KOMMISSIONENS BESLUTNING af 20 . december 1989 om stoette ydet i Spanien af centralregeringen og en raekke autonome regeringer til Magefesa, der producerer husholdningsartikler af rustfrit staal og mindre elapparater ( Kun den spanske udgave er autentisk ) ( 91/1/EOEF )

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk . 2, foerste afsnit,

efter i overensstemmelse med ovennaevnte artikel at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger :

I

Magefesa er et spansk holdingselskab, der har en kerne bestaaende af fire industrivirksomheder med fabrikker i tre forskellige autonome spanske samfund, nemlig :

- Indosa : Derio ( Biscay ) - Baskerlandet

- Gursa : Guriezo - Cantabria

- Cunosa : Limpias - Cantabria

- Migsa : San Roque ( Cadiz ) - Andalusia .

Magefesa var en velkendt producent i Spanien . Ifoelge private konsulenters overslag naaede selskabets markedsandele i 1983 op paa de i parentes angivne tal for firmaets grundlaeggende varesortiment : trykkogere ( 79,1 %), pander ( 50,7 %), bestik og husholdningsknive af rustfrit staal ( 24,2 %), elektriske kaffemaskiner ( 36,6 %) og elektriske grillriste ( 85,5 %). Samme aar beloeb selskabets konsoliderede omsaetning sig til 12 144 mio . pta ., hvoraf 26 % indtjentes ved eksport . Eksporten til de oevrige medlemsstater tegnede sig for 12 % af den samlede omsaetning .

Efter 1983 gik det alvorligt ned ad bakke for Magefesa . Det kan blot naevnes, at selskabets omsaetning faldt fra 8 037 mio . pta . i 1984 til 1 979 mio . pta . i 1986; den samlede omsaetning faldt med andre ord med 88 % paa tre aar . Desuden naaede de kumulerede tab ved udgangen af 1986 op paa mere end 15 000 mio . pta . og koncernens »net worth« ( aktiver minus kortfristet gaeld ) beloeb sig til 11 000 mio . pta . Denne situation bragte Magefesa paa randen af en konkurs . Denne ioejnefaldende nedgang blev paa davaerende tidspunkt forklaret med alvorlige mangler ved ledelsen . OEjensynlig blev denne forringelse af styrkepositionen paa det nationale marked endnu mere udtalt, da Magefesa soegte at opveje virkningerne heraf ved at give sig i kast med staerkt risikobetonede transaktioner i udlandet, som i sidste ende slog totalt fejl . Til trods for disse problemer holdt Magefesas arbejdsstyrke sig paa et praktisk taget uaendret niveau; i begyndelsen af 1986 havde selskabet en medarbejderstab paa 3 200 personer med foelgende geografiske fordeling : 1 472 medarbejdere i Baskerlandet, 1 354 i Cantabria og 123 i Andalusia, medens de resterende 251 personer udgjorde salgsnettet .

For at undgaa standsning af driften paa fabrikkerne og en eventuel konkurs overdrog Magefesa i november 1985 ledelsen til et privat spansk konsulentfirma, Gestiber . Dette firma fremlagde i februar 1986 et aktionsprogram med henblik paa forhandling med fagforeningerne, og dette program blev endeligt accepteret i maj 1986 . Det var bl.a . baseret paa aktiv medvirken af den spanske centralregering og regeringerne for de autonome samfund, hvor Magefesas industrianlaeg var beliggende, i form af en raekke statslige stoetteforanstaltninger .

Som foerste foranstaltning oprettede de beroerte autonome regeringer tre formidlingsselskaber, nemlig Ficodesa ( Baskerlandet ), Gemacasa ( Cantabria ) og Manufacturas Damma (Andalusia ). Disse selskaber havde to hovedopgaver : dels at goere det muligt for myndighederne at kontrollere brugen af den ydede stoette og gennemfoerelsen af Gestibers direktiver, dels at sikre den fortsatte drift af Magefesas selskaber, isaer ved at forhindre, at kreditorerne gjorde udlaeg i oekonomiske ressourcer og andre beholdninger . Af den sidstnaevnte aarsag afsaetter disse formidlingsselskaber med hjemmel i faellesaftaler hele Magefesas produktion, som tidligere blev indkoebt hos de enkelte selskaber; samtidig forvalter de de oekonomiske midler, raavarer og halvfabrikata, som selskaberne har brug for, og stiller dem til raadighed i takt med, at arbejdet skrider frem, eller udgifterne dokumenteres .

