Nr. C 212/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 8. 88 
Kommissionens meddelelse vedrørende metoden for anvendelse af EØF-Traktatens artikel 92, 
stk. 3, litra a) og c), på regionalstøtte 
(88/C 212/02) 
Den 21. december 1978 underrettede Kommissionen 
medlemsstaterne om de principper, som den i henhold til 
de beføjelser, der er tillagt den i EØF-Traktatens artikel 
92 ff., vil anvende på de regionalstøtteordninger, som 
allerede er i kraft, eller som vil blive indført i Fælles­
skabets regioner. Disse principper er indeholdt i en 
meddelelse, som er offentliggjort i De Europæiske Fælles­
skabers Tidende (l). Med denne meddelelse blev der fore­
taget en delvis revision af de fastlagte samordningsprin­
cipper (2) og en ændring og en supplering af metoderne 
for deres anvendelse, herunder den fælles metode for 
vurdering af støtteintensiteten. 
I sin meddelelse af 1979 fastsatte Kommissionen en 
række diffentierede maksimumsgrænser for støtteintensi­
teten for forskellige kategorier af regioner for at hindre 
en overbydning med hensyn til støtteniveau i kølvandet 
af afskaffelsen af told- og handelsbarriererne inden for 
Fællesmarkedet. Regionalstøtte skal i kraft af sin art ydes 
selektivt. Mange regioner i Fællesskabet har ikke behov 
for regionalstøtte. I de regioner, hvor der påvises et 
behov for støtte, bør støtten ydes i forhold til, hvor 
udtalte de regionale skævheder er. De lofter, der er 
fastsat i meddelelsen, skal betragtes som maksimums­
grænser, der afspejler arten af de regionale problemer i 
Fællesskabet og deres alvor. Medlemsstaterne anmelder 
på grundlag af disse parametre det planlagte regional­
støtteniveau til Kommissionen, ofte på et lavere niveau, 
og Kommissionen godkender eller ændrer det herefter i 
sine beslutninger i henhold til artikel 92 og 93. 
I EØF-Traktatens 92, stk. 3, angives der to særskilte 
tilfælde, hvor Kommissionen kan skønne, at regional­
støtte er forenelig med Fællesmarkedet — artikel 92, stk. 
3, litra a) og c), som gælder forskellige grader af regio­
nale handicap. 
Kommissionen vedtog i 1983 en metode for anvendelsen 
af artikel 92, stk. 3, litra c), og denne metode er blevet 
fulgt i alle beslutninger, som Kommissionen har truffet. 
Der er tidligere kun lejlighedsvis gjort brug af artikel 92, 
stk. 3, litra a), i forbindelse med godkendelse af national 
regionalstøtte. Fællesskabets regionale forskelligartethed 
er imidlertid som følge af de successive udvidelser blevet 
mere udtalt og har gjort det nødvendigt at udvikle nye 
midler til at føre kontrol med regionalstøtte. Samtidig 
gives der med artikel 130 i Den Europæiske Fælles Akt 
en ny impuls til udvikling af større økonomisk og social samhørighed, og det fastsættes i denne artikel, at Fælles­
skabet navnlig stræber efter at formindske ulighederne 
mellem de forskellige områder og forbedre de mindst 
begunstigede områders stilling. Kommissionen vedtog i 
1987 som reaktion herpå en metode for anvendelse af 
artikel 92, stk. 3, litra a), på national regionalstøtte. 
For at skabe større forståelse for og gennemsigtighed i 
de beslutninger, som Kommissionen vedtager i henhold 
til artikel 92 og 93 vedrørende de nationale regionalstøt­
teordninger, har Kommissionen med støtte fra Europa-
Parlamentet besluttet at offentliggøre sine vurderingsme­
toder. De er beskrevet i det følgende. 
I 
Metode for anvendelse af artikel 92, stk. 3, litra a), på 
national regionalstøtte 
Artikel 92, stk. 3, litra a), fastsætter, at støtte til fremme 
af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestan­
darden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en 
alvorlig underbeskæftigelse, kan betragtes som forenelig 
med Fællesmarkedet. 
1. Principperne for metoden 
Kommissionen baserer sig ved anvendelsen af artikel 92, 
, stk. 3, litra a), i sine beslutninger på en metode for 
vurdering af det relative udviklingsniveau i de forskellige 
regioner sammenlignet med fællesskabsgennemsnittet. 
