*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 2. december 1981

vedroerende en procedure i medfoer af EOEF-traktatens artikel 85

(IV/25. 757 - Hasselblad)

(Den danske, engelske, franske og tyske tekst er de eneste autentiske)

(82/367/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 85,

under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962 (1), saerlig artikel 3 og 15, stk. 2,

under henvisning til den standardeneforhandlingsaftale, der i medfoer af artikel 4 i forordning nr. 17 blev anmeldt den 2. juli 1965 af selskabet Victor Hasselblad Aktiebolag, Goeteborg, Sverige, i versionen af 6. marts 1978,

under henvisning til den standardaftale vedroerende videreforhandlingen af Hasselblad-produkter i Det forenede Kongerige (Dealer Agreement), som blev anmeldt den 25. januar 1980 af den britiske eneforhandler Hasselblad (GB) Limited, Wembley, Det forenede Kongerige,

under henvisning til den af detailhandlervirksomheden Camera Care Limited, Belfast, Det forenede Kongerige, indgivne klage af 6. juli 1979 mod Victor Hasselblad Aktiebolag og Hasselblad (GB) Limited,

under henvisning til de kontrolundersoegelser, der blev foretaget hos Hasselblad (GB) Limited, Ilford (Irland) Limited, og Télos SA, den 30. juni 1980 i overensstemmelse med Kommissionens beslutning af 17. juni 1980,

under henvisning til Kommissionens beslutninger af 13. oktober 1980 og 18. november 1980 om at indlede denne procedure,

efter hoering af de paagaeldende virksomheder i henhold til artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17, og Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF (2)

under henvisning til udtalelse af 17. september 1981 fra Det raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal i henhold til artikel 10 i forordning nr. 17, og

ud fra foelgende betragtninger:

FAKTISKE OMSTAENDIGHEDER

A. VICTOR HASSELBLADS FORHANDLINGSSYSTEM

I. Forhandlingsaftaler og markedsstilling

1. Victor Hasselblad Aktiebolag (herefter benaevnt Victor Hasselblad) med hjemsted i Goeteborg, Sverige, er verdens foerende producent af enoejede 6×6 format spejlreflekskameraer til rullefilm. Produktionsprogrammet omfatter fire forskellige kameramodeller og naesten 300 tilbehoersdele.

2. Victor Hasselblad er en del af den svenske Saefvean-koncern, som igennem sine forskellige datterselskaber driver virksomhed inden for omraaderne finansiering, handel og industri. Saefvean-koncernens samlede omsaetning androg i 1980 over 400 mio. ECU. Victor Hasselblad er i vid udstraekning en selvstaendig virksomhed inden for fremstilling og salg af fotoartikler.

3. Victor Hasselblad eksporterer ca. 97 % af sin produktion. Stoerstedelen gaar til Det europaeiske Faellesskab (omtrent 40 %). Afsaetningen af Hasselblad-kameraer i Det europaeiske Faellesskab finder sted gennem selvstaendige eneforhandlere i hver medlemsstat (med undtagelse af Luxembourg). De af denne beslutning omfattede ene forhandlere er:

- Hasselblad (GB) Limited, Wembley, Det forenede Kongerige (herefter benaevnt Hasselblad (GB)),

- (indtil den 31. december 1980) Ilford (Irland) Limited, Dublin, Irland (herefter benaevnt Ilford),

- Nordic Im- und Export Handelsgesellschaft mbH, Hamburg, Forbundsrepublikken Tyskland (herefter benaevnt Nordic),

- James Polack Aps, Birkeroed, Danmark (herefter benaevnt Polack),

- Prolux Sprl, Bruxelles, Belgien (herefter benaevnt Prolux),

- Télos SA, Levallois Perret, Frankrig (herefter benaevnt Télos).

Med undtagelse af Det forenede Kongerige eksisterer der ikke noget saerligt afsaetningssystem i grossist- eller detailleddet, ligesom der ikke paalaegges forhandlerne forpligtelser med hensyn til videresalg.

4. Victor Hasselblad forsyner alle udstyrsdele, herunder ogsaa alle kameraer, objektiver og magasiner med et fabrikationsnummer og registrerer ethvert salg til eneforhandlerne. Saaledes kan Victor Hasselblad noeje konstatere, til hvem selskabet har leveret et bestemt Hasselbladprodukt, og paa hvilket tidspunkt.

5. Hasselblad-kameraerne er blandt de dyreste spejlreflekskameraer paa verdensmarkedet, og de nyder et fremragende ry med hensyn til kvalitet, forarbejdning, lang levetid og anvendelighed og ligeledes paa grund af deres usaedvanlig righoldige udbud af tilbehoer. Bortset fra professionelle er det som reel kun meget avancerede amatoerfotografer, der anvender Hasselblad-kameraer. Ganske vist er det antal kameraer, der produceres aarligt (ca. . . .) (1), ringe i forhold til de spejlreflekskameraer, der produceres aarligt i hele verden, men paa den del af markedet, hvor Victor Hasselblad opererer - kameraer i mellemstort rullefilmformat - er dette produktionstal betydeligt.

6. Victor Hasselblad, der i regnskabsaaret 1980 havde en omsaetning paa ca. . . . mio. ECU, anslaar saaledes Hasselblad-kameraernes markedsandel paa markedet for spejlreflekskameraer i mellemstort rullefilmformat til . . . % i Danmark og Irland, . . . % i Frankrig, og . . . % i Det forenede Kongerige og i Forbundsrepublikken Tyskland.

II. Victor Hasselblads eneforhandlingssystem

7. Den 2. juli 1965 anmeldte Victor Hasselblad en standardeneforhandlingsaftale vedroerende forhandlingen af Hasselblad-produkter i Det europaeiske Faellesskab, som firmaet siden den 1. januar 1958 gradvis havde indfoert i Faellesskabet. Ifoelge denne standardaftales § 1, stk. 2, var det eneforhandleren forbudt at saelge eller udbyde Hasselblad-kameraer uden for sit kontraktomraade, hvad enten dette skete direkte eller indirekte. Derudover var det i § 8 fastsat, at eneforhandleren skulle tage hensyn til producentens henstillinger vedroerende salgspolitik, priser og rabatter.

8. Ved skrivelse af 23. december 1976 meddelte Kommissionen Victor Hasselblad, at forbudet i § 1, stk. 2, stred mod princippet om frie varebevaegelser inden for faellesmarkedet, og at denne bestemmelse skulle slettes. Derudover paapegedes det, at § 8 i den anmeldte standardaftale var i strid med traktatens konkurrenceregler. Ved skrivelse af 10. februar 1977 meddelte Victor Hasselblad, at virksomheden ville foelge Kommissionens henstilling ved udarbejdelsen af en ny version af standardeneforhandlingsaftalen. Den 6. marts 1978 forelagde Victor Hasselblad den omtalte nye version af eneforhandlingsaftalen og paapegede samtidig, at aftalen nu var blevet aendret i overensstemmelse med Kommissionens anvisninger. I henhold til § 1 i den forlagte nye version forbydes det eneforhandleren uden for det omraade, aftalen vedroerer, aktivt at fremme eller gennemfoere salg, herunder navnlig at reklamere, oprette filialer og holde udleveringslagre for de varer, aftalen omfatter. Ved skrivelse af 20. februar 1979 meddelte Kommissionen Victor Hasselblad, at eneforhandlingsaftalen paa baggrund af Victor Hasselblads redegoerelse for forholdene faldt inden for anvendelsesomraadet for forordning nr. 67/67/EOEF (gruppefritagelse for eneforhandlingsaftaler) (2). Denne eneforhandlingsaftale

danner det retlige grundlag for forholdet mellem Victor Hasselblad og dennes eneforhandlere i Faellesskabet.

9. Den 2. december 1975 indgik Victor Hasselblad med eneforhandleren for Det forenede Kongerige, Hasselblad (GB), en aftale, der i adskillige punkter afveg fra den til Kommissionen anmeldte eneforhandlingsaftale. Denne eneforhandlingsaftale belo aendret og suppleret den 20. november 1977 og blev anmeldt til Kommissionen den 25. januar 1980.

III. Den praktiske anvendelse af eneforhandlingsaftalerne

1. Pris- og konkurrencesituationen for saa vidt angaar Hasselblad-produkter

10. Inden for Det europaeiske Faellesskab hersker der priskonkurrence, for saa vidt angaar fotoartikler, ogsaa med hensyn til det samme produkt. Dertil kommer, at Hasselblad-kunderne har et godt overblik over markedet og er bekendt med prisforholdene. Grossister og detailhandlere foeler sig derfor i hoej grad tilskyndet til at indkoebe Hasselblad-produkter til fordelagtige priser, ogsaa i andre medlemsstater, og til at videregive prisforskellen til deres kunder.

Victor Hasselblads salgspolitik gaar ud paa, at selskabets salg til eneforhandlerne inden for Faellesskabet afregnes paa grundlag af en ensartet international prisliste og kun i tyske mark. Svingninger i valutakurserne i den paagaeldende nationale valuta i forhold til den tyske mark har derfor direkte virkninger for eneforhandleren og for dennes indkoebspriser. Dette gaelder saerlig for pund sterling, som mellem 1978 og 1981 har svinget i forhold til den tyske mark med over 20 %.

Alle Hasselblads eneforhandlere yder deres store aftagere maengderabatter, maengdebonusser eller andre former for prisnedslag. Disse forhandlere har stor oekonomisk interesse i at oege deres salgstal for at faa glaede af disse fordele, og er derfor uden videre indstillet paa ogsaa at eksportere. Dette kan have en prissaenkende virkning paa markedet for fotografiapparater i andre medlemsstater.

11. Efter et salgsstrateginotat punkt 3.6 og 5.1 fra Hasselblad (GB) fra begyndelsen af 1980 med titlen »A policy for Europe« vil nogle eneforhandlere naturligvis foretraekke at underbyde de andres priser, hvilket medfoerer, at disse forhandlere oeger deres omsaetning af Hasselblad-produkter paa de oevriges bekostning. Detailhandleres parallelimport, haevdes det i notatet, betyder et totalt sammenbrud for detailhandelen i den form, eneforhandlerne oensker den skal fungere, og at eneforhandlere, der foerer en politik med hoeje reklameomkostninger og hoeje avancer, som foelge af parallelimport skal reducere deres omkostninger for at kunne konkurrere med de importerede Hasselblad-produkter. Dette er ifoelge strateginotatet i sidste instans til skade for hele Hasselblads afsaetningssystem.

