Kommissionens beslutning

af 15. januar 2002

om Tysklands statsstøtte til fordel for Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG, Wismar, Mecklenburg-Vorpommern

(meddelt under nummer K(2002) 13)

(Kun den tyske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2002/468/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler(1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

1. SAGSFORLØB

(1) I forlængelse af en række klager over statsstøtte, der var ydet til fordel for Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG (KNT), anmodede Kommissionen i løbet af 1999 og 2000 Tyskland om at forelægge alle nødvendige oplysninger med henblik på en vurdering af, om foranstaltningerne er forenelige med fællesmarkedet. Foranstaltningerne vedrørte statsstøtte til fordel for KNT til opførelse og udvidelse af et savværk i Wismar (Mecklenburg-Vorpommern). De oplysninger, som Tyskland forelagde, blev imidlertid anset for ikke at være fyldestgørende og kunne ikke fjerne Kommissionens tvivl med hensyn til, om foranstaltningerne er i overensstemmelse med støtteordninger, der er blevet godkendt tidligere.

(2) I henhold til artikel 10, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens 93(2) og i overensstemmelse med Domstolens dom af 5. oktober 1994 i sag C-47/91, Italien mod Kommissionen(3), opfordrede Kommissionen ved brev af 17. august 2000 Tyskland til at forelægge alle nødvendige oplysninger med henblik på en vurdering af, om foranstaltningerne til fordel for KNT er omfattet af støtteordninger, som Kommissionen tidligere har godkendt.

(3) Ved brev af 13. november 2000 samt bilag hertil, der blev modtaget separat den 16. november 2000, fremsendte Tyskland de ønskede oplysninger, som er nødvendige for at kunne vurdere, om støttemodtageren kan betragtes som SMV som omhandlet i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder(4) ("rammebestemmelserne") og Kommissionens henstilling 96/280/EF af 3. april 1996 vedrørende definition af små og mellemstore virksomheder(5) og dermed er berettiget til at blive omfattet af det tilladte støtteintensitetsloft på 50 % brutto i de støtteberettigede områder, som de to projekter er beliggende i.

(4) Ved brev af 20. juni 2001 underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende denne støtte og udstedte et påbud om oplysninger i henhold til artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999.

(5) Tyskland reagerede på indledningen af proceduren og påbuddet om oplysninger ved brev af 2. august 2001 og bilag hertil, som blev modtaget den 12. november 2001.

(6) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(6). Kommissionen opfordrede samtidig interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte.

(7) Kommissionen har modtaget bemærkninger fra interesserede parter. Disse bemærkninger er videresendt til Tyskland med anmodning om eventuelle kommentarer; kommentarer blev modtaget ved brev af 31. oktober 2001.

2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN

2.1. Støttemodtageren

(8) Den juridiske person, som støtten blev ydet til, dvs. KNT, blev oprettet den 28. maj 1997 og opførte i 1998 et nyt savværk i Wismar, Mecklenburg-Vorpommern. KNT er specialiseret i forarbejdning af nåletræ. Ledelsen af virksomhedens forretninger forestås af komplementaren(7), dvs. af Klausner Nordic Timber GmbH (KNT-GmbH). Kapitalandelene i kommanditselskabet KNT ejes af Fritz Klausner, en fysisk person. Han ejer desuden hele kapitalen i KNT; han er den eneste kommanditist i KNT(8).

(9) Fritz Klausner har ligeledes kapitalandele i andre selskaber:

(10) Klausner Holzindustrie GmbH (KHI-GmbH) er et østrigsk anpartsselskab, hvis ledelse forestås af Klausner Holzindustrie GmbH & Co. KG (KHI); sidstnævnte driver et savværk i St. Johan (Tyrol). KHI-GmbH er komplementar i KHI.

(11) Deltagerne i KHI-GmbH er:

a) Fritz Klausner (25 %)

b) Margarethe Klausner (Fritz Klausners moder) (50 %)

c) Anne Klausner (Fritz Klausners søster) (25 %).

(12) Deltagerne i KHI er:

a) KHI-GmbH (komplementar; ingen kapitalinteresse)

b) Fritz Klausner (kommanditist; kapitalinteresse på 75 %; fra 1. januar 1997 ingen stemmerettigheder)

c) Margarethe Klausner (kommanditist; kapitalinteresse på 25 %).

(13) Klausner Holz Thüringen Geschäftsführung GmbH (KHT-GmbH) er et tysk anpartsselskab, som forestår ledelsen af Klausner Holz Thüringen GmbH & Co. KG (KHT); sidstnævnte driver et savværk i Friesau (Thüringen). Fritz Klausner ejer alle andele i KHT-GmbH; han forestod ledelsen af selskabet indtil den 19. juni 1997.

(14) Deltagerne i KHT er:

a) KHT-GmbH (komplementar; ingen kapitalinteresse; daglig leder)

b) Fritz Klausner (kommanditist; kapitalinteresse på 20 %)

c) KHI (kommanditist; kapitalinteresse på 80 %).

(15) KHT Hobelwerk Beteiligungsgesellschaft mbH (KHO-GmbH), hvori Fritz Klausner ejer 100 %, blev oprettet den 15. maj 1997. Selskabet er komplementar i KHT Hobelwerk GmbH & Co. KG (KHO). KHO driver et høvleri i Thüringen.

(16) Klausner Nordic Services GmbH (KNS), hvori Fritz Klausner ejer 100 %, er en servicevirksomhed for lokale virksomheder.

(17) Klausner Nordic Energie GmbH (KNE), hvori Fritz Klausner ejer 100 %, driver et kraftværk.

(18) I perioden 1996-1999 havde Fritz Klausner andele i følgende selskaber:

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

2.2. Foranstaltningerne

2.2.1. Foranstaltninger til opførelse af et nyt produktionsanlæg i Wismar ("den første række af foranstaltninger")

(19) Økonomiministeriet i Mecklenburg-Vorpommern besluttede den 18. april 1997 - beslutningen ændret den 12. marts 1998 - at yde investeringsstøtte til fordel for KNT til opførelse af et savværk i Wismar i henhold til regionalstøtteordningen "27. Rahmenplan der Gemeinschaftsaufgabe Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur (1998-2002)"(9), som er godkendt af Kommissionen. Savværket ligger i et støtteberettiget område i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). Støtten når op på maksimumsbeløbet på 43818300 DEM (22,4 mio. EUR), svarende til en bruttointensitet på 38,21 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger på 114669000 DEM (58,6 mio. EUR). Ifølge Tyskland blev støttens tildeling gjort betinget af, at der blev skabt 115 arbejdspladser.

(20) Med beslutning af 25. juli 1998 - ændret den 26. april 1999 - ydede Tyskland for 1997 endvidere KNT en investeringspræmie på 2635086 DEM (1,3 mio. EUR) på grundlag af Investitionszulagengesetz fra 1996, en støtteordning, der er godkendt af Kommissionen(10).

(21) Ved beslutning af 1. september 1999 blev der på grundlag af samme støtteordning ydet endnu en investeringspræmie på 2500000 DEM (1,3 mio. EUR), svarende til 2,18 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger.

