DA Den Europæiske Unions Tidende L 171/1

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2016/1011

af 8. juni 2016

om indeks, der bruges som benchmarks i finansielle instrumenter og finansielle kontrakter eller med henblik på at måle investeringsfondes økonomiske resultater, og om ændring af direktiv 2008/48/EF og 2014/17/EU samt forordning (EU) nr. 596/2014

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Prisfastsættelsen for mange finansielle instrumenter og finansielle kontrakter afhænger af nøjagtigheden og integriteten af benchmarks. Alvorlige tilfælde af manipulering af rentebenchmarks som f.eks. LIBOR og EURIBOR samt påstande om, at energi-, olie- og valutabenchmarks er blevet manipuleret, viser, at benchmarks kan være genstand for interessekonflikter. Anvendelse af skøn og svage governance-ordninger øger benchmarks sårbarhed over for manipulation. Svigt eller tvivl i forbindelse med nøjagtigheden og integriteten af indeks, der bruges som benchmarks, kan undergrave markedets tillid, påføre forbrugere og investorer tab og forvanske realøkonomien. Det er derfor nødvendigt at sikre nøjagtigheden, robustheden og integriteten af benchmarks og processen for fastsættelse af benchmarks.

(2) I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU (4) fastlægges en række krav til pålideligheden af et benchmark, der bruges til at prisfastsætte et børsnoteret finansielt instrument. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF (5) indeholder en række krav til benchmarks, som anvendes af udstedere. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (6) indeholder en række krav med hensyn til brug af benchmarks hos institutter for kollektiv investering i værdipapirer. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1227/2011 (7) indeholder bestemmelser, der forbyder manipulation af benchmarks, der anvendes i forbindelse med engrosenergiprodukter. Disse retsakter dækker dog kun visse aspekter af en række benchmarks, ligesom de hverken omhandler alle svagheder ved udarbejdelsen af alle benchmarks eller dækker alle anvendelser af finansielle benchmarks i den finansielle sektor.

(3) Benchmarks er afgørende for prisfastsættelsen af grænseoverskridende transaktioner og fremmer dermed et effektivt indre marked for en lang række finansielle instrumenter og tjenesteydelser. Mange benchmarks, der bruges som referencesatser i finansielle kontrakter, navnlig realkreditaftaler, er udarbejdet i én medlemsstat, men anvendes af kreditinstitutter og forbrugere i andre medlemsstater. Endvidere foretager sådanne kreditinstitutter ofte risikoafdækning eller skaffer de nødvendige midler til finansiering af disse finansielle kontrakter på det grænseoverskridende interbankmarked. Kun nogle få medlemsstater har allerede vedtaget nationale regler om benchmarks, men deres respektive retlige rammer for benchmarks er forskellige med hensyn til f.eks. anvendelsesområdet. Den Internationale Børstilsynsorganisation (IOSCO) fastlagde endvidere den 17. juli 2013 principper for finansielle benchmarks (IOSCO-principperne for finansielle benchmarks), principperne for rapporteringsagenturer for oliepriser, der er udstedt af IOSCO af 5. oktober 2012 (»IOSCO-PRA-principperne«) (samlet »IOSCO-principperne«), og da disse principper er ret fleksible med hensyn til deres præcise anvendelsesområde og midler til gennemførelse, vil medlemsstaterne sandsynligvis vedtage regler på nationalt plan, som gennemfører disse principper på forskellig måde.

(4) Disse divergerende tilgange vil føre til fragmentering af det indre marked, da administratorer og brugere af benchmarks vil være underlagt forskellige regler i forskellige medlemsstater. Benchmarks, som udarbejdes i én medlemsstat, kan dermed forhindres i at blive anvendt i andre medlemsstater. Hvis der ikke indføres en harmoniseret ramme med henblik på at sikre nøjagtigheden og integriteten af benchmarks, der anvendes i finansielle instrumenter og finansielle kontrakter med henblik på at måle investeringsfondes økonomiske resultater i Unionen, er der derfor sandsynlighed for, at forskelle i medlemsstaternes ret vil skabe hindringer for det indre markeds funktion med hensyn til levering af benchmarks.

(5) EU-reglerne om forbrugerbeskyttelse omfatter ikke det specifikke spørgsmål om fyldestgørende information om benchmarks i forbindelse med finansielle kontrakter. Som følge af forbrugerklager og retssager om anvendelsen af benchmarks i flere medlemsstater er der sandsynlighed for, at der af legitime hensyn til forbrugerbeskyttelsen træffes divergerende foranstaltninger på nationalt plan, hvilket kan medføre en fragmentering af det indre marked på grund af de forskellige konkurrencevilkår, som er forbundet med forskellige niveauer af forbrugerbeskyttelse.

(6) For at sikre det indre markeds funktionsdygtighed og forbedre dets funktionsbetingelser, navnlig med hensyn til de finansielle markeder, og for at sikre et højt niveau af forbruger- og investorbeskyttelse bør der fastlægges en retlig ramme for benchmarks på EU-plan.

(7) Det er hensigtsmæssigt og nødvendigt, at denne ramme indføres i form af en forordning for at sikre, at bestemmelser, som direkte pålægger forpligtelser på personer, der er involveret ii udarbejdelse af, bidrag til og brug af benchmarks, anvendes på en ensartet måde i hele Unionen. Eftersom en retlig ramme for levering af benchmarks nødvendigvis involverer foranstaltninger, der angiver specifikke krav vedrørende alle de forskellige aspekter, som er forbundet med sådan levering af benchmarks, kan selv små forskelle i tilgangen til et af disse aspekter hæmme den grænseoverskridende levering af benchmarks betydeligt. Derfor bør anvendelsen af en forordning, som finder direkte anvendelse, mindske muligheden for, at der træffes divergerende foranstaltninger på nationalt niveau, og sikre en ensartet tilgang og større retssikkerhed samt forhindre, at den grænseoverskridende levering af benchmarks hæmmes betydeligt.

(8) Anvendelsesområdet for denne forordning bør være så bredt, som det er nødvendigt for at etablere en præventiv lovgivningsmæssig ramme. Udarbejdelsen af benchmarks involverer skøn og er i sig selv genstand for visse typer af interessekonflikter, hvilket medfører muligheder for og incitamenter til at manipulere disse benchmarks. Sådanne risikofaktorer er fælles for alle benchmarks, som alle skal underlægges passende governance- og kontrolkrav. Graden af risiko varierer imidlertid, og den valgte tilgang bør derfor være skræddersyet til de konkrete omstændigheder. Da et benchmarks sårbarhed og betydning varierer over tid, afhjælper en begrænsning af anvendelsesområdet under henvisning til indeks, der aktuelt er vigtige eller sårbare, ikke de risici, som et benchmark kan udgøre i fremtiden. Navnlig kan benchmarks, som for øjeblikket ikke anvendes bredt, godt blive mere anvendt i fremtiden, med det resultat at selv en mindre manipulation af disse kan få alvorlige konsekvenser.

(9) I forbindelse med fastlæggelsen af anvendelsesområdet for denne forordning bør det være afgørende, hvorvidt benchmarkets outputværdi fastlægger værdien af et finansielt instrument eller en finansiel kontrakt eller måler en investeringsfonds økonomiske resultater. Derfor bør anvendelsesområdet ikke afhænge af inputdataenes art. Benchmarks, der beregnes på baggrund af økonomiske inputdata, såsom aktiepriser, og ikkeøkonomiske tal eller værdier, såsom vejrparametre, bør derfor medtages. Rammen fastsat i denne forordning bør også anerkende, at der findes et stort antal benchmarks, og den forskellige indvirkning, de har på den finansielle stabilitet og realøkonomien. Denne forordning bør også sikre en forholdsmæssigt afpasset reaktion på de risici, som forskellige benchmarks udgør. Denne forordning bør derfor gælde for de benchmarks, der bruges til at prisfastsætte finansielle instrumenter, som er børsnoterede eller handles på en reguleret markedsplads.

(10) Mange forbrugere er part i finansielle kontrakter, navnlig forbrugerkreditaftaler, som er sikret ved pant i fast ejendom, der som reference benytter benchmarks, som er underlagt samme risici. Denne forordning bør derfor omfatte kreditaftaler som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF (8) og 2014/17/EU (9).

(11) Mange investeringsindeks er kendetegnet ved betydelige interessekonflikter og bruges til at måle de økonomiske resultater for en fond såsom et institut for kollektiv investering i værdipapirer. Nogle af disse benchmarks offentliggøres, og andre stilles gratis eller mod et gebyr til rådighed for offentligheden eller en del af offentligheden, og manipulation heraf kan påvirke investorerne negativt. Denne forordning bør derfor omfatte indeks eller referencesatser, der bruges til at måle en investeringsfonds økonomiske resultater.

(12) Stillere af inputdata til benchmarks kan udøve skøn og er potentielt genstand for interessekonflikter og risikerer dermed at være en kilde til manipulation. Aktiviteten som stiller til et benchmark er frivillig. Hvis et initiativ kræver, at stillere foretager væsentlige ændringer i deres forretningsmodeller, kan de ophøre med at yde bidrag. For enheder, som allerede er genstand for regulering og tilsyn, forventes indførelsen af systemer for god governance og kontrol dog ikke at medføre betydelige omkostninger eller en uforholdsmæssig stor administrativ byrde. Derfor pålægger denne forordning tilsynsbelagte stillere visse forpligtelser. Når et benchmark fastlægges på grundlag af umiddelbart tilgængelige data, bør kilden til sådanne data ikke betragtes som værende en stiller.

(13) Anvendelsen af finansielle benchmarks er ikke begrænset til udstedelsen og fremstillingen af kontrakter og finansielle instrumenter. Finanssektoren anvender også benchmarks til at måle en investeringsfonds resultater med henblik på udbyttesporing, fastsættelse af aktivfordelingen for en portefølje eller beregning af resultatbetingede gebyrer. Et bestemt benchmark kan anvendes direkte som reference for finansielle instrumenter og finansielle kontrakter eller til at måle investeringsfondes økonomiske resultater eller indirekte inden for en kombination af benchmarks. I sidstnævnte tilfælde udgør fastsættelsen og evalueringen af den vægt, der skal tildeles forskellige indeks i en kombination med henblik på at fastslå udbyttet eller værdien af et finansielt instrument eller en finansiel kontrakt eller til at måle en investeringsfonds resultater, ligeledes anvendelse, da en sådan aktivitet ikke indebærer noget skøn i modsætning til levering af benchmarks. Besiddelse af finansielle instrumenter, der anvendes som reference for et benchmark, er ikke at betragte som brug af et benchmark.

(14) Centralbanker opfylder allerede principper, standarder og procedurer, der sikrer, at de udøver deres aktiviteter med integritet og på uafhængig vis. Centralbanker behøver derfor ikke være underlagt denne forordning. Når centralbanker leverer benchmarks, navnlig når disse benchmarks er beregnet til transaktionsformål, er det deres ansvar at fastlægge passende interne procedurer til sikring af disse benchmarks' nøjagtighed, integritet, pålidelighed og uafhængighed, navnlig med hensyn til gennemsigtighed i forbindelse med governance og beregningsmetoder.

(15) Endvidere bør offentlige myndigheder, herunder nationale statistiske kontorer, ikke være omfattet af denne forordning, når de bidrager med data til, leverer eller kontrollerer leveringen af benchmarks med et samfundspolitisk sigte, herunder foranstaltninger vedrørende beskæftigelse, økonomisk aktivitet og inflation.

(16) En administrator er den fysiske eller juridiske person, der kontrollerer leveringen af et benchmark, og som navnlig administrerer ordningerne for fastlæggelse af benchmarket, indsamler og analyserer inputdataene, fastlægger benchmarket og offentliggør det. En administrator bør kunne outsource en eller flere af disse funktioner, herunder beregningen eller offentliggørelsen eller andre relevante tjenesteydelser og aktiviteter i forbindelse med levering af benchmarket, til tredjemand. Hvis en person blot offentliggør eller henviser til et benchmark som en del af sine journalistiske aktiviteter, men ikke kontrollerer leveringen af det pågældende benchmark, bør den pågældende person dog ikke være underlagt denne forordnings krav til administratorer.