II

Efter at have modtaget en klage anmodede Kommissionen ved skrivelse af 13 . januar 1987 de spanske myndigheder om detaljerede oplysninger om den statslige intervention til fordel for Magefesas selskaber . I samme skrivelse mindede Kommissionen de spanske myndigheder om, at de i henhold til Traktatens artikel 93 havde pligt til at anmelde enhver stoetteforanstaltning til Kommissionen allerede paa forslagsstadiet, og henledte deres opmaerksomhed paa, at stoette, der ydes, foer der er truffet en formel beslutning om dens forenelighed med EF-reglerne, baade er anfaegtelig og ulovlig .

Efter at have anmodet om forlaengelse af svarfristen afgav de spanske myndigheder de foerste oplysninger ved skrivelse af 15 . maj 1987 . Der blev afgivet yderligere oplysninger under et moede med repraesentanter for de spanske myndigheder den 16 . september 1987, hvor disse soegte at forklare interventionernes komplekse struktur; desuden oplyste de, at de manglende oplysninger om omstruktureringen af Magefesa ville blive fremsendt senere . Endelig modtog Kommissionen i december 1987 et af Gestiber udfaerdiget memorandum om aktionsstrategien for Magefesa . Dette dokument blev sendt uofficielt til Kommissionen . Til trods for en anmodning herom fra Kommissionen naegtede Spaniens faste repraesentation at fremsende memorandummet officielt .

Ifoelge de fremlagte oplysninger havde myndighederne paa saavel centralt som autonomt plan ydet Magefesa forskellige former for stoette, som principielt havde til formaal at forhindre selskabets konkurs og mildne en tilpasnings ugunstige sociale konsekvenser for dets medarbejderstab .

Stoetten omfattede laanegarantier paa 1 830 mio . pta ., et laan paa andre vilkaar end markedsvilkaar paa 2 085 mio . pta ., tilskud paa tilsammen 1 095 mio . pta ., rentetilskud til en vaerdi af 9 mio . pta . samt ekstraordinaere ydelser til de ledigblevne arbejdere paa henved 1 500 mio . pta . Stoetten gennemgaas i detaljer i del IV .

Efter en indledende undersoegelse fandt Kommissionen, at den paagaeldende stoette var omfattet af det i EOEF-Traktatens artikel 92, stk . 1, fastsatte forbud og ikke umiddelbart opfyldte betingelserne for undtagelse i henhold til artikel 92, stk . 2 og 3 . Kommissionen besluttede derfor at indlede proceduren i artikel 93, stk . 2, med hensyn til stoetten .

Denne beslutning blev meddelt den spanske regering ved skrivelse af 28 . november 1988, hvori der blev givet den en frist til at fremsaette sine bemaerkninger . De oevrige medlemsstater blev underrettet ved skrivelse af 6 . februar 1989 . Desuden blev der ved offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende den 15 . februar 1989 givet meddelelse til andre interesserede parter .

III

Den spanske regering besvarede Kommissionens skrivelse ved telex af 15 . februar 1989 .

Med hensyn til laanet paa andre vilkaar end markedsvilkaar erklaerede den spanske regering, at dets tilblivelse skyldtes et arrangement mellem Fogasa - den nationale fond til bevarelse af arbejdstagernes rettigheder i tilfaelde af deres arbejdsgiveres insolvens - og Magefesa .

Fogasa har i Magefesas sted - inden for rammerne af de gaeldende stoettelofter - betalt forfaldne loenninger og godtgoerelser til de afskedigede arbejdstagere . Fonden traf sin beslutning om at yde det paagaeldende laan ud fra en forudsaetning om, at Magefesa tilbagebetalte de naevnte forskud . Den spanske regering konkluderede derfor, at dette laan ikke skulle betragtes som stoette til Magefesa, men derimod som stoette til arbejderne, der direkte noed godt af foranstaltningen .

Hvad angaar tilskuddene paastod den spanske regering ligesom for ovennaevnte laans vedkommende, at der var tale om stoette til arbejderne og ikke til Magefesa . De autonome samfunds regeringer havde betalt de paagaeldende beloeb til Magefesa for at saette selskabet i stand til at betale den resterende del af de skyldige loenninger og godtgoerelser, som ikke kunne udredes af den nationale fond, fordi de oversteg de lofter, der var fastsat i bestemmelserne om fondens drift . Denne statslige intervention skulle derfor betragtes som en foranstaltning til sikring af supplerende social beskyttelse af ledigblevne arbejdere .