Dette gaelder foerst og fremmest Hasselblad (GB) og London-omraadet, hvor situationen var genstand for en klage. En repraesentant for Hasselblad (GB) klagede i et notat af 23. maj 1979 over parallelimporten til ledelsen i Hasselblad (GB). Det anfoertes her, at det primaert var fimaet Camera Care, der gjorde sig skyldig heri.

Desuden meddelte Prolux og Nordic, at de havde tilsvarende problemer med detailhandleres parallelimport af Hasselblad-produkter, og at dette betoed en trussel mod prisniveauet.

2. Forhindring af handel mellem medlemsstater

Makro-sagen

12. I 1974 havde Prolux fundet ud af, at det belgiske firma Makro solgte Hasselblad-produkter i Bruxelles, selv om Prolux ikke havde leveret disse produkter. Det er klart, at Prolux klagede til Victor Hasselblad over dette. Victor Hasselblad skrev derfor den 18. juni 1974 til Télos, hvori virksomheden gjorde opmaerksom paa, at den var blevet bekendt med, at visse Hasselblad-forhandlere, som var velinformerede om pris- og afsaetningsforholdene i de enkelte lande i de senere aar selv var begyndt at importere Hasselbladprodukter paa eget initiativ. Denne »piratimport«, sagdes det videre i skrivelsen, havde en staerkt forstyrrende virkning paa markedet og var meget uheldig for de loyale Hasselblad-forhandlere. Victor Hasselblad understregede, at virksomheden gjorde sit yderste for at kontrollere udviklingen i denne handel for at beskytte sine forhandlere paa de forskellige markeder. Man havde fundet ud af, at en belgisk detailhandler (Makro) havde solgt Hasselblad-produkter til meget lave priser, og at disse produkter i januar 1974 var blevet leveret til Télos. Victor Hasselblad var sikker paa, at Télos ville holde oeje med situationen. Desuden anmodede Victor Hasselblad om at hoere naermere fra Télos vedroerende denne forhandler. I sin svarskrivelse af 8. juli 1974 forsikrede Télos Victor Hasselblad om, at virksomheden var meget bekymret herover, og at den bestemt ville »holde oeje« med situationen, skoent det var meget vanskeligt at stoppe saadan »graa« eksport. Den 6. december 1974 henvendte Polux sig ligeledes til Télos paa grund af den samme eksportforretning og paapegede, hvor uheldig saadan billig parallelimport var, og bad Télos om at tilkendegive sin mening herom. I en skrivelse af 27. december 1974 meddelte Télos Prolux, at virksomheden havde fundet frem til den forhandler, der havde foretaget parallelimporten, at den fandt denne situation meget usund (»très malsain«), men at der desvaerre ikke var nogen loesning paa problemet, og at hele sagen havde givet anledning til mange aergelser.

Ilford-sagen

13. I april 1978 opsoegte indehaveren af den nordirske fotodetailhandel »The Amateurs Nook Ltd«, Belfast, den irske eneforhandler Ilford i dennes forretning for at koebe Hasselblad-produkter i stor maalestok. Dette koeb bekraeftedes ved en brevveksling mellem Ilford og detailhandleren den 28. april og den 30. maj 1978. Udleveringen af varerne til »The Amateurs Nook Ltd« skete i perioden mellem juni og oktober 1978. Af denne leverance blev der videresolgt Hasselblad-kameraer til Camera Cares forretning i London.

Ved hjaelp af proevekoeb foretaget af Hasselblad (GB) hos Camera Care samt videregivelse af oplysning om fabrikationsnumrene fra Hasselblad (GB) til Victor Hasselblad samt kontrol af fabrikationsnumrene fik Victor Hasselblad kendskab til, at disse varer oprindelig var leveret til Ilford. Den 13. oktober 1978 henvendte Victor Hasselblad sig i en skrivelse til Ilford, hvoraf det fremgaar, at Victor Hasselblad er meget forbitret over, at Camera Care stadigvaek saelger »graat importerede« Hasselblad-varer til en meget lav pris. I skrivelsen hedder det ordret videre (i oversaettelse): »Vi goer altid vort bedste for at beskytte og hjaelpe vore eneforhandlere. Dette er en meget alvorlig sag, isaer fordi denne forhandler har voldt Hasselblad (GB) en masse problemer og ikke laengere er Hasselblad-forhandler. Vi beder Dem venligst om straks at ivaerksaette en undersoegelse og underrette os om saadanne leveringer.«

14. Ifoelge Ilford var det paa grundlag af denne skrivelse klart, at Victor Hasselblad ville forhindre salg uden for republikken Irland. I sin svarskrivelse til Victor Hasselblad den 27. oktober 1978 forsoegte Ilford at forklare, hvor vanskeligt det var at naegte at saelge til nordirske kunder, naar disse af sig selv opsoegte firmaets forretningslokaler. Ilford paapegede, at virksomheden lagerfoerte og udstillede varer, som ikke var disponible i Nordirland, og at man ikke foretog nogen form for salgsfremmende arbejde uden for sit kontraktomraade.

15. Den 15. november 1978 telefonerede Victor Hasselblad til Ilford og kraevede ifoelge Ilford »i utvetydige vendinger«, at Ilford kun maatte saelge Hasselblad-Produkter til kunder, der bor og arbejder i Irland, og at Ilford navnlig ikke maatte levere disse varer til forhandlere eller fotografer fra Det forenede Kongerige, der indfinder sig i Ilfords butik. Dette eksportforbud blev endnu en gang bekraeftet ved skrivelse fra Victor Hasselblad af 15. november 1978 til Ilford. Heri gav salgschefen i Victor Hasselblad udtryk for sin overbevisning om, at Ilford nu forstod, med hvilken alvor Victor Hasselblad saa paa denne »graa import« af Hasselblad-produkter til Det forenede Kongerige. Endvidere hed det: »Vi kan ikke acceptere, at De leverer Haselblad-produkter direkte til forhandlere og fotografer fra Nordirland eller England, der besoeger Deres salgslokaler. Grunden til, at vi bekaemper graa import, er, at vi i videst muligt omfang oensker at beskytte vore eneforhandlere. En eneforhandler, der investerer mange penge i et godt Hasselblad-marketingprogram, har ret til at blive beskyttet af fabrikanten. Dette er vor filosofi, og jeg er sikker paa, at De er enig med os heri.«

16. Ved skrivelse af 21. november 1978 gav Ilford sin fulde tilslutning til Victor Hasselblads salgspolitik gaaende ud paa at forhindre parallelimport og gav samtidig tilsagn om ikke laengere at eksportere samt at afvise udenlandske kunder, der indfandt sig i virksomhedens salgslokaler. Ilford overholdt eksportforbudet fra den 15. november 1978 til august 1980.

17. Umiddelbart efter at Victor Hasselblad havde modtaget Ilfords skriftlige bekraeftelse, underrettede Victor Hasselblad med skrivelse af 24. november 1978 herom. Hasselblad (GB) kunne nu vaere sikker paa, at Hasselblad-produkter ikke laengere importeredes fra Irland.

(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.

(2) EFT nr. 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63.

(1) I den offentliggjorte udgave af denne beslutning udelades visse af tallene herefter i medfoer af bestemmelserne i artikel 21 i forordning nr. 17 om bevarelse af forretningshemmeligheder.

(2) EFT nr. 57 af 25. 3. 1967, s. 849/67.

18. Hasselblad (GB) var imidlertid ikke tilfreds med dette eksportforbud over for Ilford. Eftersom Hasselblad (GB) havde opkoebt de importerede Hasselblad-produkter hos Camera Care i London, og eftersom parallelimport generelt havde paafoert Hasselblad (GB) et indtaegts- og overskudstab, forlangte Hasselblad (GB) i en skrivelse af 4. december 1978 erstatning hos Ilford for de omkostninger, der var opstaaet ved opkoebet af de fra Irland parallelimporterede kameraer. Samtidig gav Hasselblad (GB)s administrerende direktoer endnu en gang udtryk for sin anerkendelse af Ilfords bestraebelser paa »at goere en ende paa denne usunde handel mellem lande«. Da Ilford imidlertid i sin svarskrivelse herpaa af 17. januar 1979 forsikrede Hasselblad (GB) at goere det yderste for at forhindre graa eksport og ligeledes havde henvist en nordirsk kunde, der havde henvendt sig til virksomheden, til Hasselblad (GB), gav Hasselblad (GB) endelig afkald paa den tidligere forlangte skadeserstatning.

Télos-sagen

19. I maj 1978 indfandt indehaveren af Camera Care sig i Télos' forretningslokaler og bestilte et stoerre parti Hasselblad-produkter, herunder Hasselblad-vaerktoej. Télos accepterede denne ordre. Télos var imidlertid over, at Victor Hasselblad paa grund af kontrollen med fabrikationsnumrene til enhver tid var i stand til at finde frem til, hvor Hasselblad-produkterne stammede fra. Derfor stillede firmaet som betingelse, at de leverede varer ikke blev solgt andre steder inden for Faellesskabet. Télos leverede i juni 1978 Hasselblad-produkterne til Camera Care, men ikke det bestilte vaerktoej, som Télos selv maatte bestille hos Victor Hasselblad.

20. Camera Care solgte Hasselblad-produkter fra dette parti til kunder i Storbritannien. Ved hjaelp af den af Victor Hasselblad gennemfoerte nummerkontrol af de Hasselblad-varer, der var proeveindkoebt af Hasselblad (GB), opdagede denne, at varerne oprindeligt var blevet leveret til Télos. Hasselblad (GB) antog imidlertid, at Camera Care havde koebt varerne hos en fransk detailhandler, der fik leverancer fra Télos. Hasselblad (GB) satte sig herefter den 5. juli 1978 telefonisk i forbindelse med Télos og redegjorde for Camera Cares »graa import« samt opfordrede Télos til »at efterforske sagen«. Som det fremgaar af et referat af 18. august 1978 fra et Hasselblad-direktionsmoede, tjente disse kontakter med Télos alene det formaal at bekaempe graa import til Storbritannien. Ved skrivelse af 6. september 1978 mindede Hasselblad (GB) Télos om dette tilfaelde af parallelimport og bad atter om en forklaring. Den 7. september 1978 rykkede Camera Care Télos for levering af resten af ordren. Camera Care lovede denne gang at holde denne leverance strengt hemmelig.