(17) Et indeks beregnes ved hjælp af en formel eller en anden metode på grundlag af underliggende værdier. Der er til en vis grad mulighed for skøn ved udviklingen af denne formel, udførelsen af den nødvendige beregning og udvælgelsen af inputdata, som medfører risiko for manipulation. Derfor bør alle benchmarks med dette kendetegn være omfattet af denne forordning.

(18) Hvis en enkelt pris eller værdi bruges som reference for et finansielt instrument, hvor prisen for et enkelt værdipapir f.eks. er referencepris for en option eller future, er der dog ikke tale om beregning, inputdata eller skøn. Referencepriser baseret på en enkelt pris eller værdi bør derfor ikke betragtes som benchmarks i forbindelse med denne forordning.

(19) Referencepriser eller afviklingspriser beregnet af centrale modparter (CCP'er) bør ikke betragtes som benchmarks, da de anvendes til at fastlægge afvikling, margener og risikostyring og dermed ikke afgør det beløb, der skal betales i henhold til et finansielt instrument, eller værdien af et finansielt instrument.

(20) Kreditgiveres levering af debitorrentesatser bør ikke betragtes som benchmarklevering i forbindelse med denne forordning. En debitorrentesats leveret af en kreditgiver fastlægges enten ved en intern afgørelse eller beregnet som et »spread« eller en fortjenstmargen i forhold til et indeks (f.eks. EURIBOR). I førstnævnte tilfælde er kreditgiveren undtaget fra denne forordning for denne aktivitet med hensyn til finansielle kontrakter indgået mellem kreditgiveren og dennes egne kunder, medens kreditgiveren i sidstnævnte tilfælde blot betragtes som værende bruger af benchmarket.

(21) For at sikre integriteten af benchmarks bør det kræves, at benchmarkadministratorer indfører passende governancemekanismer med henblik på at håndtere interessekonflikter og sikre tilliden til benchmarkenes integritet. Selv ved effektiv forvaltning er de fleste administratorer genstand for visse interessekonflikter og kan skulle foretage vurderinger og træffe beslutninger, der påvirker en forskelligartet gruppe af interessenter. Det er derfor vigtigt, at administratorer har en kontrolfunktion, der handler med integritet, til overvågning af gennemførelsen og effektiviteten af governancemekanismerne, der sikrer effektiv overvågning.

(22) Manipulation eller manglende pålidelighed af benchmarks kan medføre tab for investorer og forbrugere. Derfor bør denne forordning fastlægge en ramme for administratorers og stilleres opbevaring af optegnelser og sikre gennemsigtighed med hensyn til et benchmarks formål og metodologi, hvilket bidrager til en mere effektiv og retfærdig afgørelse af eventuelle krav i henhold til national lovgivning eller EU-lovgivning.

(23) Revision og effektiv håndhævelse af denne forordning kræver efterfølgende analyse og dokumentation. Denne forordning bør derfor fastlægge krav vedrørende benchmarkadministratorernes opbevaring af fyldestgørende optegnelser vedrørende beregningen af et benchmark i en passende periode. Den virkelighed, som et benchmark har til hensigt at måle, og det miljø, hvori det måles, ændres sandsynligvis med tiden. Den proces og metodologi, der anvendes ved levering af benchmarks, bør derfor gennemgås jævnligt for at påvise mangler og muligheder for forbedringer. Mange interessenter kan blive berørt af fejl i forbindelse med leveringen af et benchmark og kan hjælpe med at påvise disse mangler. Denne forordning bør derfor fastlægge rammerne for benchmarkadministratorers oprettelse af en klagebehandlingsmekanisme for at gøre det muligt for interessenter at underrette benchmarkadministratoren om klager og sikre, at benchmarkadministratoren objektivt evaluerer klagens berettigelse.

(24) Leveringen af benchmarks involverer ofte outsourcing af vigtige funktioner, som f.eks. beregning af benchmarket, indsamling af inputdata og formidling af benchmarket. Af hensyn til effektiviteten af governancemekanismerne bør det sikres, at en sådan outsourcing ikke fritager benchmarkadministratorer fra deres forpligtelser og ansvar og gennemføres på en sådan måde, at den ikke påvirker hverken administratorernes evne til at varetage deres forpligtelser og dette ansvar eller den relevante kompetente myndigheds evne til at føre tilsyn med dem.

(25) Benchmarkadministratoren er den centrale modtager af inputdata og kan evaluere integriteten og nøjagtigheden af disse inputdata på en konsekvent måde. Det er derfor nødvendigt, at denne forordning kræver, at en administrator træffer visse foranstaltninger, når administratoren finder, at inputdata ikke repræsenterer den markedsmæssige eller økonomiske realitet, som et benchmark skal måle, herunder foranstaltninger med henblik på at ændre inputdata, stillerne eller metodologien eller ellers ophører med at levere dette benchmark. Endvidere bør en administrator som led i sin ramme for kontrol træffe foranstaltninger med henblik på, hvor det er muligt, at overvåge inputdata inden offentliggørelsen af benchmarket og på at validere inputdata efter offentliggørelse, herunder ved sammenligning af disse data med historiske mønstre, når det er muligt.

(26) Ethvert skøn, der kan udøves i forbindelse med leveringen af inputdata, skaber mulighed for at manipulere et benchmark. Hvis inputdata er transaktionsbaserede data, er der mindre plads til skøn, og muligheden for at manipulere data er derfor mindre. Benchmarkadministratorer bør derfor generelt så vidt muligt bruge faktiske transaktionsbaserede inputdata, men kan anvende andre data, hvis transaktionsdataene ikke er tilstrækkelige eller egnede til at sikre benchmarkets integritet og nøjagtighed.

(27) Nøjagtigheden og pålideligheden af et benchmark i forbindelse med måling af den økonomiske realitet, det har til formål at spore, afhænger af den anvendte metodologi og de anvendte inputdata. Det er derfor nødvendigt at indføre en gennemsigtig metodologi, der sikrer benchmarkets pålidelighed og nøjagtighed. Ved sådan gennemsigtighed forstås ikke offentliggørelse af den formel, der er anvendt til fastlæggelsen af et givent benchmark, men blot offentliggørelse af elementer, som at nødvendige for, at interessenterne kan forstå, hvordan benchmarket er beregnet, og vurdere dets repræsentativitet samt relevans for og egnethed til det tiltænkte formål.

(28) Det kan blive nødvendigt at ændre metodologien for at sikre benchmarkets fortsatte nøjagtighed, men ændringer af metodologien påvirker benchmarkets brugere og interessenter. De procedurer, som skal følges ved ændring af benchmarkmetodologien, herunder krav om høring, bør derfor angives. Det gælder også behovet for høring, så brugere og interessenter kan træffe de nødvendige foranstaltninger på baggrund af disse ændringer eller underrette administratoren, hvis de har betænkeligheder ved disse ændringer.

(29) Ansatte hos administratoren kan i nogle tilfælde påvise overtrædelser af denne forordning eller potentielle sårbarheder, der kan føre til manipulation eller forsøg på manipulation. Denne forordning bør derfor indføre en ramme, som sætter ansatte i stand til i fortrolighed at underrette administratorer om mulige overtrædelser af denne forordning.

(30) Integriteten og nøjagtigheden af benchmarks afhænger af integriteten og nøjagtigheden af de inputdata, der leveres af stilleren. Det er afgørende, at stillernes forpligtelser med hensyn til sådanne inputdata angives tydeligt, at overholdelsen af disse forpligtelser er troværdig, og at forpligtelserne er i overensstemmelse med benchmarkadministratorens kontrolforanstaltninger og metodologi. Det er derfor nødvendigt, at benchmarkadministratoren udarbejder en adfærdskodeks, hvori disse krav og stillernes ansvar med hensyn til levering af inputdata er angivet. Administratoren bør sikre sig, at stillerne overholder adfærdskodeksen. I tilfælde hvor stillerne er etableret i tredjelande, bør administratoren sikre sig dette i videst mulige omfang.

(31) Stillere er potentielt genstand for interessekonflikter og kan udøve skøn, når de fastlægger inputdata. Det er derfor nødvendigt, at stillere underlægges governancemekanismer for at sikre, at disse konflikter håndteres, og at inputdata er nøjagtige, stemmer overens med administratorens krav og kan valideres.

(32) Mange benchmarks fastlægges ved hjælp af en formel, der anvender inputdata leveret af følgende enheder: en markedsplads, en godkendt offentliggørelsesordning, en udbyder af konsolideret løbende handelsinformation, en godkendt rapporteringsmekanisme, en energibørs eller en platform for auktioner over emissionskvoter. I nogle situationer er dataindsamlingen outsourcet til en tjenesteudbyder, som modtager samtlige data direkte fra disse. I sådanne tilfælde sikrer eksisterende regulering og tilsyn inputdataenes integritet og gennemsigtighed og indeholder krav til governance samt procedurer for meddelelse om overtrædelser. Derfor er disse benchmarks mindre sårbare over for manipulation, er underlagt uafhængig kontrol, og de relevante administratorer er dermed fritaget for visse forpligtelser fastsat i denne forordning.

(33) Forskellige typer benchmarks og forskellige benchmarksektorer er præget af forskellige karakteristika, sårbarheder og risici. Bestemmelserne i denne forordning bør præciseres yderligere for bestemte benchmarksektorer og -typer. Rentebenchmarks er benchmarks, der spiller en vigtig rolle i omsætningen af pengepolitikken, og det er derfor nødvendigt at fastsætte specifikke bestemmelser i denne forordning for sådanne benchmarks.

(34) Markederne for fysiske råvarer har helt særlige karakteristika, som der bør tages hensyn til. Råvarebenchmarks anvendes bredt og har sektorspecifikke karakteristika, så det er nødvendigt at fastsætte specifikke bestemmelser i denne forordning for sådanne benchmarks. Visse råvarebenchmarks er undtaget fra denne forordning, men bør ikke desto mindre respektere relevante IOSCO-principper. Råvarebenchmarks kan blive kritiske, eftersom ordningen ikke er begrænset til benchmarks baseret på bidrag fra stillere, som for hovedpartens vedkommende er tilsynsbelagte enheder. For så vidt angår kritiske råvarebenchmarks, der er omfattet af bilag II, finder denne forordnings krav vedrørende obligatoriske bidrag og kollegier ikke anvendelse.

(35) Fejl i kritiske benchmarks kan have konsekvenser for markedets integritet, den finansielle stabilitet, forbrugerne, realøkonomien eller finansieringen af husholdninger og virksomheder i medlemsstaterne. Sådanne potentielt destabiliserende konsekvenser af fejl i kritiske benchmarks kan påvirke en eller flere medlemsstater. Det er derfor nødvendigt, at denne forordning foreskriver en fremgangsmåde til bestemmelse af de benchmarks, der bør anses for at være kritiske benchmarks, og at der gælder supplerende krav til sikring af sådanne benchmarks' integritet og robusthed.

(36) Kritiske benchmarks kan fastlægges ved hjælp af et kvantitativt kriterium eller en kombination af kvantitative og kvalitative kriterier. Derudover kan et benchmark anerkendes som kritisk, selv om det ikke opfylder den relevante kvantitative tærskel, såfremt der ikke findes nogen, eller kun meget få, markedsbaserede alternativer til benchmarket og såfremt dets eksistens og nøjagtighed er relevant for markedets integritet, finansiel stabilitet eller forbrugerbeskyttelsen i en eller flere medlemsstater, og såfremt alle de berørte kompetente myndigheder er enige om, at et sådant benchmark bør anerkendes som kritisk. I tilfælde af uenighed mellem de relevante kompetente myndigheder bør beslutningen hos den kompetente myndighed for administratoren være afgørende for, om et benchmark skal anerkendes som kritisk eller ej. I sådanne tilfælde bør Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA), oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (10), kunne offentliggøre en udtalelse om den vurdering, som den kompetente myndighed for administratoren har foretaget. Desuden kan en kompetent myndighed også anerkende et benchmark som kritisk baseret på visse kvalitative kriterier, såfremt administratoren og flertallet af stillerne til et benchmark er etableret i den pågældende medlemsstat. Alle kritiske benchmarks bør opføres på en liste, der er oprettet af Kommissionen ved en gennemførelsesretsakt, og som bør revideres og ajourføres regelmæssigt.

