ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
14.

Anmodningen om præjudiciel afgørelse kan have en hvilken som helst form, som i henhold til national ret er tilladt for delafgørelser, men det skal holdes for øje, at denne anmodning udgør grundlaget for sagen ved Domstolen, og at den meddeles samtlige de berørte, som er omfattet af artikel 23 i statutten for Domstolen (herefter »statutten«), herunder alle medlemsstaterne, med henblik på at disse kan fremsætte deres eventuelle bemærkninger. Det forhold, at det er nødvendigt at oversætte anmodningen om præjudiciel afgørelse til alle Unionens officielle sprog, tilsiger, at den forelæggende ret affatter anmodningen enkelt, klart og præcist uden overflødige oplysninger. Erfaringen viser, at ca. ti sider ofte er tilstrækkeligt til, at de retlige og faktiske rammer for en anmodning om præjudiciel afgørelse kan beskrives på en hensigtsmæssig måde.
1)

Grækenland bør fortsat bestræbe sig på at sikre, at modtagelsesfaciliteterne er tilstrækkelige til at rumme alle ansøgere om international beskyttelse på landets område, og at modtagelsesforholdene i alle disse modtagelsesfaciliteter opfylder standarderne i EU-retten, navnlig direktiv 2013/33/EU. Grækenland bør prioritere højt at: a) fuldt ud gennemføre planerne om permanent åbne modtagelsesfaciliteter, som kan rumme alle de ansøgere, der søger om international beskyttelse, som landet modtager eller sandsynligvis vil modtage, og de personer, de har forsørgelsespligt over for, under hele asylprocessen b) skabe de nødvendige yderligere indlogeringspladser til uledsagede mindreårige for at sikre, at alle uledsagede mindreårige, der ansøger om asyl, straks indlogeres under passende forhold og ikke frihedsberøves under forhold, der ligger under standarderne, og sikre, at disse faciliteter opretholdes c) gennemføre ny lovgivning vedrørende mindreåriges adgang til det statslige uddannelsessystem, mens asylproceduren pågår d) sørge for, at ansøgere får den nødvendige lægebehandling, som mindst skal omfatte akut lægehjælp og absolut nødvendig behandling af sygdomme og alvorlige mentale forstyrrelser. Grækenland bør også sikre, at der ud over de permanente faciliteter er et passende antal midlertidige åbne modtagelsesfaciliteter til rådighed, eller at de kan stilles til rådighed med kort varsel, for at kunne indlogere uventede strømme af ansøgere om international beskyttelse, og som vil kunne indlogere alle sådanne ansøgere om international beskyttelse og de personer, de har forsørgelsespligt over for, under passende forhold. De græske myndigheder bør foretage en omfattende behovsvurdering af den samlede krævede modtagelseskapacitet og arten af denne kapacitet samt løbende ajourføre denne vurdering i lyset af, hvordan situationen udvikler sig. De græske myndigheder bør også sikre den effektive og løbende forvaltning og koordinering af alle modtagelsesfaciliteter, herunder hotspotcentre, og sikre, at de ansvarlige ministerier får tilstrækkelige ressourcer til det formål.
(1)

Den potentielle vækst i euroområdet og i Unionen som helhed er blevet væsentligt forringet siden 2000. Den nedadgående tendens i potentiel outputvækst skyldes navnlig en støt nedgang i bidraget fra totalfaktorproduktiviteten. Siden 2008 er den økonomiske vækst blevet yderligere svækket på grund af et fald i investeringerne. Fremadrettet vil den økonomiske vækst i sidste ende bero på en stigning i produktiviteten. At øge produktiviteten er et udfordring med mange facetter, der kræver en række afbalancerede politikker, der navnlig har til formål at understøtte innovation, øge færdigheder, reducere stivheder på arbejds- og produktmarkeder samt skabe mulighed for en bedre tildeling af ressourcer. Der er behov for at forbedre produktiviteten og konkurrenceevnen i Unionen, men den seneste krise har samtidig vist, at de medlemsstater, der har euroen som valuta (»eurolandene«), kan være særligt truede af en mulig opbygning og pludselig afvikling af makroøkonomiske ubalancer, der kan brede sig til de øvrige eurolande og medlemsstater uden for euroområdet. I mangel af fleksible nominelle valutakurser har de brug for egnede mekanismer til at tilpasse sig landespecifikke chok. Faktorerne bag produktivitet og konkurrenceevne er relevante både for akkumuleringen og korrektionen af makroøkonomiske ubalancer (f.eks. underskud på handelsbalancen eller på de løbende poster, stats- eller udlandsgæld) og for en effektiv tilpasning til asymmetriske chok. Forskning inden for og analyse af de politikker, der påvirker faktorerne bag produktivitet og konkurrenceevne, bør danne grundlag for en udvikling, der er forenelig med målet om en velfungerende økonomisk og monetær union.
(6)

