SAERBERETNING NR. 1/94 om Opfoelgning af Rettens saerberetning nr. 2/92 og viderefoerelse af Rettens revision af stoerre modtagere af eksportrestitutioner med Kommissionens svar (94/C 75/01)

0. INDLEDNING

0.1. Saerberetning nr. 2/92(1) () om revision af eksportrestitutioner til udvalgte stoerre eksportoerer inden for mejerisektoren byggede paa revision gennemfoert fra januar 1990 til marts 1991. De foreloebige revisionsresultater blev meddelt de beroerte medlemsstater i perioden juni 1990-april 1991.

0.2. I punkt 3.2 i saerberetningen opregnedes 14 revisionsresultater, og endvidere hed det: »Retten vil fortsaette undersoegelsen af disse tilfaelde og fremlaegge yderligere bemaerkninger for dechargemyndigheden, saafremt denne ikke finder Kommissionens og medlemsstaternes foranstaltninger tilfredsstillende.« Kapitel 1 omhandler Kommissionens og medlemsstaternes opfoelgning af denne saerberetning.

0.3. I sit svar anmoder Kommissionen Retten om yderligere oplysninger, selv om Retten allerede har stillet alle relevante oplysninger til raadighed. Retten vil i det omfang, den kan, altid vaere Kommissionen behjaelpelig med specifikke oplysninger. Kommissionen boer naturligvis ogsaa indhente de noedvendige oplysninger i medlemsstaterne, der formentlig ligger inde med det mest fuldstaendige materiale. Retten er faktisk overrasket over, at Kommissionen anmoder om yderligere oplysninger tre aar efter, at den er blevet underrettet om de paagaeldende forhold.

0.4. Kommissionen anslaar (i svaret til punkt 3.1), at der er tilbagesoegt 65,22 % af de uretmaessigt udbetalte beloeb. Denne procent er beregnet paa grundlag af det begraensede beloeb paa 610 189 ECU, som Kommissionen foreloebig har anerkendt som tilbagebetalingspligtigt. Dette beloeb staar imidlertid ikke i rimeligt forhold til det samlede eksportrestitutionsbeloeb, der er paa ca. 5 mio. At man efter saa lang en periode endnu ikke er naaet til enighed om spoergsmaalet om saa store beloeb betalt over Faellesskabets budget kan kun underbygge Rettens konklusioner i denne beretnings punkt 1.27, 3.1, 3.2, 3.3 og 3.4.

0.5. Kapitel 2 indeholder Rettens bemaerkninger om den fortsatte revision af eksportrestitutioner til udvalgte stoerre modtagere, jf. punkt 4.8 i saerberetningen. I dette kapitel beskrives ogsaa tilfaelde, som er kommet til Rettens kendskab under revision af Kommissionens og medlemsstaternes rolle i gennemfoerelsen af Raadets forordning (EOEF) nr. 4045/89(2) () om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgaar i ordningen for finansiering gennem EUGFL(3) ().

0.6. Retten er overrasket over, at Kommissionens eneste reaktion paa kapitel 2, hvori beskrives forhold, der er kommet for dagens lys efter offentliggoerelsen af den foregaaende beretning, er, at den anmoder om flere oplysninger. Der henvises til punkt 0.3.

1. OPFOELGNING AF SAERBERETNING NR. 2/92

Opfoelgning af bestemte revisionsresultater

1.1. Oplysningerne nedenfor gives i samme orden som resultaterne i saerberetning nr. 2/92 med krydsreferencer til de paagaeldende punkter i denne i overskrifterne nedenfor.

En ost fejlagtigt beskrevet som Provolone - 3.1 a)

1.2. Ved revisionen i Irland kom Retten til den konklusion, at osten var beskrevet som Provolone i ansoegninger om eksportrestitutioner, og derved opnaaedes der restitution efter en hoejere sats end den, der egentlig skulle betales. Konklusionen byggede paa tre forhold, nemlig:

a)Osten blev ikke bragt i handelen under handelsnavnet Provolone;

b)ifoelge producentens kvalitetskontrolproever opfyldte osten langt fra kriterierne med hensyn til vandindhold (V/I) for ydelse af eksportrestitutioner til Provolone, og

c)osten opfyldte langt fra kravet om mindstefedtindhold i toerstoffet (MFIT).

Efter Rettens skoen var der i alt blevet udbetalt ca. 500 000 ECU for meget i eksportrestitutioner.

1.3. Kommissionen har ikke meddelt Retten sin stillingtagen til spoergsmaalet om tariferingen i nomenklaturen over eksportrestitutioner paa grundlag af produktets beskrivelse [1.2 a) ovenfor]. Hvad derimod angaar spoergsmaalet om manglende opfyldelse af kravet med hensyn til V/I og MFIT har Irland paa Kommissionens anmodning tilbagebetalt IRL£ 58 828,87 (ca. 68 000 ECU).

Edam fejlagtigt beskrevet som Steppenkaese - 3.1 b)

1.4. I denne sag var Edam beskrevet som Steppenkaese med henblik paa benyttelse af en forudfastsaettelsesattest, der loed paa Steppenkaese. Den paagaeldende medlemsstat, Tyskland, har naegtet at tilbagesoege de udbetalte restitutioner, men da de to ostetyper er identiske, foreslaar Kommissionen ikke at forfoelge sagen. I saerberetningen hed det, at der »derved [kunne] ansoeges om ca. 105 000 ECU for meget«, men Retten anslaar nu paa basis af bevismateriale modtaget efter offentliggoerelsen af saerberetningen det paagaeldende beloeb til ca. 60 000 ECU. Retten har anmodet Kommissionen om at fastsaette én enkelt position i nomenklaturen for denne ost.

Ost fejlagtigt beskrevet som Gouda - 3.1 c)

1.5. Denne sag vedroerte et parti ost til forarbejdning, der blev solgt til en kunde i et tredjeland. Ost af denne art er ikke berettiget til eksportrestitution. Den blev imidlertid beskrevet som Gouda ved udfoerslen, hvorved der opnaaedes ca. 30 000 ECU i restitutioner.

1.6. I sit svar til Retten af 31. juli 1991 erklaerede den paagaeldende medlemsstat, Tyskland, sig enig i Rettens resultater, men i sit svar til Kommissionen af 19. oktober 1992 bestred den Rettens vurdering af sagen. Den 4. november 1992 anmodede Kommissionen Tyskland om at tilbagesoege det regelstridigt udbetalte beloeb og indlede en saerlig undersoegelse med henblik paa konstatering af omfanget af lignende fejlagtige angivelser. Retten har endnu ikke modtaget underretning om resultatet.

Kaernemaelkspulver (KMP) fejlagtigt beskrevet som letmaelkspulver (LMP) - 3.1 d)

1.7. Det bestrides ikke, at KMP fejlagtigt blev beskrevet som LMP, og at der saaledes regelstridigt blev udbetalt i alt ca. 1,15 mio. ECU i restitutioner.

1.8. Kommissionen anmodede en af de beroerte medlemsstater, Irland, om at tilbagesoege et beloeb paa 190 000 ECU, der var regelstridigt udbetalt i restitutioner. I overensstemmelse hermed udstedte Irland en indtaegtsordre paa 190 000 ECU lydende paa eksportrestitutionsansoegeren. Denne har imidlertid ikke betalt, hvorfor der er anlagt sag mod ham.

