forevist en »komplet og udtømmende udgave af de reviderede regnskaber med en tydelig redegørelse af de ekstra finansomkostninger, der vedrørte produktion og salg af den pågældende vare«. Den eksporterende producent fremførte dernæst, at Kommissionen kunne have benyttet denne lejlighed til at efterprøve og, om nødvendigt, anmode om præciseringer med hensyn til de beviser, som Zaporizhstal var fremkommet med.

(182) Kommissionen bemærkede først, at Zaporizhstals komplette årsberetninger, som påpeget af den eksporterende producent, ikke blev fremlagt før selve kontrolbesøget, selv om antidumpingspørgeskemaet indeholdt en anmodning herom. Kommissionen bemærkede dernæst, at formålet med besøget, som den eksporterende producent blev meddelt i brevet af 27. oktober 2016 forud for kontrolbesøget, var at efterprøve oplysningerne i spørgeskemabesvarelserne ved at sammenligne dataene deri med kildedokumenter, opgørelser af omkostninger og finansielle regnskaber og reviderede regnskaber. Spørgsmålet om nogle af Zaporizhstals finansomkostninger, der angiveligt hverken vedrørte produktion eller salg af den pågældende vare, blev først rejst den 2. maj 2017 og blev kun flygtigt nævnt i indlægget af 5. januar 2017. Begge disse datoer ligger efter kontrolbesøget hos Zaporizhstal. Det var således ikke muligt for Kommissionen at undersøge spørgsmålet nærmere eller efterprøve de pågældende udgifter i forbindelse med selve besøget. Påstanden om, at spørgsmålet om finansomkostninger, der ikke er relateret til produktion eller salg, var blevet behandlet blot ved, at disse udgifter var opgjort i de reviderede regnskaber, strider mod formålet med kontrolbesøget og Kommissionens rolle heri, som var blevet meddelt den eksporterende producent i brevet forud for kontrolbesøget. Dette sammenholdt med den omstændighed, at det komplette reviderede regnskab først blev fremlagt under kontrolbesøget, og at det, som nævnt ovenfor, langt fra klart fremgår, at de pågældende udgifter ikke vedrører produktion og salg af den pågældende vare, må nødvendigvis medføre, at denne del af påstanden afvises.

(183) Af ovennævnte årsager blev påstanden afvist.

3.6.2. Eksportpris

(184) Eksportprisen blev fastsat i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i punkt 3.1.2 ovenfor, og navnlig i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8. For salg via de forretningsmæssigt forbundne importører blev eksportprisen beregnet på grundlag af grundforordningens artikel 2, stk. 9.

(185) Den eksporterende producent hævdede, at den schweiziske forhandler, Metinvest International SA (»MISA«), blot fungerede som eksportafdeling for produktionsanlæggene, idet den ikke udførte fortoldning af de varer, der blev importeret til Unionen. Endvidere hævdede den eksporterende producent, at der ikke burde foretages noget fradrag for forhandlerens SA&G-omkostninger og fortjeneste (eller en nominel provision), da grundforordningens artikel 2, stk. 9, ikke finder anvendelse i den foreliggende sag, eftersom den pågældende forhandler ikke er etableret i Unionen.

(186) Kommissionen beregnede ikke eksportprisen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, for eksportsalg til uafhængige kunder via forhandleren i Schweiz. Men selv om ansvaret for fortoldning påhviler køberen, ændrer dette ikke ved det forhold, at salget blev udført af den forretningsmæssigt forbundne forhandler, som afholder SA&G-omkostninger, og som normalt søger at generere en fortjeneste fra sine ydelser. Som nævnt i betragtning (194) vurderede Kommissionen derfor, at en justering i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), var berettiget.

(187) Den eksporterende producent hævdede i sine bemærkninger til oplysningsdokumentet, at MISA ikke er en profitdreven forhandler, men en forretningsmæssigt forbundet virksomhed, der har fået i opdrag at udføre opgaver, som normalt varetages af en intern eksportsalgsafdeling.

(188) På grundlag af de forhåndenværende oplysninger var Kommissionen uenig i denne påstand. MISA er en profitdreven virksomhed, der efter eget udsagn søger at opnå den rette balance mellem rentabilitet, kundetilfredshed og risikostyring. MISA's aktiviteter omfatter ikke udelukkende salg af Metinvest-gruppens varer. MISA og produktionsanlæggene har ikke samme ejer. Og endelig indgår MISA udførlige salgs- og købskontrakter med produktionsanlæggene. Disse kontrakter indeholder bestemmelser om sanktioner for udebleven eller utilstrækkelig efterlevelse af parternes respektive forpligtelser samt tredjepartsmægling i tilfælde af tvister, hvilket er hyppigere forekommende i kontrakter mellem uafhængige forhandlere end internt mellem en virksomheds produktionsanlæg og salgsafdeling. Kommissionen konkluderer på grundlag af ovenstående, at MISA's relation til to produktionsanlæg snarere ligner en agent/repræsentant, end en integreret salgsafdeling. Som beskrevet ovenfor i betragtning (194) er den relevante justering berettiget, så snart MISA deltager i en transaktion.

