++++

KOMMISSION

Udkast til fjerde program for oekonomisk politik paa mellemlang sigt

Forelagt Raadet af Kommissionen den 6 . oktober 1976

RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER OG MEDLEMSSTATERNES REGERINGER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig praeamblen og artikel 6 , 105 og 145 ,

under henvisning til Raadets beslutning af 18 . februar 1974 om gennemfoerelse af hoej grad af overensstemmelse inden for den oekonomiske politik i Det europaeiske oekonomiske Faellesskabs medlemsstater , saerlig artikel 6 ,

under henvisning til udkast fra Kommissionen , der er udarbejdet paa grundlag af foreloebigt udkast opstillet af Udvalget for oekonomisk Politik ,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ,

under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg , og

ud fra foelgende betragtning :

Medlemsstaternes oekonomiske politik skal vaere i overensstemmelse med de i artikel 104 i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab opregnede maal -

VEDTAGET DET NEDENSTAENDE FJERDE PROGRAM FOR OEKONOMISK POLITIK PAA MELLEMLANG SIGT OG UDTRYKKER DERES VILJE TIL AT HANDLE I OVERENSSTEMMELSE MED DE HERI FASTSATTE RETNINGSLINJER :

INDHOLD

* Stk . * Side *

FORORD * 1 til 13 * 3 *

INDLEDNING * 14 til 17 * 6 *

FOERSTE DEL :

Underliggende faktorer * 18 til 44 * 6 *

A . Den oekonomiske krise * 18 til 29 * 6 *

B . Faellesskabets svagheder * 30 til 44 * 8 *

ANDEN DEL :

Problemerne paa mellemlang sigt og de almindelige retningslinjer for den oekonomiske politik * 45 til 87 * 11 *

A . Problemstillingen paa mellemlang sigt * 45 til 67 * 11 *

a ) Det internationale miljoe * 46 * 11 *

b ) Vaekst og beskaeftigelse * 47 til 52 * 11 *

c ) Prisudvikling og ligevaegt overfor tredjelande * 52 til 56 * 12 *

d ) Ressourceanvendelse * 57 til 60 * 13 *

e ) Udviklingen i bruttoindkomsterne og i de offentlige finanser * 61 til 67 * 14 *

B . De kvantitative retningslinjer * 68 til 76 * 15 *

C . En strategi for Faellesskaber * 77 til 87 * 17 *

TREDJE DEL :

Gennemfoerelse af retningslinjerne * 88 til 150 * 19 *

A . Tilpasning af politikken efter konjunkturforloebet * 88 til 92 * 19 *

B . Gradvis styring af inflationen * 93 til 106 * 20 *

a ) Almindelige retningslinjer * 93 * 20 *

b ) Indkomstudvikling og formuedannelse * 94 til 95 * 21 *

c ) Konkurrencepolitik * 96 til 102 * 22 *

d ) Forbrugerbeskyttelse * 103 til 106 * 23 *

C . Offentlige finanser * 107 til 114 * 24 *

D . Investerings - , beskaeftigelses - og arbejdsmarkedspolitik * 115 til 129 * 25 *

a ) Fremme af investeringerne * 116 til 120 * 25 *

b ) Beskaeftigelsespolitik og navnlig arbejdsmarkedspolitik * 121 til 129 * 26 *

E . Udbygning af Faellesskabet * 130 til 144 * 28 *

a ) Oekonomisk og monetaer organisation * 130 til 131 * 28 *

b ) Oekonomisk politik over for tredjelande * 132 til 136 * 28 *

c ) Formindskelse af skaevheder mellem regioner * 137 til 142 * 29 *

d ) Udvikling af faelles politik * 143 til 144 * 30 *

F . Social consensus * 145 til 150 * 30 *

FORORD

1 . Det fjerde program for oekonomisk politik paa mellemlang sigt skal vaere rammen for Faellesskabets indsats paa det oekonomiske omraade i arene 1976 til 1980 . Det fastlaegger den oenskelige oekonomiske udvikling pa mellemlang sigt samt de konsekvenser , dette har for den oekonomiske politik . Det udgoer derfor et solidt grundlag for de foranstaltninger , der skal ivaerksaettes fra nu af og indtil 1980 , for at man kan bevaege sig frem ad vejen mod Den oekonomiske og monetaere Union .

2 . Det fjerde program indeholder den malsaetning , der blev afstukket under trepartskonferencen i juni 1976 . Det fremgar navnlig , at genoprettelsen af fuld beskaeftigelse skal vaere de naeste fire aars vigtigste oekonomisk-politiske maal paa baade faellesskabs - og nationalt niveau . Af sociale , oekonomiske og politiske grunde kan Faellesskabet ikke tillade , at arbejdsloeshedsniveauerne fra 1975 og 1976 fortsaetter . Der skal senest vaere fuld beskaeftigelse i Faellesskabet igen i 1980 . Konkret indebaerer dette , at det nuvaerende antal arbejdsloese skal vaere halveret inden denne periodes afslutning .

3 . Denne genoprettelse af fuld beskaeftigelse indebaerer , at der samtidig naas mindst to oekonomiskpolitiske mal af fundamental betydning :

- BNP skal vokse hurtigere og mere regelmaessigt , end det har gjort i de seneste fem aar ;

- inflationstakten skal nedbringes til et taaleligt niveau .

4 . Under disse vilkar er den vaekstrate for BNP pa 4,5 til 5 % aarligt i perioden 1976 - 1980 , der er fastholdt i dette program paa mellemlang sigt , et absolut minimum .

At foroege produktionen af varer og tjenesteydelser med mindst 25 % fra nu af og indtil 1980 er givetvis ikke et mal i sig selv . Men det er noedvendigt , for at Faellesskabet kan :

- genoprette den fulde beskaeftigelse .

- ivaerksaette noedvendige og hastende sociale reformer ,

- tilfredsstille de private og kollektive behov bedre ,

- reducere de regionale indkomstforskelle og forhoeje produktiviteten i de ringest stillede regioner ,

- foroege sin uafhaengighed pa lang sigt af energi og ravareforsyninger ved at foretage de noedvendige investeringer .

- afsaette stoerre beloeb til en forbedring af miljoeet i almindelighed og arbejdsmiljoeet i saerdeleshed .

5 . Pa mellemlang sigt goer en hurtig oekonomisk vaekst det lettere at genoprette stabiliteten .

I denne henseende skal ogsaa en nedsaettelse af inflationstakten i samtlige medlemsstater til 4 til 5 % om aret fra nu af og indtil senest 1980 betragtes som et minimalt krav .

Det er absolut noedvendigt at fastholde en ambitioes malsaetning , hvad angaar stabilisering af priserne :

- af hensyn til den oekonomiske politik over for tredjelande . Selv under en ordning med flydende vekselkursrelationer til tredjelande kan Faellesskabet kun bevare sin internationale konkurrence evne - og dermed sin importkapacitet - ved at bevare stoerst mulig stabilitet i de interne priser ;

- af hensyn til den oekonomiske politik og socialpolitikken . Kun ved at reducere inflationstakten maerkbart er det muligt at overvinde de sociale spaendinger , man for tiden staar over for i mange medlemsstater :

- af hensyn til mulighederne for at foroege integrationen ; sa laenge inflationstakterne i de enkelte medlemsstater er saa uensartede , vil bestraebelserne for en hoejere grad af overensstemmelse i den oekonomiske politik , en stoerre monetaer stabilitet og dermed fremskridt henimod Den oekonomiske og monetaere Union blive bremset .

6 . En tilbagevenden til fuld beskaeftigelse skal hvile pa foelgende trepunktstrategi :

- en politik for aktiv og balanceret vaekst under hensyntagen til baade regioner og sektorer : jo stoerre vaekstrate for BNP og dermed for den samlede efterspoergsel , jo stoerre muligheder for fald i arbejdsloesheden ;

- en usvaekket vilje fra arbejdsmarkedets parters side til i deres adfaerd i indkomstspoergsmaal at tage hensyn til de samfundsoekonomiske begraensninger . Konkurrenceevnen over for tredjelande samt bevarelsen og skabelsen af arbejdspladser inden for Faellesskabet er klart afhaengige af denne vilje ;

- en aktiv og fremadskuende beskaeftigelsespolitik for at skabe stoerre lighed mellem udbud af og efterspoergsel efter arbejdskraft .

7 . En tilbagevenden til stabilitet kan kun finde sted , hvis den interne fordelingskamp mellem de store samfundsgrupper bringes ned paa et rimeligt niveau . Der er her tale om et uundvaerligt element i enhver strategi for oekonomisk politik , som er rettet mod bekaempelse af inflationen .

Den kollektive egoisme skal begraenses . Kravene til samfundet skal modsvares af tilsvarende praestationer :

- de sociale grupper skal lade samfundets interesser nyde fremme i forhold til deres egne interesser . Dette boer finde almindelig accept , saaledes at det offentlige i denne henseende er berettiget til at antage , at det repraesenterer objektive interesser og har tilstraekkelig opbakning ;

- ingen gruppe ma have anledning til at foele sig forfordelt eller ofret ;

- regeringerne og Faellesskabet skal sammen med arbejdsmarkedets parter med henblik herpaa droefte og fastlaegge samfundsoekonomiens vilkaar .

En forbedring af den sociale consensus i samtlige medlemsstater er en * fravigelig betingelse for , at de overdrevne og dermed inflatoriske krav vedroerende BNP bringes til ophoer .

8 . Der vil kun kunne opnas en bedre social consensus , saafremt der hurtigt goeres en indsats for at loese to vigtige samfundsproblemer :

- forstaerkelse af arbejdstagernes deltagelse i beslutningsprocessen i virksomhederne ;

- stoerre retfaerdighed med hensyn til indkomst , formue og skattespoergsmaal .

Pa trepartskonferencen i juni 1976 forpligtede regeringerne og arbejdsmarkedets parter sig til at traeffe foranstaltninger med henblik paa at foroege arbejdstagernes deltagelse i virksomhedernes beslutningsproces samt i formuedannelsen . Droeftelserne i 1977 vil derfor fortrinsvis vedroere disse to emner . Senest i 1980 ventes der at blive indfoert konkrete reformer i medlemsstaterne paa dette omraade .

9 . Dette programs succes er tillige afhaengig af konkrete foranstaltninger inden for andre af den oekonomiske politiks og socialpolitikkens forgreninger , som ud over deres egentlige formaal tillige bidrager til en forbedret social consensus . I denne henseende skal der tillaegges foelgende omraader saerlig stor betydning :

- investerings - , beskaeftigelses - og arbejdsmarkedspolitik ;

- konkurrencepolitik ;

- forbrugerbeskyttelse .

For saa vidt angar navnlig industripolitikken , skal Kommissionen skabe den noedvendige basis for at sikre :

a ) grundigt kendskab til de nationale maalsaetninger vedroerende industrien og disses forenelighed med Faellesskabets maal ;

b ) gennemsigtighed af de midler , som de nationale offentlige myndigheder tager i anvendelse til stoette for disse malsaetninger ;

c ) fastsaettelse - paa grundlag af Faellesskabets mal vedroerende industrien - af de vigtigste opgaver , der skal loeses paa faellesskabs - og nationalt niveau ;

d ) bestemmelse af de noedvendige ressourcer og derigennem samordning af Faellesskabets virkemidler og koncentration af disse paa prioriterede maal .

Der boer udvikles en fast og regelmaessig konsultations - og samraadsaktivitet over for statlige myndigheder og arbejdsmarkedets parter . Desuden - og for at forbedre gennemsigtigheden i visse staerkt kapitalintensive industrisektorer , hvor der er risiko for overskudskapacitet - indleder Kommissionen en regelmaessig udsendelse af information om investeringsprojekter .

Paa disse omraader skal de i programmet skitserede retningslinjer virkeliggoeres i loebet af 1977 .

10 . En tilbagevenden til stoerre stabilitet er tillige afhaengig af en maerkbar nedsaettelse af de offentlige underskud og en vaekst i de offentlige udgifter , som er langt mere afdaempet end i de seneste fem aar . Disse bestraebelser kan imidlertid ikke tilsidesaette de konjunktur - og budgetpolitiske problemer , som i nogle medlemsstater stiller sig i vejen for en hurtig normalisering af de offentlige udgifters andel af BNP .

11 . Dette program aendrer paa ingen maade viljen til fremgang mod Den oekonomiske og monetaere Union , hvilket maal absolut skal opretholdes .

Det fremgar af analysen i dette program , at en virkelig loesning paa problemerne vedroerende samordning af medlemsstaternes oekonomiske politik kun kan vaere politisk og institutionel . Selv om det i dag ikke straks er muligt at goere klare fremskridt paa det institutionelle plan , skal der ske forbedring og udvikling af virkemidlerne og metoderne for samordning af medlemsstaternes oekonomiske og monetaere politik inden for den nuvaerende politiske og institutionelle ramme .

De direkte valg til Europa-Parlamentet vil uden tvivl give Faellesskabet nye impulser . De hastende og noedvendige nye bestraebelser for at virkeliggoere Den oekonomiske og monetaere Union vil saaledes finde stoerre opbakning .