Med hensyn til den stoette, der blev ydet af en af de beroerte autonome regeringer, nemlig Baskerlandets, i form af laanegarantier og tilskud, erklaerede den spanske regering, at den blev ydet i henhold til en stoetteordning, der eksisterede i Spanien foer dette lands tiltraedelse af Faellesskaberne og var blevet anmeldt ved tiltraedelsen, uden at Kommissionen havde fremsat bemaerkninger . Desuden anfoerte den spanske regering, at den paagaeldende stoetteordning havde karakter af regionalpolitisk foranstaltning, for hvis vedkommende Kommissionen - efter de spanske myndigheders opfattelse - anser driftsstoette for at vaere forenelig med EF-bestemmelserne .

Endelig erklaerede den spanske regering angaaende de ekstraordinaere tilskud, der blev ydet til arbejdere, som accepterede afskedigelse, at denne foranstaltning - i modsaetning til Kommissionens foerste bedoemmelse - ikke havde haft nogen indvirkning paa forhandlingerne mellem Magefesa og selskabets medarbejdere om tilpasningen af arbejdsstyrkens stoerrelse . Denne statslige intervention skulle betragtes som en generel foranstaltning inden for rammerne af den spanske regerings socialpolitik med det formaal at mildne de ugunstige konsekvenser af ledigheden blandt de arbejdere, der ikke laengere var berettigede til arbejdsloeshedsunderstoettelse .

Efter at Kommissionen havde modtaget bemaerkningerne fra den spanske regering, henledte den ved skrivelse af 27 . februar 1989 de spanske myndigheders opmaerksomhed paa, at der ikke var givet oplysninger i et vigtigt tvivlsspoergsmaal, som var fremhaevet i skrivelsen med meddelelse om, at proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk . 2, var indledt : det forhold, at der ikke var anmeldt nogen sund omstruktureringsplan for Magefesas selskaber, idet en saadan med behoerig opbakning fra myndighedernes side kunne tjene som grundlag for droeftelsen af stoettens forenelighed med EF-bestemmelserne .

De spanske myndigheder svarede ved telex af 31 . marts 1989, at de involverede myndigheder til dato ikke havde godkendt nogen industriel omstruktureringsplan for Magefesas selskaber .

Som led i hoeringen af andre interesserede parter fremsatte tre andre medlemsstaters regeringer og to industrisammenslutninger deres bemaerkninger, der alle stoettede Kommissionens holdning og betonede faren for konkurrencefordrejning som foelge af den paagaeldende stoette .

De naevnte bemaerkninger blev meddelt den spanske regering ved skrivelse af 6 . september 1989, i hvilken der blev givet den en frist paa en maaned til at fremsaette sine bemaerkninger . De spanske myndigheder svarede ved telex af 20 . oktober 1989, at de fastholdt deres tidligere bemaerkninger, som var meddelt Kommissionen, og ifoelge hvilke alle interventioner skulle betragtes som berettigede og forenelige med EOEF-Traktaten .

IV

Kommissionen har i tilslutning til sin undersoegelse af de offentlige foranstaltninger til stoette for Magefesa efterproevet, i hvilken udstraekning de paagaeldende foranstaltninger indeholder stoetteelementer efter EOEF-Traktatens artikel 92, 93 og 94 .

Ifoelge de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, traf de spanske myndigheder beslutning om foelgende interventioner med tilknytning til Magefesa, der - medmindre andet udtrykkeligt er angivet - alle blev gennemfoert i 1986 :

i) Laanegarantier

Regeringerne for de autonome samfund Baskerlandet, Cantabria og Andalusia stillede garantier for banklaan til Magefesa paa henholdsvis 972, 512 og 96 mio . pta .

Disse interventioner udgjorde uden nogen tvivl en stoette til Magefesa, da de gjorde det muligt for selskabet at optage laan til driftens viderefoerelse . Som foelge af selskabets alvorlige oekonomiske vanskeligheder ville det naeppe have kunnet opnaa disse kreditter, hvis staten ikke havde stillet sikkerhed .

Forud for de ovennaevnte garantier havde Cantabrias regering i 1985 stillet garantier til et beloeb af 250 mio . pta . Denne intervention falder uden for anvendelsesomraadet for EOEF-Traktatens artikel 92, stk . 1, fordi den blev sat i kraft, foer Spanien tiltraadte Faellesskabet .

