KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2844/98 af 22. december 1998 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1587/98 om en ordning for godtgørelse af de meromkostninger ved afsætning af visse fiskerivarer fra Azorerne, Madeira, De Kanariske Øer og de franske oversøiske departementer Guyana og Réunion, der er en følge af disse områders beliggenhed i Fællesskabets yderste periferi

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1587/98 af 17. juli 1998 om en ordning for godtgørelse af de meromkostninger ved afsætning af visse fiskerivarer fra Azorerne, Madeira, De Kanariske Øer og de franske oversøiske departementer Guyana og Réunion, der er en følge af disse områders beliggenhed i Fællesskabets yderste periferi (1), særlig artikel 4,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3813/92 af 28. december 1992 om den regningsenhed og de omregningskurser, der skal anvendes i den fælles landbrugspolitik (2), senest ændret ved forordning (EF) nr. 150/95 (3), særlig artikel 6, stk. 2, og

ud fra følgende betragtninger:

Det er nødvendigt at fastsætte gennemførelsesbestemmelserne til den ordning, der blev indført ved forordning (EF) nr. 1587/98, med henblik på at fastlægge detaljerede bestemmelser vedrørende ydelse af EF-støtte til de foranstaltninger, der er fastsat i den pågældende forordning, især hvad angår fremgangsmåderne i forbindelse med udbetaling samt kontrol af og tilsyn med foranstaltningerne;

de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Fiskerivarer -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Ved denne forordning fastsættes gennemførelsesbestemmelserne vedrørende den i forordning (EF) nr. 1587/98 omhandlede godtgørelsesordning for 1998, 1999, 2000 og 2001.

Artikel 2

1. Hvad Azorerne og Madeira angår, kan de berørte erhvervsdrivende anvende tun med oprindelse i de andre medlemsstater, såfremt den årlige samlede kvote på 15 000 tons ikke nås med de fangster, der tages af fartøjer, som er registreret i havnene på Azorerne og/eller Madeira.

2. For alle områderne er de årlige maksimumsmængder for de forskellige arter fastsat i artikel 2 i forordning (EF) nr. 1587/98.

3. I Guyana udbetales godtgørelsen til producenterne for de af dem producerede mængder.

De pågældende mængder udtrykkes i hele rejeækvivalenter, idet de multipliceres med en koefficient på 1,6, når der er tale om rejer uden hoved.

4. På Réunion udbetales godtgørelsen til eksportørerne for de af dem eksporterede mængder.

De pågældende mængder udtrykkes i hele fiskeækvivalenter (renset fisk med hoved), idet de multipliceres med en forarbejdningskoefficient på 1,15, når der er tale om renset fisk uden hoved (VDK), og med en forarbejdningskoefficient på 1,65, når fiskene eksporteres som stykker.

5. Der ydes ikke nogen godtgørelse for de mængder tun, der har oprindelse i tredjelande.

Artikel 3

1. Den landbrugsomregningskurs, der anvendes på støttebeløbet, er kursen den første dag i den måned, hvor produkterne reelt overtages

a) af den første køber ved afsætning i fersk tilstand eller af den berørte industrivirksomhed, når det gælder Azorerne og Madeira

b) af den første køber ved afsætning i fersk tilstand, nedfrysningsvirksomheden eller en eventuel forarbejdningsvirksomhed, når det gælder De Kanariske Øer.

2. For Guyana omregnes støttebeløbene ved hjælp af den landbrugsomregningskurs, der var gældende den første dag i den måned, de støtteberettigede produkter blev landet.

3. For Réunion omregnes støttebeløbene ved hjælp af den landbrugsomregningskurs, der var gældende den første dag i den måned, de støtteberettigede produkter blev eksporteret.

Artikel 4

1. De kompetente nationale myndigheder sikrer sig, at de ansøgninger, de støtteberettigede har indgivet inden en bestemt dato, som myndighederne selv fastsætter, er vedlagt den nødvendige dokumentation til at sikre, at betingelserne i EF-forskrifterne er overholdt.

2. Med hensyn til fordelingen af godtgørelsen mellem de støtteberettigede tilsender medlemsstaterne Kom-missionen de nationale gennemførelsesbestemmelser til denne forordning. Disse bestemmelser skal gøre det muligt at foretage en afbalanceret fordeling mellem de støtteberettigede, hvis de ansøgninger, der indgives til de nationale myndigheder, overstiger de i artikel 2 i forordning (EF) nr. 1587/98 fastsatte mængder.

Artikel 5

Medlemsstatens kompetente myndigheder udbetaler støtten inden for de tre måneder, der følger efter den måned, hvori fristen for ansøgningens indgivelse udløb.

Artikel 6

1. Medlemsstaterne vedtager de bestemmelser, der er nødvendige for at sikre, at betingelserne for iværksættelse af ordningen overholdes, og navnlig at aktionen gennemføres på behørig måde. De forpligter sig til at forebygge og forfølge uregelmæssigheder og til at tilbagekræve uretmæssigt udbetalte beløb.

2. De nationale myndigheder stiller alle de oplysninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne forordning, til rådighed for Kommissionen og træffer alle foranstaltninger, der vil kunne lette den kontrol, som Kommissionen måtte skønne nødvendig, herunder kontrol på stedet.

3. Uanset den kontrol, der gennemføres af medlemsstaternes myndigheder i overensstemmelse med de nationale love og administrative bestemmelser, har de personer, Kommissionen giver fuldmagt til at gennemføre kontrol på stedet, adgang til alle dokumenter vedrørende EF's udgifter i forbindelse med denne forordning.

4. Senest fem måneder efter afslutningen af den periode, som støtten blev ydet for, tilsender de nationale myndigheder hvert år Kommissionen en rapport om de producerede og afsatte mængder, der reelt har nydt godt af støtten, og om værdien heraf.

Artikel 7

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 1998.

På Kommissionens vegne

Emma BONINO

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 208 af 24. 7. 1998, s. 1.

(2) EFT L 387 af 31. 12. 1992, s. 1.

(3) EFT L 22 af 31. 1. 1995, s. 1.