1.9. For saa vidt angaar ca. 1,0 mio. ECU anmodede en anden medlemsstat, Nederlandene, Kommissionen om at finde en loesning, der ikke ville have negative oekonomiske virkninger for de involverede parter. Ved skrivelse af 11. august 1992 svarede Kommissionen, at den ikke var i stand til at foreslaa en saadan loesning, for det foerste paa grund af tvivl om, hvorvidt parterne havde handlet i god tro, da de udfyldte udfoerelsesangivelserne, og for det andet fordi der kunne blive tale om ulige behandling af eksportoerer. I sin seneste meddelelse til Retten, der er dateret den 9. juni 1993, anfoerte Kommissionen imidlertid, at der skulle have vaeret anvendt samme restitutionssats paa de to produkter. Retten mener, at der gjaldt forskellige satser i den paagaeldende periode.

1.10. Efter offentliggoerelsen af saerberetning nr. 2/92 har Retten konstateret, at andre eksportrestitutionsansoegere fejlagtigt har angivet KMP som LMP. I Nederlandene er der konstateret forhold, der tyder paa, at yderligere syv virksomheder kan have ansoegt om over 1,3 mio. ECU for meget i samme aar. I en tredje medlemsstat, Frankrig, foretog Retten revision hos en anden virksomhed, som inden for samme aar kan have ansoegt om over 340 000 ECU for meget i restitutioner. De konstaterede forhold vedroerende disse sager er blevet meddelt baade de beroerte medlemsstater og Kommissionen. De franske myndigheder meddelte den 30. juni 1993 Retten, at de afventede Kommissionens afgoerelse, foer de ville overveje tilbagesoegning. Retten henstiller indtraengende til Kommissionen, at den tager alle fornoedne skridt til opnaaelse af en tilfredsstillende loesning i denne sag.

Skummetmaelkspulver (SMP) fejlagtigt angivet som ikke indeholdende tilsat valle 3.1 e)

1.11. En virksomhed i Tyskland havde ansoegt om restitutioner for et parti, som var fremstillet i Frankrig og skulle bruges som foedevarehjaelp. SMP blev leveret til udfoersel paa 14 lastbiler, men kun én blev kontrolleret af toldmyndighederne, og der blev udtaget en proeve til analyse. Denne proeve viste indhold af »ikke angivet tilsat valle«, der ikke er berettiget til eksportrestitutioner. Analyseresultaterne blev imidlertid ikke ekstrapoleret paa hele partiet, og Kommissionen blev heller ikke underrettet, saaledes at eksportrestitutionerne og betalingerne vedroerende foedevarehjaelpen kunne blive reguleret.

1.12. Retten fandt under revisionen bevis for, at SMP var blevet fremstillet paa et mejeri i loebet af en periode paa 10 dage, og at mejeriet endog havde accepteret de oekonomiske konsekvenser, nemlig at tilsaetning af ikke-angivet valle medfoerte fortabelse af ret til restitutioner. Frankrig, Tyskland og Kommissionen finder imidlertid ikke, at man paa grundlag af de foreliggende konkrete beviser kan ekstrapolere analyseresultaterne paa ladningerne i de 13 lastbiler, som ikke blev undersoegt. Retten er ikke enig i dette synspunkt. I saerberetning nr. 2/92 ansloges det samlede beloeb, der var udbetalt for meget, til ca. 500 000 ECU.

Cheddar-ost, der ikke opfyldte kravet om mindstefedtindhold i toerstoffet (MFIT) - 3.1 f)

1.13. Kommissionen har anmodet den beroerte medlemsstat, Irland, om at tilbagesoege de restitutioner, der uretmaessigt er udbetalt i denne sag, og Irland har erklaeret sig enig heri. Kommissionen har ikke meddelt Retten beloebenes stoerrelse, men Retten har anslaaet dem til 40 000 ECU.

Maksimumsgraensen for vandindholdet i Cheddar-ost - 3.1 g)

1.14. Da der hverken i den faelles toldtarif eller eksportrestitutionsnomenklaturen er fastsat en maksimumsgraense for vandindholdet i Cheddar-ost, fortolker medlemsstaterne reglerne forskelligt. Retten har anmodet Kommissionen om at sikre sig, at alle medlemsstaterne fortolker reglerne ens. Kommissionen er ved at undersoege dette spoergsmaal i en stoerre sammenhaeng. Retten har anmodet Kommissionen om loebende underretning herom.

Manglende opfyldelse af kravet om mindstefedtindhold (MFI) i soedmaelkspulver (SMP) - 3.1 h)

1.15. Den beroerte medlemsstat, Irland, er ikke enig i Rettens revisionsresultater. I december 1992 meddelte Kommissionen Retten, at den fortsatte sine undersoegelser, men Retten har endnu ikke faaet kendskab til udfaldet af denne opfoelgningsaktion.

Ost, der blev konstateret uegnet til konsum ved ankomsten til Polen - 3.1 i) i)

1.16. Den beroerte medlemsstat, Tyskland, har tilbagesoegt ca. 330 000 ECU af de 450 000 ECU, som ifoelge Rettens beregninger skal tilbagebetales. De resterende 120 000 ECU vedroerte ost, som formodedes at have et uacceptabelt hoejt nitratindhold.

Ost returneret fra USA, fordi den ikke var i overensstemmelse med sundhedsstandarderne, og derefter genudfoert fra EF med restitutioner - 3.1 i) ii)

1.17. Myndighederne i Irland, hvor osten var fremstillet, og hvorfra den oprindelig var blevet udfoert, undersoegte stikproever udtaget af den returnerede ost og bekraeftede resultaterne af de tests, toldmyndighederne i USA havde foretaget. De eksportrestitutioner, der var udbetalt i denne forbindelse, blev tilbagebetalt. Imidlertid har myndighederne i Nederlandene og Danmark, hvor der paa ny blev ansoegt om restitutioner ved genudfoerslen af den paagaeldende ost, anfoert over for Kommissionen, at resultaterne af det amerikanske toldvaesens undersoegelser ikke er bindende for dem. Endvidere havde en af disse medlemsstater, Nederlandene, endnu i november 1992 ikke afsluttet en undersoegelse af, om den returnerede ost var blevet genudfoert, selv om medlemsstaten allerede i juli 1990 havde modtaget Rettens bevismateriale herfor. I juni 1993 havde myndighederne i den fjerde medlemsstat, Det Forenede Kongerige, endnu ikke afsluttet undersoegelserne af denne sag. Kommissionen afventer resultatet af disse undersoegelser, foerend den tager stilling til sagen. Retten har anslaaet restitutionsbeloebet til ca. 150 000 ECU.

Smoer udfoert til AEgypten erklaeret uegnet til konsum - 3.1 i) iii)

1.18. 1 700 kasser smoer var ifoelge forsikringsselskabets vurderingsrapport blevet »fuldstaendigt og alvorligt beskadiget« under forsendelsen. Nogle af de beskadigede varer blev tilintetgjort, mens resten, der ikke var egnet til konsum, blev solgt til industriformaal. Retten tilstillede i juni og juli 1990 de beroerte medlemsstater, Irland og Nederlandene, genparter af vurderingsrapporten. Rederiet bekraeftede, at skaden var sket, og forsikringsselskabet udbetalte erstatning, men den medlemsstat, hvori eksportrestitutionerne var blevet udbetalt, Nederlandene, meddelte den 16. april 1993 skriftligt Retten, at der ikke forelaa noget endeligt bevis for, at en del af smoerpartiet ikke havde vaeret egnet til konsum ved leveringen. Restitutionsbeloebet androg i dette tilfaelde ca. 90 000 ECU.

1.19. Denne sag er en af mange, hvor Retten ved gennemgang af skadesanmeldelser og kreditnotaer har konstateret, at varer enten ikke er blevet bragt paa markedet i et tredjeland som foreskrevet i artikel 5 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3665/87(4) (), f.eks. fordi der er leveret for lidt, eller varerne er fundet uegnet til konsum og dermed ikke opfylder betingelserne for ydelse af restitution, jf. samme forordnings artikel 13. Kommissionen har anmodet de beroerte medlemsstater, Irland og Tyskland, om at redegoere for det fulde omfang af saadanne tilfaelde.