(37) Såfremt en administrator ophører med at administrere et kritisk benchmark, kan det gøre finansielle instrumenter og finansielle kontrakter ugyldige, påføre forbrugere og investorer tab og påvirke den finansielle stabilitet. Den relevante kompetente myndighed bør derfor have beføjelse til at kræve obligatorisk administration af et kritisk benchmark for at bevare det pågældende benchmarks eksistens. Såfremt en benchmarkadministrator kommer under insolvensbehandling, bør den kompetente myndighed forelægge den relevante retslige myndighed en vurdering af, hvorvidt og hvordan det kritiske benchmark kan overdrages til en ny administrator eller ophøre med at blive udarbejdet.

(38) Uden at det berører anvendelsen af Unionens konkurrenceregler og medlemsstaternes mulighed for at træffe foranstaltninger med henblik på at lette overholdelsen heraf, er det nødvendigt at kræve, at administratorer af kritiske benchmarks, herunder kritiske råvarebenchmarks, træffer passende foranstaltninger til at sikre, at licenser til og oplysninger vedrørende benchmarks stilles til rådighed på en fair, rimelig, gennemsigtig og ikkediskriminerende måde for alle brugere.

(39) Stillere, der ophører med at bidrage med inputdata til kritiske benchmarks, kan undergrave troværdigheden af sådanne benchmarks, da sådanne benchmarks' evne til at måle det underliggende marked eller den underliggende økonomiske realitet følgelig vil blive indskrænket. Den relevante kompetente myndighed bør derfor have beføjelse til at kræve obligatoriske bidrag fra tilsynsbelagte enheder til kritiske benchmarks for at bevare troværdigheden af de omhandlede benchmarks. Obligatoriske bidrag af inputdata til benchmarks indebærer ikke en forpligtelse for de tilsynsbelagte enheder til at indgå eller påtage sig at indgå transaktioner.

(40) Da der findes mange forskellige typer og størrelser af benchmarks, er det vigtigt at sikre proportionalitet i denne forordning og undgå at placere en uforholdsmæssigt stor administrativ byrde på administratorer af benchmarks, hvis ophør vil indebære en mindre risiko for det bredere finansielle system. Der bør derfor som supplement til ordningen for kritiske benchmarks indføres to særskilte ordninger: en for væsentlige benchmarks og en for ikkevæsentlige benchmarks.

(41) Administratorer af væsentlige benchmarks bør kunne vælge ikke at anvende et begrænset antal detaljerede krav i denne forordning. De nationale kompetente myndigheder bør imidlertid bevare retten til at kræve anvendelse af disse krav på grundlag af kriterier, der er fastlagt i denne forordning. Delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, der gælder for administratorer af væsentlige benchmarks, bør tage fornødent hensyn til proportionalitetsprincippet og sigte mod at undgå administrative byrder, hvor det er muligt.

(42) Administratorer af ikkevæsentlige benchmarks er underlagt en mindre detaljeret ordning, hvor administratoren bør kunne vælge ikke at anvende visse krav i denne forordning. I sådanne tilfælde bør den pågældende administrator forklare, hvorfor det er hensigtsmæssigt ikke at gøre dette, i en overensstemmelseserklæring, som bør offentliggøres og fremsendes til administratorens kompetente myndighed. Denne myndighed bør vurdere overensstemmelseserklæringen og bør kunne anmode om supplerende oplysninger eller kræve ændringer for at sikre overensstemmelse med denne forordning. Selv om ikkevæsentlige benchmarks stadig kunne være sårbare over for manipulation, er de lettere at erstatte, hvorfor gennemsigtighed for brugerne bør være det vigtigste middel til at sætte markedsdeltagerne i stand til at træffe informerede valg om de benchmarks, de anser for egnede til deres brug. Af denne grund bør de delegerede retsakter i afsnit II ikke finde anvendelse på administratorer af ikkevæsentlige benchmarks.

(43) For at benchmarkbrugerne kan vælge hensigtsmæssigt blandt benchmarks og forstå risiciene i forbindelse hermed, skal de vide, hvad et givent benchmark har til hensigt at måle, og hvilken følsomhed over for manipulation det har. Benchmarkadministratoren bør derfor offentliggøre en benchmarkerklæring om disse forhold. Af hensyn til en ensartet anvendelse og for at sikre, at benchmarkerklæringerne er af en passende længde, men samtidig fokuserer på at give brugerne de centrale oplysninger, de har behov for, på en lettilgængelig måde, bør ESMA yderligere specificere indholdet af benchmarkerklæringen med en passende differentiering blandt de forskellige typer benchmarks, disses særlige karakteristika og deres administratorer.

(44) Denne forordning bør tage hensyn til IOSCO-principperne, der fungerer som globale standarder for lovgivningskrav til benchmarks. Som hovedregel og for at sikre investorbeskyttelsen bør tilsynet og reguleringen i et tredjeland svare til tilsynet og reguleringen af benchmarks i Unionen. Benchmarks, der leveres af parter fra det pågældende tredjeland, kan derfor anvendes af tilsynsbelagte enheder i Unionen, når Kommissionen har truffet en positiv afgørelse om ækvivalensen af ordningen i det pågældende tredjeland. Kompetente myndigheder bør i sådanne situationer indgå i samarbejdsordninger med tilsynsmyndigheder i tredjelande. ESMA bør koordinere udviklingen af sådanne samarbejdsordninger og udvekslingen af information modtaget fra tredjelande mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder. For at undgå visse negative konsekvenser som følge af et eventuelt pludseligt ophør med anvendelsen af benchmarks fra et tredjeland i Unionen indeholder denne forordning imidlertid også bestemmelser om visse andre mekanismer (det vil sige anerkendelse og validering), i henhold til hvilke benchmarks fra tredjelande kan anvendes af tilsynsbelagte enheder i Unionen.

(45) Denne forordning indfører en procedure for anerkendelse af administratorer, der er etableret i et tredjeland, af den kompetente myndighed i referencemedlemsstaten. Anerkendelsen bør gives til administratorer, der overholder kravene i denne forordning. I anerkendelse af IOSCO-princippernes rolle som global standard for leveringen af benchmarks bør den kompetente myndighed i referencemedlemsstaten kunne anerkende administratorer på grundlag af deres anvendelse af IOSCO-principperne. Den kompetente myndighed bør med henblik herpå vurdere en specifik administrators anvendelse af IOSCO-principperne og bestemme, om denne anvendelse, for den pågældende administrators vedkommende, er ækvivalent med overholdelse af de forskellige krav, der er fastsat i denne forordning, under hensyntagen til de særlige forhold, der gør sig gældende for anerkendelsesordningen i sammenligning med ækvivalensordningen.

(46) Med denne forordning indføres også en valideringsordning, der på visse betingelser giver administratorer eller tilsynsbelagte enheder etableret i Unionen mulighed for at validere benchmarks, der leveres fra et tredjeland, med henblik på brug af sådanne benchmarks i Unionen. Den kompetente myndighed bør med henblik herpå tage hensyn til, hvorvidt overholdelse af IOSCO-principperne i forbindelse med leveringen af det benchmark, der skal valideres, vil svare til overholdelse af denne forordning, under hensyntagen til de særlige forhold, der gør sig gældende for valideringsordningen i sammenligning med ækvivalensordningen. En administrator eller tilsynsbelagt enhed, der har valideret benchmarks leveret fra et tredjeland, bør være fuldt ansvarlig for sådanne validerede benchmarks og for opfyldelsen af de relevante betingelser i denne forordning.

(47) Alle benchmarkadministratorer kan udøve skøn, er potentielt genstand for interessekonflikter og risikerer at have utilstrækkelige governance- og kontrolsystemer. Da administratorer kontrollerer benchmarkfastlæggelsesprocessen, er krav om godkendelse eller registrering og tilsyn af administratorer desuden den mest effektive måde til at sikre integriteten af benchmarks.

(48) Visse administratorer bør godkendes og være under tilsyn af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor den pågældende administrator er etableret. Enheder, som allerede er underlagt tilsyn, og som leverer andre finansielle benchmarks end kritiske benchmarks, bør registreres og underlægges tilsyn af den kompetente myndighed med henblik på denne forordning. Enheder, der kun leverer indeks, der kvalificeres som ikkevæsentlige benchmarks, bør også registreres af den relevante kompetente myndighed. Godkendelse og registrering bør være særskilte processer, hvor godkendelse kræver en mere omfattende vurdering af administratorens anvendelse. De relevante kompetente myndigheders tilsyn med en administrator bør ikke berøres af, om den pågældende er godkendt eller registreret. Desuden bør der indføres en overgangsordning, i henhold til hvilken personer, der leverer benchmarks, som ikke er kritiske og ikke finder udbredt anvendelse i en eller flere medlemsstater, vil kunne registreres med henblik på at lette den indledende fase i anvendelsen af denne forordning. ESMA bør på EU-plan føre et register, der indeholder oplysninger om godkendte og registrerede administratorer, om benchmarks og de administratorer, der leverer disse benchmarks i medfør af en positiv beslutning efter enten ækvivalensordningen eller anerkendelsesordningen, om EU-administratorer eller enheder under tilsyn, som har valideret benchmarks fra et tredjeland, og om sådanne validerede benchmarks og deres administratorer i et tredjeland.

(49) Under visse omstændigheder leverer en person et indeks uden at vide, at det pågældende indeks bruges som reference for et finansielt instrument, en finansiel kontrakt eller en investeringsfond. Det gælder især, når brugerne og benchmarkadministratoren er etableret i forskellige medlemsstater. Gennemsigtigheden med hensyn til, hvilket specifikt benchmark der bruges, bør derfor øges. Sådan gennemsigtighed kan opnås ved at forbedre indholdet af prospekter eller dokumenter med central information, der kræves af EU-retten, og indholdet af notifikationer, der er påkrævet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 596/2014 (11).

(50) Det vil sikre effektivt tilsyn, at de kompetente myndigheder i medlemsstaterne får stærke hjælpemidler og beføjelser. Denne forordning bør derfor omhandle et minimumssæt af beføjelser til at føre tilsyn og gennemføre undersøgelser, som bør tillægges de kompetente myndigheder i medlemsstaterne i overensstemmelse med den nationale lovgivning. Når de kompetente myndigheder og ESMA udøver deres beføjelser i medfør af denne forordning, bør de handle objektivt og uvildigt og træffe uafhængige beslutninger.

(51) Med henblik på at opdage overtrædelser af denne forordning bør kompetente myndigheder have mulighed for i overensstemmelse med den nationale lovgivning at få adgang til juridiske personers lokaler for at beslaglægge dokumenter. Adgangen til sådanne lokaler er nødvendig, når der er rimelig mistanke om, at der findes dokumenter og andre data vedrørende genstanden for en kontrol eller undersøgelse, som kunne være af relevans som bevis for overtrædelse af denne forordning. Adgang til sådanne lokaler er endvidere nødvendig, når den person, som allerede er blevet anmodet om oplysninger, undlader at efterkomme anmodningen, eller når der er rimelig grund til at formode, at en anmodning, såfremt den blev fremsat, ikke ville blive efterkommet, eller at dokumenter eller oplysninger, som kravet om oplysninger vedrører, ville blive fjernet, forvansket eller tilintetgjort. Hvis forhåndstilladelse fra en domstol i den pågældende medlemsstat er påkrævet i henhold til den nationale lovgivning, bør adgang til lokaler ske efter indhentning af den pågældende forhåndstilladelse fra en domstol.