Metoden bygger på følgende principper: 
— den socio-økonomiske situation i de regioner, der 
kan henføres under 92, stk. 3, litra a), vurderes i 
første række på grundlag af BNP/KKS pr. indbygger 
under anvendelse af fællesskabsindekset for regionen; 
— regionerne vurderes på grundlag af geografiske 
enheder på niveau III i NUTS (J); 
— det relative regionaludviklingsniveau sammenlignes 
med fællesskabsgennemsnittet; 
— de regioner, der henføres under artikel 92, stk. 3, 
litra a), er sådanne, hvor størstedelen af regionerne 
på niveau III beliggende i en region på niveau II har 
en BNP/KKS-tærskel på 75 eller derunder, hvilket 
antyder, at levestandarden er usædvanlig lav, og at 
der hersker en alvorlig underbeskæftigelse. 
O EFT nr. C 31 af 3. 2. 1979. 
(2) Meddelelse af 26. februar 1975 og 23. juni 1971. (J) Nomenklatur for statistiske territoriale enheder. Der findes 
822 regioner på niveau III i NUTS i De Tolv. 
12. 8. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 212/3 
2. Valg af indikatorer 
I metoden anvendes BNP pr. indbygger målt i købekraft­
standarder (KKS), en indikator, som er baseret på en 
sammenligning af priserne i medlemsstaterne for samme 
udsnit af produktion og tjenester. Herved kan man måle 
levestandarden på en sådan måde, at der tages hensyn til 
forskelle i leveomkostningerne mellem regionerne i de 
forskellige medlemsstater. 
Underbeskæftigelse berører alle, som ikke er fuldtidsbe­
skæftigede på en eller anden måde. Hvor underbeskæfti­
gelsen er udtalt, er produktionen generelt lav og vil som 
sådan også blive afspejlet i BNP-data. For de pågæl­
dende områder — hovedsagelig landområder med et 
underudviklet industrigrundlag eller et begrænset niveau 
af servicevirksomhed — er arbejdsløshedsstatistikkerne 
ikke tilstrækkelige til at måle underbeskæftigelsen. Det 
udbredte lave teknologiniveau i industrien og ikke 
specialiseret servicevirksomhed fører til en relativ under­
stregning af arbejdskraften i produktionsprocessen. Dette 
kan skjule en væsentlig underbeskræftigelse, som ikke 
kommer til udtryk i ledighedstallene. 
3. Geografisk enhed 
I analysen anvendes regioner på niveau III som grund­
læggende geografisk enhed. Med henblik på at fastslå, 
om en region kan henføres under artikel 92, stk. 3, litra 
a), trækkes der imidlertid en parallel til situationen i 
størstedelen af regionerne på niveau III i den større 
(niveau II) region. Herved kan der tages hensyn til situa­
tionen i en enkelt region på niveau III, som afviger kraf­
tigt fra de omliggende regioner. Hvis en relativ gunstigt 
stillet region er beliggende i et ellers tilbagestående 
område, kan den henføres under artikel 92, stk. 3, litra 
a), forudsat at størstedelen af regionerne på niveau III i 
den tilsvarende region på niveau II opfylder kravene 
vedrørende BNP/KKS-tærsklen. En mere ugunstigt 
stillet region udelukkes på den anden side, hvis dette 
krav ikke er opfyldt. 
I bilag I findes der en liste over de regioner, der er 
udvalgt efter denne metode. Som det fremgår heraf, 
ligger disse regioner hovedsagelig i den sydlige og vest­
lige udkant af Fællesskabet. 
4. Ekstraordinære regioner 
På listen over de efter ovennævnte metode udvalgte 
regioner er der føjet yderligere to regioner som følge af 
disses ekstraordinære situation. Den ene er Nordirland 
på grund af regionens særlig vanskelige situation. Den 
anden er Teruel, som, til trods for at den støder op til 
andre mere udviklede regioner, er en af de mest 
underviklede i Spanien, hvor befolkningstætheden er 
ringe og afhængigheden af landbruget er stor, og som støder op til andre regioner, der kan henføres under 
artikel 92, stk. 3, litra a). 
5. Støttelofter 
Ifølge samordningsprincipperne af 1979 fastsættes den 
højeste tilladelige støtteintensitet til 75 °/o nettosubven-
tionsækvivalent af den oprindelige investering. Det er 
derfor blevet besluttet at fastsætte den maksimumsgrænse 
for støtteintensiteten, som skal gælde i områder henhø­
rende under artikel 92, stk. 3, litra a), til 75 % nettosub-
ventionsækvivalent. 
I samordningsprincipperne (') fastsættes det, at omfanget 
af støtten skal differentieres, når det drejer sig om at 
imødegå regionale problemer, der er forskellige af natur 
og størrelse. Alle regioner henhørende under artikel 92, 
stk. 3, litra a), har alvorlige regionale problemer set i 
forhold til en fællesskabsstandard, men der kan fore­
komme betydelige forskelle i levestandarden og underbe­
skæftigelsen mellem regioner indbyrdes i samme 
medlemsstat. 