ii ) Et laan paa andre vilkaar end markedsvilkaar

Som foelge af Magefesas insolvens paatog Fogasa - en social fond i centralregeringens regi, som hovedsagelig finansieres ved hjaelp af gebyrer baseret paa arbejdsgiverbidrag til de sociale sikringsordninger - sig paa Magefesas vegne at betale skyldige loenninger og lovpligtige ventepenge til de afskedigede arbejdere inden for de fastsatte lofter . Der blev afgivet tilsagn om at betale 2 085 mio. pta . Paa Magefesas begaering naaede man samtidig til enighed om, at der skulle vaere mulighed for, at dette selskab kunne betale de af Fogasa udlagte penge tilbage i voksende aarlige rater over otte aar med en aarlig rentesats paa 10,5 %. Denne sats er i modstrid med de fremherskende markedssatser i 1986 . Ifoelge de af den spanske centralbank offentliggjorte statistikker laa den gennemsnitlige aarlige rente for garanterede laan med mere end tre aars loebetid i 1986 paa 14,65 %. Desuden blev amortiseringsvilkaarene - betaling af 51 % af hovedstolen i loebet af de sidste to aar og betaling af rente og rentes rente sammen med sidste afdrag - bevidst fastsat paa en saadan maade, at de fremmede genopretningen af selskaberne . Ingen af de ovennaevnte vilkaar passer til de vilkaar, som normalt gaelder for kredittransaktioner paa markedsvilkaar - og da slet ikke paa baggrund af de alvorlige oekonomiske vanskeligheder, som Magefesa havde .

Den paagaeldende offentlige intervention udgoer derfor en stoette, fordi den gav Magefesa en oekonomisk fordel i kraft af den lave rentesats, der blev beregnet i amortiseringsperioden, og de kunstige vilkaar, der blev fastsat for amortiseringen af hovedstol og renter .

( 1 ) Saml . 1973, s . 813

iii ) Tilskud

Regeringerne for de autonome samfund Baskerlandet, Cantabria og Andalusia ydede tilskud til Magefesa paa henholdsvis 794, 262 og 39 mio . pta . ( stoetten fra den andalusiske regering blev ydet i 1987 ). Formaalet med disse tilskud var at saette Magefesa i stand til at betale den resterende del af skyldige loenninger og godtgoerelser, som ikke kunne udbetales af Fogasa til de afskedigede arbejdere, fordi dette instituts generelle lofter derved ville blive overskredet .

Disse interventioner fra de autonome samfund udgoer stoette til Magefesa, fordi Magefesa derved blev sat i stand til at afvikle en del af sine kortfristede forpligtelser uden nogen tilbagebetalingspligt, hvorfor disse tilskud maa sidestilles med ren gaeldseftergivelse .

iv ) Rentetilskud i forbindelse med laan

Den baskiske regering ydede ekstra stoette i form af tilskud til nedbringelse af den faktiske rente for de af Magefesa optagne laan . Tilskuddene omfattede de rentebeloeb, som oversteg 11 % p.a . Der er paa dette grundlag ydet 9 mio . pta . til Magefesa .

Denne intervention udgoer en klar driftsstoette til Magefesa, som fra staten opnaar kontant kompensation for driftsudgifter .

v ) Ekstraordinaere tilskud

Den sidste offentlige intervention omfatter en ekstraordinaer beslutning truffet af det spanske arbejdsministerium, i henhold til hvilken der ydes de afskedigede Magefesa-arbejdere tilskud svarende til en forhoejelse til den maksimale tilladte arbejdsloeshedsunderstoettelse . Statens udgifter til denne foranstaltning er anslaaet til 1 500 mio . pta . De paagaeldende arbejdere havde i forvejen brugt en del af denne lovpligtige understoettelse i perioder med beskaeftigelsesmangel . I Spanien er den periode, i hvilken man er berettiget til arbejdsloeshedsunderstoettelse, fastsat til et begraenset tidsrum, som nedsaettes i takt med, at der udbetales understoettelse til modtageren i perioder med beskaeftigelsesmangel . Ifoelge de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, blev denne offentlige intervention gennemfoert med det formaal at sikre en mere passende understoettelse til de ledigblevne arbejdere som foelge af de ringe udsigter til genbeskaeftigelse i de omraader, hvor selskaberne var beliggende. Desuden blev den ekstraordinaere beslutning truffet, efter at de paagaeldende arbejderes ansaettelse hos Magefesa var bragt til afslutning . Denne intervention kan derfor ikke siges at have begunstiget virksomheden og udgoer derfor ikke nogen stoette til Magefesa, men en ekstraordinaer bistand, som har en i bund og grund positiv indvirkning paa arbejdernes stilling, for saa vidt angaar social sikring .

Naar de offentlige interventioner over for Magefesa tages op til ny vurdering, er det vigtigt, at der under dette punkt anlaegges visse betragtninger i tilknytning til den spanske regerings bemaerkninger .