(52) Eksisterende optagelser af telefonsamtaler og datatrafik fra tilsynsbelagte enheder kan udgøre vigtigt og undertiden det eneste bevismateriale i forbindelse med at afsløre og bevise forekomsten af overtrædelse af denne forordning, navnlig overholdelse af governance- og kontrolkrav. Disse optegnelser og optagelser kan bidrage til at bekræfte identiteten på den person, der er ansvarlig for indberetningen af inputdata, de personer, der er ansvarlige for godkendelse heraf, og hvorvidt ansatte fortsat holdes organisatorisk adskilt. Derfor bør kompetente myndigheder kunne kræve udlevering af eksisterende optagelser af telefonsamtaler, elektronisk kommunikation og datatrafik, som opbevares af tilsynsbelagte enheder, hvis der er en begrundet mistanke om, at disse optagelser eller optegnelser vedrørende genstanden for kontrol eller undersøgelse kunne være relevante for at bevise en overtrædelse af denne forordning.

(53) I denne forordning overholdes de grundlæggende rettigheder og de principper, som anerkendes i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig retten til respekt for privatliv og familieliv, retten til beskyttelse af personoplysninger, retten til ytrings- og informationsfrihed, friheden til at drive egen virksomhed, ejendomsretten, retten til forbrugerbeskyttelse, adgangen til effektive retsmidler og retten til forsvar. Denne forordning bør følgelig fortolkes og anvendes under overholdelse af disse rettigheder og principper.

(54) Retten til forsvar for de berørte personer bør sikres fuldt ud. Personer, der er genstand for en sag, bør navnlig have adgang til de resultater, som de kompetente myndigheder har baseret deres afgørelse på, og bør have ret til at blive hørt.

(55) Gennemsigtighed med hensyn til benchmarks er nødvendig af hensyn til det finansielle markeds stabilitet og beskyttelsen af investorer. Enhver udveksling eller videregivelse af oplysninger fra kompetente myndigheder bør ske i overensstemmelse med reglerne om videregivelse af personoplysninger fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (12). Enhver udveksling eller videregivelse af oplysninger fra ESMA bør være i overensstemmelse med reglerne om videregivelse af personoplysninger fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (13).

(56) Medlemsstaterne bør under hensyntagen til principperne i Kommissionens meddelelse af 8. december 2010 om styrkelse af sanktionsordninger i sektoren for finansielle tjenesteydelser og EU-retsakter vedtaget som en opfølgning på denne meddelelse med henblik på at sikre en fælles fremgangsmåde og en afskrækkende virkning fastsætte bestemmelser om administrative sanktioner og andre administrative foranstaltninger, herunder bøder, ved overtrædelse af denne forordning og bør sørge for, at de gennemføres. Disse administrative sanktioner og andre administrative foranstaltninger bør være effektive, forholdsmæssige og have afskrækkende virkning.

(57) Administrative sanktioner og andre administrative foranstaltninger bør i de enkelte tilfælde fastlægges under hensyntagen til relevante faktorer, som f.eks. tilbagebetaling af eventuelle identificerede fortjenester, overtrædelsens grovhed og varighed, eventuelle skærpende eller formildende omstændigheder, nødvendigheden af administrative bøders afskrækkende virkning og, hvor det er relevant, indeholde en nedsættelse til gengæld for samarbejde med den kompetente myndighed. Navnlig bør det faktiske beløb, der pålægges i administrativ bøde i en konkret sag, kunne nå op på det maksimumsniveau, der er fastsat i denne forordning, eller på det højere niveau, der er fastsat i national ret, for meget alvorlige overtrædelser, mens der bør kunne pålægges administrative bøder, som ligger væsentligt under maksimumsniveauet, ved mindre overtrædelser, eller hvis der indgås forlig. Den kompetente myndighed bør have mulighed for pålæggelse af midlertidig udelukkelse fra udøvelse af ledelsesfunktioner hos benchmarkadministratorer eller stillere.

(58) Denne forordning bør ikke indskrænke medlemsstaternes mulighed for at indføre administrative sanktioner på højere niveauer eller berøre eventuelle bestemmelser om strafferetlige sanktioner i medlemsstaternes lovgivning.

(59) Selv om intet er til hinder for, at medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om administrative og strafferetlige sanktioner for de samme overtrædelser, bør medlemsstaterne ikke være forpligtet til at fastsætte bestemmelser om administrative sanktioner for overtrædelser af denne forordning, som er omfattet af national strafferet. I overensstemmelse med national lovgivning er medlemsstaterne ikke forpligtet til at pålægge både administrative og strafferetlige sanktioner for den samme overtrædelse, men de bør have mulighed for at gøre det, hvis deres nationale lovgivning tillader det. Opretholdelse af strafferetlige sanktioner i stedet for administrative sanktioner for overtrædelser af denne forordning bør dog ikke begrænse eller på anden måde påvirke de kompetente myndigheders mulighed for rettidigt at samarbejde med, få adgang til og udveksle oplysninger med de kompetente myndigheder i andre medlemsstater i forbindelse med gennemførelsen af denne forordning, heller ikke efter at de pågældende overtrædelser måtte være henvist til de kompetente retlige myndigheder med henblik på strafferetlig forfølgning.

(60) Det er nødvendigt at skærpe bestemmelserne om udveksling af oplysninger mellem kompetente myndigheder og udvide disses pligt til at yde hinanden bistand og til at samarbejde. Som følge af den øgede grænseoverskridende aktivitet bør de kompetente myndigheder udveksle de for deres hverv nødvendige oplysninger for at sikre en effektiv håndhævelse af denne forordning, også i situationer, hvor en overtrædelse eller en mistanke om en overtrædelse af forordningen berører myndighederne i to eller flere medlemsstater. Ved udveksling af oplysninger er en streng tjenstlig tavshedspligt nødvendig for at sikre, at udvekslingen af oplysninger fungerer gnidningsløst, og at særlige rettigheder respekteres.

(61) For at sikre, at de kompetente myndigheders beslutninger om at pålægge en administrativ sanktion eller anden foranstaltning har afskrækkende virkning på offentligheden, bør de offentliggøres. Offentliggørelsen af beslutninger om at pålægge en administrativ sanktion eller anden administrativ foranstaltning er også et vigtigt redskab for de kompetente myndigheder, når de skal informere markedsdeltagerne om, hvilken type adfærd der betragtes som en overtrædelse af denne forordning, og til at fremme god adfærd blandt markedsdeltagerne. Hvis en sådan offentliggørelse risikerer at forvolde de involverede personer uforholdsmæssig skade eller bringer de finansielle markeders stabilitet eller en igangværende undersøgelse i fare, bør de kompetente myndigheder enten offentliggøre de administrative sanktioner eller andre administrative foranstaltninger i anonym form eller udskyde offentliggørelsen. Endvidere bør kompetente myndigheder have mulighed for ikke at offentliggøre en beslutning om at pålægge administrative sanktioner eller andre administrative foranstaltninger overhovedet, hvis anonym eller udskudt offentliggørelse vurderes ikke at være tilstrækkelig til at sikre, at de finansielle markeders stabilitet ikke bringes i fare. Kompetente myndigheder er heller ikke forpligtet til at offentliggøre administrative sanktioner eller andre administrative foranstaltninger, der vurderes at være af mindre betydning, hvis offentliggørelse ville være uforholdsmæssig.

(62) Kritiske benchmarks kan involvere stillere, administratorer og brugere i mere end én medlemsstat. Derfor kan ophør af et sådant benchmark eller begivenheder, som undergraver dets integritet i betydelig grad, have konsekvenser i mere end én medlemsstat, hvilket betyder, at det tilsyn med et sådant benchmark, der varetages alene af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor administratoren af benchmarket er etableret, ikke effektivt kan afhjælpe de risici, som det kritiske benchmark repræsenterer. I et sådant tilfælde bør der for at sikre effektiv udveksling af oplysninger om tilsyn blandt kompetente myndigheder og koordinering af deres aktiviteter og tilsynsforanstaltninger dannes kollegier bestående af kompetente myndigheder og ESMA. De aktiviteter, der udføres af kollegierne, bør bidrage til den harmoniserede anvendelse af bestemmelserne i denne forordning og til konvergens i tilsynspraksis. Administratorens kompetente myndighed bør fastlægge skriftlige ordninger vedrørende udveksling af oplysninger, beslutningstagningen, herunder eventuelle regler om afstemningsprocedurer, samarbejde med henblik på foranstaltninger vedrørende obligatoriske bidrag samt de tilfælde, hvor de kompetente myndigheder bør høre hinanden. ESMA's retligt bindende mægling er et nøgleelement i opnåelsen af koordinering, konsekvent tilsyn og konvergens i tilsynspraksis.

(63) Benchmarks kan anvendes som reference for finansielle instrumenter og finansielle kontrakter med en lang varighed. I visse tilfælde risikerer disse benchmarks ikke længere at måtte leveres, når denne forordning træder i kraft, fordi de har karakteristika, som ikke kan bringes i overensstemmelse med kravene i denne forordning. Samtidig kunne et forbud mod fortsat levering af sådanne benchmarks medføre ophør af de finansielle instrumenter eller finansielle kontrakter eller forstyrrelser i forbindelse med disse og på den måde skade investorerne. Den fortsatte levering af disse benchmarks skal derfor muliggøres i en overgangsperiode.

(64) I de tilfælde hvor denne forordning får indvirkning eller kan få indvirkning på tilsynsbelagte enheder og markeder, som er omfattet af forordning (EU) nr. 1227/2011, er det nødvendigt, at ESMA konsulterer Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER) for at trække på ACER's ekspertise vedrørende energimarkederne og for at modvirke en eventuel dobbeltregulering.

(65) For nærmere at præcisere tekniske elementer i denne forordning bør beføjelsen til at vedtage retsakter, jf. artikel 290 i TEUF, delegeres til Kommissionen for så vidt angår specifikation af tekniske aspekter af definitionerne, for så vidt angår beregningen af den nominelle værdi af finansielle instrumenter, den fiktive værdi af derivater og nettoværdien af investeringsfonde, der anvender et benchmark som reference, med henblik på at afgøre, hvorvidt et sådant benchmark er kritisk, for så vidt angår en gennemgang af den beregningsmetode, der anvendes til at fastlægge tærskelværdien for kritiske og væsentlige benchmarks, for så vidt angår fastlæggelse af objektive begrundelser for at validere et benchmark eller en benchmarkfamilie leveret i et tredjeland, for så vidt angår fastlæggelse af de elementer, der skal lægges til grund for en vurdering af, om ophør eller ændring af et eksisterende benchmark med rimelighed kan forventes at føre til en force majeure-hændelse, hindre opfyldelsen af eller på anden måde udgøre en overtrædelse af bestemmelserne i en finansiel kontrakt eller et finansielt instrument eller reglerne i en investeringsfond, der benytter et sådant benchmark som reference, og for så vidt angår forlængelse af den 24-måneders periode, der er fastsat for registrering i stedet for godkendelse af visse administratorer. Når Kommissionen vedtager disse retsakter, bør den tage hensyn til markedsudviklingen eller den teknologiske udvikling og den internationale konvergens hvad angår tilsynspraksis for benchmarks, herunder især IOSCO's arbejde. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale (14) af 13. april 2016 mellem Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen om bedre lovgivning. For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter.

