DA Den Europæiske Unions Tidende L 251/1

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2016/1624

af 14. september 2016

om den europæiske grænse- og kystvagt og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 863/2007 Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004, og Rådets beslutning 2005/267/EF

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra b) og d), og artikel 79, stk. 2, litra c),

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) På dets møde den 25. og 26. juni 2015 opfordrede Det Europæiske Råd til, at der blev gjort en bredere indsats for at finde en vidtspændende løsning på de hidtil uset store migrationsstrømme til Unionens område, herunder ved at styrke grænseforvaltningen for i højere grad at kunne styre de voksende blandede migrationsstrømme. Den 23. september 2015 understregede stats- og regeringscheferne på deres uformelle møde endvidere behovet for at imødegå den dramatiske situation ved de ydre grænser og at styrke kontrollen ved disse grænser, navnlig ved hjælp af supplerende ressourcer til Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-Medlemsstaternes Ydre Grænser, Det Europæiske Asylstøttekontor (EASO) og Europol i form af menneskelige og tekniske ressourcer fra medlemsstaterne.

(2) Formålet med Unionens politik på området forvaltning af de ydre grænser er at udvikle og gennemføre en integreret europæisk grænseforvaltning på nationalt plan og EU-plan, hvilket er en nødvendig følge af den frie bevægelighed for personer internt i Unionen og udgør en grundlæggende del af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Integreret europæisk grænseforvaltning er vigtig for at forbedre migrationsstyringen. Hensigten er at forvalte passagen af de ydre grænser effektivt og at håndtere migrationsmæssige udfordringer og potentielle fremtidige trusler ved disse grænser og dermed bidrage til imødegåelsen af alvorlig kriminalitet med en grænseoverskridende dimension og til at sikre en høj grad af intern sikkerhed i Unionen. Samtidig er det nødvendigt at handle under fuld overholdelse af grundlæggende rettigheder og på en måde, der sikrer den frie bevægelighed for personer i Unionen.

(3) Integreret europæisk grænseforvaltning baseret på en firestrenget adgangskontrolmodel omfatter foranstaltninger i tredjelande, såsom inden for rammerne af den fælles visumpolitik, foranstaltninger med tilgrænsende tredjelande, grænsekontrolforanstaltninger ved de ydre grænser, risikoanalyser og foranstaltninger inden for Schengenområdet og tilbagesendelse.

(4) Der bør i gennemførelsen af den integrerede europæiske grænseforvaltning sikres overensstemmelse med andre politiske målsætninger, herunder at den grænseoverskridende transport fungerer efter hensigten.

(5) For at sikre en effektiv gennemførelse af den integrerede europæiske grænseforvaltning bør der oprettes en europæisk grænse- og kystvagt. Denne bør have fornødne økonomiske og menneskelige ressourcer og udstyr til sin rådighed. Den europæiske grænse- og kystvagt bør bestå af Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning (»agenturet«) og de nationale myndigheder med ansvar for grænseforvaltning, herunder kystvagter i det omfang de udfører grænsekontrolopgaver. Den vil som sådan basere sig på fælles anvendelse af oplysninger, kapaciteter og systemer på nationalt plan og indsatsen fra agenturet på EU-plan.

(6) Integreret europæisk grænseforvaltning bør gennemføres som et fælles ansvarsområde for agenturet og de nationale myndigheder med ansvar for grænseforvaltning, herunder kystvagter i det omfang de udfører grænseovervågningsoperationer til søs og andre grænsekontrolopgaver. Selv om medlemsstaterne fortsat har hovedansvaret for forvaltningen af deres ydre grænser i deres egen interesse og i alle medlemsstaternes interesse, bør agenturet støtte anvendelsen af EU-foranstaltninger vedrørende forvaltning af de ydre grænser ved at styrke, vurdere og koordinere indsatsen i de medlemsstater, der gennemfører disse foranstaltninger.

(7) Integreret europæisk grænseforvaltning ændrer ikke Kommissionens og medlemsstaternes respektive kompetencer på toldområdet, navnlig for så vidt angår kontrol, risikostyring og informationsudveksling.

(8) Det er fortsat EU-institutionerne, der har ansvar for at udvikle politikken og vedtage lovgivningen vedrørende kontrollen ved de ydre grænser og tilbagesendelse, herunder udvikling af en strategi for integreret europæisk grænseforvaltning. Der bør sikres en tæt koordinering mellem agenturet og disse institutioner.

(9) Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser, der almindeligvis betegnes om Frontex, blev oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004 (3). Siden det indledte sin virksomhed den 1. maj 2005, har det med held bistået medlemsstaterne med at gennemføre de operative aspekter af forvaltningen af de ydre grænser gennem fælles operationer og hurtige grænseindsatser, risikoanalyser, informationsudveksling, forbindelser med tredjelande og tilbagesendelse af personer i udsendelsesposition.

(10) Det er nødvendigt at foretage en effektiv overvågning af passage af de ydre grænser, håndtere de migrationsmæssige udfordringer og mulige kommende trusler ved de ydre grænser, sikre en høj grad af intern sikkerhed i Unionen, beskytte Schengenområdets funktionsmåde og respektere det overordnede princip om solidaritet. Det er i lyset heraf nødvendigt at styrke forvaltningen af de ydre grænser ved at bygge videre på Frontex' arbejde og yderligere udvikle det til et agentur med fælles ansvar for forvaltningen af de ydre grænser.

(11) De opgaver, der varetages af Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-Medlemsstaternes Ydre Grænser, bør derfor udvides. For at afspejle disse forandringer bør dets navn ændres til Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning, der fortsat i almindelighed vil blive omtalt som Frontex. Det bør forblive den samme juridiske person med fuld kontinuitet i alle dets aktiviteter og procedurer. Hovedopgaven for agenturet bør være at fastlægge en teknisk og operativ strategi for gennemførelsen af integreret grænseforvaltning på EU-plan, at overvåge at grænsekontrollen ved de ydre grænser er effektiv, at yde øget teknisk og operativ bistand til medlemsstaterne gennem fælles operationer og hurtige grænseindsatser, at sikre den praktiske gennemførelse af foranstaltninger i situationer, der kræver en hurtig indsats ved de ydre grænser, at yde teknisk og operativ bistand i forbindelse med eftersøgnings- og redningsoperationer for mennesker i havsnød og at tilrettelægge, koordinere og gennemføre tilbagesendelsesoperationer og tilbagesendelsesindsatser.

(12) Agenturet bør udføre sine opgaver, uden at dette berører medlemsstaternes ansvar med hensyn til opretholdelse af lov og orden og beskyttelse af den interne sikkerhed.

(13) Agenturet bør udføre sine opgaver, uden at dette berører medlemsstaternes kompetence på forsvarsområdet.

(14) Agenturets udvidede opgaver og kompetencer bør modsvares af en styrkelse af beskyttelsen af grundlæggende rettigheder og øget ansvarlighed.

(15) Medlemsstaterne bør kunne fortsætte samarbejdet på det operative plan med andre medlemsstater og/eller tredjelande ved de ydre grænser, herunder militæroperationer med retshåndhævelsesformål, i det omfang at dette samarbejde er foreneligt med agenturets indsats.

(16) Agenturet er afhængigt af samarbejdet med medlemsstaterne for at kunne udføre sine opgaver effektivt. Det er i den henseende vigtigt, at agenturet og medlemsstaterne handler i god tro og udveksler præcise oplysninger rettidigt. Ingen medlemsstat bør være forpligtet til at meddele oplysninger, hvis udbredelse efter dens opfattelse vil stride mod dens væsentlige sikkerhedsinteresser.

(17) Medlemsstaterne bør også i egen og de øvrige medlemsstaters interesse indlæse deres data i EU-databaserne. Endvidere bør de drage omsorg for, at disse data er nøjagtige, ajourførte og indhentet og indlæst på lovlig vis.

(18) Agenturet bør foretage generelle og skræddersyede risikoanalyser på grundlag af en fælles integreret model for risikoanalyse, som skal anvendes af agenturet selv og medlemsstaterne. Agenturet bør, også på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne, stille tilstrækkelige oplysninger, der dækker alle aspekter, der er relevante for den integrerede europæiske grænseforvaltning, navnlig grænsekontrol, tilbagesendelse, tredjelandsstatsborgeres irregulære sekundære bevægelser internt i Unionen, forebyggelse af grænseoverskridende kriminalitet, herunder hjælp til uautoriserede grænsepassager, menneskehandel, terrorisme og trusler af sammensat art, samt situationen i tilgrænsende tredjelande, til rådighed, således at der kan træffes passende foranstaltninger eller til at imødegå de konstaterede trusler og risici med henblik på at forbedre den integrerede forvaltning af de ydre grænser.

(19) I betragtning af dets aktiviteter ved de ydre grænser bør agenturet bidrage til forebyggelse og opdagelse af alvorlig kriminalitet med en grænseoverskridende dimension såsom smugling af migranter, menneskehandel og terrorisme, i det omfang det er hensigtsmæssigt for agenturet at iværksætte tiltag og så vidt det gennem dets aktiviteter er kommet i besiddelse af relevante oplysninger. Det bør koordinere sine aktiviteter med Europol, som er agenturet med ansvar for at understøtte og styrke medlemsstaternes tiltag og deres samarbejde om at forebygge og bekæmpe alvorlig kriminalitet, der berører to eller flere medlemsstater. Grænseoverskridende kriminalitet indebærer nødvendigvis en grænseoverskridende dimension. En sådan grænseoverskridende dimension er kendetegnet ved kriminalitet direkte forbundet med uautoriserede passager af de ydre grænser, herunder menneskehandel eller smugling af migranter. Artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 2002/90/EF (4) tillader dog medlemsstaterne at undlade at pålægge sanktioner, når formålet med aktiviteterne er at yde humanitær bistand til migranter.

(20) Under udvisning af fælles ansvar bør agenturet have til opgave regelmæssigt at overvåge forvaltningen af de ydre grænser. Agenturet bør sikre en korrekt og effektiv overvågning, ikke kun via risikoanalyser, informationsudveksling og det europæiske grænseovervågningssystem (Eurosur), men også via tilstedeværelsen af eksperter fra agenturets eget personale i medlemsstaterne. Agenturet bør derfor kunne udsende forbindelsesofficerer til medlemsstaterne i et tidsrum, i hvilket forbindelsesofficeren rapporterer til den administrerende direktør. Forbindelsesofficerernes rapporter bør indgå som en del af sårbarhedsvurderingen.

(21) Agenturet bør foretage en sårbarhedsvurdering på grundlag af objektive kriterier for at vurdere medlemsstaternes kapacitet og beredskab til at klare udfordringerne ved deres ydre grænser. Dette bør omfatte en vurdering af medlemsstaternes udstyr, infrastruktur, personale, budget og finansielle ressourcer samt deres beredskabsplaner, for derved at imødegå potentielle kriser ved de ydre grænser. Medlemsstaterne bør træffe foranstaltninger for at afhjælpe eventuelle mangler, der konstateres ved vurderingen. Den administrerende direktør bør kortlægge, hvilke foranstaltninger der skal træffes, og henstille til de berørte medlemsstater at træffe dem. Den administrerende direktør bør også fastsætte en frist for, hvornår disse foranstaltninger bør være truffet. Hvis de nødvendige foranstaltninger ikke træffes inden for fristen, bør sagen henvises til bestyrelsen, der træffer yderligere afgørelse.

(22) Hvis agenturet ikke rettidigt og på korrekt vis får forelagt de oplysninger, der er nødvendige for at kunne foretage sårbarhedsvurderingen, bør dette forhold kunne tages i betragtning i sårbarhedsvurderingen, medmindre der gives behørigt begrundede årsager til at tilbageholde oplysningerne.

