KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2140/97 af 30. oktober 1997 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af telefaxapparater til privat brug med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Japan, Republikken Korea, Malaysia, Singapore, Taiwan og Thailand

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2331/96 (2), særlig artikel 7,

efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) Kommissionen offentliggjorde den 1. februar 1997 en meddelelse (i det følgende benævnt »meddelelsen om indledning af en procedure«) i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af telefaxapparater til privat brug med oprindelse i Folkerepublikken Kina (i det følgende benævnt »Kina«), Japan, Republikken Korea, Malaysia, Singapore, Taiwan og Thailand og iværksatte en undersøgelse.

(2) Proceduren indledtes på grundlag af en klage indgivet i december 1996 af Philips Personal Fax Electronik Fabrik, Communications Systems, Wien-Microelectronics. Klageren tegnede sig for en betydelig del af produktionen i Fællesskabet af den pågældende vare. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted i forbindelse med nævnte vare og forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en antidumpingundersøgelse.

(3) Kommissionen underrettede officielt de producenter/eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, samt deres sammenslutninger, repræsentanterne for de pågældende eksportlande og klageren om indledningen af undersøgelsen. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der er fastsat i meddelelsen om indledning af en procedure.

(4) En række producenter/eksportører i de pågældende lande samt EF-producenter, brugere og importører i Fællesskabet tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der anmodede om at blive hørt inden for ovennævnte frist og godtgjorde, at der var særlige grunde til at de burde høres, fik lejlighed dertil.

(5) Kommissionen sendte spørgeskemaer til EF-producenterne til alle de 37 selskaber, der er opført i klagen til producenter/eksportører af den pågældende vare til alle importører, som den vidste var berørt af sagen, samt til alle andre selskaber, som gav sig til kende over for Kommissionen inden for den frist, der er fastsat i meddelelsen om indledningen af en procedure.

(6) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe foreløbig afgørelse om dumping, skade og Fællesskabets interesser og aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:

a) EF-producent

- Philips Personal Fax Electronik Fabrik, Communications Systems, Wien-Microelectronics, Østrig

b) Importører

- Telecom Eireann, Irland

- Telecom Finland

- Kaukomarkkinat Oy, Finland

- Ky Enestam, Finland

- Telia, Sverige

- Telecom Danmark A/S

- Oki, Det Forenede Kongerige

- Canon, Nederlandene

- Alcatel, Frankrig

- Olivetti, Italien

- British Telecom, Det Forenede Kongerige

- Triumph Adler, Tyskland

- Deutsche Telekom, Tyskland

c) Producenter/eksportører

Republikken Korea

- Samsung Electronics Co. Ltd, Seoul

- Daewoo Telecom Ltd, Seoul

- Nixxo Telecom Co. Ltd, Seoul

- Tae Il Media Co. Ltd, Seoul

Japan

- Brother Industries Ltd, Nagoya

- Tottori Sanyo Electric Co. Ltd, Tottori

- Murata Machinery Ltd, Kyoto (varer med oprindelse i Kina)

- Funai Electric Co. Ltd, Osaka (varer med oprindelse i Kina)

Taiwan

- Taiwan Telecommunication Industry Co. Ltd, Taipei

- Kinpo Electronics Inc., Taipei

- Sampo Corporation, Taipei

Singapore

- Matsushita Graphic Communication Systems (S) Pte. Ltd, Singapore

- Asia Matsushita Electric (S), Pte. Ltd, Singapore

Thailand

- Cal-Comp Electronics (Thailand) Co. Ltd, Bangkok

Hongkong (varer med oprindelse i Kina)

- Highsonic Industrial Ltd, Hongkong

- Murata Machinery (HK) Ltd, Hongkong

- Sanyo Electronics (HK) Ltd, Hongkong

- CCT Telecom Holdings Limited, Hongkong.

(7) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. januar 1996 til den 31. december 1996 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«). Skadesundersøgelsen omfattede perioden fra 1993 til udløbet af undersøgelsesperioden.

B. DEN AF UNDERSØGELSEN OMFATTEDE VARE OG SAMME VARE

(8) Proceduren omfatter telefaxapparater til privat brug. Disse apparater er hovedsagelig bestemt til at overføre og modtage papirdokumenter via et telefonsignal, anvendes ofte hjemme eller som et personligt desktopsæt og omfatter almindeligvis flere kommunikationsfaciliteter. Ud over telefax- og telefonfunktionen og/eller forbindelsen til et telefonapparat eller trådløst håndsæt kan de også omfatte en arkføder samt en eller flere af følgende funktioner: kassette eller digital svarfunktion, kopieringsfunktion og samtaleanlæg. Ovenstående liste er ikke udtømmende.

Med henblik på en foreløbig afgørelse skelnes der mellem telefaxapparater til privat brug og telefaxapparater til kontorbrug ved hjælp af deres vægt og størrelse. Kun telefaxapparater af vægt på 5 kg eller derunder og med dimensioner (bredde × dybde × højde), hvor hovedelementet måler 470 mm × 450 mm × 170 mm eller derunder, vil blive betragtet som telefaxapparater til privat brug med henblik på denne undersøgelse. I forbindelse med vurderingen af vægt og dimensioner tages der ikke hensyn til papirmængden og andre forbrugsstoffer og heller ikke til eventuelle trådløse håndsæt.

(9) Flere berørte parter anfægtede denne definition af varen. De fremførte, at den er for omfattende og i fremtiden også ville komme til at dække telefaxapparater til kontorbrug som følge af den teknologiske udvikling.

Klagen vedrører såkaldte telefaxapparater til privat brug. Derfor hører størstedelen af det samlede marked i EF for telefaxapparater ikke ind under anvendelsesområdet for denne procedure, da disse apparater på grund af deres egenskaber (arkføder, faciliteter til mange formål) og dimensioner (gennemsnitligt over 10 kg) klart er bestemt til kontorbrug. Hertil kommer, at blækstråle- eller laserteknologi kun benyttes i forbindelse med telefaxapparater til kontorbrug.

(10) I den forbindelse bør det noteres, at Kommissionen overvejede, om der fandtes en mere effektiv måde til at definere varen. Men der blev ikke fundet noget afgørende alternativ. Med henblik på en foreløbig afgørelse blev det derfor besluttet, at en definition baseret på både apparatets vægt og dimensioner var den bedste mulighed og havde den nødvendige klarhed og sikkerhed til gennemførelse af undersøgelsen og effektiv håndhævelse af den told, der måtte blive indført. Spørgsmålet om definitionen af varen vil blive yderligere undersøgt, specielt printerteknik og ydeevne, i forhold til forbrugernes opfattelse. I betragtning af de berørte parters argumenter samt den omstændighed, at telefaxapparater, der benytter blækstråle- eller laserteknologi, kun er beregnet til kontorbrug, bør den midlertidige antidumpingtold ikke finde anvendelse på sådanne apparater.

(11) Kommissionen fastslog, at telefaxapparater til privat brug fremstillet af EF-erhvervsgrenen og solgt på markedet i EF og telefaxapparater til privat brug fremstillet i Kina, Japan, Republikken Korea, Malaysia, Singapore, Taiwan og Thailand var samme eller sammenlignelige varer.

Da der ikke er forskelle i de grundlæggende egenskaber og anvendelser af de forskellige modeller af telefaxapparater til privat brug, fastslog Kommissionens tjenestegrene, at telefaxapparater til privat brug, som solgtes på hjemmemarkedet af de eksporterende lande, og de modeller, der eksporteredes til Fællesskabet, var samme vare som defineret i artikel 1, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt »grundforordningen«). Det blev også fastslået at telefaxapparater, der eksporteredes fra Kina til Fællesskabet, og de apparater, der solgtes på hjemmemarkedet i Republikken Korea, som anvendtes som land med markedsøkonomi, var samme varer.

C. DUMPING

1. Samarbejdsniveau

(12) Samarbejdsniveauet for producenter/eksportører i denne procedure var specielt lavt i Malaysia, Thailand, Taiwan, Japan og Kina, da mængden af varer, som eksporteredes til Fællesskabet af de samarbejdende producenter/eksportører, kun udgjorde en lille del af den samlede eksport fra de pågældende lande.

(13) De oplysninger, der blev indgivet af de samarbejdende producenter/eksportører blev efterprøvet, og der blev i de fleste tilfælde taget hensyn hertil. I nogle tilfælde fremgik det alligevel af kontrolbesøg på stedet, at en del af oplysningerne var unøjagtige, ubegrundede eller utilstrækkelige, og det var således nødvendigt at se bort fra dem. I disse situationer anvendte Kommissionen ikke oplysningerne, men brugte i stedet for de foreliggende kendsgerninger i henhold til artikel 18 i grundforordningen.

2. Lande med markedsøkonomi

a) Almindelig metode

a.1) Normal værdi

(14) Med hensyn til fastlæggelsen af den normale værdi for lande med markedsøkonomi, fastsatte Kommissionen først for hver producent/eksportør, om det samlede salg på hjemmemarkedet af telefaxapparater til privat brug var repræsentativt sammenlignet med selskabets samlede eksport til Fællesskabet. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen blev hjemmemarkedssalget anset for repræsentativt, når hvert producerende selskabs samlede salg på hjemmemarkedet udgjorde mindst 5 % af det pågældende selskabs samlede eksportsalg til Fællesskabet.