(22) Desuden overtog Mecklenburg-Vorpommern i 1997 en garanti til dækning af 80 % af et rentelettet lån på 30 mio. DEM (15,3 mio. EUR) på grundlag af delstaten Mecklenburg-Vorpommerns garantiordning (N 627/1991)(11). Ifølge de tyske myndigheder, som antager, at KNT er en økonomisk sund virksomhed, udgør det støtteelement, der er indeholdt i denne foranstaltning, 0,5 %.

(23) Den samlede støtteintensitet for de i betragtning 19-22 nævnte foranstaltninger udgør 43,18 % af de støtteberettigede omkostninger.

(24) Virksomheden har fremført, at den i virkeligheden har investeret 124401024 DEM (63,6 mio. EUR), hvorfor støtteintensiteten bør nedsættes til 39,80 %. Disse oplysninger blev imidlertid ikke bekræftet af Tyskland, og Kommissionen har heller ikke fået forelagt dokumentation herfor. Kommissionen baserer derfor sin vurdering på beslutningerne fra de tyske myndigheder, der har ydet støtten, for så vidt som de støtteberettigede omkostninger er nævnt, og støttebeløbet er fastsat og godkendt.

2.2.2. Foranstaltninger til udvidelse af savværket i Wismar og opførelse af endnu et savværk

(25) På grundlag af 27. Rahmenplan der Gemeinschaftsaufgabe (1998-2002) besluttede delstaten Mecklenburg-Vorpommern den 8. september 1998 at yde KNT en yderligere investeringsstøtte på 8879000 DEM (4,5 mio. EUR) til udvidelse af savværket i Wismar. Beslutningen blev ændret den 22. oktober 1999. Denne foranstaltning har en støtteintensitet på 38,34 % af de støtteberettigede omkostninger på 23161000 DEM (11,8 mio. EUR).

(26) I forbindelse med projektet blev der gennemført følgende yderligere foranstaltninger i 1998:

a) En investeringspræmie på 2141000 DEM (1,1 mio. EUR) med en støtteintensitet på 9,24 % af de støtteberettigede omkostninger.

b) Et rentelettet lån fra den offentligretlige Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW) på 11000000 DEM (5,6 mio. EUR) med en støtteintensitet på 1 %.

(27) I beslutningen af 22. oktober 1999 nævnes eventuelle ekstraordinære afskrivninger med en støtteintensitet på 1,42 %. Denne støtte blev i sidste instans ikke ydet, da den vedrørte investeringer for 1999 og 2000. I Fördergebietsgesetz, lov om støtteområder, er der ikke fastsat afskrivninger for investeringer efter den 31. december 1998.

(28) Ifølge den beslutning, der blev ændret i 1999, udgør det samlede støttebeløb 50 % af de støtteberettigede omkostninger på 23161000 DEM (11,8 mio. EUR).

(29) Ifølge andre oplysninger fra Tyskland stillede forbundsstaten og delstaten Mecklenburg-Vorpommern i 1999 desuden en fælles garanti til dækning af et lån på 29750000 DEM (15,21 mio. EUR) på grundlag af forbundsstatens garantiordning til fordel for virksomheder, der starter nye projekter i de nye tyske delstater(12), som er godkendt af Kommissionen, og delstaten Mecklenburg-Vorpommerns garantiordning. Støtteelementet i disse foranstaltninger udgør ifølge Tyskland 0,5 %, idet det antages, at KNT er en økonomisk sund virksomhed.

(30) Derudover ansøgte KNT den 13. april 2000 om en investeringspræmie på 7880000 DEM (4 mio. EUR) til udvidelsen af savværket. Beslutningen er baseret på støtteberettigede omkostninger på 39663875 DEM (19,9 mio. EUR). Ved procedurens indledning var det ikke klart, hvilket projekt denne foranstaltning er knyttet til. Tyskland har ikke givet Kommissionen nærmere oplysninger om foranstaltningen. Ifølge virksomheden er denne investeringspræmie blevet ydet på grundlag af andre støtteberettigede omkostninger, som virksomheden har afholdt i forbindelse med udvidelsen af savværket, og omfatter det beløb på 2141000 DEM, der allerede blev ydet i 1999. Tyskland har imidlertid ikke bekræftet dette.

2.3. Baggrunden for procedurens indledning

(31) Trods de oplysninger, som Tyskland forelagde efter påbuddet om oplysninger, nærede Kommissionen fortsat tvivl om, hvorvidt de nyopførte savværker kunne betragtes som SMV, og hvorvidt hele støtten var omfattet af godkendte støtteordninger.

(32) Disse bruttostøtteintensiteter i forbindelse med opførelsen og udvidelsen af savværket i Wismar er i KNT's tilfælde kun mulige, hvis virksomheden reelt er en SMV. Den skal således opfylde kriterierne i rammebestemmelserne. Blandt betingelserne i beslutningen om godkendelsen af de støtteordninger, hvorefter statsmidler er blevet ydet eller skal ydes, hører, at der er overensstemmelse med definitionen af SMV i henhold til henstilling 96/280/EF og rammebestemmelserne.

(33) I den forbindelse skulle det navnlig undersøges, om retssubjektet KNT, som de forskellige former for støtte blev ydet til, i sin egenskab af støttemodtager i forbindelse med de forskellige støtteforanstaltninger kunne betragtes som en særskilt virksomhed. Spørgsmålet var navnlig, om der blev oprettet en "økonomisk enhed" som omhandlet i fællesskabsretten(13), eller om den støttemodtagende virksomhed også omfattede andre virksomheder i Klausner-koncernen. Tvivlen vedrørte navnlig forbindelserne mellem KNT og KHT samt graden af deres økonomiske integration. Inden Kommissionen kan vurdere, om støttemodtageren opfylder definitionen af SMV, skal omfanget af den pågældende virksomhed, som støtten blev ydet til, derfor først fastlægges.

(34) Da Tysklands oplysninger om de virksomheder, som indgår i Klausner-koncernen, fortsat var ufuldstændige, var det ikke muligt for Kommissionen at tage stilling til støttemodtagerens status som SMV og dermed spørgsmålet om, hvorvidt støtten til fordel for KNT er omfattet af regionalstøtteordninger, som Kommissionen allerede har godkendt, eller hvorvidt støtten skal betragtes som ny støtte. Kommissionen nærede imidlertid også tvivl om, hvorvidt alle foranstaltninger er forenelige med fællesmarkedet.

(35) Kommissionen besluttede derfor at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, og udstede et påbud om oplysninger i henhold til artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999.

3. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER

(36) Efter procedurens indledning modtog Kommissionen bemærkninger fra otte tredjeparter.