(23) Agenturet bør tilrettelægge den nødvendige tekniske og operative bistand til medlemsstaterne for at styrke deres kapacitet til at opfylde deres forpligtelser med hensyn til kontrollen af de ydre grænser, og at klare udfordringerne ved de ydre grænser som følge af ulovlig indvandring eller grænseoverskridende kriminalitet. Sådan bistand bør ikke berøre de relevante nationale myndigheders kompetence til at indlede strafferetlige efterforskninger. Med henblik herpå bør agenturet på en medlemsstats anmodning eller på eget initiativ tilrettelægge og koordinere fælles operationer for en eller flere medlemsstater og indsætte europæiske grænse- og kystvagthold samt det nødvendige tekniske udstyr. Det kan også indsætte eksperter fra sit eget personale.

(24) Hvis der er en særlig og uforholdsmæssigt stor udfordring ved de ydre grænser, bør agenturet på en medlemsstats anmodning eller på eget initiativ tilrettelægge og koordinere hurtige grænseindsatser og indsætte både europæiske grænse- og kystvagthold fra en udrykningsstyrke og teknisk udstyr. Hurtige grænseindsatser bør sikre forstærkning i en begrænset periode i situationer, hvor der er behov for en øjeblikkelig reaktion, og hvor en sådan indsats ville sikre en effektiv reaktion. For at sikre en effektiv gennemførelse af en sådan indsats bør medlemsstaterne stille grænsevagter og andet relevant personale til rådighed for udrykningsstyrken og levere det fornødne tekniske udstyr. Agenturet og den berørte medlemsstat bør træffe aftale om en operationsplan.

(25) Hvis en medlemsstat står over for særlige og uforholdsmæssigt store migrationsmæssige udfordringer i særlige områder ved sine ydre grænser, der er kendetegnet ved store indadgående blandede migrationsstrømme, bør medlemsstaterne kunne regne med tekniske og operative forstærkninger. Disse bør ydes i hotspotområder fra migrationsstyringsstøttehold. Disse hold bør bestå af eksperter, der indsættes fra medlemsstaterne af agenturet og af EASO, og fra agenturet, Europol eller andre relevante EU-agenturer. Agenturet bør bistå Kommissionen med koordineringen mellem de forskellige agenturer i marken.

(26) Medlemsstaterne bør sikre, at alle myndigheder, der kan forventes at modtage ansøgninger om international beskyttelse, såsom politiet, grænsevagter, indvandringsmyndigheder og personale ved tilbageholdelsesanstalter, har de relevante oplysninger. De bør også sikre, at sådanne myndigheders ansatte modtager den nødvendige uddannelse til at kunne varetage deres opgaver og ansvarsområder og instrukser om at meddele ansøgerne, hvor og hvordan ansøgninger om international beskyttelse kan indgives.

(27) I hotspotområderne bør de forskellige agenturer og medlemsstaterne operere inden for deres respektive mandater og beføjelser. Kommissionen bør i samarbejde med de andre relevante agenturer sikre, at aktiviteterne i hotspotområderne finder sted under overholdelse af relevant gældende EU-ret, herunder Det Fælles Europæiske Asylsystem og de grundlæggende rettigheder.

(28) Hvis kontrollen af de ydre grænser bliver så ineffektiv, at det vil kunne bringe Schengenområdets funktionsmåde i fare, enten fordi en medlemsstat ikke træffer de nødvendige foranstaltninger i overensstemmelse med en sårbarhedsvurdering, eller fordi en medlemsstat, der står over for særlige og uforholdsmæssigt store udfordringer ved de ydre grænser, ikke har anmodet agenturet om tilstrækkelig bistand eller ikke gennemfører denne bistand, bør det afstedkomme en samlet, hurtig og effektiv reaktion på EU-plan. Med henblik på at afbøde disse risici og for at sikre en bedre koordinering på EU-plan bør Kommissionen over for Rådet foreslå en afgørelse, der identificerer, hvilke foranstaltninger agenturet skal gennemføre, og der kræver, at den berørte medlemsstat samarbejder med agenturet om gennemførelsen af disse foranstaltninger. Gennemførelsesbeføjelsen til at vedtage en sådan afgørelse bør tillægges Rådet på grund af den potentielt politisk følsomme karakter af de foranstaltninger, der skal træffes afgørelse om, og som sandsynligvis vil berøre nationale udøvende og håndhævende beføjelser. Agenturet bør træffe afgørelse om, hvad der skal gøres med henblik på den praktiske gennemførelse af de foranstaltninger, der er fastsat i Rådets afgørelse. Det bør dernæst udarbejde en operativ plan sammen med den berørte medlemsstat. I tilfælde af at en medlemsstat ikke efterlever Rådets afgørelse inden for 30 dage og ikke samarbejder med agenturet om gennemførelsen af de foranstaltninger, der er indeholdt i afgørelsen, bør Kommissionen kunne iværksætte den særlige procedure fastsat i artikel 29 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 (5) for at imødegå ekstraordinære omstændigheder, der truer den overordnede funktion af området uden kontrol ved de indre grænser. Forordning (EU) 2016/399 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

(29) Agenturet bør råde over det nødvendige udstyr og personale, som kan indsættes til fælles operationer eller hurtige grænseindsatser. Når der iværksættes hurtige grænseindsatser på anmodning af en medlemsstat eller i forbindelse med en situation, der kræver hurtig indsats, bør agenturet med henblik herpå kunne indsætte europæiske grænse- og kystvagthold i medlemsstaterne fra en udrykningsstyrke, som bør være et stående korps bestående af grænsevagter og andet relevant personale. Der bør være minimum 1 500 grænsevagter og andet relevant personale i styrken. Indsættelsen af europæiske grænse- og kystvagthold fra udrykningsstyrken bør om nødvendigt straks suppleres af yderligere europæiske grænse- og kystvagthold.

(30) I bilag I fastsættes medlemsstaternes bidrag til udrykningsstyrken på grundlag af tilsagn i lyset af de omstændigheder, der foreligger på tidspunktet for denne forordnings ikrafttræden. Hvis disse omstændigheder ændrer sig væsentligt og strukturelt, herunder når der er truffet en afgørelse om at ophæve kontrollen ved medlemsstaternes indre grænser i henhold til bestemmelserne i de relevante tiltrædelsesakter, bør Kommissionen foreslå passende ændringer af nævnte bilag.

(31) I betragtning af den hurtighed, hvormed udstyr og personale skal kunne indsættes, navnlig i områder ved de ydre grænser, der er udsat for pludselige store indadgående migrationsstrømme, bør agenturet også kunne indsætte sit eget tekniske udstyr, som det bør erhverve selv eller i fællesskab med en medlemsstat. Dette tekniske udstyr bør stilles til rådighed for agenturet på dets anmodning af den medlemsstat, hvor udstyret er registreret. Agenturet bør på grundlag af de behov, det har konstateret, også forvalte en pulje af teknisk udstyr fra medlemsstaterne, der bør suppleres af transportmidler og operationelt udstyr, som medlemsstaterne har indkøbt inden for rammerne af de specifikke aktioner under Fonden for Intern Sikkerhed.

(32) Den 15. oktober 2015 opfordrede Det Europæiske Råd til en udvidelse af Frontex' mandat vedrørende tilbagesendelser til at omfatte retten til at organisere fælles tilbagesendelsesoperationer på eget initiativ og til en styrkelse af dets rolle vedrørende anskaffelse af rejsedokumenter for personer i udsendelsesposition.

(33) Agenturet bør optrappe sin bistand til medlemsstaterne i forbindelse med tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere, jf. Unionens tilbagesendelsespolitik og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (6). Det bør navnlig koordinere og tilrettelægge tilbagesendelsesoperationer fra en eller flere medlemsstater og tilrettelægge og gennemføre tilbagesendelsesindsatser for at styrke tilbagesendelsessystemerne i de medlemsstater, der har brug for øget teknisk og operativ bistand for at opfylde deres forpligtelse til at sende tredjelandsstatsborgere tilbage, jf. nævnte direktiv.

(34) Agenturet bør under fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder yde den nødvendige bistand til medlemsstaterne i tilrettelæggelse af tilbagesendelsesoperationer og tilbagesendelsesindsatser vedrørende personer i udsendelsesposition. Det bør ikke tage stilling til grundlaget for afgørelser om tilbagesendelse truffet af medlemsstaterne. Agenturet bør desuden i samarbejde med myndighederne i de relevante tredjelande bistå medlemsstaterne i erhvervelsen af rejsedokumenter med henblik på tilbagesendelse.

(35) Bistand til medlemsstaternes gennemførelse af tilbagesendelsesprocedurer bør omfatte praktiske oplysninger om tredjelande, hvortil der sker tilbagesendelse, der er relevant for gennemførelsen af denne forordning, såsom kontaktoplysninger og andre logistiske oplysninger, der er nødvendige for en problemfri gennemførelse af tilbagesendelsesoperationer. Med henblik på at træffe afgørelser om tilbagesendelse bør agenturet ikke blive indblandet i at give oplysninger til medlemsstater om tredjelande, hvortil der sker tilbagesendelse.

(36) En eventuel aftale mellem en medlemsstat og et tredjeland fritager ikke agenturet eller medlemsstaterne fra deres forpligtelser i henhold til EU-retten eller folkeretten, navnlig overholdelsen af princippet om non-refoulement.

(37) Agenturet bør oprette puljer af observatører ved tvangsmæssige tilbagesendelser, ledsagere ved tvangsmæssige tilbagesendelser og tilbagesendelsesspecialister, som stilles til rådighed for medlemsstaterne, og som bør udsendes under tilbagesendelsesoperationer og udgøre en del af de skræddersyede europæiske indsatshold til brug ved tilbagesendelsesindsatser. Puljerne bør omfatte personale med særlig ekspertise i beskyttelse af børn. Agenturet bør tilbyde dem den nødvendige uddannelse.

(38) I overensstemmelse med folkerettens instrumenter såsom FN-konventionen om barnets rettigheder skal enhver person under 18 år anses for et barn i denne forordnings forstand. Barnets tarv skal være et primært hensyn i forbindelse med agenturets aktiviteter.

(39) Der bør fastsættes særlige bestemmelser for personale, der beskæftiger sig med tilbagesendelser, vedrørende deres opgaver, beføjelser og ansvarsområder. Der bør også udstedes særlige instruktioner vedrørende de ansvarshavende piloters beføjelser og ske en udvidelse af den strafferetlige jurisdiktion for det land, hvor flyet er registreret, jf. international luftfartsret, navnlig Tokyokonventionen angående lovovertrædelser og visse andre handlinger begået ombord i luftfartøjer.

(40) Agenturet bør udvikle særlige uddannelsesværktøjer, herunder specifik oplæring i beskyttelse af børn. Det bør tilbyde uddannelse på EU-plan for nationale instruktører for grænsevagter. Det bør også tilbyde videreuddannelseskurser og seminarer vedrørende integrerede grænsekontrolopgaver, herunder for medarbejdere i de kompetente nationale organer. Dette bør omfatte uddannelse i relevant EU-ret og folkeret og i grundlæggende rettigheder. Agenturet bør have beføjelse til at tilrettelægge uddannelsesaktiviteter i samarbejde med medlemsstaterne og tredjelande på deres område.

(41) Agenturet bør overvåge og bidrage til udviklingen i forskning, der er relevant for den integrerede europæiske grænseforvaltning. Det bør videreformidle oplysninger om sådanne udviklinger til Europa-Parlamentet, medlemsstaterne og Kommissionen.

(42) En effektiv gennemførelse af en integreret forvaltning af de ydre grænser kræver regelmæssig, hurtig og pålidelig informationsudveksling mellem medlemsstaterne. Agenturet bør udvikle og drive informationssystemer, der letter sådan udveksling i overensstemmelse med Unionens databeskyttelseslovgivning. Det er vigtigt, at medlemsstaterne øjeblikkeligt giver agenturet sådanne fyldestgørende og nøjagtige oplysninger, som det har brug for ved udførelsen af sine opgaver.

(43) Med henblik på opfyldelsen af sin mission, og i det omfang det er nødvendigt for varetagelsen af opgaverne, kan agenturet samarbejde med EU-institutionerne, -organerne, -kontorerne og -agenturerne samt med internationale organisationer på de områder, der er omfattet af denne forordning, inden for rammerne af samarbejdsordninger indgået i overensstemmelse med EU-retten og Unionens politikker. Sådanne samarbejdsordninger bør forhåndsgodkendes af Kommissionen.