(66) Tekniske standarder bør sikre ensartet harmonisering af kravene til levering af og bidrag til indeks, der bruges som benchmarks, og passende beskyttelse af investorer og forbrugere i hele Unionen. Da ESMA sidder inde med højt specialiseret ekspertise, vil det være effektivt og hensigtsmæssigt at lade denne myndighed få til opgave at udarbejde udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, hvor der ikke skal træffes politiske valg, til forelæggelse for Kommissionen. Kommissionen bør vedtage udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder udarbejdet af ESMA ved hjælp af delegerede retsakter i henhold til artikel 290 i TEUF og i overensstemmelse med artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010 for så vidt angår procedurerne for og karakteristikaene ved overvågningsfunktionen, spørgsmålet om, hvordan man sikrer hensigtsmæssigheden og verificerbarheden af en stillers inputdata og dennes interne overvågnings- og verifikationsprocedurer, for så vidt angår de oplysninger, der skal stilles til rådighed af en administrator om benchmark og metodologi, for så vidt angår bestemmelserne i adfærdskodeksen, kravene vedrørende systemer og kontrolforanstaltninger, for så vidt angår de kriterier, som de kompetente myndigheder skal tage i betragtning, når de træffer afgørelse om en eventuel indførelse af visse supplerende krav, for så vidt angår indholdet af benchmarkerklæringen samt de tilfælde, hvor en ajourføring af en sådan erklæring er påkrævet, for så vidt angår minimumsindholdet af samarbejdsaftaler mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder og ESMA, for så vidt angår formen og indholdet af en ansøgning om anerkendelse af et tredjelandsadministrator og præsentation af den information, der skal indgives i forbindelse med en sådan ansøgning, samt for så vidt angår de oplysninger, der skal angives i ansøgninger om godkendelse eller registrering.

(67) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen, for så vidt angår visse aspekter, tillægges gennemførelsesbeføjelser for så vidt angår oprettelse og gennemgang af en liste over offentlige myndigheder i Unionen, for så vidt angår oprettelse og gennemgang af listen over kritiske benchmarks og for så vidt angår bedømmelse af ækvivalensen af den retlige ramme, som leverandører af benchmarks i tredjelande er underlagt, med henblik på fuld eller delvis ækvivalens. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (15).

(68) Kommissionen bør også tillægges beføjelser til at vedtage gennemførelsesmæssige tekniske standarder udarbejdet af ESMA, som fastlægger modeller for overensstemmelseserklæringer samt procedurerne og formatet for udvekslingen af oplysninger mellem kompetente myndigheder og ESMA, ved hjælp af gennemførelsesretsakter i henhold til artikel 291 i TEUF og i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.

(69) Målene for denne forordning, nemlig at fastlægge en konsekvent og effektiv ordning til at imødegå sårbarhederne i forbindelse med benchmarks, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, idet den samlede virkning af problemer vedrørende benchmarks kun kan registreres fuldt ud på EU-plan, men kan på grund af denne forordnings omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(70) På grund af det hastende behov for at genoprette tilliden til benchmarks og fremme fair og gennemsigtige finansielle markeder, bør denne forordning træde i kraft dagen efter sin offentliggørelse.

(71) Forbrugere kan indgå finansielle kontrakter, navnlig aftaler om realkredit og forbrugslån, der benytter et benchmark som reference, men ulige forhandlingsstyrke og anvendelsen af standardvilkår betyder, at de kan have et begrænset valg med hensyn til det anvendte benchmark. Det bør derfor sikres, at forbrugerne i det mindste modtager fyldestgørende information fra kreditgivere eller kreditformidlere. Direktiv 2008/48/EF og 2014/17/EU bør derfor ændres med henblik herpå.

(72) Forordning (EU) nr. 596/2014 kræver, at personer med ledelsesansvar og personer, der er nært knyttet til dem, underretter udstederen og den kompetente myndighed om alle transaktioner, som de udfører for egen regning, og som vedrører finansielle instrumenter, der selv er knyttet til deres udsteders aktier og gældsinstrumenter. Der findes imidlertid en række finansielle instrumenter, der er knyttet til aktier og gældsinstrumenter fra en given udsteder. Sådanne finansielle instrumenter omfatter andele i kollektive investeringsinstitutter, strukturerede produkter eller finansielle instrumenter, der omfatter et derivat, som medfører eksponering over for aktier eller gældsinstrumenter udstedt af en udsteder. Alle transaktioner i sådanne finansielle instrumenter, der ligger over en minimumsgrænse, bør være underlagt et krav om anmeldelse til udstederen og den kompetente myndighed. Der bør gøres en undtagelse, når enten det tilknyttede finansielle instrument medfører en eksponering på 20 % eller derunder over for udstederens aktier eller gældsinstrumenter, eller personen med ledelsesansvar eller den nært tilknyttede person ikke havde og ikke kunne have kendskab til investeringssammensætningen af det tilknyttede finansielle instrument. Forordning (EU) nr. 596/2014 bør derfor ændres —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

AFSNIT I

GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

Artikel 1

Genstand

Ved denne forordning indføres en fælles ramme med henblik på at sikre nøjagtigheden og integriteten af indeks, der bruges som benchmarks i finansielle instrumenter og finansielle kontrakter eller med henblik på at måle investeringsfondes økonomiske resultater i Unionen. Denne forordning er på den måde medvirkende til, at det indre marked fungerer på tilfredsstillende vis, samtidig med at der sikres et højt niveau af forbruger- og investorbeskyttelse.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Denne forordning finder anvendelse på levering af benchmarks, bidrag af inputdata til et benchmark og anvendelsen af et benchmark i Unionen.

2. Denne forordning finder ikke anvendelse på:

a) en centralbank

b) en offentlig myndighed, når denne bidrager med data til, leverer eller kontrollerer leveringen af benchmarks med et samfundspolitisk sigte, herunder foranstaltninger vedrørende beskæftigelse, økonomisk aktivitet og inflation

c) en central modpart (CCP), når denne leverer referencepriser eller afviklingspriser med henblik på CCP-risikostyring og afvikling

d) levering af enkelte referencepriser for de finansielle instrumenter anført i afsnit C i bilag I til direktiv 2014/65/EU

e) pressen, andre medier eller journalister, når disse blot offentliggør eller omtaler et benchmark som led i deres journalistiske virksomhed uden at udøve nogen kontrol over leveringen af det pågældende benchmark

f) en fysisk eller juridisk person, der yder eller giver tilsagn om at yde kredit som led i udøvelsen af sin erhvervsmæssige virksomhed, for så vidt som denne person offentliggør eller gør tilgængelig for offentligheden sine egne variable eller faste debitorrentesatser, som er fastlagt ved interne afgørelser og kun gælder for finansielle kontrakter indgået af den pågældende person eller af et selskab i samme koncern med vedkommendes kunder

g) et råvarebenchmark baseret på bidrag fra stillere, som for hovedpartens vedkommende er ikketilsynsbelagte enheder, for hvilke begge af følgende to betingelser er opfyldt: i) benchmarket anvendes som reference for finansielle instrumenter, for hvilke der er indgivet anmodning om optagelse til handel på en enkelt markedsplads som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 24), i direktiv 2014/65/EU, eller som handles på en sådan enkelt markedsplads ii) den samlede fiktive værdi af de finansielle instrumenter, der anvender benchmarket som reference, udgør højst 100 mio. EUR

h) en indeksproducent for så vidt angår et indeks leveret af vedkommende, når indeksproducenten ikke er bekendt med og ikke med rimelighed kunne vide, at det pågældende indeks anvendes til de i artikel 3, stk. 1, nr. 3), anførte formål.

Artikel 3

Definitioner

1. I denne forordning forstås ved:

1) »indeks«: ethvert tal:

a) som offentliggøres eller stilles til rådighed for offentligheden

b) som regelmæssigt fastlægges i) helt eller delvist ved anvendelse af en formel eller en anden beregningsmetode eller ved vurdering og ii) på basis af værdien af et eller flere underliggende aktiver eller på basis af priser, herunder estimerede priser, faktiske eller estimerede rentesatser, prisstillelser og bindende prisstillelser eller andre værdier eller undersøgelser

2) »indeksproducent«: en fysisk eller juridisk person, der kontrollerer leveringen af et indeks

3) »benchmark«: ethvert indeks, der bruges som reference ved fastlæggelse af det beløb, som skal betales i henhold til et finansielt instrument eller en finansiel kontrakt, eller ved fastlæggelse af værdien af et finansielt instrument, eller et indeks, der anvendes til at måle en investeringsfonds økonomiske resultater med det formål at spore udbyttet af et sådant indeks, fastsætte allokeringen af aktiver for en portefølje eller beregne de resultatbetingede gebyrer

4) »benchmarkfamilie«: en gruppe af benchmarks leveret af den samme administrator og fastlagt ud fra inputdata af ensartet karakter, som specifikt måler den samme eller en tilsvarende markedsmæssig eller økonomisk realitet

5) »levering af et benchmark«:

a) administration af ordningerne for fastlæggelse af et benchmark

b) indsamling, analyse eller behandling af inputdata med henblik på at fastlægge et benchmark og

c) fastlæggelse af et benchmark ved anvendelse af en formel eller en anden beregningsmetode eller ved vurdering af inputdata leveret til dette formål

6) »administrator«: en fysisk eller juridisk person, der har kontrol med leveringen af et benchmark

7) »brug af et benchmark«:

a) udstedelse af et finansielt instrument, der benytter et indeks eller en kombination af indeks som reference

b) fastlæggelse af det beløb, der skal betales i henhold til et finansielt instrument eller en finansiel kontrakt, ved at benytte et indeks eller en kombination af indeks som reference

c) deltagelse i en finansiel kontrakt, der benytter et indeks eller en kombination af indeks som reference

d) levering af en debitorrentesats som defineret i artikel 3, litra j), i direktiv 2008/48/EF, der er beregnet som et »spread« eller en fortjenstmargen i forhold til et indeks eller en kombination af indeks og udelukkende anvendes som reference i en finansiel kontrakt, som kreditgiveren er part i

e) måling af en investeringsfonds økonomiske resultater ved hjælp af et indeks eller en kombination af indeks med det formål at spore udbyttet af et sådant indeks eller en sådan kombination af indeks, at fastsætte allokeringen af aktiver for en portefølje eller at beregne resultatbetingede gebyrer

8) »bidrag af inputdata«: levering af inputdata, der ikke er umiddelbart tilgængelige, til en administrator eller en anden person med henblik på at overføre de informationer, der skal bruges til at fastlægge et benchmark, og som leveres til dette formål

9) »stiller«: en fysisk eller juridisk person, der bidrager med inputdata

10) »tilsynsbelagt stiller«: en tilsynsbelagt enhed, der bidrager med inputdata til en administrator, der er etableret i Unionen

11) »indberetter«: en fysisk person, som stilleren har ansat med henblik på at bidrage med inputdata

12) »assessor«: en person ansat af en administrator af et råvarebenchmark eller enhver anden fysisk person, hvis tjenester stilles til administratorens rådighed eller under administratorens kontrol, og som er ansvarlig for at anvende en metodologi på eller foretage en bedømmelse af inputdata og andre informationer for at nå frem til en endelig vurdering vedrørende prisen på en bestemt råvare

13) »fagmæssig bedømmelse«: en administrators eller stillers udøvelse af skøn i forbindelse med brugen af data med henblik på at fastlægge et benchmark, herunder i form af ekstrapolering af værdier fra tidligere eller relaterede transaktioner, justering af værdier for at tage højde for faktorer, som kan påvirke datakvaliteten, såsom markedshændelser eller forringelse af en købers eller sælgers kreditkvalitet og vægtning af faste bud eller tilbud, som overstiger en vis afsluttet transaktion

14) »inputdata«: de data vedrørende værdier af et eller flere underliggende aktiver eller en eller flere priser, herunder estimerede priser, prisstillelser, bindende prisstillelser eller andre værdier, som en administrator anvender til at fastlægge et benchmark

15) »transaktionsdata«: observerbare priser, satser, indeks eller værdier, der repræsenterer transaktioner mellem ikketilknyttede modparter på et aktivt marked, som er underlagt konkurrerende udbuds- og efterspørgselskræfter

16) »finansielt instrument«: ethvert af de instrumenter, der er anført i afsnit C i bilag I til direktiv 2014/65/EU, for hvilket der er indgivet en anmodning om optagelse til handel på en markedsplads som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 24), i direktiv 2014/65/EU, eller som handles på en markedsplads som defineret i nr. 24) eller via en systematisk internalisator som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 20), i nævnte direktiv