1.20. Irland har opgjort det samlede beloeb, der er udbetalt til én virksomhed af det irske udbetalende organ og de udbetalende organer i Tyskland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige, til 436 000 ECU, men der er kun tilbagesoegt 12 189 ECU. Nederlandene har naegtet at foretage tilbagesoegning i samtlige konstaterede tilfaelde. Tyskland foerer droeftelser med Kommissionen med henblik paa afklaring af retsstillingen. Kommissionen har i sit svar til Retten ikke kommenteret Det Forenede Kongeriges stillingtagen.

1.21. I sin foerste opfoelgende rapport indtog Kommissionen det standpunkt, at det fulde eksportrestitutionsbeloeb skulle tilbagesoeges i tilfaelde, hvor restitutionsbeloebet gradueredes efter destinationen, men i sin anden rapport har den indtaget en ny holdning. I sidstnaevnte rapport har den anfoert, at den har indledt en tilbundsgaaende undersoegelse af det overordnede princip under hensyntagen til de oekonomiske maal fastlagt i forbindelse med eksportrestitutioner og eksportoerernes risici. Begge virksomheder involveret i ovennaevnte tilfaelde havde nemlig tegnet forsikring paa grundlag af en vaerdi inklusive eksportrestitutioner.

Ost angivet med henblik paa restitutioner antaget til toldkontrol paa et tidspunkt foer fremstillingsdatoen - 3.1 j)

1.22. Rettens revisionsresultater blev ikke bestridt, men den paagaeldende medlemsstat, Irland, har konstateret, at der var tale om en reel misforstaaelse og ikke om svig, og at hele det angivne parti ost var blevet udfoert. Kommissionen foreslaar sagen henlagt, da eksportoeren ikke opnaaede nogen oekonomisk fordel.

Plastikemballage inkluderet i vaegten angivet med henblik paa restitutioner - 3.1 k)

1.23. Den beroerte medlemsstat, Tyskland, erklaerede sig i sit svar af 31. juli 1991 paa revisionsskrivelsen enig i revisionsresultaterne. I en senere meddelelse til Kommissionen har de tyske myndigheder paapeget, at emballagen skulle betragtes som indgaaende i nettovaegten i overensstemmelse med Kommissionens forklarende note. Da emballagen var en svaer plastiksaek beregnet til transport og ikke en film, der klaebede til ostens overflade, har Kommissionen anmodet om, at de 40 000 ECU, denne sag drejede sig om, tilbagesoeges.

Regelstridig anvendelse af en forudfastsaettelsesattest udstedt i forbindelse med en licitation afholdt i et tredjeland - 3.1 l)

1.24. Rettens fremstilling af de faktiske forhold i sagen er ikke blevet bestridt, men den medlemsstat, hvori forudfastsaettelsesattesten blev udstedt, Frankrig, har fralagt sig ethvert ansvar for den paagaeldende transaktion. Den medlemsstat, hvori udbetalingen fandt sted, Tyskland, har i skrivelse af 12. oktober 1992 gjort gaeldende, at resultater af Rettens revision i andre medlemsstater, som ikke kan verificeres af de paagaeldende landes myndigheder, ikke er tilstraekkeligt grundlag for at tilbagesoege restitutioner hos eksportoererne. Kommissionen anmodede foerst Tyskland om at tilbagesoege de ca. 2 mio. ECU, som var udbetalt for meget, idet den anfoerte at »det udtrykkeligt og uden mulighed for fejlfortolkning er anfoert paa attesten, paa hvilke betingelser den kan benyttes«. Senere aendrede den holdning og begrundede sin nye stillingtagen med to forhold, nemlig for det foerste at de ansoegere, der havde benyttet denne attest i god tro, skulle tilbagebetale restitutionerne fire-fem aar efter, at transaktionen havde fundet sted, og for det andet at sagen viser, hvor vanskeligt det er at ivaerksaette tilbagesoegning, naar de beroerte virksomheder er etableret i forskellige medlemsstater. Ved skrivelse til Tyskland af 20. august 1993 trak Kommissionen sin anmodning om tilbagesoegning af de paagaeldende beloeb tilbage.

1.25. Disse forhold kan ikke betragtes som gyldige grunde til at undlade tilbagesoegning. Hertil kommer, at da virksomhederne ansoegte om eksportrestitutioner, erklaerede de, at de paagaeldende partier var blevet leveret inden for rammerne af en licitation, hvorunder der var afgivet bud i henhold til forudfastsaettelsesattesten. Dette erklaerede de ogsaa over for de nationale myndigheder paa udfoerselstidspunktet vel vidende, at de ikke havde indgaaet nogen kontrakt i forbindelse med den paagaeldende licitation.

1.26. Under en anden revision har Retten konstateret endnu et tilfaelde omfattende Frankrig og Det Forenede Kongerige med regelstridig anvendelse af en attest udstedt til den samme virksomhed. Der var her tale om 238 000 ECU i restitutioner. Dette blev meddelt Kommissionen den 21. oktober 1992.

Konklusion

1.27. Bemaerkningerne i saerberetning nr. 2/92, der byggede paa revisionen af to virksomheder, blev meddelt de beroerte medlemsstater i juni og juli 1990 for saa vidt angik den foerste virksomhed og i april 1991 for saa vidt angik den anden virksomhed. Kommissionen blev underrettet den 16. oktober 1991. Det er saerdeles betaenkeligt, at saa mange forhold, som Kommissionen og medlemsstaterne er blevet gjort bekendt med for op til tre aar siden, stadig ikke er afhjulpet. Efter de oplysninger, Retten har, er der kun inkasseret 7 % af det beloeb, der som paapeget i saerberetning nr. 2/92 efter Rettens opfattelse kan tilbagesoeges.

2. RETTENS FORTSATTE UNDERSOEGELSE AF STOERRE MODTAGERE AF EKSPORTRESTITUTIONER

Almindelige bemaerkninger

2.1. I saerberetning nr. 2/92 tilkendegav Retten, at den ville fortsaette sine undersoegelser af udvalgte modtagere af eksportrestitutioner. Efter gennemfoerelsen af revisionen, som var grundlaget for saerberetningen, har Retten fortsat revisionen af eksportoerer, der faar udbetalt eksportrestitutioner, og den har ogsaa undersoegt Kommissionens og medlemsstaternes rolle i gennemfoerelsen af forordning (EOEF) nr. 4045/89 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgaar i ordningen for finansiering gennem EUGFL. Resultaterne af den fortsatte revision af modtagerne beskrives i punkterne nedenfor.

Tarifering

Maksimumsgraensen for vandindhold

2.2. I 1990/91 foretog de franske myndigheder i medfoer af forordning (EOEF) nr. 4045/89 kontrol af en virksomhed, der fremstiller ost under bestemte handelsbetegnelser. I den af Retten gennemgaaede kontrolrapport naevnes en toldlaboratorieanalyse af én af disse oste. Osten, der ved udfoerslen var angivet som St. Paulin, var af toldlaboratoriet henfoert under positionen i eksportrestitutionsnomenklaturen for »andre oste« uden benaevnelse, fordi den ikke opfyldte fransk lovgivnings krav til en St. Paulin.

2.3. Selv om der ikke er nogen forskel paa restitutionssatserne under positionen for »andre oste« og St. Paulin, er der en betydelig forskel med hensyn til det tilladte maksimale vandindhold i den fedtfri ostemasse. St. Paulin berettiger ikke til eksportrestitutioner, naar V/I overstiger 72 vaegtprocent, hvorimod graensen for oste uden benaevnelse er meget lavere, nemlig 62 vaegtprocent.