(44) De nationale myndigheder, der udfører kystbevogtningsopgaver, er ansvarlige for en lang række opgaver, som kan omfatte sikkerhed, eftersøgning og redning, grænsekontrol, fiskerikontrol, toldkontrol, almindelig retshåndhævelse og miljøbeskyttelse til søs. Agenturet, Det Europæiske Fiskerikontrolagentur, der blev oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 768/2005 (7), og Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed, der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 (8), bør derfor styrke deres samarbejde både med hinanden og med de nationale myndigheder, der udfører kystbevogtningsopgaver, for at forbedre situationsbevidstheden til søs og støtte en sammenhængende og omkostningseffektiv indsats. Synergierne mellem de forskellige aktører i det maritime miljø bør være i tråd med strategierne for den integrerede europæiske grænseforvaltning og for sikkerhed til søs.

(45) Gennemførelsen af denne forordning berører hverken kompetencefordelingen mellem Unionen og medlemsstaterne i henhold til traktaterne eller medlemsstaternes forpligtelser i henhold til internationale konventioner såsom De Forenede Nationers havretskonvention, den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen, den internationale konvention om maritim eftersøgning og redning, den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe, den internationale konvention om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold og andre relevante internationale maritime instrumenter.

(46) Agenturet bør lette og fremme det tekniske og operative samarbejde mellem medlemsstaterne og tredjelande inden for rammerne af Unionens politik for eksterne forbindelser. I den forbindelse bør det koordinere det operative samarbejde mellem medlemsstaterne og tredjelande på området forvaltning af de ydre grænser, indsætte forbindelsesofficerer til tredjelande og samarbejde med myndighederne i tredjelande om tilbagesendelser, herunder hvad angår erhvervelse af rejsedokumenter. Agenturet og medlemsstaterne bør i deres samarbejde med tredjelande til enhver tid overholde EU-retten, herunder de grundlæggende rettigheder og princippet om non-refoulement. Dette gælder også, når et samarbejde med tredjelande finder sted på disse landes område. Med henblik på at øge gennemsigtigheden og ansvarligheden bør agenturet aflægge rapport om samarbejde med tredjelande som led i sin årsberetning.

(47) Den europæiske grænse- og kystvagt, som omfatter agenturet og medlemsstaternes nationale myndigheder, som har ansvar for grænseforvaltning, herunder kystvagter i det omfang de udfører grænsekontrolopgaver, bør udføre dens opgaver under fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder, navnlig Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (»chartret«), den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, de relevante bestemmelser i folkeretten, herunder FN's konvention om barnets rettigheder, konvention om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder, konventionen om flygtninges retsstilling og forpligtelserne vedrørende adgang til international beskyttelse, navnlig princippet om non-refoulement, FN's havretskonvention, den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen og den internationale konvention om eftersøgnings- og redningsaktioner. Agenturet bør i overensstemmelse med EU-retten og disse instrumenter bistå medlemsstaterne, når og hvor det er nødvendigt, i eftersøgnings- og redningsoperationer med henblik på at beskytte og redde liv.

(48) I betragtning af dets øgede antal opgaver bør agenturet videreudvikle og gennemføre en strategi for overvågning og sikring af beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder. Det bør med henblik herpå give dets ansvarlige for grundlæggende rettigheder tilstrækkelige ressourcer og personale svarende til dennes mandat og størrelse. Den ansvarlige for grundlæggende rettigheder bør have adgang til alle oplysninger, der er nødvendige for varetagelsen af dennes opgaver. Agenturet bør bruge sin position til aktivt at fremme anvendelsen af gældende EU-ret vedrørende forvaltningen af de ydre grænser, herunder hvad angår respekten for grundlæggende rettigheder og international beskyttelse.

(49) Denne forordning overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, der er fastsat i artikel 2 og 6, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), og som afspejles i chartret. Denne forordning tilstræber navnlig at sikre, at den menneskelige værdighed, retten til livet, retten til frihed og sikkerhed, retten til beskyttelse af personoplysninger, asylretten, retten til effektive retsmidler, barnets rettigheder, forbuddet mod tortur og umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf og forbuddet mod menneskehandel respekteres fuldt ud. Den tilstræber også at fremme anvendelsen af principperne om ikkediskrimination og non-refoulement.

(50) Denne forordning bør etablere en klagemekanisme for agenturet i samarbejde med den ansvarlige for grundlæggende rettigheder for at sikre respekten for de grundlæggende rettigheder i forbindelse med alle agenturets aktiviteter. Det bør være en administrativ mekanisme, hvor den ansvarlige for grundlæggende rettigheder bør være ansvarlig for behandlingen af de klager, agenturet modtager i overensstemmelse med retten til god forvaltning. Den ansvarlige for grundlæggende rettigheder bør kontrollere, hvorvidt en klage kan behandles, registrere sådanne klager, sende alle registrerede klager til den administrerende direktør, sende klager vedrørende medlemmer af holdene til oprindelsesmedlemsstaten og registrere agenturets eller medlemsstatens opfølgning heraf. Mekanismen bør være effektiv og sikre behørig opfølgning på klager. Klagemekanismen bør ikke berøre adgangen til administrative og judicielle retsmidler og udgør ikke en betingelse for at kunne anvende disse retsmidler. Det er medlemsstaterne, der bør gennemføre strafferetlige efterforskninger. Agenturets årsberetning bør med henblik på at øge gennemsigtighed og ansvarlighed omfatte oplysninger om klagemekanismen. Navnlig bør den omfatte angivelse af antallet af klager, agenturet har modtaget, typer af overtrædelse af de grundlæggende rettigheder, de pågældende operationer og så vidt muligt de opfølgende foranstaltninger, som agenturet og medlemsstaterne har truffet.

(51) Agenturet bør være uafhængigt, hvad angår tekniske og operative forhold, og have retlig, administrativ og finansiel selvstændighed. Med henblik herpå er det nødvendigt og hensigtsmæssigt, at det er et EU-organ, der har status som juridisk person, og som udøver de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges det ved denne forordning.

(52) Kommissionen og medlemsstaterne bør være repræsenteret i en bestyrelse, så de kan føre tilsyn med agenturet. Bestyrelsen bør om muligt bestå af de operative chefer for de nationale tjenester, som har ansvaret for grænsevagtforvaltningen, eller deres repræsentanter. De parter, der er repræsenteret i bestyrelsen, bør bestræbe sig på at begrænse udskiftningen af deres repræsentanter med henblik på at sikre kontinuiteten i bestyrelsens arbejde. Bestyrelsen bør have de nødvendige beføjelser til at fastsætte agenturets budget, kontrollere dets gennemførelse, vedtage hensigtsmæssige finansielle bestemmelser, fastlægge gennemsigtige procedurer for beslutningsprocessen i agenturet og udnævne den administrerende direktør og den viceadministrerende direktør. Agenturet bør forvaltes og drives under hensyntagen til principperne i den fælles tilgang til decentrale EU-agenturer, som Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen vedtog den 19. juli 2012.

(53) For at sikre agenturets selvstændighed bør det råde over et selvstændigt budget, hvor indtægterne hovedsagelig kommer fra et EU-bidrag. Unionens budgetprocedure bør gælde for så vidt angår Unionens bidrag og enhver anden støtte, som ydes over Unionens almindelige budget. Revisionen af regnskaberne bør foretages af Revisionsretten.

(54) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (9) bør finde anvendelse uden begrænsninger på agenturet, som bør tiltræde den interinstitutionelle aftale af 25. maj 1999 mellem Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber om de interne undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) (10).

(55) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 (11) bør finde anvendelse på agenturet. Agenturet bør iagttage den videst mulige gennemsigtighed angående dets aktiviteter uden at bringe indfrielsen af målet med dets operationer i fare. Det bør offentliggøre oplysninger om alle dets aktiviteter. Det bør endvidere sikre, at offentligheden og alle interesserede parter hurtigt får information om dets arbejde.

(56) Agenturet bør også aflægge rapport om dets aktiviteter for Europa-Parlamentet og Rådet i videst muligt omfang.

(57) Enhver behandling af personoplysninger i agenturet inden for rammerne af denne forordning bør ske i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (12).

(58) Enhver behandling af personoplysninger i medlemsstaterne inden for rammerne af denne forordning bør ske i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (13). I tilfælde, hvor behandlingen af oplysninger primært er nødvendig med henblik på at sikre en høj grad af intern sikkerhed i Unionen, navnlig i forbindelse med tiltag, der vedrører overvågning af migrationsstrømme og risikoanalyse, behandling af personoplysninger, som indsamles under fælles operationer, pilotprojekter og hurtige grænseindsatser samt af migrationsstyringsstøttehold eller samarbejde med EU-institutioner, -organer, -kontorer og -agenturer samt internationale organisationer, finder Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA (14) anvendelse. Enhver behandling af personoplysninger bør overholde nødvendighedsprincippet og proportionalitetsprincippet.

(59) Målene for denne forordning, nemlig udviklingen og gennemførelsen af et system for integreret forvaltning af de ydre grænser for at sikre, at Schengenområdet fungerer efter hensigten, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne uden koordinering, men kan på grund af fraværet af kontrol ved de indre grænser, de betydelige migrationsudfordringer ved de ydre grænser, behovet for effektivt at overvåge passagen af disse grænser og at bidrage til et højt sikkerhedsniveau internt i Unionen, bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(60) De ydre grænser, der henvises til i nærværende forordning, er dem, for hvilke bestemmelserne i afsnit II i forordning (EU) 2016/399 finder anvendelse, hvilket omfatter Schengen-medlemsstaternes ydre grænser i overensstemmelse med protokol nr. 19 om Schengenreglerne som integreret i Den Europæiske Union, der er knyttet som bilag til TEU og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

(61) For så vidt angår Island og Norge udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (15), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (16). Aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Island og Kongeriget Norge om vilkårene for disse staters deltagelse i Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved de Ydre Grænser (17) indeholder reglerne for disse landes deltagelse i agenturets arbejde, herunder bestemmelser om finansielle bidrag og personale.

(62) For så vidt angår Schweiz udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (18), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (19).

(63) For så vidt angår Liechtenstein udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (20), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (21).

(64) Aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab på den ene side og Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein på den anden side om vilkårene for disse staters deltagelse i Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser (22) indeholder reglerne for disse landes deltagelse i agenturets arbejde, herunder bestemmelser om finansielle bidrag og personale.

(65) I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne forordning til udbygning af Schengenreglerne, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne forordning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 4 i protokollen.

(66) Denne forordning udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF (23); Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.

(67) Denne forordning udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (24); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.

(68) Agenturet bør fremme tilrettelæggelsen af specifikke aktiviteter, hvor medlemsstaterne kan udnytte den ekspertise og de faciliteter, som Irland og Det Forenede Kongerige måtte være parate til at tilbyde, på vilkår, der skal fastsættes af bestyrelsen i hvert enkelt tilfælde. Repræsentanter for Irland og Det Forenede Kongerige kan med henblik herpå indbydes til bestyrelsesmøder, så de i fuldt omfang kan deltage i drøftelserne vedrørende forberedelsen af sådanne specifikke aktiviteter.

(69) Kongeriget Spanien og Det Forenede Kongerige er uenige om markeringen af Gibraltars grænser.

(70) Suspenderingen af anvendelsen af denne forordning på Gibraltars grænser indebærer ingen ændringer for så vidt angår de berørte staters holdninger.

(71) Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse er blevet hørt i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2, i forordning (EF) nr. 45/2001 og afgav en udtalelse den 18. marts 2016 (25).