Kommissionen vil derfor benytte sine skønsbeføjelser til 
at kræve en regional differentiering af støtteintensiteten 
under 75 % nsæ. Den relevante maksimumsgrænse for 
støtteintensiteten for en regionalstøtteordning vil som 
sådan være den maksimumsgrænse, som medlemsstaten 
anmelder til Kommissionen i overensstemmelse med 
artikel 93, stk. 3, og som Kommissionen godkender, når 
den træffer sin beslutning herom i henhold til artikel 92 
og 93. 
6. Det fornødne udvalg af støtteinstrumenter til at fremme 
regionaludvikling i områder omfattet af artikel 92, stk. 
3, litra a) 
Regionalstøtte i Fællesskabet kan groft inddeles i to 
kategorier: støtte til nye investeringer eller jobskabelse 
og støtte af vedvarende karakter rettet mod at afhjælpe 
særlige eller permanente handicap (driftsstøtte). 
I betragtning af de alvorlige handicap, der er kendeteg­
nende for regioner omfattet af artikel 92, stk. 3, litra a), 
er støtte til nye investeringer eventuelt ikke altid egnet 
eller tilstrækkelig til at trække investeringer til regionen 
eller til at bevirke en lokal økonomisk udvikling. Virk­
somheder etableret i disse regioner er typisk udsat for 
supplerende omkostningsbelastninger på grund af belig­
genheden og infrastrukturmangler, som permanent kan 
hæmme deres konkurrenceevne. Visse former for drifts­
støtte kan under bestemte omstændigheder være til stor 
fordel for de ringest stillede områder i Fællesskabet. For 
det første kan visse regioner være udsat for så alvorlige 
omkostnings- og infrastrukturmæssige handicap, at det 
kan være yderst vanskeligt selv at vedligeholde en eksi­
sterende investering. I de tidlige udviklingsstadier kan 
vedligeholdelse af eksisterende investeringer måske på 
kort til mellemlang sigt være afgørende for at trække nye 
investeringer til, som på deres side vil kunne bidrage til 
(') EFT nr. C 31 af 3. 2. 1979, punkt 9 iv). 
Nr. C 212/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 8. 88 
at udvikle regionen. I mange af de regioner, der er 
omfattet af artikel 92, stk. 3, litra a), findes der endnu 
ikke nogen bredspektret industristruktur. De fleste virk­
somheder er meget små, de opererer inden for traditio­
nelle sektorer og vil ikke kunne ekspandere uden udefra 
kommende impulser. Under så vanskelige omstændig­
heder vil det kunne være berettiget at tillade visse former 
for bistand, så som afsætningsstøtte for at sætte virksom­
hederne i disse regioner i stand til effektivt at gøre sig 
gældende på Fællesskabets indre marked, både som 
producent og forbruger. Uden sådan støtte vil de mulig­
heder, som det interne marked byder på, fortsat være 
uden for rækkevidde. For det andet kan visse regioner 
lide under så alvorlige strukturelle handicap, f.eks. på 
grund af deres fjerne beliggenhed, at det næsten er 
umuligt at overvinde dem. Som et eksempel herpå kan 
nævnes perifert beliggende områder, som kan lide under 
permanente omkostningsmæssige handicap i handels­
mæssig henseende på grund af de øgede transportud­
gifter, som denne beliggenhed bevirker. Det samme 
gælder for kommunikationsudgifter. Driftsstøtte af 
denne type kan bidrage til at skabe en snævrere forbin­
delse mellem de mindst udviklede regioner og de 
centrale regioner og dermed fremme den generelle 
økonomiske integration i Fællesskabet. Kommissionen 
kan under hensyntagen til disse regioners særlige vanske­
ligheder som undtagelse tillade visse former for drift­
støtte til regioner omfattet af artikel 92, stk. 3, litra a), 
på følgende betingelser: 
— støtten skal være tidsbegrænset og sigte på at over­
vinde strukturgivne handicap for virksomheder i 
regioner omfattet af artikel 92, stk. 3, litra a); 
— støtten skal sigte på at fremme en varig og afbalan­
ceret udvikling af erhvervsvirksomhed og må ikke 
føre til nogen sektormæssig overkapacitet på fælles­
skabsplan, således at det deraf følgende sektormæs­
sige problem for Fællesskabet bliver alvorligere end 
det oprindelige regionale problem; i denne sammen­
hæng skal de sektorbestemte aspekter tilgodeses, i 
særdeleshed Fællesskabets regler, direktiver og 
retningslinjer vedrørende visse industrisektorer (stål, 
skibsbygning, syntetiske fibre, tekstiler og beklæd­
ning) og landbrugssektorer, samt vedrørende visse 
industrivirksomheder, der beskæftigter sig med forar­
bejdning af landbrugsprodukter; 
— sådan støtte skal ydes under overholdelse af de speci­
fikke regler vedrørende støtte til virksomheder i 
vanskeligheder; 
— Kommissionen skal forelægges en årsberetning om 
støtteaktiviteterne i denne forbindelse, med oplysning 
om de samlede udgifter (eller indtægtstab i tilfælde af 
skattelempelser og nedsættelse af socialsikringsbidra­
gene) fordelt efter støttetype og med angivelse af de 
berørte sektorer; 
— støtte til fremme af eksport til andre medlemsstater er 
udelukket. II 
Metode for anvendelse af artikel 92, stk. 3, litra c), på 
national regionalstøtte 
Artikel 92, stk. 3, litra c), fastsætter, at støtte til fremme 
af udviklingen af visse økonomiske regioner kan 
betragtes som forenelig med Fællesmarkedet, når den 
ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider 
mod den fælles interesse. 