(15) Kommissionen fastsatte siden hvilke modeller af telefaxapparater til privat brug, som solgtes på hjemmemarkedet af selskaberne med repræsentativt hjemmemarkedssalg, der kunne anses for at være samme eller direkte sammenlignelige varer i forhold til de modeller, der solgtes til eksport til Fællesskabet.

(16) For hver af de modeller, der solgtes af producenter/eksportører på hjemmemarkederne, og som konstateredes at være sammenlignelige med modeller, der solgtes til eksport til Fællesskabet, fastlagde Kommissionen, om salget på hjemmemarkedet var tilstrækkeligt repræsentativt, jf. artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Salget på hjemmemarkedet af en bestemt model blev anset for at være tilstrækkeligt repræsentativt, når det samlede antal telefaxapparater til privat brug af den pågældende model, der solgtes på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, udgjorde 5 % eller mere af det samlede antal telefaxapparater til privat brug af den sammenlignelige model, der solgtes til eksport til Fællesskabet.

(17) Kommissionen undersøgte endelig, om salget på hjemmemarkedet af hver model kunne anses for at være foregået i normal handel, ved at fastsætte den pågældende models andel i rentabelt salg. I de tilfælde, hvor antallet af telefaxapparater, som solgtes til en nettosalgspris, der var lig med eller højere end de beregnede produktionsomkostninger (rentabelt salg), udgjorde 80 % eller mere af det samlede salg, blev den normale værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på hele salget på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, uanset om der var tale om rentabelt salg eller ej. I de tilfælde hvor det rentable salg af telefaxapparater til privat brug udgjorde under 80 %, men mere end 10 % af det samlede salg, blev den normale værdi baseret på den faktiske pris på hjemmemarkedet, beregnet som et vejet gennemsnit af rentabelt salg alene.

(18) I de tilfælde hvor det rentable salg af telefaxapparater til privat brug udgjorde mindre end 10 % af det samlede salg, blev det fastslået, at denne bestemte model ikke solgtes i tilstrækkelige mængder til, at hjemmemarkedsprisen kunne anvendes som et passende grundlag for den normale værdi.

(19) Når betingelserne i betragtning 14-17 var opfyldt, blev den normale værdi fastlagt for hver model på grundlag af de priser, der betaltes eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder på hjemmemarkedet i eksportlandet, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen.

(20) Når hjemmemarkedsprisen ikke kunne anvendes for en bestemt model, som solgtes af en producent, måtte den beregnede normale værdi anvendes i stedet for andre producenters/eksportørers hjemmemarkedspriser, på grund af antallet af forskellige modeller og forskellige faktorer, som der måtte tages hensyn til ved vurderingen af en bestemt model fremstillet af et bestemt selskab (f.eks. forskellige egenskaber eller funktioner). Var andre selskabers hjemmemarkedspriser blevet anvendt, ville det i dette tilfælde have betydet mange justeringer, og de fleste af disse måtte baseres på beregninger.

Derfor blev den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen beregnet ved sammenlægning af produktionsomkostningerne for de eksporterede modeller, om fornødent justeret, en rimelig procentsats for salgs- og administrationsomkostninger samt andre generalomkostninger (SA& G) og en rimelig margen for fortjeneste. Til dette formål undersøgte Kommissionen, om de påløbne SA& G og hver af de berørte producenters/eksportørers fortjeneste på hjemmemarkedet udgjorde pålidelige data. De faktiske SA& G på hjemmemarkedet blev anset for at være pålidelige, når det pågældende selskabs salg på hjemmemarkedet kunne anses for at være repræsentativt (se betragtning 16).

Den faktiske fortjenstmargen på hjemmemarkedet blev anvendt, når antallet af telefaxapparater til privat brug solgt til en nettosalgspris, der var højere end de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mere end 10 % af det pågældende selskabs samlede salg på hjemmemarkedet. Når dette kriterium ikke var opfyldt, blev det vejede gennemsnit af de andre selskabers fortjenstmargener anvendt for hvert af eksportlandene.

a.2) Eksportpris

(21) I alle tilfælde hvor telefaxapparater til privat brug blev eksporteret til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, dvs. på grundlag af den eksportpris, der faktisk betaltes eller skulle betales.

(22) I nogle tilfælde blev eksportprisen imidlertid anset for at være upålidelig, fordi salget foregik til en forretningsmæssigt forbundet part. I de tilfælde blev eksportprisen beregnet i henhold til artikel 2, stk. 9, i grundforordningen, dvs. på grundlag af den pris, til hvilken de importerede varer første gang videresolgtes til en uafhængig køber.

(23) I sådanne tilfælde blev der foretaget justeringer for alle omkostninger, der påløb mellem import og videresalg, samt fortjeneste, for at fastsætte en pålidelig eksportpris, frit Fællesskabets grænse.

(24) Fortjenstmargenen blev foreløbigt beregnet til 5 %, hvilket blev betragtet som en forsigtig vurdering for sektoren i henhold til de oplysninger, som uafhængige importører i Fællesskabet forelagde vedrørende fastsættelsen af deres egen fortjenstmargen.

a.3) Sammenligning

(25) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der foretaget behørig justering for forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.

(26) Der blev derfor i påkommende tilfælde, og når det var begrundet, foretaget justering for forskelle i importafgifter, transport-, forsikrings- og håndteringsomkostninger, emballeringsomkostninger, kreditomkostninger, rabatter og garantier, dvs. når der blev fremsat krav herom inden for den fastsatte frist, og når den pågældende part var i stand til at godtgøre, at de påståede forskelle påvirkede priserne og prisernes sammenlignelighed.

a.4) Dumpingmargen

a.4.1) Dumpingmargen for de undersøgte selskaber

(27) I henhold til artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type normalt sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris. Men hvor det konstateredes, at der var et eksportprismønster, som varierede betydeligt mellem de forskellige købere, regioner og tidsperioder, og at ovennævnte sammenligning ikke afspejlede hele omfanget af dumpingen, blev den vejede gennemsnitlige normale værdi sammenlignet med priserne i alle individuelle eksporttransaktioner til Fællesskabet.

a.4.2) Dumpingmargen for selskaber, som ikke var samarbejdsvillige

(28) For ikke-samarbejdsvillige selskaber blev der i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen fastlagt en dumpingmargen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. I betragtning af det almindelige lave niveau for samarbejde blev det besluttet at anvende følgende fremgangsmåde:

For hvert eksportland valgtes det selskab, der havde den højeste dumpingmargen, og det blev fastlagt, hvilken model det pågældende selskab fremstillede og solgte i betydelige mængder til den laveste dumpingpris. Dumpingmargenen blev fastlagt på grundlag af den vejede gennemsnitlige margen for denne model, udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse. Kommissionen anså det for at være den bedst egnede metode til at undgå at belønne manglende samarbejdsvilje.

b) Republikken Korea

(29) Fire selskaber besvarede spørgeskemaet for producenter/eksportører.

b.1) Normal værdi

(30) Efter samme metode som omhandlet i betragtning 19 blev den normale værdi for 19 modeller, der solgtes til eksport til Fællesskabet, fastlagt på grundlag af hjemmemarkedsprisen for sammenlignelige modeller i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen.

(31) For alle andre modeller, der solgtes til eksport til Fællesskabet, måtte den normale værdi beregnes som i betragtning 20.

(32) For et af de koreanske selskaber konstateredes det, at de indgivne oplysninger vedrørende produktionsomkostningerne for apparater solgt på hjemmemarkedet indeholdt alvorlige uoverensstemmelser. Det blev derfor besluttet delvis at anvende de foreliggende faktiske oplysninger til at vurdere selskabets normale værdi som omhandlet i betragtning 13. Til dette formål anvendtes de oplysninger, der var indsamlet og kontrolleret på stedet.

b.2) Eksportpris

(33) Hele salget af telefaxapparater fra to af selskaberne og en del af to andre selskabers salg på markedet i Fællesskabet fandt sted til uafhængige importører i Fællesskabet. Eksportprisen blev derfor fastsat på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales.

(34) Eksportprisen for de to selskabers salg til forbundne importører blev beregnet på grundlag af den pris, der betaltes eller skulle betales af den første uafhængige kunde for den pågældende vare, minus importafgifter, SA& G og en rimelig fortjeneste som omhandlet i betragtning 22, 23 og 24.

(35) Kommissionen konstaterede ved kontrolbesøget, at der ikke var indgivet fuldstændige oplysninger om et selskabs eksportsalg til Fællesskabet. Eksportøren solgte telefaxapparater til eksport til Fællesskabet via en tredjepart i Hongkong, men undlod at meddele dette. Da Kommissionen ikke var i stand til at fastlægge omfanget af transaktionerne, besluttede den at anvende artikel 18 i grundforordningen og vurdere disse transaktioner til 10 % af det samlede eksportsalg til Fællesskabet. Den højeste dumpingmargen, der konstateredes for en model solgt af dette selskab til ikke-forbundne kunder, blev tilskrevet dette salg.

b.3) Sammenligning

(36) Der blev i påkommende tilfælde, og hvor det var begrundet, foretaget justering for forskelle i transport-, forsikrings- og håndteringsomkostninger, emballeringsomkostninger, kreditomkostninger, rabatter og garantier.