(72) Denne forordning har til formål at ændre og udvide bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 863/2007 (26) og Rådets beslutning 2005/267/EF (27). Da de ændringer, der skal foretages, er væsentlige både med hensyn til antal og art, bør disse retsakter af klarhedshensyn erstattes og ophæves —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

KAPITEL I

Den europæiske grænse- og kystvagt

Artikel 1

Genstand

Der oprettes ved denne forordning en europæisk grænse- og kystvagt for at sikre integreret europæisk grænseforvaltning ved de ydre grænser med henblik på effektiv forvaltning af passage af de ydre grænser. Dette omfatter håndtering af migrationsmæssige udfordringer og potentielle fremtidige trusler ved disse grænser for dermed at bidrage til imødegåelsen af alvorlig kriminalitet med en grænseoverskridende dimension for at sikre et højt sikkerhedsniveau internt i Unionen under fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder, samtidig med at den frie bevægelighed for personer i Unionen opretholdes.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) »ydre grænser«: ydre grænser som defineret i artikel 2, nr. 2), i forordning (EU) 2016/399, for hvilke afsnit II i nævnte forordning finder anvendelse

2) »grænsekontrol«: grænsekontrol som defineret i artikel 2, nr. 10), i forordning (EU) 2016/399

3) »grænsevagt«: grænsevagt som defineret i artikel 2, nr. 14), i forordning (EU) 2016/399

4) »europæiske grænse- og kystvagthold«: hold af grænsevagter og andet relevant personale fra de deltagende medlemsstater, herunder grænsevagter og andet relevant personale, der udstationeres af medlemsstaterne som nationale eksperter i Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning, som skal indsættes under fælles operationer, hurtige grænseindsatser samt inden for rammerne af migrationsstyringsstøttehold

5) »værtsmedlemsstat«: en medlemsstat, hvori en fælles operation, en hurtig grænseindsats, en tilbagesendelsesoperation eller en tilbagesendelsesindsats finder sted, eller hvorfra den er indledt, eller hvori et migrationsstyringsstøttehold indsættes

6) »oprindelsesmedlemsstat«: den medlemsstat, hvor et medlem af et europæisk grænse- og kystvagthold er grænsevagt eller andet relevant personale

7) »deltagende medlemsstat«: en medlemsstat, der deltager i en fælles operation, en hurtig grænseindsats, en tilbagesendelsesoperation, en tilbagesendelsesindsats eller indsættelse af et migrationsstyringsstøttehold ved at stille teknisk udstyr, grænsevagter og andet relevant personale til rådighed, som indsættes som en del af de europæiske grænse- og kystvagthold, samt en medlemsstat, der deltager i tilbagesendelsesoperationer eller tilbagesendelsesindsatser ved at stille teknisk udstyr eller personale til rådighed, men som ikke er en værtsmedlemsstat

8) »holdmedlem«: et medlem af europæiske grænse- og kystvagthold eller hold af medarbejdere, der er involveret i opgaver vedrørende tilbagesendelse, og som deltager i tilbagesendelsesoperationer eller tilbagesendelsesindsatser

9) »migrationsstyringsstøttehold«: et hold af eksperter, der yder teknisk og operativ forstærkning til medlemsstaterne i hotspotområder, og som består af eksperter fra medlemsstaterne, som Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning og Det Europæiske Asylstøttekontor har udsendt, og fra Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning, Europol og andre relevante EU-agenturer

10) »hotspotområde«: et område, hvor værtsmedlemsstaten, Kommissionen, relevante EU-agenturer og deltagende medlemsstater samarbejder med henblik på at håndtere en eksisterende eller potentiel uforholdsmæssigt stor migrationsmæssig udfordring, der er kendetegnet ved en betydelig stigning i antallet af migranter, der ankommer ved de ydre grænser

11) »tilbagesendelse«: tilbagesendelse som defineret i artikel 3, nr. 3), i direktiv 2008/115/EF

12) »afgørelse om tilbagesendelse«: en administrativ eller retslig afgørelse eller retsakt, der fastslår eller erklærer, at en tredjelandsstatsborgers ophold er ulovligt, og som pålægger eller fastslår en forpligtelse for den pågældende til at vende tilbage, og som overholder direktiv 2008/115/EF

13) »person i udsendelsesposition«: enhver tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold, der er omfattet af en afgørelse om tilbagesendelse truffet af en medlemsstat

14) »tilbagesendelsesoperation«: en operation som koordineres af Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning og involverer teknisk og operativ forstærkning fra en eller flere medlemsstater, hvorved personer i udsendelsesposition fra en eller flere medlemsstater sendes tilbage enten frivilligt eller ved tvang

15) »tilbagesendelsesindsats«: aktivitet foretaget af Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning, hvorved medlemsstater ydes udvidet teknisk og operativ bistand i form af indsættelse af europæiske indsatshold til brug ved tilbagesendelser i medlemsstaterne og tilrettelæggelse af tilbagesendelsesoperationer

16) »grænseoverskridende kriminalitet«: enhver form for grov kriminalitet med en grænseoverskridende dimension, der begås ved eller langs, eller som vedrører de ydre grænser.

Artikel 3

Den europæiske grænse- og kystvagt

1. Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning (»agenturet«) og medlemsstaternes nationale myndigheder, som er ansvarlige for grænseforvaltningen, herunder kystvagter i det omfang de udfører grænsekontrolopgaver, udgør den europæiske grænse- og kystvagt

2. Agenturet udformer ved bestyrelsens afgørelse på grundlag af et forslag af den administrerende direktør en teknisk og operativ strategi for integreret europæisk grænseforvaltning. Agenturet tager i begrundet omfang hensyn til den specifikke situation i medlemsstaterne, navnlig deres geografiske beliggenhed. Denne strategi skal være i overensstemmelse med artikel 4. Den fremmer og støtter gennemførelsen af integreret europæisk grænseforvaltning i alle medlemsstater.

3. De nationale myndigheder med ansvar for grænseforvaltning, herunder kystvagter i det omfang de udfører grænsekontrolopgaver, udformer deres nationale strategier for integreret grænseforvaltning. Disse nationale strategier skal være i overensstemmelse med artikel 4 og med den strategi, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 2.

Artikel 4

Integreret europæisk grænseforvaltning

Integreret europæisk grænseforvaltning skal bestå af følgende:

a) grænsekontrol, herunder foranstaltninger til lettelse af legitim grænsepassage og, hvor det er relevant, foranstaltninger vedrørende forebyggelse og opdagelse af grænseoverskridende kriminalitet såsom smugling af migranter, menneskehandel og terrorisme, samt foranstaltninger vedrørende viderehenvisning af personer, som har behov for eller ønsker at ansøge om international beskyttelse

b) eftersøgnings- og redningsoperationer for personer i havsnød, der er indledt og udført i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 656/2014 (28) og med folkeretten, og der finder sted i situationer, der kan forekomme i forbindelse med grænseovervågningsoperationer til søs

c) analyse af risiciene for den interne sikkerhed og analyse af de trusler, der kan påvirke den måde, hvorpå de ydre grænser fungerer, eller sikkerheden ved disse

d) samarbejde mellem medlemsstaterne støttet og koordineret af agenturet

e) tværfagligt samarbejde mellem de nationale myndigheder i hver medlemsstat, som er ansvarlige for grænsekontrollen eller for andre opgaver, der udføres ved grænsen og mellem de relevante EU-institutioner, -organer, -kontorer og -agenturer, herunder regelmæssig informationsudveksling via eksisterende redskaber til informationsudveksling såsom det europæiske grænseovervågningssystem (Eurosur), der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1052/2013 (29)

f) samarbejde med tredjelande på de områder, der er omfattet af nærværende forordning, med særligt fokus på tilgrænsende lande og de tredjelande, der ved hjælp af en risikoanalyse er blevet identificeret som værende oprindelses- og/eller transitlande for ulovlig indvandring

g) tekniske og operative foranstaltninger inden for Schengenområdet, som vedrører grænsekontrol og sigter mod bedre at imødegå ulovlig indvandring og bekæmpe grænseoverskridende kriminalitet

h) tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere, der er genstand for afgørelser om tilbagesendelse truffet af en medlemsstat

i) brug af den nyeste teknologi, herunder omfattende informationssystemer

j) en kvalitetskontrolmekanisme, navnlig Schengen-evalueringsmekanismen og mulige nationale mekanismer, der skal sikre gennemførelsen af EU-lovgivningen på området grænseforvaltning

k) solidaritetsmekanismer, navnlig EU-finansieringsinstrumenter.

Artikel 5

Fælles ansvar

1. Den europæiske grænse- og kystvagt gennemfører den integrerede europæiske grænseforvaltning som et fælles ansvar mellem agenturet og de nationale myndigheder med ansvar for grænseforvaltning, herunder kystvagter i det omfang de udfører overvågningsoperationer ved søgrænser og øvrige grænsekontrolopgaver. Medlemsstaterne bevarer det primære ansvar for forvaltningen af deres afsnit af de ydre grænser.

2. Medlemsstaterne sikrer forvaltningen af deres ydre grænser i deres egen interesse og i alle medlemsstaternes fælles interesse under fuld overholdelse af EU-retten og i overensstemmelse med den tekniske og operative strategi, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, i tæt samarbejde med agenturet.

3. Agenturet støtter anvendelsen af EU-foranstaltninger vedrørende forvaltningen af de ydre grænser ved at styrke, vurdere og koordinere medlemsstaternes tiltag ved gennemførelsen af disse foranstaltninger og ved tilbagesendelser.

KAPITEL II

Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning

Afdeling 1

Opgaver, der skal varetages af Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning

Artikel 6

Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning

1. Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning er det nye navn for Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser, som blev oprettet ved forordning (EF) nr. 2007/2004. Dets aktiviteter skal baseres på nærværende forordning.

2. For at sikre en sammenhængende integreret europæisk grænseforvaltning letter agenturet anvendelsen af eksisterende og fremtidige EU-foranstaltninger vedrørende forvaltningen af de ydre grænser, navnlig Schengengrænsekodeksen, der blev indført ved forordning (EU) 2016/399, og gør den mere effektiv.

3. Agenturet bidrager til vedvarende og ensartet anvendelse af EU-retten, herunder gældende EU-ret om grundlæggende rettigheder, ved alle ydre grænser. Dets bidrag omfatter udveksling af bedste praksis.

Artikel 7

Ansvarlighed

Agenturet er ansvarligt over for Europa-Parlamentet og Rådet i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning.

Artikel 8

Opgaver

1. Agenturet udfører følgende opgaver for derved at bidrage til et effektivt, højt og ensartet niveau for grænsekontrol og tilbagesendelser:

a) overvågning af migrationsstrømme og foretagelse af risikoanalyser for så vidt angår alle aspekter af integreret grænseforvaltning

b) gennemførelse af sårbarhedsvurderinger, herunder vurderinger af medlemsstaternes kapacitet og beredskab med hensyn til at imødegå trusler og udfordringer ved de ydre grænser

c) overvågning af forvaltningen af de ydre grænser ved hjælp af agenturets forbindelsesofficerer i medlemsstaterne

d) bistand til medlemsstaterne i situationer, der kræver øget teknisk og operativ bistand ved de ydre grænser, ved at koordinere og tilrettelægge fælles operationer, under hensyntagen til at nogle situationer kan indebærehumanitære nødsituationer og redning til søs i overensstemmelse med EU-retten og folkeretten

e) bistand til medlemsstaterne i situationer, der kræver øget teknisk og operativ bistand ved de ydre grænser, ved at iværksætte hurtige grænseindsatser ved de ydre grænser i de medlemsstater, der står over for særlige og uforholdsmæssigt store udfordringer, under hensyntagen til at nogle situationer kan indebære humanitære nødsituationer og redning til søs i overensstemmelse med EU-retten og folkeretten

f) teknisk og operativ bistand i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 656/2014 og folkeretten til medlemsstater og tredjelande i forbindelse med eftersøgnings- og redningsoperationer vedrørende personer i havsnød, som kan opstå i forbindelse med grænseovervågningsoperationer til søs

g) oprettelse og indsættelse af europæiske grænse- og kystvagthold, herunder en udrykningsstyrke, som er beregnet til at blive udsendt under fælles operationer og hurtige grænseindsatser, og inden for rammerne af migrationsstyringsstøtteholdene

h) oprettelse af en pulje af teknisk udstyr, der skal anvendes under fælles operationer, hurtige grænseindsatser og inden for rammerne af migrationsstyringsstøttehold samt i forbindelse med tilbagesendelsesoperationer og tilbagesendelsesindsatser