I henhold til artikel 10, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1466/97 skal Rådet inden en måned efter datoen for vedtagelsen af Kommissionens advarsel fremsætte en henstilling til den pågældende medlemsstat om at træffe de nødvendige politiske foranstaltninger. I forordning (EF) nr. 1466/97 fastsættes det, at der i henstillingen skal fastsættes en frist på højst fem måneder for medlemsstaten til at håndtere afvigelsen. På det grundlag forekommer en frist for Rumænien frem til 15. oktober 2017 til at håndtere afgivelsen passende. Inden for denne frist bør Rumænien rapportere om, hvilke tiltag der er iværksat for at imødekomme denne henstilling.
(5)

Udveksling af personoplysninger via systemet for tidlig varsling og reaktion bør foretages i overensstemmelse med kravene i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (5) og i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (6). Selv om direktiv 95/46/EF og forordning (EF) nr. 45/2001 som hovedregel udelukker behandling af særlige kategorier af personoplysninger, herunder oplysninger vedrørende et individs helbred, er sådan behandling ikke desto mindre tilladt, i det omfang behandlingen er nødvendig for at beskytte den registreredes vitale interesser, jf. artikel 8, stk. 2, litra c), i direktiv 95/46/EF og artikel 10, stk. 2, litra c), i forordning (EF) nr. 45/2001, og desuden af hensyn til vigtige samfundsmæssige interesser, med forbehold af at der gives tilstrækkelige garantier som fastsat i EU-lovgivningen eller medlemsstaternes lovgivning, jf. henholdsvis artikel 8, stk. 4, og artikel 10, stk. 4, i nævnte retsakter.
Hvis medlemsstater tillader, at WLTP-brændstofforbrug og -CO2-emissionsværdier gives som supplerende oplysninger forud for 1. januar 2019 med henblik på tidligst muligt at give forbrugerne adgang til værdier for CO2-emission og brændstofforbrug, som er mere repræsentative for faktiske kørselsforhold, bør medlemsstaterne sikre, at de supplerende oplysninger fremstilles tydeligt og adskilt fra de mærkninger, oversigter, plakater eller det reklamemateriale eller andre former for reklame, der kræves i direktiv 1999/94/EF, og at de omfatter følgende oplysninger:

»Fra 1. september 2017 vil visse nye køretøjer blive typegodkendt ved brug af den verdensomspændende harmoniserede prøvningsprocedure for lette køretøjer (WLTP), som er en ny, mere realistisk prøvningsmetode til måling af brændstofforbrug og CO2-emissioner. Fra 1. september 2018 vil WLTP fuldt ud erstatte New European Driving Cycle (NEDC), som er den gældende prøvningsprocedure. Eftersom prøvningsbetingelserne er mere realistiske, er det brændstofforbrug og de CO2-emissioner, der måles under WLTP, i mange tilfælde højere end dem, der blev målt under NEDC.«
(9)

Det er kun i tilfælde af nationale politimæssige beføjelser, der specifikt begrænser sig til grænseområder og indebærer identitetskontrol selv uden konkret mistanke, at medlemsstaterne skal fastsætte en specifik ramme for at sikre, at disse politikontroller ikke udgør foranstaltninger med tilsvarende virkning som grænsekontrol. I sin dom i Melki-sagen (5) anerkendte Domstolen, at medlemsstaterne kan indføre særlige politimæssige beføjelser i områder op til en indre grænse, der giver mulighed for at øge identitetskontrollen i netop de områder, men den fastslog også, at i disse situationer skal medlemsstaterne fastsætte specifikke bestemmelser om intensiteten og hyppigheden af sådanne kontroller. Desuden gælder det, at hvis en kontrol gennemføres uafhængigt af den kontrollerede persons adfærd og særlige omstændigheder eller oplysninger, som indebærer en risiko for krænkelse af den offentlige orden eller indre sikkerhed, skal medlemsstaterne sørge for den nødvendige vejledning i, hvordan kontrollen gennemføres rent praktisk, for derved at forhindre, at sådanne politimæssige foranstaltninger har en tilsvarende virkning som grænsekontrol.
(7)