12 . Det er for oevrigt vigtigt , at der i loebet af arene 1977 til 1980 skabes fremskridt paa foelgende omraader :

a ) Gennemfoerelse af stoerre konvergens i medlemsstaternes oekonomiske udvikling .

b ) Forstaerkelse af den interne og eksterne samordning af medlemsstaternes oekonomiske politik . De oekonomisk-politiske konsultationer paa faellesskabsplan boer intensiveres og omfatte alle vigtige nationale beslutninger . Konkret betyder dette , at :

- Faellesskabets oekonomiske program paa mellemlang sigt skal udgoere en referenceramme for ivaerksaettelsen af staternes oekonomiske politik . Det skal , inden for medlemsstaternes programmer for oekonomisk politik paa mellemlang sigt , de vigtigste strukturreformer og de kortfristede aktionsplaner , undersoeges , om disse er i overensstemmelse med maalsaetningen i det fjerde program .

- Den arlige ajourfoering af fremskrivningerne paa mellemlang sigt suppleres med kvantitative oplysninger vedroerende konjunkturforloebets indvirkning paa udsigterne paa mellemlang sigt , de oenskelige konjunkturmaessige forskydninger mellem staterne indbyrdes samt de offentlige finan * er . Der skal laegges saerlig vaegt paa beskaeftigelsessituationen .

- Det skal regelmaessigt undersoeges , om budgetpolitikken er forenelig med maalene for stabilitet og beskaeftigelse paa mellemlang sigt samt med de grundlaeggende makro-oekonomiske aggregater .

- Kommissionen forelaegger hvert ar Raadet forslag til kvantitative maal for pengepolitikken og kontrollerer periodisk overholdelsen heraf .

c ) Forstaerkelse af bestraebelserne for gradvis at indfoere stabile kursrelationer mellem de 9 medlemsstaters valutaer . Konkret betyder dette :

- Opretholdelse af den valutaaftale , som for tiden er indgaaet mellem fem af medlemsstaterne .

- Intensivering af det valutariske samarbejde mellem den eksisterende valutaaftales parter og de fire oevrige medlemsstater med henblik paa gradvis at optage samtlige faellesskabsvalutaer i " slangen " .

- Udvikling af Den europaeiske fond for monetaert Samarbejde .

- Forbedring af kapitalmarkedets funktion og organisation med henblik paa en faktisk liberalisering af kapitalbevaegelserne inden for Faellesskabet .

d ) Ophaevelse af toldkontrollen af rejsende inden for Faellesskabet .

e ) Fortsaettelse og udbygning af den oekonomiske politik over for tredjelande .

Faellesskabet skal fremme en stabil international orden , som navnlig sikrer :

- En opretholdelse og udbygning af den fri internationale samhandel .

- En stilen mod en formindskelse af kursudsvingene .

I denne sammenhaeng skal Faellesskabet udvikle sine muligheder for at handle som en enhed . Under hensyntagen til at oekonomierne paa internationalt plan i stadig hoejere grad er afhaengige af hinanden , og at der tilstraebes en mere retfaerdig fordeling af rigdommene , skal Kommissionen til stadighed bestraebe sig paa at give udviklingslandene muligheder for at virkeliggoere deres forhaabninger med hensyn til oekonomisk og social udvikling .

13 . De retningsgivende helhedsbetragtninger , som programmet udgoer , skal omformes til konkrete oekonomisk-politiske foranstaltninger , hvortil Kommissionen vil fremlaegge egnede forslag .

INDLEDNING

14 . Det fjerde program for oekonomisk politik paa mellemlang sigt , der skal daekke tidsrummet fra 1976 til 1980 , udarbejdes under forhold , der er meget forskellige fra forholdene ved udarbejdelsen af de tre foregaaende programmer .

Hvor forskellige end malene og det saerlige forhold i de tre foerste programmer var , kunne de opvise et faellestraek : de blev alle udarbejdet paa baggrund af forholdsvis gunstige forudsaetninger . EF-landenes oekonomier var led i en verdensoekonomi , som tilsyneladende var sikker paa fortsat ekspansion . Paa trods af uundgaelige spaendinger og forbigaaende tilfaelde af uligevaegt fortsattes opbygningen af Faellesskabet , og der blev sat stadig mere ambitioese mal . I den vestlige industrialiserede verden og isaer i Europa har de sidste ti aar vaeret karakteriseret af en usaedvanlig oekonomisk vaekst ledsaget af fremgang i den sociale velfaerd , udbredelse af viden og kultur under forhold praeget af intern stabilitet og internationalt samarbejde .

15 . Et nyt program skal i dag fastlaegges ud fra radikalt aendrede forudsaetninger . Faellesskabet har maerket de sidste to ars oekonomiske krise i fuldt mal , samtidig med at resultaterne med hensyn til europaeisk integration har vist deres skroebelighed .

Det tidsrum , der omfattes af det fjerde program for en oekonomisk politik paa mellemlang sigt , er saaledes et afgoerende tidsrum for Faellesskabet , hvor det for medlemsstaterne vil dreje sig om i faellesskab at sikre et aktivitetsopsving ved at standse tilfaeldighedernes og tvangssituationernes spil , ved at bringe oploesningsprocessen til ophoer og ved at udstikke nye integrationsfremmende retningslinjer , ved at fastlaegge Faellesskabets rolle og plads i et system , hvor internationale forbindelser er under aendring og endelig ved at bestraebe sig paa bedre at opfylde vore samfunds forventninger .

16 . Ud over de stadige maal - udvikling og styrkelse af de oekonomiske og sociale strukturer - vil dette program foerst og fremmest tilstraebe foelgende :

- at inflationen bringes under kontrol ved genetablering af generel intern ligevaegt , ved anvendelse af passende foranstaltninger - herunder strukturmaessige foranstaltninger - og ved skabelse af bedre betingelser for at opna stoerre enighed mellem arbejdsmarkedets parter inden for Faellesskabet ;

- at der igen skabes fuld beskaeftigelse hovedsagelig paa basis af stabil og afbalanceret vaekst , nedbringelse af omkostningsstigningerne og stimulering af investeringerne , samt saerlige politiske foranstaltninger ;

- at der genindfoeres ligevaegt i betalingerne over for udlandet .

17 . Programmet indeholder tre dele . I den foerste beskrives baggrunden . I den anden opridses de makro-oekonomiske retningslinjer , som er ledetraaden i Faellesskabets aktion under hele den periode programmet daekker , og en strategi for gennemfoerelse af disse retningslinjer formuleres . I tredje del laegges der saerlig vaegt paa de omraader , hvor disse retningslinjer skal ivaerksaettes hurtigt .

Paa baggrund af den usikkerhed , som stadig praeger den oekonomiske udvikling , skal det fjerde program vaere et dynamisk redskab , og dette foerste dokument betegner kun en indledning . Programmet skal fornys og uddybes i hele tidsrummet fra 1976 til 1980 .

Denne fortsatte proces boer omfatte en regelmaessig undersoegelse af de her formulerede makro-oekonomiske retningslinjer og om noedvendigt en tilpasning af dem , saaledes at der kan sikres stigende overensstemmelse i Faellesskabets oekonomiske udvikling .

FOERSTE DEL

UNDERLIGGENDE FAKTORER

A . Den oekonomiske krise

18 . Konjunkturtilbageslaget i verden i 1974 og 1975 var usaedvanlig alvorligt . Dets omfang og generelle udbredelse var uden fortilfaelde i de konjunkturnedgangsperioder , man har oplevet siden sidste verdenskrig .

Bruttonationalproduktet i de industrialiserede lande inden for OECD stagnerede i 1974 og gik tilbage med 2 % i 1975 , samtidig med at det samlede antal registrerede arbejdsloese satte rekord med ca . 15 millioner , deraf en tredjedel i Faellesskabet .

Eftervirkningerne af denne krise paavirker paa forskellig made alle verdens oekonomiske omraader , og navnlig Faellesskabet er ikke blevet sparet .

19 . Dette tilbageslag har hovedsagelig sin rod i den fortsatte og accelererende inflationsudvikling , som indledtes i midten af tresserne . Det er blevet forstaerket af forskellige faktorer , hvoraf visse selv er inflationsskabte , f . eks . olieprisforhoejelserne , den restriktive politik , medlemslandene har indfoert , og en raekke strukturelle faktorer sa som maetningen inden for byggesektoren .

20 . Medens den arlige stigning i det generelle prisniveau i de industrialiserede lande tidligere i gennemsnit la mellem 3 og 4 % , er den nu mere end tre gange sa hoej . Denne inflation skyldes et sammenfald af overordentlig forskellige arsa * er , hvis betydning og sammensaetning har varieret fra det ene land til det andet , og blandt hvilke man kan naevne :

- utilstraekkelig og for sen opmaerksomhed paa inflationsfaren ;

- umadeholden udvidelse af den indenlandske og internationale likviditet ;

- alt for hurtige indtaegtsstigninger ;

- det udsaedvanlig kraftige konjunkturopsving i alle de industrialiserede lande siden 1969 kombineret med stigende synkronisering af konjunkturkredsloebene inden for Faellesskabet ;

- prisstigningen paa ravarer , der bade skyldes overophedning , knaphed paa visse landbrugsprodukter og navnlig den voldsomme forhoejelse af oliepriserne .

21 . Disse faktorer , som kan forklare accelerationen i inflationen i de sidste ar , kommer navnlig i visse lande oven paa en strukturbestemt og vedvarende inflation , hvis roedder gaar tilbage til oekonomiske , sociale og politiske aendringer inden for de sidste 20 aar :

- de konkurrencebetonede krav fra de forskellige grupper paa arbejdsmarkedet om ar faa stoerre andele ved fordelingen af nationalindkomsten og opna aendringer i indkomststrukturen :

- stigende spaendinger paa arbejdsmarkedet og voksende vanskeligheder ved at naa frem til generel politik og arbejdsmarkedsmaessig enighed ;

- udvidelsen af antallet af og udbygningen af firmaer , som indtager en dominerende stilling paa markedet , og som ud over de fordele , de medfoerer , aendrer konkurrencevilkaarene og indfoerer stivhed i markedsmekanismerne ;

- manglende smidighed paa arbejdsmarkedet .

Disse strukturelle faktorers varierende betydning forklarer i det mindste delvis den oejeblikkelige forskel mellem medlemslandenes inflationsrater .

22 . Naar der er tale om strukturmaessige arsager til inflationen , er anvendelse af den traditionelle efterspoergselsregulerende politik i sig selv utilstraekkelig .

I de fleste lande i Faellesskabet er den noedvendige strukturpolitik ikke blevet ivaerksat , og stramningen i den oekonomiske politik indtraadte for sent . Navnlig gjorde den alt for kraftige udvidelse af den indenlandske likviditet det muligt i lang tid at opretholde overefterspoergsel , hvilket foerte til overdreven rift om nationalproduktet . I mangel af bevidste valg blev det inflationen , der i blinde bragte ambitionerne ned til , hvad der var faktisk muligt , og de oekonomiske og sociale omkostninger herved var ikke ubetydelige .

23 . Inflationen blev muliggjort og forstaerket ved en uhaemmet vaekst i den internationale likviditet . Medens likviditeten var steget forholdsvis beskedent indtil 1968 , var den gennemsnitlige arlige vaekst mellem 1969 og 1975 paa omkring 20 % . Denne udvikling skyldtes foerst og fremmest betalingsbalanceunderskud i landene med noeglevalutaer , navnlig De forenede Stater . Den forstaerkedes ved den lethed , hvormed disse underskud kunne finansieres , og ved den ukontrollerede ekspansion af eurovalutamarkedet .

Selv om man paa et meget tidligt tidspunkt var klar over faren for en udhuling af det internationale valutasystem , blev de muligheder , denne gav for indenlandsk udvidelse af likviditeten uden stoerre krav til betalingsbalancen , i begyndelsen i vid udstraekning accepteret .

Fra det tidspunkt omkring midten af tresserne , hvor De forenede Stater ophoerte med at vaere hjoernestenen i et system med faste valutakurser , kom de oevrige , mindre stabile omraader ud for stigende vanskeligheder ved helt at undgaa inflationstruslen .

24 . Man har alt for laenge holdt fast ved ujusterbare valutakurser . Dette har vaeret tilfaeldet med en raekke valutaer , navnlig dollaren , som i lang tid var overvurderet . Paa trods af at der fastlagdes nye pariteter i december 1971 , var det ikke muligt at bevare afbalancerede forhold mellem de forskellige valutakurser . Dette skulle i 1973 foere til generel indfoerelse af en ordning med flydende valutakurser .

25 . Ordningen med fleksible valutakurser foerte til stoerre selvstaendighed for de enkelte landes politik . Dog maatte de lande , hvis valuta forringedes , konstatere , at valutaaendringerne - ud over deres forstyrrende kortsigtede virkninger ikke foerte til forbedring af betalingsbalancen , naar de ikke ledsagedes af en passende indenlandsk politik . Inden for disse lande gjorde presset for en regulering af nominalloenningerne det vanskeligere at overfoere reale ressourcer til eksporten . De lande , hvis valutaer steg , kunne bedre - men ikke helt - undgaa udefra kommende inflation .

