RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 820/97 af 21. april 1997 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og

ud fra følgende betragtninger:

Markedet for oksekød og oksekødsprodukter er blevet destabiliseret på grund af BSE-krisen (bovin spongiform encephalopati); det er nødvendigt at genoprette dette markeds stabilitet; den mest effektive genopretning vil kunne opnås ved mere gennemsigtige betingelser for produktion og markedsføring af de pågældende produkter, navnlig for så vidt angår sporing;

med henblik herpå er det vigtigt, at der indføres dels en mere effektiv ordning for identifikation og registrering af kvæg på produktionsstadiet, dels en ordning for en særlig fællesskabsmærkning i oksekødssektoren baseret på objektive kriterier på markedsføringsstadiet;

de garantier, en sådan forbedring giver, vil også gøre det muligt at opfylde visse krav af almen interesse som f.eks. beskyttelsen af menneskers og dyrs sundhed;

forbrugernes tillid til kvaliteten af oksekød og oksekødsprodukter vil således blive øget;

ifølge artikel 3, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked (4) skal dyr, der skal indgå i samhandelen inden for Fællesskabet, være identificeret i overensstemmelse med kravene i EF-bestemmelserne og være registreret på en sådan måde, at de kan spores tilbage til oprindelsesbedriften, -centret eller -organisationen, og identifikations- og registreringsordningerne skulle inden den 1. januar 1993 udvides til også at omfatte flytning af dyr inden for hver medlemsstats område;

i artikel 14 i Rådets direktiv 91/496/EØF af 15. juli 1991 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for dyr, der føres ind i Fællesskabet fra tredjelande, og om ændring af direktiv 89/662/EØF, 90/425/EØF og 90/675/EØF (5) er det fastsat, at den i artikel 3, stk. 1, litra c), i direktiv 90/425/EØF nævnte identifikation og registrering af sådanne dyr, undtagen slagtedyr og registrerede enhovede dyr, skal finde sted, efter at denne kontrol er foretaget;

forvaltningen af visse EF-støtteordninger på landbrugsområdet kræver individuel identifikation af visse typer husdyr; identifikations- og registreringsordningerne skal derfor være egnede til anvendelse og kontrol af sådanne foranstaltninger;

der må sikres en hurtig og effektiv udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne, således at denne forordning kan anvendes korrekt; der er fastsat EF-bestemmelser ved Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 af 19. maj 1981 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne (6) og ved Rådets direktiv 89/608/EØF af 21. november 1989 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af de veterinære og zootekniske bestemmelser (7);

de nugældende regler for identifikation og registrering af kvæg er fastsat i Rådets direktiv 92/102/EØF af 27. november 1992 om identifikation og registrering af dyr (8); erfaringerne har vist, at anvendelsen af dette direktiv ikke har været fuldt tilfredsstillende for så vidt angår kvæg, og at en yderligere forbedring er nødvendig; der må derfor vedtages en forordning for kvæg for at styrke direktivets bestemmelser;

for at indførelsen af et forbedret identifikationssystem kan godkendes, er det vigtigt, at der ikke pålægges producenten for store administrative krav; der skal fastsættes rimelige frister for iværksættelsen;

for hurtigt og nøjagtigt at kunne spore dyr af hensyn til kontrollen af EF-støtteordningerne bør hver medlemsstat oprette en database, hvori dyrenes identitet, alle bedrifter på deres område og flytninger af dyrene registreres i overensstemmelse med bestemmelserne i Rådets direktiv 97/12/EF af 17. marts 1997 om ændring og ajourføring af direktiv 64/432/EØF om veterinærpolitimæssige problemer ved handel inden for Fællesskabet med kvæg og svin (9), som angiver sundhedskravene i forbindelse med denne database;

der bør tages skridt til at sikre, at de tekniske betingelser er opfyldt for at sikre perfekt kommunikation mellem producenten og databasen og en omfattende anvendelse af databaserne;

for at gøre det muligt at spore flytninger af kvæg bør dyrene identificeres ved hjælp af et øremærke i hvert øre og principielt ledsages af et pas under enhver flytning; mærkets og passets karakteristika bør fastlægges på EF-plan; der bør principielt udstedes et pas for hvert dyr, som har fået øremærker;