(37) To konkurrenter til Klausner-savværkerne klagede over, at de ikke havde fået adgang til Klausner-koncernens resultatopgørelse og balance, som ikke blev offentliggjort. På grundlag af de tal, som virksomheden havde angivet i forbindelse med råvareforbruget, måtte KNT's omsætning og samlede balance for 1996 ifølge konkurrenterne have overskredet tærsklen for SMV. Derudover havde hverken KNT eller KHT ydet et bidrag af egne midler i forbindelse med finansieringen af de to projekter. På grund af sit omfang havde projektet fra begyndelsen ikke opfyldt SMV-bestemmelserne. Det store støttebeløb havde givet KNT meget store fordele i forhold til selskabets konkurrenter, som for en stor dels vedkommende er virksomheder med en omsætning på under 1,5 mio. EUR og en egenkapitalandel på under 15 %. Siden idriftsættelsen i Wismar er der solgt store mængder træ til en pris, som ikke er holdbar på et normalt finansielt grundlag og fra den samme leverandør af råvarer. Endelig var de to savværksvirksomheder af den opfattelse, at KNT's argument om, at KNT's og KHT's indkøb af råvarer og salg af produkter foregår på forskellige markeder, ikke er korrekt. Råtræet fra Rusland og Østersøområdet bliver således også anvendt i Østrig samt af KHT i Friesau. Desuden bliver en stor del af KNT's produktion også solgt i den centrale og den sydlige del af Tyskland samt i Østrig og Italien, hvor den østrigske træindustri ligeledes er meget aktiv.

(38) Både den svenske træorganisation og organisationen af svenske skovbrugsadministrationer fremsatte bemærkninger efter procedurens indledning. Ifølge disse organisationer betød investeringsstøtten og lånegarantierne til KNT, at der foruden de beslægtede spånplade- og limtræsfabrikker i Wismar er blevet opført et af de største savværker i Europa. Ingen af disse markedssegmenter er imidlertid kendetegnet ved en kapacitetsmangel, som ville berettige sådanne investeringer. Opskåret træ kan betragtes som et meget veludviklet produkt uden en stærk efterspørgsel på markedet, hvor der er et stærkt behov for en konsolidering i branchen. Desuden er der i forskellige markedssegmenter et betydeligt behov for produktudvikling med henblik på en øget anvendelse af træ. Ifølge ECE Timber Committee udviklede produktionen og forbruget af opskåret træ sig på følgende måde mellem 1991 og 2000 i Europa:

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

(39) De svenske organisationer har understreget, at den subsidierede oprettelse af KNT og andre har medvirket til at øge overproduktionen, som den europæiske industri gennem mange år ihærdigt har forsøgt at finde en løsning på. Denne har bl.a. medført faldende priser på opskåret træ og stigende omkostninger til råvarer. Kommissionen konstaterer, at anlægget i Wismar ifølge KHT's websted har en produktionskapacitet på 1,3 mio. m3.

(40) Hvad angår virksomhedens SMV-status, kan den svenske træindustri ikke udtale sig om spørgsmålet om, hvorvidt KNT i de forskellige faser, hvori der er ydet statsstøtte, kunne henregnes til kategorien "små og mellemstore virksomheder". Ifølge dens oplysninger er anlægget i Wismar imidlertid 50 % større et det største svenske savværk, som er opført i de seneste tre år. Organisationerne har endelig gjort opmærksom på, at KNT er et af de største savværker i Europa og sammen med den koncern, som selskabet indgår i, udøver en betydelig indflydelse på det marked, hvor det er aktivt.

(41) Et tysk advokatfirma reagerede på procedurens indledning med den bemærkning, at KHT og KNT opererer på markedet som én virksomhed. I brevet hedder det, at SMV-kriterierne ikke var opfyldt på tidspunktet for støttens tildeling, idet dette spørgsmål dog ikke blev behandlet nærmere. Ifølge brevet lå støtteintensiteten i forbindelse med garantien desuden over 0,50 % i betragtning af, at virksomhederne KNT og KHT ikke havde været i stand til at finansiere en fordobling af kapaciteten på værket i Wismar. Afslutningsvis hedder det i brevet, at statsstøtten til fordel for KNT var ydet for at støtte den økonomiske udvikling i de nye tyske delstater, uden at fællesskabsbestemmelserne var blevet overholdt.

(42) Det østrigske handelskammer for træindustrien har udtrykt beklagelse over, at KNT's og KHT's balance ikke gøres tilgængelig for offentligheden. Efter handelskammerets opfattelse er støtten blevet ydet uden det nødvendige grundlag af egne midler. Handelskammeret har bekræftet, at Klausner-koncernen får sine råvarer fra områder, hvor den østrigske træindustri også traditionelt foretager sine indkøb af råtræ. Klausners produktion kan kun klare sig i konkurrencen med de østrigske savværkers produktion på grundlag af lave, ikke-markedsbaserede priser.

(43) Verband der Deutschen Säge- und Holzindustrie e.V. har gjort Kommissionen opmærksom på, at KNT og KHT på deres egne websteder betegnes som produktionssteder. Selv ud fra den hypotetiske antagelse, at familieejerne af alle "Klausner-selskaber" og Frits Klausners andele i KHT, som overlapper hinanden, og som ejes via Klausner Holzindustrie GmbH & Co. KG, St. Johan, Østrig, og kun til dels er ikke-stemmeberettigede, ikke har nogen mulighed for at udøve kontrol, ledes KHT dog af KHT-GmbH, som ejes af Fritz Klausner.

(44) Via sin advokat reagerede KNT ligeledes på procedurens indledning og forelagde de hidtil manglende oplysninger om antallet af ansatte og de finansielle data for de forskellige virksomheder i koncernen samt en ny beregning af støtteintensiteten i forbindelse med de to projekter. Med hensyn til opførelsen af savværket i Wismar sondrer KNT mellem den samlede støtteintensitet, som blev beregnet på grundlag af investeringsomkostningerne (43,18 %) - som fastsat i beslutningen om støtte - og den intensitet, der blev beregnet på grundlag af de faktisk gennemførte investeringer (39,80 %). For udvidelsesprojektet udgør den samlede støtteintensitet 49,82 % og "de-facto-støtteintensiteten" 30,08 %. KNT er også fremkommet med nærmere oplysninger om investeringspræmien til de investeringer, der blev foretaget i 1999, og anslår de samlede investeringsomkostninger i forbindelse med udvidelsesprojektet til 37891390 DEM (19,4 mio. EUR). Også med hensyn til udvidelsesprojektet foretages der en ny beregning af støtteintensiteten på grundlag af de samlede investeringsomkostninger, hvorved der fremkommer en værdi på 44,67 %. Endelig opstilles der for de investeringer på 62032981 DEM (31,7 mio. EUR), der er gennemført i 1999 og 2000, en samlet beregning af støtteintensiteten med et resultat på 31,13 %.

(45) KNT har også fremsat bemærkninger til sin integration med andre selskaber i Klausner-koncernen. Ifølge disse skal KNT betragtes som uafhængig af KHT, da Fritz Klausner ikke udøver fælles kontrol med KNT og KHT. KNT har henvist til artikel 1, stk. 3, i bilaget til henstilling 96/280/EF, hvorefter der ved uafhængige virksomheder forstås virksomheder, hvor en enkelt virksomhed eller flere virksomheder i fællesskab, der ikke opfylder definitionerne på en SMV, ikke besidder 25 % eller derover af kapitalen eller stemmerettighederne. Ordene "i fællesskab" indebærer en fælles kontroludøvelse, hvorfor virksomhederne med en eller flere kapitalinteresser nødvendigvis må forfølge en fælles interesse. Fritz Klausner ejer ganske vist andele i KNT og KHT, men har selskabsretligt ingen mulighed for at øve indflydelse på KHT's virksomhed.