2.4. De franske toldmyndigheder har valgt at se bort fra toldlaboratoriets resultater under henvisning til, at disse var baseret paa en fransk lovbestemmelse, der er uafhaengig af faellesskabsretten.

2.5. De franske myndigheder har fastholdt dette argument i deres besvarelse af en forespoergsel fra Retten. Forholdet er det samme med hensyn til andre oste, der saelges under bestemte handelsbetegnelser, og som er omfattet af Rettens revision af gennemfoerelsen af forordning (EOEF) nr. 4045/89. For EUGFL-regnskabsaaret 1991 er der tale om ca. 1,1 mio. ECU i restitutioner.

Fejlagtigt tariferede maelkeblandinger

2.6. Forudfastsaettelsesattester kan kun anvendes i forbindelse med produkter, der opfylder betingelserne i den kombinerede nomenklatur (KN) og den deri definerede ERN-position.

2.7. Fra juni til september 1990 angav en eksportrestitutionsansoeger i Nederlandene et mejeriprodukt, der indeholdt 71,5 % soedmaelkspulver (SOEP), 9 % laktose, 18,5 % vallepulver og 1 % sukker, til udfoersel til den tidligere DDR under en position inden for KN-koden 0402 i ERN, som gaelder for soedmaelk eller helt eller delvis skummetmaelk. Produktet burde imidlertid have vaeret tariferet under pos. 0404, da der var tale om en blanding af naturlige maelkebestanddele.

2.8. Der blev udbetalt eksportrestitutioner for det paagaeldende mejeriprodukt paa grundlag af en forudfastsaettelsesattest for produkter henhoerende under KN-kode 0402. Disse restitutioner beloeb sig til 260 000 ECU. Da forudfastsaettelsesattesten ikke var gyldig for produkter under KN-kode 0404, fandt udfoerslen faktisk sted uden at vaere daekket af en forudfastsaettelsesattest. Hertil kom, at der i den paagaeldende periode under ingen omstaendigheder kunne ydes eksportrestitutioner ved udfoersel til den tidligere DDR uden gyldig forudfastsaettelsesattest. De udbetalte restitutioner boer derfor tilbagesoeges.

Medlemsstaternes utilstraekkelige opfoelgning af toldlaboratorierapporter

2.9. Retten har under revision i Danmark af rapporter om forordning 4045/89-kontrol konstateret tilfaelde, hvor toldlaboratorieproever af Feta- og Mozzarella-ost ikke var blevet fulgt tilstraekkeligt op. Ifoelge proeverne var for disse oste maksimumsgraensen for vandindhold i den fedtfri ostemasse udtrykt i vaegtprocent overskredet, og ostene var saaledes ikke berettiget til eksportrestitutioner. Restitutionerne for de paagaeldende partier blev tilbagesoegt, men der blev ikke gjort noget forsoeg paa at fastslaa, om problemet kun vedroerte disse partier.

2.10. Ved stedlig revision hos en af producenterne af disse oste konstaterede Rettens revisorer flere tilfaelde, hvor kravene med hensyn til maksimumsgraensen for vandindhold i den fedtfri masse og mindstefedtindholdet i toerstoffet ikke var opfyldt. Bevismaterialet forelaa i form af analyser foretaget af producentens eget kvalitetskontrollaboratorium og tests gennemfoert af uafhaengig tredjemand. Det viste sig ogsaa, at dette problem ikke alene vedroerte denne producent. Den 23. marts 1993 anmodede Retten Danmark om at opgoere de for meget udbetalte restitutioner og foreslog ivaerksat tilbagesoegning af de paagaeldende beloeb. Meddelelse herom er endnu ikke modtaget.

Askeindhold (urenheder) i mel

2.11. Det tyske toldlaboratorium konstaterede ved en analyse af mel med et angivet askeindhold paa ikke over 600 mg/100 g, at askeindholdet overskred den maksimale graense. Der skulle derfor have vaeret udbetalt restitutioner efter en lavere sats. Da Rettens revision fandt sted, var der ikke gjort forsoeg paa at fastslaa det fulde omfang af tilfaelde af denne art og heller ikke foretaget regulering af de beloeb, der var udbetalt for meget i restitutioner for det produkt, der paa det tidspunkt var konstateret mangelfuldt. Efter Rettens anmodning har Tyskland senere opgjort restitutionsbeloebet til ca. 410 000 ECU, og den fornoedne regulering af restitutionerne er nu ved at blive foretaget.

Revet ost angivet som ikke revet

2.12. Restitutionssatsen for revet Pecorino-ost, der eksporteredes til USA, var ca. 40 % af satsen for ikke revet Pecorino. Rettens revisorer har undersoegt angivelserne vedroerende indfoersel til USA og konstateret, at dele af forsendelser af denne ost, der i Italien var angivet med henblik paa eksportrestitution som ikke revet, blev angivet som revet ved indfoerslen til USA. USA's importtold paa revet ost var 15 %, mens den kun var 9 % for ikke revet ost. Det var derfor ikke i importoerens interesse at angive hele oste som revet ost. Disse uoverensstemmelser var ikke blevet afsloeret ved toldkontrollen i Italien.

2.13. Retten underrettede de italienske myndigheder herom. Herefter fulgte retssager for paastaaet svigagtig angivelse af revet ost som ikke revet. I denne sag var der tale om eksportrestitutioner for over 1 mio. ECU. Dommeren frifandt de sagsoegte bl.a. under henvisning til, at selv om USA's toldtarif ikke fandt anvendelse paa ikke revet ost, fandt den anvendelse paa saavel revet ost som ost udskaaret i stykker. Dommeren konkluderede, at selv om der uberettiget blev ansoegt om 100 000 ECU i eksportrestitutioner, hvor der i USA's toldtarif var tilfoejet ordene »revet ost«, var det paagaeldende beloeb dog ikke saa stort, at der kunne anses at foreligge skaerpende omstaendigheder, hvorfor kollektiv eftergivelse i henhold til national lovgivning ikke var udelukket.

Sund og saedvanlig handelskvalitet

Forarbejdet ost, som ikke kan afsaettes

2.14. Ved en forordning 4045/89-kontrol i Frankrig konstateredes et tilfaelde, hvor et parti paa 76 tons forarbejdet ost, for hvilket der var betalt ca. 126 000 ECU i eksportrestitutioner, viste sig at vaere mangelfuldt ved ankomsten til Saudi Arabien. Ved en kvalitetskontrol foretaget af producenten paavistes det, at manglerne var opstaaet i forarbejdningsprocessen. Produktet blev trukket tilbage fra markedet og destrueret. De franske myndigheder besluttede imidlertid at undlade at tilbagesoege restitutionerne og begrundede i deres svar paa Rettens forespoergsel deres afgoerelse med, at der paa udfoerselsstedet ikke var fundet bevis for, at produktet ikke var af sund og saedvanlig handelskvalitet.

Soedmaelkspulver (SOEP) uegnet til konsum

2.15. I forbindelse med en revision konstaterede Rettens revisorer, at der i et tilfaelde var udfoert 85 tons SOEP fra Det Forenede Kongerige, der var blevet destrueret af sundhedsmyndighederne i et tredjeland med den begrundelse, at det var uegnet til konsum. En undersoegelse foretaget af eksportoeren viste, at man under forarbejdningsprocessen ikke havde forseglet daaserne tilstraekkeligt effektivt. De britiske myndigheder siger imidlertid, at de ikke har vaeret i stand til at finde beviser for, at produkterne ikke var af sund og saedvanlig handelskvalitet paa udfoerselsdatoen. De samlede restitutioner androg ca. 120 000 ECU.

