*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 14. november 1989

om fastsaettelse af referencemetoderne og listen over nationale referencelaboratorier for paavisning af restkoncentrationer

(89/610/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets direktiv 64/433/EOEF af 26. juni 1964 om sundhedsmaessige problemer vedroerende handelen med fersk koed inden for Faellesskabet (1), senest aendret ved direktiv 88/657/EOEF (2), saerlig artikel 4, stk. 1, litra b) og artikel 8, stk. 3, andet afsnit,

under henvisning til Raadets direktiv 85/397/EOEF af 5. august 1985 om sundhedsmaessige og veterinaerpolitimaessige problemer i forbindelse med handelen inden for Faellesskabet med varmebehandlet maelk (3), aendret ved forordning (EOEF) nr. 3768/85 (4), saerlig artikel 5, stk. 3, andet afsnit, og artikel 11, stk. 4, tredje afsnit,

under henvisning til udtalelse fra Den Videnskabelige Veterinaerkomité, og

ud fra foelgende betragtninger:

Ifoelge artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 64/433/EOEF og artikel 11, stk. 4, i direktiv 85/397/EOEF, skal der fastsaettes referencemetoder til vurdering af resultaterne af undersoegelser for restkoncentrationer;

ifoelge artikel 5, stk. 3, i Raadets direktiv 85/358/EOEF af 16. juli 1985 om supplering af direktiv 81/602/EOEF om forbud mod visse stoffer med hormonal virkning og mod stoffer med thyreostatisk virkning (5), senest aendret ved direktiv 88/146/EOEF (6), og ifoelge artikel 8, stk. 3, andet afsnit, i Raadets direktiv 86/469/EOEF af 16. september 1986 om undersoegelse af dyr og fersk koed for restkoncentrationer (7) skal alle positive resultater af analyser i tilfaelde af indsigelse bekraeftes ved hjaelp af referencemetoder, som er fastlagt i henhold til artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 64/433/EOEF;

ifoelge artikel 8, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 64/433/EOEF og artikel 5, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 85/397/EOEF skal der i tilfaelde af en tvist, navnlig vedroerende undersoegelser for restkoncentrationer, soeges en loesning paa grundlag af en referencemetode; der boer gaelde en faelles referencemetode for tvister vedroerende undersoegelser for de restkoncentrationer, der er omhandlet i bilag I, afsnit A, gruppe I og II, i direktiv 86/469/EOEF;

fastlaeggelsen af referencemetoder omfatter en definition af de referenceanalysemetoder, der skal anvendes, og af kriterierne for gennemfoerelsen af analyserne;

af tekniske grunde boer der indledningsvis kun fastsaettes referencemetoder for paavisning af visse restkoncentrationer, dog ikke restkoncentrationer af kemiske stoffer;

i henhold til artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 64/433/EOEF skal der i hver medlemsstat udpeges mindst et referencelaboratorium, som har til opgave at undersoege restkoncentrationer i tilfaelde af tvister;

ifoelge artikel 8, stk. 1, litra b), i direktiv 86/469/EOEF paahviler det de i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 64/433/EOEF udpegede nationale referencelaboratorier at samordne normer og analysemetoder for de enkelte restkoncentrationer eller grupper af restkoncentrationer, herunder at gennemfoere regelmaessige sammenlignende tests vedroerende delproever udfoert af de godkendte laboratorier samt vedroerende overholdelsen af de fastsatte graensevaerdier;

de i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Staaende Veterinaerkomité -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Foelgende referenceanalysemetoder anvendes til bekraeftelse af forekomsten af restkoncentrationer af de i bilag I til direktiv 86/469/EOEF anfoerte stoffer, undtagen kemiske stoffer som tungmetaller og arsen:

- immunoassay

- tyndtlagschromatografi

- hoejtryksvaeskechromatografi

- gaschromatografi

- massespektrometri

- spektrometri.

Artikel 2

Den valgte referenceanalysemetode skal

a) helst vaere baseret paa molekylespektroskopi, der giver direkte oplysninger om molekylestrukturen i det stof, der skal undersoeges, eller

b) vaere baseret paa en kombination af metoder, der giver indirekte oplysninger om molekylestrukturen i det stof, der skal undersoeges

og skal have en paavisningsgraense, som hoejst er lig med den, der anvendes ved rutineanalyser.

Artikel 3

Kriterierne for anvendelsen af referenceanalysemetoderne er anfoert i bilag I.

Artikel 4

I tilfaelde af tvister mellem medlemsstaterne vedroerende paavisning af de i bilag I, afsnit A, gruppe I og II, i direktiv 86/469/EOEF anfoerte restkoncentrationer skal der som referenceanalysmetode anvendes gaschromatografi kombineret med massespektrometri.

Artikel 5

De referencelaboratorier i medlemsstaterne, som har til opgave at gennemfoere referenceanalyser, er anfoert i bilag II.

Artikel 6

Denne beslutning tages op til fornyet gennemgang inden den 1. januar 1991 for at tage hensyn til udviklingen i den videnskabelige og tekniske viden.

Artikel 7

Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 14. november 1989.

Paa Kommissionens vegne

Ray MAC SHARRY

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 2012/64.

(2) EFT nr. L 382 af 31. 12. 1988, s. 3.

(3) EFT nr. L 226 af 24. 8. 1985, s. 13.

(4) EFT nr. L 362 af 31. 12. 1985, s. 8.

(5) EFT nr. L 191 af 23. 7. 1985, s. 46.

(6) EFT nr. L 70 af 16. 3. 1988, s. 16.

(7) EFT nr. L 275 af 26. 9. 1986, s. 36.

