KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 19/2011

af 11. januar 2011

om krav til typegodkendelse af fabrikantens lovpligtige fabrikationsplade og af identifikationsnummer (VIN-nummer) til motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil og om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 661/2009 om krav til typegodkendelse for den generelle sikkerhed af motorkøretøjer, påhængskøretøjer dertil samt systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 661/2009 af 13. juli 2009 om krav til typegodkendelse for den generelle sikkerhed af motorkøretøjer, påhængskøretøjer dertil samt systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (1), navnlig artikel 14, stk. 1, litra a), og

ud fra følgende betragtninger:

Forordning (EF) nr. 661/2009 ophæver Rådets direktiv 76/114/EØF af 18. december 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende skilte og foreskrevne påskrifter og disses anbringelsessted og -måde for motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (3) . Kravene i nævnte direktiv bør overføres til nærværende forordning og, hvor det er nødvendigt, ændres for at tilpasse dem til den videnskabelige udvikling.

I forordning (EF) nr. 661/2009 fastlægges de grundlæggende bestemmelser for krav til typegodkendelse af køretøjer for så vidt angår identifikationsmetoder. Derfor er det også nødvendigt at fastsætte særlige procedurer, prøvninger og krav for sådanne typegodkendelser.

Da der ikke findes harmoniseret lovgivning om tilladt totalmasse eller tilladt totalbelastning på aksler eller akselgrupper for tunge køretøjer, indeholder Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/27/EF af 22. juli 1997 om masse og dimensioner for visse motorkøretøjsklasser og påhængskøretøjer dertil og om ændring af direktiv 70/156/EØF (4) regler for bestemmelse af tilladt totalmasse ved registrering/ibrugtagning, der skal fastsættes med henblik på registrering, ibrugtagning eller brug af tunge køretøjer inden for en medlemsstats område. Det er derfor hensigtsmæssigt at lade den tilladte totalmasse ved registrering/ibrugtagning indgå i fabrikantens fabrikationsplade. Af hensyn til trafiksikkerheden er det også hensigtsmæssigt at lade den tilladte totalbelastning på en akselgruppe indgå.

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Anvendelsesområde

Dette regulativ finder anvendelse på færdigopbyggede og delvis opbyggede køretøjer i klasse M, N og O.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) »lovpligtig fabrikationsplade«: en plade eller en etiket, som fabrikanten har fastgjort på et køretøj, og som angiver de vigtigste tekniske data, som er nødvendige for at identificere køretøjet og give de kompetente myndigheder relevante oplysninger om tilladt totalmasse

2) »køretøjets identifikationsnummer (VIN-nummer)«: den alfanumeriske kode, som køretøjet er tildelt af fabrikanten for at sikre en korrekt identificering af alle køretøjer

3) »køretøjstype«: et sæt køretøjer som defineret i bilag II, del B, til direktiv 2007/46/EF.

Artikel 3

Bestemmelser vedrørende EF-typegodkendelse af en køretøjstype hvad angår lovpligtig fabrikationsplade og køretøjets identifikationsnummer

1. Fabrikanten eller dennes repræsentant indsender til den typegodkendende myndighed ansøgning om typegodkendelse af en køretøjstype hvad angår den lovpligtige fabrikationsplades udformning og placering og sammensætningen og placeringen af køretøjets identifikationsnummer (VIN-nummer).

2. Ansøgningen udformes i overensstemmelse med den model af oplysningsskemaet, som er angivet i del A i bilag III.

3. Hvis den godkendende myndighed eller den tekniske tjeneste anser det for nødvendigt, skal fabrikanten stille et køretøj, der er repræsentativt for den type, der skal godkendes, til rådighed for inspektion.

4. Hvis alle relevante krav i bilag I og II til nærværende forordning er opfyldt, meddeler den godkendende myndighed typegodkendelse i overensstemmelse med nummereringssystemet i bilag VII til direktiv 2007/46/EF.

En medlemsstat må ikke tildele samme nummer til en anden køretøjstype.

5. Ved anvendelse af stk. 4 udsteder den typegodkendende myndighed en EF-typegodkendelsesattest i overensstemmelse med den model, som findes i del B i bilag III.