17) »tilsynsbelagt enhed«: følgende enheder:

a) et kreditinstitut som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 (16)

b) et investeringsselskab som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 1), i direktiv 2014/65/EU

c) et forsikringsselskab som defineret i artikel 13, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF (17)

d) et genforsikringsselskab som defineret i artikel 13, nr. 4), i direktiv 2009/138/EF

e) et institut for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitut) som defineret i artikel 1, stk. 2, i direktiv 2009/65/EF eller, hvis det er relevant, et administrationsselskab for institutter for kollektiv investering i værdipapirer som defineret i artikel 2, stk. 1, litra b), i nævnte direktiv

f) en forvalter af alternative investeringsfonde (FAIF) som defineret i artikel 4, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (18)

g) en arbejdsmarkedsrelateret pensionskasse som defineret i artikel 6, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/41/EF (19)

h) en kreditgiver som defineret i artikel 3, litra b), i direktiv 2008/48/EF i forbindelse med kreditaftaler som defineret i artikel 3, litra c), i nævnte direktiv

i) et ikkekreditinstitut som defineret i artikel 4, nr. 10), i direktiv 2014/17/EU i forbindelse med kreditaftaler som defineret i artikel 4, nr. 3), i nævnte direktiv

j) en markedsoperatør som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 18), i direktiv 2014/65/EU

k) en CCP som defineret i artikel 2, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 (20)

l) et transaktionsregister som defineret i artikel 2, nr. 2), i forordning (EU) nr. 648/2012

m) en administrator

18) »finansiel kontrakt«:

a) en kreditaftale som defineret i artikel 3, litra c), i direktiv 2008/48/EF

b) en kreditaftale som defineret i artikel 4, nr. 3), i direktiv 2014/17/EU

19) »investeringsfond«: en AIF som defineret i artikel 4, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/61/EU eller et investeringsinstitut som defineret i artikel 1, stk. 2, i direktiv 2009/65/EF

20) »ledelsesorgan«: det eller de organer hos en administrator eller en anden tilsynsbelagt enhed, som er udpeget i overensstemmelse med national lovgivning, som har beføjelse til at fastlægge strategi, målsætninger og generelle ledelsesprincipper for administratoren eller den tilsynsbelagte enhed, og som fører tilsyn med og overvåger ledelsens beslutningstagning og omfatter personer, som varetager administratorens eller den tilsynsbelagte enheds daglige ledelse

21) »forbruger«: en fysisk person, der i forbindelse med indgåelse af finansielle kontrakter, som er omfattet af denne forordning, ikke handler som led i sin erhvervsmæssige virksomhed

22) »rentebenchmark«: et benchmark, som med henblik på dette stykkes nr. 1), litra b), nr. ii), er fastsat på grundlag af den rentesats, hvortil banker kan udlåne til eller låne af andre banker eller agenter, som ikke er banker, på pengemarkedet

23) »råvarebenchmark«: et benchmark, hvor det underliggende aktiv med henblik på nærværende stykkes nr. 1, litra b), nr. ii), er en råvare som defineret i artikel 2, nr. 1), i Kommissionens forordning (EF) nr. 1287/2006 (21), eksklusive emissionstilladelser som omhandlet i afsnit C, nr. 11), i bilag I til direktiv 2014/65/EU

24) »benchmark baseret på regulerede data«: et benchmark fastlagt ved anvendelse af en formel omfattende:

a) inputdata, der i deres helhed leveres direkte fra: i) en markedsplads som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 24), i direktiv 2014/65/EU, eller en markedsplads i et tredjeland for hvilket Kommissionen har vedtaget en gennemførelsesafgørelse om, at de retlige og tilsynsmæssige rammer i det pågældende land anses for at have ækvivalent virkning i henhold til artikel 28, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 600/2014 (22), eller et reguleret marked, der anses for at være ækvivalent i henhold til artikel 2a i direktiv (EU) nr. 648/2012, men i hvert tilfælde kun for så vidt angår transaktionsdata vedrørende finansielle instrumenter ii) en godkendt offentliggørelsesordning som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 52), i direktiv 2014/65/EU eller en udbyder af konsolideret løbende handelsinformation som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 53), i direktiv 2014/65/EU, i overensstemmelse med obligatoriske efterhandelsgennemsigtighedskrav, men kun for så vidt angår transaktionsdata vedrørende finansielle instrumenter, der handles på en markedsplads iii) en godkendt indberetningsmekanisme som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 54), i direktiv 2014/65/EU, men kun for så vidt angår transaktionsdata vedrørende finansielle instrumenter, der handles på en markedsplads, og som skal offentliggøres i overensstemmelse med obligatoriske efterhandelsgennemsigtighedskrav iv) en elektricitetsbørs, jf. artikel 37, stk. 1, litra j), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF (23), v) en naturgasbørs, jf. artikel 41, stk. 1, litra j), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF (24), vi) en auktionsplatform, jf. artikel 26 eller 30 i Kommissionens forordning (EU) nr. 1031/2010 (25) vii) en tjenesteudbyder, til hvem administratoren har outsourcet dataindsamlingen i overensstemmelse med artikel 10, forudsat at tjenesteudbyderen modtager dataene i deres helhed direkte fra en enhed omhandlet i nr. i)-vi)

b) nettoværdier af investeringsfondes aktiver

25) »kritisk benchmark«: et benchmark, der ikke er baseret på regulerede data, og som opfylder en hvilken som helst af betingelserne fastsat i artikel 20, stk. 1, og som er opført på den liste, som Kommissionen fastlægger i henhold til nævnte artikel

26) »væsentligt benchmark«: et benchmark, der opfylder betingelserne fastsat i artikel 24, stk. 1

27) »ikkevæsentligt benchmark«: et benchmark, der ikke opfylder betingelserne fastsat i artikel 20, stk. 1, og 24, stk. 1

28) »etableret«: for så vidt angår en juridisk person, det land, hvor den pågældende person har sit hjemsted eller en anden officiel adresse, og for så vidt angår en fysisk person, det land, hvor den pågældende person har sit skattemæssige hjemsted.

29) »offentlig myndighed«:

a) en statslig eller anden offentlig forvaltning, herunder enheder, der har ansvar for eller deltager i forvaltningen af den offentlige gæld

b) en enhed eller person, der udøver offentlige administrative funktioner i henhold til national ret eller har offentlige ansvarsområder eller funktioner eller leverer offentlige tjenesteydelser, herunder måling af beskæftigelse, økonomisk aktivitet og inflation, og som er under kontrol af en enhed som omhandlet i litra a).

2. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 49 med henblik på nærmere fastlæggelse af visse tekniske aspekter af definitionerne i nærværende artikels stk. 1, navnlig fastlæggelse af, hvad der udgør offentliggørelse i forbindelse med definitionen af et indeks.

Hvis det er relevant, tager Kommissionen hensyn til udviklingen på markedet eller i teknologien og den internationale konvergens hvad angår tilsynspraksis for benchmarks.

3. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter med henblik på at udarbejde og revidere en liste over offentlige myndigheder i Unionen, der falder ind under definitionen i nærværende artikels stk. 1, nr. 29). Disse gennemførelsesretsakter vedtages i overensstemmelse med undersøgelsesproceduren i artikel 50, stk. 2.

Hvis det er relevant, tager Kommissionen hensyn til udviklingen på markedet eller i teknologien og den internationale konvergens hvad angår tilsynspraksis for benchmarks.

AFSNIT II

INTEGRITET OG PÅLIDELIGHED AF BENCHMARKS

KAPITEL 1

Governance- og kontrolkrav for administratorer

Artikel 4

Krav vedrørende governance og interessekonflikter

1. En administrator skal have indført solide governanceordninger, hvilket omfatter en klar organisatorisk struktur med en veldefineret, gennemskuelig og konsekvent rolle- og ansvarsfordeling for alle personer, som er involveret i leveringen af et benchmark.

Administratorer skal træffe passende foranstaltninger for at identificere samt forebygge eller håndtere interessekonflikter mellem dem selv, herunder deres ledere, ansatte og eller enhver anden fysisk person eller tredjemand, som direkte eller indirekte er knyttet til dem gennem kontrol, og stillere og brugere, samt for at sikre, at enhver bedømmelse eller ethvert skøn, der måtte være påkrævet som led i benchmarkfastlæggelsesprocessen, foretages på en uafhængig og uvildig måde.

2. Leveringen af et benchmark skal operationelt være adskilt fra enhver del af en administrators virksomhed, der kan skabe en faktisk eller potentiel interessekonflikt.

3. Såfremt der opstår interessekonflikter hos en administrator som følge af dennes ejerskabsstruktur, kontrollerende interesser eller andre aktiviteter udført af en enhed, der ejer eller kontrollerer administratoren, eller af en enhed, som er ejet eller kontrolleret af administratoren eller en af administratorens tilknyttede virksomheder, og disse konflikter ikke i tilstrækkelig grad kan modvirkes, kan den relevante kompetente myndighed kræve, at administratoren etablerer en uafhængig overvågningsfunktion, som skal omfatte en afbalanceret repræsentation af interessenter, herunder brugere og stillere.

4. Hvis en sådan interessekonflikt ikke kan håndteres på fyldestgørende vis, kan den relevante kompetente myndighed kræve, at administratoren enten afbryder de aktiviteter eller forbindelser, der skaber interessekonflikten, eller ophører med at udarbejde benchmarket.

5. En administrator skal offentliggøre eller oplyse om alle eksisterende eller potentielle interessekonflikter til brugere af et benchmark og til den relevante kompetente myndighed, og, hvor det er relevant, stillere, herunder interessekonflikter, der opstår som følge af ejerskabet til eller kontrollen over administratoren.

6. En administrator skal indføre og anvende passende politikker og procedurer og træffe effektive organisatoriske foranstaltninger med henblik på at identificere, oplyse om, modvirke og begrænse interessekonflikter for at beskytte integriteten og uafhængigheden i forbindelse med fastlæggelse af benchmarks. Sådanne politikker og procedurer skal regelmæssigt gennemgås og ajourføres. Politikkerne og procedurerne skal tage hensyn til og fastlægge retningslinjer for interessekonflikter, graden af skønsudøvelse i benchmarkfastlæggelsesprocessen og de risici, som benchmarket repræsenterer, og skal i den forbindelse:

a) sikre fortroligheden af oplysninger, som administratoren har bidraget til eller fremlagt, under forbehold af denne forordnings krav til gennemsigtighed og åbenhed, og

b) specifikt modvirke interessekonflikter som følge af administratorens ejerskab eller kontrol, som følge af andre interesser i administratorens koncern eller som følge af andre personer, der kan udøve indflydelse eller kontrol over administratoren i forhold til fastsættelse af benchmarket.

7. Administratorer skal sikre, at deres ansatte og andre fysiske personer, hvis tjenester er stillet til deres rådighed eller underlagt deres kontrol, og som er direkte involveret i leveringen af et benchmark:

a) har de færdigheder samt den viden og erfaring, der kræves for udførelsen af de opgaver, de er tildelt, og er underlagt effektiv ledelse og effektivt tilsyn

b) ikke udsættes for upassende påvirkning eller interessekonflikter og ikke aflønnes eller præstationsevalueres på en sådan måde, at det skaber interessekonflikter eller på anden måde indvirker negativt på integriteten af benchmarkfastlæggelsesprocessen

c) ikke har interesser og forretningsforbindelser, der kan kompromittere den pågældende administrators aktiviteter

d) har forbud mod at bidrage til fastlæggelse af et benchmark ved at deltage i bud, tilbud og handler på egne eller markedsdeltageres vegne, medmindre en sådan måde at bidrage på udtrykkeligt indgår i benchmarkmetodologien og er omfattet af særlige regler heri, og

e) er genstand for effektive procedurer, der har til formål at kontrollere udvekslingen af information med andre ansatte, der er involveret i aktiviteter, som kan skabe risiko for interessekonflikt, eller med tredjeparter, når den pågældende information kan påvirke benchmarket.

8. En administrator skal fastlægge specifikke interne kontrolprocedurer med henblik på at sikre integriteten og pålideligheden af den ansatte eller den person, der fastlægger benchmarket, herunder som minimum i form af intern godkendelse fra ledelsen, inden et benchmark formidles videre.