21. Efter at Hasselblad (GB) havde skredet ind, og under henvisning til eneforhandlingsaftalen med Victor Hasselblad, afviste Télos i en skrivels af 11. september 1978 at standse alle yderligere forretninger med Camera Care. I november 1978 skred Victor Hasselblad paa ny ind, for at oeve pres paa Télos med henblik paa at faa denne til at afholde sig fra fremtidige eksportforretninger. Victor Hasselblad kunne den 24. november 1978 over for Hasselblad (GB) skriftligt bekraefte, at virksomheden havde taget kontakt med Télos med henblik paa import, og at Télos havde forbudt eneforhandleren Camera Care igen at indfinde sig i Télos' forretningslokaler, eftersom Télos ikke mere kunne levere til udenlandske forhandlere.

Prolux-sagen

22. Hasselblad (GB) og uden tvivl Victor Hasselblad tog over for den belgiske eneforhandler Prolux skridt til at forhindre udfoersel. Disse skridt foerte til det oenskede resultat, for saa vidt som Prolux nu ogsaa ligesom Télos under henvisning til sin aftale med Victor Hasselblad afviste ordrer fra kunder uden for sit kontraktomraade. Saaledes naegtede Prolux i en telefonsamtale med Camera Care den 29. maj 1979 »paa grund af (sin) aftale med fabrikanten« at levere Hasselblad-produkter direkte til Camera Care. Da Camera Care den 30. maj 1979 skriftligt henvendte sig til Prolux, sendte Prolux denne skrivelse til Hasselblad (GB). Denne takkede herfor ved skrivelse af 19. juni 1979 og naevnte, at Victor Hasselblads salgschef havde meddelt Prolux, hvilke stadig stoerre problemer Hasselblad (GB) havde med graa import, som man fortvivlet forsoegte at bekaempe.

3. Foranstaltninger med henblik paa at opretholde afskaermningen af markedet

a) Fabrikationsnummerkontrol

23. I henhold til § 6 i standardeneforhandlingsaftalen (§ 8 i aftalen med Hasselblad (GB) skal eneforhandleren ved salg registrere det paagaeldende fabrikationsnummer samt koeberens navn og adresse og skal paa opfordring til enhver tid lade Victor Hasselblad faa lejlighed til at kontrollere dette register. Victor Hasselblad har i samarbejde foerst og fremmest med den engelske forhandler, men ogsaa med den franske, den belgiske og den danske eneforhandler benyttet nummerkontrollen og retten til at kontrollere

hver eneforhandlers register for at opspore afsaetningskanalerne og finde frem til den forhandler, der eksporterede. Victor Hasselblad gjorde fortsat brug af denne praksis ogsaa efter Kommissionens skrivelse af 23. november 1979, hvori det paapeges endnu en gang, at hverken Victor Hasselblad eller dennes eneforhandlere maa hindre eksport indenfor faellesmarkedet.

24. Saaledes hedder det f. eks. i en skrivelse fra Victor Hasselblad af 5. februar 1980 til en britisk eneforhandler, der havde beklaget sig over andre forhandleres importer (i oversaettelse): »Vi paaser meget noeje, at varerne bliver registreret med fabrikationsnumre. Paa den maade er vi i stand til at konstatere, om et stoerre antal kameraer, som vi har leveret til et bestemt marked, senere registreres i et andet salgsomraade. Dernaest har vi en lille samtale (»small talk«) med den paagaeldende forhandler . . . .«

25. I tilfaeldene Makro, Ilford og Télos havde Prolux og Hasselblad (GB) videresendt fabrikationsnumerne paa de importerede varerer til Victor Hasselblad, saaledes at denne kunne finde frem til, hvem varerne oprindelig var leveret til. Desuden havde Hasselblad (GB) i 1979 og 1980 i snaevert samarbejde med Victor Hasselblad og ved hjaelp af nummerkontrollen bestraebt sig paa at finde frem til de leverandoerer, hvorfra Camera Care fik sine varer. Derved blev det afsloeret, at danske og hollandske forhandlere leverede Hasselblad-produkter til Camera Care.

b) Udveksling af prislister og oplysninger om forretningsbetingelser

26. Victor Hasselblad og dennes eneforhandlere har i aarevis udvekslet prislister og oplysninger om de forretningsbetingelser, der var gaeldende i hver enkelt medlemsstat. Af saerlig interesse for eneforhandlerne og for Victor Hasselblad var tillige de prisnedslag til store kunder, der ikke fremgik af prislisterne, og som maatte regnes som forretningshemmeligheder.

27. I perioden 1977 til 1979 anmodede Victor Hasselblad regelmaessigt i sit aprilsalgsbrev (sales letter) hvori firmaet saedvanligvis fremsendte sin nye prisliste pr. 1. juni det paagaeldende aar, eneforhandlerne om deres nye prisliste. Derudover forlangte Victor Hasselblad i de konkrete tilfaelde, hvor man via nummerkontrollen havde faaet kendskab til, hvad der i Hasselblads terminologi kaldes »piratimport« (pirate import) eller »graa import« af den eneforhandler, fra hvis forhandlingsomraade saadan eksport havde fundet sted, at faa tilsendt prislister samt derudover oplysninger om de af forhandleren indroemmede prisnedslag og bonusser. Dette skete ved skrivelse af 18. juni 1974 til Télos og 13. oktober 1978 til Ilford. Begge eneforhandlere fremsendte deres prislister og gjorde rede for deres rabatordninger. Victor Hasselblad fremsendte omgaaende Ilfords prisliste til Hasselblad (GB) (skrivelse af 1. november 1978).

28. Prolux henvendte sig ved skrivelse af 10. december 1973 og af 20. marts 1975 med vedlagt prisliste til Télos og anmodede om at faa tilsendt Télos' prisliste for at kunne danne sig et billede af de paa det europaeiske marked gaeldende nettosalgspriser (skrivelsen af 20. marts). Den 27. juni 1977 udbad Prolux sig paa ny Télos-prislisten, idet Prolux netop var i gang med at opstille sin nye Hasselblad-prisliste. Ved samme lejlighed anmodede Prolux endvidere om de oevrige af Télos' salgsbetingelser (bonusser, rabatter) og gav samtidig Télos oplysning om sine bonusser, rabatter osv. Da Hasselblad (GB) var blevet bekendt med, at der havde fundet parallelimport sted fra Frankrig til Storbritannien, henvendte salgschefen sig telefonisk den 5. juli 1978 til télos og bad om at faa naermere oplysninger om de i Frankrig gaeldende prislister samt de prisnedslag, der blev givet til forhandlere og professionelle fotografer. I skrivelse af 31. juli 1978 henvendte Nordic sig til Télos og fremsendte sine prislister samt en redegoerelse for sin bonusordning og bad om Télos' prislister og om oplysning om, hvilke rabatter Télos ydede til fotohandlere og fotostudier. Den 18. august 1978 blev det ifoelge et referat fra et direktionsmoede i Hasselblad (GB) under pkt. 5: »Bekaempelse af graa import« besluttet, at salgschefen i Hasselblad (GB) skulle anmode om Télos-prislisterne. Hasselblad (GB) fremsendte derfor ved skrivelse af 6. september 1978 sin prisliste og gjorde noeje rede for sin bonus- og rabatordning og anmodede samtidig om Télos-prislisten, idet, som det hedder i skrivelsen, Hasselblad (GB) var af den opfattelse, at en saadan fuldstaendig udveksling af oplysninger var i begges interesse. Den 4. marts 1980 sendte Polack, tydeligvis som foelge af en telefonisk forespoergsel fra Hasselblad (GB), sine prislister til Hasselblad (GB) og gjorde rede for sin bonus- og rabatordning. 29. Udvekslingen af prislister og den gensidige underretning om prisnedslag mellem Victor Hasselblad og dennes eneforhandlere var ikke forudset i eneforhandlingsaftalerne og var derfor ikke omfattet af anmeldelsen.

c) Forskelsbehandling af parallelimporterede varer i forbindelse med eftersalgsservice

30. I henhold til paragraf 10 i eneforhandlingsaftalen mellem Victor Hasselblad og Hasselblad (GB) § 10 i den i de oevrige medlemsstater gaeldende standardaftale) yder producenten 12 maaneders garanti mod fejl. Eneforhandlerne forpligter sig til at opfylde garantien for de paagaeldende kameraer.

31. Hasselblad (GB) indfoerte med virkning fra den 1. januar 1979 en ny garantiordning, hvorefter producentgarantien for kameraer, der er indfoert af Hasselblad (GB) og solgt via det officielle Hasselblad-afsaetningsnet, udvidedes til 24 maaneder (den saakaldte Silver Service Gard-garanti).

Indfoerelsen af Silver Service Gard-garantien skete paa et tidspunkt, hvor mange britiske fotoimportoerer klagede over »graa« import og offentligt erklaerede, at de ikke ville »praestere garantiydelser paa graat importerede kameraer«. Med denne saerlige garanti forfulgte Hasselblad (GB) ligeledes det maal at bekaempe »gaa import«. Saaledes hedder det i de af Hasselblad (GB) opstillede markedsmaal 1980 (Marketing objectives 1980) under pkt. 6 og pkt. 7 »Bekaempelse af problemet med graa import af Hasselblad-produkter fra Europa« og »Fortsat udbygning af fordelene ved Silver Service-ordningen til kunder, der koeber originalimporterede kameraer«. Hasselblad (GB) har i sine annoncer gjort opmaerksom paa, at den normale producentgaranti var forlaenget fra 12 til 24 maaneder, men ogsaa med foelgende »Fordele ved »Silver Service"-beviset: prioritetsgaranti - reparationsservice med hurtig tilbagesendelse (Priority Warranty repair service with rapid turn-round) og indehavere af »Silver Service«-beviset vil altid faa foersteprioritet (Silver Service card holders will always have our first prirority)«. En skrivelse fra Hasselblad (GB)s servicedirektoer af 8. december 1980 som er blevet forelagt Kommissionen, fastslaar tydeligt, at officielt importerede Hasselblad-kameraer ville nyde godt af en service med 24 timers ekspeditionstid, underforstaaet at dette ikke ville gaelde for parallelimporter.