BILAG I

1.2 // 1. // DEFINITIONER OG GENERELLE KRITERIER // 1.1. // Parametre // // De i bilaget til Raadets direktiv 85/591/EOEF fastlagte parametre som anfoert i denne rapport finder anvendelse paa referenceanalysemetoderne. // 1.2. // Definitioner // 1.2.1. // Analysand: en bestanddel af en proeveoploesning, hvis tilstedevaerelse skal paavises. Betegnelsen »analysand« omfatter i givet fald derivater af analysanden, der dannes under analysen. // 1.2.2. // Standardstof: et veldefineret stof af den stoerst mulige renhed, saaledes at det kan anvendes som referencestof i analysen. // 1.2.3. // Referencestof: en stofproeve eller et tilberedt stof, hvoraf en eller flere egenskaber er bestemt med tilstraekkelig noejagtighed til, at det kan anvendes til kalibrering af et apparat eller efterproevning af en maalemetode. Certificeringen skal vaere baseret paa en teknisk tilfredsstillende procedure. Hvis der ikke er noget referencestof, kan de relevante parametre vurderes ved at analysere proeveoploesningen tilsat en kendt maengde analysand. // 1.2.4. // Specificitet: en metodes evne til at skelne mellem analysanden og andre stoffer. Dette karakteristikum afhaenger foerst og fremmest af det anvendte maaleprincip, men kan variere afhaengigt af, hvilken gruppe forbindelser eller medier der anvendes. // // Oplysninger om specificitet skal i hvert fald vedroere alle de stoffer, som maa forventes at give udslag, naar det beskrevne maaleprincip anvendes, f.eks. den paagaeldende restkoncentrations homologe og analoge stoffer samt metabolitter. Paa grundlag af oplysninger om metodens specificitet skal det vaere muligt kvantitativt at beregne, i hvilken grad metoden kan skelne mellem analysanden og de andre stoffer under de givne forsoegsbetingelser. // // Referencemetoderne skal saa vidt muligt give entydige oplysninger om analysandens kemiske struktur, dvs. resultatet af analysen skal udelukke alle kemiske forbindelser med undtagelse af en enkelt. Naar mere end en enkelt forbindelse giver samme reaktion, kan metoden ikke skelne mellem disse forbindelser. // // Hvis en enkelt metode har utilstraekkelig specificitet, kan den oenskede specificitet opnaas ved en analysemetode bestaaende af en kombination af oprensning, chromatografisk adskillelse og spektrometrisk bestemmelse, f.eks. GC-MS, LC-MS, GC-IR-spektrometri, LC/IR-spektrometri. // 1.2.5. // Rigtighed: i naervaerende dokument benyttes rigtighed om gennemsnitsvaerdiens rigtighed. Den definition, der skal anvendes, er fastlagt i ISO 3534-1977 under 2.83 (gennemsnitsvaerdiens rigtighed: graden af overensstemmelse mellem den sande vaerdi og den gennemsnitlige vaerdi, som ville blive opnaaet ved anvendelse af forsoegsmetoden et meget stort antal gange). // // De vigtigste begraensninger for rigtighed er: // // a) tilfaeldige fejl // // b) systematiske fejl. // // Ved et meget stort antal forsoeg naermer gennemsnitsvaerdiens rigtighed sig den systematiske fejl. // // Med henblik paa gennemgang af en metode paa grundlag af skriftlig dokumentation skal antallet af forsoeg anfoeres. // // Det maal for rigtighed, der skal anvendes, er forskellen mellem et referencestofs maalte gennemsnitsvaerdi og dets sande vaerdi, udtrykt i procent af den sande vaerdi. // // I tilfaelde hvor der hverken findes absolutte bestemmelsesmetoder eller certificerede referencestoffer, kan analysandindholdet i en proeveoploesning midlertidigt bestemmes ved hjaelp af de resultater, der er opnaaet med selve referencemetoden. I disse tilfaelde skal metoden udvise den stoerste grad af specificitet og den stoerste grad af genfinding af analysanden i alle kendte metoder. // 1.2.6. // Praecision: repeterbarhed (i samme laboratorium) og reproducerbarhed (i samme laboratorium og i andre laboratorier); variation. // // Den statistiske betegnelse »praecision« skal anvendes i henhold til definitionen i ISO 3534-1977, 2.84 (praecision: graden af overensstemmelse mellem resultater, der er opnaaet ved at anvende forsoegsmetoden flere gange under naermere fastsatte betingelser). // // I henhold til bilaget til direktiv 85/591/EOEF skal praecisionsvaerdierne for analysemetoder, der skal anvendes i henhold til direktivets bestemmelser, fastlaegges paa grundlag af en faellesafproevning, saa vidt muligt udfoert i henhold til ISO 5725-1986. Repeterbarhed og reproducerbarhed er defineret i ISO 5725-1986. Til gennemfoerelse af saadanne afproevninger skal der anvendes proevestoffer med kendt analysandindhold, der ligger i naerheden af det toleranceniveau, som skal fastholdes. // // Indtil en metodes reproducerbarhed er blevet fastslaaet ved en faellesafproevning, er det til foreloebig udvaelgelse af mulige metoder paa grundlag af skriftlig dokumentation tilstraekkeligt, at der foreligger oplysninger om repeterbarhed. Betegnelsen repeterbarhed, som anvendes her, er defineret i ISO 3534-1977, 2.85 a) (repeterbarhed: graden af overensstemmelse mellem paa hinanden foelgende resultater, der opnaas med den samme metode paa identisk proevemateriale og under de samme betingelser (samme person, samme apparatur, samme laboratorium og med korte tidsintervaller)). // // Det maal for repeterbarhed, der skal anvendes, er variationskoefficienten som defineret i ISO 3534-1977, 2.35 (variationskoefficient: forholdet mellem standardafvigelsen og det aritmetiske gennemsnits absolutte vaerdi). // 1.2.7. // Paavisningsgraensen: det mindste maalte indhold paa grundlag af