(46) Desuden er der ikke tale om fælles økonomiske interesser, og der er ingen økonomisk integration mellem KNT og KHT. De to virksomheders koncepter er forskellige og baseret på forskellige geografiske og logistiske karakteristika samt på forskellige vilkår med hensyn til råvarer og afsætningsmarkeder. Savværket i Wismar er således beliggende ved en internationalt orienteret Østersøhavn og importerer nordisk træ til produktion af opskåret træ af høj kvalitet. Produktionen fra Wismar eksporteres på grund af den økonomisk rentable søvej. Som følge af sin geografiske beliggenhed har savværket i Thüringen derimod mindre gunstige afsætningsmuligheder. Det forarbejder hovedsagelig tysk træ og afsætter sin produktion, der er af en lavere kvalitet, i et mere begrænset område på grund af højere transportomkostninger. Der er derfor ikke et snævert samarbejde mellem de to virksomheder, som ikke forfølger en fælles økonomisk interesse. KNT og KHT har ingen fælles ledelse og ingen fælles afdelinger i forbindelse med administrative funktioner. Desuden har de forskellige leverandører og aftagere. Bortset fra visse produktkategorier konkurrerer de to virksomheder ikke indbyrdes.

(47) KNT har endvidere anført, at de to virksomheders uafhængighed fremgår af KNT's og KHT's nuværende websteder. Formålet med krydshenvisningen mellem KNT's og KHT's websteder havde været at oprette et netværkssamarbejde i træsektoren (Holzcluster), hvor træforarbejdningsvirksomheder og underleverandører, der opererer uafhængigt af hinanden, skulle have været præsenteret. Andre virksomheder skulle også have optrådt dér, men projektet mislykkedes. Der er ikke andre krydshenvisninger mellem KNT og KHT. Det forhold, at KHT optræder som kontaktperson med hensyn til KNT i støtteansøgningerne, skyldes desuden, at Fritz Klausner indtil midten af 1997 var direktør for KHT. I dag findes der ikke længere nogen administrative fællestræk.

4. KOMMENTARER FRA TYSKLAND

(48) Tyskland svarede på procedurens indledning ved brev af 2. august 2001. Heri behandledes først den lånegaranti på 29,75 mio. DEM, som forbundsregeringen og delstaten Mecklenburg-Vorpommern havde stillet ved beslutning af 6. april 1999. Denne garanti havde ifølge Tyskland til formål at finansiere den anden produktionslinje og var blevet stillet med det forbehold, at forhøjelsen af investeringsomkostningerne til den første produktionslinje skulle sikres på grundlag af de långivende bankers egen risiko, inden lånene kunne ydes. Garantien havde været en betingelse for investeringernes gennemførelse og de dermed forbundne positive virkninger for regionen. Ved brev af 11. november 1998 havde Kommissionen erklæret sig indforstået med, at der i forbindelse med garantier til sunde virksomheder blev fastsat en støtteintensitet på 0,5 %. Lovligheden og foreneligheden af garantien var baseret på Kommissionens beslutning, hvormed delstatens garantiordning blev godkendt.

(49) Kommissionens spørgsmål i påbuddet om oplysninger besvarede Tyskland på følgende måde. Kommissionen havde anmodet om en kopi af alle generalforsamlingsbeslutninger i KHT og KNT efter selskabernes oprettelse. I denne henseende meddelte Tyskland Kommissionen, at der ikke forelå skriftlig dokumentation i forbindelse med KHT's generalforsamlingsbeslutninger. Med hensyn til KNT forelagde Tyskland beslutningen af 7. april 1999 om kapitalforhøjelsen samt beslutningen af 28. december 2000 om optagelse af en personligt hæftende deltager i KNT GmbH & Co. KG. Desuden forelagde Tyskland en kopi af aftalerne mellem henholdsvis KNT og KHT og tre af deres leverandører. Der er her ikke altid tale om de største underleverandører. Der er ingen aftale mellem KNT og KHT på den ene side og leverandører på den anden side, da KNT og KHT er uafhængige virksomheder. Tyskland stillede også en liste over alle ledende medarbejdere hos KHT og KNT til rådighed.

(50) Tyskland kom ligeledes nærmere ind på bemærkningerne fra tredjeparter. Med hensyn til adgangen til KNT's og KHT's årsberetninger gjorde Tyskland opmærksom på, at et GmbH & Co. KG i henhold til § 264a i HGB ikke er undergivet en lovbestemt rapporteringsforpligtelse. Med hensyn til bidraget af egne midler til projektfinansieringen anførte Tyskland, at KNT's bidrag udgør 17 mio. DEM. Endelig gjorde Tyskland opmærksom på, at projekterne i Wismar er i overensstemmelse med betingelserne i støtteordningen "Gemeinschaftsaufgabe zur regionalen Wirtschaftsentwicklung", hvorefter infrastrukturen og konkurrenceevnen i regionen skal styrkes på grundlag af investeringen. Desuden står KNT også over for de vanskeligheder, der er forbundet med en stigende konkurrence på træmarkedet.

(51) Kommissionen bemærker, at der indtil den 31. december 1999 efter tysk ret i realiteten ikke var nogen rapporteringsforpligtelse i forbindelse med årsberetningerne. Tyskland fremsendte Kommissionen de finansielle data for de forskellige selskaber i Klausner-koncernen, herunder årsberetningerne for KNT, KNT GmbH, KHT, KHT GmbH, KHO, KHO GmbH, KHI og KHI GmbH. Med hensyn til bidraget af egne midler bemærker Kommissionen, at der kun har været en sådan forpligtelse i Tyskland siden den 1. januar 2000.

5. VURDERING

(52) På grundlag af de oplysninger, som Tyskland har forelagt, har Kommissionen sondret mellem to rækker af foranstaltninger til fordel for KNT, dels til opførelsen af savværket i Wismar, dels til udvidelsen heraf.

(53) Støtten til fordel for KNT i årene 1997-1998 til opførelsen af et savværk i Wismar med en støtteintensitet på i alt 43,2 % brutto blev angiveligt ydet på grundlag af regionalstøtteordninger, der allerede er godkendt af Kommissionen(14).

(54) Hvad angår støtten i årene 1998-2000 til udvidelsen af savværket i Wismar, fremgår det af de dokumenter, som de tyske myndigheder har forelagt Kommissionen, at det samlede støttebeløb svarer til en støtteintensitet på 50 %. Foruden disse foranstaltninger blev der i 1999 ydet en garanti med en støtteintensitet på 0,5 % samt endnu en investeringspræmie på 7880000 DEM (4,0 mio. EUR).

(55) I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. Støtten til fordel for KNT blev ydet af statsmidler. Den fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene, da den blev ydet til fordel for en enkelt virksomhed inden for en produktion og således giver denne virksomhed en fordel i forhold til konkurrenterne. Samhandelen mellem medlemsstaterne er påvirket, da den produktion, som KNT er aktiv inden for, omfatter flere medlemsstater. Tyskland har ikke bestridt, at der i forbindelse med foranstaltningerne kan være tale om støtte.

(56) Kommissionen bemærker, at foranstaltningerne gennemføres i ugunstigt stillede områder i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). Den bemærker endvidere, at det tilladte støtteintensitetsloft i henhold til de relevante ordninger og det tyske regionalstøttekort, der var gældende på tidspunktet for støttens tildeling(15), er 35 % brutto for store virksomheder og 50 % brutto for SMV i disse områder. Disse procenter er lofter, som gælder for den samlede støtte i tilfælde, hvor der sideløbende ydes støtte på grundlag af forskellige regionale ordninger eller fra lokale, regionale eller nationale midler eller fra fællesskabsmidler.