dyr, der indføres fra tredjelande i overensstemmelse med direktiv 91/496/EØF, bør omfattes af samme identifikationskrav;

hvert dyr bør beholde sine øremærker hele sit liv;

på grundlag af arbejdet i Det Fælles Forskningscenter er Kommissionen i færd med at undersøge muligheden for at identificere dyr ad elektronisk vej;

husdyrbrugerne, med undtagelse af transportvirksomhederne, bør føre en ajourført liste over dyrene på deres bedrift; listens karakteristika bør fastlægges på EF-plan; den kompetente myndighed skal have adgang til disse registre efter anmodning herom;

medlemsstaterne kan fordele udgifterne til gennemførelsen af disse foranstaltninger på hele oksekødssektoren;

den eller de myndigheder, der er kompetente til at gennemføre de enkelte afsnit i denne forordning, bør udpeges;

i forbindelse med det mærkningssystem, der indføres med denne forordning, forstås ved oksekød visse produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den fælles markedsordning for oksekød (10);

mærkningsordningen er indtil den 1. januar 2000 frivillig for erhvervsdrivende og organisationer, der markedsfører oksekød, idet erhvervsdrivende og organisationer, der ønsker at mærke deres oksekød, dog skal foretage mærkningen i overensstemmelse med denne forordning; en ordning med obligatorisk mærkning af oksekød skal indføres og være obligatorisk i alle medlemsstaterne fra den 1. januar 2000; denne obligatoriske ordning udelukker dog ikke, at en medlemsstat kan beslutte, at ordningen kun skal anvendes frivilligt på oksekød, der markedsføres i denne medlemsstat; mærkningsordningen i denne forordning skal forblive i kraft indtil den 31. december 1999; indtil den 1. januar 2000 har medlemsstaterne mulighed for at gøre ordningen obligatorisk under visse omstændigheder;

bestemmelserne i denne forordning må ikke tilsidesætte den allerede eksisterende EF-lovgivning om mærkning og kontrol af levnedsmidler, beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser, beskyttelse af specificitetsattesteringer for landbrugsprodukter og levnedsmidler, foranstaltninger til forbrugsfremme og afsætning af kvalitetsoksekød og bestemmelserne om sundhedsmæssige problemer i forbindelse med handel med kød og kødprodukter inden for Fællesskabet;

for at mærkningsordningen kan fungere effektivt, skal det være muligt at spore mærket oksekød tilbage til det eller de dyr, det stammer fra; en erhvervsdrivendes eller organisations mærkning må først godkendes, efter at den kompetente myndighed har modtaget og godkendt en specifikation;

for entydigt at kunne identificere den person, der er ansvarlig for de oplysninger, der er anført på mærket, må erhvervsdrivende og organisationer kun mærke oksekød, hvis mærket indeholder deres navn eller identifikationslogo; det skal specificeres, hvilke oplysninger mærket kan indeholde;

erhvervsdrivende og organisationer, der indfører oksekød fra tredjelande til Fællesskabet, ønsker måske også at mærke deres produkter i overensstemmelse med denne forordning; det bør derfor fastsættes, at også indført oksekød kan omfattes af mærkningsordningen; disse bestemmelser skal sikre, at mærkningen af oksekød, der indføres, er lige så pålidelig som mærkningen af EF-oksekød;

for at sikre pålideligheden af foranstaltningerne i denne forordning skal medlemsstaterne forpligtes til at gennemføre relevante og effektive kontrolforanstaltninger; disse kontrolforanstaltninger berører dog ikke anden kontrol, som Kommissionen kan foretage i analogi med artikel 9 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af Det Europæiske Fællesskabs finansielle interesser (11); medlemsstaternes kompetente myndigheder har bemyndigelse til at tilbagekalde godkendelser af specifikationer i tilfælde af uregelmæssigheder;

der bør fastsættes passende sanktioner i tilfælde af overtrædelse af bestemmelserne i denne forordning -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

AFSNIT I

Identifikation og registrering af kvæg

Artikel 1

1. Medlemsstaterne indfører en ordning for identifikation og registrering af kvæg, i det følgende benævnt »dyr«, i overensstemmelse med dette afsnit.