hvilket det med rimelig statistisk sikkerhed er muligt at paavise analysandens tilstedevaerelse. Paavisningsgraensen svarer til gennemsnittet af det maalte indhold i repraesentative blindproeveoploesninger (n 20) plus tre gange gennemsnittets standardafvigelse. // // Bemaerk: Hvis faktorer som f.eks. art, koen eller alder ventes at kunne indvirke paa metodens karakteristika, kraeves der et saet blindproever for hver enkelt homogen population, som metoden skal anvendes paa. // 1.2.8. // Foelsomhed: et maal for en metodes evne til at skelne mellem smaa forskelle i indholdet af analysand. I naervaerende dokument defineres foelsomhed som kalibreringskurvens haeldning ved det givne niveau. // 1.2.9. // Praktisk anvendelighed: en ikke-standardiseret egenskab ved en analysemetode. Den afhaenger af formaalet med metoden og bestemmes af diverse krav, som f.eks. produktivitet og omkostninger. For referencemetoders vedkommende er de fleste aspekter af praktisk anvendelighed uvaesentlige sammenlignet med de andre kriterier, der er defineret i dette dokument. Det er normalt tilstraekkeligt, at de reagenser og det udstyr, der kraeves, kan faas i handelen. // 1.2.10. // Anvendelsesomraade: en fortegnelse over de produkter, som den udvalgte metode kan anvendes paa i den foreliggende form eller med mindre aendringer. // 1.2.11. // Andre kriterier, som kan fastsaettes efter behov // 1.2.11.1. // Bestemmelsesgraense: det laveste indhold af analysand, som, hvis den faktisk er til stede, kan paavises med rimelig statistisk sikkerhed, og som kan identificeres efter metodens identifikationskriterier. Hvis baade rigtighed og praecision er konstant i et koncentrationsomraade omkring paavisningsgraensen, svarer bestemmelsesgraensen til gennemsnittet af det maalte indhold i repraesentative blindproeveoploesninger (n 20) plus seks gange gennemsnittets standardafvigelse. // 1.2.11.2. // Kvantitativ bestemmelse // 1.2.11.2.1. // Kvantitativ bestemmelsesgraense: det mindste maalte indhold af analysanden, som det er muligt at bestemme med foelgende grad af rigtighed og repeterbarhed (i samme laboratorium): // // Rigtighed: ved gentagne analyser af referencestoffet maa gennemsnitsvaerdiens afvigelse fra den sande vaerdi, udtrykt i procent af den sande vaerdi, ikke overskride graenserne - 20 % til + 10 %. // // Repeterbarhed: ved gentagne analyser af referencestoffet maa gennemsnittets variationskoefficient (C.V.) (1.2.6) ikke overskride foelgende vaerdier: // // C.V. // // - gennemsnit op til 1mg/kg: 0,30 // // - gennemsnit over 1 mg/kg og op til 10 mg/kg: 0,20 // // - gennemsnit over 10 mg/kg: 0,15 // 1.2.11.2.2. // Kalibreringskurver: // // Hvis metoden afhaenger af en kalibreringskurve, skal foelgende oplysninger gives: // // - den matematiske formel, som beskriver kalibreringskurven // // - talvaerdierne for kalibreringskurvens parametre med 95 % toleranceintervaller // // - acceptable intervaller, inden for hvilke kalibreringskurvens parametre kan variere fra dag til dag // // - kalibreringskurvens arbejdsomraade // // - oplysninger om variablernes varians, som i hvert fald gaelder for kalibreringskurvens arbejdsomraade. // // Der skal i videst mulige omfang anvendes hensigtsmaessige interne standarder for fastlaeggelse af referencemetoders kalibreringskurver. // 1.2.11.3. // Foelsomhed over for paavirkninger // // For alle forsoegsbetingelser, som kan variere i praksis (f.eks. reagensernes stabilitet, proevestoffets sammensaetning, pH, temperatur), skal alle aendringer, som kan paavirke analyseresultaterne, angives. // // I metodebeskrivelsen skal det ogsaa angives, hvordan eventuelle paavirkninger kan imoedegaas. Om noedvendigt skal alternative paavisningsprincipper, der kan anvendes til bekraeftelse, beskrives. Det er af stoerste betydning, at paavirkninger fra det paagaeldende mediums bestanddele undersoeges. Derfor skal den stoerste proevemaengde af den blanke population, som ikke har nogen indflydelse paa bestemmelsen af analysanden (efter en naermere angivet opremsning af proever), i hvert fald angives. // 1.2.11.4. // Forholdet mellem tolerancevaerdier og analysegraenser // // For stoffer med en tolerance paa nul skal analysemetodens bestemmelsesgraense vaere tilstraekkelig lav til, at saadanne restkoncentrationsniveauer, som kan forventes efter ulovlig brug, vil blive opdaget med en sandsynlighed paa mindst 95 %. Typiske restkoncentrationsniveauer i forskellige proevestoffer er opfoert i EF's haandbog over forsoegsdata for referencemetoder (som vil blive offentliggjort). // // For stoffer, hvis toleranceniveau er fastsat, maa graensen for kvantitativ bestemmelse ikke overskride den paagaeldende tolerance minus tre gange den standardafvigelse, som metoden udviser for et proevestof paa toleranceniveauet. // 2. // KRITERIER FOR IDENTIFIKATION AF RESTKONCENTRATIONER // 2.1. // Generelt krav // // Laboratorier, der udfoerer analyser til endelig bekraeftelse af tilstedevaerelsen af restkoncentrationer af organiske stoffer med lav molekylevaegt, isaer hormonalt eller thyreostatisk virkende stoffer, skal drage omsorg for, at kriterierne for fortolkning af resultaterne opfyldes i overensstemmelse med dette afsnit. Kriterierne gaelder for identifikation af analysanden og tager sigte paa at undgaa falske positive resultater. Analyseresultaterne skal opfylde de kriterier, der er fastlagt for den anvendte analysemetode, for at kunne foere til en positiv konklusion.