De forskellige landes meget forskelligartede politik foerte i visse tilfaelde til kortfristede valutakurssvingninger , der langt oversteg omkostnings - og prisforskellene . En raekke valutaer blev kraftigt nedskrevet , hvorved de inflationaere tendenser forstaerkedes , som selv i visse tilfaelde befordredes af den generelle tendens til , at priser og nominalloenninger naesten udelukkende tilpasses opad .

De fleksible valutakurser gjorde dog uligevaegten over for udlandet mere acceptabel og bevirkede , at man indtil nu har undgaaet generel ibrugtagning af beskyttelsesforanstaltninger .

26 . Liberaliseringen af samhandelen , som allerede i begyndelsen af tresserne var staerkt fremskreden , muliggjorde en betydelig udvikling i verdenshandelen og bidrog til en forbedring af levestandarden . Sideloebende er der opstaaet ofte asymmetriske gensidige afhaengighedsforhold paa det oekonomiske og valutariske omraade mellem industrialiserede lande og mellem disse og de raavareproducerende udviklingslande .

27 . I slutningen af 1973 steg oliepriserne staerkt . Denne stigning gjorde forskellene stoerre mellem oekonomierne i de industrialiserede lande og i udviklingslandene og mellem disse indbyrdes . Olieunderskuddet fordeltes ikke ligeligt mellem de forskellige importlande , og frembragte eller forvaerrede betalingsbalanceproblemerne over hele verden .

28 . Den forringelse af de olieimporterende landes bytteforhold , der var fremkaldt af olieprisstigningen , skulle vise sig i gaeldsstiftelse , og derefter i overfoersel af reale ressourcer i form af yderligere eksport efterhaanden som de olieeksporterende lande selv kunne omdanne stigningen i deres indtaegter til yderligere import . Denne tilpasningsmekanisme har dog kun fungeret delvis indtil videre .

29 . Alle disse faktorer , navnlig de i afsnit 19 - 21 naevnte , udloeste til sidst det verdensomspaendende konjunkturtilbageslag og en kraftig stigning i arbejdsloesheden .

Under dette tilbageslag viste det sig ligeledes , at det drejede sig om en " stabiliserings " - og omstruktureringskrise . Den kastede lys over den daarlige ressourcefordeling mellem privatforbrug , investering og udlandsbalance , fordrejningerne mellem de forskellige indtaegtskategorier , mellem den private og offentlige sektor , mellem de forskellige brancher og lande samt maetningen af markedet inden for visse sektorer . Arbejdsomkostningerne pr . enhed er steget meget hurtigt og virksomhedernes indtjeningsevne er blevet saa ringe , at der ikke er foretaget tilstraekkelige beskaeftigelsesfremmende investeringer . Naeppe begyndte genopsvinget at vise sig , foer der opstaar frygt for en genopblussen af inflationen , som da vil ske fra en inflations - " sokkel " i Faellesskabet paa naesten 10 % .

B . Faellesskabets svagheder

30 . Selv om man hidtil har kunnet undgaa en splittelse , synes Faellesskabet for oejeblikket saerlig udsat , og status over den periode , der omfattes af tredje program , viser et negativt resultat . Det maal , der er sat om et faellesskab i vaekst og stabilitet kunne ikke naas , Den oekonomiske og monetaere Union har ikke gjort fremskridt , og Faellesskabet har vist sig ude af stand til over for krisen at finde kollektivt konstruktive loesninger .

31 . Bestraebelserne for samordning af den oekonomiske og valutariske politik har hverken baaret frugt med hensyn til at bremse Faellesskabets gennemsnitlige inflationsrate eller med hensyn til at undgaa en spredning i de nationale rater . I tidsrummet for gennemfoerelsen af det tredje program var den gennemsnitlige aarlige rate i nogle lande dobbelt saa hoej som i andre . I 1975 laa prisstigningerne for det private forbrug mellem 6 og 20 % . Liberaliseringen af kapitalbevaegelserne inden for Faellesskabet er enten blevet bremset eller gaaet tilbage - liberaliseringsgraden paa dette omraade er i dag lavere end den var i begyndelsen af tresserne - samtidig med at det ikke har vaeret muligt at fastlaegge en faelles politik over for kapital fra tredjelande . Den faelles landbrugspolitik har vaeret udsat for permanente vanskeligheder . Stoersteparten af Faellesskabets oevrige politik har til trods for delvise fremskridt ligget under , hvad der maa betegnes som minimal effektivitet . Og selv om toldunionen for industriprodukter og tilsvarende varer er hjoernestenen i faellesskabsbygningen , truer de betydelige underskud paa en raekke landes handelsbalancer til stadighed de frie varebevaegelser inden for Faellesskabet .

32 . Faellesskabet har ganske vist over for problemerne i forbindelse med udviklingen i det internationale valutasystem kunnet naa frem til en koordineret eller faelles stillingstagen til saerlige punkter , men Faellesskabet har vist sig ude af stand til at forsvare og endnu mindre til internationalt at fa accepteret en sammenhaengende helhedsloesning . Det har ikke vaeret i stand til at isolere sig selv fra ydre uro og har faktisk mattet give afkald paa vaesentlige fremskridt henimod Den oekonomiske og monetaere Union . " Slangen " har vaeret udsat for alvorlige spaendinger og taeller i dag kun en del af Faellesskabet .

33 . Oliekrisen broed ud paa et tidspunkt , hvor forskellene mellem de enkelte landes oekonomiske politik var saerlig store inden for Faellesskabet og forstaerkede de betalingsbalancemaessige uligheder .

Hverken over for olieboykotten eller over for de oekonomiske foelger af olieprisstigningen kunne Faellesskabet formulere og gennemfoere en intern strategi og det havde store vanskeligheder med ikke at optraede splittet i de forskellige internationale forhandlinger , som fulgte .

Selv om Faellesskabet hidtil har kunnet undgaa protektionisme mellem medlemsstaterne og paa dette felt har kunnet udoeve en vis daempende indflydelse paa tredjelande , har det imidlertid hverken haft held til at handle med tilstraekkelig vaegt i internationale kredse eller til effektivt at samordne sin interne politik . Medens faellesskabsaktioner , som var besluttet og ivaerksat i tide uden tvivl ville have gjort det muligt at mildne de krisefremkaldte oekonomiske og sociale omkostninger for alle .

34 . Der er mange forskellige arsager til denne magtesloeshed . De knytter sig dog hovedsagelig til tre faktorer :

- de forskellige oekonomiske og sociale forhold og den forskellige prioritering af de oekonomisk-politiske mal ;

- samfundets forskellige udviklingstilpasning og afsvaekkelsen af den generelle enighed paa arbejdsmarkedet i adskillige lande ;

- og endelig den utilstraekkelige politiske samordning inden for Faellesskabet .

35 . Samordningen inden for Faellesskabet stoeder paa prioriteringsforskelle i opfattelsen af den oekonomiske politik i medlemslandene . Disse forskelle bygger paa strukturelle uligheder af oekonomisk , institutionel og social art ( 1 ) .

En del af ulighederne vedroerer for eksempel demografiske faktorer , produktionsapparatet , navnlig industrialiseringsgraden , forskellene i realindkomst pr . indbygger mellem landene og den stoerre eller mindre regionale uligevaegt .

Disse uligheder er ganske vist ikke af nyere dato , men der er ikke blevet taget tilstraekkelig hensyn til dem . Den regionale uligevaegt og de indtaegtsforskelle pr . indbygger , den medfoerer , faar dog en saerlig betydning , navnlig fordi de har varet ved og endog undertiden er blevet foroeget , hvorved de paa trods af den vedvarende vaekst har oeget spaendingerne mellem medlemslandenes oekonomier og maaske ogsaa inden for landene selv . Selv om vedvarende vaekst er en noedvendig betingelse for at loese problemerne med regional uligevaegt , er den dog ikke tilstraekkelig uden en velovervejet og frivillig regionalpolitik . Faellesskabets politik har alt i alt vist sig utilstraekkelig .

36 . Nationalt nedbringes disse uligheder - udover ved direkte indgreb som stoette og finansiel udligning - ved de umiddelbare mekanismer , som tilstedevaerelsen af et integreret banksystem , et enkelt skatte - og socialt sikringssystem osv . , muliggoer .

I Faellesskabet kunne udligningen over sadanne umiddelbare mekanismer kun ske i takt med den gradvise integrering af hele den oekonomiske struktur . Det er dog en betingelse for stoerre finansiel solidaritet , at man i forvejen har kontrol over den samlede ligevaegt og fremskridtet inden for institutionerne , uden hvilket selve begrebet solidaritet vanskeligt kan accepteres . Under alle omstaendigheder maa de eksisterende faellesskabsredskaber anvendes mere effektivt .

37 . Andre strukturbestemte faktorer har haft en varierende indflydelse paa graden af smidighed i den oekonomiske politik i hvert land . Disse faktorer - skattestruktur , graden af og reglerne for socialbeskyttelse , maaden for dannelse og fordeling af indkomster , niveauet , sammensaetningen og finansieringen af de offentlige udgifter , konkurrencevilkaar - har haft og har stadig meget forskellig vaegt i Faellesskabet .

38 . Andre uligheder foelger af det forhold , at ordningerne for afstemning af synspunkter og droeftelser mellem arbejdsmarkedets parter og deltagelser paa de forskellige beslutningstrin har en forskellig virkning fra land til land . Ydermere er der i visse af landene meget vid accept af de eksisterende oekonomiske og sociale rammer , medens store samfundsgrupper i andre lande protesterer mod deres virkemaade og sigte .

39 . Den vedvarende vaekst i efterkrigstiden har tilladt en betydelig hoejnelse af leve - og uddannelsesniveauet , men dette har ikke kunnet finde sted uden meget dybtgaaende aendringer i de oekonomiske og sociale strukturer . Dette har for en stor del af befolkningen foert til flytninger , aendringer i profession , levemiljoe og arbejde . Som eksempel kan naevnes indflytningerne fra yderdistrikterne til industricentrene , overgangen fra landbrugstilvaerelse til bytilvaerelse , smaa selvstaendige erhvervsdrivendes , landbrugeres , handlendes og haandvaerkeres overgang til loenmodtagere i stoerre virksomheder inden for industri - eller servicesektoren . Og samtidig har de traditionelle samf * dsenheder , den stoerre familie og landsbysamfundet , ofte mistet deres betydning .

40 . Med det oekonomiske opsving fulgte ogsaa problemer i forbindelse med utilstraekkelig kontrol med udviklingen af bymaessig bebyggelse , miljoeforurening , og mere og mere udbredt anvendelse af naturressourcer , som vanskeligt kan genskabes . Denne proces har foert til stigende modstand og krav og svarene herpaa er hverken ensartede eller altid at betragte som tilfredsstillende .

I nogle tilfaelde bedoemmes indtaegts - og formueforskellene mellem samfundsgrupperne og inden for disse som alt for store , og dette bringer effektiviteten af det offentliges politik i fare . I andre tilfaelde foeles tendensen til loenudligning som for vidtgaaende og udbygningen af statens virksomhed som for hurtig med risiko for at fratage folk lysten til at arbejde og for at skade det private initiativ .

41 . Konjunkturtilbageslaget har trukket beskaeftigelsesproblemerne frem i foerste raekke . Uanset omfanget og reglerne for arbejdsloeshedsunderstoettelse i de forskellige landes ordninger er det dog stadig sadan , at det at fa socialhjaelp har en negativ social og psykologisk biklang , selv om grunden til afskedigelsen , som det for oejeblikket er tilfaeldet for de fleste arbejdsloese i medlemslandene , er af oekonomisk art . Dette betyder , at accept paa kortere eller lidt laengere sigt af en hoej arbejdsloeshedsprocent vil foere til en aendring i det sociale moenster med uforudsigelige sociopolitiske konsekvenser .

42 . Allerede i de tidligere ar med kraftig vaekst var der skabt en kloeft mellem de kvalifikationer , arbejdstagere , der kom ud paa arbejdsmarkedet , havde at tilbyde og de udbudte stillinger . Der er flere aarsager til denne mere og mere tydelige adskillelse . Bl.a . medfoerer hoejnelsen af det almene uddannelsesniveau og arbejdstagernes viden helt naturligt stoerre krav , ikke alene med hensyn til loenninger , men ogsaa med hensyn til kvaliteten af det arbejde , der skal udfoeres og forholdene paa arbejdspladsen . Men de tekniske valg har for oevrigt formet stillingsudbudsstrukturen helt forskelligt : der soeges isaer - ud over et begraenset ledende personale - hoejt kvalificerede arbejdere og i nogle lande arbejdere uden kvalifikationer , som efter en hurtig uddannelse kan udfoere arbejde af samlebandsart .

43 . Samtidig gives der udtryk for oensket om at faa stoerre del i befoejelserne til at styre og administrere virksomhederne . Og mere generelt udtrykker arbejdsmarkedets parter oenske om at deltage paa naermere hold i udformningen og gennemfoerelsen af oekonomisk-politiske beslutninger . Som paa andre omraader varierer loesningerne paa disse problemer kraftigt fra et land til et andet .