2. Bestemmelserne i dette afsnit finder anvendelse, medmindre andet fastsættes i fællesskabsregler, der indføres med henblik på udryddelse eller bekæmpelse af sygdomme, uden at direktiv 91/496/EØF og forordning (EØF) nr. 3508/92 derved berøres. De bestemmelser i direktiv 92/102/EØF, der specifikt vedrører kvæg, er dog ikke længere gældende fra den dato, hvor de pågældende dyr skal identificeres i overensstemmelse med dette afsnit.

Artikel 2

I dette afsnit forstås ved:

- »dyr«: kvæg som defineret i artikel 2 i direktiv 97/12/EF

- »bedrift«: enhver virksomhed, enhver bygning eller, hvis der er tale om en frilandsbedrift, ethvert sted beliggende inden for samme medlemsstats område, hvor dyr, der er omfattet af denne forordning, holdes, opdrættes eller håndteres

- »bruger«: enhver fysisk eller juridisk person, som er ansvarlig for dyr, også midlertidigt, herunder under transport eller på et marked

- »kompetent myndighed«: den centrale myndighed eller de myndigheder i en medlemsstat, der er ansvarlige for at udføre veterinærkontrol og for gennemførelsen af dette afsnit, eller, for så vidt angår kontrollen med præmierne, de myndigheder, der er ansvarlige for gennemførelsen af forordning (EØF) nr. 3508/92.

Artikel 3

Ordningen for identifikation og registrering af kvæg omfatter følgende punkter:

a) øremærker til identifikation af de enkelte dyr

b) elektroniske databaser

c) dyrepas

d) individuelle lister på hver enkelt bedrift.

Kommissionen og den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat skal have adgang til alle oplysninger i henhold til dette afsnit. Medlemsstaterne og Kommissionen træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at disse oplysninger er tilgængelige for alle berørte parter, bl.a. forbrugerorganisationer, der er anerkendt af medlemsstaten, på betingelse af, at der sikres den fortrolighed og databeskyttelse, der kræves i henhold til den nationale lovgivning.

Artikel 4

1. Alle dyr på en bedrift, der er født efter den 1. januar 1998, eller som efter den 1. januar 1998 er bestemt til handel inden for Fællesskabet, identificeres ved hjælp af et af den kompetente myndighed godkendt øremærke i hvert øre. Begge øremærkerne skal være forsynet med den samme entydige identifikationskode, som gør det muligt at identificere hvert enkelt dyr samt den bedrift, hvor det er født. Som en undtagelse herfra kan dyr, der er født før den 1. januar 1998, og som efter denne dato er bestemt til handel inden for Fællesskabet, indtil den 1. september 1998 identificeres efter direktiv 92/102/EØF. Som en yderligere undtagelse herfra kan dyr, der er født før den 1. januar 1998, og som efter denne dato er bestemt til handel inden for Fællesskabet med henblik på øjeblikkelig slagtning, indtil den 1. september 1999 identificeres efter direktiv 92/102/EØF. Tyre, der er bestemt til kulturelle eller sportslige begivenheder (med undtagelse af messer og udstillinger) kan i stedet for øremærker identificeres efter en af Kommissionen godkendt identifikationsordning, som frembyder de samme garantier.

2. Øremærket anbringes inden for en af medlemsstaten fastsat frist regnet fra dyrets fødsel, og under alle omstændigheder inden dyret flyttes fra den bedrift, hvor det er født. Denne frist må indtil den 31. december 1999 ikke være længere end 30 dage og efter denne dato ikke længere end 20 dage.

Efter anmodning fra en medlemsstat kan Kommissionen dog efter proceduren i artikel 10 fastsætte, under hvilke omstændigheder medlemsstaterne kan forlænge maksimumsfristen.

Dyr, der er født efter den 1. januar 1998, må ikke flyttes fra en bedrift, medmindre de er identificeret i henhold til denne artikel.

3. Dyr, der er indført fra et tredjeland, og som har undergået den kontrol, der er fastsat i direktiv 91/496/EØF, og som forbliver på Fællesskabets område, skal inden for en frist, medlemsstaten fastsætter, dog senest 20 dage efter ovennævnte kontrol, og under alle omstændigheder inden de flyttes fra bedriften, identificeres på bestemmelsesbedriften ved hjælp af et øremærke, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i denne artikel. Det er dog ikke nødvendigt at identificere dyrene, hvis bestemmelsesbedriften er et slagteri, som ligger i den medlemsstat, hvor kontrollen er foretaget, og dyrene slagtes senest 20 dage efter kontrollen.