32. Denne af Hasselblad (GB) anvendte fremgangsmaade er i vid udstraekning kendt i Det forenede Kongerige. I nr. 58 i tidsskriftet AFAEP-Magazine hedder det: »Detailhandlere i Det forenede Kongerige, som er interesseret i at yde eftersalgsservice, kan kun koebe hos den officelle eneforhandler, idet eneforhandleren i modsat fald uden videre vil kunne naegte at yde eftersalgsservice paa kameraet. Vi kan f.eks. naevne Hasselblad, der for kort tid siden indfoerte sin »Silver Card«-eftersalgsservice, der er en naesten sikker maade, hvorpaa man kan tilbyde en bedre eftersalgsservice for kameraer koebt i Det forenede Kongerige , og hvorpaa man kan identificere kameraer, som er koebt i udlandet, med henblik paa at yde en langsommere reparationsservice.

B. AFSAETNINGSORDNINGER FOR HASSELBLAD-PRODUKTER I DET FORENEDE KONGERIGE

I. Hasselblad (GB)s Dealer Agreement

33. I 1974 besluttede Group I & E Ltd, som siden 1957 havde solgt Hasselbladprodukter i Det forenede Kongerige, at oprette et selektivt afsaetningssystem for Hasselblad-produkter. Kun de detailhandlere, der havde underskrevet en standard-»Dealer - Agreement«, anerkendtes fra da af som »autoriserede Hasselblad-forhandlere« (authorized Hasselblad dealer) og fik leverancer fra eneforhandleren. Den 29. december 1975 aendrede Group (I & E) Ltd sit navn til Hasselblad (GB). Den 1. januar 1979 aendrede Hasselblad (GB) den eksisterende Dealer Agreement paa visse punkter. Hasselblad anmeldte denne Dealer Agreement (GB) den 25. januar 1980 til Kommissionen.

I henhold til § 6 (a) i Dealer Agreement er det under alle omstaendigheder detailhandleren forbudt uden forudgaaende skriftlig tilladelse fra Hasselblad (GB) at levere Hasselblad-produkter til andre fotohandlere, uanset om disse har hjemsted i Det forenede Kongerige eller i udlandet.

Ifoelge § 23 (c) skal forhandleren bl.a. tilbageholde eller ikke gentage annoncer eller reklamer, som Hasselblad (GB) skriftligt har rejst indvending imod.

I henhold til § 28 er Hasselblad (GB) berettiget til uden varsel at opsige Dealer Agreement, saafremt forhandleren uden forudgaaende skriftlig godkendelse fra Hasselblad (GB) flytter sine forretningslokaler. Forhandleren skal straks underrette Hasselblad (GB) om en saadan flytning.

34. Hasselblad (GB) havde i 1978 en omsaetning paa . . . £ ved en . . . paa . . . £ og i 1979 en omsaetning paa . . . £ ved en . . . paa . . . £. I regnskabsaaret 1980 havde det ved en omsaetning paa . . . £ en . . . £ . . . . II. Den praktiske gennemfoerelse af Hasselblad (GB)s afsaetningsordning

1. Adgang til forhandlernettet

35. Hasselblad (GB) har indgaaet Dealers Agreement med ca. 100 af de ca. 2 000 fotoforretninger, der findes i Det forenede Kongerige. Til Hasselblad (GB)s salgspolitik hoerer, at ikke alle kvalificerede forhandlere faar adgang til Hasselblad-produkterne. Hvis Hasselblad (GB) er af den opfattelse , at et bestemt omraade er »maettet« med Hasselblad-forhandlere, vil virksomheden ikke udpege nye forhandlere inden for dette omraade. Ligeledes gaelder det, at hvis en autoriseret forhandler flytter sine forretningslokaler til dette omraade, saa mister han autorisationen.

Den 15. februar 1980 udtalte Hasselblad (GB) til Kommissionen, at virksomheden ikke kunne autorisere en forhandler, som udfoerte parallelimporter af Hasselblad-produkter, fordi Hasselblad (GB) i et saadant tilfaelde »ikke . . . ville have nogen kontrol med de produkter, der blev bestilt« og forhandleren ikke kunne yde Silver Service Card-garantien for disse produkter.

2. Indflydelse paa videresalgsprisen

36. Allerede i august 1973 gav en repraesentant for Group I & E Ltd. (forgaengeren for Hasselblad (GB) under et seminar om »virkningerne af cash - and carry-handelen inden for fotodetailhandel« udtryk for, at dette firma endog ville indstille leverancerne til de enkelte forhandlere i tilfaelde af prisnedslag hos detailhandlere paa ca. 10 %, og den 1. december 1975 truede Group I & E Ltd de af firmaets eneforhandlere, som ikke ansaa de af Group I & E Ltd udsendte detailhandelsprislister for at vaere mindstesalgspriser, med at traekke sine kreditfaciliteter tilbage. I et memorandum af 24. marts 1980 gjorde Hasselblad (GB) forhandlerne opmaerksom paa, at det ville vaere meningsloest at foere en prispolitik, som skadede fortjenesten paa en maade, som det ville vaere vanskeligt, om ikke umuligt at rette op paa.

3. Camera Care-sagen

37. Camera Care blev den 7. januar 1976 af Hasselblad (GB) optaget i forhandlernettet. Camera Care var og er en fotodetailhandler, der arbejder med lave avancer. Virksomhedens priser for Hasselblad-produkter laa gennemsnitligt mellem . . . % lavere end de af Hasselblad (GB) over for detailhandlerne foreslaaede vejledende detailsalgspriser.

Efter at vaere blevet optaget blandt Hasselblads forhandlere steg Camera Cares samlede omsaetning fra . . . pund sterling i 1974 til . . . pund sterling i 1977 og Hasselblads andel heraf steg fra . . . til . . . %, mens den gennemsnitlige Hasselblad-forhandlers Hasselblad-andel af den samlede omsaetning ligger paa . . . %. Care modtog i foraaret 1978 for sine usaedvanlig gode salg af Hasselblad-produkter en Hasselblad (GB)-udmaerkelse.

38. Ved skrivelse af 13. februar 1978 opsagde Hasselblad (GB) den saakaldte Dealer Agreement med Camera Care med tre maaneders varsel. Hasselblad (GB) begrundede opsigelsen med annoncer i to fagtidsskrifter. Det vaesentlige indhold af disse to annoncer loed: »Svensk massage hos Victor Hasselblad forbedrer Deres billeder. Hasselblad og Camera Care, en kaerlighedshistorie«. Endvidere hedder det i annoncen, at Camera Care solgte, koebte, byttede, leasede, udlejede, udlaante, reparerede, og eksporterede Hasselblad-produkter og at »Camera Care kunne tage konkurrencen op med en hvilken som helst anden detailhandlers salgspris«.

39. Hasselblad (GB) protesterede mundtligt foerste gang, denne annonce fremkom. Under droeftelser med Hasselblad (GB) forud for disse annoncer havde Camera Care efter Hasselblad (GB)s oenske givet afkald paa teksten: »Vi underbyder enhver detailhandelspris.« Hasselblad (GB) havde endog bedt Camera Care om, at undlade enhver henvisning til andre detailhandelspriser. I en skrivelse af 25. januar 1978 fra Hasselblad (GB) til virksomhedens davaerende advokat (en skrivelse som Hasselblad selv forelagde for Kommissionen) hedder det, at Hasselblad (GB) ikke kunne acceptere Camere Cares anden annonce, paa grund af de offentliggjorte salgspriser »strictly on prices«.

40. Camera Care havde paa grund af Hasselblad (GB)s mundtlige klage mod den foerste annonce forsoegt at stoppe trykningen af den anden annonce, men dette var imidlertid af tekniske grunde ikke mere muligt. Camera Care tilboed efter modtagelsen af Hasselblad (GB)s opsigelse fremtidig at forelaegge sine annoncer for Hasselblad (GB) til godkendelse, men uden held.

41. Efter at Dealer Agreement var blevet bragt til ophoer, forsoegte Camera Care at faa Hasselblad-produkter fra andre forhandlere i storbritannien. Disse britiske forhandlere naegtede imidlertid at imoedekomme Camera Cares anmodning, idet de somme tider henviste til § 6 i Dealer Agreement, og fordi de frygtede repressalier fra Hasselblad (GB) (Johnson Photographies). I tilfaeldet Life Photographies greb Hasselblad (GB) direkte ind og truede med at opsige Dealer Agreement, saafremt denne leverede varer til Camera Care. Til dags dato har det ikke vaeret muligt for Camera Care at skaffe sig Hasselblad produkter fra anerkendte Hasselblad-forhandlere i Det forenede Kongerige.

Siden aftalens ophoer har Hasselblad (GB) til stadighed overvaaget Camera Cares handel med Hasselblad-produkter. Saaledes engagerede virksomheden et detektiv-bureau til i tidsrummet fra den 13. oktober 1978 til den 10. december 1979 blandt andet at overvaage Camera Cares leveringsevne og prisniveau.

RETLIG BEDOEMMELSE

ANVENDELSE AF EOEF-TRAKTATENS ARTIKEL 85

A. SAMORDNET PRAKSIS MED HENBLIK PAA MARKEDSOPDELING

42. Som fastslaaet af Domstolen for De europaeiske Faellesskaber i dom af 16. december 1975 i de forenede sager 40-48, 50, 54-56, 111, 113 og 114/73 (Suiker unie - Sml. 1975, s. 1663) daekker begrebet samordnet praksis en form for koordinering mellem virksomheder, som bevidst erstatter konkurrencens risici med indbyrdes praktisk samarbejde, som indebaerer konkurrencevilkaar, der ikke svarer til markedsvilkaarene. Boejer en virksomhed sig for klager, som fremsaettes over for den af en anden virksomhed, og som gaar ud paa, at foerstnaevnte virksomhed ved afsaetningen af sine produkter paafoerer sidstnaevnte virksomhed konkurrence, foreligger der samordnet praksis, eller der er beviser herfor.

43. Victor Hasselblad undersoegte disse klager over parallelimport, som var fremsat af eneforhandlerne Prolux og Hasselblad (GB), og kontaktede Télos og Ilford, og endvidere Prolux i anledning af Camera Cares import. Victor Hasselblad gjorde rede for sin almindelige afsaetningspolitik gaaende ud paa at beskytte eneforhandlerne mod import og bragte denne til udfoerelse. I den forbindelse forboed Victor Hasselblad udtrykkeligt Ilford at eksportere og anmodede Télos om at holde oeje med sagen. OEjensynligt blev ogsaa Prolux kontaktet vedroerende eksport.