Endelig kan forbrugeren ikke altid i fuldt omfang spille sin rolle som fuldgyldig part i det oekonomiske liv . Konkurrencen virker kun delvis paa visse omraader , og forbrugeren raader ikke i alle lande over tilstraekkelige oplysninger til rigtigt at vurdere de forskellige firmaers markedsstrategi .

44 . Samordningen inden for Faellesskabet har vist sig utilstraekkelig .

For at kunne formulere en faelles politik forudsaettes det foerst og fremmest , at der findes politisk vilje og politisk samarbejde , som goer det muligt at finde frem til den faelles interesse . Endvidere er det ikke altid sikkert , at beslutningerne er gyldige , og det er derfor vigtigt , at ideen om faelles risiko og solidaritet accepteres .

I de enkelte lande opfyldes disse krav ved formuleringen og ivaerksaettelsen af den oekonomiske politik . Risikoen for daarligt samarbejde opvejes af national solidaritet og det politiske ansvar over for parlamentet og i sidste raekke over for vaelgerskaren . Derfor bringer manglende succes i den oekonomiske politik almindeligvis ikke det nationale sammenhold i fare .

I Faellesskabet er det altid i tilfaelde af konflikter vedroerende vurderingen af situationen eller vedroerende , hvilken politik der skal foeres , meget vanskeligt at formulere en faellesskabsloesning , fordi nationale hensyn sejrer , naar der ikke findes noget egentlig politisk ansvar paa faellesskabsplan . Under saadanne omstaendigheder vil ideen om faelles risiko og solidaritet kun have ringe betydning . Heraf foelger risikoen for uoverensstemmelser og spaendinger , som vedvarende bringer Faellesskabets sammenhold i fare .

Denne situation kan kun oprettes delvis ved yderligere forbedring af den tekniske gennemgang af faellesskabsproblemerne . Men den virkelige loesning er politisk og institutionel .

ANDEL DEL

PROBLEMERNE PAA MELLEMLANG SIGT OG DE ALMINDELIGE RETNINGSLINJER FOR DEN OEKONOMISKE POLITIK

A . Problemstillingen paa mellemlang sigt

45 . De problemer , Faellesskabet noedvendigvis vil se sig stillet over for i loebet af de kommende fem aar , er blevet analyseret paa baggrund af arbejder udfoert af studiegruppen vedroerende de oekonomiske udsigter paa mellemlang sigt .

a ) Det internationale miljoe

46 . Paa grund af medlemsstaternes staerke afhaengighed af omverdenen har de internationale forhold uden for Faellesskabet en meget betydelig indflydelse paa dettes oekonomiske udvikling .

I saerdeleshed vil en svag udvikling af verdenshandelen , en forringelse af betingelserne for fri handel og en fortsat hoej inflation i OECD-omraadet goere det vanskeligt at loese de oekonomiske problemer inden for Faellesskabet og goere det noedvendigt , at dette griber til meger kraftige forholdsregler for at undgaa en for ugunstig udvikling .

Den foelgende problemstilling er blevet udviklet ud fra forudsaetninger , som udelukker ekstreme udviklingstendenser og forudsaetter en maengdemaessig vaekst i den samlede ikke vejede verdensimport paa fra 8 til 8 1/2 % i gennemsnit pr . aar . Denne sats svarer til den stoerrelsesorden , der konstateredes i 60'erne og i begyndelsen af 70'erne . Under hensyntagen til indhentningen af tilbagegangen fra den oekonomiske krise , vil dette betyde en lavere trendmaessig vaekstrate .

Det er endvidere blevet forudsat , at priserne i de vaesentligste industrialiserede lande i OECD vil stige med 7 til 8 % pr . aar . Dette tal svarer til de senere aars tendens , hvis man ser bort fra virkningerne af olieprisstigningerne paa det almindelige prisniveau . Men selv om dette gennemsnit i de senere aar har vaeret udsat for en opadgaaende tendens , vil denne tendens i fremtiden vaere vendt og vil markere en udtalt afdaempning af inflationen i perioden 1976 - 1980 .

b ) Vaekst og beskaeftigelse

47 . Under hensyntagen til underudnyttelsen af produktionsfaktorerne i 1975 og til den indhentningseffekt , der saedvanligvis observeres i opsvingsperioder , skulle den reelle vaekst indtil 1980 overgaa den potentielle og derefter naa et stabilt niveau .

En del produktionskapacitet vil imidlertid vaere definitivt tabt paa grund af virksomhedslukninger eller for langvarige standsninger , en anden del af produktionskapaciteten vil blive foraeldet som foelge af aendringer i de relative priser og i efterspoergselsstrukturen . Dette er en permanent udvikling , men det synes som om den er foregaaet hurtigere paa grund af den oekonomiske krise . Dette skulle medfoere , at den potentielle vaeksttrend er svaekket .

Paa den anden side set er den potentielle vaekst indtil 1980 foerst og fremmest paavirket af den almindelige tilbagegang i investeringerne de to sidste aar . For visse lande , Tyskland , Italien , Nederlandene og Det forenede Kongerige havde en afsvaekkelse af investeringerne allerede vist sig laenge foer krisen .

48 . En genoptagelse af indkomstkaploebet og den deraf foelgende vaekst i inflationen samt den vanskelige udligning af uligevaegt over for omverden paa verdensplan vil kunne foere til en " stop and go " -politik og foelgelig goere indhug i den potentielle vaekst ved at ramme investeringerne . Det boer saerlig noteres , at olieprisstigningernes foelger for betalingsbalancerne har vaeret delvis maskeret af den oekonomiske tilbagegang . Med det oekonomiske opsving vil de olieimporterende landes uundgaaelige underskud ikke blot forvaerres , men der vil ogsaa kunne opstaa " kamp om fordelingen " af dette underskud mellem de olieimporterende lande . Heraf foelger der en risiko for en devalueringspolitik der gennem inflation vil kunne foere til nye tilpasninger eller til gentagne begraensninger af vaeksten .

Alt i alt forekommer det , at den reelle vaekst vanskelig vil kunne blive vaesentligt stoerre end 4 til 4,5 % , medmindre der goeres en saerlig oekonomipolitisk indsats . En saadan vaekst er en smule lavere end de tidligere aars langtidstendens og goer det ikke muligt at genindvinde tabelle fra 1974 og 1975 .

49 . Det forekommer saerlig vanskeligt at opnaa en hoej vaekst for Italien , Irland og Det forenede Kongerige . Dette er et problem for Faellesskabet . De lande , som har den laveste indkomst pr . indbygger , vil ikke kunne indhente afstanden til de oevrige medlemsstater .

50 . Der er fare for , at arbejdsloesheden vil blive hoej i de kommende aar . Den nuvaerende hoeje arbejdsloeshed afspejler foerst og fremmest den oekonomiske krises virkninger , men i visse medlemslande havde det fald i investeringernes andel af bruttonationalprodukter , der er observeret i flere aar , allerede foert til , at der isaer i industrien kun oprettedes faa arbejdspladser . De hoeje relative arbejdskraftomkostninger har foert til en begunstigelse af investering i rationalisering . Opsugningen af arbejdsloesheden vil kunne blive langsom paa grund af den betydelige maengde arbejdskraft , der paa nuvaerende tidspunkt er underbeskaeftiget i virksomhederne .

En reduktion af arbejdsloeshedsprocenten vanskeliggoeres af den udvikling i udbudet af arbejde , der kan forudses . Saerlige demografiske faktorer virker i retning af at accelerere tilgangen af unge til arbejdsmarkedet , medens paa den anden side set de aldersklasser , der kunne taenkes at drage fordel af foertidspensionering , er mindre omfattende . Efter perioden fra 1980 - 1985 er der tale om det omvendte forhold paa grund af et kraftigt fald gennem nogle aar af foedselshyppigheden . Det forhold at Faellesskabets befolkning bliver aeldre er ligeledes foruroligende og opfordrer til yderligere overvejelser .

Der er ingen grund til at tro , at tendensen til vaekst i det relative antal kvinder , der soeger arbejde , vil aftage naevnevaerdigt til trods for arbejdsmarkedets mindre tiltraekning . Derimod er det muligt at forvente en aftagen i indvandringen , som dog vil blive begraenset af associeringsaftalerne , af visse medlemslandes saeraftaler , samt af karakteren af de saerlige behovdenne immigration opfylder .

51 . Medens den offentlige administration tidligere tegnede sig for en betydelig del af oprettelsen af arbejdspladser , synes det vanskeligt at forestille sig et tilsvarende bidrag i fremtiden , hvilket isaer skyldes presset for begraensninger i forvaltningen af de offentlige finanser . Da der forts * frigoeres arbejdskraft fra landbruget , maa skabelsen af nye arbejdspladser bero paa den private sektor uden for landbruget .

Desuden har talrige forhold , der modvirker en tilpasning mellem udbuddet og efterspoergselen af arbejdskraft , faaet en oeget betydning i de senere aar . I saerde leshed spiller den manglende geografiske mobilitet en betydelig rolle . Den synes endog at faa stoerre betydning for flytninger inden for regionerne . Kravene til arbejdet , baade med hensyn til afloenning og til opgavernes indhold , er steget isaer blandt de unge . Arbejdsloeshedens varighed oeges saaledes med soegningen efter arbejde , der svarer til de arbejdsloeses kvalifikationer og som opfylder deres oensker .

Endelig svarer forskellene i afloenningen mellem sektorer og kvalifikationer ikke altid korrekt til de forskelle i tiltraekning , arbejdsbyrde og social status , der er mellem de forskellige fag og professioner . Dette virker forstyrrende paa udbuddet af arbejdskraft , hvilket har til foelge , at der paa samme tid skabes flaskekalse og omraader med arbejdsloeshed .

52 . Disse analyser giver tilsammen et klart billede af , at den oekonomiske politiks hovedproblem i de kommende aar bliver en tilbagevenden til fuld beskaeftigelse . Med en gennemsnitlig arbejdsloeshed paa ca 4 % i 1975 vil en saerlig aktiv politik vaere noedvendig for at sikre at arbejdsloeshedsniveauet falder til under 3 % i 1980 , sammenlignet med en arbejdsloeshed i Faellesskabet i 60'erne paa mellem 1,5 og 2 % .

c ) Prisudvikling og ligevaegt overfor tredjelande

53 . En tilbagevenden til stabilitet kan kun ske gradvis , men en fortsat hoej inflationsrate medfoerer en alvorlig risiko for vaekst og beskaeftigelse : ukontrolleret vaekst i indtaegter og omkostninger , forvaerring af de sociale konflikter , daarlig ressourceallokering , betalingsbalanceuligevaeg * og behov for en fornyet restriktiv politik .

Under hensyntagen til oekonomiernes staerke indbyrdes afhaengighed er det vanskeligt for Faellesskabet at fastsaette maal for priserne , der adskiller sig vaesentligt fra tendenserne paa internationalt plan , naar der ikke aendres paa valutakurserne og der ikke findes en fast indre politik . Risikoen for betydende divergenser inden for Faellesskabet ses klart , naar visse lande , som det tidligere er sket , indretter sig efter deres vaesentligtse handelspartneres gennemsnitlige inflationsrate , medens andre vaelger en kraftigt stabiliserende politik for at skille sig ud fra de internationale inflatoriske tendenser .

54 . Andre afvigelser i inflationsraterne kan stamme fra de justeringsbevaegelser , der er knyttet til de seneste valutakursaendringer . Isaer i lande , hvor valutaerne devalueres kraftigt , er der grund til at spoerge sig , hvordan omkostiningsudviklingen kan stabiliseres for at muliggoere en tilbagevenden til en mere tilfredsstillende ligevaegt udadtil og for at ungaa et kaploeb mellem valutakurserne og priserne .

Disse mulige afvigelser i udviklingen landene imellem viser , at der ikke let vil blive fundet en loesning paa problemerne med tilpasning af omkostningerne og de relative priser samt valutaspaendingerne .

Gennemfoerelsen af Den oekonomiske og monetaere Union hindres af opretholdelsen af betydelige forskelle mellem udviklingen i priser og omkostninger . Hvad mere er , Faellesskabets sammenhaeng vil blive bragt i fare , hvis de nuvaerende afvigelser ikke mindskes , eller endnu vaerre , hvis de oeges .

55 . Tidligere gjorde et overskud paa balancen overfor udlandet ( varer , tjenester samt erhvervs - og formueindkomster ) af stoerrelsesordenen 1 % af BNP det muligt for Faellesskabet at opretholde samlet ligevaegt . Faktisk finansierede dette overskud immigrantarbejderes overfoersler og udviklingshjaelp .

For saa vidt angaar udsigterne for fremtiden maa der som foelge af prisstigningerne paa olie foerst og fremmest tages hansyn til udviklingen i de olieeksporterende landes import . Saa laenge disse lande ikke vil vaere i stand til at nedbringe deres overskud over for de industrialiserede lande , maa Faellesskabet som helhed acceptere sin del af det tilsvarende underskud .