2.16. Lignende tilfaelde, hvor samme virksomhed har indgivet eksportrestitutionsansoegninger i Tyskland, Danmark, Frankrig, Nederlandene og Det Forenede Kongerige er omhandlet i saerberetning nr. 7/93. I hvert enkelt tilfaelde har den beroerte medlemsstat med lignende begrundelse som ovenfor anfoert naegtet at tilbagesoege restitutionerne.

Ost uegnet til konsum

2.17. Under revision i en anden virksomhed konstaterede Rettens revisorer det forhold, som beskrives i det foelgende. Adskillige partier Mozzarella-ost, der var fremstillet mellem august og oktober 1991, blev afvist af koeberen i Japan paa grund af et for hoejt nitratindhold, og fordi der forefandtes fremmedsubstans. Denne ost blev herefter sendt tilbage til Danmark og ombyttet uden yderligere ansoegning om restitution. Den tilbagesendte ost blev imidlertid herefter udfoert til Jordan, og der blev udbetalt restitutioner. I Jordan fandt sundhedsministeriet osten uegnet til konsum paa grundlag af baade bakterietest og kemisk test. Osten blev paa ny sendt tilbage til Danmark og anbragt paa et toldoplag, men restitutionerne blev ikke tilbagebetalt. Da Rettens revision fandt sted i 1993, fandt revisorerne osten paa toldoplaget. Yderligere tests foretaget af de danske myndigheder paa Rettens begaering viste, at osten var uegnet til konsum. Resultaterne af Rettens revision har foert til, at der er tilbagesoegt 37 000 ECU.

Varers overgang til markeder i tredjelande

Ukorrekte beviser for ankomst og andre uregelmaessigheder

2.18. De irske toldmyndigheders opmaerksomhed blev henledt paa, at to containere med et »smoerelet smoerprodukt«, der med eksportrestitutioner skulle eksporteres til Cypern, faktisk afventede toldbehandling med henblik paa afskibning til Graekenland. Ved toldmyndighedernes efterfoelgende undersoegelse af disse og andre partier konstateredes foelgende forhold:

a)Der var indgivet ukorrekt bevis for ankomst med hensyn til tre containere med det »smoerelette smoerprodukt« bestemt til Libanon, selv om en containerladning faktisk var blevet destrueret, og de to andre ladninger over 12 maaneder efter udfoerslen stadig befandt sig i containerne i havnen i Haifa, Israel.

b)Det samlede udfoerte kvantum oversteg de oprindelige maengder med ca. 26 tons.

c)Det paagaeldende produkt var af forringet kvalitet, idet der var tale om returvarer fra forretninger, eller varer, for hvilke den af producenten anbefalede sidste salgsdato var overskredet.

d)Der forelaa kun betalingsbevis fra kunden for én containerladning.

2.19. Hertil kom, at transaktionerne sikrede eksportoeren en rimelig fortjeneste uden betaling fra kunden, idet omkostningerne androg mellem 500 og 600 ECU pr. ton, og eksportrestitutionsbeloebene for stoerstedelens vedkommende androg ca. 800-900 ECU pr. ton.

2.20. De irske myndigheder besluttede at tilbagesoege eksportrestitutionsbeloebene vedroerende de under punkt 2.18. a) og b) ovenfor omhandlede partier og at indhente yderligere oplysninger om et parti, hvor der herskede tvivl med hensyn til kvaliteten. Der blev ikke taget skridt til at traeffe foranstaltninger med hensyn til de resterende partier, selv om der ikke forelaa bevis for, at varerne var blevet bragt paa markedet i et tredjeland. Da Retten forespurgte naermere om den sidstnaevnte afgoerelse, svarede Irland, at der ikke var noget grundlag for ikke at godkende restitutionsansoegningen, fordi

a)retten til eksportrestitutioner ikke afhaenger af, om saelgeren faar betaling for produktet, og

b)man fandt virksomhedens standpunkt rimeligt, nemlig at den ikke tog betaling for produktet, fordi den forsoegte at aabne nye markeder for fremtidige forretninger.

Smoer, der ikke blev bragt paa markedet i et tredjeland

2.21. Den 15. august 1990 blev der afsendt et parti paa 2 000 tons smoer fra Nederlandene til den tidligere DDR med 4 mio. ECU i eksportrestitutioner. Den 17. august 1990 blev partiet toldklareret i Wismar i den tidligere DDR, men smoerret blev herefter straks overfoert til fem koelehuse i Vesttyskland. De nederlandske undersoegelsesmyndigheders opmaerksomhed blev henledt paa sagen af deres tyske kolleger, og herefter fulgte en undersoegelse i begge lande, hvorved det bekraeftedes, at smoerret stadig var oplagret i koelehusene i Vesttyskland.

2.22. Den 23. juli 1992 indledte det udbetalende organ i Nederlandene, der havde modtaget rapporter fra afdelingen for undersoegelser af svig og dernaest kontaktet Kommissionen, tilbagesoegning af eksportrestitutionsbeloebet for 1 100 tons, nemlig den del af partiet, for hvilken garantien ikke var blevet frigivet. Eksportoeren indbragte sagen for den nederlandske handelsret. Da Rettens revision fandt sted, havde de nederlandske myndigheder ikke taget skridt til at inkassere de to fordringer vedroerende den resterende del paa 900 tons, for hvilken garantierne var blevet frigivet.

2.23. Retten finder det betaenkeligt, at der ikke er taget skridt til at tilbagesoege disse to fordringer. Den ivaerksatte undersoegelser med henblik paa at fastslaa, hvad der i den sidste ende var sket med det paagaeldende smoer. Ifoelge de tyske rapporter udarbejdet efter afslutningen af myndighedernes undersoegelse var smoerret stadig oplagt i koelehusene i Vesttyskland. Rettens undersoegelser gav foelgende resultater:

a)343 tons var blevet solgt direkte til detailhandlere i Vesttyskland.

b)162 tons var blevet solgt til en handelsvirksomhed i Frankrig.

c)1 197 tons var blevet solgt til tyske handelsvirksomheder eller forarbejdende virksomheder.

d)100 tons var blevet solgt til en tysk handelsvirksomhed, der havde videresolgt partiet til de russiske militaerstyrker i Tyskland og i den forbindelse modtaget 213 000 ECU i eksportrestitutioner. Der var saaledes to gange blevet udbetalt eksportrestitutioner for det samme smoer.

e)199 tons var blevet solgt til en tysk smoerfabrik. Denne ansoegte ogsaa om restitutioner for eksport af butteroil.

2.24. I skrivende stund er ingen af disse restitutionsbeloeb paa ca. 4 mio. ECU blevet tilbagesoegt. Den under punkt 2.22 ovenfor omhandlede tvist om de 1 100 tons (ca. 2,2 mio. ECU) er imidlertid ikke afgjort.

Oprindelse

Indfoersel af ost fra Schweiz

2.25. I slutningen af 1992 kom Retten i besiddelse af oplysninger om Emmental-ost, der var indfoert til en medlemsstat fra Schweiz. Man havde svigagtigt overfaktureret prisen for at naa op paa GATT's mindstepris og for at udnytte muligheden for den lavere importtold paa 9,07 ECU pr. 100 kg i stedet for den rigtige sats paa 172,1 ECU pr. 100 kg. Osten blev genudfoert efter fjernelse af alle spor af, at den var af schweizisk oprindelse, og der blev udbetalt 159 ECU pr. 100 kg i eksportrestitutioner.