1. Principperne for metoden 
Kommissionen baserer sig ved anvendelsen af artikel 92, 
stk. 3, litra c), i sine beslutninger på en metode, som 
giver mulighed for at undersøge den socio-økonomiske 
situation i en given region i såvel national sammenhæng 
som i fællesskabssammenhæng. Kommissionen kan 
herved for at tilgodese den fælless interesse efterprøve, 
om der består alvorlige regionale skævheder, og kan i så 
fald give den pågældende medlemsstat tilladelse til uanset 
dennes økonomiske udviklingsniveau at føre en national 
regionalpolitik. Kommissionens beslutninger er baseret 
på følgende principper: 
— regionerne vurderes på grundlag af geografiske 
enheder på niveau III i NUTS (i begrundede undta­
gelsestilfælde kan der benyttes en mindre enhed); 
— i første fase vurderes den socio-økonomiske situation 
i en region på grundlag af to alternative kriterier: 
bruttonationalproduktet (BNP) pr. indbygger eller 
bruttoværditilvækst i faktorpriser og strukturel 
arbejdsløshed; 
— første fase af analysen suppleres med en anden fase, 
hvori andre relevante indikatorer behandles. 
2. Analysens første fase 
En regions socio-økonomiske situation betragtes i rela­
tion til visse tærskler, der beregnes i to omgange. I første 
omgang tages der hensyn til et minimum af regionale 
skævheder set i national sammenhæng, medens der i 
anden omgang foretages en justering af dette minimum 
af regionale skævheder på baggrund af situationen i 
medlemsstater, som har et højere udviklingsniveau set i 
fællesskabssammenhæng. 
Eftersom støtte kun kan accepteres, når den bidrager til 
at fremme udviklingen af økonomiske regioner, kræves 
det, at regionen i en vis grad skal være tilbagestående i 
forhold til resten af medlemsstatens område, dvs. et 
minimum af negative regionale skævheder set i den 
nationale sammenhæng uanset medlemsstatens relative 
stilling i Fællesskabet. Dette minimum af regionale skæv­
heder i national sammenhæng betragtes som værende 
tilstede i den pågældende region, såfremt: 
— indkomsten målt som BNP/BVP pr. indbygger (brut­
tonationalprodukt/bruttoværditilvækst) ligger mindst 
15 % under, og/eller 
12. 8. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 212/5 
— den strukturelle arbejdsløshed ligger mindst 10 % 
over gennemsnittet for medlemsstaten. 
Dette er således tilfældet, hvis BNP/BVT-indekset for 
regionen ikke ligger over basistærsklen på 85 og/eller, 
hvis indekset for den strukturelle arbejdsløshed ikke 
ligger under basistærsklen på 110. I begge tilfælde er 
indekset for medlemsstaten lig 100. 
Der er blevet indført en relativ mere fleksibel tærskel for 
den strukturelle arbejdsløshed for at tage hensyn til 
kravet om en nedbringelse af arbejdsløsheden. 
Men samtidig kan støtte kun accepteres, når den ikke 
påvirker samhandelsvilkårene på en måde, der strider 
mod den fælles interesse. Da det ikke er i den fælles 
interesse at øge de bestående forskelle mellem regioner 
og forværre situationen i de mindst gunstigt stillede 
områder, har Kommissionen besluttet, at det er en 
forudsætning for støtteydelse i regioner i medlemssta­
terne, i hvilke situationen ifølge indikatoren er gunsti­
gere end fællesskabsgennemsnittet, at de regionale skæv­
heder på nationalt plan i sådanne regioner skal være 
tilsvarende større. 