Europa-Parlamentet slog til lyd for en solid europæisk søjle for sociale rettigheder, der styrker de sociale rettigheder, giver en positiv indvirkning på borgernes liv på kort og mellemlang sigt og giver støtte til europæisk integration i det 21. århundrede (1). Det Europæiske Råd understregede, at der er behov for at håndtere økonomisk og social usikkerhed som en prioritet, og opfordrede til at skabe en lovende fremtid for alle, sikre vores levevis og skabe bedre muligheder for de unge. (2) Lederne af 27 medlemsstater og af Det Europæiske Råd, Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen forpligtede sig på Romdagsordenen. Forpligtelsen bygger på principperne om bæredygtig vækst og fremme af økonomiske og sociale fremskridt såvel som samhørighed og konvergens, samtidig med at det indre markeds integritet fastholdes (3). Arbejdsmarkedets parter har forpligtet sig til fortsat at bidrage til et Europa, der leverer resultater for sine arbejdstagere og virksomheder (4).
24.

Med det formål at udnytte indrejseforbud fuldt ud bør medlemsstaterne: a) sikre, at indrejseforbud gælder fra den dag, hvor tredjelandsstatsborgerne forlader EU, således at deres reelle varighed ikke forkortes unødigt. Dette bør sikres i sager, hvor afrejsedatoen er kendt af de nationale myndigheder, særlig i tilfælde af udsendelse og udrejse i sammenhæng med et program for støttet frivillig tilbagevenden b) indrette metoder til at verificere, om en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold i Den Europæiske Union er udrejst inden for fristen for frivillig udrejse, og sikre en effektiv opfølgning, hvis personen ikke er udrejst, herunder i form af et indrejseforbud c) systematisk optage en indberetning om indrejseforbud i den anden generation af Schengeninformationssystemet, jf. artikel 24, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1987/2006, og d) indrette et system til udstedelse af afgørelser om tilbagesendelse, når et ulovligt ophold afsløres i forbindelse med udrejsekontrol. Når det er begrundet efter en individuel vurdering og under anvendelse af proportionalitetsprincippet, bør der udstedes et indrejseforbud for at forebygge fremtidige risici for ulovligt ophold.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 58/4

RÅDETS HENSTILLING

af 21. februar 2017

om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (ellevte EUF) for regnskabsåret 2015

(2017/C 58/04)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

som henviser til partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1), som senest ændret,

som henviser til den interne aftale mellem repræsentanterne for Den Europæiske Unions medlemsstaters regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Den Europæiske Unions bistand i henhold til den flerårige finansielle ramme for perioden 2014-2020 i overensstemmelse med AVS-EU-partnerskabsaftalen samt om tildeling af finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke fjerde del i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde finder anvendelse (2) (»den interne aftale«), der bl.a. opretter Den Ellevte Europæiske Udviklingsfond (ellevte EUF), særlig artikel 11, stk. 7,

som henviser til Rådets forordning (EU) 2015/323 af 2. marts 2015 om finansforordningen for 11. Europæiske Udviklingsfond (3), særlig artikel 43–45,

som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2015 vedrørende transaktionerne under ellevte EUF samt Revisionsrettens årsberetning om 8., 9., 10. og 11. Europæiske Udviklingsfonds (EUF's) aktiviteter i regnskabsåret 2015, med Kommissionens svar (4), der er indeholdt i denne beretning, og

som tager følgende i betragtning:

(1) Europa-Parlamentet meddeler i henhold til den interne aftales artikel 11, stk. 7, Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af ellevte EUF efter henstilling fra Rådet.

(2) Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under ellevte EUF i regnskabsåret 2015 har været tilfredsstillende,

HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under ellevte EUF for regnskabsåret 2015.

