RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2990/95 af 18. december 1995 om udligning som følge af et mærkbart fald i landbrugsomregningskurserne før den 1. juli 1996

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3813/92 af 28. december 1992 om den regningsenhed og de omregningskurser, der skal anvendes i den fælles landbrugspolitik (1), særlig artikel 9, og

ud fra følgende betragtninger:

Rådets forordning (EF) nr. 1527/95 af 29. juni 1995 om udligning som følge af fald i landbrugsomregningskurserne for bestemte valutaer (2) indeholder særlige regler, der anvendes fra den 23. juni 1995 til den 1. januar 1996 for valutaer, hvis landbrugsomregningskurser falder mærkbart i samme periode; der er risiko for et mærkbart fald i landbrugsomregningskursen for finske mark og svenske kroner, da der er konstateret monetære afvigelser på over 5 % for disse valutaer; denne situation kan medføre et mærkbart fald i en landbrugsomregningskurs efter den periode, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 1527/95;

i artikel 9 i forordning (EØF) nr. 3813/92 er det fastsat, at Rådet i tilfælde af væsentlig revaluering vedtager alle nødvendige foranstaltninger, som, hovedsagelig for at sikre overholdelsen af forpligtelserne i GATT-aftalen og budgetdisciplinen, kan indebære undtagelser fra forordnings bestemmelser om støtte og om afvikling af monetære afvigelser, uden at disse undtagelser dog må føre til en forhøjelse af franchisen; foranstaltningerne i artikel 7 og 8 i nævnte forordning kan således ikke anvendes umiddelbart; det er nødvendigt, at der på fællesskabsplan træffes foranstaltninger til at hindre, at den fælles landbrugspolitik forvrides på grund af monetære forhold;

det er ikke muligt ud fra de oplysninger, der for øjeblikket er til rådighed, at forudse, hvorledes situationen vil være efter den 30. juni 1996; det vil fortsat være berettiget at anvende reglerne i forordning (EF) nr. 1527/95 i lignende tilfælde i denne periode; støtten ifølge forordning (EF) nr. 1527/95 bør fastlægges ud fra de kriterier, der blev anvendt ved forordningens vedtagelse, og navnlig ud fra de seneste foreliggende oplysninger; på baggrund af de seneste foreliggende oplysninger bør støtten fastsættes for de medlemsstater, hvor der er en reel risiko for et mærkbart fald i landbrugsomregningskursen, hvilket for øjeblikket er tilfældet for Finland og Sverige -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Denne forordning anvendes i tilfælde af et mærkbart fald i landbrugsomregningskurserne, jf. artikel 4 i forordning (EØF) nr. 3813/92, indtil den 30. juni 1996.

Artikel 2

1. På betingelse af, at der er fastsat et beløb i stk. 2, kan den berørte medlemsstat i tilfælde af et fald i landbrugsomregningskursen som omhandlet i artikel 1 yde landbrugerne udligningsstøtte i tre på hinanden følgende tolvmånedersrater, der begynder den måned, som følger efter den, hvor den pågældende landbrugsomregningskurs nedsættes. Udligningsstøtten må ikke ydes i form af et produktionsafhængigt beløb, medmindre der er tale om produktionen i en afgrænset, forudgående periode; den kan ikke sigte på eller være betinget af, at der foreligger en produktion efter denne afgrænsede periode.

2. For Sverige må den samlede udligningsstøtte, der ydes for den første tolvmånedersrate, ikke overstige 10,8 mio. ECU multipliceret med faldet i landbrugsomregningskursen som omhandlet i artikel 1, udtrykt i procent og nedsat med 1,564 point for så vidt angår det første mærkbare fald, hvis det indtræffer før den 13. januar 1996, og med 1,043 point, hvis det indtræffer senere.

For Finland må den samlede udligningsstøtte, der ydes for den første tolvmånedersrate, ikke overstige 14,6 mio. ECU multipliceret med faldet i landbrugsomregningskursen som omhandlet i artikel 1, udtrykt i procent hvis det indtræffer før den 21. januar 1996, og med 0,746 point, hvis det indtræffer senere.

Beløbet for anden og tredje rate nedsættes i forhold til den foregående rate med mindst en tredjedel af det beløb, der blev ydet for den første rate.

3. Fællesskabets bidrag til finansieringen af udligningsstøtten beløber sig i forhold til de beløb, der kan ydes, til 50 %.

Dette bidrag betragtes, for så vidt angår finansieringen af den fælles landbrugspolitik, som en intervention til regulering af landbrugsmarkederne. Medlemsstaten kan give afkald på den nationale deltagelse i finansieringen af støtten.

4. Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 12 i forordning (EØF) nr. 3813/92 de nærmere detaljer for anvendelsen af denne artikel og navnlig, såfremt medlemsstaten ikke deltager i finansieringen af støtten, betingelserne for ydelsen af den.

Artikel 3

1. I de i artikel 1 omhandlede tilfælde forbliver de landbrugsomregningskurser, der på datoen for det mærkbare fald anvendes for de i artikel 7 i forordning (EØF) nr. 3813/92 omhandlede beløb, uændrede indtil den 1. januar 1999.

2. Artikel 7 og 8 i forordning (EØF) nr. 3813/92 anvendes ikke for de fald i landbrugsomregningskurserne, der er nævnt i artikel 1 i nærværende forordning.

Artikel 4

Inden udgangen af den tredje periode for ydelse af udligningsstøtte undersøger Kommissionen de virkninger, som faldet i landbrugsomregningskursen som omhandlet i artikel 1 har for landbrugsindkomsterne.

Konstateres det, at der er fare for, at indkomsttabet fortsætter, kan Kommissionen efter proceduren i artikel 12 i forordning (EØF) nr. 3813/92 forlænge muligheden for at yde den i artikel 2 i nærværende forordning omhandlede udligningsstøtte for højst to supplerende tolvmånedersrater og et samlet maksimumsbeløb pr. rate svarende til det beløb, der blev ydet for den tredje rate.

Artikel 5

Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 18. december 1995.

På Rådets vegne

L. ATIENZA SERNA

Formand

(1) EFT nr. L 387 af 31. 12. 1992, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 150/95 (EFT nr. L 22 af 31. 1. 1995, s. 1).

(2) EFT nr. L 148 af 30. 6. 1995, s. 1.