Der maa ogsaa tages hensyn til fordelingen af olieunderskuddet . I 1975 havde Faellesskabet overskud paa balancen overfor udlandet som foelge af konjunkturforholdene ; olieunderskuddet fandtes vaesentligst over for de industrialiserede lande og isaer udviklingslandene . Med det oekonomiske opsving vil denne situation aendres til fordel for de sidstnaevnte og Faellesskabet maa acceptere et underskud over for udlandet .

56 . I 1980 kunne der blive en tilstraekkelig positiv saldo over for udlandet ( varer , tjenester samt erhvervs - og formueindkomster ) under foelgende forudsaetninger :

- OPEC-landene opnaar ligevaegt paa den loebende balance over for de industrialiserede lande i 1980 . Paa grund af situationen inden for OPEC vil dette betyde , at der vil vaere underskud paa visse olielandes loebende balance , medens der endnu vil vaere betydelige overskud paa andres ;

- de industrialiserede lande fortsaetter med at yde en betydelig udviklingshjaelp . Olielandene og de internationale institutioner vil goere en yderligere indsats , i givet fald sammen med Faellesskabet , for at finansiere de mindstbemidlede udviklingslandes olieunderskud ;

- Faellesskabet fortsaetter med at udvikle sin handel med statshandelslandene ;

- der vil fortsat vaere ligevaegt i Faellesskabets handel med andre industrialiserede omraader .

Selv om der under disse forudsaetninger kan forudses en tilfredsstillende situation for Faellesskabet som helhed i 1980 , vil en tilbagevenden til ligevaegt for de enkelte medlemsstater , hver for sig , stadigvaek vaere meget vanskelig under hensyntagen til udgangssituationen og de mulige afvigelser i pris - og omkostningsudviklingen .

d ) Ressourceanvendelse

57 . Strukturen for anvendelse af BNP maalt i faste priser er blevet betydeligt aendret i loebet af de senere aar som foelge af den seneste konjunkturudvikling , men ogsaa som foelge af visse strukturelle faktorers virkning - prisstigningerne for olie og isaer udviklingen i indkomster , skatter og afgifter .

58 . Fra 1970 til 1975 er den del af BNP regnet i 1970-priser , der anvendes til forbrug og til overskud over for udlandet af varer og tjenesteydelser steget med henholdsvis 3,5 og 2,2 procentpoints . Vaeksten i vare - og tjenestebalancen maalt i faste priser svarer til den delvise daekning af forringelsen af bytteforholdet ved overfoersel af reelle ressourcer til udlandet . Modsvarende er investeringernes andel faldet staerkt , nemlig med 5,7 procentpoints . Ca . halvdelen af dette fald skyldes lageraendringer , udelukkende et konjunkturfaenomen ; for saa vidt angaar de faste bruttoinvesteringer kan en del af denne forskel ligeledes tilskrives konjunkturerne . For den sidste dels vedkommende er der tale om en udvikling , som allerede har vaeret i gang i flere aar bl.a . i Italien , Nederlandene og i Tyskland , i det sidstnaevnte land for saa vidt angaar virksomhedernes investeringer .

59 . Som man har konstateret det de senere aar , har afsvaekkelsen af de faste bruttoinvesteringer gjort det vanskeligt at skabe arbejdspladser og paavirket den potentielle vaekst . De produktive investeringers andel af BNP er altsaa faldet maerkbart . Den relative betydning af overfoersler af reelle ressourcer til udlandet ( vare - og tjenestebalancen ) skal stige yderligere for at daekke ikke blot den indtrufne forringelse af bytteforholdet men ogsaa forrentningen af oliegaelden . I modsaetning til hvad der skete i 1974 og 1975 med alle dets skadelige virkninger for udviklingen i beskaeftigelsen , maa denne vaekst ikke virke til skade for investeringerne .

Byrden ved den noedvendige omfordeling af anvendelsen af bruttonationalproduktet boer saaledes laegges paa forbruget og isaer paa det private forbrug . Det maa understreges , at disse genoprettelser boer gennemfoeres paa mellemlang sigt , medens billedet tegner sig anderledes paa den korte sigt . Dette punkt belyses i tredje del .

60 . Denne generelle vurdering tager ikke hensyn til mindre forskelle landene imellem . De , der allerde var i en vanskelig situation over for udlandet inden krisen , eller som er blevet haardest ramt af den - Italien , Det forenede Kongerige og Irland - maa tilpasse deres forbrug kraftigst . For de lande , der har et betydeligt overskud over for udlandet , isaer Tyskland og Benelux er dette krav naturligvis langt mindre paatraengende . I Frankrig har tilpasningen , selv om den er af en vis stoerrelse , vaesentligst en konjunkturmaessig karakter .

Vanskelighederne ved at gennemfoere disse aendringer i strukturen for anvendelse af bruttonationalproduktet er store , fordi de i det mindste i en vis grad kraever tilpasninger i indtaegtsfordelingen og i de offentlige finansers udvikling .

c ) Udviklingen i bruttoindkomsterne og i de offentlige finanser

61 . Den korrigerede loenkvotes tilbagevenden til et mere normalt niveau er en af betingelserne for opnaaelse af en mere tilfredsstillende vaekstrate og et mere tilfredsstillende beskaeftigelsesniveau . Loenkvoten korrigeret for udviklingen i loenmodtagernes andel af den erhversaktive befolkning , giver et omtrentligt maal for indtaegternes fordeling mellem loen og virksomhedernes fortjenester .

Foer 1970 havde dette forhold en relativ stabil tendens baade for Faellesskabet som helhed og for flortallet af medlemsstaterne . Fra 1970 til 1975 steg det regelmaessigt for Faellesskabet fra 52,5 i 1970 til 57,5 i 1975 . Med andre ord er loenomkostningerne i denne periode steget mere end 9 % mere end det almindelige prisniveau .

62 . En raekke faktorer i forbindelse med loendannelsen har bidraget til denne udvikling : eftervirkningerne af aendringerne i valutakurserne , forringelsen af bytteforholdet , som endnu ikke har smittet af paa loenmodtagernes realindkomster , forhoejelsen af skatter og bidrag til sociale sikringsordninger i den udstraekning , der er givet kompensation for deres virkning paa loenmodtagernes nettoindtaegter i form af yderligere forhoejelser af bruttoloenningerne , undervurdering af virkningerne af den inflationsbekaempende politik og af risikoen for tilbagegang ved indgaaelsen af kollektive aftaler osv . Denne udvikling har mindsket virksomhedernes overskudsmargin betydeligt og har nedsat deres tilboejelighed til at investere .

For saa vidt angaar Frankrig , Irland og Luxembourg synes vaeksten i den korrigerede loenkvote vaesentligst at vaere forbundet med det forhold , at man ikke har taget hensyn til forringelsen af bytteforholdet og til den oekonomiske tilbagegang . Ud over den konjunkturmaessige virkning begyndte denne udvikling i Tyskland , Belgien og Italien og i en vis udstraekning ogsaa i Det forenede Kongerige allerede i 1970 , medens der er tale om en langvarig tendens i Nederlandene og i Danmark . For de to sidstnaevnte lande afspejler denne tendens i stor udstraekning de offentlige ydelsers voksende andel af BNP .

63 . I alle medlemsstaterne har det offentliges indtaegter og udgifter udgjort en konstant stigende andel af BNP mellem 1960 og 1973 og i visse lande er der opstaaet betydelige underskud . Finansieringen af disse underskud over kapitalmarkederne finder sted i konkurrence med finansieringen af virksomhedernes investeringer . Naar virksomhedernes investeringer paa mellemlang sigt igen vil stige , har disse lande i mangel af en betydelig privat opsparing , kun valget mellem at sanere deres offentlige finanser og permanent at foretage laanoptagning i udlandet . Afpasningen af disse to midler afhaenger af hvert lands saerlige oekonomiske og politiske forhold samt af de foranstaltninger , der i givet fald traeffes paa faellesskabsplan .

64 . Forringelsen af de offentlige finanser i alle medlemsstaterne i 1974 og 1975 skyldtes for en stor dels vedkommende de automatiske virkninger af den oekonomiske tilbagegang , af prisstigningerne og af de foranstaltninger til genoprettelse af konjunkturerne , der blev ivaerksat . Imidlertid er visse af de trufne foranstaltninger kun vanskeligt reversible .

Generelt er vaeksten i udgifterne steget betydeligt de sidste to aar foerst og fremmest som foelge af den staerke vaekst i overfoerslerne og i mindre udstraekning i det offentlige forbrug .

65 . Naar bortses fra enkelte lande hvor skatterne blev sat op ved resolutte indgreb , er indtaegterne derimod ikke fulgt med , hvilket isaer skyldes faldet i den oekonomiske aktivitet og , i visse lande , tab som foelge af skattereformer . I 1975 forblev de paa deres langsigtede vaekstniveau eller stabiliseredes endog paa deres relative niveau fra 1973 . Som foelge heraf er der opstaaet vanskeligheder af en ofte exceptionel stoerrelsesorden . Nettofinansieringsbehovet for hele den offentlige administration er ca . 6 % af BNP i Tyskland og er stoerre end 15 % for Irlands vedkommende . I en situation med oekonomisk tilbagegang opsuger disse underskud , som kompenserer for de manglende investeringer , det midlertidige private opsparingsoverskud og modvirker i givet fald underskuddet over for udlandet . Paa kort sigt stoetter det saaledes efterspoergselen og den oekonomiske aktivitet , men naar det oekonomiske opsving foer * er kommet i gang , kan de ikke fortsaette paa mellemlang sigt . Deres opretholdelse vil rejse spoergsmaalet om finansieringen af den vaesentligt oegede offentlige gaeldsstiftelse . Genskabelsen af ligevaegt over for udlandet og af investeringsraten i virksomhedssektoren vil ligeledes blive bragt i fare med alvorlige konsekvenser for mulighederne for vaekst og beskaeftigelsesskabelse til foelge . Under hensyntagen til de aabentlyse modsaetninger mellem kravene paa kort og paa mellemlang sigt faar fleksibiliteten i den offentlige finanspolitik en overvejende betydning i de kommende to eller tre aars konjunkturudvikling .

66 . Ud over underskudsproblemet maa man ligeledes vaere opmaerksom paa stigningstakten for de offentlige administrationers andel i BNP . Afgoerelsen af omfanget af de behov , der skal daekkes kollektivt , og den dermed foelgende skatte - og afgiftsbyrde er hovedsagelig politisk , men den boer traeffes med viden om dens oekonomiske konsekvenser .

67 . I de senere aar er der , delvis som foelge af inflationen , opstaaet et vaekstkaploeb mellem de kollektive og de private behov . I de lande , der har en staerk progressiv direkte beskatning , er skattebyrden vokset , uden at der er truffet nogen bevidst politisk beslutning herom , paa grund af den inflatoriske oppustning af de nominelle indkomster og den progressive beskatning ( fiskal virkning ) . En foroegelse af skattetrykket og bidrag til sociale sikringsordninger har ofte foert til yderligere forhoejelser af bruttoloenningerne , for at man har kunnet opretholde stigningen i nettoindtaegterne .

En saadan udvikling , som faktisk giver udtryk for en afvisning af denne foroegelse af byrderne , er en inflationskilde , eller i sidste instans en afgift paa virksomhederne , naar disse ikke laengere er i stand til at vaelte omkostningsstigningerne over paa deres priser . I sidstnaevnte tilfaelde indsnaevres overskudsmargenen og investeringstilboejeligheden mindskes .

Saaledes vil opretholdelsen af et tempo for de offentlige udgifters relative vaekst , der er lige saa hurtigt som tidligere , i mange lande stoede paa vanskeligheder med at oege skattetrykket og bidragene til sociale sikringsordninger yderligere , uden at oekonomiens normale funktion bringes i fare . Dette gaelder isaer for Beneluxlandene , Irland og Danmark , men problemet er ogsaa maerkbart i Tyskland . Under disse forhold maa en tilbagevenden til en fornyet vaekst i skatte - og afgiftsbyrden vaere begraenset .

B . De kvantitative retningslinjer

68 . Stillet over for den netop beskrevne problematik har Faellesskabet til hensigt inden for rammerne af det fjerde program paa mellemlang sigt at fastsaette maal , der baade er afpasset i forhold til hinanden og er ambitioese , saerlig for saa vidt angaar en varig tilbagevenden til fuld beskaeftigelse og en oeget gradvis kontrol med inflationen . Disse maal boer imidlertid vaere realistiske og trovaerdige .

69 . Af realistiske grunde er det noedvendigt at tage hensyn til de begraensninger , der fortsat laegges paa faellesskabsaktionen :

- graden af social overensstemmelse varierer i de forskellige medlemsstater ;

- de strukturelle forskelligheder inden for Faellesskabet er fortsat overvaeldende ;

- medlemsstaterne er tilboejelige til at prioritere de vaesentligste maal for den oekonomiske politik forskelligt .

De politiske og institutionelle betingelser for at gennemfoere en faellesskabsaktion , der vil kunne overvinde disse forhindringer findes paa nuvaerende tidspunkt ikke . Virkeliggoerelsen af de fastsatte maal goer det imidlertid muligt at bidrage til at skabe dem .