(37) Alle selskaber krævede justering for importafgifter. Da selskaberne beregnede deres krav på et gennemsnitligt grundlag for alle varer, og da de ikke påviste forbindelsen mellem den erlagte told og den pågældende specifikke model, blev kravet om justering afvist.

(38) Tre selskaber krævede justering for handelsled, da prisernes sammenlignelighed var påvirket af købernes forskellige funktioner på hjemme- og eksportmarkedet. Ingen af dem var imidlertid i stand til at påvise nogen konsekvent forskel i prisfastsættelsespolitik med hensyn til de angiveligt forskellige salgskanaler. I løbet af undersøgelsen blev det konstateret, at der ikke blev skelnet mellem forskellige handelsled, når der fastsattes priser. Der blev derfor ikke indrømmet justering, da der ikke forelå beviser for forskelle i handelsled, som kunne berøre prisernes sammenlignelighed.

(39) Alle selskaber krævede justering for kreditomkostninger ved salg på hjemmemarkedet. Kravet blev fremsat på grundlag af en åben konto, et revolverende betalingssystem uden bevis for en aftale mellem leverandør og køber af varen på salgstidspunktet. Kravet blev afvist, da der i henhold til artikel 2, stk. 10, litra g), i grundforordningen kun kan indrømmes justering for det antal dage, der er aftalt på salgstidspunktet, da kun udgifterne til det antal dage kan betragtes som at være inkluderet i prisen.

b.4) Dumpingmargen

(40) Som foreskrevet i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev sammenligningen foretaget mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris for alle selskaber.

(41) Af den sammenligning, der er omhandlet i betragtning 27, fremgår det, at der finder dumping sted med hensyn til alle producenter, der samarbejdede fuldt ud med Kommissionen. De foreløbige dumpingmargener udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse er følgende:

>TABELPOSITION>

(42) For alle ikke-samarbejdsvillige selskaber måtte den foreløbige dumpingmargen vurderes på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger som omhandlet i betragtning 28. Udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse er denne dumpingmargen 33,8 %.

c) Japan

(43) I alt to selskaber med produktion i Japan besvarede spørgeskemaet og blev undersøgt.

c.1) Normal værdi

(44) Efter en vurdering af, om hjemmemarkedssalg, typernes sammenlignelighed og specifikke typer kunne anses for repræsentative, og om salget var foregået i normal handel som omhandlet under a.1), beregnede Kommissionen den normale værdi på grundlag af de faktiske priser på hjemmemarkedet, i alle tilfælde for det ene af selskaberne og i et tilfælde for det andet selskab, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen.

(45) I alle andre tilfælde var det nødvendigt at beregne den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen på grundlag af en beregnet værdi for de varer, der eksporteredes til Fællesskabet. Den beregnede normale værdi blev fastlagt som omhandlet i betragtning 20. SA& G og en fortjenstmargen for salg på hjemmemarkedet blev lagt til produktionsomkostningerne for de typer, som det pågældende selskab eksporterede. Den fortjenstmargen, der konstateredes for et af selskaberne, blev anvendt til at beregne den normale værdi for det andet, som ikke havde et tilstrækkeligt stort rentabelt salg.

c.2) Eksportpris

(46) Hele salget af telefaxapparater til privat brug fra japanske selskaber på markedet i Fællesskabet fandt sted til forbundne importører i Fællesskabet. Eksportprisen for selskaberne blev derfor beregnet i alle tilfælde.

c.3) Sammenligning

(47) Der blev i påkommende tilfælde, og hvor det var begrundet, foretaget justering for transport- og emballeringsomkostninger, afgifter, kreditomkostninger og provisioner.

(48) To japanske selskaber krævede justering for forskelle i fysiske egenskaber mellem telefaxapparater, der solgtes i Japan, og dem, der eksporteredes til Fællesskabet. Da kravet ikke blev dokumenteret på grundlag af forskelle i markedsværdi som foreskrevet i artikel 2, stk. 10, litra a), i grundforordningen, blev det foreløbigt besluttet at se bort for krav vedrørende fysiske forskelle på ovennævnte grundlag.

(49) De to selskaber krævede justering for forskelle i handelsled med det argument, at den genberegnede eksportpris ville forekomme i et andet handelsled end den normale værdi.

Kravet kunne ikke imødekommes, da de pågældende eksportører ikke var i stand til at påvise, at den beregnede eksportpris forekom i et andet handelsled end den normale værdi, og at denne forskel påvirkede prisernes sammenlignelighed som foreskrevet i artikel 2, stk. 10, litra d), i grundforordningen. Det må noteres, at disse selskaber ikke var i stand til at påvise nogen indflydelse på priserne som følge af denne situation.

(50) De to selskaber krævede også justering for andre faktorer såsom lønninger til sælgere og andre tilhørende omkostninger eller reklameudgifter, hvis deres krav vedrørende handelsled blev afvist. I henhold til artikel 2, stk. 10, litra k), i grundforordningen kan producenter/eksportører også kræve justering for forskelle i andre faktorer, som ikke er omhandlet under litra a)-j), hvis det påvises, at de påvirker prisernes sammenlignelighed. I det pågældende tilfælde fremlagde selskaberne imidlertid ikke bevis for, at disse faktorer påvirkede prisernes sammenlignelighed. Kravet blev derfor afvist.

c.4) Dumpingmargen

(51) Af sammenligningen i betragtning 27 fremgår det, at der finder dumping sted i forbindelse med de to selskaber. Som foreskrevet i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen, blev sammenligningen foretaget på grundlag af den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris for begge selskaber.

(52) De foreløbige dumpingmargener, udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse, er følgende:

>TABELPOSITION>

(53) For ikke-samarbejdsvillige selskaber måtte den foreløbige dumpingmargen vurderes på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger (se betragtning 28). Udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabet er dumpingmargenen 121,6 %.

d) Taiwan

(54) Fem taiwanske selskaber besvarede spørgeskemaet for producenter/eksportører. Tre selskaber blev undersøgt.

(55) Et selskab eksporterede angiveligt kun fem enheder (stikprøver); det blev derfor fastslået, at selskabet ikke var involveret i eksporten af den pågældende vare i undersøgelsesperioden. Selskabet blev underrettet om, at det var udelukket fra proceduren, og da det ikke fremsatte kommentarer hertil, blev det ikke undersøgt.

d.1) Manglende samarbejdsvilje

(56) To taiwanske selskaber blev anset for ikke at være samarbejdsvillige.

Det ene selskab indgav en meget ufuldstændig besvarelse af spørgeskemaet, som gjorde det umuligt at foretage en dumpingberegning. Det reagerede ikke på et brev om de manglende oplysninger, og der blev således ikke foretaget kontrolbesøg hos dette selskab.

Det andet selskab indsendte en besvarelse af spørgeskemaet, som trods en række mangler tilsyneladende indeholdt tilstrækkelige oplysninger til at give mulighed for en foreløbig beregning og til at berettige et kontrolbesøg. Ved kontrolbesøget blev det imidlertid klart, at det ikke var muligt at efterprøve de betydelige ændringer, der viste sig under besøget, og at dette gjorde det unødigt vanskeligt at nå frem til et rimeligt nøjagtigt resultat. Endvidere blev en del af de manglende oplysninger i besvarelsen aldrig indgivet, trods flere anmodninger.

Begge selskaber blev underrettet om, at de foreliggende faktiske oplysninger ville blive anvendt i overensstemmelse med artikel 18, stk. 4, i grundforordningen.

(57) I begyndelsen af kontrolbesøget indgav alle taiwanske producenter/eksportører, som blev undersøgt, betydelige ændringer til deres besvarelser af spørgeskemaet og så således bort fra de frister, Kommissionen havde fastsat i spørgeskemaet, brevene om manglende oplysninger og brevene om forundersøgelse.

Denne slags handlinger hindrer Kommissionen i at foretage en behørig undersøgelse og er endnu en belastning med hensyn til muligheden for at få afsluttet kontrollen inden for de bindende frister. Hvis Kommissionen accepterer en sådan adfærd, vil det give de pågældende selskaber uretmæssige fordele i forhold til andre selskaber, som overholder de fastsatte frister.

Det blev derfor besluttet at se bort fra alle betydelige ændringer i besvarelserne, som producenterne måtte have haft kendskab til, da de indgav den oprindelige besvarelse, og som først blev fremført under kontrolbesøget, og i stedet anvende artikel 18 i grundforordningen på de relevante afsnit.

d.2) Normal værdi

(58) Efter en vurdering af, om hjemmemarkedssalg, typernes sammenlignelighed og de specifikke typer kunne anses for at være repræsentative, og efter en undersøgelse af, om salget var foregået i normal handel som omhandlet under a.1), konkluderede Kommissionen, at for to selskabers vedkommende burde den normale værdi for ni modeller baseres på den faktiske hjemmemarkedspris i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen.