Tredjelandets oprindelige identifikation registreres i den i artikel 5 nævnte elektroniske database eller, hvis databasen endnu ikke er fuldt operationel, på de i artikel 3 nævnte lister sammen med den identifikationskode, bestemmelsesmedlemsstaten har tildelt.

4. Dyr fra en anden medlemsstat beholder deres oprindelige øremærker.

5. Øremærker må ikke fjernes eller udskiftes uden den kompetente myndigheds tilladelse.

6. Øremærkerne tildeles bedriften og fordeles og anbringes på dyrene på en måde, der fastlægges af den kompetente myndighed.

7. Senest den 31. december 2000 træffer Rådet på grundlag af en beretning fra Kommissionen, ledsaget af eventuelle forslag, afgørelse om muligheden for at indføre elektronisk identifikation på baggrund af de fremskridt, der er gjort på dette område.

Artikel 5

Medlemsstaternes kompetente myndighed opretter en elektronisk database i henhold til artikel 14 og 18 i direktiv 97/12/EF.

De elektroniske databaser skal senest den 31. december 1999 være fuldt operationelle og fra denne dato indeholde alle de i nævnte direktiv krævede oplysninger.

Artikel 6

1. Fra den 1. januar 1998 udsteder den kompetente myndighed et pas for hvert dyr, der skal identificeres efter artikel 4, senest 14 dage efter meddelelsen om dyrets fødsel eller, hvis det drejer sig om dyr, der er indført fra tredjelande, senest 14 dage efter meddelelsen om den pågældende medlemsstats identifikation af dyret, jf. artikel 4, stk. 3. Den kompetente myndighed kan på de samme betingelser udstede pas til dyr fra en anden medlemsstat. I sådanne tilfælde skal det pas, der ledsager dyret ved dets ankomst, afleveres til den kompetente myndighed, som returnerer det til den udstedende medlemsstat.

Efter anmodning fra en medlemsstat kan Kommissionen dog efter proceduren i artikel 10 fastsætte, under hvilke omstændigheder medlemsstaterne kan forlænge maksimumsfristen.

2. Når et dyr flyttes, skal det være ledsaget af sit pas.

3. Uanset stk. 1, første punktum, og stk. 2 kan medlemsstater:

- der råder over en elektronisk database, som efter Kommissionens vurdering og i overensstemmelse med artikel 5 allerede er fuldt operationel inden den 1. januar 2000, bestemme, at der kun skal udstedes pas for dyr, der er bestemt til handel inden for Fællesskabet, og at dyrene kun skal være ledsaget af deres pas, når de flyttes fra den pågældende medlemsstats område til en anden medlemsstats område; i så fald baseres passets oplysninger på den elektroniske database.

I disse medlemsstater overdrages det pas, dyret er ledsaget af ved indførslen fra en anden medlemsstat, til den kompetente myndighed ved ankomsten

- indtil den 1. januar 2000 tillade, at der udstedes kollektive dyrepas for besætninger, der flyttes inden for den pågældende medlemsstat, hvis alle dyrene har samme oprindelse og bestemmelsessted og er ledsaget af et veterinærdokument.

4. Når dyret dør, skal brugeren returnere passet til den kompetente myndighed senest 7 dage efter dyrets død. Sendes dyret til et slagteri, er slagteriets leder ansvarlig for, at passet returneres til den kompetente myndighed.

5. Når dyr udføres til tredjelande, skal den sidste bruger aflevere passet til den kompetente myndighed på det sted, hvor dyret udføres.

Artikel 7

1. Alle brugere med undtagelse af transportører skal:

- føre en ajourført liste

- så snart den elektroniske database er fuldt operationel, indberette alle flytninger til og fra bedriften og alle fødsler og dødsfald på bedriften sammen med datoerne for disse begivenheder til den kompetente myndighed senest 15 dage og, fra den 1. januar 2000, senest syv dage efter, at begivenheden er indtruffet. Efter anmodning fra en medlemsstat kan Kommissionen dog efter proceduren i artikel 10 fastsætte, under hvilke omstændigheder medlemsstaterne kan forlænge maksimumsfristen.