i) inden for rammerne af migrationsstyringsstøtteholdene i hotspotområder at i) indsætte europæiske grænse- og kystvagthold og teknisk udstyr til at yde bistand til screening, afrapportering, identifikation og optagelse af fingeraftryk ii) fastlægge en procedure for viderehenvisning af og forelæggelse af indledende information til personer, som har behov for eller ønsker at ansøge om international beskyttelse, i samarbejde med Det Europæiske Asylstøttekontor (EASO) og nationale myndigheder

j) støtte til udviklingen af tekniske standarder for udstyr, især med henblik på det taktiske kommandoniveau, kontrol og kommunikation samt teknisk overvågning for at sikre interoperabilitet på EU-plan og nationalt plan

k) indsættelse af det nødvendige udstyr og grænsevagter og andet relevant personale fra udrykningsstyrken med henblik på den praktiske gennemførelse af de foranstaltninger, der skal træffes i en situation ved de ydre grænser, der kræver en hurtig indsats

l) bistand til medlemsstaterne i situationer, hvor der kræves øget teknisk og operativ bistand for at gennemføre forpligtelsen til at sende personer i udsendelsesposition tilbage, herunder gennem koordinering eller tilrettelæggelse af tilbagesendelsesoperationer

m) samarbejde, inden for rammerne af berørte agenturers respektive mandater, med Europol og Eurojust og støtte til medlemsstaterne i sammenhænge, der kræver øget teknisk og operativ bistand ved de ydre grænser til bekæmpelse af organiseret, grænseoverskridende kriminalitet og terrorisme

n) oprettelse af puljer af observatører ved tvangsmæssige tilbagesendelser, ledsagere ved tvangsmæssige tilbagesendelser og tilbagesendelsesspecialister

o) oprettelse og indsættelse af europæiske indsatshold til brug ved tilbagesendelser under tilbagesendelsesindsatser

p) bistand til medlemsstaterne til uddannelse af nationale grænsevagter, andet relevant personale og eksperter i tilbagesendelse, herunder fastlæggelse af fælles uddannelsesstandarder

q) deltagelse i udvikling og forvaltning af forsknings- og innovationsaktiviteter, der er relevante for kontrollen og overvågningen af de ydre grænser, herunder anvendelsen af avanceret overvågningsteknologi, og udvikling af pilotprojekter vedrørende spørgsmål, der er omfattet af denne forordning

r) udvikling og drift af informationssystemer, der gør det muligt at foretage hurtig og pålidelig udveksling af oplysninger om nye risici i forbindelse med forvaltningen af de ydre grænser, ulovlig indvandring og tilbagesendelse, i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 45/2001 og rammeafgørelse 2008/977/RIA og i tæt samarbejde med Kommissionen, EU-organer, -kontorer og -agenturer, samt det europæiske migrationsnetværk, der blev oprettet ved Rådets beslutning 2008/381/EF (30)

s) den nødvendige bistand til udvikling og drift af Eurosur og efter omstændighederne til udvikling af et fælles miljø til udveksling af oplysninger, herunder interoperabilitet mellem systemerne, især gennem udvikling, ajourføring og koordinering af Eurosur-rammen, jf. forordning (EU) nr. 1052/2013

t) samarbejde med Det Europæiske Fiskerikontrolagentur og Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed, hver inden for dets mandat, for at støtte de nationale myndigheder, der udfører kystvagtfunktioner, jf. artikel 53, ved at tilbyde tjenester, information, udstyr og uddannelse samt koordinere operationer med flere formål

u) bistand til medlemsstaterne og tredjelande inden for rammerne af deres tekniske og operative samarbejde om forhold, der er omfattet af denne forordning.

2. Medlemsstaterne kan fortsætte samarbejdet på operativt plan med andre medlemsstater og/eller tredjelande, hvis et sådant samarbejde er foreneligt med agenturets opgaver. Medlemsstaterne undlader enhver foranstaltning, der kan skade agenturets virke eller opfyldelsen af dets mål. Medlemsstaterne rapporterer til agenturet om det operative samarbejde med andre medlemsstater og/eller tredjelande ved de ydre grænser og på området tilbagesendelse. Den administrerende direktør informerer bestyrelsen regelmæssigt og mindst en gang om året om disse forhold.

3. Agenturet deltager i kommunikationsaktiviteter på eget initiativ på de områder, der er omfattet af dets mandat. Det giver offentligheden nøjagtige og detaljerede oplysninger om dets aktiviteter.

Kommunikationsaktiviteter må ikke være til skade for de opgaver, der er omhandlet i stk. 1, navnlig ikke ved at afsløre operative oplysninger der, hvis de offentliggøres, ville bringe indfrielsen af operationernes mål i fare. Kommunikationsaktiviteter gennemføres uden at det berører artikel 50 og i overensstemmelse med de relevante kommunikations- og formidlingsplaner, som bestyrelsen har vedtaget.

Afdeling 2

Overvågning og kriseforebyggelse

Artikel 9

Pligt til at samarbejde i god tro

Agenturet og de nationale myndigheder med ansvar for grænseforvaltning og tilbagesendelse, herunder kystvagter i det omfang de udfører grænsekontrolopgaver, er omfattet af en forpligtelse til at samarbejde i god tro og til at udveksle oplysninger.

Artikel 10

Forpligtelse til at udveksle oplysninger

Agenturet og de nationale myndigheder med ansvar for grænseforvaltning og tilbagesendelse, herunder kystvagter i det omfang de udfører grænsekontrolopgaver, deler i overensstemmelse med denne forordning og andre relevante bestemmelser i EU-retten og national ret vedrørende udveksling af oplysninger rettidigt og på korrekt vis alle nødvendige oplysninger med henblik på at varetage de opgaver, de er pålagt i henhold til denne forordning, navnlig agenturets forpligtelse til at overvåge migrationsstrømmene til og internt i Unionen, foretage risikoanalyser og gennemføre sårbarhedsvurderinger.

Artikel 11

Overvågning af migrationsstrømme og risikoanalyse

1. Agenturet overvåger migrationsstrømmene til og internt i Unionen, tendenser og andre mulige udfordringer ved Unionens ydre grænser. Med henblik herpå udarbejder agenturet ved en afgørelse truffet af bestyrelsen på grundlag af et forslag fra den administrerende direktør en fælles integreret risikoanalysemodel, som skal anvendes af agenturet og medlemsstaterne. Det gennemfører endvidere sårbarhedsvurderingen i overensstemmelse med artikel 13.

2. Agenturet udarbejder generelle risikoanalyser, der fremlægges for Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen, i overensstemmelse med artikel 50, samt skræddersyede risikoanalyser for operative aktiviteter.

3. Den risikoanalyse, som agenturet udarbejder, skal dække alle aspekter, der er relevante for integreret europæisk grænseforvaltning, med henblik på udvikling af en forvarslingsmekanisme.

4. Medlemsstaterne sender agenturet alle nødvendige oplysninger vedrørende situationen, tendenser og mulige trusler ved de ydre grænser og på området tilbagesendelse. Medlemsstaterne sender regelmæssigt eller på agenturets anmodning alle relevante oplysninger såsom statistiske og operative oplysninger, der er indsamlet i forbindelse med gennemførelsen af Schengenreglerne, samt oplysninger fra analyselaget i det nationale situationsbillede, der er udarbejdet i henhold til forordning (EU) nr. 1052/2013, til agenturet.

5. Resultaterne af risikoanalysen forelægges bestyrelsen rettidigt og på korrekt vis.

6. Medlemsstaterne tager hensyn til resultaterne af risikoanalysen, når de planlægger deres operationer og aktiviteter ved de ydre grænser samt deres aktiviteter vedrørende tilbagesendelse.

7. Agenturet indarbejder resultaterne af en fælles integreret risikoanalysemodel ved dets udformning af fælles grundlæggende uddannelsesprogrammer for grænsevagter og personale, der er involveret i opgaver i forbindelse med tilbagesendelse.

Artikel 12

Forbindelsesofficerer i medlemsstaterne

1. Agenturet sikrer en regelmæssig overvågning af alle medlemsstaternes forvaltning af de ydre grænser ved hjælp af dets forbindelsesofficerer.

Agenturet kan beslutte, at en forbindelsesofficer dækker op til fire medlemsstater, som geografisk ligger tæt på hinanden.

2. Den administrerende direktør udpeger eksperter blandt agenturets medarbejdere, som indsættes som forbindelsesofficerer. Den administrerende direktør udarbejder på grundlag af en risikoanalyse og i samråd med de berørte medlemsstater et forslag vedrørende arten af og vilkårene for indsættelsen, hvilken medlemsstat eller region en forbindelsesofficer kan indsættes til, og eventuelle opgaver, som ikke er omfattet af stk. 3. Forslaget fra den administrerende direktør skal godkendes af bestyrelsen. Den administrerende direktør underretter den berørte medlemsstat om udpegelsen og fastsætter sammen med medlemsstaten det sted, hvortil indsættelsen skal ske.

3. Forbindelsesofficererne handler på agenturets vegne og har til opgave at fremme samarbejdet og dialogen mellem agenturet og de nationale myndigheder med ansvar for grænseforvaltning og tilbagesendelse, herunder kystvagter i det omfang de udfører grænsekontrolopgaver. Forbindelsesofficererne har navnlig til opgave:

a) at fungere som forbindelsesled mellem agenturet og de nationale myndigheder med ansvar for grænseforvaltning og tilbagesendelse, herunder kystvagter i det omfang de udfører grænsekontrolopgaver

b) at støtte indsamlingen af de oplysninger, som agenturet har anmodet om for at kunne overvåge ulovlig indvandring og foretage risikoanalyser som omhandlet i artikel 11

c) at støtte indsamlingen af de oplysninger, som er omhandlet i artikel 13, og som agenturet har anmodet om for at kunne foretage sårbarhedsvurderingen

d) at overvåge de foranstaltninger, medlemsstaterne træffer ved de grænseafsnit, der er tildelt et højt indvirkningsniveau, jf. forordning (EU) nr. 1052/2013

e) at bidrage til at fremme anvendelsen af den gældende EU-ret vedrørende forvaltningen af de ydre grænser, herunder hvad angår overholdelse af de grundlæggende rettigheder

f) hvor det er muligt, at hjælpe medlemsstaterne med at udarbejde deres beredskabsplaner vedrørende grænseforvaltning

g) at lette kommunikationen mellem medlemsstaten og agenturet, dele relevante oplysninger fra agenturet med medlemsstaten, herunder oplysninger om igangværende operationer

h) regelmæssigt at aflægge rapport til den administrerende direktør om situationen ved de ydre grænser og om den pågældende medlemsstats kapacitet til effektivt at håndtere situationen ved de ydre grænser samt aflægge rapport om gennemførelsen af tilbagesendelsesoperationer til relevante tredjelande.

i) at overvåge de foranstaltninger, som medlemsstaterne træffer i forbindelse med en situation, der kræver en hurtig indsats ved de ydre grænser, jf. artikel 19.

Hvis de i litra h) omhandlede rapporter fra forbindelsesofficeren giver anledning til bekymring for så vidt angår et eller flere aspekter af relevans for den pågældende medlemsstat, underretter den administrerende direktør straks medlemsstaten.

4. Med henblik på stk. 3 skal forbindelsesofficeren under overholdelse af de nationale og Unionens sikkerheds- og databeskyttelsesregler:

a) modtage oplysninger fra det nationale koordinationscenter og det nationale situationsbillede, der udarbejdes i henhold til forordning (EU) nr. 1052/2013

b) holde regelmæssig kontakt med de nationale myndigheder med ansvar for grænseforvaltning, herunder kystvagter i det omfang de udfører grænsekontrolopgaver, samtidig med at de underretter et af den pågældende medlemsstat udpeget kontaktpunkt.

5. Forbindelsesofficerens rapport skal indgå som en del af sårbarhedsvurderingen, jf. artikel 13. Rapporten fremsendes til den pågældende medlemsstat.

