ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(12)

De indbyrdes forbindelser mellem energiunionens dimensioner er synlige i udkastet, men nævnes ikke eksplicit. Tjekkiet bør i den endelige plan uddybe de nævnte forbindelser mellem energiunionens forskellige dimensioner ved at indkredse synergier inden for dekarboniseringsdimensionen, f.eks. biobrændstoffer og arealanvendelse, ændringer i arealanvendelse og skovbrug. Synergierne mellem dimensionerne dekarbonisering, energisikkerhed og det indre marked — også i forbindelse med princippet om »energieffektivitet først« — bør ligeledes uddybes nærmere ved at forklare, hvordan energieffektivitet på omkostningseffektiv vis bidrager til at nå de nationale mål for energiforsyningssikkerhed og til at bekæmpe energifattigdom, herunder klare tidsplaner. Et vigtigt element, der bør vurderes nøjere i den endelige plan, er planlægningen af en retfærdig omstilling for så vidt angår kul- og kulstofintensive regioner. De risici, som klimaændringerne udgør for energiforsyningen, er en anden relevant overvejelse. På samme måde skal målsætningerne under dimensionen forskning, innovation og konkurrenceevne underbygge den indsats, der er planlagt for energiunionens andre dimensioner.
(6)

For så vidt angår energieffektivitet er Kommissionens henstillinger baseret på vurderingen af det nationale ambitionsniveau som afspejlet i udkastet til den integrerede nationale energi- og klimaplan, sammenlignet med det samlede indsatsniveau, der er nødvendigt for at nå Unionens mål, idet de fremlagte oplysninger om særlige nationale forhold tages i betragtning, hvis det er relevant. De endelige nationale bidrag på energieffektivitetsområdet bør afspejle potentialet for omkostningseffektivitet for så vidt angår energibesparelser og støttes af en stærk langsigtet bygningsrenoveringsstrategi og foranstaltninger til gennemførelse af den energispareforpligtelse, der er fastsat i artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/27/EU (3). Medlemsstaterne bør ligeledes vise, at de har anvendt princippet om »energieffektivitet først« korrekt ved navnlig at forklare, hvordan energieffektivitet på omkostningseffektiv vis bidrager til at nå de nationale mål for en konkurrencedygtig lavemissionsøkonomi og energiforsyningssikkerhed samt til at bekæmpe energifattigdom.
(7)

For så vidt angår energieffektivitet er Kommissionens henstillinger baseret på vurderingen af det nationale ambitionsniveau som afspejlet i udkastet til den integrerede nationale energi- og klimaplan, sammenlignet med det samlede indsatsniveau, der er nødvendigt for at nå Unionens mål, idet de fremlagte oplysninger om særlige nationale forhold tages i betragtning, hvis det er relevant. De endelige nationale bidrag på energieffektivitetsområdet bør afspejle potentialet for omkostningseffektivitet for så vidt angår energibesparelser og støttes af en stærk langsigtet bygningsrenoveringsstrategi og foranstaltninger til gennemførelse af den energispareforpligtelse, der er fastsat i artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/27/EU (3). Medlemsstaterne bør ligeledes vise, at de har anvendt princippet om »energieffektivitet først« korrekt ved navnlig at forklare, hvordan energieffektivitet på omkostningseffektiv vis bidrager til at nå de nationale mål for en konkurrencedygtig lavemissionsøkonomi og energiforsyningssikkerhed samt til at bekæmpe energifattigdom.
(3)

Den 22. juni 2018 vedtog Rådet en afgørelse i henhold til artikel 121, stk. 4, i traktaten om, at der i Ungarn var konstateret en væsentlig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning i 2017. Som følge af den konstaterede væsentlige afvigelse rettede Rådet den 22. juni 2018 en henstilling (2) til Ungarn om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter (3) ikke oversteg 2,8 % i 2018, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 1 % af bruttonationalprodukt (BNP). Det henstillede også til Ungarn at anvende alle uventede indtægter til at nedbringe underskuddet og dermed sætte landet i stand til at foretage en passende tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Den 4. december 2018 konkluderede Rådet, at Ungarn ikke havde truffet effektive foranstaltninger som reaktion på dets henstilling af 22. juni 2018. På det grundlag fremsatte Rådet den 4. december 2018 en revideret henstilling (4), hvori det henstillede, at Ungarn træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 3,3 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 1 % af BNP.
(3)