2.26. Rettens undersoegelse af handelsstatistikkerne viste en usaedvanlig stigning i indfoerslen af Emmental-ost fra Schweiz, idet det samlede kvantum i den paagaeldende periode laa paa over 2 000 tons. En undersoegelse af indfoerselsdokumenterne pegede mod en bestemt importoer og gav anledning til mistanke til andre importoerer. Retten har videregivet alle enkeltheder om de suspekte transaktioner direkte til undersoegelsesmyndighederne i den importerende medlemsstat med henblik paa det videre fornoedne.

2.27. Disse myndigheders undersoegelser bekraeftede, at der var tale om falske vaerdiangivelser med henblik paa undgaaelse af importtold. Varernes faktureringsvaerdi blev senere nedsat med en salgskampagnerabat, som ikke blev anmeldt til toldmyndighederne.

2.28. Der er fortsat undersoegelser i gang af eventuelle genudfoersler med restitutioner af ost. Undersoegelserne omfatter andre medlemsstater. Det undersoeges endvidere fortsat, om der er anvendt tilsvarende praksis i to andre medlemsstater, og derfor offentliggoeres navnene paa de paagaeldende medlemsstater ikke i denne beretning.

Medlemsstaternes pligter

2.29. De fleste medlemsstater har samarbejdet med Retten under dens revision af eksportrestitutioner, men i Frankrig har Retten har ikke kunnet gennemfoere saadanne revisioner, som den har haft adgang til at foretage i andre medlemsstater. Frankrig har indtil for nylig gjort gaeldende, at den nationale lovgivning forbyder det at udlevere magnetbaand med registreringsnumre og navne paa modtagere af eksportrestitutioner. Frankrig har endvidere paapeget, at da der ikke er fastsat en saerlig bestemmelse herom i Raadets forordning (EOEF) nr. 4045/89, kan det ikke vaere tvunget til at udlevere genparter af rapporter om forordning 4045/89-kontrol. Retten har ogsaa haft problemer med at udoeve sin ret til at revidere modtagere af eksportrestitutioner i Frankrig.

2.30. Som naevnt i saerberetning nr. 2/92 har Frankrigs manglende opfyldelse af dets forpligtelser til at bistaa Retten under dens revisionshandlinger vaeret til hinder for en tilfredsstillende gennemfoerelse af revisionsarbejdet, ikke blot i Frankrig, men - da eksportrestitutionsordningen anvendes paa tvaers af graenserne - ogsaa i andre medlemsstater.

2.31. Uden at fravige sit standpunkt, at national lovgivning ikke maa indskraenke Rettens ret til at revidere og aflaegge beretning om alle Faellesskabets indtaegter og udgifter, har Retten fortsat sine forhandlinger med de franske myndigheder i haabet om at overvinde deres modstand. Selv om der er sket visse fremskridt, er der endnu ikke opnaaet enighed om, hvordan alle problemer loeses i praksis. Det er Rettens haab, at de franske myndigheder vil fjerne de sidste hindringer for dens arbejde i tilfaelde, hvor der foeres regnskaber i Frankrig over transaktioner vedroerende Faellesskabets indtaegter og udgifter, saaledes at den sikres lige adgang i samtlige medlemsstater til at gennemfoere revision.

3. KONKLUSION

3.1. Hverken Kommissionen eller medlemsstaterne traeffer tilstraekkeligt strenge foranstaltninger til at tilbagesoege beloeb, der er regelstridigt udbetalt over EUGFL, og de handler ikke saa hurtigt, som det er paakraevet, for at saadanne beloeb kan inkasseres med mindst mulig forsinkelse. For at overvinde de nationale myndigheders passivitet med hensyn til at tilbagesoege og modtagernes aabenbare modvilje mod at tilbagebetale regelstridigt udbetalte beloeb, boer der anvendes sanktioner i form af renter, som paaloeber fra tidspunktet for den regelstridige udbetaling, indtil beloebet er inkasseret af Faellesskabet, i lighed med den ordning, der i medfoer af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 536/93 af 9. marts 1993(5) () er gaeldende for tillaegsafgiften paa maelk og mejeriprodukter.

3.2. Medlemsstaterne har en tendens til at begraense tilsynet med EUGFL-udgifterne mest muligt. De undlader hyppigt at foretage tilstraekkeligt omfattende eller dybtgaaende undersoegelser, selv naar der konstateres uregelmaessigheder, der tyder paa, at saadanne uregelmaessigheder, ikke kun er begraenset til det specifikke undersoegte tilfaelde. Naar der konstateres uregelmaessigheder eller svig, eller naar der er mistanke herom, boer de nationale myndigheder foretage en omfattende undersoegelse af lignende aktiviteter med henblik paa at afsloere eventuelle andre uregelmaessigheder eller tilfaelde af svig.

3.3. Medlemsstaterne er tilbageholdne med at saette spoergsmaalstegn ved gyldigheden af allerede foretagne eksportrestitutionsudbetalinger, naar der efter eksporttransaktionen fremkommer bevis for, at de paagaeldende produkter ikke var egnede til konsum paa eksporttidspunktet eller ikke var bragt paa markedet i et tredjeland. Bevismateriale af denne art viser klart, at varerne ikke var berettigede til eksportrestitutioner, og at enhver afgoerelse om, at de var restitutionsberettigede, var fejlagtig. Eksportrestitutionerne boer derfor tilbagesoeges.

3.4. Retten er af den opfattelse, at Kommissionen boer fremskynde revisionen af faellesskabslovgivningen om vandindholdet i ost med henblik paa at sikre ensartet anvendelse i medlemsstaterne af de gaeldende bestemmelser.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg paa moedet den 27. januar 1994.

Paa Revisionsrettens vegne André J. MIDDELHOEK Formand

(1)() Saerberetning nr. 2/92, EFT C 101 af 22.4.1992.

(2)() Raadets forordning (EOEF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 (EFT L 388 af 30.12.1989).

(3)() Saerberetning nr. 7/93 om kontrol af uregelmaessigheder og svig paa landbrugsomraadet.

(4)() Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 (EFT L 351 af 14.12.1987).

(5)() Kommissionens forordning (EOEF) nr. 536/93 af 9. marts 1993 (EFT L 57 af 10.3.1993).

KOMMISSIONENS SVAR

1. OPFOELGNING AF RETTENS SAERBERETNING NR. 2/92

En ost fejlagtigt beskrevet som Provolone

1.2 og 1.3. i)Hvad angaar klassificeringen af produkter, har Kommissionen i 1993 truffet en raekke initiativer med henblik paa en forenklet produktnomenklatur. Den 22. juni 1993 blev et forslag til forordning forelagt til afstemning. Der var 54 stemmer imod, og forslaget blev foelgelig afvist. I betragtning af medlemsstaternes manglende vilje til at fortsaette i denne retning fandt Kommissionen det passende at indstille dette arbejde den 6. september 1993 og at gaa frem paa en anden maade.

Den forelagde derfor en ny nomenklatur for maelkesektoren til droeftelse, ledsaget af nye gennemfoerelsesbestemmelser; dette arbejde paabegyndtes den 11. november 1993 med deltagelse af nationale eksperter og Kommissionen. Spoergsmaalet om objektive kriterier for klassificering og kontrol indgik som en vaesentlig del af disse droeftelser. Kommissionen har til hensigt at forsoege at faa forordningen vedtaget i loebet af 1994.

ii)Hvad angaar de konstaterede kvalitative mangler, er der foretaget tilbagebetaling. Et beloeb paa £ IRL 58 828,87 blev overfoert til EUGFL den 29. september 1993.

Det skal bemaerkes, at det af Retten anfoerte beloeb paa 500 000 ECU er et overslag, som ikke er opdelt paa de enkelte tilfaelde. Derfor er en sammenligning mellem medlemsstatens tal og Rettens tal ikke mulig.