70 . Trovaerdigheden kraever , at der samtidig med de kvantitative retningslinjer fastsaettes betingelser for den oekonomiske politik , der er noedvendige for deres virkeliggoerelse . Det er ogsaa noedvendigt , at ikke blot de offentlige myndigheder , men alle oekonomiske beslutningstagere bliver klar over , hvilke farer der truer , og foelgelig erkender noedvendigheden af at acceptere en faelles politik .

Sker dette ikke , vil der kunne aftegne sig en betydeligt mere ugunstig udvikling , som vil faa alvorlige politiske og sociale foelger .

71 . De kvantitative retningslinjer , der fremlaegges i det foelgende , udgoer de makro-oekonomiske holdepunkter paa mellemlang sigt ; de boer indgaa i en samlet strategi og boer stoettes af en specifik , global politik .

Efterhaanden som usikkerheden aftager fra 1976 til 1980 og de noedvendige oekonomiske , sociale , politiske og institutionelle betingelser opfyldes , vil disse retningslinjer kunne goeres mere ambitioese .

De boer gennemgaas aarligt og eventuelt ajourfoeres inden for rammerne af den foerste gennemgang af den oekonomiske situation i Faellesskabet , som fastsattes ved Raadets beslutning af 18 . februar 1974 " om gennemfoerelse af en hoej grad af overensstemmelse inden for den oekonomiske politik i Det europaeiske oekonomiske Faellesskab medlemsstater " .

72 . En stabil og vedvarende vaekst er noedvendig , for at man kan mindske arbejdsloesheden og goere det muligt at soege at daekke behovene bedre . Det er en betingelse for at underudnyttelsen af den eksisterende kapacitet og spildet af produktionsressourcer bringes til ophoer , for at man lettere kan loese allokerings - og fordelingsproblemerne og virkeliggoere de sociale og samfundsmaessige maal .

I den udstraekning faellesskabsaktionen kan mindske det pres , der hviler paa hver medlemsstat , kan vaekstmaalet goeres mere ambitioest . Ingen medlemsstat kan isoleret foere en staerkt ekspansiv oekonomisk politik uden risiko for , at der opstaar en betydelig uligevaegt , lige saa lidt kan den selv paavirke udviklingen i resten af verden . Derfor er det vigtigt at gennemfoere en faellesaktion , der sigter mod en vaekst , som baade er mere vedvarende og mere stabil , samtidig med at den sikrer en tilfredsstillende ligevaegt mellem medlemsstaterne .

Blot Faellesskabet , som samlet har en vaegt i verdensoekonomien , der i flere henseender er stoerre end stormagternes , tilkendegiver , at det vil foere en saadan politik , vil dette have positive psykologiske virkninger baade indadtil og udadtil .

73 . Som retningsgivende opretholder Faellesskabet maengdemaessigt en aarlig gennemsnitlig vaekstrate for BNP paa fra 4 1/2 til 5 % . Frankrigs vaekstrate skulle vaere paa omkring 5 1/2 % , hvilket er noedvendigt paa grund af vaeksten i den erhvervsaktive befolkning og muligt , fordi faldet i investeringerne har vaeret mindre markant end i mange andre lande . Italien , Belgien , Irland og Danmark skulle opnaa en vaekst paa mellem 4 1/2 og 5 % . I Tyskland og Nederlandene skulle vaekstraten vaere paa mellem 4 og 5 % . I Det forenede Kongerige skulle vaeksten kunne blive mellem 4 og 4 1/2 % , hvis der bliver gjort alle anstrengelser for at dette land udnytte sine vaekstmuligheder . Under hensyntagen til dets strukturelle karakteristika med en meget lidt varieret industri , som er koncentreret om staal , skulle den oekonomiske vaekst i Luxembourg kunne blive paa mellem 3 og 3 1/2 % .

74 . Ambitioese retningslinjer for nedbringelsen af arbejdsloesheden medfoerer , at der baade skal opnaas en vedvarende vaekst og indfoeres en saerlig beskaeftigelsespolitik . Konjunkturopsvinget boer goere det muligt hurtigt at opsuge konjunkturarbejdsloesheden . De investeringsfremmende foranstaltninger og den saerlige beskaeftigelsespolitik boer foere til en vedvarende vaekst som vil mindske strukturarbejdsloesheden .

Indtil 1980 maa maalet for Faellesskabet vaere at vende tilbage til den fulde beskaeftigelse , dvs . at naa frem til en situation , hvor enhver person , som oensker en arbejdsplads ogsaa kan opnaa en saadan , om noedvendigt ved en supplerende uddannelse og saaledes at enhver kan undgaa lange og gentagne arbejdsloeshedsperioder .

75 . For saa vidt angaar priser boer Faellesskabet have et dobbelt maal :

- at give prisudviklingen en selvstaendig vaerdi , saaledes at den ikke afledes af den internationale prisudvikling , for at goere fremskridt hen imod " et faellesskab i stabilitet og vaekst " ;

- reducere forskellene mellem prisudviklingen i de forskellige medlemsstater for at mindske risikoen for valutakursaendringer , og saaledes favorisere handelen inden for Faellesskabet samt skabe betingelserne for et opsving og fremskridt paa vejen mod Den oekonomiske og monetaere Union .

Inflationsraten i Faellesskabets medlemsstater boer gradvis foeres tilbage til et niveau , der er foreneligt med en varig stabilitet og boer vaere paa 4 til 5 % senest i 1980 .

For visse lande er et saadant maal uden tvivl overordentligt ambitioest . Men det er uomgaengeligt noedvendigt , at der goeres alt for at virkeliggoere det og isaer , at den politik , der er fastlagt i denne beretnings tredje del styrkes i den udstraekning , det viser sig noedvendigt .

76 . Retningslinjerne for Faellesskabet med hensyn til balancen over for udlandet boer fastsaettes smidigt ; den boer tilpasses betalingsbalanceforholdene paa verdensplan .

Ved planperiodens begyndelse boer Faellesskabet acceptere et underskud over for udlandet , men i 1980 boer det have overskud paa balancen over for udlandet ( varer , tjenester og erhvervs - og formueindkomster ) paa mellem 0,5 og 1 % af BNP .

Renterne af oliegaelden er allerede omfattet af dette begreb , og tilbagebetalingen af denne gaeld boer naeppe paabegyndes foer 1980 . Endvidere boer overfoerslerne , isaer til udviklingslandene , fortsaette , i det mindste i samme omfang som tidligere . De fastlagte retningslinjer svarer altsaa til , at der skal blive ligevaegt eller et svagt overskud over for udlandet , saadan som tidligere erfaringer viser det . Imidlertid er der betingelser for disse retningslinjer , nemlig derved at de forudsaetter , at der sker en staerk forringelse af betalingsbalancesituationen i visse tredjelande . Fremkommer denne ikke , maa Faellesskabet baere et stoerre underskud for fortsat at kunne prioritere vaeks * og fuld beskaeftigelse . Imidlertid vil der opstaa nye problemer , hvis dette underskud koncentreres paa visse lande .

C . En strategi for Faellesskabet

77 . De kvantitative retningslinjer , der netop er blevet fremsat , boer indpasses i en strategi , der tilrettelaegger en prioritering af maalsaetninger og belyser de almindelige betingelser for den oekonomiske politik , som er noedvendige for deres gennemfoerelse . Det er inden for rammerne af denne strategi , at den politik , der er naermere belyst i tredje del , boer forekomme . I den nuvaerende situation boer en varig tilbagevenden til fuld beskaeftigelse gives hoejeste prioritet .

Vaekst og prisstabilitet er uomgaengeligt noedvendige , for at man kan opnaa en bedre behovstilfredsstillelse og en optimal ressourceallokering , men de er ogsaa grundlaeggende forudsaetninger for opnaaelsen af et tilfredsstillende beskaeftigelsesniveau .

Retningslinjerne for balancen over for udlandet er almindelige ligevaegtsbetingelser ; de skal tilpasses den internationale situation og konjunkturudviklingen .

78 . Disse fire kvantitative retningslinjer udgoer naturligvis ikke en syntese af samtlige socio-oekonomiske maalsaetninger . Maalsaetninger , der ofte er mere kvantitative og vanskeligere at formulere systematisk , indtager en vigtig stilling i befolkningernes forhaabninger og i de ansvarlige politikeres motivation . De vedroerer isaer gennemfoerelsen af en bedre regional ligevaegt , miljoebeskyttelse , en retfaerdig fordeling og en mindskelse af ulighederne , en forbedring af livs - og arbejdsbetingelserne og mere generelt sociale og samfundsmaessige fremskridt . Ligeledes kan anfoeres behovet for at spare paa energi og knappe ressourcer og for at hjaelpe udviklingslandene .

79 . De nuvaerende socio-oekonomiske forhold og de fremskridt , der allerede er opnaaet med hensyn til de mest kvantitative sider varierer fra den ene medlemsstat til den anden . Det er kun normalt , at der er prioritetsforskelle ved fastsaettelsen af indholdet af sociale fremskridt og vaekst samt ved valget af instrumenter . Selv om man ikke boer soege at skabe ensartethed paa dette omraade , boer der imidlertid vaere en vis konvergens paa faellesskabsplan .

80 . I visse kredse og i visse lande foeles det , at den ioejnefaldende modsaetning mellem bestraebelserne paa at virkeliggoere maalsaetningerne og den makro-oekonomiske ligevaegt og virkeliggoerelsen af mere kvalitative maalsaetninger maa overvindes : fuld beskaeftigelse baseret paa en vedvarende og regelmaessig vaekst under stabilitet og hensyntagen til den makro-oekonomiske ligevaegt er en betingelse for sociale fremskridt og for en bedre virkeliggoerelse af de oevrige kvalitative maalsaetninger og er saaledes en noedvendig forudsaetning for social stabilitet .

At ville naa de kvalitative maal gennem en nedsat vaekst , dvs . stagnation , er urealistisk i betragtning af de endnu ikke daekkede behovs stoerrelse ; at ville tvinge sociale fremskridt igennem uden at tage hensyn til de reducerede graenser for , hvad der er oekonomisk muligt , er selvmodsigende . At tilsigte en " utaemmet " vaekst for at virkeliggoere den fulde beskaeftigelse og oege margenen for sociale fremskridt stoeder mod de ufravigelige betingelser for makro-oekonomisk ligevaegt , isaer balancen over for udlandet : sociale fremskridt " paa andres bekostning " kan ikke vare ved . Alle disse loesninger foerer i sidste ende til et forventningskaploeb og en kamp om de disponible midler , som forbliver begraensede . Forsoeg paa at gennemtvinge virkeliggoerelsen af maalsaetningerne og de makro-oekonomiske ligevaegte uden et minimum af overensstemmelse mellem de sociale interessegrupper indbyrdes og mellem dem og de offentlige myndigheder om definitionen af de faelles interesser paa mellemlang sigt er doemt til at slaa fejl .

Det foerste valg kan paa mellemlang sigt kun foere til oeget inflation , fortsat arbejdsloeshed og oekonomisk tilbagegang . Det andet valg foerer til utilstraekkelige oekonomiske resultater , der begraenser eller kvaeler det sociale fremskridt . Begge indebaerer i sidste instans fare for demokratiets eksistens .

81 . En vaesentlig betingelse for gennemfoerelsen af retningslinjerne for det fjerde program er , at der skabes stoerre overensstemmelse mellem de sociale interessegrupper indbyrdes og mellem dem og de offentlige myndigheder , ikke blot nationalt , men mere omfattende , paa europaeisk plan . Denne overensstemmelse maa ikke begraenses alene til maal i forbindelse med fuld beskaeftigelse , vaekst og stabilitet . Den boer ogsaa omfatte almindelige maal for kvalitative og sociale fremskridt , alt imens den sikrer , at disse er forenelige med de foerstnaevnte .

82 . Paa det praktiske plan er virkeliggoerelsen af programmets retningslinjer afhaengig af en loebende konjunkturpolitik , der muliggoer en fortsat og vedvarende vaekst i forbindelse med en bedre prisstabilitet ; denne politik boer tage hensyn til den konjunkturmaessige faseforskydning landene imellem , som er noedvendig for genskabelsen af den oekonomiske ligevaegt inden for Faellesskabet . Den boer gennemfoeres ved hjaelp af en politik for samlet regulering og som resultat af en passende indkomstadfaerd fra arbejdsmarkedets parters side . Den boer ligeledes vaere vejledende for oprettelsen af en tidsplan for strukturpolitiske foranstaltninger og oekonomiske og sociale reformer .

83 . En tilbagevenden til fuld beskaeftigelse og virkeliggoerelsen af en vedvarende og regelmaessig vaekst er i hoej grad afhaengig af et heldigt udfald af bekaempelsen af inflationen . Saerligt boer en strengere og mere regelmaessig ledelse af penge - og kreditpolitikken spille hovedrollen ved den gradvise nedsaettelse af de oekonomiske beslutningstageres inflationsforventninger . Med dette formaal for oeje kunne man planlaegge paa forhaand at give meddelelse om graenserne for vaeksten i pengemaengden i forbindelse med den forventede vaekst , hvilket allerede goeres i nogle lande og undersoeges i andre . Saaledes vil arbejdsmarkedets parter og de offentlige myndigheder finde et holdepunkt for den mulige nominelle ekspansion paa globalt plan .