6. Forbindelsesofficererne tager ved udførelsen af deres opgaver kun imod instrukser fra agenturet.

Artikel 13

Sårbarhedsvurdering

1. Agenturet udarbejder ved en afgørelse truffet af bestyrelsen på grundlag af et forslag fra den administrerende direktør en fælles metodologi for sårbarhedsvurderingen. Denne skal omfatte objektive kriterier, ud fra hvilke agenturet skal foretage sårbarhedsvurderingen, hyppigheden af sådanne vurderinger og en beskrivelse af, hvordan på hinanden følgende sårbarhedsvurderinger skal gennemføres.

2. Agenturet overvåger og vurderer, hvorvidt medlemsstaterne har adgang til det tekniske udstyr, de systemer, kapaciteter, ressourcer og infrastrukturer samt det tilstrækkeligt kyndige og uddannede personale, der er nødvendigt for at kunne foretage grænsekontrol. Det gennemfører dette som en forebyggende foranstaltning på grundlag af en risikoanalyse, der er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 11, stk. 3. Agenturet gennemfører denne overvågning og vurdering mindst én gang om året, med mindre den administrerende direktør på basis af risikoanalyser eller en tidligere sårbarhedsvurdering træffer en anden afgørelse.

3. Medlemsstaterne fremlægger på agenturets anmodning oplysninger om det tekniske udstyr, det personale og så vidt muligt de finansielle midler, der er til rådighed på nationalt plan til grænsekontrol. Medlemsstaterne fremlægger endvidere på agenturets anmodning oplysninger om deres beredskabsplaner for grænseforvaltning.

4. Formålet med sårbarhedsvurderingen er, at agenturet vurderer medlemsstaternes kapacitet og beredskab til at klare kommende udfordringer, herunder nuværende og fremtidige trusler og udfordringer ved de ydre grænser, at identificere, navnlig for de medlemsstater, der står over for særlige og uforholdsmæssigt store udfordringer, mulige umiddelbare konsekvenser ved de ydre grænser og efterfølgende konsekvenser for Schengenområdets funktionsmåde og at vurdere deres kapacitet til at bidrage til udrykningsstyrken, der er omhandlet i artikel 20, stk. 5. Denne vurdering berører ikke Schengenevalueringsmekanismen.

Agenturet tager medlemsstaternes kapacitet til at udføre alle grænseforvaltningsopgaver, herunder deres kapacitet til at håndtere den potentielle ankomst af et stort antal personer på deres område, i betragtning i denne vurdering.

5. Resultaterne af sårbarhedsvurderingen forelægges de berørte medlemsstater. De berørte medlemsstater kan kommentere denne vurdering.

6. Om nødvendigt fremsætter den administrerende direktør i samråd med den berørte medlemsstat en henstilling, der fastlægger de nødvendige foranstaltninger, som den berørte medlemsstat skal træffe, og fristen for gennemførelsen af disse foranstaltninger. Den administrerende direktør opfordrer de berørte medlemsstater til at træffe de nødvendige foranstaltninger.

7. Den administrerende direktør lægger resultaterne af sårbarhedsvurderingen til grund for henstillingerne om foranstaltninger til de berørte medlemsstater, idet der tages hensyn til agenturets risikoanalyse, den berørte medlemsstats kommentarer og resultaterne af Schengenevalueringsmekanismen.

Disse foranstaltninger bør have til formål at fjerne de sårbarheder, der er konstateret ved vurderingen, således at medlemsstaterne kan øge deres beredskab til at håndtere kommende udfordringer ved at udvide eller forbedre deres kapacitet, tekniske udstyr, systemer, ressourcer og beredskabsplaner.

8. Hvis en medlemsstat ikke gennemfører de nødvendige foranstaltninger i henstillingen inden for den i denne artikels stk. 6 omhandlede frist, henviser den administrerende direktør sagen til bestyrelsen og underretter Kommissionen. Bestyrelsen vedtager på forslag fra den administrerende direktør en afgørelse, der fastsætter de nødvendige foranstaltninger, som den berørte medlemsstat skal træffe, og fristen for gennemførelsen af disse foranstaltninger. Bestyrelsens afgørelse er bindende for medlemsstaten. Hvis medlemsstaten ikke gennemfører foranstaltningerne inden for den frist, der er fastsat i afgørelsen, underretter bestyrelsen Rådet og Kommissionen, og der kan iværksættes yderligere tiltag, jf. artikel 19.

9. Resultaterne af sårbarhedsvurderingen fremsendes i overensstemmelse med artikel 50 regelmæssigt og mindst én gang om året til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen.

Afdeling 3

Forvaltning af de ydre grænser

Artikel 14

Agenturets indsats ved de ydre grænser

1. En medlemsstat kan anmode agenturet om bistand til at opfylde sine forpligtelser med hensyn til kontrollen af de ydre grænser. Agenturet gennemfører også foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 19.

2. Agenturet tilrettelægger en passende teknisk og operativ bistand til værtsmedlemsstaten, og kan, idet det handler i overensstemmelse med den relevante EU-ret og folkeret, herunder princippet om non-refoulement, træffe en eller flere af følgende foranstaltninger:

a) koordinere fælles operationer for én eller flere medlemsstater og indsætte europæiske grænse- og kystvagthold

b) tilrettelægge hurtige grænseindsatser og indsætte europæiske grænse- og kystvagthold fra udrykningsstyrken og om nødvendigt yderligere europæiske grænse- og kystvagthold

c) koordinere aktiviteterne for én eller flere medlemsstater og tredjelande ved de ydre grænser, herunder fælles operationer med tilgrænsende tredjelande

d) indsættelse af europæiske grænse- og kystvagthold inden for rammerne af migrationsstyringsstøttehold i hotspotområder

e) inden for rammerne af de operationer, der er omhandlet i nærværende stykkes litra a), b), og c), og i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 656/2014 og folkeretten yde teknisk og operativ bistand til medlemsstater og tredjelande i forbindelse med eftersøgnings- og redningsoperationer vedrørende personer i havsnød, som kan opstå i forbindelse med grænseovervågningsoperationer til søs

f) indsætte sine egne eksperter samt medlemmer af de hold, medlemsstaterne har udstationeret i agenturet, for at støtte de involverede medlemsstaters kompetente nationale myndigheder i et passende tidsrum

g) indsætte teknisk udstyr.

3. Agenturet finansierer eller medfinansierer de aktiviteter, der er omhandlet i stk. 2 fra sit budget i overensstemmelse med de finansielle bestemmelser, der gælder for agenturet.

4. Hvis der opstår et væsentligt øget finansielt behov hos agenturet på grund af en situation ved de ydre grænser, underretter det straks Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen.

Artikel 15

Iværksættelse af fælles operationer og hurtige grænseindsatser ved de ydre grænser

1. En medlemsstat kan anmode agenturet om at iværksætte fælles operationer for at klare kommende udfordringer, herunder ulovlig indvandring, nuværende og fremtidige trusler ved dens ydre grænser eller grænseoverskridende kriminalitet eller for at yde øget teknisk og operativ bistand, når den opfylder dens forpligtelser med hensyn til kontrol af de ydre grænser.

2. Efter anmodning fra en medlemsstat, der står i en situation med særlige og uforholdsmæssigt store udfordringer, specielt når der til steder ved de ydre grænser ankommer et stort antal tredjelandsstatsborgere, som forsøger at indrejse på medlemsstatens område uden tilladelse, kan agenturet gennemføre en hurtig grænseindsats i et begrænset tidsrum på værtsmedlemsstatens område.

3. Den administrerende direktør evaluerer, godkender og koordinerer medlemsstaternes forslag til fælles operationer. Forud for fælles operationer og hurtige grænseindsatser skal der foretages en grundig, pålidelig og ajourført risikoanalyse, som sætter agenturet i stand til at foretage en prioritering af de foreslåede fælles operationer og hurtige grænseindsatser, idet der tages hensyn til indvirkningen ved afsnit af den ydre grænse, jf. forordning (EU) nr. 1052/2013, og de disponible ressourcer.

4. På grundlag af resultaterne af sårbarhedsvurderingen og under hensyntagen til agenturets risikoanalyse og analyselaget i det europæiske situationsbillede, der er udarbejdet i henhold til forordning (EU) nr. 1052/2013, henstiller den administrerende direktør til den berørte medlemsstat, at den iværksætter og gennemfører fælles operationer eller hurtige grænseindsatser. Agenturet stiller sit tekniske udstyr til rådighed for værtsmedlemsstaten eller de deltagende medlemsstater.

5. Målene for en fælles operation eller en hurtig grænseindsats kan nås som en del af en operation med flere formål. Sådanne operationer kan involvere kystvagtopgaver og forebyggelse af grænseoverskridende kriminalitet, herunder bekæmpelse af smugling af migranter eller menneskehandel, og migrationsstyring, herunder identifikation, registrering, afrapportering og tilbagesendelse.

Artikel 16

Operativplan for fælles operationer

1. Som forberedelse af en fælles operation udarbejder den administrerende direktør i samarbejde med værtsmedlemsstaten en liste over det tekniske udstyr og personale, der er behov for, under hensyntagen til værtsmedlemsstatens disponible ressourcer. På grundlag af disse elementer fastlægger agenturet en pakke bestående af teknisk og operativ forstærkning samt kapacitetsopbyggende aktiviteter, som skal medtages i den operative plan.

2. Den administrerende direktør udarbejder en operativ plan for fælles operationer ved de ydre grænser. Den administrerende direktør og værtsmedlemsstaten indgår i samråd med de deltagende medlemsstater aftale om den operative plan med detaljeret angivelse af de organisatoriske og proceduremæssige aspekter af den fælles operation.

3. Den operative plan er bindende for agenturet, værtsmedlemsstaten og de deltagende medlemsstater. Den skal omfatte alle de aspekter, der anses for nødvendige for at gennemføre den fælles operation, bl.a.:

a) en beskrivelse af situationen med angivelse af fremgangsmåden og målene for indsættelsen, herunder det operative mål

b) den forventede varighed af den fælles operation

c) det geografiske område, hvor den fælles operation skal finde sted

d) en beskrivelse af opgaver, ansvarsområder, herunder for så vidt angår de grundlæggende rettigheder, og særlige instrukser for de europæiske grænse- og kystvagthold, herunder om tilladte søgninger i databaser og tilladte tjenestevåben samt tilladt ammunition og udstyr i værtsmedlemsstaten

e) sammensætningen af de europæiske grænse- og kystvagthold samt indsættelsen af andet relevant personale

f) bestemmelser om kommando og kontrol, herunder angivelse af navn og rang for de af værtsmedlemsstatens grænsevagter, der har ansvaret for samarbejdet med holdmedlemmerne og agenturet, navnlig navn og rang for de grænsevagter, som har kommandoen i indsættelsesperioden, og holdmedlemmernes plads i kommandoleddene

g) det tekniske udstyr, der skal anvendes under den fælles operation, herunder særlige krav, såsom betingelser for brug, det mandskab, der er anmodet om, transport og anden logistik samt finansielle bestemmelser

h) detaljerede bestemmelser for agenturets øjeblikkelige rapportering om hændelser til bestyrelsen og relevante nationale myndigheder

i) en rapporterings- og evalueringsordning med benchmarks for evalueringsrapporten, herunder med hensyn til beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder, og en endelig frist for indgivelse af den endelige evalueringsrapport

j) med hensyn til operationer til søs, specifikke oplysninger angående relevant jurisdiktionskompetence og lovgivning for det geografiske område, hvor den fælles operation finder sted, herunder henvisninger til national rets, folkerettens og EU-rettens regler om opbringning, redning til søs og ilandsætning. I den forbindelse skal den operative plan udarbejdes i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 656/2014

k) vilkårene for samarbejde med tredjelande, andre EU-organer, -kontorer og -agenturer eller internationale organisationer

l) procedurer, hvorved personer med behov for international beskyttelse, ofre for menneskehandel, uledsagede mindreårige og sårbare personer henvises til de kompetente nationale myndigheder med henblik på passende bistand

m) procedurer for oprettelse af en mekanisme for modtagelse og videresendelse til agenturet af klager over alle personer, som deltager i en fælles operation eller en hurtig grænseindsats, herunder grænsevagter eller andet relevant personale i værtsmedlemsstaten og medlemmer af de europæiske grænse- og kystvagthold, med påstand om krænkelser af de grundlæggende rettigheder i forbindelse med deres deltagelse i en fælles operation eller en hurtig grænseindsats

n) logistiske ordninger, herunder information om arbejdsvilkår og forholdene i de områder, hvor der er planer om at gennemføre en fælles operation.