(59) For alle andre modeller, som de to selskaber solgte til eksport til Fællesskabet, måtte den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen, beregnes på grundlag af en beregnet værdi for de varer, der eksporteredes til Fællesskabet. Den beregnede normale værdi pr. type blev fastlagt som omhandlet i betragtning 20.

d.3) Eksportpris

(60) Hele eksportsalget til Fællesskabet af telefaxapparater til privat brug fra de to samarbejdsvillige selskaber foregik direkte til uafhængige kunder. Eksportprisen blev derfor fastlagt på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.

d.4) Sammenligning

(61) Der blev i påkommende tilfælde, og hvor det var begrundet, foretaget justering for forskelle i importafgifter, transport- og forsikringsomkostninger, emballeringsomkostninger, kreditomkostninger og provisioner.

(62) En af eksportørerne anmodede om specifikke justeringer i form af fradrag for lønninger til sælgere, reklameudgifter og leje i forbindelse med fastlæggelsen af den normale værdi. Selskabet var imidlertid ikke i stand til at påvise nogen påvirkning af prisernes sammenlignelighed som foreskrevet i artikel 2, stk. 10, litra k), i grundforordningen.

Selv om selskabet erkendte, at det ikke var i stand til at påvise nogen prisforskelle erklærede det alligevel, at kravet var baseret på forskelle i funktioner på hjemme- og eksportmarkedet, som afspejlede sig i forskellige SA& G for hvert af disse markeder. Selskabet påviste imidlertid ikke, at der var sådanne forskelle i funktioner og heller ikke, at de påvirkede prisernes sammenlignelighed. Kravet blev derfor afvist.

d.5) Dumpingmargen

(63) Af sammenligningen af den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris som omhandlet i betragtning 27 fremgår det, at der finder dumping sted med hensyn til de to selskaber. De foreløbige dumpingmargener udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse er følgende:

>TABELPOSITION>

(64) For alle andre selskaber måtte den foreløbige dumpingmargen vurderes på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger (se betragtning 28). Udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse er dumpingmargenen 60,8 %.

e) Singapore

(65) To selskaber (en producent og en forhandler), som hørte til samme økonomiske enhed, besvarede spørgeskemaet og blev undersøgt.

e.1) Normal værdi

(66) Resultaterne af kontrolbesøget viste, at eksportøren fra Singapore delvis manglede samarbejdsvilje da selskabet undlod at rapportere et stort antal transaktioner på hjemmemarkedet. I overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen blev det hjemmemarkedssalg, som ikke var angivet i besvarelsen af spørgeskemaet, inddraget med henblik på en vurdering af den normale værdi på niveauet for de højeste priser for sammenlignelige modeller, som var angivet.

e.2) Eksportpris

(67) Selskabet eksporterede både direkte til uafhængige importører i Fællesskabet og til forbundne importører. I første tilfælde blev eksportprisen fastlagt i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen på grundlag af den pris, der faktisk betaltes eller skulle betales for den pågældende vare ved salg til eksport til Fællesskabet.

(68) Eksportprisen for salg via en forbundet importør blev beregnet ved fradrag fra videresalgsprisen til den første uafhængige kunde af alle omkostninger, der påløb mellem import og videresalg og en rimelig fortjenstmargen, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.

e.3) Sammenligning

(69) Der blev i påkommende tilfælde, og hvor det var begrundet, foretaget justering for forskelle i transportomkostninger, provisioner, emballeringsomkostninger, håndteringsomkostninger og kreditomkostninger.

(70) Producenten/eksportøren anmodede om justering for rabatter, da en række telefaxapparater angiveligt var afgiftsfrie for en kunde på hjemmemarkedet efter mundtlig aftale som kompensation for en nedsættelse af markedspriserne på visse telefaxapparater, som denne kunde angiveligt havde på lager. Visse prisreduktioner skulle også være blevet indrømmet af samme grund. Selskabet påviste ikke, at disse apparater var blevet solgt i undersøgelsesperioden, eller at denne form for hjælp var godtaget af begge parter på salgstidspunktet. Kravet blev derfor afvist.

(71) Selskabet krævede justering for forskelle i handelsled med det argument, at den genberegnede eksportpris ville forekomme i et andet handelsled end den normale værdi.

Kravet kunne ikke godtages, da den pågældende eksportør ikke påviste, at den beregnede eksportpris forekom i et andet handelsled end handelsleddet for den normale værdi, og at denne prisforskel påvirkede prisernes sammenlignelighed som foreskrevet i artikel 2, stk. 10, litra d), i grundforordningen.

(72) Eksportøren anmodede alternativt om, at hvis der ikke blev indrømmet justering for handelsled, skulle andre justeringer såsom for lønninger til sælgere, reklameudgifter osv. fratrækkes ved fastsættelsen af den normale værdi.

I henhold til artikel 2, stk. 10, litra k), i grundforordningen kan producenter/eksportører også anmode om justering for forskelle i andre faktorer, som ikke er omhandlet under litra a) - j), hvis det påvises, at de påvirker prisernes sammenlignelighed. I det foreliggende tilfælde forelagde selskaberne imidlertid ikke beviser for, at disse faktorer påvirkede prisernes sammenlignelighed. Kravet blev derfor afvist.

(73) Producenten/eksportøren betalte provisioner til forbundne selskaber i Japan, angiveligt som kompensation for disse selskabers deltagelse i markedsføringen af den pågældende vare. Der blev krævet justering for det samlede beløb til disse provisioner.

Det blev under kontrolbesøget på stedet konstateret, at provisionerne til Japan i forbindelse med salget på hjemmemarkedet blot var interne kontantoverførsler, da det ikke var muligt at fastslå de japanske forbundne selskabers deltagelse i salget på hjemmemarkedet. Det blev derfor besluttet at se bort fra dette krav.

e.4) Dumpingmargen

(74) Det fremgår af sammenligningen af den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris, at der finder dumping sted i forbindelse med det undersøgte selskab. Den foreløbige dumpingmargen udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse er følgende:

>TABELPOSITION>

(75) For ikke-samarbejdsvillige selskaber måtte den foreløbige dumpingmargen vurderes på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger (se betragtning 28). Udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse er margenen 64,3 %.

f) Thailand

(76) Kun et thailandsk selskab samarbejdede i forbindelse med Kommissionens undersøgelse. Dette selskab er forretningsmæssigt forbundet med en af de samarbejdende taiwanske producenter/eksportører.

f.1) Normal værdi

(77) Den eneste samarbejdende producent solgte ikke den pågældende vare på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden. Derfor blev den normale værdi for denne producent beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.

Da der ikke forelå oplysninger for hjemmemarkedet om enten andre producenters salg af samme vare eller salg i samme forretningssektor, besluttede Kommissionen at SA& G og fortjeneste til brug ved beregningen af den normale værdi skulle fastlægges på »et rimeligt grundlag«, jf. artikel 2, stk. 6, litra c), i grundforordningen. Til dette formål blev det i mangel af andre pålidelige oplysninger om det thailandske marked anset for rimeligt at anvende de gennemsnitlige SA& G på hjemmemarkedet og fortjeneste på rentabelt salg i Taiwan. Det forekom at være passende at anvende taiwanske SA& G og fortjeneste, da den thailandske producent delvis ejes af et af de største taiwanske selskaber, og Taiwan er et stort marked, hvor de pågældende økonomiske aktører handler i et konkurrencedygtigt miljø.

f.2) Eksportpris

(78) Hele det thailandske selskabs salg af telefaxapparater til privat brug på markedet i Fællesskabet foregik via den forbundne producent/eksportør i Taiwan, som så genudførte varerne. Eksportprisen fastsattes på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales af uafhængige kunder i Fællesskabet til det taiwanske selskab, da denne pris blev anset for at være pålidelig, fordi den ikke var påvirket af interne koncernforbindelser.

f.3) Sammenligning

(79) Der blev i påkommende tilfælde, og hvor det var begrundet, foretaget justering for forskelle i transportomkostninger, emballeringsomkostninger, afgifter, kreditomkostninger og provisioner.