1.2 // 2.2. // Definitioner vedroerende tilstedevaerelsen af en analysand // 2.2.1. // Positivt resultat: analysandens tilstedevaerelse i proeveoploesningen er bevist efter analysemetoden, naar de generelle kriterier og kriterierne for den individuelle paavisningsmetode er opfyldt. Resultatet af analysen er »positivt«. // 2.2.2. // Negativt resultat: resultatet af analysen anses for »negativt«, hvis kriterierne for metoden ikke er opfyldt, eller hvis analysen ikke viser, at analysanden er til stede i proeveoploesningen over paavisningsgraensen. // // Bemaerk: Et negativt resultat beviser ikke, at analysanden ikke er til stede i proeveoploesningen. // 2.2.3. // Co-chromatografi: inden chromatografering opdeles den oprensede proeveoploesning i to dele. // // a) Den ene del chromatograferes uden videre. // // b) Det standardstof, der svarer til det stof, der skal paavises, tilsaettes til den anden del, og denne blandede oploesning af analysand og standardstof chromatograferes. // // Maengden af tilsat standardstof skal svare til den skoennede maengde analysand. // 2.3. // Almindelige betragtninger vedroerende den samlede analysemetode // 2.3.1. // Tilberedning af proeveoploesningen // // Proeveoploesningen fremstilles og haandteres paa en saadan maade, at der er stoerst mulig chance for at paavise analysanden, saafremt denne er til stede. // 2.3.2. // Foelsomhed over for paavirkninger // // Der gives oplysninger som anfoert under 1.2.11.3 (foelsomhed over for paavirkninger). // 2.3.3. // Generelle kriterier for metoden som helhed // 2.3.3.1. // Det maa vides, hvilken specificitet (1.2.4) og paavisningsgraense (1.2.7) metoden, der anvendes til undersoegelse af analysanden og mediet, har. // // Bemaerk: Disse oplysninger kan indhentes ved hjaelp af forsoegsdata og/eller teoretiske betragtninger. // 2.3.3.2. // For et positivt resultats vedkommende boer analysandens fysiske og kemiske opfoersel under analysen ikke kunne skelnes fra det tilsvarende standardstofs opfoersel i det givne medium. // 2.3.3.3. // Det positive eller negative resultat af analysen er kun holdbart inden for specificiteten og paavisningsgraensen i den metode, der anvendes paa analysanden og mediet, som er under undersoegelse. // 2.3.4. // Generelle kriterier for separationsmetoder // // Referenceproeveoploesninger, der indeholder kendte maengder af analysanden, skal gennemgaa hele analyseproceduren samtidig sammen med hver enkelt serie proeveoploesninger, der analyseres. Subsidiaert kan der tilsaettes en intern standard til proeveoploesningerne. // 2.3.5. // Kriterium for off-line fysisk og/eller kemisk forudgaaende opkoncentrering, oprensning og separation. // // Analysanden skal vaere til stede i den fraktion, der er karakteristisk for det tilsvarende standardstof i det givne medium. // // Retentionsdata for standarder, kontrolproeveoploesninger og analyseproever fremsendes sammen med det endelige resultat: positivt eller negativt. // 2.4. // Kriterier for identifikation af en analysand ved hjaelp af HPLC/IA-Img // 2.4.1. // Analysandens top i Img skal vaere sammensat af mindst fem til elleve HPLC-fraktioner. Retentionsdata for standarder, kontrolproeveoploesninger og analyseproever skal fremsendes sammen med det endelige resultat: positivt eller negativt. // 2.4.2. // Reagenser // // Kilden til og kvaliteten af antistoffet og den maerkede forbindelse skal angives. // 2.4.3. // Kalibreringskurve // // Da metoden afhaenger af kalibreringskurver, maa de under 1.2.11.2.2 (kalibreringskurver) anfoerte oplysninger angives. // // Kalibreringskurvens arbejdsomraade skal specificeres og skal normalt daekke et koncentrationsomraade paa mindst én dekade. // // Der kraeves mindst seks kalibreringspunkter passende fordelt paa kalibreringskurven. // // Alle ubearbejdede data, der er anvendt til at optegne kalibreringskurven, skal indsendes sammen med det endelige resultat: positivt eller negativt. // 2.4.4. // Der skal medtages kontrolproeveoploesninger i hvert assay. Koncentrationsniveauer: nul samt i den nedre, den mellemliggende og den oevre del af arbejdsomraadet. Resultaterne herfor skal vaere paa linje med tidligere assays. // // Alle ubearbejdede data for kontrolproeveoploesninger og analyseproever skal indsendes sammen med det endelige resultat: positivt eller negativt. // 2.4.5. // Genfindingen skal kontrolleres og specificeres. // 2.4.6. // Passende kvalitetskontrolparametre skal vaere paa linje med parametrene for forudgaaende analyser, f.eks. Bo/T, NSB samt kalibreringskurvens haeldning og skaeringspunkt. // 2.4.7. // Til bekraeftelse foretraekkes todimensional HPLC eller to immunogrammer, hvor der er anvendt forskellige antistoffer. // 2.5. // Kriterier for identifikation af en analysand ved hjaelp af TLC eller HPTLC // 2.5.1. // Analysandens Rf-vaerdi(er) skal stemme overens med den (de) Rf-vaerdi(er), der er karakteristisk(e) for standardstoffet. Dette krav er opfyldt, naar analysandens Rf-vaerdi(er) ligger inden for ± 3 % af standardstoffets Rf-vaerdi(er) under de samme betingelser. // 2.5.2. // Analysandens udseende maa ikke kunne skelnes fra standardstoffets udseende. // 2.5.3. // Centrum af den stofplet, der er naermest den plet, der tilhoerer analysanden, skal vaere adskilt herfra med mindst halvdelen af summen af pletternes diameter. // 2.5.4. // Til identifikation skal der desuden altid gennemfoeres co-chromatografi i TLC-fasen. Herved skal kun den plet, der antages at tilhoere analysanden, blive kraftigere; der maa ikke fremkomme en ny plet, og udseendet maa ikke aendres. // 2.5.5. // Til bekraeftelse er todimensional TLC obligatorisk. // 2.6. // Kriterier for identifikation af en analysand ved hjaelp af HPLC-SP // 2.6.1. // Boelgelaengden for maksimal absorption i analysandens spektrum skal vaere den samme som standardstoffets med en afgivelsesmargen, der afhaenger af detektionssystemets oploesning. Ved diode-array-detektion ligger denne typisk inden for ± 2 nm. // 2.6.2. // Analysandens spektrum maa ikke visuelt adskille sig fra