KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2135/95 af 7. september 1995 om gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner i sukkersektoren

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fælles markedsordning for sukker (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1101/95 (2), særlig artikel 17, stk. 15, og

ud fra følgende betragtninger:

Den landbrugsaftale, der blev indgået i forbindelse med de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden, i det følgende benævnt »aftalen«, gør det nødvendigt især at tilpasse retsforskrifterne for udførsel i sukkersektoren; afsnit II om samhandel med tredjelande i grundforordningen for sukker (EØF) nr. 1785/81 er blevet revideret som følge af nævnte aftale ved Rådets forordning (EF) nr. 3290/94 (3); de gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for sukker, der er fastsat i Kommissionens forordning (EØF) nr. 394/70 (4), ændret ved forordning (EF) nr. 2529/94 (5), og Kommissionens forordning (EØF) nr. 1469/77 (6), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1714/88 (7), bør derfor revideres og nævnte forordninger ophæves, idet de bestemmelser i nævnte forordninger, der endnu er relevante for restitutionsordningen, overtages;

kandis, der fremstilles af hvidt sukker eller af raffineret råsukker, fremviser i mange tilfælde en polarisationsgrad på under 99,5 °; på grund af den anvendte råvares høje renhedsgrad bør der for kandis fastsættes en restitution, der ligger så tæt som muligt op ad den restitution, der ydes for hvidt sukker; der bør gives en præcis definition af kandis;

interventionsprisen for hvidt sukker og for råsukker fastsættes uden hensyntagen til den lagerafgift, der er fastsat i artikel 8 i forordning (EØF) nr. 1785/81; det er dog rimeligt at tage hensyn til denne afgifts indvirkning på sukkerpriserne og således fastsætte eksportrestitutionerne i overensstemmelse hermed;

for at sikre behandling af alle de berørte parter i Fællesskabet, er det nødvendigt at fastsætte en ensartet metode for bestemmelse af saccharoseindholdet i visse produkter; såfremt denne metode ikke gør det muligt at bestemme det samlede indhold af anvendt saccharose, bør der fastsættes særlige bestemmelser;

for sirupper af en forholdsvis ringe renhedsgrad bør der skønsmæssigt fastsættes et saccharoseindhold under hensyntagen til deres indhold af udvindeligt sukker;

i sukkersektoren oplagres hvidt sukker inden udførslen til tredjelande oftere og oftere in bulk på lagre eller i havnesiloer, idet emballeringen foretages i sidste øjeblik, når fartøjet er parat til at blive lastet, eller foretages på selve skibet; dette indebærer, at der i den pågældende havn anvendes en fælles silo, hvor sukker fra flere sukkervirksomheder oplagres og dermed blandes; ifølge de nuværende regler skal sukker, for at kunne komme ind under ordningen for forudbetaling af restitutioner, oplagres på en sådan måde, at det kan identificeres fysisk, idet blanding med andet sukker ikke er tilladt; denne regel forhindrer således en betydelig del af EF's sukker, der udføres til tredjelande, i at komme ind under ordningen for forudbetaling af eksportrestitutioner;

hvidt sukkers særlige egenskaber, nemlig dets store tekniske og handelsmæssige homogenitet, gør det i øvrigt muligt at lempe reglerne for dette produkt uden at bringe målsætningen med sikkerhed for udbetaling af restitutionen i fare; under disse forhold bør det på visse betingelser, bl.a. under kontrol, tillades at blande hvidt sukker af forskellig herkomst på ét og samme oplagringssted i forbindelse med ordningen for forudbetaling af eksportrestitutioner ved at ændre de pågældende regler for sukkersektoren;

med hensyn til indholdet af fructose og polysaccharider bør der fastsættes grænser for ydelse af eksportrestitutioner for isoglucose og inulinsirup for at sikre, at restitutionerne kun ydes for de egentlige produkter i uforandret stand; med hensyn til inulinsirup fastsættes produktionskvoterne såvel som produktionsafgifterne ækvivalent med både sukker og isoglucose ved anvendelse af koefficienten 1,9; restitutionen for inulinsirup bør derfor fastsættes under hensyntagen til nævnte koefficient; det er hensigtsmæssigt hver måned at fastsætte eksportrestitutionen for isoglucose og inulinsirup på grund af den månedlige fastsættelse af eksportrestitutionen for sukkersektoren;

det er økonomisk ønskeligt at åbne mulighed for en justering af restitutionerne, når der indtræder ændringer i interventionspriserne og melasseprisen i tidsrummet mellem restitutionernes fastsættelse og udførslen;

de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Sukker -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Ved anvendelsen af artikel 17 i forordning (EØF) nr. 1785/81 forstås ved kandis sukker, der:

a) består af krystaller med en længde på mindst 5 mm, udvundet ved afkøling og langsom krystallisering af en tilstrækkelig koncentreret sukkeropløsning, og

b) i tørret tilstand indeholder 96 vægtprocent saccharose og derover, fastlagt ved polarimetri.

Artikel 2

Ved anvendelse af artikel 17a, stk. 2, litra b), og artikel 17c i forordning (EØF) nr. 1785/81 tages der ved fastsættelsen af eksportrestitutionen hensyn til den i artikel 8 omhandlede afgift for lageromkostningerne, der er fastsat for det pågældende produktionsår.

Artikel 3

1. Restitutionen for 100 kg af de i artikel 1, stk. 1, litra d), i forordning (EØF) nr. 1785/81 omhandlede produkter, der udføres, er lig med et basisbeløb multipliceret med det saccharoseindhold, der konstateres for det pågældende produkt, eventuelt forhøjet med indholdet af andet til saccharose omregnet sukker.