(80) Som beskrevet ovenfor foregik hele den thailandske producents eksport via det forbundne selskab i Taiwan. Det blev fastslået, at den thailandske producents priser ikke var pålidelige på grund af forbindelsen mellem de to selskaber. For at fastsætte en pålidelig eksportpris til Fællesskabet fra Thailand, blev den pris, der anvendtes fra Taiwan til Fællesskabet, justeret til ab Thailand-niveau. Da det forbundne taiwanske selskabs funktioner kan betragtes som de samme som for en forhandler, der arbejder på provisionsbasis, blev en tilpasning på 5 % fratrukket prisen til den første uafhængige kunde i Fællesskabet. Dette tal blev anset for at være rimeligt i betragtning af, hvor meget det forbundne selskab var involveret i den thailandske producents salgsaktiviteter.

f.4) Dumpingmargen

(81) Af sammenligningen af den vejede normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris fremgår det, at der finder dumping sted med hensyn til det samarbejdende selskab. Den foreløbige dumpingmargen udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse er følgende:

>TABELPOSITION>

(82) For ikke-samarbejdsvillige selskaber måtte den foreløbige dumpingmargen vurderes på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. Udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse er margenen 22,0 %.

g) Malaysia

g.1) Manglende samarbejdsvilje

(83) Ingen af de malaysiske producenter/eksportører samarbejdede i forbindelse med denne procedure. I mangel af oplysninger fra selskaberne blev dumpingmargenen for al eksport fra Malaysia vurderet på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til artikel 18, stk. 1, i grundforordningen.

g.2) Dumpingmargen

(84) Den foreløbige dumpingmargen måtte vurderes på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. Da der ikke forelå oplysninger fra malaysiske producenter/eksportører, som gav mulighed for at vurdere det anvendte dumpingniveau, besluttedes det at anvende den højeste konstaterede dumpingmargen for samarbejdende selskaber, dvs. den konstaterede margen for en af de japanske eksportører, for at ikke at belønne manglende samarbejdsvilje. Udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse er margenen 109,4 %.

3. Lande uden markedsøkonomi

a) Folkerepublikken Kina

(85) Fem selskaber, som producerer telefaxapparater til privat brug med kinesisk oprindelse, samarbejdede i forbindelse med denne procedure. Fire af disse selskaber solgte deres varer til Fællesskabet via Hongkong og fik derfor aflagt kontrolbesøg.

(86) Medmindre andet er angivet i det følgende, anvendtes samme metode til at vurdere dumpingmargenen for Kina som i betragtning 14-28 for lande med markedsøkonomi.

a.1) Valg af et tilsvarende land med markedsøkonomi

(87) Da Kina ikke er et land med markedsøkonomi, var det nødvendigt at sammenligne de kinesiske eksportørers eksportpriser med en normal værdi fastsat for et tredjeland med markedsøkonomi. Korea blev foreslået af klageren og af Kommissionen i meddelelsen om indledning af en procedure.

For at få et nøjagtigt billede af konkurrencedygtigheden på hvert enkelt hjemmemarked blev det besluttet at anmode de nationale myndigheder fra de involverede eksportlande med markedsøkonomi om oplysninger om importen af telefaxapparater til disse lande. Endvidere blev der foretaget en undersøgelse for at fastslå muligheden for at anvende normale værdier fra USA. Ingen af selskaberne i USA ønskede at samarbejde. Der blev også taget hensyn til bemærkninger fra parter, som gjorde indsigelse mod det oprindelige forslag, men de var enten i modstrid med Kommissionens resultater eller blev anset for at være uanvendelige som støtte for et gyldigt alternativ.

Kommissionen fastslog endelig, at Korea var et egnet tredjeland med markedsøkonomi med henblik på at fastlægge den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, i grundforordningen, i betragtning af markedets størrelse og udvikling og den eksisterende konkurrence mellem de forskellige selskaber inden for branchen. Salget af den pågældende vare på det koreanske hjemmemarked var repræsentativt sammenlignet med den kinesiske eksport til Fællesskabet. Desuden giver mindst fire producenters tilstedeværelse på hjemmemarkedet sikkerhed for en rimelig konkurrence. Det bør endelig bemærkes at der importeres en ikke ubetydelig mængde telefaxapparater til Korea.

a.2) Individuel behandling

(88) Alle de fem samarbejdende selskaber anmodede om individuel behandling.

(89) I overensstemmelse med artikel 9, stk. 5, i grundforordningen er det Kommissionens politik at beregne en landsdækkende told for lande uden markedsøkonomi undtagen i de tilfælde, hvor selskaberne kan påvise en grad af retlig og faktisk uafhængighed svarende til, hvad der er gældende i et land med markedsøkonomi, og som berettiger til at undlade at fastsætte en enkelt told for hele landet. I den forbindelse fik eksportørerne stillet detaljerede spørgsmål angående ejerforhold, forvaltning, kontrol samt fastlæggelse af handels- og forretningspolitik.

(90) Som resultat heraf blev det besluttet at beregne individuelle dumpingmargener for to Hongkong-baserede eksportører, der var forbundet med japanske producenter/eksportører, og som solgte telefaxapparater til privat brug af kinesisk oprindelse fremstillet af underleverandører i Kina. Det viste sig, at det japanske hovedkontor fastsatte eksportpriser til Fællesskabet og markedsføringspolitik uden nogen indgriben fra den kinesiske stats side.

(91) De resterende tre samarbejdende selskaber, som alle er etablerede i Kina, undlod at påvise utvetydigt, at de ikke var underlagt nogen form for retlig eller faktisk kontrol fra de statslige myndigheders side, hvilket er typisk for et land uden markedsøkonomi, og de vil derfor blive tilskrevet den landsdækkende margen, der er beregnet for Kina.

a.3) Normal værdi

(92) Den normale værdi for de kinesiske eksportører blev beregnet på grundlag af de normale værdier, der fastlagdes for de samarbejdende koreanske selskaber (se betragtning 30 og 31). I den forbindelse anvendtes de koreanske modeller, der solgtes på hjemmemarkedet, og som det konstateredes havde samme egenskaber som de kinesiske modeller, der eksporteredes til Fællesskabet.

a.4) Eksportpris

(93) De procedurer og metoder, som Kommissionen fulgte for at vurdere eksportprisen for varer med oprindelse i Kina, var de samme som i betragtning 21-24 for lande med markedsøkonomi.

(94) For transaktioner via forbundne importører blev eksportpriserne beregnet på grundlag af den pris, der betaltes eller skulle betales til den første uafhængige kunde for den pågældende vare minus SA& G og et rimeligt beløb for fortjeneste som omhandlet i betragtning 23. I mangel af repræsentative oplysninger fra uafhængige importører i Fællesskabet blev fortjenstmargenen foreløbigt fastsat til 5 %.

a.5) Sammenligning

(95) Eksportprisen blev i påkommende tilfælde justeret for at tage hensyn til kredit-, transport- og emballeringsomkostninger og provisioner.

(96) Ved beregningen af den normale værdi blev alle justeringer, der blev indrømmet de koreanske eksportører (se betragtning 36) også fratrukket i Kinas tilfælde.

(97) Hele eksporten af varer fremstillet i Kina solgtes til Fællesskabet via forbundne selskaber i Hongkong, Japan eller Korea. For at fastsætte en pålidelig eksportpris til Fællesskabet fra Kina, blev de forbundne selskabers pris justeret til ab Kina-niveau. Da de forbundne selskabers aktiviteter omfatter samme funktioner som en forhandlers, blev der foretaget justering på grundlag af både de faktiske påløbne omkostninger og rimelige beregninger for at tage hensyn til, at varerne solgtes via disse tredjelande.

(98) Et selskab, som kun sælger på OEM (Original Equipment Manufacturers)-basis til Fællesskabet, anmodede om justering for handelsled. Undersøgelsen i Korea viste imidlertid, at der ikke var nogen konsekvente eller tydelige forskelle i priser på det koreanske marked mellem OEM-salg og eget salg. Kravet blev derfor afvist.

a.6) Dumpingmargen

(99) Den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver model som fastsat for Korea blev sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris, begge behørigt justeret.

(100) Af sammenligningen fremgår det, at der finder dumping sted.

(101) For anden eksport fra Kina blev dumpingmargenen fastlagt på grundlag af de dumpingmargener, der konstateredes for de tre andre samarbejdende eksportører, samt foreliggende oplysninger fra Eurostat om eksporten fra ikke-samarbejdsvillige parter.

(102) Udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse er den foreløbige dumpingmargen for Kina 58,1 %.

(103) Udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse er de foreløbige dumpingmargener følgende for de selskaber, som foreløbig fik tildelt individuel behandling:

>TABELPOSITION>

D. ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET

(104) Klageren tegner sig for over 25 % af den samlede produktion af samme vare fremstillet af erhvervsgrenen i Fællesskabet. Sagem, den anden store producent i Fællesskabet, opponerede ikke imod klagen. For så vidt angår selskaber med tilknytning til japanske eksportører, blev der taget hensyn til deres situation ved vurderingen af både årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser, fordi de er producenter i Fællesskabet, men de blev ikke medtaget i definitionen af begrebet »erhvervsgren i Fællesskabet«, da de ifølge institutionernes faste praksis anses for at være beskyttet mod de skadelige virkninger af dumpingimporten på grund af deres forbindelser til de pågældende producenter/eksportører. Klageren anses derfor for at udgøre erhvervsgrenen i Fællesskabet som defineret i artikel 4, stk. 1, i grundforordningen, da klageren opfylder kravene til repræsentativitet som defineret i artikel 5, stk. 4, i samme forordning.

E. SKADE

1. Indledende bemærkninger

(105) Med henblik på at fastlægge omfanget af den skade, der forvoldtes erhvervsgrenen i Fællesskabet, baseres alle elementer, der indgår i vurderingen, på både statistiske oplysninger og oplysninger, der er indgivet af berørte parter, og som blev efterprøvet i løbet af proceduren.