standardstoffets spektrum for de dele af de to spektre, hvor den relative absorbans er > 10 %. Dette kriterium er opfyldt, naar de samme maksima er til stede, og naar forskellen mellem de to spektre ikke paa noget iagttaget punkt overstiger 10 % af standardstoffets absorbans. // 2.6.3. // Til identifikation skal der altid gennemfoeres co-chromatografi i HPLC-fasen. Herved skal kun den top, der antages at tilhoere analysanden, blive stoerre. // 2.7. // Kriterier for identifikation af en analysand ved hjaelp af GC-MS // 2.7.1. // GC-kriterier // 2.7.1.1. // Der skal anvendes en intern standard, hvis der findes et egnet stof til formaalet. Det skal helst vaere en stabil isotopmaerket form af analysanden. // 2.7.1.2. // Det indbyrdes forhold mellem analysandens retentionstid ved GC og den interne standards retentionstid, dvs. analysandens relative retentionstid, skal svare til standardanalysandens inden for en margen paa ± 0,5 %. // 2.7.1.3. // Hvis kravet under 2.7.1.2 ikke er opfyldt, eller hvis der ikke anvendes intern standard, maa identifikationen af analysanden bekraeftes ved hjaelp af co-chromatografi. // 2.7.1.4. // Naar der anvendes co-chromatografi, skal retentionstiden for analysanden, der tilsaettes proeveoploesningen, stemme overens med retentionstiden for den analysand, der allerede er til stede i proeveoploesningen. // 2.7.2. // Kriterier for GC-LRMS // 2.7.2.1. // Intensiteten af mindst fire diagnostiske ioner skal maales. Hvis forbindelsen ikke afgiver fire diagnostiske ioner med den anvendte metode, skal identifikationen af analysanden baseres paa resultaterne af mindst to uafhaengige CG-LRMS-metoder med forskellige derivater og/eller ioniseringsteknikker, der hver danner to eller tre diagnostiske ioner. // 2.7.2.2. // Molekylaerionen skal helst vaere en af de fire udvalgte diagnostiske ioner. // 2.7.2.3. // Den relative forekomst af alle de undersoegte diagnostiske ioner, der hidroerer fra analysanden, skal svare til standardanalysandens. // 2.7.2.4. // De paaviste diagnostiske ioners relative intensitet udtrykt i procent af basistoppens intensitet skal vaere den samme som de relative intensiteter for standardanalysanden inden for en margen paa ± 10 % (EI mode) eller ± 20 % (CI mode). // 2.7.3. // Kriterier for GC-HRMS; fragmentografi // 2.7.3.1. // For at kunne klassificere resultaterne som maalinger med hoej oploesningsevne skal masseindstillingens noejagtighed vaere lig med eller bedre end 3 ppm. // 2.7.3.2. // Den relative forekomst af tre eller flere diagnostiske ioner skal vaere den samme som for standardanalysanden inden for en margen paa ± 10 % (EI mode). // 2.7.4. // Kriterier for GC-HRMS; noejagtig masse plus naturlig isotop med lav oploesningsevne. // 2.7.4.1. // For at kunne klassificere resultaterne som maalinger med hoej oploesningsevne skal massebestemmelsen vaere lig med eller bedre end 3 ppm. // 2.7.4.2. // M/z-vaerdien af den diagnostiske ion skal svare til den teoretiske vaerdi af den tilsvarende standardanalysand. // 2.7.4.3. // Hvis maalingen af en enkelt diagnostisk ion ikke opfylder specificitetskriteriet (1.2.4) skal det naturlige isotopforhold for den diagnostiske ion maales med lav oploesningsevne. Dette forhold skal svare til den teoretiske vaerdi inden for en naermere fastlagt margen (typisk 5 %). // 2.7.4.4. // Hvis en entydig grundstofsammensaetning ikke kan afledes i henhold til 2.7.4.1, 2.7.4.2 og 2.7.4.3, skal der foretages en tilsvarende maaling af endnu en diagnostisk ion. // 2.8. // Kriterier for identifikation af en analysand ved hjaelp af IR-spektrometri // 2.8.1. // Definition af egnede toppe // // Egnede toppe er absorptionsmaksima i standardstoffets IR-spektrum, der opfylder foelgende krav: // 2.8.1.1. // Absorptionsmaksimummet ligger i boelgetalsomraadet 1 800 - 500 cm-1. // 2.8.1.2. // Absorptionens intensitet er ikke mindre end: // // a) en specifik molaer absorbanskoefficient paa 40 i forhold til nullinjen og 20 i forhold til grundlinjen, eller // // b) en relativ absorbans paa 12,5 % af absorbansen af den mest intense top i omraadet 1 800 - 500 cm-1, naar begge maales i forhold til nullinjen, og 5 % af absorbansen af den mest intense top i omraadet 1 800-500 cm-1, naar begge maales i forhold til deres grundlinje. // // Bemaerk: Skoent egnede toppe i henhold til a) kan foretraekkes af teoretiske grunde, er toppene i henhold til b) lettere at bestemme i praksis. // 2.8.2. // Der kraeves mindst seks egnede toppe i standardstoffets IR-spektrum. Hvis der er mindre end seks egnede toppe, kan det paagaeldende IR-spektrum ikke anvendes som referencespektrum. // 2.8.3. // Antallet af toppe i analysandens IR-spektrum, hvis frekvenser svarer til en egnet top i standardstoffets IR-spektrum inden for en margen paa ± 1 cm -1, bestemmes. // 2.8.4. // IR-kriterier // 2.8.4.1. // Der skal forekomme absorption i alle omraader af analysandens spektrum, som svarer til en egnet top i standardstoffets referencespektrum. // 2.8.4.2. // »Overensstemmelsen«, dvs. den procentdel af egnede toppe, der findes i analysandens IR-spektrum, skal vaere mindst 50. // 2.8.4.3. // Hvis en egnet top ikke matches noejagtigt, skal det relevante omraade i analysandens spektrum stemme overens med tilstedevaerelsen af en matchende top (se figur 1). 1.2.3.4 // // Figur 1 // // // // // // // // // // // // // // // // Standards tof // // Egnede toppe 1, 2 og 3 // // // // // // // // // // // // // // // // // // Proeve- oploesning A // // Resultat: egnede toppe 1 og 3 // // // // // // // // // // // // // // // // // // Proeve- oploesning B // // Resultat: egnede toppe 1 og 3 1.2 // // Skeptret i proeveoploesning A udelukker ikke tilstedevaerelsen af egnet top nr. 2; derfor er kriterium 2.8.4.3 opfyldt. // // Spektret i proeveoploesning B udelukker tilstedevaerelsen af egnet top nr. 2; derfor er kriterium 2.8.4.3 ikke opfyldt. // 2.8.4.4. // Denne fremgangsmaade kan kun anvendes paa absorptionstoppe i proeveoploesningens spektrum med en intensitet paa mindst tre gange stoejen mellem toppene.