Udfærdiget i Bruxelles, den 21. februar 2017. På Rådets vegne E. SCICLUNA Formand

(1) EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

(2) EUT L 210 af 6.8.2013, s. 1.

(3) EUT L 58 af 3.3.2015, s. 17.

(4) EUT C 375 af 13.10.2016, s. 287.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 58/1

RÅDETS HENSTILLING

af 21. februar 2017

om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (ottende EUF) for regnskabsåret 2015

(2017/C 58/01)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

som henviser til fjerde AVS-EØF-konvention, undertegnet den 15. december 1989 i Lomé (1) og ændret ved aftalen undertegnet på Mauritius den 4. november 1995 (2),

som henviser til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for anden finansprotokol til fjerde AVS-EF-konvention (3) (»den interne aftale«), der bl.a. opretter Den Ottende Europæiske Udviklingsfond (ottende EUF), særlig artikel 33, stk. 3,

som henviser til finansforordningen af 16. juni 1998 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS-EF-konvention (4), særlig artikel 66-74,

som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2015 vedrørende transaktionerne under ottende EUF samt Revisionsrettens årsberetning om 8., 9., 10. og 11. Europæiske Udviklingsfonds (EUF's) aktiviteter i regnskabsåret 2015, med Kommissionens svar (5), der er indeholdt i denne beretning, og

som tager følgende i betragtning:

(1) Europa-Parlamentet meddeler i henhold til den interne aftales artikel 33, stk. 3, Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af ottende EUF efter henstilling fra Rådet.

(2) Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under ottende EUF i regnskabsåret 2015 har været tilfredsstillende,

HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under ottende EUF for regnskabsåret 2015.

Udfærdiget i Bruxelles, den 21. februar 2017. På Rådets vegne E. SCICLUNA Formand

(1) EFT L 229 af 17.8.1991, s. 3.

(2) EFT L 156 af 29.5.1998, s. 3.

(3) EFT L 156 af 29.5.1998, s. 108.

(4) EFT L 191 af 7.7.1998, s. 53.

(5) EUT C 375 af 13.10.2016, s. 287.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 58/3

RÅDETS HENSTILLING

af 21. februar 2017

om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (tiende EUF) for regnskabsåret 2015

(2017/C 58/03)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

som henviser til partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1) og ændret ved aftalen undertegnet i Luxembourg den 25. juni 2005 (2),

som henviser til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Fællesskabets bistand i henhold til den flerårige finansielle ramme for perioden 2008-2013 i overensstemmelse med AVS-EF-partnerskabsaftalen samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (3) (»den interne aftale«), der bl.a. opretter Den Tiende Europæiske Udviklingsfond (tiende EUF), særlig artikel 11, stk. 8,

som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 af 18. februar 2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond (4), særlig artikel 142-144,

som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2015 vedrørende transaktionerne under tiende EUF samt Revisionsrettens årsberetning om 8., 9., 10. og 11. Europæiske Udviklingsfonds (EUF's) aktiviteter i regnskabsåret 2015, med Kommissionens svar (5), der er indeholdt i denne beretning, og

som tager følgende i betragtning:

(1) Europa-Parlamentet meddeler i henhold til den interne aftales artikel 11, stk. 8, Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af tiende EUF efter henstilling fra Rådet.

(2) Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under tiende EUF i regnskabsåret 2015 har været tilfredsstillende,

HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under tiende EUF for regnskabsåret 2015.

Udfærdiget i Bruxelles, den 21. februar 2017. På Rådets vegne E. SCICLUNA Formand

(1) EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

(2) EUT L 209 af 11.8.2005, s. 27.

(3) EUT L 247 af 9.9.2006, s. 32.

(4) EUT L 78 af 19.3.2008, s. 1.