(57) I betragtning af den samlede støtteintensitet i forbindelse med den første række af foranstaltninger er støtten til fordel for KNT til opførelsen af savværket betinget af, at støttemodtageren kan betragtes som SMV som fastlagt i rammebestemmelserne og Fællesskabets henstilling.

(58) Selv efter beslutningen om indledningen af den formelle procedure og det deri indeholdt påbud om oplysninger er Kommissionen ikke helt klar over omfanget af den samlede støtte til udvidelsen af savværket i Wismar. Den samlede støtteintensitet i forbindelse med den anden række af foranstaltninger overstiger imidlertid tydeligvis 35 %. Dette forudsætter, at støttemodtageren opfylder kriterierne i forbindelse med den definition af SMV, der er fastsat i henstilling 96/280/EF og de ordninger, der var gældende på tidspunktet for ordningens godkendelse.

5.1. Støttemodtagerens SMV-status

5.1.1. Definitionen af SMV

(59) Små og mellemstore virksomheder er virksomheder, som har under 250 ansatte og enten en årlig omsætning på ikke over 40 mio. EUR eller en årlig samlet balance på ikke over 27 mio. EUR, og som opfylder kriteriet om uafhængighed(16).

(60) Ved uafhængige virksomheder forstås virksomheder, hvor en enkelt virksomhed eller flere virksomheder i fællesskab, der ikke opfylder definitionerne på en SMV eller en lille virksomhed, alt efter tilfældet, ikke besidder 25 % eller derover af kapitalen eller stemmerettighederne.

(61) I denne forbindelse gør Kommissionen opmærksom på sin politik over for SMV, der tager sigte på at give særlige incitamenter til denne kategori af virksomheder og fjerne visse handicap. Det fremgår af rammebestemmelsernes punkt 1.2, at de største af disse er vanskelighederne ved at skaffe kapital og opnå lån samt få adgang til informationer, bl.a. om nye teknologier og potentielle markeder, og også den omstændighed, at indførelsen af nye regler ofte medfører større udgifter.

(62) Den begunstigelse, dvs. forhøjelsen af det tilladte støttebeløb, der gælder for SMV, er derfor ikke alene berettiget i betragtning af det bidrag, som disse virksomheder yder til at opnå mål af almen interesse, men også som følge af, at det i betragtning af deres positive rolle er nødvendigt at udligne de handicap, som de står over for. Det skal dog sikres, at begunstigelsen rent faktisk også kun indrømmes de virksomheder, som må kæmpe med disse handicap. Navnlig skal den anvendte definition af SMV begrænse begrebet SMV, således at dette kun omfatter de virksomheder, der frembyder de forventede positive virkninger, og som lider under de nævnte handicap. Den skal derfor ikke omfatte de mange større virksomheder, som ikke ubetinget frembyder de positive ydre virkninger, eller som ikke nødvendigvis er kendetegnet ved de handicap, som er typiske for SMV. Støtte til sådanne virksomheder fører med stor sandsynlighed til en yderligere fordrejning af konkurrencevilkårene og samhandelen mellem medlemsstaterne.

(63) Dette princip er anført i betragtning 22 til henstilling 96/280/EF, som har følgende ordlyd: "der må derfor fastlægges ret strenge kriterier ved definitionen af SMV'er, hvis de foranstaltninger, som indføres til fordel for dem, reelt skal gavne de virksomheder, for hvilke størrelsen er et handicap".

Det ligger navnlig Kommissionen på sinde, at kriteriet om uafhængighed ikke omgås. For at sikre, at kun virksomheder, der reelt er SMV, omfattes af en ordning, er det nødvendigt at udelukke retlige enheder bestående af SMV'er, som danner en økonomisk gruppe, hvis markedsstyrke er større end en SMV's.

5.1.2. Den pågældende virksomheds størrelse

(64) EF-traktatens artikel 87, stk. 1, refererer til begrebet virksomhed for at definere en støttemodtager. Som bekræftet af Domstolen i sag 323/82(17) behøver en virksomhed ikke nødvendigvis at udgøre en særskilt retlig enhed, men kan omfatte en gruppe af virksomheder. I forbindelse med anvendelsen af konkurrencereglerne skal virksomheder sidestilles med "økonomiske enheder". Det er derfor nødvendigt at undersøge forskellige faktorer såsom selskabernes ejerforhold, direktørernes identitet og graden af økonomisk integration.

(65) Den juridiske person, der har opnået de to former for støtte, er KNT. Ved procedurens indledning anførte Kommissionen, at den havde fået forelagt oplysninger, hvorefter KNT ikke skulle betragtes som den relevante virksomhed. Forskellige forhold tyder på, at støttemodtageren muligvis er større end den juridiske person KNT og muligvis omfatter andre selskaber, som har tilknytning til Fritz Klausner.

(66) Af de selskaber, hvori Fritz Klausner er til stede, driver tre selskaber et savværk, nemlig KHI, KNT og KHT. KHI's savværksaktiviteter blev dog indstillet i 1996. Det skal undersøges, om KNT alene udgør "én økonomisk enhed", eller om de to andre savværker KNT og KHT kan betragtes som selskaber, der i fællesskab udgør én økonomisk enhed.

På grundlag af ejerforholdene

(67) Fritz Klausner råder over hele kapitalen i KNT og er også eneejer af KNT-GmbH, komplementaren i KNT. Fritz Klausner træffer således beslutning om både normale og særlige transaktioner i KNT.

(68) Fritz Klausner ejer alle andele i KHT-GmbH, komplementaren i KHT. Han ejer tillige 20 % af kapitalen i KHT. Den anden kommanditist i KHT er KHI. Fritz Klausner ejer 75 % af kapitalen i KHI, men har siden den 1. januar 1997 ikke længere haft stemmerettigheder på generalforsamlingen. Ifølge Tyskland er KHT-GmbH's ledelsesbeføjelser blevet begrænset, således at dette selskab nu skal opnå tre fjerdedele af KHT-deltagernes stemmerettigheder. Fritz Klausner kan således ikke alene træffe beslutning om de normale og særlige transaktioner i KHT, men skal have samtykke fra sin moder, Margarethe Klausner.

(69) Kommissionen bemærker imidlertid, at alle personer med andele i KHT-GmbH, i KHT, i KHI-GmbH og i KHI tilhører samme familie.

(70) Endvidere kan det udledes af andre forhold, som Kommissionen redegjorde for ved procedurens indledning, at KNT og KHT har koordineret deres aktiviteter.

På grundlag af den økonomiske integration

(71) Ved procedurens indledning redegjorde Kommissionen for de argumenter, som Tyskland havde fremført som dokumentation for, at KNT og KHT skulle betragtes som forskellige økonomiske enheder.

(72) Ifølge Tyskland har KNT og KHT på grund af deres særlige geografiske og logistiske karakteristika forskellige virksomhedskoncepter. De to selskaber forfølger ikke de samme interesser og samarbejder ikke.