Tillaeg til bilag I

Fortegnelse over forkortelser og symboler

1.2 // Bo // = radioaktiviteten i den bundne del af en blindproeve // Bo/T // = radioaktiviteten i den bundne del af en blindproeve i forhold til den tilfoerte aktivitet (»del af nul-binding i forhold til den samlede radioaktivitet«) // CI // = kemisk ionisering // cpm // = impulser pr. minut // dpm // = henfald pr. minut // EI // = electron impact ionisering // GC // = gaschromatografi // HPLC // = hoejtryksvaeskechromatografi // HPTLC // = hoejtydende tyndtlagschromatografi // HRMS // = massespektrometri med hoej oploesningsevne // IA // = immunoassay // Img // = immunogram // IR // = infraroed // LC // = vaeskechromatografi // LRMS // = massespektrometri med lav oploesningsevne // m // = masse // MS // = massespektrometri // NSB // = ikke-specifik binding = aspecifik binding (ASB) // Rf // = afstand tilbagelagt i forhold til oploesningsmiddelfronten // SP // = spektrometri, f. eks. diodearray // T // = samlet radioaktivitet (spm eller dpm) tilfoert en proeve // TLC // = tyndtlagschromatografi // z // = ladning // / // = off-line koblede teknikker // - // = on-line koblede teknikker, f.eks. HPLC/GC-MS = HPLC off-line efterfulgt af GC med on-line MS.

