Rådets udtalelse

af 12. februar 2002

om Italiens opdaterede stabilitetsprogram, 2001-2005

(2002/C 51/05)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker(1), særlig artikel 5, stk. 3,

under henvisning til Kommissionens henstilling,

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

Den 12. februar 2002 gennemgik Rådet Italiens opdaterede stabilitetsprogram, der dækker perioden 2001-2005.

Den nye opdatering overholder generelt kravene i den reviderede adfærdskodeks vedrørende stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form(2), selv om der er mindre tilfælde af manglende overholdelse i forbindelse med de samlede udgifter og indtægter efter ENS 95.

Rådet ser med tilfredshed på Italiens tilsagn om at sikre fortsatte høje primære overskud i hele programperioden og gennemføre en vis lettelse af skattetrykket. Det noterer også med tilfredshed, at målene for den samlede offentlige saldo i 2002 og 2003 i det tidligere opdaterede program bekræftes, og hilser især velkommen, at der er balance på sidstnævnte års budget. Trods en lavere vækst end forventet og i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker for 2001 overskrider det fremskrevne underskud for 2001 kun i mindre grad de oprindelige mål. Rådet anerkender de markedsrelaterede vanskeligheder i forbindelse med at opfylde privatiseringsmålene, men beklager, at nedsættelsen af gældskvoten til under 100 % af BNP nu er udsat et år i modstrid med Italiens forpligtelser siden 1998.

Ifølge programmets makroøkonomiske scenario sker der en forøgelse af tempoet i væksten i BNP i faste priser allerede i slutningen af 2001 og en yderligere styrkelse fra 2003, hvor den økonomiske vækst forventes at stabilisere sig på ca. 3 %. Dette støttes af strukturreformer. Det makroøkonomiske scenario er imidlertid på kort sigt baseret på udlandsforudsætninger, der ikke tilstrækkeligt tager højde for forværringen i de globale økonomiske udsigter i 2001. Rådet bemærker således, at usikkerheden for det makroøkonomiske scenario mest peger i nedadgående retning.

Budgetmålene for 2002 og 2003 støtter sig stærkt på engangsforanstaltninger, især salget af offentligt ejede realaktiver, medens der kun gives få detaljer om den planlagte store nedbringelse af andre udgifter end renteudgifter som procent af BNP. Rådet bemærker, at den udstrakte brug af engangsforanstaltninger under nedgangskonjunkturer bør suppleres med foranstaltninger, der sigter på at nedskære de løbende primærudgifter, hvilket bør afklares.

Rådet bemærker, at den fremskrevne budgetstilling på mellemlang sigt, der er tæt på balance eller i overskud fra 2003 og frem, er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens krav. Rådet noterer sig, at der er en tilstrækkelig margen til, at det undgås, at underskudstærsklen på 3 % af BNP overskrides i programperioden.

Rådet finder det væsentligt, at der finanspolitisk opnås balance på mellemlang sigt som planlagt, og at det krævede store primæroverskud på 5 % af BNP sikres ved foranstaltninger, der tager sigte på en varig nedsættelse af de løbende primærudgifter. Betydningen af en nøje udformning og rettidig gennemførelse af sådanne foranstaltninger skal ses på baggrund af de udfordringer, der følger af den planlagte skattereform, der forventes at medføre en yderligere stor nedsættelse af skattetrykket. Rådet opfordrer Italien til at indføre mere en effektiv styring og kontrol af de løbende udgifter på alle niveauer. Det henstiller yderligere, at Italien forbereder sig på at fastholde den finanspolitiske konsolidering efter 2003, hvis programmets høje vækstforventninger ikke støttes af virkeligheden.

Rådet bemærker, at Italiens muligheder for at absorbere aldersrelaterede skævheder i stort omfang afhænger af, at landet fastholder store primæroverskud på lang sigt og af store forhøjelser i erhvervsfrekvenserne. Hidtil har reformerne af pensionssystemet medvirket til at holde væksten i pensionsudgifterne nede. Rådet opfordrer Italien til at fremskynde gennemførelsen af pensionsreformen for at få kontrol over udgifterne og til at fremme indførelsen af private tillægspensioner således som anført i programmet. Rådet fremhæver desuden den store betydning af arbejdsmarkedsreformerne og en fremskyndet nedbringelse af gældskvoten med henblik på at forhøje erhvervsfrekvenserne og på forhånd tage højde for konkurrerende krav til de offentlige ressourcer.

(1) EFT L 209 af 2.8.1997.

(2) Revideret udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg om stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form, tiltrådt af Økofin-Rådet den 10.7.2001.