(73) KNT-savværket ligger i Wismar, en Østersøhavn af international betydning. KNT forarbejder træ af høj kvalitet fra de bedste nordeuropæiske regioner. KNT køber dette kvalitetstræ med små knuder i navnlig Skandinavien, Rusland og de baltiske stater. Selskabet eksporterer sin produktion ad søvejen til Nederlandene, Belgien, Frankrig, Det Forenede Kongerige, Danmark, Nordafrika og Japan.

(74) KHT-savværket ligger i Friesau i det østtyske bjergområde. KHT køber sine råvarer inden for en omkreds af 200 km og forarbejder navnlig tysk træ. Dette træ er af lavere kvalitet, og på grund af de højere transportomkostninger (jernbane og vej) er selskabets markeder begrænset til Tyskland, Italien og USA.

(75) Desuden har de to selskaber ifølge Tyskland egne ledelses- og personaleafdelinger.

(76) Ved procedurens indledning havde Kommissionen anført en række forhold, hvoraf det kan udledes, at KNT's og KHT's aktiviteter er koordineret.

(77) På tidspunktet for procedurens indledning fandtes der på KNT's websted(18) en krydshenvisning til KHT's websted, idet de to virksomheders navne var anført under produktionsstederne. Det fremgik, at de havde hjemsted i Centraleuropa, hvorfra de forsyner aftagere overalt i verden. Begge blev beskrevet som virksomheder, der fremstiller træ af høj kvalitet til træforarbejdningsindustrien.

(78) I modsætning til Tysklands oplysninger syntes de to selskaber i øvrigt at være fælles om visse ledelsesaktiviteter. Ifølge beskrivelsen på webstederne havde de en fælles salgschef, Anne Leibold, og en fælles indkøbschef, Matthias Wittkemper. Til så vigtige aktiviteter som køb af materialer og markedsføring havde KNT og KHT således de samme ledere og optræder følgelig som én virksomhed udadtil.

(79) Endelig repræsenterede KHT virksomheden KNT i forbindelse med visse administrative funktioner. Delstaten Mecklenburg-Vorpommerns beslutninger om tildelingen af investeringsstøtte til KNT til opførelse af savværket var adresseret til KNT "att." KHT.

(80) Tyskland har ikke taget konkret stilling til alle disse forhold. Der blev blot fremlagt en liste over de ledende medarbejdere hos KNT og KHT, hvorefter selskaberne ikke har en fælles ledelse. Desuden forelagde Tyskland Kommissionen henholdsvis KNT's og KHT's aftaler med tre af deres underleverandører. Tyskland kom imidlertid ikke nærmere ind på de konkrete punkter, der er anført i betragtning. 76-79.

(81) KNT reagerede selv på disse konkrete punkter, som sammenfattet i betragtning 44-47. Virksomheden fremførte, at de to selskaber forfølger forskellige økonomiske interesser og ikke er fælles om ledelsesfunktioner.

(82) Kommissionen er imidlertid fortsat af den opfattelse, at der er tilstrækkelige forhold, der tyder på en koordinering af aktiviteterne mellem KNT og KHT. Efter procedurens indledning blev selskabernes websteder ændret. KNT har fremført, at den daværende krydshenvisning var blevet indsat i forbindelse med oprettelsen et netværkssamarbejde i træsektoren, hvor forskellige producenter og underleverandører inden for træindustrien, der opererer uafhængigt af hinanden, kunne præsentere deres aktiviteter. Da projektet ikke lykkedes, er krydshenvisningen mellem KNT og KHT blevet fjernet. Trods påbuddet om oplysninger blev der ikke fremlagt dokumentation til underbygning af argumenterne. Kommissionen bemærker, at KNT's bemærkninger er i strid med den kendsgerning, at de to selskaber blev præsenteret sammen udadtil. Endvidere konstaterer Kommissionen, at på både KNT's og KHT's websted fremstilles begge selskaber som de to produktionssteder. Desuden præsenteres begge som selskaber, der leverer opskåret træ af høj kvalitet til kunder i Europa og i hele verden. I bemærkningerne fra tredjeparter blev det bekræftet, at både KNT og KHT er til stede i Centraleuropa, de nordiske lande og på alle markeder, hvor nordiske eller østrigske savværksvirksomheder er aktive. KNT og KHT har tilsyneladende ingen klart adskilte indkøbs- og underleverandørmarkeder. Selv i tilfælde af en sådan adskillelse vil det forhold, at hvert produktionssted er specialiseret inden for sit eget segment, ikke indebære, at produktionsstederne ikke indgår i den samme økonomiske enhed.

(83) Med hensyn til lederstillingerne i de to selskaber blev deres websteder ændret, således at navnene Anne Leibold og Matthias Wittkemper nu kun optræder på listen over de ledende medarbejdere hos KHT. De blev fjernet fra listen over ledende medarbejdere hos KNT på selskabernes websteder. Anne Leibold som salgschef og Matthias Wittkemper som indkøbschef fremgår ikke af den oversigt over de ledende medarbejdere hos KNT, som Tyskland forelagde for perioden 1. januar 1998-31. december 1999, men kun i forbindelse med KHT. Trods påbuddet om oplysninger fik Kommissionen ingen begrundelse for denne ændring; Kommissionen tvivler også på, at disse ændringer kan begrundes tilstrækkeligt. Den kan derfor ikke drage den konklusion, at KNT og KHT ikke udfører ledelsesfunktioner i fællesskab.

(84) Det fremgår af bemærkningerne fra tredjeparter, at KNT og KHT opfattes som én og samme virksomhed og en af de største markedsaktører.

(85) På baggrund heraf når Kommissionen til den konklusion, at den juridiske person KNT alene ikke kan betragtes som støttemodtager. På grundlag af de foreliggende oplysninger er Kommissionen af den opfattelse, at den pågældende virksomhed er større og også omfatter KHT. KHT og KNT er via en af sine deltagere rent faktisk forbundet med hinanden. De udøver den samme erhvervsaktivitet, indkøb og markedsføring forvaltes af de samme ledere, og begge virksomheder optræder hver især på den anden virksomheds websted under overskriften "produktionssteder" (Werksstandorte).

5.2. Forenelighed af det samlede støttebeløb til opførelsen af savværket i Wismar

(86) Allerede ved procedurens indledning nåede Kommissionen til den konklusion, at der ikke var grund til at indlede en formel undersøgelsesprocedure med hensyn til investeringsstøtten på 43818000 DEM (22,4 mio. EUR), investeringspræmien på 2635086 DEM (1,3 mio. EUR) og den garanti med en støtteintensitet på 0,5 %, der blev stillet til opførelsen af savværket i Wismar, da der var tale om allerede ydet støtte.

(87) Kommissionen tvivlede imidlertid på, at investeringspræmien på 2500000 DEM (1,3 mio. EUR) var forenelig med fællesmarkedet. Der er i forbindelse med denne foranstaltning tale om en støtte i form af en skattelettelse, som automatisk indrømmes, når de objektive retlige forudsætninger foreligger, dvs. gennemførelsen af investeringen. Staten har ingen skønsbeføjelse med hensyn til indrømmelsen af skattelettelsen, da skattemyndighedernes afgørelse ikke skaber en subjektiv ret, men kun udgør en kontrol af, om betingelserne er opfyldt. Derfor skal tildelingstidspunktet anses for at være det tidspunkt, hvor investeringen gennemføres. I det foreliggende tilfælde skal 1998 anses for at være det år, hvor denne foranstaltning blev truffet, da den blev ydet til investeringer, som blev gennemført i det pågældende år.