I juni 2017 og juni 2018 fastslog Rådet i henhold til traktatens artikel 121, stk. 4, at der i henholdsvis 2016 og 2017 blev konstateret en væsentlig afvigelse fra Rumæniens mellemfristede budgetmålsætning eller fra tilpasningsstien i retning af denne målsætning. Som følge af disse konstaterede væsentlige afvigelser rettede Rådet henstillinger af den 16. juni 2017 (2) og af den 22. juni 2018 (3) til Rumænien om at træffe de nødvendige politiske foranstaltninger til at afhjælpe disse afvigelser. Rådet konstaterede efterfølgende, at Rumænien ikke havde truffet virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på disse henstillinger. I sin seneste henstilling, der blev vedtaget den 4. december 2018 (4), henstillede Rådet, at Rumænien træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter (5) ikke overstiger 4,5 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 1 % af bruttonationalproduktet (BNP).
4)

støtter udviklingen af sproglig bevidsthed i skoler og erhvervsuddannelsesinstitutioner som led i sådanne samlede tilgange ved at: a) yde aktiv støtte til og anerkende lærendes og læreres mobilitet, herunder ved at gøre brug af de muligheder, der tilbydes i Unionens relevante finansieringsprogrammer b) styrke kompetencen i de sprog, der undervises på, som grundlag for yderligere læring og uddannelsesmæssige resultater i skolen for alle lærende og navnlig lærende med migrant- eller flygtningebaggrund eller fra dårligt stillede miljøer c) hjælpe lærende med at udvide deres kompetencer i de sprog, der undervises på, ved at støtte lærere i forbindelse med anvendelse af særlig sprogbrug på deres respektive fagområder, bl.a. ved at øge bevidstheden om forskellige sprogregistre og et specifikt ordforråd d) fremme kontinuitet i sprogundervisningen mellem de forskellige skoleniveauer e) værdsætte lærendes sproglige mangfoldighed og udnytte den som en læringsressource, blandt andet ved at inddrage forældre, andre omsorgspersoner og det bredere lokalsamfund i sprogundervisningen f) overveje muligheder for at vurdere og validere sproglige kompetencer, der ikke indgår i undervisningsplaner, men som er erhvervet i uformel læring (f.eks. i tilfælde af lærende med migrant- eller flygtningebaggrund eller med tosproget baggrund) eller i et formelt skolesystem i et andet land, hvor lærende har været bosat, for eksempel ved at udvide antallet af sprog, der kan tilføjes lærendes kvalifikationer ved afslutningen af skoleuddannelse g) styrke anvendelsen af den fælles europæiske referenceramme for sprog, navnlig for at inspirere til udvikling inden for sprogundervisningsplaner, -prøver og -vurdering h) sikre støtte til skoler, så de kan fastlægge deres egen tilgang til sprogindlæring, samtidig med at national lovgivning overholdes, og hjælpe skoler med aktivt at værdsætte og anvende deres sproglige mangfoldighed i) give skoler og uddannelsescentre muligheder for at styrke deres europæiske perspektiv, f.eks. gennem fortsat gennemførelse af Den Europæiske Sprogpris, udvikling af skolemærker med et særligt europæisk perspektiv og organisering af nationale arrangementer om sproglig mangfoldighed
For at sikre, at plastmaterialer i kontakt med fødevarer generelt er inerte og sikre, er der fastsat en samlet migrationsgrænse med det formål at begrænse afgivelsen af ikke-flygtige bestanddele til fødevarer, herunder partikler såsom mikrofibre. Da der på grund af miljøproblemer presses på for at få udskiftet konventionelle plastmaterialer og -genstande, anvendes additiver fra naturlige kilder som fyldstoffer i kombination med plast for at reducere miljøpåvirkningerne. Med henblik på at verificere, at der er fulgt god fremstillingspraksis, og at de pågældende plastmaterialer og genstande i kontakt med fødevarer er tilstrækkeligt inerte, bør der foretages kontrol af den samlede migration.
(5)