2. Forbruget i Fællesskabet

(106) På grund af en høj grad af manglende samarbejdsvilje fra flere berørte eksportlande, fra virksomheder i Fællesskabet, som har tilknytning til de berørte eksportlande, og fra den anden producent i Fællesskabet (Sagem - som ikke deltog i klagen), måtte forbruget i Fællesskabet fastsættes på grundlag af efterprøvede oplysninger indgivet af EF-erhvervsgrenen og delvis på grundlag af de bedste foreliggende oplysninger. Ud fra disse data blev tallene for forbruget i Fællesskabet opnået ved at lægge hvert eksportlands importmængde til salgsmængden for både klageren og den anden producent i Fællesskabet, Sagem, samt de andre fællesskabsproducenter med tilknytning til japanske eksportører. Følgende tendens kunne konstateres mellem 1993 og undersøgelsesperioden: forbruget i Fællesskabet af den pågældende vare steg fra 1 173 416 enheder i 1993 til 2 583 587 enheder ved udløbet af undersøgelsesperioden, dvs. 120 %.

3. Faktorer og betragtninger vedrørende dumpingimport

a) Kumulation

(107) I overensstemmelse med EF-institutionernes faste praksis undersøgte Kommissionen, om virkningerne af importen af telefaxapparater til privat forbrug fra Kina, Japan, Korea, Malaysia, Singapore, Taiwan og Thailand for erhvervsgrenen i Fællesskabet burde vurderes kumulativt på grundlag af kriterierne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen.

(108) Det konstateredes, at de fastlagte dumpingmargener ikke kan anses for ubetydelige, at importmængderne er betydelige, og at de pågældende eksportlandes laveste markedsandel var over 2 % og derfor ikke ubetydelig. Endvidere konstateredes det, at telefaxapparater til privat brug, som importeredes fra Kina, Japan, Korea, Malaysia, Singapore, Taiwan og Thailand, i almindelighed er samme vare i alle henseender og blev markedsført i Fællesskabet inden for samme periode med anvendelse af tilsvarende pris- og markedsadfærd. De pågældende importvarer konkurrerede med hinanden og med samme vare fremstillet af EF-erhvervsgrenen. Under disse omstændigheder og i overensstemmelse med EF-institutionernes almindelige praksis blev det anset for passende at vurdere importen fra de pågældende lande kumulativt.

b) Tendensen i importen fra de pågældende eksportlande

b.1) Metode

(109) Det må understreges at EF-erhvervsgrenen først trådte ind på markedet i 1991. Derfor opbyggede den sin produktionskapacitet i 1993, nåede op på fuld kapacitet i 1994 og øgede produktionskapacitet, salgsmængde og markedsandele fra 1993 til 1994 på bekostning af eksportørerne fra de pågældende lande. Men i perioden 1994 til 1996 mistede erhvervsgrenen betydelige salgsmængder og markedsandele, samtidig med at de pågældende eksportlande udviste betydelige stigninger i alle henseender.

(110) For at undersøge skade og årsagssammenhæng vedrørende skade er det derfor nødvendigt at skelne mellem to forskellige perioder: fra 1993 til 1994 og fra 1994 til undersøgelsesperioden.

b.2) Mængde, markedsandele og gennemsnitspriser

(111) Fra 1993 til 1994 øgede de pågældende eksportlande den mængde, de eksporterede til Fællesskabet, med 27,8 % (fra 765 836 enheder til 978 604 enheder), selv om deres markedsandel formindskedes med 12,4 procentpoint (fra 65,3 % til 52,9 %). Til sammenligning steg forbruget i Fællesskabet med 57,7 %.

(112) Mellem 1994 og undersøgelsesperioden steg importmængden fra de pågældende eksportlande med 72,7 % (fra 978 604 enheder til 1 690 241 enheder), samtidig med at deres markedsandele steg 12,5 procentpoint (fra 52,9 % til 65,4 %). Til sammenligning steg forbruget i Fællesskabet i denne periode med 39,6 %.

(113) Af den globale tendens for perioden 1993 til udløbet af undersøgelsesperioden fremgår det, at importmængden fra de pågældende eksportlande steg med 120 %.

(114) Tendensen i de samarbejdende eksportørers importpriser viser, at de gennemsnitlige importpriser faldt med 11 % fra 1993 til 1994, med yderligere 20,5 % (1994 til 1995) og 7,1 % (fra 1995 til undersøgelsesperioden). Det globale prisfald var fra 1993 til undersøgelsesperioden på 34,3 % og fra 1994 til undersøgelsesperioden på 26,2 %.

Disse tal viser, at eksportørerne genvandt, endog i større omfang, de importmængder og markedsandele, som de oprindeligt mistede ved EF-erhvervsgrenens indtræden på markedet.

b.3) Prisunderbud

(115) Kommissionen undersøgte, om eksporten til Fællesskabet af den pågældende vare fra alle berørte eksportlande foregik til priser, som var lavere end EF-erhvervsgrenens priser i undersøgelsesperioden.

(116) Med henblik på en retfærdig og mulig sammenligning mellem importpriser og EF-erhvervsgrenens salgspriser var det nødvendigt at fastlægge kriterier for at skelne mellem alle de forskellige modeller af den pågældende vare, således at de kunne samles i forskellige grupper.

Der blev fastslået, at tre træk var de bedst egnede til at skelne mellem modellerne: afskæringskniven, telefonsvareren og telefonen. På dette grundlag blev der opstillet otte forskellige kategorier modeller af telefaxapparater til privat brug. Sammenligningen blev kun foretaget mellem varer med samme egenskaber.

(117) Kommissionen foretog en sammenligning for hver enkelt model, i samme handelsled, af EF-erhvervsgrenens priser ved salg til de første uafhængige kunder, justeret til priser ab lager og såvel salgspriserne for de eksporterede modeller (cif Fællesskabets grænse, fortoldet) som salgspriserne for forbundne importører i Fællesskabet (også justeret til priser ab lager). Det fremgik af undersøgelsen, at priserne for telefaxapparater til privat brug med oprindelse i Kina, Japan, Korea, Malaysia, Singapore, Taiwan og Thailand lå langt under EF-erhvervsgrenens priser i undersøgelsesperioden. Der var tale om et betydeligt prisunderbud. De vejede gennemsnitlige underbudsmargener pr. eksportør varierede fra 5,1 % til 21 %.

4. EF-erhvervsgrenens situation

(118) På grund af investeringer i 1993 øgede EF-erhvervsgrenen sit salg mellem 1993 og 1994 med 140 % og markedsandelen med ca. 9 procentpoint. Til sammenligning steg forbruget i Fællesskabet (i enheder) med 57,7 % i samme periode.

(119) På den anden side formindskedes EF-erhvervsgrenens salgsmængde med 14,7 % fra 1994 til undersøgelsesperioden, og dens markedsandel faldt med 9 procentpoint, medens forbruget i Fællesskabet i samme periode steg med 39,6 %.

(120) Den producerede mængde (i enheder), som steg med 158 % fra 1993 til 1994, formindskedes følgelig med 16,6 % fra 1994 til undersøgelsesperioden.

(121) Kapacitetsudnyttelsen faldt med 33,1 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden.

(122) EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser fra 1993 til 1994 faldt med 16,9 % efterfulgt af en stigning på 1,5 % fra 1994 til 1995 og et yderligere fald på 18,7 % fra 1995 til undersøgelsesperioden. Det globale prisfald fra 1993 til undersøgelsesperioden var på 31,5 % og prisfaldet fra 1994 til undersøgelsesperioden på 17,5 %.

(123) Erhvervsgrenens nettotab steg 212,8 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden.

(124) Beskæftigelsen var forholdsvis stabil fra 1993 til 1995, men faldt så med 21,7 % fra 1995 til 1996.

(125) Den negative tendens i EF-industriens salgsmængde og markedsandele i perioden 1994-1996 afspejler således den positive tendens i eksporten fra de pågældende lande i samme periode.

5. Konklusion

(126) På baggrund af ovenstående konkluderedes det, at EF-erhvervsgrenen led væsentlig skade fra 1994 til undersøgelsesperioden. Skaden viste sig i form af tab af salg og markedsandele, faldende kapacitetsudnyttelse, vedvarende og stigende tab og nedgang i beskæftigelsen. Under disse omstændigheder konkluderes det på grundlag af de negative tendenser i ovennævnte økonomiske indikatorer, at EF-erhvervsgrenen led væsentlig skade, jf. artikel 3 i grundforordningen.

F. ÅRSAGEN TIL SKADEN

(127) Kommissionen undersøgte, i hvor stor udstrækning den væsentlige skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen, var forårsaget af dumpingimporten fra de pågældende lande, og om andre faktorer kan have forårsaget eller bidraget til denne skade.