Medlemsstaternes penge - og kreditpolitik boer koordineres mere snaevert , hvilket ligeledes vil vaere en vaesentlig faktor ved den gradvise tilnaermelse af omkostnings - og prisudviklingerne inden for Faellesskabet og for stabiliseringen af valutakurserne .

84 . Den offentlige finanspolitik boer have en noeglestilling i denne samlede strategi . Den boer affattes om foelgende akser :

- bidrag til en mere vedholdende oekonomiske udvikling og en permanent kontrol med finansieringssaldiernes indfletning i de makro-oekonomiske ligevaegte ;

- fjernelse eller mindskelse af underskuddene ; de relative nedbringelser af udgifterne eller de noedvendige stigninger i skatter og bidrag til sociale sikringsordninger indebaerer en risiko for , at de paagaeldende sociale interessegrupper reagerer for at forsvare sig ;

- en fortsat daekning af de kollektive behov via de offentlige finanser ; de offentlige myndigheder boer give et eksempel for en rationel forvaltning , som alt imens den stiler mod en fuldstaendig daekning af de legitime behov , undgaar , at der skabes forventninger , der er umulige at tilfredsstille , og som afskaffer omkostningskraevende foranstaltninger , der har mistet deres berettigelse .

Endelig boer denne samlede opfattelse af stabiliseringspolitikken suppleres og styrkes af mere specifikke foranstaltninger paa konkurrenceomraadet og inden for forbrugerbeskyttelsen samt af foranstaltninger til fremme af en retfaerdig fordeling og sociale fremskridt .

85 . Under hensyntagen til den prioritet , der er givet den fulde beskaeftigelse , boer den samlede strategi laegge saerlig vaegt paa oprettelsen af nye arbejdspladser , paa opretholdelsen af eksisterende arbejdspladser gennem en begraenset omkostningsudvikling samt paa en nedbringelse af arbejdsloesheden .

Oprettelsen af nye arbejdspladser medfoerer , at de produktive investeringer maa fremmes , og at der altsaa maa ske en begraensning af det indre forbrug , som i oevrigt er noedvendig for at genskabe en varig ydre ligevaegt . Dette foerer paa kort sigt til en mindre vaekst i husholdningernes disponible indkomster til gengaeld for en kraftigere vaekst i realindkomsterne og i beskaeftigelsen paa mellemlang sigt . For at virksomhedernes investeringer skal vokse og blive arbejdspladsskabende i stedet for at frigoere arbejdskraft , maa virksomhedernes overskud og de relative arbejdsomkostninger normaliseres . Indkomstudviklingen indtager en noeglestilling i denne proces .

Fordelingsproblemerne kan formindskes gennem en konjunkturudvikling , som undgaar bratte aendringer i indkomstfordelingen baade gennem formuepolitiske og opsparingsfremmende foranstaltninger .

86 . Loesningen af beskaeftigelsesproblemet forudsaetter i oevrigt ligeledes , at der indfoeres en saerlig beskaeftigelses - og arbejdspolitik .

Foranstaltninger til nedbringelse af udbuddet af arbejdskraft saasom fremskyndelse af pensionsalderen og nedsaettelse af arbejdstiden giver ingen grundlaeggende loesning paa arbejdsloeshedsproblemet ; de herved opnaaede sociale fremskridt og formindskelsen af arbejdsloesheden skal afvejes mod omkostninger for Faellesskabet , som paa laengere sigt vil blive meget hoeje , isaer paa grund af den demografiske udvikling paa laengere sigt .

Positive foranstaltninger som praemier til erhvervsuddannelse af unge i virksomhederne oeger opsugningen af konjunkturarbejdsloeshed og har i dette tilfaelde en hoejere social rentabilitet .

Mere almindelige foranstaltninger til forbedring af erhvervsuddannelsen , efteruddannelsen og mobiliteten bidrager isaer paa mellemlang sigt til at reducere strukturarbejdsloesheden og til at forbedre den oekonomiske fleksibilitet . Politikken gaaende ud paa at menneskeliggoere arbejdet boer fortsaettes og styrkes .

Disse emner er fremfor nogen genstand for aftaler mellem arbejdsmarkedets parter . Endvidere boer der fastsaettes tidsfrister for at goere det muligt for virksomhederne at tilpasse sig de foranstaltninger , der skal traeffes .

87 . Hvis de vaesentligste dele af den samlede strategi , der netop er skitseret , kunne realiseres i alle medlemsstaterne , ville der vaere foretaget et afgoerende skridt i retning af at styrke Faellesskabet .

Men anvendelsen af Faellesskabets vaegt og omfang boer for sit vedkommende vaere en del af den samlede strategi .

Faellesskabets politik over for udlandet boer udformes , saaledes at det bliver muligt at udnytte hele dens styrke og at intensivere den inden for de retningslinjer , der allerede er fastlagt : en udvidet liberalisering og forsvar mod risikoen for stigende protektionisme , udviklingshjaelp , overfoersel af realressourcer og af teknologi til udviklingslandene , aabning af graenserne for deres produkter ; sigte mod en godkendt orden baseret paa multilaterale aftaler i forholdet til de oevrige industrialiserede lande , udviklingslandene , OPEC-landene og statshandelslandene .

Ud over dette betydelige bidrag til en bedre international oekonomisk orden har Faellesskabet et tilstraekkeligt omfang til at kunne opnaa en stabil og vedvarende vaekst , endog paa trods af en eventuel ugunstig udvikling i den internationale oekonomi ; dette forudsaetter dog , at bestanddelene i dette programs samlede strategi gennemfoeres , og at Faellesskabets sammenhaeng kan styrkes .

Det er noedvendigt fortsat at foretage en alvorlig samordningsindsats paa faellesskabsplan af de nationale oekonomipolitiske foranstaltninger .

Inden for saadanne snaevrere faellesskabsrammer vil der kunne ske en samtidig og mere gunstig udvikling af den politik , der sigter mod at mindske de regionale og strukturelle f * rskelle og mere generelt af den faelles politik , der tilsigter en styrkelse af den indre struktur .

TREDJE DEL

GENNEMFOERELSE AF RETNINGSLINJERNE

A . Tilpasning af politikken efter konjunkturforloebet

88 . Gennemfoerelsen af dette programs generelle retningslinjer er paa afgoerende maade afhaengig af konjunkturforloebet i de kommende to-tre aar . Den generelle politiske styring og arbejdsmarkedsparternes holdning til indkomstspoergsmaal skal derfor have et bredere sigte end blot at bringe de noedvendige loesninger paa problemerne paa ko * t sigt og skal allerede fra periodens begyndelse tage hensyn til noedvendigheden af en mere afbalanceret vaekst paa mellemlang sigt .

Den oekonomiske politik skal i denne periode bilaegge en tilsyneladende konflikt mellem det kortfristede og mellemfristede maal . Saaledes stoettes den oekonomiske aktivitet under en afmatning af de offentlige underskud og det private forbrug ; men i en senere fase skal der ske en relativ begraensning af det private og offentlige forbrug for at give plads til investeringerne , og alt efter hvilket land , det drejer sig om , skal de offentlige underskud begraenses maerkbart eller udlignes helt . De foranstaltninger , der skal traeffes , boer imidlertid nuanceres i tilfaelde af lav samlet efterspoergsel .

Saldoen over for udlandet skulle forringes , naar opsvinget indtraeder , men den skal naa et ligevaegtniveau paa mellemlang sigt . Dette maa ikke ske paa bekostning af investeringerne , som det var tilfaeldet i 1975 . For at lette konjunkturopsvinget skal forbruget foerst og fremmest stoettes gennem en nedsaettelse af husholdningernes opsparingskvote ; naar opsvinget i investeringerne indtraeder , skal der vaere en tilstraekkelig opsparing til raadighed til finansiering af disse investeringer ; endelig skal den indenlandske opsparing ved genoprettelsen af ligevaegten over for udlandet traede i stedet for den tilfoersel af udenlandsk opsparing , som var knyttet til underskuddet over for udlandet .

89 . Under ethvert opsving vil der vaere risiko for uforudsete aendringer og sociale konflikter . Hvis der ikke skete en styring af konjunkturforloebet , ville der vaere meget stor fare for en inflatorisk overophedning fulgt af en for tidlig opbremsning af vaeksten , isaer hvis flere store lande befinder sig i den samme situation .

Selv om der nemlig med forudsigelserne paa kort sigt og med det nuvaerende udviklingsforloeb maa forventes maerkbare forskydninger i konjunkturforloebet i de vigtigste lande inden og uden for Faellesskabet , er det muligt , at aktiviteten ret hurtigt vil udvise et kraftigt opsving i naesten alle de industrialiserede lande . Der er da risiko for , at multiplikatoreffekter skaber inflatoriske spaendinger paa verdensplan .

90 . Det ville i saa fald ikke laengere vaere muligt at realisere de ventede vaekstrater . Derfor maa en alt for hurtig vaekststigning undgaas , og et mere regelmaessigt udviklingsforloeb maa foretraekkes . Et saadant udviklingsforloeb kan bortveje den frygt og de forventninger , som en opbremsning af vaeksten ville give anledning til , og saaledes virke fremmende paa den hurtige og vedvarende genoprettelse af investeringstakten . Et kraftigt og hurtigt opsving i investeringerne er nemlig en noedvendig betingelse for en tilbagevenden til fuld beskaeftigelse og for at afskaffe de flaskehalse , som opstod alt for tidligt i nogle sektorer .

91 . Under disse omstaendigheder og i betragtning af styrken af opsvinget , som nu viser sig i nogle stoerre lande , kan man vente , at den faktiske vaekst i Faellesskabet i arene 1977 og 1978 maerkbart overstiger den potentielle vaekst . Det er vigtigt , at rammerne for den foerte politik laegges saadan til rette , at overophedning undgaas . Ved udgangen af perioden skal den faktiske vaekst ligge paa linje med den potentielle vaekst .

I forhold til de foreslaaede gennemsnitstal for Faellesskabet ( 4 1/2 - 5 % i perioden 1976 - 1980 ) og paa baggrund af den saerlige oekonomiske situation er visse forskydninger mellem medlemslandene noedvendige .

Inden for Faellesskabet begyndte opsvinget i Forbundsrepublikken Tyskland efterfulgt af Beneluxlandene , Frankrig og Danmark . Italien , Det forenede Kongerige og Irland maa fremfor alt bestraebe sig paa at holde styr paa priser og omkostninger for at goere det muligt for eksporten at vaere drivkraften i deres vaekst .

92 . I de lande , hvor en alt for brat foroegelse af overskuddene forekommer mulig i opsvingsperioden , maa der allerede nu traeffes forberedelse til at ivaerksaette foranstaltninger , der tager sigte paa at undgaa nye stridigheder med hensyn til fordeling , samtidig med at der aabnes mulighed for at normalisere rentabilitetsvilkaarene . I denne forbindelse ville det maaske vaere lettere at loese disse fordelingsproblemer , hvis der ved styringen af den oekonomiske udvikling udfoldes bestraebelser for at undgaa drastiske aendringer i fordelingen af nationalindkomsten .

Mere generelt maa der imoedeses bestemmelser , der har til formaal at skabe stoerre forstaaelse mellem samfundsgrupperne og i hoejere grad at inddrage arbejdsmarkedets parter i de oekonomiske beslutninger . Dette punkt behandles mere indgaaende i det foelgende .

B . Gradvis styring af inflationen

a ) Almindelige retningslinjer

93 . Skal der findes en bedre metode til at holde styr paa inflationen , kraever det , at der udfoldes bestraebelser paa :

- at loese de vanskelige problemer med hensyn til at regulere efterspoergselen , at foere en afmaalt pengepolitik og at skabe balance i de offentlige finanser ;

- samt i stigende grad at oeve indflydelse paa de mest strukturbetingede aarsager til inflationen .

Da det drejer sig om kontrol med likviditeten og udviklingen i de offentlige finanser , mindes der her kort om de oenskelige retningslinjer for Faellesskabet :

- der maa foeres bedre kontrol med den interne likviditetsstigning ;

- de offentlige underskud boer gradvis bringes ud af verden , bl.a . ved stram kontrol med udgifterne for at forhindre en ny inflationsboelge , som ville medfoere en alt for kraftig foroegelse af de skattemaessige og dermed beslaegtede byrder ;

- paa internationalt plan boer den fri handel og en bedre samstemning med resten af verden bidrage til at holde styr paa prisstigningerne ;

- valutakurssvingningerne boer , for saa vidt regeringerne kan faa dem under kontrol , begraenses til aendringer , der er oekonomisk begrundede .