44. Ilford gav derefter skriftligt og mundtligt Victor Hasselblad tilsagn om at overholde eksportforbudet, mens Télos lovede at holde oeje med sin eksport og ikke laengere ville levere til Camera Care. Prolux naegtede at efterkomme ordrer fra Det forenede Kongerige. Det samme loefte gav Télos ogsaa Prolux i december 1974 og Hasselblad (GB) mellem juli og september 1978. Herefter indstillede Télos, Ilford og Prolux deres eksport til Storbritannien. Dermed har Télos, Ilford og Prolux imidlertid efterkommet klagerne fra de oevrige eneforhandlere og enten udtrykkeligt (som Ilford og Télos) eller stiltiende (som Prolux) boejet sig for dem.

45. Ud over Victor Hasselblad, der som producent maa tillaegges saerlig vaegt ved udformingen af denne markedsafskaermningspolitik, har Hasselblad (GB) og Prolux bevidst og forsaetligt tilskyndet de andre eneforhandlere til at handle, som de gjorde.

Ved denne handlemaade arrangerede de paagaeldende eneforhandlere (Hasselblad (GB), Ilford, Télos, Prolux og Polack) det indbyrdes saaledes, at de undlod at eksportere til andre medlemsstater i faellesmarkedet. De fulgte saaledes den almindeige afsaetningspolitik, som Victor Hasselblad havde paalagt dem, og som gik ud paa saa vidt muligt at skabe absolut omraadebeskyttelse for eneforhandlerne. Ved denne koordinering blev det ikke muligt at skabe de normale markedsvilkaar, som de ellers ville have vaeret resultatet af frie varebevaegelser.

46. Med henblik paa anvendelse af artikel 85, stk. 1, er det ikke noedvendigt at fastslaa, om det eksportforbud, der blev paalagt Ilford, kan ligestilles med en aftale. Derimod er det tilstraekkeligt at fastslaa, at Victor Hasselblad og eneforhandlerne sammen anvendte en markedsafskaermningspolitik.

47. Télos' og Ilfords anbringende om, at de kun formelt (Télos) eller kun under meget staerkt pres (Ilford) havde efterkommet producentens eksportforbud, er uden betydning for, om der forelaa en samordnet praksis. En samordnet praksis kan nemlig siges at foreligge, naar blot en selvstaendig virksomhed bevidst og af egen fri

vilje afpasser sin adfaerd efter en anden virksomheds oensker. Bevaeggrundene herfor eller bevidstheden om det retsstridige heri er i denne forbindelse uden betydning.

48. Victor Hasselblad og Hasselblad (GB) , Ilford, Télos, Prolux, og Polack har med henblik paa at finde frem til, hvem der stod bag eksporten inden for faellessmarkedet benyttet de bestemmelser i eneforhandingsaftalerne, der gik ud paa, at man ved slag skulle registrere fabrikationsnumre samt koeberens navn og adresse og paa opfordring videregive disse oplysninger til Victor Hasselblad. Denne systematiske kontrol var ikke isolerede foranstaltninger, men del af et samlet markedsopdelingssystem. Alle ovennaevnte eksportkilder blev opdaget ved hjaelp af fabrikationsnummerkontrollen. Denne anvendelse af kontrol er derfor et eksempel paa, at der er benyttet en aftalebestemmelse, som i sig selv er lovlig, med et ulovligt maal for oeje.

49. Udvekslingen af prislister og forretningshemmeligheder mellem Victor Hasselblad, Hasselblad (GB), Ilford, Télos, Prolux, Nordic og Polack var et yderligere middel til at sikre markedsopdelingen. Normalt giver det ikke anledning til betaenkelighed i konkurrenceretlig henseende, naar en producent beder om at faa udleveret sine eneforhandleres prislister og faa naermere oplysninger om salgsbetingelser (prisnedslag, bonusser osv.). Victor Hasselblad har imidlertid benyttet de indsendte oplysninger til at give eneforhandlerne underretning om de andre eneforhandleres priser. Som det fremgaar af Victor Hasselblads skrivelse af 18. juni 1974 til Télos og skrivelsen af 13. oktober 1978 til Hasselblad (GB) , havde denne udveksling af oplysninger netop til formaal at forebygge paralleleksport (»pirateksport«) eller fjerne incitamentet hertil.

Samme formaal laa udtrykkeligt til grund for udvekslingen af prisoplysninger mellem Prolux og Télos, samt mellem Hasselblad (GB) og Télos. Polack anmodede om at faa prisoplysningerne paa et tidspunkt, hvor der fandt en stadig mere intensiv parallelimport sted fra Danmark til Det forenede Kongerige. Udvekslingen af oplysninger mellem Télos og Nordic fandt sted uden angivelse af en naermere begrundelse herfor, men dog med noeje oplysninger om pris- og rabatordninger og paa et tidspunkt, hvor der ligeledes fandt parallelimport sted.

50. Domstolen har i sin dom af 17. oktober 1972 i »Cimenteries«-sagen (Sml. 1972, s. 251) og Kommissionen har i flere beslutninger (Cobelpa/VNP, 8. september 1977, EFT nr. L 242 af 21.9.1977, s. 10; Pergamentpapir, 23. december 1977, EFT nr. L 70 af 13.3.1978, s. 54) paapeget, at konkurrenters indbyrdes udveksling af oplysninger om priser samt om betingelser for indroemmelse af rabatter, bonusser, prisnedslag osv., som maa henregnes under forretningshemmeligheder, kan vaere en konkurrencestridig foranstaltning efter artikel 85, stk. 1.Dette gaelder saa meget mere, hvor der er anmodet om saadanne oplysninger, eller disse gives med et konkurrencestridigt formaal eller konkurrencestridige virkninger for oeje (Domstolens dom Suiker Unie, Sml. 1975, s. 1663, 1965 ff.). Det var netop for at fjerne konkurrencen i form af parallelimport, at parterne har udvekslet oplysningerne.

51. Parternes faelles anbringende om, at de under ingen omstaendigheder havde bragt deres priser op paa niveau med en anden eneforhandler, men snarere tilpasset deres priser i nedadgaaende retning, er uden betydning for ovennaevnte vurdering. For det foerste viser den, at informationsudvekslingssystemet rent praktisk har paavirket parternes markedsadfaerd. For det andet, at prisnedsaettelserne uden informationsudvekslingen af den foreliggende art ville have antaget et stoerre omfang. Parternes faelles paastand om, at prislisterne var »almindeligt bekendt«, gaelder ikke med hensyn til de hemmelige prisnedslag og bonusser. Endvidere aendrer den omstaendelige og tidroevende mulighed for via tredjemand (f.eks. en detailhandler) at skaffe sig prislisterne intet ved det forhold, at prisinformationsudvekslingen bevirkede en kunstig aendring af konkurrencevilkaarene (jf. Kommissionens beslutning i »Pergamentpapir«-beslutningen).

B. VIRKNINGEN AF DISSE FORANSTALTNINGER PAA ENEFORHANDLINGSAFTALERNE

52. I medfoer af artikel 3, litra b, i forordning nr. 67/67/EOEF er eneforhandlingsaftaler ikke omfattet af gruppefritagelsen, saafremt kontrahenterne direkte eller indirekte traeffer foranstaltninger til at beskytte aftaleomraaderne eller paa anden maade soeger at hindre eksport.

53. Som aftalerne var affattet, var der derfor ingen lovlige midler, hvorved Victor Hasselblad eller dennes eneforhandlere kunne kontrollere videresalget af Hasselblad-udstyr i videre omfang end den i forordning nr. 67/67/EOEF hjemlede fritagelse, eller f.eks. kraeve, at videreforhandlerne kun maatte levere udstyret til forhandlere, der fik leverancer fra Hasselblads eneforhandlere. 54. Domstolen har i sin dom af 1975 (Van Vliet/Dalle Crode, 25/75, Sml. s. 1103) udtalt, at en eneforhandlingsaftale ikke maa foere til, at der skabes hindringer for import fra andre medlemsstater, som finder sted uden om de »officielle« afsaetningskanaler, hvorved den har stoettet Kommissionen i dennes stadige bestraebelser paa at sikre, at forsyninger med de paagaeldende aftalevarer ikke begraenses ved eneforhandlingsaftaler, og at markederne ikke bliver opdelt.

55. Eneforhandingsaftalerne mellem Victor Hasselblad og eneforhandlerne Hasselblad (GB), Ilford, Télos, Prolux, Polack og Nordic er derfor ikke omfattet af den i artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 67/67/EOEF hjemlede gruppefritagelse, hvorfor traktatens artikel 85, stk. 1, fortsat finder anvendelse paa dem paa grund af deres eksklusivitet.

56. En konkurrencebegraensende foranstaltning kan bestaa i, at eneforhandleren naegter at reparere, er laengere om at reparere, eller reparerer parallelimporterede varer daarligere. Kommissionen har gentagne gange erklaeret, at den, der koeber parallelimporterede varer, hverken finansielt eller teknisk eller med hensyn til adgangen til eftersalgsservice maa stilles ringere end den, der koeber varer, der er importerede paa regular vis (jf. Kommissionens beslutning - Zanussi af 23. oktober 1978, EFT nr. L 322 af 16. 11. 1978). Dette betyder ikke, at eneforhandleren ikke maa praestere supplerende garantier for varer, der er indfoert og videresolgt af ham. Parallelimporterede varer maa imidlertid ikke stilles ringere, for saa vidt producentgarantien og eneforhandlerens garanti er ens. Forhandlergarantien maa under ingen omstaendigheder give forbrugeren nogen fortrinsstilling med hensyn til, hvor hurtigt reparationen foretages.

OEjeblikkelig udfoerelse af en reparation er at betragte som et vigtigt element i enhver garanti. Dette gaelder saa meget mere, naar det som her drejer sig om varer, som overvejende anvendes til erhvervsmaessige formaal, og hvor den hurtighed, hvormed garantiydelser og reparationer foretages, er et vaesentligt kendetegn ved eftersalgsservicen.