2. Brugerne skal efter omstændighederne udfylde passet straks ved hvert dyrs ankomst til bedriften og inden dets flytning derfra, og sørge for, at passet ledsager dyret, under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 6.

3. Brugerne skal efter anmodning herom give den kompetente myndighed alle oplysninger om oprindelse, identifikation og efter omstændighederne bestemmelsessted for så vidt angår dyr, som de har ejet, holdt, transporteret, markedsført eller slagtet.

4. Listen skal have et format, som er godkendt af den kompetente myndighed, den skal føres manuelt eller på edb, og den skal til enhver tid være til disposition for den kompetente myndighed på dennes anmodning i en periode, som skal fastlægges nærmere af den kompetente myndighed, men som mindst skal være tre år.

Artikel 8

Medlemsstaterne udpeger den kompetente myndighed, der er ansvarlig for at sikre, at dette afsnit overholdes. De underretter hinanden og Kommissionen om, hvem denne myndighed er.

Artikel 9

Medlemsstaterne kan lade brugerne som defineret i artikel 2 afholde de omkostninger, der er forbundet med de i artikel 3 omhandlede ordninger og den i dette afsnit fastsatte kontrol.

Artikel 10

Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til dette afsnit efter proceduren i artikel 13 i forordning (EØF) nr. 729/70. Disse gennemførelsesbestemmelser omfatter navnlig:

a) bestemmelser vedrørende øremærkerne

b) bestemmelser vedrørende passet

c) bestemmelser vedrørende listen

d) mindstekrav til den kontrol, der skal foretages

e) anvendelse af administrative sanktioner

f) overgangsbestemmelser for ordningens indkøringsperiode.

Artikel 11

I artikel 5 i forordning (EØF) nr. 3508/92 tilføjes følgende tekst:

». . . og forordning (EØF) nr. 820/97«.

AFSNIT II

Mærkning af oksekød og oksekødsprodukter

Artikel 12

1. Ønsker en erhvervsdrivende eller en organisation som defineret i artikel 13 at foretage mærkning af oksekød, således at der på salgsstedet gives oplysninger om oprindelse, visse karakteristika eller produktionsforhold vedrørende det mærkede kød eller det dyr, det stammer fra, skal det ske i overensstemmelse med dette afsnit.

Dette afsnit berører ikke:

- obligatoriske oplysninger som omhandlet i direktiv 79/112/EØF, artikel 3, stk. 1, med undtagelse af nr. 7)

- betegnelser, der er beskyttet i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2081/92 eller (EØF) nr. 2082/92

- de oplysninger, der er omhandlet i forordning (EØF) nr. 1208/81 og (EØF) nr. 1186/90

- oplysninger vedrørende sundhedsmærkning som fastsat i direktiv 64/433/EØF og andre lignende oplysninger i henhold til den relevante veterinærlovgivning

- mærker, der udelukkende indeholder oplysninger, som let kan kontrolleres på salgsstedet, herunder navnlig angivelse af produktets vægt eller udskæringsbetegnelsen.

2. Uanset stk. 1 er nedenstående retsakter fortsat gældende:

- Rådets forordning nr. 26 af 4. april 1962 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer (12)

- Rådets direktiv 64/433/EØF af 26. juni 1964 om sundhedsmæssige problemer vedrørende handelen med fersk kød inden for Fællesskabet (13)

- Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler (14)

- Rådets direktiv 93/99/EØF af 29. oktober 1993 om supplerende bestemmelser vedrørende offentlig kontrol med levnedsmidler (15)

- Rådets direktiv 94/65/EF af 14. december 1994 om krav til fremstilling og afsætning af hakket kød og tilberedt kød (16)

- Rådets forordning (EØF) nr. 1208/81 af 28. april 1981 om fastsættelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg (17)

- Rådets forordning (EØF) nr. 1186/90 af 7. maj 1990 om udvidet anvendelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg (18)

- Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (19)

- Rådets forordning (EØF) nr. 2082/92 af 14. juli 1992 om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler (20)

- Rådets forordning (EØF) nr. 2067/92 af 30. juni 1992 om foranstaltninger til forbrugsfremme og afsætning af kvalitetsoksekød (21).