I denne beslutning rejser Kommissionen paa ingen maade indvendinger over for Fogasas og de autonome regeringers intervention til fordel for Magefesas arbejdere for at beskytte deres rettigheder ved i selskabernes sted at betale loenninger og godtgoerelser, som de ellers ville miste . Denne side af interventionen til beskyttelse af de ansattes rettigheder og til sikring af betalingen af deres tilgodehavender maa anses for berettiget og noedvendig under hensyntagen til behovet for en afbalanceret oekonomisk og social udvikling i Faellesskabet . Kommissionen undersoeger i denne beslutning i stedet den anden side af interventionen, dvs . de beslutninger, som den sociale fond og de autonome regeringer har truffet angaaende Magefesa, efter at interventionerne til fordel for arbejderne var blevet gennemfoert . Det er her, at stoetteelementerne til fordel for virksomheden dukker op .

V

Som ovenfor naevnt har de offentlige interventioner til fordel for Magefesa direkte og indirekte styrket dette selskabs oekonomiske stilling ved at fritage det for udgifter, det ellers selv skulle have afholdt, og ved at skabe passende betingelser for opnaaelse af laan . Disse offentlige interventioner paavirker ogsaa samhandelen mellem medlemsstaterne; naar oekonomisk stoette fra staten styrker nogle virksomheders stilling paa bekostning af andre, der konkurrerer med dem inden for Faellesskabet, maa denne stoette anses for at paavirke de paagaeldende andre virksomheder .

I denne sammenhaeng forhandles de af Magefesa solgte varer mellem medlemsstaterne, og producenterne er i indbyrdes konkurrence . I 1987 androg EF-landenes indbyrdes samhandel med bestik og husholdningsknive af rustfrit staal, koekkenudstyr af jern og staal, elektriske grillriste og elektriske kaffe - eller temaskiner ( NIMEXE-numrene 82.14-10, 73.38-21, 85.12-55 og 85.12-71 ) henholdsvis 52,1, 36,3, 19,4 og 81,4 mio . ECU, hvoraf henholdsvis 1,8, 0,3, 1,3 og 0,2 mio . ECU hidroerte fra Spanien . Spaniens import fra de oevrige EF-medlemsstater af de samme varer androg henholdsvis 5,6, 2,9, 0,7 og 2,9 mio . ECU .

Desuden opererede Magefesa tidligere paa EF-markedet og var en af de stoerste spanske producenter i branchen . Ifoelge overslagene i Magefesas aktionsprogram har selskabet planer om atter at naa op paa en eksportandel paa 25 til 30 %, hvoraf salget til de oevrige medlemsstater vil tegne sig for halvdelen .

Det maa af de ovennaevnte betragtninger konkluderes, at stoette til Magefesa paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer konkurrencen efter Traktatens artikel 92, stk . 1 .

VI

Hvad angaar retsstillingen for den til Magefesa ydede stoette paa naer den stoette, som blev ydet af den baskiske regering, i forhold til EF-lovgivningen, blev stoetten til Magefesa ikke ydet i medfoer af eksisterende ordninger, men paa basis af ad hoc-beslutninger - truffet af de paagaeldende myndigheder - som skulle have vaeret anmeldt til Kommissionen paa forslagsstadiet . Den er derfor ulovlig i relation til EF-lovgivningen .

Hvad angaar lovligheden af den stoette, der blev ydet af den baskiske regering i medfoer af en eksisterende stoetteordning, over for hvis gennemfoerelse der ikke blev rejst indvendinger, har Kommissionen paa grundlag af de fremlagte oplysninger efterproevet, om betingelserne for at yde stoette i medfoer af den paagaeldende ordning er opfyldt i dette saerlige tilfaelde . En af betingelserne var, at der skulle foreligge en omstruktureringsplan for baade den paagaeldende sektor og stoettemodtagerne, og denne plan skulle vaere tiltraadt af de myndigheder, som det paahviler at foelge stoetteordningen op . I denne henseende har den spanske regering bekraeftet, at de paagaeldende myndigheder ikke har godkendt nogen omstruktureringsplan for Magefesas selskaber; dette forhold udgoer en forkert anvendelse af stoetteordningen . Kommissionen anser derfor den baskiske regerings intervention for ulovlig .