57. Hasselblad (GB) reparerer »normalt« importerede kameraer hurtigere og stiller saaledes koebere af parallelindfoerte Hasselblad-udstyr ringere. Dette er en konkurrencebegraensende foranstaltning. Denne adfaerd fra Hasselblad (GB)s side falder ind under bestemmelsen i artikel 3, litra b), i forordning nr. 67/67/EOEF, fordi den har til hensigt at afholde forhandlere og forbrugere fra at koebe varerne inden for faellesmarkedet.

58. I denne forbindelse er det uden betydning, at det drejer sig om en ensidig foranstaltning, for selv ensidige foranstaltninger er en tilstraekkelig begundelse for at anvende artikel 3 i forordning nr. 67/67/EOEF, saadan som det fremgaar af niende betragtning i samme forordning. Af samme grund omfattes eneforhandleraftalen mellem Victor Hasselblad og Hasselblad (GB) ikke af bestemmelsen om gruppefritagelse i artikel 1, stk. 1 i forordning nr. 67/67/EOEF.

C. AFSAETNINGSORDNINGEN I DET FORENEDE KONGERIGE OG DETS ANVENDELSE I PRAKSIS

I. Betingelserne i forhandleraftalen (Dealer Agreement)

59. Da § 6 forhindrer eksport, falder denne bestemmelse ind under artikel 85, stk. 1. Kommissionen har i flere beslutninger og Domstolen i talrige domme understreget det konkurrencebegraensende indhold i saadanne bestemmelser. Forbudet mod tvaerleverancer begraenser konkurrencen, idet de anerkendte forhandlere faar indskraenket deres oekonomiske frihed og goer de anerkendte forhandlere afhaengige (jf. Kommissionens beslutninger sagerne Deutsche Philips af 5. oktober 1973, EFT nr. L 293 af 20. 10. 1973, s. 40 og Omega af 3. juni 1975, EFT nr. L 159 af 21. 6. 1975, s. 22).

60. Retten i medfoer af § 23 til at kontrollere avisannoncer og andre reklameforanstaltninger er ensbetydende med at give Hasselblad (GB) en ret til eftercensur. Desuden giver denne vidtgaaende ret til at skride ind Hasselblad (GB) mulighed for at standse reklamefremstoed fra konkurrence- og prisaktive detailhandlere, isaer dem der ikke importerer gennem Hasselblad-forhandleren, saa meget mere som Hasselblad (GB) ikke skal give begrundelse for sine censurforanstaltninger.

61. Formaalet med retten til i medfoer af § 28 at opsige aftalen, hvis detailhandleren flytter sine forretningslokaler, er bl.a. at beskytte anerkendte forhandleres »salgsomraader« mod konkurrenter, at sikre dem omraadebeskyttelse og dermed begraense konkurrencen. Denne konkurrencebegraensning er endda endnu stoerre, naar allerede anerkendte forhandlere ved flytning af forretningslokalerne ogsaa udelukkes fra salgssystemet, selv om de muligvis har investeret betydelige beloeb i Hasselblad-produkter. 62. § 6, 23 og 28 begraenser derfor konkurrencen i den i artikel 85, stk. 1, anvendte betydning.

II. Anvendelse af afsaetningsordningen i praksis

1. Begraensninger i adgangen til forhandlernettet

63. Som fastslaaet af Domstolen i dom af 25. oktober 1977 i sag 26/76 (Metro, Sml. 1977, s. 1875) er selektive salgssystemer en blandt flere konkurrenceformer, som er i overensstemmelse med artikel 85, stk. 1, saafremt udvaelgelsen af videreforhandlere sker efter objektive og kvalitative kriterier, som bygger paa videreforhandlerens og hans personales faglige dygtighed og hans salgslokalers beskaffenhed, og saafremt disse betingelser fastsaettes for alle mulige videreforhandlere, der kan komme i betragtning og anvendes uden diskriminering. Heraf foelger, at selektive afsaetningsordninger, hvor betingelserne for anerkendelse ikke blot beror paa et objektivt valg af kvalitativ art, normalt begraenser konkurrencen (Domstolens dom af 10. juli 1980 - »Parfumer«, 99/79, Sml. 1980, s. 2511).

Domstolen har ogsaa i en vurdering af selektive salgssystemer i relation til artikel 85, stk. 1, fastslaaet, at den oekonomiske og retlige sammenhaeng, hvori de er afsluttet, samt de relevante retlige og faktiske omstaendigheder skal tages i betragtning (Domstolens dom af 11. december 1980 (Oréal, 31/80) Sml. 1980, s. 3775).

64. Hasselblad (GB) naegter forhandlere optagelse i forhandlernettet af grunde, der ikke er fastlagt i Dealer Agreement, og virksomheden udelukker nogle forhandlere, som opfylder alle afsaetningsordningens betingelser. Derved udelukkes mulig konkurrence i de anerkendte forhandleres »salgsomraade«. Valget af videreforhandlere sker ikke udelukkende paa grundlag af objektive og kvalitative kriterier, men ogsaa ud fra en kvantitativ vurdering fra Hasselblad (GB). Det er den politik, der ligger bag § 28.

2. Camera Care-sagen

65. Camera Care-sagen viser, at Hasselblad (GB) benyttede Dealer Agreement som et middel til at skabe et af virksomheden valgt prisniveau i detailleddet. Dette er den politik, der ligger bag § 23.

Inden for rammerne af Dealer Agreement kunne forhandlerne ikke frit anvende priser, der laa for langt fra de vejledende priser. Camera Cares prisstrategi var ogsaa hovedaarsagen til, at Dealer Agreement med dette firma blev opsagt. Formaalet var at fjerne en konkurrent i detailleddet fra afsaetningsordningen, uagtet at denne konkurrent havde vist, at han var i stand til at saelge Hasselblad-produkter i stort omfang og til lave priser. Hasselblad (GB) gjorde det saaledes klart, at det var en betingelse for videre leverancer i henhold til Dealer Agreement, at de vejledende priser blev respekteret. Den boykot af Camera Care, som Hasselblad (GB) i medfoer af Dealer Agreement forsoegte ivaerksat i Det forenede Kongerige og ogsaa andre steder i forstaaelse med Victor Hasselblad og de oevrige eneforhandlere og den systematiske overvaagning af Camera Care (pkt. 41) tilsigtede paa lignende maade at beskytte de forhandlere mod konkurrence, som gennem Dealer Agreement var snaevert knyttet til Hasselblad (GB).

66. Hasselblad (GB) begraensede saaledes ved sin indblanding de autoriserede forhandleres frihed til selv at fastsaette deres priser og benyttede sig af deres frygt for, at Dealer Agreement blev opsagt, til at forhindre priskonkurrence mellem autoriserede forhandlere.

For saa vidt Hasselblad (GB)s politik med hensyn til anvendelsen af Dealer Agreement begraenser kvalificerede forhandleres adgang til at skaffe sig Hasselblad-udstyr ved kvantitativ udvaelgelse, og for saa vidt Hasselblad (GB) benyttede sin position i kraft af Dealer Agreement som et middel til at paavirke detailpriserne, foreligger der en begraensning af konkurrencen som omhandlet i traktatens artikel 85, stk. 1.

D. PAAVIRKNING AF HANDELEN MELLEM MEDLEMSSTATER

I. Samordnet praksis og eneforhandlingsaftaler

67. Den samordnede praksis, eneforhandlingsaftalerne og de som led i eneforhandlingsaftalerne trufne foranstaltninger havde til formaal og til foelge at haemme de frie varebevaegelser inden for faellesmarkedet. Eneforhandlingsaftalerne og de beslaegtede eksportforbud begraenser handelen mellem medlemsstater, eftersom de er eksklusive nationale forhandlingsaftaler, der er baserede paa omraadebeskyttelse.

68. Denne paavirkning er maerkbar. Hasselblad-produkter er dyre praecisionsapparater, som let kan transporteres og har ens specifikationer i alle medlemsstaterne, hvorfor det er oekonomisk fordelagtigt at handle paa tvaers af graenserne med disse produkter. Af de grunde, der er redegjort for under pkt. 10 og 11, har forhandlerne stor oekonomisk interesse i at eksportere disse produkter. Desuden kan der paa grund af Victor Hasselblads forholdsvis begraensede produktion opstaa midlertidige leveringsvanskeligheder i de enkelte medlemsstater, som forhandlere soeger at afhjaelpe ved parallelimport.

II. Afsaetningsordningen i Det forenede Kongerige

69. Dealer Agreement supplerer Victor Hasselblads afsaetningsordning, hvis formaal var at opretholde prisniveauet i hver medlemsstat ved at afskaerme de nationale markeder. For Det forenede Kongeriges vedkommende skete denne markedsafskaermning i detailleddet ved hjaelp af Dealer Agreement og anvendelsen heraf i praksis.

Udelukkelsen af parallelimporterende forhandlere, forbudene mod eksport og krydsleverancer i § 6, udelukkelsen af priskonkurrerende forhandlere, den kvantitative udvaelgelse, omraadebeskyttelsen af forhandlere (§ 23), den direkte indflydelse paa videresalgspriserne, den indirekte indflydelse paa priserne gennem § 28 og anvendelsen af Dealer Agreement som grundlag for boykotten af Camera Care var allesammen midler til at opretholde prisforskellene mellem Det forenede Kongerige og de oevrige medlemsstater. Disse bestemmelser og foranstaltninger er indbyrdes forbundne og maa ikke betragtes saerskilt. Desuden vil de i Dealer Agreement indeholdte konkurrencebegraensninger ligesom den kvantitative udvaelgelse af forhandlere sandsynligvis kunne hindre forhandlere, som kunne have eksporteret Hasselblad-udstyr, i at faa adgang til systemet. De forhandlere, som er rede til at levere Hasselblad-produkter til andre medlemsstater, men som ikke har faaet Hasselblad (GB)s tilladelse hertil, hindres saaledes i at eksportere til koebere i disse lande (jf. Kommissionens beslutning, Deutsche Philips, samt af Kommissionens beslutning af 13. december 1974 BMW, EFT nr. L 29 af 3. 2. 1975, s. 1).

Disse forhandlere samt forhandlere som Camera Care, der oensker at saenke priserne, er noedsagede til at forlade sig paa parallelimport, hvis de overhovedet oensker at saelge Hasselblad-produkter. Naevnte restriktioner vil derfor kunne paavirke handelen mellem medlemsstater.