Under udarbejdelsen af henstillingerne har Kommissionen på den ene side taget hensyn til behovet for at summere visse kvantificerede planlagte bidrag fra alle medlemsstater med henblik på at vurdere ambitionen på EU-plan og på den anden side behovet for at give den berørte medlemsstat tilstrækkelig tid til at tage behørigt hensyn til Kommissionens henstillinger, før den færdiggør sin nationale plan og behovet for at undgå risikoen for forsinkelse af medlemsstatens nationale plan.
(13)

I den endelige plan bør Estland tage hensyn til forbindelsen mellem de planlagte politikker og foranstaltninger, navnlig ved at vurdere de virkninger, princippet om »energieffektivitet først« har på dimensionerne dekarbonisering, energisikkerhed og det indre marked. Det bidrag, som energieffektivitet yder til at mindske afhængigheden af energiimport og afbøde de konsekvenser, der er ved at reducere den olieskiferbaserede elproduktion, er i den forbindelse vigtige elementer, også med henblik på at integrere en stigende andel af energi fra vedvarende energikilder og sikre det fremtidige elsystems tilstrækkelighed. De risici, som klimaændringerne udgør for energiforsyningen, er en anden relevant overvejelse. Estland bør lægge særlig vægt på at redegøre for status for gennemførelsen og virkningerne af politikkerne og foranstaltningerne og på at fremlægge prognoser for drivhusgasemissioner fordelt på sektorer (emissionshandelssystemet, indsatsfordelingssektorer og arealanvendelse, ændringer i arealanvendelse og skovbrug). På samme måde skal målsætningerne under dimensionen forskning, innovation og konkurrenceevne underbygge den indsats, der er planlagt for energiunionens andre dimensioner.
(13)

I betragtning af det overordnet set gode nationale mål i energi- og klimapolitikken, der er fastsat i udkastet, kunne den endelige plan indeholde en præcisering af det mest betydningsfulde samspil mellem disse mål, både hvad angår nationale ambitionsniveauer og foreløbige, planlagte, supplerende og eksisterende politiske instrumenter. En mere detaljeret beskrivelse af sektorkoblingen og den dertil knyttede inciterende struktur på tværs af økonomiens forskellige sektorer vil skabe større sammenhæng mellem politikker og foranstaltninger i energiunionens dimensioner. I den forbindelse kunne det overvejes at indkredse investeringsbehovene for alle energiunionens dimensioner, hvilket vil forebygge pludselige konsekvenser af skiftende priser ved at sikre en gradvis udfasning af energisubsidier med langsigtede udsigter, og at vedtage foranstaltninger til bekæmpelse af energifattigdom, der afbøder virkningerne for sårbare forbrugere. En omfattende konsekvensanalyse kan hjælpe med at tage hånd om samspillet mellem politikker, f.eks. ved at kvantificere de virkninger, som en bæredygtig forsyning af biomasse til energiformål har på de registrerede emissioner og optag fra arealanvendelse, ændringer i arealanvendelse og skovbrug, herunder risici for energisikkerheden pga. klimaændringer. I den endelige plan kan et kvantitativt overblik over udviklingen inden for de forskellige fleksibilitetsmuligheder, der er krævet for at integrere den stigende andel af elektricitet fra vedvarende energikilder i elsystemet, hjælpe med at dække de øvrige samspil mellem energiunionens dimensioner. Oplysninger om, hvordan der tages hensyn til princippet om »energieffektivitet først« i de nationale politikker og foranstaltninger på tværs af energiunionens forskellige dimensioner, kan i højere grad inkluderes.
(13)