(189) Den eksporterende producent anførte i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger, at det ud fra anvendelsen af grundforordningens artikel 2, stk. 8, på salg via MISA kunne udledes, at Kommissionen anerkendte, at MISA fungerede som intern eksportsalgsafdeling i gruppen. Den eksporterende producent udtrykte på ny sin uenighed i anvendelsen af grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), med den begrundelse, at MISA ikke fungerer som agent/repræsentant eller forhandler. For at understrege dette fremførte den eksporterende producent, at MISA kun sælger en ubetydelig vareandel og kun en nicheproduktion af varer, der ikke fremstilles af gruppen. Den eksporterende producent fremførte dernæst, at den omstændighed, at MISA søger at opnå den rette balance mellem rentabilitet, kundetilfredshed og risikostyring, eller at MISA indgår udførlige salgs- og købskontrakter med produktionsanlæggene, eller at MISA har sin egen ledelse og egne ansatte, separat fra stålværkerne i Ukraine, er resultater af efterlevelsen af obligatoriske lovkrav i Ukraine og Schweiz.

(190) Som beskrevet ovenfor godtog Kommissionen ikke påstanden om, at MISA fungerede som intern eksportsalgsafdeling i gruppen. MISA fungerede som en forretningsmæssigt forbundet forhandler, og Kommissionen har derfor anvendt artikel 2, stk. 8, sammenholdt med grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i). Hertil kommer, at MISA ikke kun sælger en ubetydelig vareandel eller en nicheproduktion af varer, der ikke fremstilles af gruppen, selv om dette i sig selv er af væsentlig betydning for afgørelsen. MISA sælger også betydelige mængder af tredjeparters varer til gruppen. For så vidt angår de beviser, der er beskrevet ovenfor i betragtning (188) above, fremførte den eksporterende producent blot, at disse elementer er fastsat ved lov, hvilket ikke negerer det forhold, at MISA fungerede som eksportafdeling. Der blev ikke fremlagt nogen nærmere oplysninger om, hvilke love der foreskriver hvilke krav. Den eksporterende producent gjorde heller ikke rede for, hvorledes omstændigheder såsom, hvorvidt en virksomhed er profitdreven (hvilket den eksporterende producent tidligere havde anfægtet i sine bemærkninger til oplysningsdokumentet) eller har indgået kontrakter med bestemmelser om sanktioner for udebleven eller utilstrækkelig efterlevelse af parternes respektive forpligtelser samt tredjepartsmægling i tilfælde af tvister, ikke negerer det forhold, at MISA fungerede som eksportafdeling. Det er derfor ikke nødvendigt at fremsætte yderligere bemærkninger hertil.

(191) Af ovennævnte årsager blev påstanden afvist.

3.6.3. Sammenligning

(192) Kommissionen sammenlignede den normale værdi og den eneste eksporterende producents eksportpris på grundlag af priserne ab fabrik.

(193) I tilfælde, hvor det var begrundet i behovet for at sikre en rimelig sammenligning, justerede Kommissionen den normale værdi og/eller eksportprisen for forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev foretaget justeringer for importgebyrer (på mellem 0,1 % og 0,7 %), transport, forsikring, håndtering og lastning og dermed forbundne udgifter (på mellem 1 % og 8 %), emballering (på mellem 0 % og 0,1 %), kreditomkostninger (på mellem 0 % og 0,7 %), omkostninger til kundeservice (på mellem 0,1 % og 0,4 %), bankgebyrer (på mellem 0 % og 0,3 %) samt provisioner (på mellem 0 % og 0,2 %).

(194) Da alt salg til Unionen foregik via en forretningsmæssigt forbundet forhandler i Schweiz, blev der desuden foretaget en justering i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i).

(195) Den eksporterende producent krævede en justering for forskelle i handelsled i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra d), nr. i), ud fra det argument, at hjemmemarkedssalget af samme vare adskilte sig grundlæggende fra salget af den pågældende vare til Unionen, hvilket påvirkede prissammenligneligheden. Endvidere fremførte producenten, at der forelå vedvarende og tydelige forskelle med hensyn til funktioner og priser for forskellige handelsled for hjemmemarkedssalget og eksportsalget til Unionen.

(196) Den eksporterende producent påviste imidlertid ikke disse vedvarende og tydelige forskelle med hensyn til sælgerens funktioner og priser for forskellige handelsled på eksportlandets hjemmemarked. De data, som den eksporterende producent havde fremlagt, underbyggede ikke en sådan konklusion. Kommissionen afviste derfor denne påstand.

(197) Den eksporterende producent udtrykte i sine bemærkninger til oplysningsdokumentet kraftig modstand imod denne begrundelse og betegnede begrundelsen som vilkårlig og udokumenteret. Alligevel fremlagde den eksporterende producent ikke nogen dokumentation for sin påstand om vedvarende og tydelige forskelle med hensyn til sælgerens funktioner og priser for forskellige handelsled på eksportlandets hjemmemarked. I stedet fokuserede producenten udelukkende på den første del af denne påstand og hævdede, at der var vedvarende og tydelige forskelle med hensyn til funktioner og priser for forskellige handelsled på forskellige markeder og så bort fra kravet om, at dette skal påvises på hjemmemarkedet. Kommissionen efterprøvede sælgerens priser for de forskell