Artikel 5

Krav vedrørende overvågningsfunktion

1. Administratorer skal oprette og vedligeholde en permanent og effektiv overvågningsfunktion med henblik på at sikre overvågning af alle aspekter af leveringen af deres benchmarks.

2. Administratorer skal udvikle og vedligeholde solide procedurer vedrørende deres overvågningsfunktion, som skal stilles til rådighed for de relevante kompetente myndigheder.

3. Overvågningsfunktionen skal fungere med integritet og skal omfatte følgende opgaver, som tilpasses af administrator på grundlag af benchmarkets kompleksitet, anvendelse og sårbarhed:

a) en gennemgang af benchmarkets definition og metodologi mindst en gang om året

b) overvågning af enhver ændring af benchmarkmetodologien med mulighed for at anmode administratoren om at foretage en høring om sådanne ændringer

c) overvågning af administratorens kontrolforanstaltninger, administrationen og driften af benchmarket, og, i de tilfælde hvor et benchmark bygger på inputdata fra stillere, af adfærdskodeksen omhandlet i artikel 15

d) gennemgang og godkendelse af procedurer for ophør af leveringen af benchmarket, herunder enhver høring om et ophør

e) overvågning af eventuelle tredjeparter, der er involveret i leveringen af benchmarket, herunder sådanne, der varetager beregninger eller formidling

f) vurdering af interne og eksterne revisioner eller gennemgange og overvågning af gennemførelsen af identificerede afhjælpende tiltag

g) i tilfælde, hvor et benchmark bygger på inputdata fra stillere, overvågning af inputdata og stillere samt af administratorens fremgangsmåde i forbindelse med kritik eller validering af inputdatabidrag

h) i tilfælde, hvor et benchmark bygger på inputdata fra stillere, fastlæggelse af effektive foranstaltninger vedrørende overtrædelse af adfærdskodeksen omhandlet i artikel 15, og

i) i tilfælde, hvor et benchmark bygger på inputdata fra stillere, indberetning til de relevante kompetente myndigheder af enhver forseelse fra stilleres eller administratorers side, som kontrolfunktionen får kendskab til, og eventuelle anormale eller mistænkelige inputdata.

4. Overvågningsfunktionen skal udøves af et uafhængigt udvalg eller ved hjælp af en anden hensigtsmæssig governanceordning.

5. ESMA skal udarbejde udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder med henblik på at præcisere procedurerne vedrørende overvågningsfunktionen og dennes karakteristika, herunder dens sammensætning og placering inden for administratorens organisation, således at funktionens integritet sikres, og interessekonflikter udelukkes. Navnlig skal ESMA udarbejde en ikkeudtømmende liste over hensigtsmæssige governanceordninger, jf. stk. 4.

ESMA skal skelne mellem de forskellige typer af benchmarks og sektorer, som fastsat i denne forordning, og tage hensyn til forskellene i administratorernes ejerskabsforhold og kontrolstrukturer, til benchmarksleveringens karakter, omfang og kompleksitet, samt til benchmarkets risiko og virkningsgrad, bl.a. i lyset af den internationale konvergens i tilsynspraksis hvad angår governancekrav til benchmarks. ESMA's udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder skal imidlertid ikke omfatte eller finde anvendelse på administratorer af ikkevæsentlige benchmarks.

ESMA forelægger disse udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest den 1. april 2017.

Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder efter proceduren i artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.

6. ESMA kan udstede retningslinjer i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1095/2010 til administratorer af ikkevæsentlige benchmarks med henblik på at præcisere de i nærværende artikels stk. 5 omhandlede elementer.

Artikel 6

Krav vedrørende kontrolramme

1. Administratorer skal have en kontrolramme, der sikrer, at deres benchmarks leveres og offentliggøres eller stilles til rådighed i overensstemmelse med denne forordning.

2. Kontrolrammen skal stå i forhold til niveauet af interessekonflikter, graden af skøn i leveringen af benchmarks og arten af inputdata til benchmarket.

3. Kontrolrammen skal omfatte:

a) styring af operationelle risici

b) hensigtsmæssige og effektive forretningskontinuitets- og katastrofeberedskabsplaner

c) de nødprocedurer, der skal tages i brug i tilfælde af en afbrydelse af benchmarkleveringsprocessen.

4. En administrator skal:

a) sikre, at stillere overholder adfærdskodeksen omhandlet i artikel 15 og de gældende standarder for inputdata

b) overvåge inputdata, herunder om muligt overvågning af inputdata inden offentliggørelsen af benchmarket og validering af inputdata efter offentliggørelse med henblik på at identificere fejl og uregelmæssigheder.

5. Kontrolrammen skal dokumenteres, gennemgås og opdateres efter behov og skal stilles til rådighed for den relevante kompetente myndighed samt, efter anmodning, for brugerne.

Artikel 7

Krav vedrørende ansvarlighedsramme

1. En administrator skal have en ansvarlighedsramme, der omfatter opbevaring af optegnelser, revision og gennemgang og en klageproces, og som dokumenterer overholdelsen af kravene i denne forordning.

2. En administrator skal udpege en uafhængig intern eller ekstern funktion, som har den nødvendige kompetence til at gennemgå og rapportere om administratorens overholdelse af benchmarkmetodologien og denne forordning.

3. For så vidt angår kritiske benchmarks skal en administrator udpege en uafhængig ekstern revisor, som mindst en gang om året skal gennemgå og rapportere om administratorens overholdelse af benchmarkmetodologien og denne forordning.

4. På anmodning af den relevante kompetente myndighed skal en administrator forelægge denne nærmere oplysninger om gennemgange og rapporter i henhold til stk. 2. På anmodning af den relevante kompetente myndighed eller en bruger af et benchmark skal en administrator offentliggøre nærmere oplysninger om revisioner foretaget i henhold til stk. 3.

Artikel 8

Krav vedrørende opbevaring af optegnelser

1. En administrator skal opbevare optegnelser over:

a) alle inputdata, herunder anvendelsen af sådanne data

b) den anvendte metodologi til fastlæggelse af et benchmark

c) enhver bedømmelse eller skønsudøvelse foretaget af administratoren og, hvor det er relevant, assessorer ved fastlæggelse af benchmarks, herunder begrundelsen for bedømmelsen eller skønnet

d) tilfælde, hvor inputdata er ladet ude af betragtning, navnlig hvor de opfyldte kravene i benchmarkmetodologien, inklusive begrundelsen for en sådan udeladelse

e) andre ændringer i eller afvigelser fra standardprocedurer og -metodologier, inklusive ændringer foretaget i perioder med markedskriser eller -forstyrrelser

f) identiteten af indberetterne og de fysiske personer, som administratoren har ansat til at fastlægge et benchmark

g) alle dokumenter vedrørende klager, herunder dokumenter indsendt af en klager, og

h) telefonsamtaler eller elektronisk kommunikation mellem en eller flere personer ansat af administratoren og stillere eller indberettere, der har bidraget til et benchmark.

2. En administrator skal opbevare de optegnelser, der er nævnt i stk. 1, i mindst fem år i en sådan form, at benchmarkfastlæggelsen kan gentages og forstås fuldt ud, og der kan foretages en revision eller evaluering af inputdata, beregninger, bedømmelser og skøn. Optegnelser vedrørende telefonsamtaler eller elektronisk kommunikation registreret i overensstemmelse med stk. 1, litra h), stilles efter anmodning til rådighed for de personer, der er involveret i samtalerne eller kommunikationen, og opbevares i tre år.

Artikel 9

Klagebehandlingsmekanisme

1. En administrator skal indføre og offentliggøre procedurer for modtagelse og undersøgelse samt opbevaring af optegnelser over klager, herunder klager over en administrators benchmarkfastlæggelsesproces.

2. En sådan en klagemekanisme skal sikre, at:

a) administrator udleverer retningslinjer for klagebehandling, ifølge hvilke der kan indgives klager over, hvorvidt en specifik benchmarkfastlæggelse er repræsentativ for markedsværdien, over en foreslået ændring af benchmarkfastlæggelsesprocessen, over en anvendelse af metodologien i forbindelse med en specifik benchmarkfastlæggelse samt over andre afgørelser i forbindelse med benchmarkfastlæggelsesprocessen

b) klager bliver undersøgt på rettidig og fair vis, og at klageren meddeles resultatet af undersøgelsen inden for et rimeligt tidsrum, medmindre en sådan meddelelse vil stride mod den offentlige orden eller mod bestemmelserne i forordning (EU) nr. 596/2014 og

c) undersøgelsen udføres uafhængigt af medarbejdere, der kan være eller kan have været involveret i det spørgsmål, der er genstand for klagen.

Artikel 10

Outsourcing

1. En administrator må ikke overlade (outsource) funktioner vedrørende leveringen af et benchmark til tredjemand på en sådan måde, at administratorens kontrol med leveringen af benchmarket eller den relevante kompetente myndigheds mulighed for at føre tilsyn med benchmarket forringes væsentligt.

2. Hvis en administrator outsourcer funktioner eller relevante tjenester og aktiviteter i forbindelse med leveringen af et benchmark til en tjenesteudbyder, har administratoren fortsat det fulde ansvar for opfyldelsen af sine forpligtelser i henhold til denne forordning.

3. Når outsourcing finder sted, skal administratoren sikre, at følgende betingelser er opfyldt:

a) tjenesteudbyderen har den evne, den kapacitet og de tilladelser, der efter loven er foreskrevet for at kunne varetage de outsourcede funktioner, tjenesteydelser eller aktiviteter på en pålidelig og professionel måde

b) administratoren stiller oplysninger om identiteten af og opgaverne for den tjenesteudbyder, der deltager i processen for fastsættelse af benchmarks, til rådighed for de relevante kompetente myndigheder

c) administratoren træffer passende foranstaltninger, hvis det fremgår, at tjenesteudbyderen muligvis ikke udfører funktionerne effektivt og i henhold til gældende lov og reguleringsmæssige krav

d) administratoren bevarer den nødvendige ekspertise til effektivt at føre tilsyn med de outsourcede funktioner og styre de risici, der er forbundet med outsourcingen.

e) tjenesteudbyderen oplyser administratoren om enhver udvikling, som kan have væsentlig indflydelse på dennes muligheder for at udføre de outsourcede funktioner effektivt og i henhold til gældende lovgivning og fastsatte krav

f) tjenesteudbyderen samarbejder med den relevante kompetente myndighed i forbindelse med de outsourcede aktiviteter, og administratoren og den relevante kompetente myndighed har effektiv adgang til data vedrørende de outsourcede aktiviteter og til tjenesteudbyderens forretningslokaler, ligesom den relevante kompetente myndighed kan udøve denne ret til adgang

g) administratoren kan om nødvendigt opsige ordningerne for outsourcing

h) administratoren tager rimelige skridt, inklusive beredskabsplaner, til at undgå unødige operationelle risici i forbindelse med tjenesteudbyderens deltagelse i processen for fastsættelse af benchmarks.

KAPITEL 2

Inputdata, metodologi og indberetning af overtrædelser

Artikel 11

Inputdata

1. Leveringen af et benchmark er underlagt følgende krav med hensyn til inputdata:

a) Inputdata skal være tilstrækkelige til nøjagtigt og pålideligt at repræsentere den markedsmæssige eller økonomiske realitet, som benchmarket har til formål at måle. Inputdata skal være transaktionsdata, hvis sådanne foreligger og er egnede. Hvis transaktionsdata ikke er tilstrækkelige eller egnede til nøjagtigt og pålideligt at repræsentere den markedsmæssige eller økonomiske realitet, som benchmarket har til formål at måle, kan inputdata, som ikke er transaktionsdata, herunder estimerede priser, prisstillelser og bindende prisstillelser eller andre værdier, bruges

b) De i litra a) omhandlede inputdata skal være verificerbare

c) Administratoren skal udarbejde og offentliggøre klare retningslinjer vedrørende typerne af inputdata, prioriteringsrækkefølgen for brugen af de forskellige typer af inputdata og anvendelsen af fagmæssig bedømmelse, i overensstemmelse med litra a) og metodologien

d) Såfremt et benchmark bygger på inputdata fra stillere, skal administratoren, når det er relevant, indhente inputdataene fra et pålideligt og repræsentativt panel eller udsnit af stillere med henblik på at sikre, at det benchmark, der er resultat heraf, er pålideligt og repræsentativt for den markedsmæssige eller økonomiske realitet, som benchmarket har til formål at måle

e) Administratoren må ikke bruge inputdata fra stillere, hvis administratoren ser tegn på, at disse ikke overholder den i artikel 15 omhandlede adfærdskodeks, og skal i så fald fremskaffe repræsentative, offentligt tilgængelige data.