Den ulovlige karakter af al den stoette, som det drejer sig om her, haenger sammen med, at proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk . 3, ikke er blevet overholdt . Naar der er tale om stoette, der er uforenelig med faellesmarkedet, kan Kommissionen - ved hjaelp af den mulighed, som Domstolen har aabnet for den i sin dom i sag 70/72, Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland ( 1 ), bekraeftet i sag 310 /85, Denfil GmbH & Co . mod Kommissionen ( 1 ), - forlange, at medlemsstaterne kraever den ulovligt ydede stoette tilbagebetalt af modtagerne . Der mindes i denne sammenhaeng om, at ulovligheden - som foelge af den bindende karakter af de proceduremaessige regler i EOEF-Traktatens artikel 93, stk . 3, som ogsaa er af betydning for ordre public, hvis direkte virkninger Domstolen har anerkendt i sin dom i sag 77/72, Carmine Capolongo mod Azienda Agricola ( 2 ), - af den stoette, som det drejer sig om her, ikke kan afhjaelpes efterfoelgende .

VII

Ifoelge EOEF-Traktatens artikel 92, stk . 1, er stoette, som er omfattet af de deri fastlagte kriterier, principielt uforenelig med faellesmarkedet . De i artikel 92, stk . 2, fastsatte undtagelser finder ikke anvendelse i denne sag som foelge af stoettens egenart, idet stoetten ikke tager sigte paa at foere de deri fastsatte maal ud i livet .

I Traktatens artikel 92, stk . 3, opregnes de stoetteforanstaltninger, som kan vaere forenelige med faellesmarkedet . Foreneligheden med Traktaten skal bestemmes i en sammenhaeng, der omfatter hele Faellesskabet og ikke kun en enkelt medlemsstat . For at sikre, at faellesmarkedet fungerer tilfredsstillende, og at det i artikel 3, litra f ), nedfaeldede princip overholdes, maa de i artikel 92, stk . 3, fastsatte undtagelser fortolkes snaevert, naar stoetteordninger eller individuel stoette er til behandling . Navnlig kan man kun paaberaabe sig dem, naar Kommissionen er sikker paa, at markedskraefterne selv - uden denne stoette - ikke ville vaere tilstraekkelige til at formaa stoettemodtagerne til at foelge et adfaerdsmoenster, som kan tjene et af formaalene med de naevnte undtagelser .

Hvad angaar undtagelserne i artikel 92, stk . 3, litra a ) og c ), om stoette, der fremmer eller letter udviklingen i visse omraader, udgoer ingen - paa naer San Roque ( Cadiz ) - af de omraader, hvor Magefesas anlaeg er beliggende - Derio ( Biscay ) samt Guerizo og Limpias ( Cantabria ) - regioner med usaedvanligt lav levestandard eller alvorlig underbeskaeftigelse efter artikel 92, stk . 3, litra a ).

Selv om disse er beliggende i omraader, der er stoetteberettigede, jf . artikel 92, stk . 3, litra c ), opfylder stoetten til Magefesa ikke betingelserne for at kunne betragtes som stoette til fremme af udviklingen af visse oekonomiske regioner i henhold til denne bestemmelse, da stoetten blev ydet som driftsstoette, dvs . uden at den blev gjort betinget af investeringer eller nye arbejdspladser, saaledes som Kommissionen indskaerpede det i sin meddelelse fra 1979 om principperne for samordning af regionalstoetteordninger ( 3 ). Med hensyn til San Roque ( Cadiz ) gaelder, at stoetten ikke blev yder i henhold til den gaeldende regionalstoetteordning for omraadet, men derimod paa basis af en ad hoc-beslutning truffet af den autonome regering . Desuden kan driftsstoette ydet i de omraader, der er omfattet af artikel 92, stk . 3, litra a ), kun falde ind under denne undtagelsesbestemmelse, naar den ydes paa faste, noeje kontrollerede betingelser; specielt maa stoetten, naar den ydes til kriseramte virksomheder, goeres strengt betinget af, at stoettemodtageren gennemfoerer strukturomlaegningsforanstaltninger, der kan foere til, at virksomheden bliver rentabel paa laengere sigt . Den her omhandlede stoette opfylder som naevnt ovenfor ikke dette krav .

Hvad angaar undtagelserne i artikel 92, stk . 3, litra b ), tog de paagaeldende stoetteforanstaltninger hverken sigte paa at vaere - eller havde saertraekkene ved - et projekt af faelles interesse eller et projekt, som havde til formaal at afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i den spanske oekonomi . Desuden har de spanske myndigheder ikke paaberaabt sig denne undtagelse .

Artikel 92, stk . 3, litra c ), indeholder ogsaa en fritagelse af stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene . Stoetten til Magefesa falder ind under reglerne om stoette til vanskeligt stillede selskaber, da koncernen befandt sig paa randen af konkurs, da stoetten blev ydet .