BILAG II

NATIONALE REFERENCELABORATORIER

1.2.3 // // // // Medlemsstat // Referencelaboratorium // Restkoncentrationsgrupper // // // // // // // Belgien // Instit. voor Hygiëne en Epidemiologie J. Wijtsmanstraat 14 B-1050 Brussel // Alle grupper // Danmark // Veterinaerdirektoratets Laboratorium Kongensgade 16 DK-4100 Ringsted // A // // Levnedsmiddelstyrelsens Centrallaboratorium Moerkhoej Bygade 19 DK-2860 Soeborg // B // Forbunds- republikken Tyskland // Bundesgesundheitsamt Thielallee 88-92 D-1000 Berlin 33 // A III a) (antibiotika) og b) // // Staatliches Tieraerztliches Untersuchungsamt Stuttgart Azenberg Strasse 16 D-7000 Stuttgart 1 // A I b) // // Tierhygienisches Institut Freiburg Am Moosweiher 2 D-7800 Freiburg // A I a) // // Landesuntersuchungsamt fuer das Gesundheitswesen Suedbayern Veterinaerstrasse 2 D-8042 Oberschleissheim // A II // // Staatliches Veterinaeruntersuchungsamt Arnsberg Zur Traubeneiche 10/12 D-5760 Arnsberg 2 // A I a), b) og c) // // Chemische Landesuntersuchungsanstalt Stuttgart Breitscheidstrasse 4 Postfach 100824 D-7000 Stuttgart 1 // A III a) (nitrofuraner) // // Chemische Landesuntersuchungsanstalt Offenburg Gerberstrasse 24 D-7600 Offenburg // B II b) (chlorerede kulbrinter: PCB og PCT) // Graekenland // Centre of the Veterinary Institutions of Athens: // // // - Institute of Infectious and Parasitic Diseases Laboratory of Biochemistry 25, Neapoleos Street GR-153 10 Aghia Paraskevi Athens // A I b) A III a) (sulfon-amider) A I c) (naturlige hormoner) B (pesticider) // // - Institute of Animal Toxicology 25, Neapoleos Street GR-153 10 Aghia Paraskevi Athens // A I a) A I c) (zeranol, trenbolon) A III b) // // - Institute of Food Hygiene Iera Odos, 75 Botanikos GR-118 55 Athens // A III a) // Spanien // Centro Nacional de Alimentación y Nutrición c/Pozuelo Km 2 Majadahonda (Madrid) // Alle grupper // // Laboratorio de Sanidad y Producción Animal Santa Fe (Granada) // Alle grupper // // Laboratorio de Sanidad y Producción Animal Algete (Madrid) // Alle grupper // // // // Medlemsstat // Referencelaboratorium // Restkoncentrationsgrupper // // // // // Frankrig // Laboratoire de dosages hormonaux École nationale vétérinaire de Nantes CP 3018 F-44087 Nantes Cedex 03 // A I og II // // Laboratoire central d'hygiène alimentaire (LCHA) 43, rue de Dantzig F-75015 Paris // B I a) B II a), b), og c) // // Laboratoire des médicaments vétérinaires (LMV) La haute Marche-Javene F-35133 Fougères // A III a) og b) B I b) og c) // Irland // Central Meat Control Laboratory Abbotstown, Castleknock IRL-Dublin 15 // A I, II og III B I (undtagen organiske chlor- og phosphorforbindelser) B II (undtagen polychlorerede biphenyler) // // State Laboratory Abbotstown, Castleknock IRL-Dublin 15 // A I, II og III B I og II // Italien // Istituto Superiore di Sanità Viale Regina Elena 299 I-00161 Roma // Alle grupper // Luxembourg // Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieuhygiëne Antonie van Leeuwenhoeklaan 9 NL-3720 BA Bilthoven // Alle grupper // // Institut d'hygiène et d'épidémiologie Rue J. Wijtsman 14 B-1050 Bruxelles // Alle grupper // Nederlandene // Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieuhygiëne Antonie van Leeuwenhoeklaan 9 NL-3720 BA Bilthoven // Alle grupper // // Rijkskwaliteitsinstituut voor land- en tuinbouwprodukten Bornesteeg 45 NL-6708 PD Wageningen // Alle grupper // Portugal // Laboratório Nacional de Investigação Veterinária Estrada de Benfica 701 P-1500 Lisboa // Alle grupper // Det Forenede Kongerige // Central Veterinary Laboratory New Haw, Weybridge UK-Surrey KT15 3NB // A I, II og III B I // // Food Science Laboratory Colney Lane UK-Norwich NR4 7UA // A III B I og II // // Veterinary Research Laboratories Stormont UK-Belfast BT4 3SD // A I a) og c) A II og III B I og II // // Food and Agricultural Chemistry Research Division Department of Agriculture for Northern Ireland Newforge Lane UK-Belfast BT9 5PX // A I b) og A III B I og II // // //

Kriterier for identifikation af en analysand ved hjaelp af IR-spektrometri

2.8.1 .

Definition af egnede toppe //

Egnede toppe er absorptionsmaksima i standardstoffets IR-spektrum, der opfylder foelgende krav :

2.8.1.1 .

Absorptionsmaksimummet ligger i boelgetalsomraadet 1 800 - 500 cm_1 .

2.8.1.2 .

Absorptionens intensitet er ikke mindre end : //

a ) en specifik molaer absorbanskoefficient paa 40 i forhold til nullinjen og 20 i forhold til grundlinjen, eller //

b ) en relativ absorbans paa 12,5 % af absorbansen af den mest intense top i omraadet 1 800 - 500 cm_1, naar begge maales i forhold til nullinjen, og 5 % af absorbansen af den mest intense top i omraadet 1 800-500 cm_1, naar begge maales i forhold til deres grundlinje . //

Bemaerk : Skoent egnede toppe i henhold til a ) kan foretraekkes af teoretiske grunde, er toppene i henhold til b ) lettere at bestemme i praksis .

2.8.2 .

Der kraeves mindst seks egnede toppe i standardstoffets IR-spektrum . Hvis der er mindre end seks egnede toppe, kan det paagaeldende IR-spektrum ikke anvendes som referencespektrum .

2.8.3 .

Antallet af toppe i analysandens IR-spektrum, hvis frekvenser svarer til en egnet top i standardstoffets IR-spektrum inden for en margen paa +/- 1 cm _1, bestemmes .

2.8.4 .

IR-kriterier

2.8.4.1 .

Der skal forekomme absorption i alle omraader af analysandens spektrum, som svarer til en egnet top i standardstoffets referencespektrum .

2.8.4.2 .

"Overensstemmelsen", dvs . den procentdel af egnede toppe, der findes i analysandens IR-spektrum, skal vaere mindst 50 .

2.8.4.3 .

Hvis en egnet top ikke matches noejagtigt, skal det relevante omraade i analysandens spektrum stemme overens med tilstedevaerelsen af en matchende top ( se figur 1 ).

1.2.3.4 //

Figur 1 // //

Standardstof //

Egnede toppe 1, 2 og 3

Proeve - oploesning A //

Resultat : egnede toppe 1 og 3

Proeve - oploesning B //

Resultat : egnede toppe 1 og 3

1.2 //

Skeptret i proeveoploesning A udelukker ikke tilstedevaerelsen af egnet top nr . 2; derfor er kriterium 2.8.4.3 opfyldt . //

Spektret i proeveoploesning B udelukker tilstedevaerelsen af egnet top nr . 2; derfor er kriterium 2.8.4.3 ikke opfyldt .

2.8.4.4 .

Denne fremgangsmaade kan kun anvendes paa absorptionstoppe i proeveoploesningens spektrum med en intensitet paa mindst tre gange stoejen mellem toppene .