4. Alle ændringer og tilpasninger af den operative plan skal godkendes af den administrerende direktør og værtsmedlemsstaten efter høring af de deltagende medlemsstater. Agenturet sender straks en kopi af den ændrede eller tilpassede operative plan til de deltagende medlemsstater.

Artikel 17

Procedure for iværksættelse af en hurtig grænseindsats

1. En medlemsstats anmodning om iværksættelse af en hurtig grænseindsats skal indeholde en beskrivelse af situationen, mulige mål og forudsete behov. Den administrerende direktør kan om nødvendigt straks sende eksperter fra agenturet, som skal vurdere situationen ved den pågældende medlemsstats ydre grænser.

2. Den administrerende direktør informerer straks bestyrelsen om en anmodning fra en medlemsstat om at iværksætte en hurtig grænseindsats.

3. Når den administrerende direktør træffer afgørelse om en medlemsstats anmodning, tager den pågældende hensyn til resultaterne af agenturets risikoanalyser og analyselaget i det europæiske situationsbillede, der er udarbejdet i henhold til forordning (EU) nr. 1052/2013 samt resultatet af sårbarhedsvurderingen, jf. artikel 13, og alle andre relevante oplysninger fra den pågældende medlemsstat eller en anden medlemsstat.

4. Den administrerende direktør træffer afgørelse om anmodningen om at iværksætte en hurtig grænseindsats senest to arbejdsdage fra datoen for modtagelsen af anmodningen. Den administrerende direktør underretter samtidigt skriftligt den anmodende medlemsstat og bestyrelsen herom. Afgørelsen skal indeholde oplysninger om de vigtigste grunde, som den er baseret på.

5. Hvis den administrerende direktør beslutter at iværksætte en hurtig grænseindsats, indsætter den pågældende person europæiske grænse- og kystvagthold fra udrykningsstyrken, jf. artikel 20, stk. 5, og udstyrspuljen til hurtig udrykning, jf. artikel 39, stk. 7, og beslutter om nødvendigt, om der skal indsættes øjeblikkelig forstærkning fra ét eller flere europæiske grænse- og kystvagthold, jf. artikel 20, stk. 8.

6. Den administrerende direktør udarbejder sammen med værtsmedlemsstaten straks og under alle omstændigheder senest tre arbejdsdage efter datoen for afgørelsen en operativ plan, jf. artikel 16, stk. 3.

7. Når der er opnået enighed om den operative plan, og denne er blevet forelagt medlemsstaterne, anmoder den administrerende direktør skriftligt medlemsstaterne om straks at indsætte de grænsevagter eller andet relevant personale, der indgår i udrykningsstyrken. Den administrerende direktør angiver profilerne for og antallet af grænsevagter eller andet relevant personale, som hver medlemsstat skal stille til rådighed blandt dem, der indgår i udrykningsstyrken.

8. For om nødvendigt at sikre en øjeblikkelig forstærkning af de europæiske grænse- og kystvagthold, der er indsat fra udrykningsstyrken, underretter den administrerende direktør parallelt med den i stk. 7 omhandlede indsættelse medlemsstaterne om det antal grænsevagter eller andet relevant personale, som der yderligere anmodes om indsættelse af, og deres profiler. Disse oplysninger sendes skriftligt til de nationale kontaktpunkter og skal angive den dato, hvor indsættelsen skal finde sted. Der fremsendes også en kopi af den operative plan.

9. Medlemsstaterne sikrer, at det antal grænsevagter eller andet relevant personale, der er udpeget til udrykningsstyrken, også for så vidt angår deres profiler, straks stilles til rådighed for agenturet med henblik på at sikre en komplet indsættelse i overensstemmelse med artikel 20, stk. 5 og 7. Medlemsstaterne stiller også yderligere grænsevagter og andet relevant personale til rådighed fra den nationale pulje i overensstemmelse med artikel 20, stk. 8.

10. Indsættelse af udrykningsstyrken finder sted senest fem arbejdsdage efter den dato, hvor den administrerende direktør og værtsmedlemsstaten indgik aftale om den operative plan. Indsættelse af yderligere europæiske grænse- og kystvagthold finder om nødvendigt sted senest syv arbejdsdage efter indsættelsen af udrykningsstyrken.

11. Indsættes udrykningsstyrken, overvejer den administrerende direktør i samråd med bestyrelsen straks prioriteterne med hensyn til agenturets igangværende og planlagte fælles operationer ved andre ydre grænser, så der sikres en mulig omfordeling af ressourcer til de områder ved de ydre grænser, hvor der er størst behov for en styrket indsættelse.

Artikel 18

Migrationsstyringsstøttehold

1. Hvis en medlemsstat står over for uforholdsmæssigt store udfordringer i særlige hotspotområder langs dens ydre grænser, som er karakteriseret ved store indadgående blandede migrationsstrømme, kan den pågældende medlemsstat anmode om teknisk og operativ forstærkning fra migrationsstyringsstøttehold. Den pågældende medlemsstat indgiver en anmodning om forstærkning og en behovsvurdering til agenturet og til andre relevante EU-agenturer, navnlig EASO og Europol.

2. Den administrerende direktør vurderer i samarbejde med andre relevante EU-agenturer en medlemsstats anmodning om forstærkning og dens behovsvurdering med henblik på at fastlægge en omfattende forstærkningspakke bestående af forskellige aktiviteter, der koordineres af de relevante EU-agenturer, og som skal aftales med den berørte medlemsstat.

3. Kommissionen fastlægger i samarbejde med værtsmedlemsstaten og de relevante agenturer vilkårene for samarbejde i hotspotområdet, og er ansvarlig for koordineringen af migrationsstyringsstøtteholdenes aktiviteter.

4. Den tekniske og operative forstærkning fra de europæiske grænse- og kystvagthold, de europæiske indsatshold til brug ved tilbagesendelser og eksperter fra agenturets personale inden for rammerne af migrationsstyringsstøttehold kan omfatte:

a) under fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder, bistand til screening af tredjelandsstatsborgere ved ankomsten til de ydre grænser, herunder identifikation, registrering og afrapportering af disse tredjelandsstatsborgere og på medlemsstatens anmodning optagelse af tredjelandsstatsborgernes fingeraftryk, idet der informeres om formålet og resultatet af disse procedurer

b) indledende information til personer, som ønsker at ansøge om international beskyttelse, og videre henvisning af dem til den berørte medlemsstats kompetente myndigheder eller EASO

c) teknisk og operativ bistand på området tilbagesendelse, herunder forberedelse og tilrettelæggelse af tilbagesendelsesoperationer.

5. Migrationsstyringsstøttehold skal, hvor det er nødvendigt, omfatte personale med ekspertise i børnebeskyttelse, menneskehandel, beskyttelse mod kønsbaseret forfølgelse og/eller grundlæggende rettigheder.

Artikel 19

Situationer ved de ydre grænser, der kræver en hurtig indsats

1. Hvis kontrollen ved de ydre grænser bliver så ineffektiv, at det vil kunne bringe Schengenområdets funktionsmåde i fare, fordi:

a) en medlemsstat ikke træffer de nødvendige foranstaltninger i overensstemmelse med en afgørelse fra bestyrelsen, jf. artikel 13, stk. 8, eller

b) en medlemsstat, der står over for særlige og uforholdsmæssigt store udfordringer ved de ydre grænser, enten ikke har anmodet om tilstrækkelig bistand fra agenturet i henhold til artikel 15, 17 eller 18 eller ikke tager de nødvendige skridt til gennemførelse af tiltag efter disse artikler

kan Rådet på grundlag af et forslag fra Kommissionen straks vedtage en afgørelse ved hjælp af en gennemførelsesretsakt, hvori de foranstaltninger, som skal afbøde disse risici, og som agenturet skal gennemføre, fastsættes, og hvori det kræves, at den berørte medlemsstat samarbejder med agenturet om gennemførelsen af disse foranstaltninger. Kommissionen hører agenturet, inden den fremsætter sit forslag.

2. Hvis der opstår en situation, der kræver en hurtig indsats, underrettes Europa-Parlamentet straks herom og holdes efterfølgende underrettet om alle efterfølgende foranstaltninger og afgørelser, der træffes vedrørende situationen.

3. Med henblik på at afbøde risikoen for at bringe Schengenområdet i fare skal den i stk. 1 omhandlede rådsafgørelse omfatte én eller flere af følgende foranstaltninger, der træffes af agenturet:

a) tilrettelæggelse og koordinering af hurtige grænseindsatser og indsættelse af europæiske grænse- og kystvagthold fra udrykningsstyrken og om nødvendigt yderligere europæiske grænse- og kystvagthold

b) indsættelse af europæiske grænse- og kystvagthold inden for rammerne af migrationsstyringsstøttehold i hotspotområder

c) koordinering af aktiviteterne for én eller flere medlemsstater og tredjelande ved de ydre grænser, herunder fælles operationer med tilgrænsende tredjelande

d) indsættelse af teknisk udstyr

e) tilrettelæggelse af tilbagesendelsesindsatser.

4. Den administrerende direktør skal senest to arbejdsdage efter datoen for vedtagelse af den i stk. 1 omhandlede rådsafgørelse:

a) træffe afgørelse om de tiltag, der skal tages med henblik på den praktiske gennemførelse af de foranstaltninger, der er anført i nævnte afgørelse, herunder det tekniske udstyr og antallet af og profilerne for de grænsevagter og andet relevant personale, der kræves for at nå målene for nævnte afgørelse

b) udarbejde en operativ plan og fremlægge denne for den berørte medlemsstat.

5. Den administrerende direktør og den berørte medlemsstat indgår aftale om den operative plan senest tre arbejdsdage fra datoen for dens fremlæggelse.

6. Agenturet indsætter straks og under alle omstændigheder senest fem arbejdsdage fra udarbejdelsen af den operative plan det nødvendige personale fra udrykningsstyrken, jf. artikel 20, stk. 5, med henblik på den praktiske gennemførelse af de foranstaltninger, der er anført i den i stk. 1 omhandlede rådsafgørelse. Der indsættes yderligere europæiske grænse- og kystvagthold, i det omfang det er nødvendigt, i anden fase og under alle omstændigheder senest syv arbejdsdage fra indsættelsen af udrykningsstyrken.

7. Agenturet indsætter straks og under alle omstændigheder inden 10 arbejdsdage fra den dato, hvor den operative plan blev fastlagt, det fornødne tekniske udstyr til den praktiske gennemførelse af de foranstaltninger, der er anført i den i stk. 1 omhandlede rådsafgørelse.

Yderligere teknisk udstyr indsættes, i det omfang det er nødvendigt, i anden fase i overensstemmelse med artikel 39.

8. Den berørte medlemsstat efterkommer den i stk. 1 omhandlede rådsafgørelse. Med henblik herpå samarbejder den straks med agenturet og tager de nødvendige skridt til at lette gennemførelsen af afgørelsen og den praktiske gennemførelse af de foranstaltninger, der er fastsat i afgørelsen og i den operative plan, der er aftalt med den administrerende direktør.

9. Medlemsstaterne stiller grænsevagter og andet relevant personale eller personale, der er involveret i opgaver i forbindelse med tilbagesendelse, til rådighed som fastsat af den administrerende direktør, jf. nærværende artikels stk. 4. Medlemsstaterne kan ikke gøre den situation gældende, der er omhandlet i artikel 20, stk. 3 og 8.

10. Hvis den berørte medlemsstat ikke efterkommer den i stk. 1 omhandlede rådsafgørelse inden for 30 dage og ikke samarbejder med agenturet som fastsat i nærværende artikels stk. 8, kan Kommissionen iværksætte den i artikel 29 i forordning (EU) 2016/399 omhandlede procedure.