Artikel 13

I dette afsnit forstås ved:

- »oksekød«: de produkter, der henhører under KN-kode 0201, 0202, 0206 10 95 og 0206 29 91

- »mærkning«: anbringelse af et mærke på et eller flere kødstykker eller på deres emballage, herunder forbrugerinformation på salgsstedet

- »organisation«: en gruppe erhvervsdrivende fra samme eller forskellige dele af oksekødshandelen.

Artikel 14

1. Den enkelte erhvervsdrivende eller organisation indsender en specifikation, der skal godkendes af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor det pågældende oksekød produceres eller sælges. Den kompetente myndighed kan også udarbejde produktspecifikationer til anvendelse i den pågældende medlemsstat, forudsat at anvendelsen af dem ikke er obligatorisk.

I en sådan specifikation anføres det:

- hvilke oplysninger mærket skal indeholde

- hvilke foranstaltninger der skal træffes for at sikre nøjagtigheden af disse oplysninger

- hvilken kontrolordning der vil blive anvendt i alle produktions- og afsætningsled, herunder hvilke former for kontrol der skal udføres af et uvildigt organ, der er godkendt af den kompetente myndighed, og som udpeges af den erhvervsdrivende eller organisationen. Disse organer skal senest den 31. december 1999 opfylde kriterierne i europæisk standard nr. EN/45011.

- når det drejer sig om en organisation, hvilke foranstaltninger der vil blive truffet over for et medlem, som ikke overholder specifikationen.

Medlemsstaterne kan beslutte, at kontrol udført af det uvildige organ kan erstattes af kontrol udført af en kompetent myndighed. Den kompetente myndighed skal i så fald have de kvalificerede medarbejdere og de ressourcer, der er nødvendige for at foretage den fornødne kontrol, og skal forelægge en arbejdsplan og en aktivitetsrapport for Kommissionen.

Omkostningerne ved kontrol i henhold til dette afsnit dækkes af den erhvervsdrivende eller den organisation, der anvender mærkningsordningen.

2. For at en specifikation kan godkendes, skal den kompetente myndighed ved en grundig undersøgelse af de specifikationsoplysninger, der er omhandlet i stk. 1, have opnået sikkerhed for, at den påtænkte mærkningsordning, og navnlig kontrolordningen, er pålidelig og fungerer efter hensigten. Den kompetente myndighed afviser at godkende specifikationer, der ikke gør det muligt at fastslå en sammenhæng mellem på den ene side identifikationen af slagtekroppen, fjerdingen eller kødstykkerne og på den anden side det enkelte dyr eller, hvis dette er tilstrækkeligt til at sikre nøjagtigheden af oplysningerne på det mærke, der skal kontrolleres, de pågældende dyr.

Specifikationer, der giver mulighed for mærker med misvisende eller uklare oplysninger, afvises ligeledes.

3. Hvis produktionen og/eller afsætningen af oksekødet finder sted i to eller flere medlemsstater, undersøger og godkender de kompetente myndigheder i de pågældende medlemsstater de indsendte specifikationer, såfremt de deri anførte oplysninger vedrører foranstaltninger, der foregår på deres respektive områder. I så fald anerkender medlemsstaterne de godkendelser, der er udstedt af andre medlemsstater.

Specifikationen anses for at være godkendt af den kompetente myndighed, hvis ansøgningen hverken er blevet afslået eller godkendt, og der ikke er fremsat ønske om yderligere oplysninger inden for et tidsrum, som fastsættes i overensstemmelse med artikel 18, og som løber fra dagen efter indsendelsen af ansøgningen.

4. Hvis de kompetente myndigheder i alle berørte medlemsstater godkender den indsendte specifikation, har den erhvervsdrivende eller organisationen ret til at mærke oksekød, forudsat at mærkerne er forsynet med de pågældendes navn eller identifikationslogo.

5. Som en undtagelse fra stk. 1-4 kan Kommissionen efter proceduren i artikel 18 fastsætte en fremskyndet eller forenklet procedure for godkendelse i særlige tilfælde, navnlig i forbindelse med oksekød i små detailpakker eller primære oksekødsudskæringer i enkeltpakninger, der er mærket i en medlemsstat efter en godkendt specifikation og indført til en anden medlemsstats område, på betingelse af at der ikke er tilføjet nogen oplysninger til den oprindelige mærkning.