1. Følgevirkningerne af dumpingimporten

(128) Stigningen i dumpingimportens omfang og markedsandel til priser under EF-erhvervsgrenens priser faldt sammen med den skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen, særlig i form af betydelige tab af salgsmængder og markedsandele. Det blev fastslået, at eksportlandene gennem dumpingimporten havde genvundet de salgsmængder og markedsandele, som EF-erhvervsgrenen oprindeligt havde opnået som følge af investeringerne i 1993. Desuden fremgik det af undersøgelsen, at dumpingimportens stigende omfang og den nedadgående tendens i priserne medførte et alvorligt pristryk for EF-erhvervsgrenen, som til gengæld måtte nedsætte sine priser for at være i stand til at forblive på markedet. Men på trods af denne nedsættelse anvendte de pågældende eksportører fortsat lavere priser end EF-erhvervsgrenen i undersøgelsesperioden.

(129) De pågældende eksportørers skadelige adfærd med hensyn til priser var særligt ødelæggende for EF-erhvervsgrenen på grund af gennemsigtigheden på forbrugermarkedet, som har øjeblikkelige følgevirkninger for importører og forhandlere.

2. Virkningerne af andre faktorer

(130) Kommissionen undersøgte, om andre faktorer end dumpingimporten havde forårsaget eller bidraget til skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen.

a) Anden import

(131) Der blev taget særligt hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt konkurrence fra andre tredjelande kunne have bidraget til den skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen. I den forbindelse blev der ikke opnået resultater, som viste, at der i undersøgelsesperioden var tale om nogen eksport af betydning fra andre lande end dem, der er omfattet af klagen.

b) Andre faktorer

(132) EF-erhvervsgrenen led i årene 1994-1995 finansielle tab som følge af særlige vanskeligheder med et »skræddersyet« produkt, som solgtes til en bestemt kunde. Disse tab blev ikke anvendt i undersøgelsen af klagerens rentabilitet, da de ikke kan tilskrives dumpingimporten.

(133) Der blev også taget hensyn til spørgsmålet om, i hvilket omfang situationen for EF-erhvervsgrenen, og ganske særlig erhvervsgrenens omkostningsstruktur, var påvirket af, at den var kommet forholdsvis sent ind på markedet, dvs. først i 1991, hvor andre konkurrenter allerede havde etableret sig på markedet for den pågældende vare. Der blev i forbindelse med undersøgelsen ikke fundet tegn på, at den sene indtræden på markedet i almindelighed skulle have haft negative følger for EF-erhvervsgrenens økonomiske resultater i perioden 1993 til 1996, som måtte anses for at være væsentlige. Der var heller ikke tegn på, at startomkostningerne til opbygningen af produktionskapacitet i 1992-1993 skulle have overskredet de omkostninger, som almindeligvis påløber. EF-erhvervsgrenen kunne efter sin indtræden på markedet i 1991 med rimelighed forvente at opnå tilfredsstillende finansielle resultater i de følgende år, forudsat at der var tale om loyale markedsvilkår. Dette gælder med hensyn til erhvervsgrenens solide industrielle og teknologiske grundlag, det omfattende distributionsnet og den stordriftsbesparelse, der kunne opnås som følge af øget produktionskapacitet. Disse forventninger var også rimelige på baggrund af den forventede vækst på markedet. Men i modsætning til disse forventninger blev EF-erhvervsgrenen udsat for et faldende salg, tab af markedsandele, faldende beskæftigelse og nedgang i fortjenesten. Det konkluderedes derfor, at den sene indtræden på markedet ikke har forårsaget EF-erhvervsgrenen væsentlig skade.

(134) Den næststørste producent af den pågældende vare i Fællesskabet, Sagem (Frankrig), samarbejdede ikke i forbindelse med denne procedure. Af de foreliggende oplysninger om denne producent fremgik det imidlertid, at dennes markedsandele øgedes fra 1993 til 1994, men formindskedes betydeligt fra 1994 til undersøgelsesperioden, og dét på producentens vigtigste marked, hvor selskabet normalt anvendte de højeste priser inden for en gruppe af sammenlignelige modeller. Det må derfor ud fra de foreliggende oplysninger anses for usandsynligt, at denne konkurrent inden for Fællesskabet skulle have forvoldt nogen væsentlig skade.

3. Konklusion

(135) Under disse omstændigheder konkluderede Kommissionen, at med henblik på den foreløbige afgørelse måtte de store mængder af dumpingimport med oprindelse i Kina, Japan, Korea, Malaysia, Singapore, Taiwan og Thailand, særskilt betragtet, anses for at have påført EF-erhvervsgrenen væsentlig skade efter artikel 3 i grundforordningen.

G. FÆLLESSKABETS INTERESSER

1. Principper

(136) I henhold til artikel 21, stk. 1, i grundforordningen undersøgte Kommissionen på grundlag af alle fremlagte oplysninger de relevante aspekter for en vurdering af Fællesskabets interesser. Ved en sådan vurdering må der tages særligt hensyn til, at formålet med antidumpingforanstaltninger er at afhjælpe de handelsfordrejende virkninger af skadelig dumping og genskabe en situation med effektiv konkurrence. I undersøgelsesperioden eksporterede EF-erhvervsgrenen ikke telefaxapparater til privat brug til de eksportlande, der er berørt af denne procedure, hvilket kunne føre til den antagelse, at det er vanskeligt at få adgang til markederne i disse lande. Nødvendigheden af at afhjælpe de skadelige virkninger af dumpingimporten opvejes af kravet om en vurdering af, om det klart ville være i modstrid med Fællesskabets interesser at vedtage foranstaltninger i de tilfælde, hvor der er konstateret dumping, skade og årsagssammenhæng.

2. EF-erhvervsgren

(137) Med hensyn til de mulige virkninger af antidumpingtold for EF-erhvervsgrenen blev det fastslået, at erhvervsgrenen er levedygtig strukturelt set. Afhjælpes den skade, der påføres EF-erhvervsgrenen, vil den kunne gøre sine aktiviteter rentable og opretholde beskæftigelsen. Ifølge erhvervsgrenens strategi vil dette især kunne opnås ved at øge salget og således produktionskapaciteten, hvilket til gengæld straks vil give betydeligt lavere produktionsomkostninger (pr. enhed) og en forbedring af den finansielle situation.

(138) En forøgelse af erhvervsgrenens salg vil således betyde en forøgelse af dens markedsandel. Dette vil styrke den samlede forsyning af markedet med varer produceret i Fællesskabet.

3. Ikke-forbundne importører og forhandlere

(139) Der blev sendt spørgeskemaer til 33 importører (som ikke var forbundne med de berørte eksportører) samt til forbrugere og handelssammenslutninger. Kun 14 selskaber, alle ikke-forbundne importører, besvarede skemaet (se betragtning 6); der blev hverken udvist samarbejdsvilje fra Kontoret for de Europæiske Forbrugerorganisationer (BEUC) eller fra Foreign Trade Association (FTA).

(140) Det må understreges, at de samarbejdende selskaber er meget forskellige med hensyn til størrelse og aktiviteter, idet nogle af dem er store telecomselskaber og andre forhandlere af den pågældende vare. Det var dog muligt at drage globale konklusioner på grundlag af de efterprøvede oplysninger, disse selskaber indgav.

(141) Omsætningen i forbindelse med den pågældende vare udgjorde i de fleste tilfælde kun en lille del af de samarbejdende selskabers samlede forretning, i gennemsnit 1 % af den samlede omsætning. Den gennemsnitlige bruttomargen for den pågældende vare i undersøgelsesperioden udgjorde 17,8 %. Med hensyn til nettofortjeneste kunne kun fem af de samarbejdende ikke-forbundne importører på grundlag af deres regnskaber fremvise nettofortjeneste for den pågældende vare. For disse selskabers vedkommende var den gennemsnitlige nettofortjeneste for telefaxapparater til privat brug negativ (-1,1 %) som følge af lave markedspriser i undersøgelsesperioden.

(142) De samarbejdende ikke-forbundne importører havde ingen beskæftigelse direkte forbundet med den pågældende vare, da de ansatte i de relevante enheder og detailforretninger handler med en lang række forskellige produkter (og undertiden serviceydelser) inden for edb- og telekommunikationsudstyr, og telefaxapparater til privat brug udgør kun en mindre del af de samlede forretningsaktiviteter. Der var ikke tale om betydelig direkte investering i forbindelse med den pågældende vare.

(143) Med hensyn til de mulige virkninger af antidumpingtold for forhandlere forklarede næsten alle selskaber, at der ikke ville være større virkninger for det samlede salg, fortjeneste og beskæftigelse, da den pågældende vare kun havde ringe betydning for den samlede forretning.

4. Forbrugere

(144) Med hensyn til de mulige følgevirkninger af antidumpingtold for forbrugerne blev der ikke modtaget oplysninger fra forbrugerorganisationen, Bureau Européen des Unions des Consommateurs (BEUC), som ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, selv om den blev kontaktet af Kommissionens tjenestegrene. De fleste importører hævdede, at forbrugernes efterspørgsel ville falde, hvis der skete en prisstigning, som følge af antidumpingtold. Nogle selskaber hævdede, at en sådan prisstigning ville fremskynde udskiftningen af telefaxapparater til privat brug med elektronisk fax (via PC) eller elektronisk post. Andre fremførte, at den pågældende vare i praksis ikke ville blive udskiftet med en PC'er, da den er let at anvende og der er betydeligt lavere udgifter forbundet med et telefaxapparat til privat brug i forhold til en PC'er (plus printer). Disse parter hævdede således, at en prisstigning ikke ville afskrække forbrugerne fra at købe den pågældende vare. Disse spørgsmål vil blive undersøgt mere indgående på det endelige stadium, men for så vidt angår Kommissionens foreløbige resultater, skal følgende bemærkes.