70. Hasselblad (GB)s indflydelse paa priserne inden for rammerne af Dealer Agreement fik de udvalgte forhandlere i Det forenede Kongerige til at forlange naesten ens priser for Hasselblad-udstyr. Den paatvungne detailprispolitik gjaldt for alle Hasselblad-produkter og saaledes ogsaa produkter importeret fra andre medlemsstater. Hvad de udvalgte forhandlere angik, fjernede dette incitamentet til og sandsynligheden af handel inden for EF, selv om den hoeje pris paa Hasselblad-udstyr, som Hasselblad (GB) forlangte af de udvalgte forhandlere, ville goere det finansielt attraktivt for dem at kigge sig om efter leverandoerer uden for Det forenede Kongerige.

De hoeje priser paa Hasselblad-produkter betyder, at selv smaa procentforskelle goer det oekonomisk interessant at soege leverandoerer i andre medlemsstater. Ved Dealer Agreement blev der dog i saa henseende rejst en kunstig skranke mellem Det forenede Kongerige og de andre medlemsstater. Desuden kan Hasselblad (GB)s bruttoprispolitik ikke adskilles fra virkningerne af de oevrige overtraedelser af artikel 85, stk. 1, som behandles i denne beslutning.

Som foelge af de ovennaevnte forhold taget under ét er det klart, at de konkurrencebegraensende foelger af Dealer Agreement og anvendelsen i praksis af denne har en maerkbar begraensning af handelen mellem medlemsstater til foelge.

EOEF-TRAKTATENS ARTIKEL 85, STK. 3, FINDER IKKE ANVENDELSE

71. I henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 17, skal aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, med hensyn til hvilke deltagerne soeger at opnaa fritagelse i medfoer af traktatens artikel 85, stk. 3, anmeldes til Kommissionen. Hverken Victor Hasselblad eller eneforhandlerne har anmeldt deres samarbejde om markedsopdeling til Kommissionen. Allerede af denne grund kan der ikke blive tale om en fritagelse for den samordnede praksis eller de eneforhandlingsaftaler, hvormed denne praksis er snaevert forbundet. Desuden ville der ikke kunne gives individuel fritagelse med hensyn til naevnte konkurrencebegraensninger eller til eneforhandlingsaftalerne, da den derved opnaaede afskaermning af de nationale markeder, giver de paagaeldende virksomheder mulighed for at udelukke konkurrencen for Hasselblad-produkter i vaesentlig grad.

Markedsopdelingen, som er formaalet med Dealer Agreement og de i Dealer Agreement indeholdte konkurrencebegraensninger, skader forbrugernes interesser. De bidrager til at skabe en stiv prisstruktur og saaledes til hoejere forbrugerpriser og kan under ingen omstaendigheder opnaa fritagelse.

ANVENDELSE AF ARTIKEL 15, STK. 2, LITRA a) I FORORDNING NR. 17

1. Forsaetlig overtraedelse

72. Victor Hasselblad, Hasselblad (GB), Ilford, Télos og Prolux har forsaetligt overtraadt artikel 85, stk. 1. De har bevidst og forsaetligt truffet foranstaltninger til at afskaerme de forskellige markeder og saaledes begraense konkurrencen.

Victor Hasselblad har flere gange omtalt omraadebeskyttelsen af sine eneforhandlere som et af sine afsaetningspolitiske maal. Victor Hasselblad kan heller ikke som svar paa ovenstaaende paaberaabe sig, at virksomheden fejlagtigt og i god tro gik ud fra, at eksportforbudet var tilladt. Ved skrivelse af 23. december 1976 blev det nemlig over for Victor Hasselblad paapeget, at eksportforbudene ikke var tilladt. Heller ikke skrivelsen fra Kommissionen af 20. februar 1979 om, at eneforhandlingsaftalen faldt ind under forordning nr. 67/67/EOEF, kunne give anledning til misforstaaelse, eftersom forordning nr. 67/67/EOEF udtrykkelig anfoerer, at der skal sikres mulighed for parallelimport. Victor Hasselblad selv lod Kommissionen forstaa, at aftalen hverken indeholdt et eksportforbud eller skulle foere til et saadant, og foerst i januar 1981 begyndte Victor Hasselblad at paastaa, at virksomheden havde anmeldt en tvetydig kontraktbestemmelse, der indeholdt et eksportforbud.

En virksomhed kan ikke benytte sig af en anmeldelse, som selv i den for virksomheden mest favorable udlaegning er tvetydig, til baade at opnaa beskyttelse mod boedepaalaeg og samtidig mulighed for at fortsaette med en klart ulovlig adfaerd, fordi den har vildledt Kommissionen.

Hasselblad (GB) vidste og tilsigtede, at objektivt set egnede forhandlere blev forhindret i at importere Hasselblad-produkter i Det forenede Kongerige og saaledes i at konkurrere inden for faellesmarkedet. Foranstaltningerne til at oeve indflydelse paa priserne var ogsaa tilsigtede. Efter at Camera Care var blevet udelukket paa grund af sin prisstrategi, blev Dealer Agreement bevidst benyttet efter juli 1978 som et middel til og det juridiske grundlag for at boykotte denne forhandler.

2. Overtraedelsernes varighed

73. Fra juni 1974 aftalte Victor Hasselblad med sine eneforhandlere Prolux og Télos (juni 1974), Hasselblad (GB) (sommeren 1978) og Ilford (november 1978), at Victor Hasselblad ville proeve at beskytte deres salgsomraader mod import, og at eneforhandlerne selv skulle afholde sig fra at eksportere Hasselblad-produkter og hindre eksport foretaget af de forhandlere, som de leverede til. Den gensidige udveksling af oplysninger mellem Victor Hasselblad, Hasselblad (GB), Ilford, Télos, Prolux, Polack og Nordic fandt sted i hvert fald fra juni 1974 for saa vidt angaar Victor Hasselblad og Télos, fra marts 1975 for saa vidt angaar Télos og Prolux, og fra april 1977 for saa vidt angaar alle eneforhandlerne og Victor Hasselblad. Ved Dealer Agreement og anvendelsen heraf i praksis overtraadte Hasselblad (GB) artikel 85, stk. 1 fra den 1. januar 1975. Foranstaltningerne med henblik paa at paavirke detailpriserne blev kun ivaerksat lejlighedsvis som kraevet; paa baggrund af de omstaendigheder, der er redegjort for under pkt. 36 til 41, samt af Camera Care-sagen fremgaar det imidlertid, at Hasselblad (GB) udoevede denne indflydelse i 1973, 1975, 1978, 1979 og 1980.

74. I medfoer af artikel 15, stk. 5, litra a), i forordning nr. 17 er markedsopdelingsaftalen fra 1974 mellem Victor Hasselblad og eneforhandlerne Prolux og Télos beskyttet mod boedepaalaeg, for saa vidt angaar perioden indtil februar 1977. Den 15. februar 1977 meddelte Victor Hasselblad Kommissionen, at de ville ophaeve eksportforbudet. Informationsudvekslingsordningen er aldrig blevet anmeldt til Kommissionen og er derfor ikke beskyttet af artikel 15, stk. 5. Det samme gaelder anvendelsen i praksis af den aendrede ordlyd af eneforhandlingsaftalerne og Hasselblad (GB)s forskelsbehandling dels af parallelimporterende forhandlere med hensyn til optagelse i afsaetningsordningen, dels af varer importeret uden om de »officielle« kanaler med hensyn til eftersalgsservice. Der paalaegges ikke Hasselblad (GB) boede for de i Dealer Agreement indeholdte konkurrencebegraensninger eller den kvantitative udvaelgelse af forhandlere, for saa vidt angaar perioden efter 25. januar 1980. 3. Overtraedelsernes grovhed

75. Markedsopdeling er en alvorlig overtraedelse af artikel 85, stk. 1. Victor Hasselblad og Hasselblad (GB) var den drivende kraft i forsoegene paa at forhindre handelen mellem medlemsstater og import i Det forenede Kongerige. Hasselblad (GB) lagde saerlig stor iver for dagen for at opfordre de andre eneforhandlere til at overvaage krydsleverancer til andre medlemsstater og til at udveksle prisoplysninger. Hasselblad (GB) gennemfoerte desuden ensidige foranstaltninger i forbindelse med Dealer Agreement gaaende ud paa at diskriminere parallelimporterende forhandlere og parallelimporterede varer i forbindelse med eftersalgsservice. Indfoerelsen af Dealer Agreement, som skulle fremme markedsopdelingspolitikken i detailleddet, er ligesom de oevrige konkurrencebegraensninger i forbindelse med Dealer Agreement et yderligere element i en alvorlig overtraedelse.

76. Overtraedelser af denne slags faar normalt en maerkbar indvirkning paa priserne over for brugerne i EF. De omhandlede varer er ikke massekonsumvarer, men har en meget hoej enhedsvaerdi, og overtraedelsernes indvirkning paa selv et forholdsvis begraenset antal brugere er derfor betydelig. Mange brugere er professionelle fotografer, for hvem et Hasselblad-kamera er et vigtigt arbejdsredskab. Disse fotografers konkurrencemaessige stilling i forhold til andre blev saaledes paavirket. Hvor der findes prisforskelle mellem lande, kan selv parallelimport af mindre omfang have en markant og generel virkning i et hoejprisomraade, som Hasselblad (GB) selv erklaerede (pkt. 11). Hasselblad (GB)s udelukkelse af egnede forhandlere paa et konkurrencestridigt grundlag bidrager ogsaa til at opretholde opretholde et hoejt prisniveau. Bortset fra priserne blev brugerne ogsaa paavirket ved, at vareudbudet blev begraenset.

Specialforhandlere yder uden tvivl et betydeligt bidrag til en effektiv fordeling af varer af den i denne beslutning omhandlede art. Foranstaltninger til at begraense deres adgang til saadanne varer eller begraense deres erhvervsmaessige frihed til at saelge dem (naar bortses fra foranstaltninger, der bygger paa gyldige, kvalitative kriterier) er derfor alvorlige fordrejninger af handelen og konkurrencen. Desuden er de oekonomiske virkninger af ikke at kunne skaffe Hasselblad-produkter eller af en bindende detailprisordning set fra forhandlernes synspunkt ikke begraenset til deres faktiske eller potentielle omsaetning af disse produkter alene: at kunne tilbyde et saa omfangsrigt og dyrt assortiment som Hasselblads kan vaere en vaesentlig del af en forhandlers prestige, og koebere af Hasselblad-kameraer er pr. definition personer, der er villige til at ofre betydelige summer paa fotoudstyr og produkter i forbindelse hermed. En forhandler, som ikke er i stand til at tilbyde de vigtigste Hasselblad-produkter, eller som ikke frit kan fastsatte detailhandelspriserne, vil have vanskeligt ved at saelge andre produkter til Hasselblad-kunder.