Stoette til vanskeligt stillede firmaer indebaerer den stoerste risiko for overfoersel af arbejdsloeshed og industrielle problemer fra en medlemsstat til en anden; den optraeder som middel til at bevare status quo ved at forhindre markedskraefterne i at slaa igennem paa en saadan maade, at ikke-konkurrencedygtige firmaer forsvinder fra markedet som led i den glidende tilpasning til skiftende konkurrencemaessige vilkaar; samtidig kan stoetten have staerkt forstyrrende indvirkning paa konkurrencen og samhandelen i kraft af sin afledte indvirkning paa den prispolitik, der foelges af stoettemodtagere, som vaelger en underbudsstrategi for at blive paa markedet .

Af denne aarsag har Kommissionen udviklet en saerlig indfaldsvinkel til bedoemmelse af stoette til vanskeligt stillede firmaer . Selv om Kommissionen har taget et principielt forbehold over for driftsstoettes forenelighed med faellesmarkedet, vender den sig ikke mod al stoette til vanskeligt stillede selskaber . Kommissionen har talrige gange givet udtryk for sin stilling til saadanne foranstaltninger og opregnet, hvilke grundlaeggende betingelser der skal vaere opfyldt . I almindelighed skal saadanne interventioner vaere begraenset til den stoette, som er noedvendig for at holde selskabet i gang, indtil de noedvendige foranstaltninger til genskabelse af levedygtigheden er ivaerksat, og desuden vaere strengt betinget af, at der gennemfoeres et sundt omstrukturerings - eller omstillingsprogram, som kan genskabe stoettemodtagerens levedygtighed paa lang sigt . I sin bedoemmelse af saadanne stoetteordningers forenelighed med EF-reglerne tager Kommissionen hensyn til de omstaendigheder, hvorunder staten intervenerer, og bedoemmer, om forslagene som modydelse til stoetten indeholder en kompenserende faktor i form af, at stoettemodtageren - uafhaengigt af markedskraefternes normale spil som aendret ved stoetten - yder et bidrag til virkeliggoerelsen af Faellesskabets maal som fastlagt i undtagelserne i EOEF-Traktatens artikel 92, stk . 3 .

I den foreliggende sag har de spanske myndigheder end ikke over for Kommissionen bevist, at stoetten til Magefesas selskaber er forbundet med et omstruktureringsprogram, der tager sigte paa at genskabe selskabernes levedygtighed paa lang sigt .

Ved sin skrivelse med meddelelse om, at proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk . 2, var indledt, meddelte Kommissionen den spanske regering, at den strategi, som var fremsendt af Magefesa uden om de officielle kanaler, ikke opfyldte de krav, der var noedvendige, for at den kunne betragtes som en sund omstruktureringsplan . Disse planer, der blev fremlagt uformelt, gav snarere en beskrivelse af, hvad der indtil da var gjort for at redde Magefesa-selskaberne . Specielt fremgik det, hvilke former for statsstoette Magefesa havde modtaget, og hvad stoetten var blevet brugt til, samt hvor langt man var naaet med nedskaeringerne i arbejdsstyrken - nemlig at 1 780 af de i alt 2 027 arbejdspladser, der oprindeligt blev foreslaaet, nu var nedlagt . Med hensyn til fremtidige foranstaltninger blev der paa afsaetningssiden skitseret visse planer om salgsfremstoed, der skulle bringe afsaetningen op paa et tilfredsstillende niveau, og paa industrisiden blev der blot foreslaaet visse investeringer, produktionsforbedringer og udveksling af udstyr mellem forskellige fabrikker; men bortset fra investeringerne, hvor de udgifter, der ikke kunne daekkes ved at afhaende ubenyttede anlaeg, blev anslaaet til at ville beloebe sig til 439 mio . pta ., blev der ikke sat tal paa, hvad disse foranstaltninger ville koste . De fremlagte planer indeholdt ingen endelige forpligtelser til at ivaerksaette de foranstaltninger, der var noedvendige for at nedtrappe selskabernes aktiviteter i overensstemmelse med den nye situation, der opstod efter den kraftige nedgang i afsaetningen . Der blev ikke givet faste tilsagn om naermere bestemte kapacitetsnedskaeringer eller eventuelle lukninger af anlaeg . Ifoelge de oplysninger, Kommissionen fik forelagt, var koncernens rentabilitet og autonomi desuden i alvorlig fare, fordi der i det budgetudkast for de kommende aar, der blev fremlagt, ikke var taget hoejde for afbetaling af en stor del af den gaeld, koncernen havde faaet henstand med i redningsfasen . Ifoelge de kommentarer, der blev knyttet til planerne, kunne Magefesa kun faa daekket disse udgifter ved hjaelp af kapitaltilfoersler eller yderligere henstand med tilbagebetalingen, hvilket kun ville vaere muligt, hvis staten stillede garanti . Kommissionen drog derfor den konklusion, at de af Magefesa fremlagte planer ikke kunne sikre selskabet virkelig rentabilitet paa laengere sigt .