Det er derfor nødvendigt at fastslå medlemsstaternes 
relative stilling inden for Fællesskabet. Med henblik 
herpå beregnes der to europæiske indekser for hver 
medlemsstat. De afspejler medlemsstatens stilling med 
hensyn til indkomst og strukturel arbejdsløshed som en 
procentdel af det tilsvarende fællesskabsgennemsnit. 
Disse indekser beregnes som gennemsnitsværdier for en 
femårsperiode og ajourføres hvert år. I anden omgang 
benyttes det europæiske indeks til at justere den rele­
vante basistærskel for hver af de medlemsstater, hvor 
situationen er bedre end fællesskabsgennemsnittet, i 
overensstemmelse med dens relative stilling inden for 
Fællesskabet under anvendelse af følgende formel: 
basistærskel + basistærskel x 100 
europæisk indeks / 
: 2 = ændret tærskel 
Eftersom situationen i hver region i første række under­
søges i national sammenhæng, betyder opstillingen af 
formlen, at det europæiske indeks får mindre vægt. Jo 
bedre en medlemsstats situation er sammenlignet med 
fællesskabsgennemsnittet, desto større må skævhederne i 
en region set i national sammenhæng være for at beret­
tige til støtteydelse. 
De gældende tærskler pr. 1. november 1987 fremgår af 
bilag II. Bilag III indeholder en liste over de for tiden 
godkendte regioner, hvor der kan ydes regionalstøtte i 
henhold til artikel 92, stk. 3, litra c), med angivelse 
af maksimumsgrænsen for støtteintensiteten i disse 
regioner som godkendt af Kommissionen. For at hindre, at tærsklen vedrørende den strukturelle 
arbejdsløshed bliver for usmidig, er der fastsat en grænse 
for, hvor udtalte skævhederne skal være, svarende til et 
indeks 145. Dette gør det lettere at yde støtte i regioner, 
hvor arbejdsløshedssituationen er særlig vanskelig set i 
national sammenhæng, selv om samme situation ikke er 
så alvorlig i fællesskabssammenhæng. I betragtning af, at 
der forekommer mindre udsving i tærsklen for BNP/ 
BVT, har det ikke været nødvendigt at fastsætte en 
maksimumsgrænse for, hvor udtalte skævhederne skal 
være. 
3. Analysens anden fase 
I analysens første fase som beskrevet ovenfor kan der 
foretages en grundlæggende undersøgelse af den socio­
økonomiske situation i en region set i national sammen­
hæng og fællesskabssammenhæng, hvad angår arbejds­
løshed og indkomst. Der kan dog også benyttes mange 
andre økonomiske indikatorer til at give et mere præcist 
billede af den socio-økonomiske situation i en given 
region. At den relevante tærskel nås i første fase betyder 
således ikke automatisk, at en region er berettiget til at 
modtage statsstøtte. Analysens første fase skal suppleres 
med en anden fase, i hvilken der kan tages hensyn til 
andre relevante indikatorer baseret på foreliggende EF-
statistikker og nationale statistikker. Blandt disse andre 
relevante indikatorer indgår trenden og strukturen i 
arbejdsløsheden, udviklingen i beskæftigelsen, nettovan­
dringen, befolkningspresset, befolkningstætheden, 
erhvervshyppigheden, produktiviteten, strukturen i 
erhvervsaktiviteten (i særdeleshed omfanget af sektorer i 
tilbagegang), investeringer, geografisk beliggenhed og 
topografi og infrastruktur. Det hænder under visse 
omstændigheder, særlig i forbindelse med regioner, som 
ligger på grænsen til tærsklerne i analysens første fase, at 
analysens anden fase viser, at der er rimelig grund til at 
yde regionalstøtte selv i regioner, som ikke opfylder 
kravene efter undersøgelsens første fase. 
4. Maksimumsgrænser for støtteintensiteten 
Der fastsættes differentierede maksimumsgrænser for 
støtteintensiteten på grundlag af reglerne i punkt 9 iv) i 
samordningsprincipperne ('). Ifølge disse regler skal 
omfanget af støtten differentieres i forhold til arten og 
størrelsen af de regionale problemer samt deres hastende 
karakter, jf. de forskellige maksimumsgrænser, der er 
fastsat i punkt 2 i samordningsprincipperne (20, 25 og 
30 %). 
I praksis er de maksimumsgrænser, som Kommissionen 
godkender i sine beslutninger i henhold til artikel 92 og 
93, ofte lavere og hyppigt betydelig lavere end oven­
nævnte procentsatser. 