2. Administratorer skal sikre, at kontrollen af inputdata omfatter:

a) kriterier, der fastsætter, hvem der kan levere inputdata til administratoren, og en procedure for udvælgelse af stillere

b) en procedure for evaluering af stillerens inputdata og en procedure, der har til formål at hindre stilleren i at levere yderligere inputdata, eller anvendelse af andre sanktioner for manglende overholdelse over for stilleren, hvis det er nødvendigt, og

c) en procedure for validering af inputdata, herunder i forhold til andre indikatorer eller data, med henblik på at sikre deres integritet og nøjagtighed.

3. Hvis et benchmarks inputdata leveres af en frontoffice-funktion, dvs. en afdeling, division, gruppe eller personale hos stillere eller et tilknyttet selskab, som udfører aktiviteter i forbindelse med prisfastsættelse, handel, salg, markedsføring, annoncering, indhentning af bud, strukturering eller mægling, skal administratoren:

a) indhente data fra andre kilder, der kan underbygge disse inputdata

b) sikre, at stillerne har passende interne overvågnings- og verifikationsprocedurer.

4. Hvis administratoren vurderer, at inputdataene ikke repræsenterer den markedsmæssige eller økonomiske realitet, som benchmarket skal måle, skal administratoren inden for et rimeligt tidsrum enten ændre inputdataene, stillerne eller metodologien for at sikre, at inputdataene repræsenterer denne markedsmæssige eller økonomiske realitet, eller i modsat fald ophøre med at levere det pågældende benchmark.

5. ESMA udarbejder udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder med henblik på yderligere at præcisere, hvordan man sikrer, at inputdata er hensigtsmæssige og verificerbare, jf. stk. 1, litra a) og b), samt de interne overvågnings- og verifikationsprocedurer hos en stiller, som administratoren skal sikre foreligger, jf. stk. 3, litra b), for at sikre integriteten og nøjagtigheden af inputdata. Sådanne udkast fra ESMA til reguleringsmæssige tekniske standarder skal imidlertid ikke omfatte eller finde anvendelse på administratorer af ikkevæsentlige benchmarks.

ESMA skal tage hensyn til de forskellige typer af benchmarks og sektorer, som fastsat i denne forordning, inputdataenes art, kendetegnene ved den underliggende markedsmæssige eller økonomiske realitet og proportionalitetsprincippet, benchmarkenes sårbarhed over for manipulation samt den internationale konvergens med hensyn til tilsynspraksis i forhold til benchmarks.

ESMA forelægger disse udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest den 1. april 2017.

Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder efter proceduren i artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.

6. ESMA kan udstede retningslinjer i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1095/2010 til administratorer af ikkevæsentlige benchmarks med henblik på at præcisere de i nærværende artikels stk. 5 omhandlede elementer.

Artikel 12

Metodologi

1. En administrator skal til fastlæggelse af benchmarket anvende en metodologi, der:

a) er robust og pålidelig

b) har klare regler, der fastsætter, hvordan og hvornår der ved fastlæggelse af benchmarket kan udøves et skøn

c) er stringent, kontinuerlig og giver mulighed for validering, herunder i relevant omfang ved back-testing mod tilgængelige transaktionsdata

d) er modstandsdygtig og sikrer, at benchmarket kan beregnes under så mange forskellige sæt af omstændigheder som muligt

e) kan spores og verificeres.

2. Ved udviklingen af en benchmarkmetodologi skal en benchmarkadministrator:

a) tage højde for faktorer, som f.eks. markedets størrelse og normale likviditetsforhold, markedspladsens gennemsigtighed og markedsdeltagernes positioner, markedskoncentrationen, markedsdynamikken og en given stikprøves mulighed for at repræsentere den markedsmæssige eller økonomiske realitet, som benchmarket skal måle

b) fastlægge, hvad der udgør et aktivt marked for det pågældende benchmark og

c) fastlægge den prioritet, der skal gælde for forskellige typer inputdata.

3. En administrator skal have indført klare offentliggjorte ordninger, der identificerer omstændigheder, hvor kvantiteten eller kvaliteten af inputdata er lavere end de standarder, der er nødvendige for, at metodologien nøjagtigt og pålideligt kan fastlægge benchmarket, og som beskriver, om og hvordan benchmarket skal beregnes under sådanne omstændigheder.

Artikel 13

Gennemsigtighed i metodologien

1. En administrator udvikler, anvender og administrerer benchmarkdata og -metodologi på en gennemsigtig måde. Med henblik herpå skal administratoren offentliggøre eller give adgang til følgende oplysninger:

a) de centrale elementer i den metodologi, som administratoren anvender for hvert benchmark, der leveres og offentliggøres, eller, hvor det er relevant, for enhver benchmarkfamilie, der leveres og offentliggøres

b) nærmere oplysninger om den interne gennemgang og godkendelse af en bestemt metodologi og hyppigheden af sådan gennemgang

c) procedurerne for høring om ethvert forslag til væsentlige ændringer i administratorens metodologi samt begrundelsen for sådanne ændringer, herunder en definition af, hvad en væsentlig ændring er, og de omstændigheder, under hvilke administratoren skal underrette brugerne om sådanne ændringer.

2. De procedurer, der kræves i henhold til stk. 1, litra c), skal:

a) inden for en klar tidsramme foreskrive forhåndsmeddelelse, således at virkningen af sådanne foreslåede væsentlige ændringer kan analyseres og kommenteres, og

b) give mulighed for kommentarer som omhandlet i nærværende stykkes litra a) og administratorens svar på disse kommentarer efter en høring, medmindre der er anmodet om fortrolighed af den, der har afgivet kommentarerne.

3. ESMA udarbejder udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder med henblik på yderligere at præcisere, hvilke oplysninger der skal stilles til rådighed af en administrator i overensstemmelse med de krav, der er fastsat i stk. 1 og 2, idet der sondres mellem forskellige typer af benchmarks og sektorer som fastlagt i denne forordning. ESMA skal tage hensyn til behovet for at offentliggøre de elementer i metodologien, som stiller tilstrækkeligt detaljerede oplysninger til rådighed for brugerne til, at de kan forstå, hvordan et benchmark leveres, og vurdere dets repræsentativitet, dets relevans for bestemte brugere og dets egnethed som reference for finansielle instrumenter og finansielle kontrakter samt proportionalitetsprincippet. ESMA's udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder skal imidlertid ikke omfatte eller finde anvendelse på administratorer af ikkevæsentlige benchmarks.

ESMA forelægger disse udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest den 1. april 2017.

Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.

4. ESMA kan udstede retningslinjer i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1095/2010 til administratorer af ikkevæsentlige benchmarks med henblik på nærmere at præcisere de i nærværende artikels stk. 3 omhandlede elementer.

Artikel 14

Indberetning af overtrædelser

1. En administrator indfører passende systemer og effektive kontrolforanstaltninger med henblik på at sikre integriteten af inputdata for at kunne påvise eventuel adfærd, der kan omfatte manipulation eller forsøg på manipulation af et benchmark, og underrette den kompetente myndighed i henhold til forordning (EU) nr. 596/2014.

2. En administrator overvåger inputdata og stillerne med henblik på at kunne underrette den kompetente myndighed og fremlægge alle relevante oplysninger, når administratoren har mistanke om, at der i forbindelse med et benchmark har været adfærd, der kan omfatte manipulation eller forsøg på manipulation af benchmarket i henhold til forordning (EU) nr. 596/2014, herunder hemmelige aftaler herom.

Den kompetente myndighed for administratoren skal, hvor det er relevant, sende sådanne oplysninger til den relevante myndighed i henhold til forordning (EU) nr. 596/2014.

3. Administratorer skal have procedurer, som deres ledere, ansatte og andre fysiske personer, hvis tjenester stilles til rådighed for eller er under deres kontrol, kan bruge til internt at indberette overtrædelser af denne forordning.

KAPITEL 3

Adfærdskodeks og krav til stillere

Artikel 15

Adfærdskodeks

1. Når et benchmark er baseret på inputdata fra stillere, skal dets administrator udarbejde en adfærdskodeks for hvert benchmark, som tydeligt angiver stillernes ansvar i forbindelse med bidrag af inputdata, og sikre, at en sådan adfærdskodeks er i overensstemmelse med denne forordning. Administratoren skal kontrollere, at stillere overholder adfærdskodeksen, hvilket skal ske løbende og mindst én gang om året samt i tilfælde af ændringer af den.

2. Adfærdskodeksen skal som minimum indeholde følgende elementer:

a) en klar beskrivelse af de inputdata, der skal leveres, og de krav, der er nødvendige for at sikre, at inputdata leveres i overensstemmelse med artikel 11 og 14

b) identifikation af personer, der må bidrage med inputdata til administratoren, og procedurer for verificeringen af identiteten af en stiller og indberettere samt tilladelse til, at sådanne indberettere leverer inputdata på stillerens vegne

c) retningslinjer til sikring af, at en stiller leverer alle relevante inputdata

d) de systemer og kontrolforanstaltninger, som en stiller skal oprette, herunder: i) procedurer for indberetning af inputdata, herunder krav om, at stilleren skal angive, om inputdata er transaktionsdata, og om inputdata er i overensstemmelse med administratorens krav ii) retningslinjer for anvendelsen af skøn i forbindelse med indberetning af inputdata iii) eventuelt krav om validering af inputdata, inden de leveres til administratoren iv) retningslinjer for opbevaring af optegnelser v) krav vedrørende indberetning af mistænkelige inputdata vi) krav til interessekonfliktstyring.

3. Administratorer kan udvikle en enkelt adfærdskodeks for hver benchmarkfamilie, de leverer.

4. I tilfælde af at den relevante kompetente myndighed ved anvendelsen af sine beføjelser som omhandlet i artikel 41 finder, at der er elementer i en adfærdskodeks, der ikke er i overensstemmelse med denne forordning, underretter den den pågældende administrator. Administratoren skal senest 30 dage efter en sådan underretning ændre adfærdskodeksen, så den overholder denne forordning.

5. Senest 15 arbejdsdage efter datoen for anvendelsen af afgørelsen om at medtage et kritisk benchmark på listen, jf. artikel 20, stk. 1, forelægger administratoren af det kritiske benchmark adfærdskodeksen for den relevante kompetente myndighed. Inden for 30 dage kontrollerer den relevante kompetente myndighed, om indholdet af adfærdskodeksen er i overensstemmelse med denne forordning. I tilfælde af at den relevante kompetente myndighed finder elementer, der ikke er i overensstemmelse med denne forordning, finder nærværende artikels stk. 4 anvendelse.

6. ESMA udarbejder udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder med henblik på nærmere fastlæggelse af elementerne i adfærdskodeksen omhandlet i stk. 2 for forskellige typer af benchmarks og for at tage hensyn til udviklingen inden for benchmarks og på de finansielle markeder.

ESMA skal tage hensyn til benchmarkenes og stillernes forskellige karakteristika, navnlig med hensyn til forskelle i inputdata og metodologier, risici for manipulation af inputdata og international konvergens med hensyn til tilsynspraksis i forhold til benchmarks.

ESMA forelægger disse udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest den 1. april 2017.

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder efter proceduren i artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.

Artikel 16

Governance- og kontrolkrav