Desuden fortjener foelgende problemer saerlig opmaerksomhed :

- styringen af indkomstudviklingen og deltagelsen i formuedannelsen for store dele af befolkningen ;

- konkurrencepolitikkens effektivitet .

b ) Indkomstudvikling og formuedannelse

94 . Kampen mod inflationen kraever supplerende foranstaltninger , hvoraf et af hovedpunkterne maa vaere en hoejere grad af styring af indkomsterne : det er nemlig vigtigt , at den samlede indkomstudvikling og -fordeling bringes i overensstemmelse med de faktiske vaekstresultater og forudsaetningerne for fortsat vaekst . Dette forudsaetter for det foerste , at overskuddene igen bringes op paa det normale niveau svarende til de noedvendige produktive investeringer , og for det andet at arbejdsmarkedets parter bliver enige om ikke at forsoege paa kort sigt at skaffe sig den stoerst mulige andel af nationalindkomsten , men goer sig bestraebelser for paa mellemlang sigt at optimere udviklingen i deres realindkomster . En saadan optimering kraever , at de ved at acceptere en lavere loenstigningstakt gaar ind paa at baere en passende del af de omkostninger , der er forbundet med en tilbagevenden til afbalanceret vaekst .

Paa grund af sin relative vaegt i de samlede indkomster er udviklingen i loenandelen - korrigeret for udviklingen i beskaeftigelsen i forhold til bruttonationalproduktet - afgoerende paa dette punkt . Realloenstigningerne , som en realstigning i bruttonationalproduktet pr . beskaeftiget vil muliggoere , boer ikke opsuge hele denne stigning ; loenmodtagerne boer ogsaa baere en rimelig del af de prisstigninger eller indtaegtsfald , som dels skyldes en aendring i bytteforholdet og dels eventuelle skattemaessige eller lignende foranstaltninger .

Den loentilbageholdenhed , som saledes kraeves af arbejdsmarkedets parter , vil vaere saa meget des lettere at opnaa , som der ivaerksaettes en politik med henblik paa at foretage en tilfredsstillende fordeling af de restriktive indgreb .

I nogle medlemslande ville en tilpasning af loenstrukturen med henblik paa at mindske spredningen , opvurdere det manuelle arbejde og mindske de eksisterende forskelle mellem maends og kvinders loenninger vaere begrundet baade af sociale retfaerdighedsgrunde og af oekonomiske grunde .

Mere generelt vil det vaere pakraevet at mindske indkomstforskellene mellem regionerne .

For saa vidt angaar ikke-loenmodtageres individuelle indkomster , ville afskaffelsen af visse urimelige overskud - isaer ved hjaelp af en udvidelse af konkurrencen inden for forskellige erhverv - goere det muligt baade direkte at oeve indflydelse paa en af inflationsaarsagerne og at goere det lettere for de andre samfundskategorier at acceptere den tilbageholdenhed , som de anmodes om at udvise .

En bedre fordeling af indkomsterne med henblik paa at formindske de alt for store uligheder samt en mere retfaerdig fordeling af de byrder , der foelger af tilpasningen , indebaerer , at der maa opnaas stoerre kendskab til de faktiske indkomster . I en raekke tilfaelde goer vort begraensede kendskab hertil og de mange individuelle situationer det nemlig ikke muligt at faa et klart overblik over situationen og over , hvorledes de kollektive bestraebelser skal fordeles mellem samfundskategorierne og - inden for en enkelt kategori - mellem de enkelte personer .

95 . Udviklingen i de forskellige indkomstkategorier under konjunkturforloebet kan i oevrigt vanskeliggoere en saadan tilbageholdenhed . I de lande , hvor en alt for brat stigning i overskuddene - ud over den noedvendige genoprettelse af disse - saaledes forekommer mulig i opsvingsperioden , maa der allerede nu traeffes forberedelser til ivaerksaettelse af foranstaltninger med nenblik paa at undgaa nye stridigheder om fordelingen , samtidig med at der skabes mulighed for en normalisering af rentabilitetsvilkaarene . Hvis den faktiske oekonomiske udvikling afviger staerkt fra den , der forventedes i forbindelse med indgaaelsen af de kollektive overenskomster , skal arbejdsmarkedets parter kunne tage de noedvendige tilpasninger op til fornyet droeftelse og tage hensyn til fejlvurderingerne .

I denne forbindelse boer der opmuntres til stoerre deltagelse fra loenmodtagernes side i formuedannelsen , men uden at dette virker til skade for investeringerne . Det kunne drej * sig om overskudsdelingsordninger ( ved tildeling af aktier eller andre former for ejendomsret ) eller " investeringsloen " ( hvorved der foretages obligatorisk opsparing eller reinvestering af en del af loennen ) . Mere generelt ville en aktiv politik med hensyn til udbygning af husholdningernes opsparing , ved at anvende forskellige tilskyndelsesformer ( opsparingspraemier , opsparingsordninger etc . ) , forbedre finansieringsvilkaarene for investeringerne , alt imedens den ville bidrage til at skabe en hoejere grad af forstaaelse mellem samfundsgrupperne .

c ) Konkurrencepolitik

96 . Ivaerksaettelsen af dette program maa stoette sig paa en aktiv konkurrencepolitik , som kan forbedre effektiviteten af den samlede styringspolitiks instrumenter og navnlig hjaelpe til at bekaempe inflationen . Formaalet hermed maa vaere til faelles bedste :

- at opnaa en saadan fordeling af produktionsfaktorerne paa det mikro-oekonomiske niveau , som er saa rationel som mulig , idet der isaer udoeves et konstant pres paa omkostninger og priser ;

- at fremme en varig tilpasning af produktionsapparatet , idet der tilskyndes til en hurtig omfordeling af arbejde og kapital til de sektorer , som har de bedste fremtidsudsigter ;

- at undgaa , at virksomhederne ved hjaelp af restriktive fremgangsmaader eller misbrug opdeler eller dominerer markedet , eller endog styrer efterspoergselen .

97 . En indsats med henblik paa at forhindre de inflatoriske virkninger af utilstraekkelig konkurrence i den offentlige eller private sektor maa have tre formaal :

- at forbedre oplysningsvirksomheden og udbygge kontrollen med dominerende stillinger ;

- at virke til fremme for oprettelse og bevarelse af smaa og mellemstore rentable virksomheder ;

- og mere generelt at fjerne alle de kunstige hindringer , som fordrejer konkurrencen .

Kontrol med koncentrationer :

98 . I nogle sektorer og i nogle lande rejser den hoeje koncentrationsgrad problemer , ikke blot i henseende til de oekonomiske resultater i de paagaeldende virksomheder , men ligeledes i henseende til de sociale og politiske foelgevirkninger af deres oekonomiske magt . Saaledes kan det firma , som har en dominerende stilling paa markedet , misbruge sin magt til ugunst for forbrugerne ( bl.a . ved at indfoere uelasticitet i priserne for at undgaa prisfald ) , virksomheder paa et senere og et tidligere stadium af produktionsprocessen samt dets mindre staerke konkurrenter . Naar det drejer sig om saerlig store virksomheder , kan statens oekonomiske politik , hvad enten det drejer sig om sektorpolitik eller samlet styringspolitik , endog paavirkes heraf .

Paa dette omraade boer de realistiske bestraebelser baade tage sigte paa en forbedring af oplysningsvirksomheden og i givet fald paa en udbygning af kontrollen med koncentrationer .

99 . Isaer under hensyntagen til de af OECD's rads vedtagne henstillinger vedroerende de multinationale selskabers indflydelse boer muligheden for at ivaerksaette foranstaltninger paa faellesskabsniveau for at styrke de nationale foranstaltninger tages under overvejelse .

Med hensyn til oplysningsvirksomhed , som er en grundlaeggende betingelse for udbygget kontrol , boer muligheden for at indsamle , udbygge og harmonisere de forskellige oplysninger , som de offentlige myndigheder har til radighed , undersoeges . Man kunne undersoege , hvorvidt det er muligt at underkaste nogle virksomheder en saerlig oplysningspligt inden for de sektorer , hvor der er staerk formodning om dominerende stilling .

100 . Almindelig kontrol med misbrag fra dominedersoege , hvorvidt det er muligt at underkaste nogle virksomheder kommer til at indtage dominerende stillinger . Uden en tilsvarende kontrol med koncentrationer vil kontrollen med misbrug blot vaere en foranstaltning , der er rettet mod symp omerne .

De nuvaerende retsregler i Faellesskabet er ikke tilstraekkelig gode til at loese disse problemer . Faellesskabet maa derfor gives de noedvendige kontrolmuligheder for at vurdere , om en koncentration forhindrer effektiv konkurrence .

Kontrollen med restriktive fremgangsmaader eller misbrug samt med stoerre koncentrationer noedvendiggoer en samordning paa faellesskabsplan og paa nationalt plan . Medlemsstaterne boer derfor tilvejebringe de noedvendige politiske instrumenter ved at vedtage love inden for omraader , hvor der endnu ikke eksisterer nogle love , eller ved at udvide eksisterende loves anvendelsesomraade .

Fremme af smaa og mellemstore rentable virksomheder :

101 . Ligevaegten og den oekonomiske og sociale dynamik samt de krav , som konkurrencen stiller , taler for eksistensen af en stor sektor bestaaende af smaa og mellemstore virksomheder . Der er imidlertid stigende vanskeligheder , der taler mod oprettelse , ja endog opretholdelse af saadanne rentable virksomheder . Marginale virksomheder , som kunstigt holdes i live , kan imidlertid bidrage til inflationen .

Derfor kunne rentabilitetsvilkarene for sma og mellemstore virksomheder forbedres paa foelgende maade :

- ved at udbygge og samordne erhvervsuddannelsen og den faglige videreuddannelse samt den tekniske bistand ;

- ved at tilpasse de finansielle mekanismer og derved goere det muligt for smaa og mellemstore virksomheder at faa stoerre adgang til risikovillig kapital og til kreditter , uden at deres uafhaengighed saettes over styr ;

- ved at lette udbredelsen af den tekniske udvikling til alle smaa og mellemstore virksomheder ved hjaelp af faelles forskningscentre og i samme forbindelse ved at foretage en fornyet gennemgang af patent - og licensordningen ; i denne forbindelse kunne virksomheder , der er i stand til at foretage forsknings - og ideudviklingsarbejde indroemmes saerlig gunstige betingelser .

Afskaffelse af kunstige fordele :

102 . Det er noedvendigt , at sa mange kunstige konkurrencefordrejende fordele som muligt afskaffes , for at konkurrencen frit kan udfolde sig :

- lederne i offentlige virksomheder og statsvirksomheder boer gives stoerre ansvar , ved at det tillades dem at operere med reelle priser . Dette kan indebaere en reduktion af de offentlige tilskud til disse offentlige virksomheder eller statsvirksomheder paa foelgende maade :

- ved at princippet om , at disse virksomheder selv daekker deres samlede udgifter , herunder afskrivning af anlaeg samt renter og afdrag paa gaeld , i hoejere grad anvendes ;

- ved at man begraenser tilskuddene til de byrder , der paalaegges via offentlige beslutninger ( f.eks . af sociale grunde ) ;

- ved at man opgiver at udligne underskud og overskud mellem forkellige offentlige virksomheder og statsvirksomheder ;

- kontrollen med offentlige tilskud til virksomheder boer udbygges ved en strengere anvendelse af Rom-traktatens artikel 92 og 93 ;

- enhver form for utilladelig begraensning i adgangen til markedet boer forbydes og isaer boer :

- de begraensninger i adgangen til et erhverv , som det paagaeldende erhverv selv har givet regler om , eller eksklusivaftaler og eneretsbevillinger tages op til fornyet undersoegelse ;

- offentlige eller " anerkendte " regler om taksterne inden for visse erhverv , isaer dem , der ved hjaelp af takstfastsaettelsen foerer til opretholdelse af en monopolstilling ( notarer , arkitekter , laeger alt efter det paagaeldende land ) osv . , gennemgaas regelmaessigt ;

- der goeres en indsats for at sikre den stoerst mulige aabning af de offentlige markeder .

- anvendelse af arbejdskraft , der afloennes efter lavere satser end normalloenssatsen i det paagaeldende land , boer undgaas .

d ) Forbrugerbeskyttelse

103 . En forbrugerbeskyttelsespolitik , der sigter paa at vejlede forbrugerne i deres valg , kan vaere et nyttigt bidrag i kampen mod inflationen . Et foerste skridt ville vaere at gennemfoere Radet for De europaeiske Faellesskabers resolution af 14 . april 1975 til fordel for en politik vedroerende forbrugerbeskyttelse og -oplysning ( 2 ) .

104 . Der boer isaer tillaegges salgsmetoder , reklame og forbrugeroplysning stoerre opmaerksomhed med henblik paa at skabe gunstige betingelser for en reel aabning af markederne samt skabe stoerre gennemsigtighed paa markederne .

Lovbestemmelserne herom boer have til formaal at supplere bestraebelserne paa tilbageholdenhed inden for dette omraade . I givet fald kunne de offentlige myndigheder fastsaette minimumsregler , der skal indgaa i en adfaerdskodeks . Udvalget er af den opfattelse , at alt for vidtgaaende metoder skal forhindres med foelgende midler :

- udvidet praeventiv indsats fra de offentlige myndigheders side

- udbygning af indsatsen fra forbrugersammenslutningernes side .

105 . I Faellesskabet er der for identiske eller ensartede produkter store prisforskelle fra det ene land til det andet , som i stor udstraekning raekker ud over de forskellige