Belgien forelagde et udkast til en national energi- og klimaplan ledsaget af et udkast til en føderal plan, fire udkast til regionale planer og en række bilag. Om end supplerende dokumenter kan vedlægges som bilag, skal den endelige nationale energi- og klimaplan indeholde alle de elementer, der er påkrævet i forordningen, herunder alle oplysninger, der skal til for at vurdere de foreslåede ambitionsniveauer, og tilstrækkeligheden af den plan, der er lagt for at nå dem, navnlig via en omfattende oversigt over politikker og foranstaltninger og en vejledende konsekvensanalyse. Der er brug for en betydelig indsats og politisk vilje for at nå frem til en bedre integreret national energi- og klimaplan, som vil være et mere nyttigt redskab til fremme af samarbejdet mellem forskellige ansvarlige myndigheder hen mod energiomstillingen. Der skal fokuseres specifikt på håndtering af de indbyrdes forbindelser mellem dimensionerne dekarbonisering og energieffektivitet og de øvrige dimensioner, navnlig ved at fremlægge mere konkrete og kvantificerbare målsætninger vedrørende energisikkerhed, det indre marked og forskning, innovation og konkurrenceevne, som støtter ambitionerne inden for dekarbonisering, vedvarende energikilder og energieffektivitet, og ved bedre at forklare, hvordan der er taget hensyn til princippet om »energieffektivitet først«.
(7)

Til trods for nylige reformer forventes Luxembourgs aldersrelaterede udgifter (udgifter til pensioner, sundhedspleje og langtidspleje) at stige markant på lang sigt. Dette kan under antagelse af, at der ikke foretages politiske ændringer af det nuværende system, true de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. Dette er til trods for den i øjeblikket lave offentlige gæld og de akkumulerede reserver i det sociale sikringssystem, som forventes at sikre systemets holdbarhed frem til 2041. Der er siden 2011 rettet henstillinger til Luxembourg om denne udfordring, men der er indtil videre kun gjort begrænsede fremskridt. Regeringens pensionsarbejdsgruppe har i sin rapport fra 2018 drøftet forskellige metoder til at forbedre pensionssystemets holdbarhed på lang sigt, bl.a. ved gradvist at øge bidragssatsen, hæve pensionsalderen for at tage højde for en længere forventet levetid og opfordre til gradvis pensionering. I rapporten foreslås en flerstrenget strategi, der omfatter kalibrerede reformer for at sikre systemets holdbarhed på lang sigt, samtidig med at konsekvenserne for både økonomien og pensionisterne minimeres. Forventede stigninger i de aldersrelaterede udgifter truer også sundheds- og langtidsplejesystemernes holdbarhed på lang sigt. Mere end tre fjerdedele af udgifterne til langtidspleje finansieres via offentlige kilder. Langtidsplejeforsikringssystemet bør — ifølge en undersøgelse udført i 2013 af overinspektionen for social sikring — forblive i finansiel balance indtil 2030, hvis bidragssatsen hæves gradvist fra 1,4 % til 1,7 % for at fastholde omkostningerne på et niveau svarende til andelen af omsorgskrævende personer. Virkningerne hvad angår den langsigtede finanspolitiske holdbarhed er dog endnu ikke klare. For at sikre social samhørighed og de offentlige finanser på lang sigt vil befolkningspolitikken skulle falde sammen med uddannelsespolitikken, idet der i betragtning af de forventede virkninger af befolkningens aldring for udbuddet af arbejdskraft i den nærmeste fremtid bør anlægges en holistisk tilgang til vurdering af udfordringerne såvel som mulighederne ved ændringerne i demografien og i den digitale økonomi. Inden for visse sektorer er der for nylig opstået mangel på arbejdskraft, hvilket kan hæmme produktivitetsvæksten og mindske det langsigtede vækstpotentiale.
(10)