Det maa desuden bemaerkes, at de spanske myndigheder naegtede at godkende ovennaevnte planer og derfor heller ikke var forpligtet til at foere kontrol med, at de foreslaaede foranstaltninger blev gennemfoert .

Disse forbehold blev overgivet til de spanske myndigheder ved ovennaevnte skrivelse af 28. november 1988 . I sit telex af 15 . februar 1989 med den spanske regerings bemaerkninger inden for procedurens rammer naevnte den ikke de ovennaevnte forbehold angaaende Magefesas levedygtighed, men fokuserede fuldt og helt paa stoettens formelle aspekter . Derfor mindede Kommissionen ved skrivelse af 27 . februar 1989 paa ny de spanske myndigheder om sine forbehold og oplyste, at det ville vaere en betingelse for at kunne betragte stoetten til Magefesa som forenelig med EF-reglerne, at denne stoette indgik som led i en sund omstruktureringsplan, som fik de paagaeldende myndigheders behoerige opbakning og blev meddelt Kommissionen .

De spanske myndigheder svarede ved telex af 31 . marts 1989, at de paagaeldende myndigheder indtil dette tidspunkt ikke havde godkendt noget omstruktureringsprogram for Magefesa .

Dette svar beviser, at stoetten til Magefesa blev ydet uden hensyn til koncernens fremtidige levedygtighed og omstrukturering, men tilsyneladende i det oejemed at holde koncernens selskaber kunstigt i live . I medfoer af de gaeldende principper for Faellesskabets politik over for statsstoette forhindrer dette forhold, at stoetten kan vaere omfattet af undtagelsen i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c ).

VIII

Det maa derfor sammenfattes, at den paagaeldende stoette er ulovlig, fordi den spanske regering ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til artikel 93, stk . 3 . Desuden opfylder den ikke de betingelser, som skal vaere opfyldt, for at en af undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk . 2 og 3, kan anvendes . Den paagaeldende stoette til Magefesa er derfor uforenelig med EOEF-Traktaten . Dette indebaerer, at de deraf foelgende stoetteelementer maa traekkes tilbage -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING : Artikel 1

Den offentlige stoette til Magefesas virksomheder i form af :

i ) laanegarantier paa 1 580 mio . pta .

ii ) et laan paa 2 085 mio . pta . paa andre vilkaar end markedsvilkaarene

iii ) et tilskud paa 1 095 mio . pta .

iv ) et anslaaet rentetilskud paa 9 mio . pta .

er ydet ulovligt og er desuden uforenelig med faellesmarkedet efter EOEF-Traktatens artikel 92 . Artikel 2

Det deraf foelgende stoetteelement skal derfor traekkes tilbage . Den spanske regering skal traeffe nedenstaaende foranstaltninger :

a ) tilbagetraekning af de ydede statslige laanegarantier til et beloeb af 1 580 mio . pta .

b ) konvertering af laanet paa saerlige gunstige vilkaar til et normalt laan paa markedsvilkaar med hensyn til saavel rente som amortisering, tilbagetraekning af laanet, eller andre egnede foranstaltninger til sikring af, at stoetteelementerne helt fjernes; den paagaeldende foranstaltning skal finde anvendelse fra den dato, hvor laanet blev ydet

c ) sikring af, at amortiseringen af det ovennaevnte laan finder sted i overensstemmelse med den fastsatte amortiseringsplan, hvis der foretages konvertering af laanet

d ) tilbagebetaling af 1 104 mio . pta . svarende til de ydede tilskud . Artikel 3

Senest to maaneder efter meddelelsen af denne beslutning underretter de spanske myndigheder Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet for at efterkomme den . Gennemfoeres beslutningen senere end inden for naevnte frist, anvendes de nationale bestemmelser om betaling af morarenter til staten . Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Spanien .

Udfaerdiget i Bruxelles, den 20 . december 1989 .

Paa Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Naestformand ( 1 )

Saml . 1987, s . 901 . ( 2 )

Saml . 1973, s . 61 . ( 3 )

EFT nr . C 31 af 3 . 2 . 1979, s . 9 .