(88) I henstilling 96/280/EF er der fastsat følgende: "Hvis en virksomhed på datoen for balancen over- eller underskrider de anførte tærskler for antallet af ansatte eller de finansielle tærskler, medfører dette kun, at virksomheden får eller mister status som SMV [...], hvis over- eller underskridelsen finder sted i to på hinanden følgende regnskabsår".

(89) Det referenceår, der skal lægges til grund, er 1997, da denne periode dækkes af det årsregnskab, som var tilgængeligt på tidspunktet for støttens tildeling. Støttemodtageren havde 167 ansatte i 1997, men en samlet balance på [...] EUR(19) og en omsætning på [...] EUR og overskred dermed tærsklerne for definitionen af SMV. Dette skete for første gang i 1997, da tærsklen og loftet for SMV med en medarbejderstyrke på 159 ansatte og en samlet balance på [...] EUR ikke blev overskredet i 1996.

(90) Støttemodtageren beholdt således sin SMV-status i 1998. Derfor var støttemodtageren i 1998, da støtten blev ydet, fortsat en SMV. Den investeringspræmie, der blev ydet i 1998, er således omfattet af en godkendt støtteordning og skal betragtes som eksisterende støtte.

5.3. Forenelighed af det samlede støttebeløb til udvidelsen af savværket

(91) Allerede ved procedurens indledning nåede Kommissionen til den konklusion, at der ikke var grund til at indlede en formel undersøgelsesprocedure med hensyn til investeringsstøtten på 8879000 DEM (4,5 mio. EUR) til udvidelsen af projektet, da der var tale om allerede ydet støtte. Proceduren blev derfor indledt med hensyn til de andre foranstaltninger til udvidelsesprojektet.

(92) Investeringspræmien på 2141000 DEM (1094675 EUR) med en støtteintensitet på 9,24 % anses for at være ydet i 1998, da den tilhørende investering blev gennemført i 1998. Det rentelettede lån på 11000000 DEM (5624210 EUR) med en støtteintensitet på 1 % var allerede anført i den oprindelige beslutning fra 1998 og skal anses for at være ydet i 1998.

(93) Med hensyn til den støtte, der blev ydet i 1998, var støttemodtageren i 1998 således stadig en SMV, hvorfor disse foranstaltninger er omfattet af godkendte støtteordninger. Kommissionen når derfor til den konklusion, at der i denne forbindelse er tale om eksisterende støtte.

(94) Tyskland forelagde nærmere oplysninger om garantien til dækning af et lån på 29750000 DEM (15,21 mio. EUR) med en støtteintensitet på 0,5 %. Tyskland bekræftede, at formålet med garantien var et finansiere udvidelsen af savværket, men gjorde ikke rede for, hvordan lånet på 29750000 DEM (15,21 mio. EUR) er relateret til de støtteberettigede omkostninger på 23161000 DEM (11,8 mio. EUR), og om det skal henføres til de allerede indførte foranstaltninger. Lovligheden af foranstaltningerne er ifølge Tyskland baseret på Kommissionens beslutning, hvormed forbundsstatens garantiordning blev godkendt(20).

(95) På grund af manglende oplysninger fra Tyskland har Kommissionen konstateret, at støtten udgør 0,5 % af de støtteberettigede omkostninger på 23161000 DEM (11,8 mio. EUR) og derfor i henhold til bestemmelserne i den pågældende ordning udgør 115805 DEM (59210 EUR).

(96) Kommissionen bemærker imidlertid, at den samlede støtteintensitet i forbindelse med foranstaltningerne til udvidelsesprojektet udgør 49,08 %, såfremt foranstaltningen i det foreliggende tilfælde skal henregnes til de foranstaltninger, der allerede er ydet til det samme projekt. Det tyske regionalstøttekort, der var gældende på tidspunktet for støttens tildeling, og som Kommissionen har godkendt(21), fastsætter til investeringer i Mecklenburg-Vorpommern en støtteintensitet på højst 35% i forbindelse med store virksomheder og højst 50 % i forbindelse med SMV.

(97) Garantien blev stillet i 1999. KNT og KHT overskred i regnskabsåret 1998 under ét alle tærskler i definitionen af SMV. På grundlag af de data for regnskabsåret 1997, der er nævnt i betragtning 89, overskred støttemodtagerens finansielle indikatorer i de to regnskabsår 1998 og 1997, der gik forud for tildelingen, tærsklerne i definitionen af SMV. Støttemodtageren mistede således sin SMV-status i 1999. Den samlede støtteintensitet i forbindelse med foranstaltningerne til udvidelsesprojektet overskrider den tærskel på 35 %, der gælder for store virksomheder i forbindelse med regionalstøtte. Kumuleringsreglen blev ikke overholdt. Foranstaltningen er således ikke omfattet af en godkendt støtteordning og skal betragtes som ny ad hoc-støtte. Da støtten blev ydet uden Kommissionens godkendelse, skal den betragtes som ulovlig støtte.

(98) Støtten blev ydet til fordel for en investering i Mecklenburg-Vorpommern. Denne region er et støtteberettiget område som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). I henhold til punkt 2 i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte(22) ("retningslinjerne") finder disse retningslinjer anvendelse på regionalstøtte til alle sektorer med undtagelse af de sektorer, hvor der gælder særlige ordninger. Da produktionen af opskåret træ ikke er omfattet af særlige ordninger, vurderes den pågældende støtte på grundlag af bestemmelserne i retningslinjerne.

(99) Ifølge retningslinjerne kan uforenelighedsprincippet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, kun fraviges med hensyn til regionalstøtte, hvis der kan sikres balance mellem de fordrejninger af konkurrencen, der er et resultat heraf, og de fordele, støtten har for udviklingen i ugunstigt stillede områder. Det hedder videre i retningslinjerne, at ad hoc-støtte til en enkelt virksomhed kan få alvorlige følger for konkurrencen på det pågældende marked, mens den sandsynligvis kun har en begrænset indvirkning på udviklingen i regionen. En ad hoc-støtte kan imidlertid betragtes som forenelig, hvis den ikke overskrider den tærskel for regionalstøtte, som Kommissionen har godkendt.

(100) I betragtning af ovenstående er støttemodtageren ikke en SMV som omhandlet i rammebestemmelserne og Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder(23). Støtten på 115805 DEM (59210 EUR) overstiger den tærskel for regionalstøtte, der i henhold til det tyske regionalstøttekort gælder for store virksomheder i delstaten Mecklenburg-Vorpommern. Det støtteloft på 35 % brutto, som Kommissionen har godkendt, blev fastsat under hensyn til karakteren og omfanget af de pågældende regionale problemer. Ydelsen af et yderligere støtteelement til en investering i denne region kan derfor ikke begrundes med et regionalt problem.