Styrkelsen af Portugals finanspolitiske bæredygtighed er afhængig af, at der fortsat sker en vækstfremmende finanspolitisk konsolidering. Der er imidlertid mulighed for at forbedre kvaliteten af de offentlige finanser og gøre udgifterne mere vækstfremmende ved at støtte investeringer (se nedenfor). Selv om de offentlige investeringer steg i 2018, har de fortsat ligget meget lavt sammenlignet med niveauet i Unionen generelt og konstant under regeringens egne mål. Det er fortsat vigtigt at håndhæve loven om kontrol med forpligtelser, gennemføre loven om budgetrammen strengt og rettidigt og fortsætte rationaliseringsindsatsen for at forbedre kontrollen med udgifterne og sikre en mere effektiv brug af midlerne. Nyere enkeltstående udgiftsanalyser efter bottom-up-princippet i specifikke sektorer har ført til generelt begrænsede effektivitetsbesparelser. For at opnå større effektivitetsforøgelser bør udgiftsanalyser i stedet være et fast element i Portugals budgetramme. Der er desuden stadig behov for mere dybtgående reformer for at øge effektiviteten og et topstyret fokus på at dæmme op for de samlede udgifter. Dette bør i vid udstrækning tage udgangspunkt i en strategi for reform af den offentlige forvaltning med henblik på at tilpasse antallet af offentligt ansatte til behovet for at levere effektive tjenester, hvilket omfatter støtte til omfordeling og omskoling af medarbejdere, fremme af den enkelte medarbejders indsats og forbedring af den offentlige sektors tiltrækning for højtuddannede medarbejdere.
(7)

Stigningen i de aldersrelaterede udgifter udgør en risiko for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. De aldersrelaterede offentlige udgifter til pensions- og sundhedssystemerne forventes at stige betydeligt i forhold til andre medlemsstater, hvilket tyder på en risiko for stigende gæld på længere sigt. En række foranstaltninger har til formål at øge pensionernes tilstrækkelighed, bl.a. ved at styrke incitamenterne til private pensionsopsparinger og frivillige arbejdsmarkedsrelaterede pensioner. De igangværende bestræbelser har bidraget til at øge arbejdsudbuddet og forlænge arbejdslivet med en positiv indvirkning på beskæftigelsesfrekvensen for kvinder og ældre arbejdstagere. Regeringen foretog i 2018 justeringer for at medtage bidrag efter pensionsalderen og tillod selvstændige og deltidsarbejdende pensionister under 65 år at indbetale bidrag i forhold til deres indtjening og dermed fremme et længere arbejdsliv. Den lovbestemte pensionsalder, der gradvis stiger fra det nuværende niveau på 63 år, forventes dog at forblive uændret efter 2027 på 65 år til trods for en forventet yderligere vækst i den forventede levetid. Pensionsstrategigruppen, der blev nedsat i 2018, forventes at offentliggøre en rapport inden december 2020 med anbefalinger til, hvordan pensionssystemet kan gøres bedre og mere holdbart. På sundhedsområdet arbejdes der stadig på at decentralisere ydelser fra hospitalsvæsenet til primærsektoren og forbedre udbuddet af langtidsplejeydelser. De nuværende planer om at udvide kapaciteten af offentlig ambulant behandling kan bidrage til at nedbringe de lange ventetider for visse specialer. Der er dog andre foranstaltninger til begrænsning af unødvendige henvisninger til specialister og omdirigering af uhensigtsmæssig anvendelse af akut ambulant behandling, der endnu ikke blevet udnyttet fuldt ud, hvilket forhindrer forbedringer i systemets effektivitet. Der er iværksat et nyt koncept for sundhedscentre og investeringer med henblik på i højere grad at overgå til e-sundhed med det formål at decentralisere ydelser fra hospitaler til primærsektoren. For at dække den stigende efterspørgsel efter langtidspleje blev der i 2017-2018 indført nye former for sundhedspleje i nærmiljøet og hjemmepleje. På trods af disse tiltags potentiale har man dog endnu ikke konstateret nogen effekt på de offentlige finansers holdbarhed på pensionsområdet og sundhedsområdet.
(11)