77. Det er ikke muligt at fastslaa den oekonomiske virkning af hver enkelt af disse indbyrdes forbundne overtraedelser. Det er ogsaa umuligt noejagtigt at beregne, hvor stor fortjeneste hver af disse virksomheder har haft som foelge af disse overtraedelser, eller hvor store omkostninger de paafoerte brugerne. Det kan imidlertid fastslaas, at disse overtraedelser gjorde det vanskeligt for forhandlere og forbrugere i medlemsstaterne og isaer i Det forenede Kongerige at finde frem til de billigste leverandoerer af Hasselblad-produkter og drage fordel heraf. Dette betoed, at Camera Care gik glip af en betydelig handel, som firmaet ellers muligvis ville have haft, hvis det ikke havde vaeret for overtraedelserne.

Ilford, Télos og Prolux deltog i Victor Hasselblads og Hasselblad (GB)s markedsafskaermningspolitik. De viste sig tidligere villige til at indgaa eksporthandeler, og det var kun modvilligt, at disse firmaer gik med til et praktisk samarbejde om denne

78. Ved fastsaettelsen af boedens stoerrelse har Kommissionen ogsaa taget virksomhedernes respektive stoerrelse i betragtning og har lagt vaegt paa, at det er noedvendigt at faa virksomhederne til at afholde sig fra at gentage overtraedelserne.

79. Med hensyn til Nordic og Polack kan der kun blive tale om en overtraedelse, for saa vidt angaar nummerkontrollen og udvekslingen af oplysninger. Der foreligger ingen beviser for, at disse virksomheders adfaerd stod i direkte forbindelse med hindringen af parallelimport. En boede ville derfor ikke vaere passende.

ANVENDELSE AF ARTIKEL 3, STK. 1, I FORORDNING NR. 17

80. Kravet i medfoer af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17 skal svare til den konstaterede overtraedelses art og kan tage form af et paalaeg om at bringe bestemte aktiviteter til ophoer. 81. Victor Hasselblad har over for sine eneforhandlere gjort gaeldende, at virksomheden lovligt kan hindre dem i at eksportere og give dem paalaeg om at goere det vanskeligt for deres forhandlere at eksportere. Victor Hasselblad skal derfor tilpligtes at meddele sine eneforhandlere i Det europaeiske Faellesskab, at hverken eksport til andre medlemslande foretaget af disse eneforhandlere eller af de forhandlere, som disse leverer til, hverken maa modvirkes eller forbydes. Kommissionen skal have meddelelse herom inden en vis frist.

Hasselblad (GB) skal meddele sine forhandlere, at de frit kan fastsaette deres egne detailpriser for Hasselblad-produkter, og at krydsleverancer til andre forhandlere og eksport til andre medlemsstater ikke er forbudt. Desuden skal firmaet over for offentligheden bekendtgoere, at man vil yde eftersalgsservice til alle Hasselblad-kameraer uden forskelsbehandling. Virksomheden skal give meddelelse om ovenstaaende til Kommissionen inden en vis frist. Endelig skal Hasselblad (GB) ogsaa have paalaeg om ikke at laegge hindringer i vejen for Camera Cares adgang til at skaffe sig Hasselblad-produkter.

ANVENDELSE AF ARTIKEL 16, I FORORDNING NR. 17

82. I dette tilfaelde er det passende i medfoer af artikel 16 i forordning nr. 17 at paalaegge alle de paagaeldende virksomheder en tvangsboede, hvis de ikke foelger paalaegget om senest tre maaneder efter meddelelsen af denne beslutning at bringe de forskellige overtraedelser til ophoer -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den samordnede praksis mellem Victor Hasselblad, Hasselblad (GB), Télos, Ilford, Prolux, Polack og Nordic om at hindre, begraense eller modvirke eksport af Hasselblad udstyr mellem medlemsstater af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab udgoer en overtraedelse af artikel 85, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab.

Artikel 2

a) Eneforhandlingsaftalerne, der omfatter Hasselblad udstyr, mellem Victor Hasselblad og Hasselblad (GB), Télos, Ilford, Prolux, Polack og Nordic er i strid med artikel 85, stk. 1, for saa vidt de giver eneret til forhandling af Hasselblad-udstyr.

b) En dispensation i henhold til artikel 85, stk. 3, til den samordnede praksis og til eneforhandlingsaftalerne, der omtales i artikel 1 og under a), afslaas.

Artikel 3

a) Det selektive salgssystem, der er anvendt af Hasselblad (GB) siden 1974, er i strid med artikel 85, stk. 1, paa grund af § 6,23 og 28 i Dealer Agreement, den kvantitative udvaelgelse af forhandlere og paavirkningen af videresalgspriser.

b) Begaeringen om dispensation i henhold til artikel 85, stk. 3, til det selektive salgssystem afslaas.

Artikel 4

De virksomheder, denne beslutning er rettet til, skal straks bringe de i artikel 1, 2 og 3 omtalte overtraedelser til ophoer og maa ikke herefter traeffe nogen foranstaltninger, der har samme formaal eller foelge.

Artikel 5

Det paalaegges Victor Hasselblad inden tre maaneder fra datoen for meddelelsen af denne beslutning skriftligt og i en af Kommissionen forud godkendt form at meddele selskabets eneforhandlere i Det europaeiske Faellesskab, at eksport til andre medlemslande af EOEF ikke er forbudt og ikke maa hindres eller modvirkes. Det paalaegges endvidere Victor Hasselblad inden fire maaneder fra dagen for meddelelsen af denne beslutning at meddele Kommissionen, paa hvilken maade dette er sket.

Artikel 6

Det paalaegges Hasselblad (GB) inden tre maaneder fra datoen for meddelelsen af denne beslutning og i en af Kommissionen forud godkendt form at meddele

a) sine forhandlere, at salg til andre forhandlere og eksport of Hasselblad produkter til andre medlemsstater ikke er forbudt og ikke maa hindres eller modvirkes ved anvendelse af bindende videresalgspriser eller paa anden maade; og

b) offentligheden, at virksomheden uden forskelsbehandling vil yde eftersalgsservice til alle Hasselblad- produkter i overensstemmelse med producentens garanti.

Det paalaegges endvidere Hasselblad (GB) inden fire maaneder fra dagen for meddelelsen af denne beslutning at meddele Kommissionen, paa hvilken maade dette er sket. Artikel 7

Det paalaegges Victor Hasselblad og Hasselblad (GB) ikke at hindre eller vanskeliggoere Camera Cares adgang til Hasselblad-produkter.

Artikel 8

Der paalaegges herved

Victor Hasselblad en boede paa 560 000 (fem hundrede og tres tusinde) ECU, det er 317 815,68 £ (tre hundrede og sytten tusinde otte hundrede og femten pund og otteogtres pence);

Hasselblad (GB) en boede paa 165 000 (et hundrede og femogtres tusinde) ECU, det er 93 642,12 £ (treoghalvfems tusinde seks hundrede og toogfyrre pund og tolv pence)

Ilford, Télos og Prolux en boede paa hver 10 000 (ti tusinde) ECU, det er henholdsvis 6 903,18 I£ (seks tusinde ni hundrede og tre irske pund og atten pence), 61 833,10 ffr (enogtres tusinde otte hundrede og treogtredive franske francs og ti centimes) og 414 054 bfr. (fire hundrede og fjorten tusinde og fireoghalvtres belgiske francs).

Disse beloeb skal inden de naevnte tre maaneder fra datoen for meddelelsen af denne beslutning af de virksomheder, beslutningen er rettet til, indbetales til Banque Bruxelles Lambert, kontonummer 310 0231000 32, til Société Générale Paris, kontonummer 5 770 006 5, til Lloyds Bank Ltd, Overseas Department, 6 Eastcheap, London EC3P 3AB, kontonummer 108 63 41, eller til AIB, Dublin, kontonummer 0751 4084.

I tilfaelde af, at naervaerende beslutning indbringes for Domstolen og under forbehold af, hvad Domstolen maatte afgoere, kan den appellerende part inden tre maaneder stille en fortsat loebende og uigenkaldelig bankgaranti for betaling af boeden fra en bank, der er etableret i Det europaeiske oekonomiske Faellesskab. Dersom en saadan garanti ikke stilles, betales boeden inden udloebet af den fastsatte frist.

Artikel 9

For hver dag, der forloeber ud over tre maaneder efter den dag, hvor denne beslutning er meddelt Victor Hasseblad, uden at selskabet har efterkommet de i artikel 5 fastsatte forpligtelser, skal Victor Hasselblad betale en tvangsboede paa 1 000 ECU daglig, og for hver dag, der forloeber ud over tre maaneder fra den dag, hvor denne beslutning er meddelt Victor Hasselblad og Hasselblad (GB), uden at naevnte selskaber har efterkommet de i artikel 6 og 7 fastsatte forpligtelser, skal Victor Hasselblad og Hasselblad (GB) betale en tvangsboede paa 500 ECU daglig.

Artikel 10

Denne beslutning kan tvangsfuldbyrdes i overensstemmelse med artikel 192 i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab.

Artikel 11

Denne beslutning er rettet til foelgende virksomheder:

- Victor Hasselblad Aktiebolag

OEstra Hamngatan 3

S-40123 Goeteborg

- Hasselblad (GB) Limited, York House

Empire Way, Wembley

GB-Middlesex HA9 0QQ

- Ilford (Ireland) Limited

Dundrum Castle

IRL-Dublin 14

- James Polack Aps

Blokken 38

DK-3640 Birkeroed

- Télos SA.

72-76, rue Paul Vaillant Couturier

F-92300 Levallois-Perret

- Prolux Sprl.

rue des Champs Elysées, 75

B-1050 Bruxelles

- Nordic Im- und Export Handelsgesellschaft mbH,

Hufnerstr. 20

D-2000 Hamburg 76.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 2. december 1981.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Medlem af Kommissionen