Artikel 20

Sammensætning og indsættelse af europæiske grænse- og kystvagthold

1. Agenturet indsætter grænsevagter og andet relevant personale som medlemmer af de europæiske grænse- og kystvagthold til fælles operationer, hurtige grænseindsatser og inden for rammerne af migrationsstyringsstøttehold. Agenturet kan også indsætte eksperter fra sit eget personale.

2. Bestyrelsen træffer på forslag fra den administrerende direktør med et absolut flertal af de stemmeberettigede medlemmer afgørelse om det samlede antal grænsevagter og andet relevant personale, der skal stilles til rådighed for de europæiske grænse- og kystvagthold, og om disses profiler. Den samme procedure finder anvendelse ved alle senere ændringer af det samlede antal og disses profiler. Medlemsstaterne bidrager til de europæiske grænse- og kystvagthold ved at udpege grænsevagter og andet relevant personale, der svarer til de ønskede profiler, fra en national pulje, der er oprettet på grundlag af de krævede profiler.

3. Medlemsstaternes bidrag, hvad angår deres grænsevagter til specifikke fælles operationer i det følgende år, planlægges på grundlag af årlige bilaterale forhandlinger og aftaler mellem agenturet og medlemsstaterne. I overensstemmelse med disse aftaler stiller medlemsstaterne grænsevagter til rådighed med henblik på indsættelse efter anmodning fra agenturet, medmindre de står i en ekstraordinær situation, der i væsentlig grad påvirker udførelsen af nationale opgaver. En sådan anmodning indgives mindst 21 arbejdsdage før den planlagte indsættelse. Hvis en medlemsstat påberåber sig en sådan ekstraordinær situation, skal den skriftligt give en udførlig begrundelse og oplysninger om situationen til agenturet, som skal indgå i den rapport, der er omhandlet i stk. 12.

4. For så vidt angår hurtige grænseindsatser træffer bestyrelsen på forslag fra den administrerende direktør afgørelse med tre fjerdedeles flertal om profilerne for og det minimumsantal grænsevagter eller andet relevant personale, der svarer til disse profiler, der skal stilles til rådighed til en udrykningsstyrke af europæiske grænse- og kystvagthold. Den samme procedure finder anvendelse ved alle senere ændringer af det samlede antal grænsevagter eller andet relevant personale i udrykningsstyrken og deres profiler. Medlemsstaterne bidrager til udrykningsstyrken ved at udpege grænsevagter eller andet relevant personale, der svarer til de ønskede profiler, fra en national pulje af eksperter, der er oprettet i overensstemmelse med de forskellige fastlagte profiler.

5. Udrykningsstyrken er et stående korps, der umiddelbart står til rådighed for agenturet, og som kan indsættes fra hver enkelt medlemsstat senest fem arbejdsdage fra den dato, hvor den administrerende direktør og værtsmedlemsstaten indgår aftale om den operative plan. Med henblik herpå stiller hver medlemsstat på årsbasis et antal grænsevagter eller andet relevant personale til rådighed for agenturet. Deres profiler skal svare til de profiler, der er fastlagt i bestyrelsens afgørelse. Det samlede personale, der stilles til rådighed af medlemsstaterne, skal udgøre mindst 1 500 grænsevagter eller andet relevant personale. Agenturet kan undersøge, om de grænsevagter, som medlemsstaterne foreslår, svarer til de fastlagte profiler. Agenturet kan anmode en medlemsstat om at fjerne en grænsevagt fra udrykningsstyrken i tilfælde af tjenesteforseelser eller overtrædelse af gældende regler.

6. Hver medlemsstat er ansvarlig for sit bidrag til det antal grænsevagter eller andet relevant personale som omhandlet i stk. 5 i overensstemmelse med bilag I.

7. Medlemsstaterne stiller grænsevagter og/eller andet relevant personale fra udrykningsstyrken til rådighed med henblik på indsættelse efter anmodning fra agenturet. Hvis en risikoanalyse og en eventuel tilgængelig sårbarhedsvurdering viser, at en medlemsstat står i en situation, der i væsentlig grad vil berøre udførelsen af nationale opgaver, udgør dens bidrag til gennemførelsen af den hurtige grænseindsats halvdelen af det i bilag I fastsatte bidrag. En værtsmedlemsstat, hvori en hurtig grænseindsats finder sted, indsætter ikke personale, der er del af dens faste bidrag, til udrykningsstyrken. Hvis der opstår en mangel på personale i forbindelse med gennemførelsen af en hurtig grænseindsats, træffer bestyrelsen afgørelse om, hvordan denne mangel skal afhjælpes, på grundlag af et forslag fra den administrerende direktør.

8. Indsættelsen af europæiske grænse- og kystvagthold fra udrykningsstyrken skal om nødvendigt straks suppleres af yderligere europæiske grænse- og kystvagthold. Med henblik herpå meddeler medlemsstaterne på agenturets anmodning straks antal, navn og profil for de grænsevagter og andet relevant personale fra deres nationale pulje, som de kan stille til rådighed senest syv arbejdsdage fra indledningen af den hurtige grænseindsats. Medlemsstaterne stiller grænsevagter og andet relevant personale til rådighed på agenturets anmodning, medmindre de står i en ekstraordinær situation, der i væsentlig grad berører udførelsen af nationale opgaver. Hvis en medlemsstat påberåber sig en sådan ekstraordinær situation, skal den skriftligt give en udførlig begrundelse og oplysninger om situationen til agenturet, som skal indgå i den rapport, der er omhandlet i stk. 12.

9. Hvis der opstår en situation, hvor der er brug for flere grænsevagter end fastsat i stk. 5 og 8, underretter den administrerende direktør øjeblikkeligt Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen. Den pågældende opfordrer endvidere Rådet til at indhente tilsagn fra medlemsstaterne om at imødekomme denne mangel.

10. Medlemsstaterne sikrer, at de grænsevagter og andet relevant personale, som de bidrager med, svarer til de profiler og det antal, bestyrelsen har truffet afgørelse om. Indsættelsens varighed besluttes af oprindelsesmedlemsstaten, men kan under alle omstændigheder ikke være på under 30 dage, medmindre varigheden af den operation, som indsættelsen er en del af, er under 30 dage.

11. Agenturet bidrager til de europæiske grænse- og kystvagthold med kompetente grænsevagter eller andet relevant personale, der udstationeres af medlemsstaterne som nationale eksperter i agenturet. Medlemsstaternes bidrag for så vidt angår udstationering af deres grænsevagter eller andet relevant personale i agenturet i det følgende år planlægges på grundlag af årlige bilaterale forhandlinger og aftaler mellem agenturet og medlemsstaterne. I overensstemmelse med disse aftaler stiller medlemsstaterne grænsevagterne eller andet relevant personale til rådighed med henblik på udstationering, medmindre dette i alvorlig grad vil berøre udførelsen af nationale opgaver. I sådanne situationer kan medlemsstaterne hjemkalde deres udstationerede grænsevagter eller andet relevant personale.

Sådanne udstationeringer kan vare 12 måneder eller mere, men under ingen omstændigheder under tre måneder. De udstationerede grænsevagter og andet relevant personale betragtes som holdmedlemmer, og de har de samme opgaver og beføjelser som deres holdmedlemmer. Den medlemsstat, der har udstationeret disse grænsevagter eller andet relevant personale, betragtes som deres oprindelsesmedlemsstat.

Andet personale, der er midlertidigt ansat af agenturet, og som ikke er kvalificeret til at udøve funktioner i forbindelse med grænsekontrol, indsættes under fælles operationer kun til koordineringsopgaver og andre opgaver, som ikke kræver fuld grænsevagtuddannelse. De udgør ikke en del af de europæiske grænse- og kystvagthold.

12. Agenturet underretter hvert år Europa-Parlamentet om det antal grænsevagter, som hver enkelt medlemsstat har afsat til de europæiske grænse- og kystvagthold, og antallet af faktisk indsatte grænsevagter, i henhold til denne artikel. Denne rapport skal indeholde en liste over de medlemsstater, der i det foregående år har påberåbt sig en ekstraordinær situation som omhandlet i stk. 3 og 8. Den skal endvidere omfatte de begrundelser og oplysninger, som den pågældende medlemsstat har angivet.

Artikel 21

Instruktioner til de europæiske grænse- og kystvagthold

1. Under indsættelsen af de europæiske grænse- og kystvagthold udsteder værtsmedlemsstaten instrukser til holdene i overensstemmelse med den operative plan.

2. Agenturet kan via sin koordinationsansvarlige meddele værtsmedlemsstaten sine holdninger til de instruktioner, der gives til de europæiske grænse- og kystvagthold. I sådanne tilfælde skal værtsmedlemsstaten tage hensyn hertil og så vidt muligt respektere dem.

3. Hvis instruktionerne til de europæiske grænse- og kystvagthold ikke er i overensstemmelse med den operative plan, rapporterer den koordinationsansvarlige det straks til den administrerende direktør, som om nødvendigt kan træffe foranstaltninger i henhold til artikel 25, stk. 3.

4. Holdmedlemmerne skal under udførelsen af deres opgaver og udøvelsen af deres beføjelser fuldt ud overholde de grundlæggende rettigheder, herunder adgangen til asylprocedurer, og respektere den menneskelige værdighed. De foranstaltninger, der træffes under udførelsen af deres opgaver og udøvelsen af deres beføjelser, skal stå i et rimeligt forhold til målene med disse foranstaltninger. De må ikke under udførelsen af deres opgaver og udøvelsen af deres beføjelser diskriminere personer på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering.

5. Holdmedlemmerne kan fortsat pålægges disciplinærforanstaltninger af deres oprindelsesmedlemsstat. Oprindelsesmedlemsstaten fastsætter bestemmelser om passende disciplinære eller andre foranstaltninger i overensstemmelse med sin nationale lovgivning vedrørende tilsidesættelse af de grundlæggende rettigheder eller forpligtelser vedrørende international beskyttelse under udførelsen af en fælles operation eller hurtig grænseindsats.

Artikel 22

Den koordinationsansvarlige

1. Agenturet sikrer den operative gennemførelse af alle de organisatoriske aspekter under de fælles operationer, pilotprojekter og hurtige grænseindsatser, herunder tilstedeværelsen af medlemmer af agenturets personale.

2. Den administrerende direktør udpeger en eller flere eksperter fra agenturets personale, der skal indsættes som koordinationsansvarlig for hver fælles operation eller hurtig grænseindsats. Den administrerende direktør underretter værtsmedlemsstaten om udpegelsen.

3. Den koordinationsansvarlige handler på agenturets vegne i forbindelse med alle aspekter af indsættelsen af de europæiske grænse- og kystvagthold. Den koordinationsansvarlige har til opgave at fremme samarbejdet og koordinationen mellem værtsmedlemsstater og de deltagende medlemsstater. Den koordinationsansvarlige skal navnlig:

a) fungere som forbindelsesled mellem agenturet, værtsmedlemsstaten og medlemmerne af de europæiske grænse- og kystvagthold og yde bistand på vegne af agenturet i alle spørgsmål vedrørende betingelserne for deres indsættelse i holdene

b) overvåge, at den operative plan gennemføres korrekt, herunder hvad angår beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder, og rapportere til agenturet herom

c) handle på agenturets vegne i forbindelse med alle aspekter af indsættelsen af de europæiske grænse- og kystvagthold og rapportere til agenturet om alle disse aspekter

d) rapportere til den administrerende direktør, når værtsmedlemsstaternes instruktioner til de europæiske grænse- og kystvagthold ikke er i overensstemmelse med den operative plan.

4. I forbindelse med fælles operationer eller hurtige grænseindsatser kan den administrerende direktør give den koordinationsansvarlige beføjelse til at bistå med at løse eventuelle uoverensstemmelser om gennemførelsen af den operative plan og indsættelsen af hold.

Artikel 23

Nationalt kontaktpunkt

Medlemsstaterne udpeger et natio