(') EFT nr. C 31 af 3. 2. 1979. 
Nr. C 212/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 8. 88 
BILAG I 
Liste over regioner omfattet af artikel 92, stk. 3, litra a) 
GRÆKENLAND 
IRLAND 
PORTUGAL 
FRANKRIG 
ITALIEN Hele medlemsstatens område 
Oversøiske departementer 
Calabrien 
Basilicata 
Sicilien 
SPANIEN Apuglien 
Campanien 
Molise 
Sardinien 
Abruzzi 
Estramadura 
Andalusien 
Castilla-La Mancha 
Galicien Guadeloupe 
Guyane 
Martinique 
Reunion 
Reggio di Calabria 
Cosenza 
Catanzaro 
Potenza 
Matera 
Agrigento 
Enna 
Palermo 
Messina 
Trapani 
Caltanissetta 
Catania 
Ragusa 
Siracusa 
Brindisi 
Lecce 
Foggia 
Bari 
Taranto 
Napoli 
Benevento 
Avellino 
Salerno 
Caserta 
Campobasso 
Isernia 
Nuoro 
Oristano 
Cagliari 
Sassari 
Teramo 
L'Aquila 
Pescara 
Chieti 
Badajoz 
Cåceres 
Granada 
C6rdoba 
Jaén 
Sevilla 
Almeria 
Malaga 
Cådiz 
Huelva 
Albacete 
Cuenca 
Toledo 
Ciudad Real 
Guadalajara 
Orense 
Pontevedra 
Lugo 
La Coruna 
12. 8. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 212/7 
Castilla og Leon 
Murcia-regionen 
Kanariske Øer 
Teruel 
Ceuta og Melilla 
DET FORENEDE KONGERIGE Nordirland 
BILAG II 
De af Kommissionen benyttede tærskler pr. 1. oktober 1987 
Belgien 
Frankrig 
Nederlandene 
Danmark 
Tyskland 
Det Forenede Kongerige 
Italien 
Irland 
Luxembourg 
Grækenland 
Spanien 
Portugal BNP/BVT 
pr. indbygger 
82 
77 
79 
73 
74 
83 
85 
85 
77 
85 
85 
85 Strukturel 
arbejdsløshed 
110 
118 
110 
121 
136 
110 
116 
110 
145 
128 
110 
125 
BILAG III 
Regioner, hvor der pr. 1. oktober 1987 kan ydes regionalstøtte i henhold til artikel 92, stk. 3, litra c) 
Bemærkning: Medmindre andet er angivet, er loftet for støtteintensiteten opgivet i bruttotal for Frankrig, 
Tyskland, Luxembourg og Nederlandene og i nettotal for Belgien, Danmark, Italien, 
Spanien og Det Forenede Kongerige. 
1. FRANKRIG 
A. Støtteintensitet 25 % eller 50 000 ffr. pr. oprettet arbejdsplads 
Creuse, Cantal, Aude, Lozére, Pyrénées-Orientales, Haute-Corse, Corse du Sud, dele af Ardennes, 
Nord, Pas-de-Calais, Meurthe-et-Moselle, Meuse, Moselle, Vosges, Bas-Rhin, Haut-Rhin, Loire-
Atlantique, C6tes-du-Nord, Finistére, Ille-et-Vilaine, Morbihan, Charente-Maritime, Pyrénées-Atlanti-
ques, Ariége, Aveyron, Lot, Tårn, Corréze, Haute-Vienne, Ardéche, Loire, Allier, Haute-Loire, Puy-
de-D6me, Gård, Hérault. Zamora 
Åvila 
Salamanca 
Soria 
Le6n 
Palencia 
Valladolid 
Segovia 
Burgos 
Las Palmas 
Tenerife 
Nr. C 212/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 8. 88 
B. Støtteintensitet 17 % eller 35 000 ffr. pr. oprettet arbejdsplads 
Calvados, Manche, Maine-et-Loire, Mayenne, Vendée, Charente, Deux-Sévres, Vienne, Dordogne, 
Landes, Lot-et-Garonne, Gers, Hautes-Pyrénées, Tarn-et-Garonne, dele af Ardennes, Haute-Marne, 
Aisne, Somme, Seine-Maritime, Cher, Indre, Orne, Nord, Pas-de-Calais, Meurthe-et-Moselle, Meuse, 
Moselle, Vosges, Haut-Rhin, Haute-Sa6ne, Loire-Atlantique, C6tes-du-Nord, Finistére, Ille-et-Vilaine, 
Morbihan, Charente-Maritime, Gironde, Pyrénées-Atlantiques, Ariége, Aveyron, Haute-Garonne, Lot, 
Tårn, Corréze, Haute-Vienne, Ardéche, Loire, Allier, Haute-Loire, Puy-de-D6me, Gård, Hérault, 
Bouches-du-Rh6ne, Var. 