(101) Tyskland har ikke anført en anden begrundelse for støttens forenelighed, som kunne have været relevant i det foreliggende tilfælde. Undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 2, finder ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde, da støtten hverken er af social karakter eller ydes til enkelte forbrugere eller har til formål at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder, eller er støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder, som er påvirket af Tysklands deling. Undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), finder ikke anvendelse, da der tydeligvis ikke er tale om et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse. Undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c) (for så vidt angår udviklingen af visse erhvervsgrene) finder heller ikke anvendelse, da støtten ikke tager sigte på at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene. Endvidere kræves det i denne bestemmelse, at støtten "ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse". Kommissionen er af den opfattelse, at denne betingelse ikke blev opfyldt. Den væsentligste virkning af den foreliggende støtte har rent faktisk været at styrke støttemodtagerens konkurrenceevne inden for en produktion, hvor der er en stærk international konkurrence. Undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra d), finder heller ikke anvendelse, da støtten klart ikke tager sigte på fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven.

(102) Kommissionen når derfor til den konklusion, at garantien ikke opfylder betingelserne for at kunne betragtes som forenelig med fællesmarkedet.

(103) KNT modtog for 1999 på grundlag af støtteberettigede omkostninger på 39663875 DEM (20279817 EUR) en yderligere investeringspræmie på 7880000 DEM (4028980 EUR), svarende til en støtteintensitet på 19,8 %. Tyskland har ikke redegjort for, hvordan denne foranstaltning er relateret til udvidelsesprojektet, selv om Kommissionen ved procedurens indledning gjorde opmærksom på, at disse oplysninger manglede, og udstedte et påbud om oplysninger.

(104) I sine bemærkninger efter procedurens indledning fremsendte KNT nærmere oplysninger om de forskellige foranstaltninger, som selskabet havde modtaget. Ifølge disse havde KNT for 1999 ansøgt om en investeringspræmie på 7880312 DEM (4,3 mio. EUR) på grundlag af investeringer på 39663874 DEM (20,3 mio. EUR) og i sidste instans modtaget et beløb på 7775095 DEM (3,9 mio. EUR). Ifølge KNT er beløbet på 2141000 DEM (1,1 mio. EUR) indeholdt i sidstnævnte beløb.

(105) Disse oplysninger er hverken blevet bekræftet af Tyskland eller godtgjort på grundlag af et officielt dokument. På grund af de uklare forhold mellem de enkelte foranstaltninger og det forskellige beregningsgrundlag kunne Kommissionen ikke fastslå en forbindelse mellem disse foranstaltninger og de allerede anførte foranstaltninger og støtteberettigede omkostninger. Den har derfor vurderet denne foranstaltning særskilt.

(106) Investeringspræmien blev angiveligt ydet på grundlag af en godkendt støtteordning, dvs. Investitionszulagengesetz fra 1999. I denne ordning er der fastsat en støtteintensitet på højst 10 % for støttemodtagere med over 250 ansatte. Da støttemodtageren i 1999, hvor investeringen blev gennemført, havde over 250 ansatte, er foranstaltningen kun omfattet af ordningen med hensyn til indtil 10 % af de støtteberettigede omkostninger på 39663875 DEM (20,3 mio. EUR), dvs. indtil 3966387 DEM (2,0 mio. EUR). Kommissionen har ingen oplysninger om det projekt, som støtten blev ydet til. Det er derfor ikke muligt at vurdere støtten som ad hoc-støtte eller en anden form for støtte, som vil kunne begrunde en af de undtagelser, der er nævnt i betragtning 101. Under alle omstændigheder kan foranstaltningen af de samme grunde ikke betragtes som forenelig med fællesmarkedet. Kommissionen når derfor til den konklusion, at den del af støtten, der overstiger beløbet på 3966387 DEM (2,0 mio. EUR), ikke opfylder kriterierne og derfor ikke kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet.

6. KONKLUSION

(107) Kommissionen konstaterer, at Tyskland ulovligt har ydet den garanti, der svarer til en støtte på 115805 DEM (59210 EUR), og den del af den investeringspræmie, som blev ydet til fordel for Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG i 1998, og som overstiger beløbet på 3966387 DEM (2027982 EUR), i strid med EF-traktatens artikel 88, stk. 3. Derudover konstaterer Kommissionen på baggrund af ovenstående, at den pågældende støtte ikke opfylder kriterierne for at være forenelig med fællesmarkedet, og at støtten skal kræves tilbagebetalt af støttemodtageren -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Nedenstående statsstøtte, som Tyskland har ydet til fordel for Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG, er uforenelig med fællesmarkedet:

a) en garanti til dækning af et lån på 29750000 DEM (15,21 mio. EUR) med et støtteelement på 0,5 %

b) en andel af investeringspræmien for 1999, som overstiger beløbet på 3966387 DEM (2027982 EUR).

Artikel 2

1. Tyskland træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte, som allerede ulovligt er udbetalt til støttemodtageren.

2. Tilbagesøgningen skal ske uophørligt og i overensstemmelse med national lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme beslutningen hurtigt og effektivt. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, den blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil den er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsækvivalenten for regionalstøtte.

Artikel 3

Tyskland underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfærdiget i Bruxelles, den 15. januar 2002

På Kommissionens vegne

Mario Monti

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 219 af 4.8.2001, s. 3.

(2) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

(3) Sml. 1994 I, s. 4635.

(4) EFT C 213 af 23.7.1996, s. 4.

(5) EFT L 107 af 30.4.1996, s. 4.

(6) EFT C 219 af 4.8.2001, s. 3.

(7) Komplementaren hæfter med hele sin formue for et kommanditselskabs forpligtelser og har ret til at lede og tegne selskabet.

(8) Kommanditisten hæfter kun med sit kommanditindskud. Han har hverken ret til at lede eller tegne selskabet. Dog skal han give sit samtykke til, at komplementaren udfører en forretning, der rækker ud over den normale erhvervsmæssige virksomhed.

(9) Kommissionens brev af 26. januar 1999 (SG(99) D/582) N 100/98, se også EFT C 80 af 23.3.1999, s. 3.

(10) Investitionszulagengesetz 1996, N 494/95, SG (95) D/17154 af 27.12.1995.

(11) EFT C 184 af 21.7.1992, s. 4.

(12) N 287/91, beslutning af 3.7.1991.

(13) Se Domstolens dom af 14. november 1984 i sag 323/82, Intermills mod Kommissionen, Sml. 1984, s. 3809.

(14) 27. Rahmenplan der Gemeinschaftsaufgabe, Investitionszulagengesetz, delstaten Mecklenburg-Vorpommerns garantiordning.

(15) Støtte N 613/96, godkendt ved Kommissionens beslutning af 18. december 1998.

(16) I overensstemmelse med definitionen af SMV i bilaget til henstilling 96/280/EF.

(17) 27. Rahmenplan der Gemeinschaftsaufgabe, Investitionszulagengesetz, delstaten Mecklenburg-Vorpommerns garantiordning.

(18) http://www.knt.de/, 21.5.2001. http://www.kht.de/, 21.5.2001.

(19) Forretningshemmelighed.

(20) Se Domstolens dom af 14. november 1984 i sag 323/82, Intermills mod Kommissionen, Sml. 1984, s. 3809.

(21) I overensstemmelse med definitionen af SMV i bilaget til henstilling 96/280/EF.

(22) EFT C 74 af 10.3.1998, s. 9.

(23) EFT L 10 af 13. 1. 2001, s. 33.