Artikel 4

Gyldighed og udvidelse af EF-typegodkendelser meddelt i henhold til direktiv 76/114/EØF

De nationale myndigheder skal tillade salg og ibrugtagning af køretøjer, som er typegodkendt før den dato, som er angivet i artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 661/2009, og fortsat meddele udvidelse af godkendelser meddelt i henhold til bestemmelserne i direktiv 76/114/EØF.

Artikel 5

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft den 1. februar 2011.

(1) EUT L 200 af 31.7.2009, s. 1.

(2) EUT L 263 af 9.10.2007, s. 1.

(3) EFT L 24 af 30.1.1976, s. 1.

(4) EFT L 233 af 25.8.1997, s. 1.

BILAG I

TEKNISKE KRAV

DEL A

Lovpligtig fabrikationsplade

1. Generelle bestemmelser

1.1. Ethvert køretøj skal være udstyret med en lovpligtig fabrikationsplade som beskrevet i dette punkt.

1.2. Den lovpligtige fabrikationsplade skal fastgøres af køretøjets fabrikant eller dennes repræsentant.

1.3. Den lovpligtige fabrikationsplade skal bestå af enten:

a) en rektangulær metalplade eller

b) en rektangulær selvklæbende etiket.

1.4. Metalplader skal være fastgjort med nitter.

1.5. Etiketter skal være af en sådan art, at det kan ses, hvis nogen har forsøgt at manipulere med dem, at de er sikret mod svindel, og at de går i stykker, hvis nogen forsøger at fjerne dem.

2. Oplysninger, der skal indgå i den lovpligtige fabrikationsplade

2.1. Følgende oplysninger skal på ikke sletbar vis være påtrykt den lovpligtige fabrikationsplade i den nævnte rækkefølge:

a) fabrikantens firmanavn

b) køretøjets typegodkendelsesnummer

c) køretøjets identifikationsnummer

d) teknisk tilladt totalmasse

e) største teknisk tilladte vogntogsmasse

f) største teknisk tilladte akseltryk på hver aksel, i rækkefølge begyndende med forreste aksel.

2.2. De anvendte tegns højde skal være mindst 4 mm

3. Særlige bestemmelser

3.1. Påhængskøretøjer

3.1.1. Hvis der er tale om et påhængskøretøj, skal den største teknisk tilladte statiske vertikale masse på koblingspunktet anføres.

3.1.2. Koblingspunktet anses for at være den første aksel, og denne nummereres »0«.

3.1.3. Den første aksel nummereres »1«, den anden »2« osv., efterfulgt af en bindestreg.

3.1.4. Vogntogets masse som omhandlet i punkt 2.1, litra e), udelades.

3.2. Alle tunge køretøjer

3.2.1. For så vidt angår køretøjer i klasse N3, O3 eller O4, skal den største teknisk tilladte masse på en akselgruppe også anføres. Oplysningen vedrørende akselgruppe skal markeres med bogstavet »T«.

3.2.2. For så vidt angår køretøjer i klasse M3, N3, O3 eller O4, kan fabrikanten på det lovpligtige typeskilt angive den tilsigtede tilladte totalmasse ved registrering/ibrugtagning.

3.2.2.1. I sådanne tilfælde skal den del af den lovpligtige fabrikationsplade, hvor masserne er anført, inddeles i to kolonner: De tilsigtede tilladte totalmasser ved registrering/ibrugtagning skal anføres i venstre kolonne og de største teknisk tilladte totalmasser i højre kolonne.

3.2.2.2. Koden for den land, hvor det er hensigten, at køretøjet skal registreres, skal anføres som overskrift i venstre kolonne. Koden skal være i overensstemmelse med ISO-standard 3166-1:2006.

3.2.3. Kravene i punkt 3.2.1 finder ikke anvendelse, når: a) det største teknisk tilladte akseltryk på en akselgruppe er summen af det største teknisk tilladte akseltryk på hver af de aksler, der indgår i gruppen, og b) bogstavet »T« anføres som suffiks til det største tilladte akseltryk på hver aksel, som indgår i den pågældende akselgruppe. c) Når kravene i punkt 3.2.2 anvendes, er det største tilladte akseltryk på akselgruppen ved registrering/ibrugtagning summen af det største tilladte akseltryk ved registrering/ibrugtagning på hver af de aksler, som indgår i den pågældende akselgruppe.