2. ITALIEN (') 
(Gyldig indtil 31. december 1987) 
A. Støtteintensitet 15 % 
Dele af Toscana, Marche, Umbrien, Lazio. 
B. Støtteintensitet 8 % 
Dele af Piemonte, Valle d'Aosta, Ligurien, Lombardiet, Trentino-Sydtirol, Veneto, Friuli-Venezia Giulia, 
Emilia-Romagna. 
C. Støtteintensitet 7 % 
Dele af Toscana, Marche, Umbrien, Lazio, Piemonte, Valle d'Aosta, Ligurien, Lombardiet, Trentino-
Sydtirol, Veneto, Friuli-Venezia Giulia, Emilia-Romagna. 
3. NEDERLANDENE 
A. Støtteintensitet 20 % netto 
Nijmegen, Zuidoost-Drenthe, Delfzijl, dele af Oost-Groningen, Zuid-Limburg. 
B. Støtteintensitet 25 °/o 
Øvrige Groningen, Twente, Helmond, Lelystad, Tilburg, Den Bosch, Maastricht, Valkenburg, Sittard, 
dele af Oost-Groningen, Noord-Friesland, Zuidoost-Friesland. 
C. Støtteintensitet 15 % 
Arnhem, Zuidwest-Friesland, dele af Noord-Limburg, Noord-Friesland, Zuidoost-Friesland, Noord-
Overijssel. 
4. BELGIEN 
A. Støtteintensitet 20 % eller 3 500 ECU pr. oprettet arbejdsplads med en maksimumsgrænse på 25 % 
Hasselt, Maaseik, Tongeren, Liége, Charleroi, Mons, dele af Soignies, Thuin. 
B. Støtteintensitet 15 % eller 2 500 ECU pr. oprettet arbejdsplads med en maksimumsgrænse på 20 % 
Turnhout, Diksmuide, Veurne, Ieper, Bastogne, Marche-en-Famenne, Neufchåteau, Dinant, Philippe-
ville, Arlon, Virton, dele af Thuin, Huy, Verviers, Namur. 
5. LUXEMBOURG 
A. Støtteintensitet 25 % 
Dele af Esch-sur-Alzette, Capellen. 
(') Med virkning fra 1. januar 1988 er næsten al regionalstøtte ophørt i det centrale og nordlige Italien. 
12. 8. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 212/9 
B. Støtteintensitet 20 % 
Dele af Esch-sur-Alzette, Capelien. 
C. Støtteintensitet 17,5 % 
Luxembourg, Grevenmacher, Wiltz, Clervaux. 
6. DET FORENEDE KONGERIGE 
A. Støtteintensitet 75 % eller 10 000 ECU pr. oprettet arbejdsplads (for virksomheder med højst 10 ansatte, 
og hvor investeringerne i anlægsaktiver ikke overstiger 600 000 ECU) 
Shetland Islands, Orkney Islands, Thurso, Wick, Sutherland, Invergordon and Dingwall, Skye and 
Wester Ross, Inverness, Forres and Upper Moray, Badenoch, Lochaber, Western Isles, Oban, Islay/ 
Mid Argyll, Dunoon and Bute, Campbeltown. 
B. Støtteintensitet 30 % eller 5 500 ECU pr. oprettet arbejdsplads med en maksimumsgrænse på 40 % 
England: 
Liverpool, Widnes and Runcorn, Wigan and St Helens, Wirral and Chester, Workington, Bishop 
Auckland, Hartlepool, Middlesborough, Newcastle-upon-Tyne, South Tyneside, Stockton-on-Tees, 
Sunderland, Rotherham and Mexborough, Scunthorpe, Whitby, Corby, Falmouth, Helston, Newquay, 
Penzance and St Yves, Redruth and Camborne. 
Skotland: 
Arbroath, Bathgate, Cumnock and Sanquhar, Dumbarton, Dundee, Glasgow, Greenock, Irvine, 
Kilmarnock, Lanarkshire. 
Wales: 
Aberdare, Cardigan, Ebbw Vale and Abergavenny, Flint and Rhyl, Holyhead, Lampeter and 
Aberaeron, Merthyr and Rhymney, Neath and Port Talbot, Pontyprid and Rhondda, South Pembro-
keshire, Wrexham. 