Tillaeg til bilag I

Fortegnelse over forkortelser og symboler

1.2Bo

= radioaktiviteten i den bundne del af en blindproeve

Bo/T

= radioaktiviteten i den bundne del af en blindproeve i forhold til den tilfoerte aktivitet (" del af nul-binding i forhold til den samlede radioaktivitet ")

CI

= kemisk ionisering

cpm

= impulser pr . minut

dpm

= henfald pr . minut

EI

= electron impact ionisering

GC

= gaschromatografi

HPLC

= hoejtryksvaeskechromatografi

HPTLC

= hoejtydende tyndtlagschromatografi

HRMS

= massespektrometri med hoej oploesningsevne

IA

= immunoassay

Img

= immunogram

IR

= infraroed

LC

= vaeskechromatografi

LRMS

= massespektrometri med lav oploesningsevne

m

= masse

MS

= massespektrometri

NSB

= ikke-specifik binding = aspecifik binding ( ASB )

Rf

= afstand tilbagelagt i forhold til oploesningsmiddelfronten

SP

= spektrometri, f . eks . diodearray

T

= samlet radioaktivitet ( spm eller dpm ) tilfoert en proeve

TLC

= tyndtlagschromatografi

z

= ladning

/

= off-line koblede teknikker

-

= on-line koblede teknikker, f.eks . HPLC/GC-MS = HPLC off-line efterfulgt af GC med on-line MS .

BILAG II

NATIONALE REFERENCELABORATORIER

1.2.3Medlemsstat

Referencelaboratorium

Restkoncentrationsgrupper

Belgien

Instit . voor Hygiëne en Epidemiologie J . Wijtsmanstraat 14 B-1050 Brussel

Alle grupper

Danmark

Veterinaerdirektoratets Laboratorium Kongensgade 16 DK-4100 Ringsted

A //

Levnedsmiddelstyrelsens Centrallaboratorium Moerkhoej Bygade 19 DK-2860 Soeborg

B

Forbunds - republikken Tyskland

Bundesgesundheitsamt Thielallee 88-92 D-1000 Berlin 33

A III a ) ( antibiotika ) og b ) //

Staatliches Tieraerztliches Untersuchungsamt Stuttgart Azenberg Strasse 16 D-7000 Stuttgart 1

A I b ) //

Tierhygienisches Institut Freiburg Am Moosweiher 2 D-7800 Freiburg

A I a ) //

Landesuntersuchungsamt fuer das Gesundheitswesen Suedbayern Veterinaerstrasse 2 D-8042 Oberschleissheim

A II //

Staatliches Veterinaeruntersuchungsamt Arnsberg Zur Traubeneiche 10/12 D-5760 Arnsberg 2

A I a ), b ) og c ) //

Chemische Landesuntersuchungsanstalt Stuttgart Breitscheidstrasse 4 Postfach 100824 D-7000 Stuttgart 1

A III a ) ( nitrofuraner ) //

Chemische Landesuntersuchungsanstalt Offenburg Gerberstrasse 24 D-7600 Offenburg

B II b ) ( chlorerede kulbrinter : PCB og PCT )

Graekenland

Centre of the Veterinary Institutions of Athens : // //

_ Institute of Infectious and Parasitic Diseases Laboratory of Biochemistry 25, Neapoleos Street GR-153 10 Aghia Paraskevi Athens

A I b ) A III a ) ( sulfon-amider ) A I c ) ( naturlige hormoner ) B ( pesticider ) //

_ Institute of Animal Toxicology 25, Neapoleos Street GR-153 10 Aghia Paraskevi Athens

A I a ) A I c ) ( zeranol, trenbolon ) A III b ) //

_ Institute of Food Hygiene Iera Odos, 75 Botanikos GR-118 55 Athens

A III a )

Spanien

Centro Nacional de Alimentacion y Nutricion c/Pozuelo Km 2 Majadahonda ( Madrid )

Alle grupper //

Laboratorio de Sanidad y Produccion Animal Santa Fe ( Granada )

Alle grupper //

Laboratorio de Sanidad y Produccion Animal Algete ( Madrid )

Alle grupper

Medlemsstat

Referencelaboratorium

Restkoncentrationsgrupper

Frankrig

Laboratoire de dosages hormonaux Ecole nationale vétérinaire de Nantes CP 3018 F-44087 Nantes Cedex 03

A I og II //

Laboratoire central d'hygiène alimentaire ( LCHA ) 43, rue de Dantzig F-75015 Paris

B I a ) B II a ), b ), og c ) //

Laboratoire des médicaments vétérinaires ( LMV ) La haute Marche-Javene F-35133 Fougères

A III a ) og b ) B I b ) og c )

Irland

Central Meat Control Laboratory Abbotstown, Castleknock IRL-Dublin 15

A I, II og III B I ( undtagen organiske chlor - og phosphorforbindelser ) B II ( undtagen polychlorerede biphenyler ) //

State Laboratory Abbotstown, Castleknock IRL-Dublin 15

A I, II og III B I og II

Italien

Istituto Superiore di Sanità Viale Regina Elena 299 I-00161 Roma

Alle grupper

Luxembourg

Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieuhygiëne Antonie van Leeuwenhoeklaan 9 NL-3720 BA Bilthoven

Alle grupper //

Institut d'hygiène et d'épidémiologie Rue J . Wijtsman 14 B-1050 Bruxelles

Alle grupper

Nederlandene

Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieuhygiëne Antonie van Leeuwenhoeklaan 9 NL-3720 BA Bilthoven

Alle grupper //

Rijkskwaliteitsinstituut voor land - en tuinbouwprodukten Bornesteeg 45 NL-6708 PD Wageningen

Alle grupper

Portugal

Laboratorio Nacional de Investigaçao Veterinaria Estrada de Benfica 701 P-1500 Lisboa

Alle grupper

Det Forenede Kongerige

Central Veterinary Laboratory New Haw, Weybridge UK-Surrey KT15 3NB

A I, II og III B I //

Food Science Laboratory Colney Lane UK-Norwich NR4 7UA

A III B I og II //

Veterinary Research Laboratories Stormont UK-Belfast BT4 3SD

A I a ) og c ) A II og III B I og II //

Food and Agricultural Chemistry Research Division Department of Agriculture for Northern Ireland Newforge Lane UK-Belfast BT9 5PX

A I b ) og A III B I og II // // //