4. Yderligere oplysninger

4.1. Fabrikanten kan angive yderligere oplysninger under eller ved siden af de foreskrevne påskrifter, uden for et klart afgrænset rektangel, der ikke indeholder andet end de i punkt 2 og 3 foreskrevne oplysninger.

5. Modeller for den lovpligtige fabrikationsplade

5.1. Eksempler på de forskellige modeller for den lovpligtige fabrikationsplade findes i tillægget til dette bilag.

5.2. De data, der er anført i modellerne, er fiktive.

DEL B

Køretøjets identifikationsnummer (VIN)

1. Generelle bestemmelser

1.1. Alle køretøjer skal være mærket med en VIN-kode.

1.2. VIN-koden skal være en unik kode, der utvetydigt kan henføres til et bestemt køretøj.

1.3. VIN-koden skal påføres chassiset eller køretøjet, når køretøjet forlader produktionslinjen.

1.4. Fabrikanten skal sikre køretøjets sporbarhed i en periode på 30 år ved hjælp af VIN-koden.

1.5. Ved typegodkendelse er det ikke nødvendigt at kontrollere, om fabrikanten har truffet foranstaltninger til sikring af den sporbarhed af køretøjet, som er omhandlet i punkt 1.4.

2. VIN-kodens opbygning

2.1. VIN-koden består af tre sektioner:

a) fabrikantkode (WMI — world manufacturer identifier)

b) køretøjsdeskriptorsektion (VDS — vehicle descriptor section)

c) køretøjsindikatorsektion (VIS — vehicle indicator section).

2.2. Fabrikantkoden (WMI) består af en kode, der tildeles fabrikanten med henblik på at kunne identificere denne.

2.2.1. Koden omfatter tre alfanumeriske tegn, dvs. store latinske bogstaver eller arabiske tal, som tildeles af den kompetente myndighed i det land, hvor fabrikanten har sit hovedsæde.

2.2.2. Den kompetente myndighed handler i overensstemmelse med den internationale organisation omhandlet i standarden ISO 3780: 2009 vedrørende »Road vehicles — World manufacturer identifier (WMI) code«.

2.2.3. Hvis fabrikanten globalt fremstiller mindre end 500 køretøjer om året, er det tredje tegn altid »9«. Til identifikation af sådanne fabrikanter tildeler den i punkt 2.2.1 omhandlede kompetente myndighed også tredje, fjerde og femte tegn i køretøjsindikatorsektionen (VIS).

2.3. Køretøjsdeskriptorsektionen (VDS) omfatter seks alfanumeriske tegn, dvs. store latinske bogstaver og arabiske tal, som anvendes til at angive køretøjets generelle kendetegn. Hvis fabrikanten ikke bruger en eller flere af de seks tegn, skal de ubrugte positioner udfyldes med alfanumeriske tegn efter fabrikantens valg, således at det samlede antal tegn er seks.

2.4. Køretøjsindikatorsektionen (VIS) består af otte alfanumeriske tegn, dvs. store latinske bogstaver og arabiske tal, hvoraf mindst fire tegn skal være tal.

Den skal sammen med fabrikantkoden (WMI) og køretøjsdeskriptorsektionen (VDS) give en klar identifikation af køretøjet. Eventuelt ubrugte positioner skal udfyldes med et nul, således at det samlede antal tegn er otte.

2.5. Højden af VIN-tegn indpræget i chassiset skal være mindst 7 mm.

2.6. Der må ikke være mellemrum mellem tegnene.

2.7. Brug af bogstaverne »I«, »O« og »Q« er ikke tilladt.

2.8. Starten og slutningen af VIN-koden skal afgrænset af et symbol efter fabrikantens valg, idet ingen af disse symboler må være et stort latinsk bogstav eller et arabisk tal.

2.8.1. Denne bestemmelse kan fraviges, når VIN-koden angives på en enkelt linje.

2.8.2. Hvis VIN-koden angives på to linjer, finder denne bestemmelse anvendelse på begge linjer.