C. Støtteintensitet 20 % eller 3 500 ECU pr. oprettet arbejsplads med en maksimumsgrænse på 25 °/o 
England: 
Accrington and Rossendale, Blackburn, Bolton and Bury, dele af Manchester, Oldham, Rochdale, 
Darlington, Durham, Morpeth and Ashington, Barnsley, Bradford, Doncaster, Grimsby, Hull, Shef­
field, Birmingham, Coventry and Hinckley, Dudley and Sandwell, Kidderminster, Telford and Bridg-
north, Walsall, Wolverhampton, Gainsborough, Bodmin and Liskeard, Bude, Cinderford and Ross-on-
Wye, Plymouth. 
Skotland: 
Ayr, Alloa, Badenoch, Campbelltown, Dunfermline, Dunoon and Bute, Falkirk, Forres, Girvan, Inver­
gordon and Dingwall, Kirkcaldy, Lochaber, Newton Stewart, Skye and Wester Ross, Stewartry, Stran-
raer, Sutherland, Western Isles, Wick. 
Wales: 
Bangor and Caernarfon, Bridgend, Cardiff, Fishguard, Haverfordwest, Llanelli, Newport, Pontypool 
and Cwmbran, Porthmadoc and Ffestiniog, Pwllheli and Swansea. 
D. Støtteintensitet 11 %, hvor støtten ikke overstiger 100 000 ECU 
Indre Byområder i Hackney, Islington, Lambeth, Brent, Hammersmith and Fulham, Leeds, Leicester, 
Nottingham, Tower Hamlets, Wandsworth, Burnley, Ealing, Greenwich, Haringey, Lewisham, 
Newham, Southwark. 
E. Støtteintensitet 7,5 °/o eller 3 500 ECU pr. oprettet arbejdsplads med en maksimumsgrænse på 11 % 
Administrative distrikter i Ceredigion, Meirionnydd, Brecknock, Montgomery, Radnor. 
7. DANMARK 
A. Støtteintensitet 25 % eller 4 500 ECU pr. oprettet arbejdsplads med en maksimumsgrænse på 30 % 
Bornholm, Færøerne, Samsø og øvrige øer, dele af Viborg, Nordjylland. 
Nr. C 212/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 8. 88 
B. Støtteintensitet 20 % eller 2 500 ECU pr. oprettet arbejdsplads med en maksimumsgrænse på 25 % 
Dele af Sønderjylland, Lolland, Fyn og Langeland. 
C. Støtteintensitet 17 % eller 3 000 ECU pr. oprettet arbejdsplads med en maksimumsgrænse på 22 % 
Dele af Nordjylland, Viborg, Ringkøbing, Ribe, Sønderjylland, Århus. 
8. SPANIEN 
A. Støtteintensitet 45 % 
Dele af Madrid, Asturien. 
B. Støtteintensitet 30 % 
Cantabrien, dele af Alicante, Castellonien, Valencia, Asturien, Zaragoza, Vizcaya, Ålava. 
C. Støtteintensitet 20 % 
Guipuzcoa, dele af Zaragoza, Vizcaya, Ålava, Huesca, Navarra, Barcelona. 
9. TYSKLAND (') (2) 
A. Støtteintensitet 23 % 
Amberg, Schwandorf. 
B. Støtteintensitet 18 % 
Heide-Meldorf, Cuxhaven, Bremerhaven, Wilhelmshaven, Emden-Leer, Ammerland-Cloppenburg, 
Oldenburg, Meppen, Nordhorn, Lingen, Detmold-Lemgo, Steinfuit, Ahaus, Bocholt, Kleve-Emmerich, 
Recklinghausen, Brilon, Alsfeld-Ziegenhain, Daun, Idar-Oberstein, Cochem-Zell, Trier, Bitburg-Priim, 
Saarbriicken, Rothenburg o. d. T., Pirmasens, Nordfriesland, Straubing, Passau, dele af Landau/Pfalz. 
C. Støtteintensitet 15 % 
Stade-Bremervorde, Syke, Unterweser, Bremen, Rotenburg/Wumme, Fallingbostel, Grafschaft Diep-
holz-Vechta, Nienburg-Schaumburg, Hameln, Coesfeld, Duisburg-Oberhausen, Bochum, Dortmund-
Ludinghausen, Soest, Bad Kreuznach, Alzey-Worms, Weifienburg in Bayern, Neumarkt/Oberpfalz, 
Nordlingen, Itzehoe, Soltau, Holzminden-Hoxter, Neustadt/Saale, Bamberg, Weiden/Oberpfalz, 
Regensburg, dele af Osnabriick. 
D. Støtteintensitet 12 % 
Flensburg-Schleswig, Luneburg, Deggendorf. 
(') Zonenrandgebiet, Berlin (Vest) og delstaternes regionale ordninger er ikke medtaget i denne liste. 
(2) Med virkning fra 1. januar 1988.