2. Saccharoseindholdet, eventuelt forhøjet med indholdet af andet til saccharose omregnet sukker, er det totale sukkerindhold, der fremkommer ved anvendelse af Lane og Eynon-metoden (kobberreduktionsmetoden) på den efter Clerger-Herzfelds metode inverterede opløsning, jf. dog stk. 3 og 4. Det efter denne metode konstaterede totale sukkerindhold omregnes til saccharose ved multiplikation med koefficienten 0,95.

3. For sirupper med en renhedsgrad på 85 % og derover, men mindre end 94,5 %, fastlægges saccharoseindholdet, eventuelt forhøjet med indholdet af andet til saccharose omregnet sukker skønsmæssigt som 73 % af vægten i tørret tilstand. Den procentsats, der udtrykker siruppernes renhedsgrad, beregnes ved at dividere det totale sukkerindhold med indholdet af tørstof og multiplicere resultatet med hundrede. Det totale sukkerindhold bestemmes efter den i stk. 2 nævnte metode og indholdet af tørstof efter den areometriske metode.

4. For karamelliseret sukker, der udelukkende er fremstillet af ikke-denatureret sukker henhørende under KN-kode 1701, bestemmes indholdet af saccharose, eventuelt forhøjet med indholdet af andet til saccharose omregnet sukker, ud fra tørstofindholdet. Tørstofindholdet bestemmes på grundlag af vægtfylden af den i vægtforholdet 1 : 1 fortyndede opløsning. Resultatet af bestemmelsen af tørstofindholdet omregnes til saccharose ved multiplikation med koefficienten 1.

For det nævnte karamelliserede sukker kan den faktisk anvendte saccharose, eventuelt forhøjet med andet til saccharose omregnet sukker, dog på begæring konstateres og lægges til grund, såfremt dette sukker er fremstillet under toldkontrol eller under en administrativ kontrol, der frembyder tilsvarende sikkerhed.

5. Det i stk. 1 omhandlede basisbeløb gælder ikke for sirupper, der udviser en renhedsgrad på under 85 %.

Artikel 4

Når hvidt sukker under KN-kode 1701 99 10, der er fremstillet af sukkerroer eller sukkerrør høstet i Fællesskabet eller af råsukker indført til Fællesskabet under en præferenceordning, oplagres in bulk under ordningen med toldoplag eller i frizone, som fastsat for forudbetaling af restitution, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 565/80 (8), kan sukkeret ud over de i artikel 28, stk. 4, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 nævnte behandlinger (9), blandes på samme oplagringssted med andet hvidt sukker, der henhører under samme KN-kode 1701 99 10, og som har samme oprindelse som anført ovenfor, og som har samme handelskvalitet og ækvivalente tekniske kendetegn.

Artikel 5

Eksportrestitutionen for de i artikel 1, stk. 1, litra f) og g), i forordning (EØF) nr. 1785/81 omhandlede produkter kan kun ydes for produkter:

- som er fremstillet ved isomerisering af glucose

- som i tør tilstand har et vægtindhold på mindst 41 % fructose, og

- hvor det samlede vægtindhold i tør tilstand af polysaccharider og oligosaccharider, inklusive indholdet af di- eller trisaccharider, ikke overstiger 8,5 %.

Isoglucosens tørstofindhold bestemmes på grundlag af vægtfylden af den i vægtforholdet 1 : 1 fortyndede opløsning eller, for produkter med en meget høj konsistens, ved tørring. Restitutionen fastsættes hver måned.

Artikel 6

Eksportrestitutionen for de i artikel 1, stk. 1, litra h), i forordning (EØF) nr. 1785/81 omhandlede produkter kan kun ydes for produkter:

- der er fremstillet umiddelbart efter hydrolyse af inulin eller oligofructoser

- som i tør tilstand har et vægtindhold på mindst 80 % fructose, og

- hvor det samlede vægtindhold i tør tilstand af polysaccharider og oligosaccharider, inklusive indholdet af di- eller trisaccharider, ikke overstiger 8,5 %.

Eksportrestitutionen for de i artikel 1, stk. 1, litra h), i forordning (EØF) nr. 1785/81 omhandlede produkter er for 100 kg tørstof lig med den eksportrestitution, der er fastsat for det i samme forordnings artikel 1, stk. 1, litra f), omhandlede produkt, multipliceret med koefficienten 1,9. Restitutionen fastsættes hver måned.

Artikel 7

Hvis der i løbet af perioden mellem:

- dagen for indgivelse af ansøgningen om eksportlicens med periodisk fastsat restitution eller

- dagen for udløbet af fristen for indgivelse af bud, når det drejer sig om en restitution, der er fastsat ved licitation

og eksportdagen indtræder en ændring af sukker- eller melasseprisen, der er fastsat efter forordning (EØF) nr. 1785/81, kan der foretages en justering af restitutionsbeløbet.

Artikel 8

Forordning (EØF) nr. 394/70 og (EØF) nr. 1469/77 ophæves.

Artikel 9

Denne forordning træder i kraft den 1. oktober 1995.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 7. september 1995.

På Kommissionens vegne

Franz FISCHLER

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 177 af 1. 7. 1981, s. 4.

(2) EFT nr. L 110 af 17. 5. 1995, s. 1.

(3) EFT nr. L 349 af 31. 12. 1994, s. 105.

(4) EFT nr. L 50 af 4. 3. 1970, s. 1.

(5) EFT nr. L 269 af 20. 10. 1994, s. 14.

(6) EFT nr. L 162 af 1. 7. 1977, s. 9.

(7) EFT nr. L 152 af 18. 6. 1988, s. 23.

(8) EFT nr. L 62 af 7. 3. 1980, s. 5.

(9) EFT nr. L 351 af 14. 12. 1987, s. 1.