(145) De foreliggende oplysninger viser, at indførelse af antidumpingtold sandsynligvis vil resultere i en betydelig stigning i den samlede produktion i Fællesskabet, da det i højere grad er EF-erhvervsgrenens strategi at øge salget (og således sænke produktionsomkostningerne pr. enhed) end at hæve priserne for yderligere at forbedre konkurrencedygtigheden. Dette forekommer at være en sandsynlig udvikling i betragtning af de store faste omkostninger, som blev bekræftet ved undersøgelsen. Det forekommer rimeligt at antage, at denne tendens vil blive fulgt af de andre EF-producenter. Virkningerne af antidumpingtold på markedspriserne må anses for at være begrænsede, da en betydelig del af markedsforsyningen fremstilles i Fællesskabet og således ikke er underlagt antidumpingforanstaltninger. I undersøgelsesperioden fik ca. 35 % af markedet i Fællesskabet forsyninger fra EF-producenter, dvs. fra EF-erhvervsgrenen, Sagem og producenter med tilknytning til japanske eksportører (som også besluttede ikke at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen). En vurdering baseret på de foreløbige resultater, særlig oplysningerne om EF-erhvervsgrenens produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse, lader formode, at markedsforsyningen fra alle EF-producenter kunne øges til ca. 50 % efter indførslen af foranstaltninger. For denne betydelige del af markedsforsyningen kan der således ikke forventes prisstigninger eller kun ubetydelige.

(146) Salget på markedet i Fællesskabet af varer fra de pågældende eksportlande ville ifølge nedennævnte forslag blive underlagt en gennemsnitlig midlertidig told på 29 % (af cif-værdien, Fællesskabets grænse). I et statistisk scenario ville den gennemsnitlige virkning være ca. 20 % for forbrugerpriserne for ca. 65 % af markedet i Fællesskabet (som fastlagt for undersøgelsesperioden) i betragtning af de fælles bruttomargener for forhandlere og detailhandlere som fastlagt ved undersøgelsen. En mere dynamisk og realistisk analyse af virkningerne af midlertidig told lader dog formode, at virkningerne vil være mere beskedne. Den midlertidige antidumpingtold for otte eksportører ville ligge på mellem 7 % og 17 %, med en virkning for forbrugerpriserne på mellem kun 5 % og 11 %. Disse eksportører tegner sig for ca. halvdelen af den pågældende eksport, dvs. ca. 30 % af markedet i Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Prisstigninger for de pågældende eksportører vil derfor være uundgåelige, hvis der indføres midlertidig told. Stigningerne vil være mere beskedne for størstedelen af importen som påvist ovenfor og mere udtalte for de resterende eksportører, for hvilke der blev fastlagt høje dumping- og skadesmargener på dette foreløbige stadium. Denne prisstigning bør ses i forhold til de langsigtede fordele for forbrugerne på grund af udviklingen af alternative forsyningskilder fra de EF-producenter, der fremstiller et komplet udvalg af varer, også de mere sofistikerede typer.

(147) Som allerede nævnt besluttede kontoret for de europæiske forbrugerorganisationer (BEUC) at undlade at medvirke ved denne procedure, selv om Kommissionen henvendte sig specielt til den. Kommissionen vil, inden der konkluderes med endelige resultater, undersøge foranstaltningernes virkning for forbrugerne mere indgående, og den vil i den forbindelse tage hensyn til alle bemærkninger, som de interesserede parter måtte fremsætte, især forbrugerorganisationerne.

(148) Det samme vil gælde for alle bemærkninger vedrørende definitionen af samme vare, som kunne have indvirkning på betragtningerne vedrørende importører, forhandlere og forbrugere.

5. Virkninger af antidumpingtold for konkurrencen

(149) I betragtning af ovenstående bemærkninger vedrørende den mulige udvikling på markedet i Fællesskabet efter indførelse af antidumpingtold er Kommissionen på dette stadium af den opfattelse, at sådanne foranstaltninger ikke vil få nogen væsentlig indvirkning på konkurrencevilkårene på dette marked, hvor mange virksomheder konkurrerer.

6. Konklusion

(150) Det er Kommissionens opfattelse, at det med henblik på en foreløbig afgørelse ikke strider imod Fællesskabets interesser at indføre antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af telefaxapparater til privat brug med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Japan, Korea, Malaysia, Singapore, Taiwan og Thailand.

H. MIDLERTIDIG TOLD

1. Metode

(151) Ud fra ovenstående konklusioner om dumping, skade og Fællesskabets interesse tog Kommissionen stilling til niveauet for den midlertidige told, der skal indføres. Der blev taget hensyn til de konstaterede dumpingmargener og det beløb i told, der er nødvendigt for at afhjælpe den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.

(152) Med henblik på at fastsætte niveauet for skadestærsklen tog Kommissionen hensyn til forskelle i priser (pr. enhed) mellem den pris, der ikke vil forvolde EF-erhvervsgrenen skade (dvs. de vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger plus en fortjeneste på 12 %), beregnet ab fabrik, og importprisen (fortoldet) for den pågældende vare. Det konstateredes, at en fortjenstmargen på 12 % af omkostningerne måtte anses for at være et passende minimum for denne type industri og et beløb, som EF-erhvervsgrenen med rimelighed kunne forvente at opnå, hvis der ikke fandt skadevoldende dumping sted.

Som anført i afsnit b.3) (»Prisunderbud«) blev sammenligningen foretaget mellem sammenlignelige grupper af modeller og under hensyn til de forskellige handelsled. Underbudsbeløbet blev så udtrykt i procent af cif-prisen til Fællesskabets grænse for den importerede vare.

(153) Resultaterne viser meget forskellige skadesmargener for de pågældende eksportører. Dette viser, at selskaberne anvendte forskellige strategier for prisfastsættelse med hensyn til deres aktiviteter på markedet i Fællesskabet.

(154) Sammenligningen viste følgende skadesmargener for hver eksportør/producent:

>TABELPOSITION>

(155) Undtagen for Kina blev underbudsmargenen for ikke-samarbejdsvillige eksportører (se »andre«) baseret på de højeste konstaterede margener for en individuel gruppe modeller, som eksporteredes af de samarbejdsvillige eksportører i det pågældende land i repræsentative mængder. Underbudsmargenen blev fastlagt på grundlag af den vejede gennemsnitlige margen for denne gruppe modeller, udtrykt i procent af cif-prisen ved import til Fællesskabets grænse. For Kina blev underbudsmargenen fastlagt på grundlag af den gennemsnitlige underbudsmargen beregnet for de tre samarbejdsvillige selskaber, som ikke blev indrømmet individuel behandling, og de foreliggende oplysninger for at tage hensyn til den manglende samarbejdsvilje.

2. Midlertidig antidumpingtold

(156) På baggrund af ovenstående bør der indføres antidumpingtold svarende til de konstaterede dumpingmargener, men ikke højere end de skadesmargener, der er fastlagt ovenfor -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af telefaxapparater af vægt på 5 kg eller derunder og med dimensioner (bredde × dybde × højde), hvor hovedelementet måler 470 mm × 450 mm × 170 mm eller derunder, bortset fra telefaxapparater, hvor der benyttes blækstråle- eller laserteknologi, henhørende under KN-kode 8517 21 00 (Taric-kode 8517 21 00 10) og med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Japan, Republikken Korea, Malaysia, Singapore, Taiwan og Thailand.

2. Den midlertidige antidumpingtold beregnes på grundlag af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, og fastsættes således for varer med oprindelse i følgende lande:

>TABELPOSITION>

Ovenstående satser gælder ikke for varer, der er fremstillet af nedennævnte selskaber, for hvis vedkommende antidumpingtolden fastsættes således:

>TABELPOSITION>

Ovenstående midlertidige told for Folkerepublikken Kina gælder ikke for varer, der er fremstillet af nedennævnte selskaber, for hvis vedkommende antidumpingtolden fastsættes således:

>TABELPOSITION>

3. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.

4. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af de varer, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.

Artikel 2

De i artikel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 384/96 omhandlede parter kan inden for 15 dage fra tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen.

De i artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 omhandlede parter kan inden for en måned fra tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til dens anvendelse.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning finder anvendelse for en periode på seks måneder, medmindre Rådet vedtager endelige foranstaltninger inden udløbet af denne periode, jf. dog artikel 7, 9, 10 og 14 i forordning (EF) nr. 384/96.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 30. oktober 1997.

På Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Næstformand

(1) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1.

(2) EFT L 317 af 6. 12. 1996, s. 1.

(3) EFT C 32 af 1. 2. 1997, s. 3.