Letland står over for udfordringer med hensyn til at efterleve flere af principperne vedrørende social beskyttelse og inklusion i den europæiske søjle for sociale rettigheder. Indkomstuligheden i Letland er høj, da omfordelingen over skatter og ydelser er lav. De sociale overførsler er fortsat utilstrækkelige, og overførslernes virkning i henseende til nedbringelse af fattigdom og ulighed er begrænset. Risikoen for fattigdom blandt de ældre og personer med handicap er forholdsvis høj og stigende, eftersom overførslerne ikke holder trit med lønudviklingen. Andelen af ældre i risiko for fattigdom eller social udstødelse var på 49,0 % i 2018 (EU-gennemsnit: 18,2 % i 2017), og for personer med handicap var andelen på 40,7 % i 2017 (EU-gennemsnit: 29,3 % i 2017). Den statslige sociale ydelse for personer med handicap og mindstebeløbet for alderspensionen er ikke blevet revideret siden 2006. Reformen af mindstelønnen, som blev bebudet i 2014, er endnu ikke blevet gennemført, hvilket er til skade for de fattigste husstande. Adgangen til langtidspleje er stadig mangelfuld. Der er således behov for investeringer til bekæmpelse af social udstødelse, herunder fødevarehjælp og materiel bistand til de dårligst stillede. Desuden er der behov for investeringer, herunder infrastruktur, for at forbedre adgangen til børnepasning, langtidspleje, beskæftigelse og andre sociale tjenester og for at gøre det muligt at integrere sundhedstjenester og sociale tjenester, bl.a. i forbindelse med overgangen fra institutionel pleje til pleje i nærmiljøet. Andelen af personer uden basal boligstandard er blandt de højeste i Europa (15,2 % mod et gennemsnit på 4,0 % i 2017 i Unionen), og der er kun begrænset adgang til socialt boligbyggeri. Der er behov for investeringer for at forbedre udbuddet af boliger til overkommelige priser.
(6)

Tyskland er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit stabilitetsprogram for 2019 forventer regeringen et budgetoverskud på mellem 0,5 % og 0,75 % af BNP i perioden 2019-2023. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo (6) er den mellemfristede budgetmålsætning — et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP — fortsat mere end nået i hele programperioden. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019 ventes den offentlige gældskvote i 2019 at falde til under den traktatfæstede referenceværdi på 60 % af BNP og frem til 2023 at falde gradvist til 51,25 % af BNP. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er gunstigt. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 forventes den strukturelle saldo at udvise et overskud på 1,1 % af BNP i 2019 og 0,8 % af BNP i 2020, hvilket er over den mellemfristede budgetmålsætning. Den offentlige bruttogæld forventes fortsat at falde støt. Rådet er af den generelle opfattelse, at Tyskland ventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2019 og 2020. Samtidig bør finans- og strukturpolitikken under hensyntagen til den mellemfristede budgetmålsætning benyttes til at opnå en vedholdende positiv udvikling i de private og offentlige investeringer, navnlig på regionalt og kommunalt niveau.
(11)

Trods visse forbedringer er forekomsten af fattigdom, social udstødelse og indkomstulighed fortsat høj, især blandt de ældre. Ca. 42 % i aldersgruppen 65 år og derover var i risiko for fattigdom og social udstødelse i 2017, sammenlignet med et EU-gennemsnit på 15 %. De sociale ydelser kan stadig ikke reducere fattigdommen i tilstrækkelig grad, og det sociale sikkerhedsnet er svagt. Den ringe koordinering mellem sundheds- og socialvæsenet og de store forskelle mellem kommunernes evne til at kortlægge behovet for sociale ydelser og til at føre dem ud i livet gør det vanskeligt at sikre sociale tjenesteydelser af god kvalitet og til overkommelige priser. Modtagerne skal desuden dække en stor del af omkostningerne ved de tjenester, som myndighederne yder. Estlands offentlige udgifter til langtidspleje udgjorde mindre end halvdelen af EU-gennemsnittet (0,6 % af BNP sammenlignet med 1,6 % af BNP i 2016). Der findes hverken forebyggende foranstaltninger eller et støttesystem til at lette byrden for de uformelle plejere. Andelen af personer med uopfyldte medicinske behov er fortsat blandt de højeste i Unionen (11,7 %), hvilket tyder på tilgængeligheds- og effektivitetsproblemer i sundhedssystemet. Disse udfordringer peger i retning af, at der er behov for at levere integrerede sociale tjenester og sundhedsydelser af god kvalitet og til en overkommelig pris og udvikle et omfattende regelsæt for langtidspleje. Ved at investere i den social inklusion, herunder i social infrastruktur, vil den inklusive vækst blive fremmet.