(5) EUT C 375 af 13.10.2016, s. 287.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 58/2

RÅDETS HENSTILLING

af 21. februar 2017

om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (niende EUF) for regnskabsåret 2015

(2017/C 58/02)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

som henviser til partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1) og ændret ved aftalen undertegnet i Luxembourg den 25. juni 2005 (2),

som henviser til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand i henhold til finansprotokollen til partnerskabsaftalen mellem staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet den 23. juni 2000 i Cotonou, Benin, samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (3) (»den interne aftale«), der bl.a. opretter Den Niende Europæiske Udviklingsfond (niende EUF), særlig artikel 32, stk. 3,

som henviser til finansforordningen af 27. marts 2003 for den 9. Europæiske Udviklingsfond (4), særlig artikel 96-103,

som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2015 vedrørende transaktionerne under niende EUF samt Revisionsrettens årsberetning om 8., 9., 10. og 11. Europæiske Udviklingsfonds (EUF's) aktiviteter i regnskabsåret 2015, med Kommissionens svar (5), der er indeholdt i denne beretning, og

som tager følgende i betragtning:

(1) Europa-Parlamentet meddeler i henhold til den interne aftales artikel 32, stk. 3, Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af niende EUF efter henstilling fra Rådet.

(2) Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under niende EUF i regnskabsåret 2015 har været tilfredsstillende,

HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under niende EUF for regnskabsåret 2015.

Udfærdiget i Bruxelles, den 21. februar 2017. På Rådets vegne E. SCICLUNA Formand

(1) EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

(2) EUT L 209 af 11.8.2005, s. 27.

(3) EFT L 317 af 15.12.2000, s. 355.

(4) EUT L 83 af 1.4.2003, s. 1.

(5) EUT C 375 af 13.10.2016, s. 287.
2.

For at sikre ensartet anvendelse af denne henstilling og for at generere pålidelige og sammenlignelige resultater af overvågningen bør medlemsstaterne følge specifik vejledning udviklet af EU-RL i forbindelse med henstillingen (i det følgende benævnt »vejledningen«). Da sådan vejledning endnu ikke eksisterer, bør medlemsstaterne samarbejde med EU-RL for, sammen med laboratoriet, at udvikle vejledningen i overensstemmelse med deres behov for at udvikle analytisk kapacitet.
(6)

Letland er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2017 planlægger regeringen en forværring af den samlede saldo, som vil bevæge sig fra en ligevægtig stilling i 2016 til et underskud på henholdsvis 0,8 % og 1,6 % af BNP i 2017 og 2018 som følge af en omfattende skattereform, for derefter at blive forbedret til et underskud på 0,5 % af BNP i 2020. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2017 vil den strukturelle saldo falde fra et overskud på 0,2 % af BNP i 2016 til -1,7 % af BNP i 2017 for at nå -0,8 % af BNP i 2020. Denne kurs er i overensstemmelse med den mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 1 % af BNP og de afvigelser, der tillades i henhold til klausulerne om pensionsreformer og strukturreformer i sundhedssektoren. Den genberegnede (5) strukturelle saldo anslås at ville falde fra -1,9 % af BNP i 2017 til -2,3 % af BNP i 2018, før den atter stiger til -0,2 % af BNP i 2020. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2017 ventes den offentlige gældskvote fortsat at ligge på omkring 40 % af BNP i 2017. Programmets fremskrivninger af BNP stemmer stort set overens med Kommissionens prognose for 2017, men de forekommer særdeles gunstige for 2018.
(11)

For at undgå negative konsekvenser er det nødvendigt at iværksætte målrettede, aktive arbejdsmarkedspolitikker og programmer for livslang læring, navnlig for ældre arbejdstagere, hvis beskæftigelsesfrekvens stadig er blandt de laveste i Unionen. Der er vedtaget foranstaltninger for at forbedre deres beskæftigelsesegnethed og øge deres tilknytning til arbejdsmarkedet. En lov om integrering af arbejdstagere med nedsat arbejdsevne, som har øget disse arbejdstageres muligheder for at blive længere på arbejdsmarkedet, har været i kraft siden 1. januar 2016. Der er imidlertid endnu ikke formuleret en samlet strategi i samråd med arbejdsmarkedets parter. Den såkaldte »alderspagt«, et lovudkast, der blev forelagt parlamentet i april 2014, og som har til formål at tilskynde virksomheder med mere end 150 ansatte til at fastholde ældre arbejdstagere, er endnu ikke vedtaget. For at disse foranstaltninger kan være effektive, er det med henblik på at støtte ældre arbejdstagere fortsat vigtigt at tilbyde opkvalificering i form af målrettede, aktive arbejdsmarkedspolitikker og livslang læring. Investeringer i færdigheder er af afgørende betydning for fuldt ud at udnytte fordelene ved digitaliseringen og bevare konkurrenceevnen.