Edam fejlagtigt beskrevet som Steppenkaese

1.4. Kommissionen noterer sig, at det beloeb, der eventuelt ville vaere fejlagtigt udbetalt, er reduceret med 43 %. Med hensyn til klassificeringen henvises til ovenstaaende punkt 1.3.

Ost fejlagtigt beskrevet som Gouda

1.5 og 1.6. Ved skrivelse nr. 27972 af 20. august 1993 bekraeftede EUGFL over for Tyskland, at man mente, at der skulle foretages tilbagebetaling. Dette var ogsaa Kommissionens holdning paa et bilateralt moede den 16. december 1993. Tyskland blev anmodet om at meddele sin endelige stillingtagen til spoergsmaalet.

Kaernemaelkspulver (KMP) fejlagtigt beskrevet som letmaelkspulver (LMP)

1.7 - 1.10. Kommissionen forsoeger at finde en rimelig loesning. Som anfoert i opfoelgning nr. 2, der blev sendt til Richie Ryan den 9. juni 1993, er problemet hovedsagelig opstaaet paa grund af indfoerelsen af den nye nomenklatur vedroerende forbindelse med restitutioner, som i begyndelsen, indtil vedtagelsen af forordning (EOEF) nr. 2659/90, gav anledning til en vis forvirring.

Skummetmaelkspulver (SMP) fejlagtigt angivet som ikke indeholdende tilsat valle

1.11 og 1.12. En ekstrapolering af kontrolresultaterne vedroerende et enkelt parti er ikke saa oplagt en sag, som Retten synes at mene. Der er nemlig tale om 14 separate importangivelser, hvoraf kun en enkelt er blevet kontrolleret. Der er saaledes intet som helst bevis for, at varerne i de oevrige lastbiler ikke opfyldte kravene.

Kommissionen opfordrer dog Retten til at forelaegge den alle relevante oplysninger, den maatte raade over.

Cheddar-ost, der ikke opfyldte kravet om mindstefedtindhold i toerstoffet (MFIT)

1.13. Beloebet, der skal tilbagebetales, er ved at blive fastsat.

Maksimumsgraensen for vandindholdet i Cheddar-ost

1.14. Der henvises til ovenstaaende punkt 1.3. I den nye forordning vil maksimumsgraensen for vandindhold vaere fastsat.

Manglende opfyldelse af kravet om mindstefedtindhold (MFI) i soedmaelkspulver (SMP)

1.15. Ved skrivelse nr. 27154 af 9. august 1993 bekraeftede Kommissionen igen, at den ikke kan acceptere Irlands holdning, og at den fastholder, at der skal ske tilbagebetaling.

Ost, der blev konstateret uegnet til konsum ved ankomsten til Polen

1.16. I foerste instans havde EUGFL fra Retten faaet bevis for, at osten, hvis nitratindhold var for hoejt, af de polske myndigheder ikke var blevet anset for egnet til konsum. Men som bilag til en skrivelse af 10. december 1993 har Tyskland nu fremsendt et dokument, stammende fra den tyske sundhedskontrol, hvoraf det fremgaar, at osten var godkendt til konsum, hvorfor de tidligere trufne beslutninger maatte annulleres. Paa dette grundlag kan der ikke gennemfoeres en tilbagebetaling.

Ost returneret fra USA, fordi den ikke var i overensstemmelse med sundhedsstandarderne, og derefter genudfoert fra EF med restitutioner

1.17. De fire medlemsstater har afvist de analyser, der blev foretaget i USA, fordi de ikke var gennemfoert paa et videnskabeligt grundlag. Kommissionen har konstateret, at den returnerede ost var blevet delvis udvekslet med andre partier af samme produkt, og dette inden den var blevet bragt i handelen i Faellesskabet. Den af USA afviste ost, som siden blev eksporteret til Canada, Finland, De Forenede Arabiske Emirater og Sverige, blev solgt til normale priser og uden at give anledning til handelsmaessige tvistemaal eller til bemaerkninger fra importlandene.

Kommissionen ser derfor ingen grund til ikke at tilslutte sig de fire medlemsstaters holdning.

Smoer udfoert til AEgypten erklaeret uegnet til konsum

1.18. Ved skrivelse nr. 26740 af 3. august 1993 er medlemsstaten blevet underrettet om, at det er Kommissionens opfattelse, at der boer ske tilbagebetaling. Den 18. november 1993 blev der fremsendt en rykkerskrivelse (nr. 38230).

1.19 - 1.21. Som Retten blev informeret om, da dens kontrolloerer besoegte EUGFL den 12. oktober 1993, indgaar spoergsmaalet om manglende eller mangelfulde partier i hele den grundlaeggende problematik omkring retten til restitutioner, som i oejeblikket er under droeftelse. Foreloebig er der gjort rede for situationen over for de paagaeldende medlemsstater. Endvidere vil der blive udarbejdet en ny artikel 5 med henblik paa at opnaa stoerre gennemsigtighed [forordning (EOEF) nr. 3665/87].

Ost angivet med henblik paa restitutioner antaget til toldkontrol paa et tidspunkt foer fremstillingsdatoen

1.22. Korrekt.

Plastikemballage inkluderet i vaegten angivet med henblik paa restitutioner.

1.23. Ved skrivelse af 20. august 1993 (nr. 27972) har Kommissionen bekraeftet, at der boer foretages tilbagebetaling. Dette blev igen bekraeftet paa det bilaterale moede den 16. december 1993.

Regelstridig anvendelse af en forudfastsaettelsesattest udstedt i forbindelse med en licitation afholdt i et tredjeland

1.24. Det af Retten omtalte tilfaelde viser tydeligt, hvilke ricisi der er tale om i forbindelse med transaktioner af denne art, baade for eksportoererne og for EUGFL. Paa trods af, at forudfastsaettelsesattesten var udstedt af de dertil kompetente myndigheder i overensstemmelse med forskrifterne, er det svaert at forestille sig, at ansoegningen om attesten var udfaerdiget i overensstemmelse med disse forskrifters aand. For paa grund af overdragelsen af attesten (og uddrag heraf) til andre erhvervsdrivende, som i god tro har anvendt den ved deres eksport til Algeriet, faar disse erhvervsdrivende nu enventuelt et problem med tilbagebetaling af restitutioner, som de har modtaget for 4-5 aar siden.

Det foreliggende tilfaelde indeholder foelgende problemkompleks:

- tilbagesoegningen er begraenset til at omfatte de erhvervsdrivende, som har modtaget restitutionen, uden at de konstaterede forhold kan tilskrives dem,

- risikoen for den manglende EF-finansiering overfoeres til en medlemsstat, som ikke er i stand til at kontrollere de betingelser, under hvilke eksportlicensen er udstedt (i en anden medlemsstat),

- sagen er indviklet og omfatter politiske aspekter vedroerende forbindelser mellem virksomheder af en vis nationalitet og Algeriet. Dette goer det uforudsigeligt, hvad eventuelle retslige procedurer ville foere til, og disse ville desuden blive af meget lang varighed,

- EF-bestemmelserne kan vanskeligt tage hoejde for alle mulige og taenkelige transaktioner uden at blive for upraktiske og ukontrollable og dermed uanvendelige. De boer vaerre af generel art. Efter Kommissionens opfattelse er denne sag et skoleeksempel paa, hvor ufuldkommen situationen er i dag, naar det gaelder mulighederne for at ivaerksaette tilbagesoegning i forbindelse med transaktioner, hvori der har deltaget flere erhvervsdrivende fra forskellige lande.

Kommissionens tjenestegrene har derfor ivaerksat en indgaaende undersoegelse med henblik paa at naa frem til en sammenhaengende og afbalanceret loesning. I mellemtiden er betingelserne for udstedelse af forudfastsaettelsesattester som foelge af en aaben licitation foranstaltet af et tredjeland blevet tydeliggjort gennem den aendring af artikel 44 i forordning (EOEF) nr. 3719/88, som er anfoert i bilag I. I henhold til disse bestemmelser vil udstedelse af disse dokumenter forudsaette, at der forevises en kontrakt, som er indgaaet som en foelge af den paagaeldende licitation. Endvidere boer samarbejdet mellem de relevante tjenestegrene i medlemsstaterne udbygges og blive almindelig praksis. Belysningen af dette enkelttilfaelde er et foerste skridt i denne retning.

1.27. Som allerede anfoert i svaret af 28. oktober 1993 fra EUGFL's direktoer til Retten, skal der mindes om;

- at tilbagesoegningen udelukkende henhoerer under medlemsstaternes kompetence, og at det foerst er naar alle til raadighed staaende midler er opbrugt, at Kommissionen kan fremsaette en vurdering [artikel 8 i forordning (EOEF) nr. 729/70],

- at de individuelle tilfaelde er blevet droeftet med medlemsstaterne, og at Kommissionens tjenestegrene har givet deres mening til kende desangaaende,

- at Retten, ganske vist opgiver tal vedroerende de omtalte tilfaeldes oekonomiske omfang, men ikke har vaeret i stand til - heller ikke under et besoeg aflagt af EUGFL i Retten - at give tilstraekkelig detaljerede oplysninger til, at en effektiv opgoerelse er mulig,

- at Retten i sine konklusioner ikke tager hensyn til de initiativer, der er truffet for at forbedre de eksisterende bestemmelser.

Disse initiativer omfatter foelgende omraader:

- aendring af nomenklaturen vedroerende restitutioner for mejeriprodukter,

- aendring af betingelserne for udstedelse og anvendelse af forudfastsaettelsesattester for restitutioner som foelge af aaben licitation ivaerksat af et tredjeland,

- undersoegelse af standardanalysemetoder,

- undersoegelse af en omformulering af betingelserne for indroemmelse af restitutioner.

2. RETTENS FORTSATTE UNDERSOEGELSE AF STOERRE MODTAGERE AF EKSPORTRESTITUTIONER

I denne del forelaegger Retten en raekke nye tilfaelde, som Kommissionen vil undersoege med allerstoerste opmaerksomhed.

Kommissionen beder imidlertid Retten om at overdrage den alle bilag vedroerende de anfoerte tilfaelde, saaledes at den kan drage de noedvendige konsekvenser, herunder finansielle, af de undersoegelser, Retten har gennemfoert.

3. KONKLUSIONER

3.1. Som Retten har kunnet konstatere, har Kommissionen altid taget skridt til at inddrive alle ikke anfaegtede beloeb, som har vaeret genstand for uregelmaessigheder. Kommissionen har ikke befoejelser til at inddrive anfaegtede beloeb, idet artikel 8 i forordning (EOEF) nr. 729/70 udtrykkeligt henviser til medlemsstaternes kompetence hertil og til deres interne love og administrative bestemmelser paa omraadet. Situationen med hensyn til beloeb, der er inddrevet, eller som sandsynligvis vil blive det, fremgaar af bilag II. Paa nuvaerende tidspunkt udgoer Kommissionens inddrivningskvote 65,22 %.

3.4. Kommissionen henviser til svarene under punkt 1.2 og 1.3.

BILAG I

3.Artikel 44, stk. 6, affattes saaledes:

»6. Licensansoegningen tages ikke i betragtning, hvis der inden for den frist, hvor der indgives licensansoegninger for bestemte produkter, er truffet en saerforanstaltning, som forhindrer udstedelse af licenser.

En saerforanstaltning, der traeffes efter udloebet af naevnte indgivelsesfrist, maa ikke forhindre udstedelsen af licens, naar ansoegeren har overholdt nedennaevnte betingelser.

En eller flere attester udstedes for den paagaeldende licitation, naar ansoegeren har overholdt foelgende betingelser:

a)de i stk. 3, foerste afsnit, omhandlede oplysninger er begrundet ved passende dokumenter,

b)han har godtgjort, at han er tilslagsmodtager,

c)kontrakten er forelagt eller,

d)hvis fravaer af kontrakt er begrundet, han har forelagt enhver dokumentation, der beviser de forpligtelser, der er indgaaet med kontrahenten/kontrahenterne, herunder bekraeftelse fra hans bank af, at koebers finansieringsinstitut har aabnet en uigenkaldelig remburs for den aftalte levering,

e)den sikkerhed, der kraeves for udstedelse af attesten, er stillet.

Der udstedes kun attester for det land, der omhandles i stk. 3, foerste afsnit, foerste led. De indeholder en angivelse af den paagaeldende licitation.

Den samlede maengde, for hvilken denne eller disse forudfastsaettelsesattester udstedes, er lig med den maengde, som ansoegeren har faaet tilslag og forelagt kontrakt for; denne maengde kan ikke overstige den maengde, der er ansoegt om.

Er der ansoegt om flere forudfastsaettelsesattester, kan den maengde, denne eller disse attester udstedes for, ikke overstige den maengde, der oprindelig er ansoegt om for hver attest.

Med henblik paa bestemmelse af attestens gyldighedsperiode anvendes artikel 21, stk. 1.

Der kan ikke udstedes attest for en maengde, for hvilken ansoegeren ikke har modtaget tilslag eller ikke har overholdt en af de i ovenstaaende litra a), b), c) og e) eller litra a), b), d) og e) anfoerte betingelser.

Indehaveren af attesten eller attesterne er hovedansvarlig for tilbagebetaling af hele den uretmaessigt udbetalte restitution, for saa vidt det godtgoeres, at selv om attesten eller attesterne er udstedt paa grundlag af en kontrakt eller en af de i litra d) fastsatte forpligtelser, vedroerer licens eller licenserne alligevel ikke licitationen i tredjelandet.«

Artikel 2

Denne forordning traeder i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Artikel 33, stk. 5, andet afsnit, litra a), i forordning (EOEF) nr. 3719/88, finder ogsaa anvendelse paa dossierer, der endnu ikke er afsluttet paa tidspunktet for denne forordnings ikrafttraedelse.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den

Paa Kommissionens vegne René STEICHEN Medlem af Kommissionen

BILAG II

Oversigt over inddrivelser pr. 21.12.1993 "(ECU)""" ID="1">432 000> ID="2">-"> ACCV="2.0.1" ASSV="2" ID="1">68 000 (1)()> ASSV="2" ID="2">68 000> ASSV="2" ID="3">68 000"> ID="1"> "> ID="1">60 000> ID="2">-"> ID="1">30 000> ID="2">30 000 (2)()"> ID="1">1 150 000> ID="2">(3)()"> ID="1">500 000> ID="2">-"> ID="1">40 000> ID="2">40 000 (2)()"> ID="1">-> ID="2">-"> ID="1">?> ID="2">(3)()"> ID="1">450 000> ID="2">330 000> ID="3">330 000"> ID="1">150 000> ID="2">-"> ID="1">90 000> ID="2">90 000 (2)()"> ID="1">?> ID="2">12 189+? (3)()"> ID="1">40 000> ID="2">40 000 (2)()"> ID="1">2 238 000> ID="2">(3)()"> ID="1">5 248 000> ID="2">610 189 (4)()> ID="3">398 000"">

(1)() For Provolone angiver Retten et samlet beloeb paa 500 000 ECU. Det antages, at det saerlige beloeb for kvalitetsmangler svarer til det beloeb, der er tilbagebetalt af medlemsstaten.

(2)()At inddrive.

(3)()Undersoeges.

(4)()Foreloebigt tal.