6. En sådan ret indskrænker dog ikke anvendelsen af artikel 13 i forordning (EØF) nr. 2081/92 og artikel 13 i forordning (EØF) nr. 2082/92.

Artikel 15

1. Finder produktionen af oksekød helt eller delvis sted i et tredjeland, har erhvervsdrivende og organisationer kun ret til at mærke oksekød efter denne forordning, hvis de, ud over at opfylde kravene i artikel 14, har fået godkendt deres specifikationer af den kompetente myndighed, som hvert af de berørte tredjelande har udpeget med henblik herpå.

2. For at en godkendelse, der er udstedt af et tredjeland, er gyldig i Fællesskabet, skal tredjelandet i forvejen have givet Kommissionen meddelelse om:

- hvilken kompetent myndighed tredjelandet har udpeget

- hvilke procedurer og kriterier den kompetente myndighed skal anvende, når den undersøger specifikationen

- hvilke erhvervsdrivende eller organisationer der har fået deres specifikation godkendt af den kompetente myndighed.

Kommissionen fremsender disse meddelelser til medlemsstaterne.

Konkluderer Kommissionen på grundlag af ovennævnte meddelelser, at de procedurer og/eller kriterier, der anvendes i et tredjeland, ikke kan ligestilles med de normer, der er fastsat i denne forordning, beslutter den efter samråd med det pågældende tredjeland, at godkendelser, der er udstedt af det pågældende tredjeland, ikke er gyldige i Fællesskabet.

Artikel 16

1. Et mærke må ikke indeholde andre oplysninger om det dyr, oksekødet stammer fra, end følgende:

- medlemsstat, tredjeland eller bedrift, hvor dyret er født

- medlemsstater, tredjelande eller bedrifter, hvor en del af eller hele opfedningen har fundet sted; der skal gives nøjagtige oplysninger om en delvis opfedning

- medlemsstat, tredjeland eller slagteri, hvor slagtningen har fundet sted

- dyrets identifikationsnummer og dets køn

- opfedningsmetode eller andre oplysninger med hensyn til fodring

- oplysninger om slagtningen såsom slagtealder og slagtedato, eller hvor længe oksekødet er modnet

- andre oplysninger, som den erhvervsdrivende eller organisationen ønsker at anføre, og som er godkendt af den kompetente myndighed.

Stammer oksekødet fra et dyr, der er født, opdrættet og slagtet i en og samme medlemsstat, er det tilstrækkeligt at anføre denne medlemsstat på mærket.

2. Er oksekød fra forskellige dyr blandet, må mærket kun indeholde oplysninger, der er fælles for alt oksekødet.

3. Alle mærker skal indeholde et referencenummer eller en referencekode, som sikrer den sammenhæng, der er omhandlet i artikel 14, stk. 2, andet punktum. Dette nummer kan være det pågældende dyrs identifikationsnummer.

Artikel 17

Viser det sig, at en erhvervsdrivende eller en organisation ikke overholder den i artikel 14, stk. 1, omhandlede specifikation, kan medlemsstaten tilbagekalde godkendelsen efter artikel 14, stk. 2, eller stille yderligere krav, som den pågældende skal opfylde for at beholde sin godkendelse, uden at dette i øvrigt berører de foranstaltninger, der træffes af organisationen selv eller af det kontrolorgan, der er omhandlet i artikel 14.

Artikel 18

Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til dette afsnit og om fornødent overgangsforanstaltninger efter proceduren i artikel 27 i forordning (EØF) nr. 805/68. Disse bestemmelser kan bl.a. indeholde regler for, hvilke oplysninger der må indgå i mærkerne efter artikel 16. De kan også indebære en udvidelse af listen over oplysninger og mærker i artikel 12, stk. 1, andet afsnit.

Artikel 19

1. Der indføres en ordning med obligatorisk mærkning af oksekød, som bliver obligatorisk i alle medlemsstaterne fra den 1. januar 2000. Denne obligatoriske ordning udelukker dog ikke, at en medlemsstat kan beslutte kun at anvende denne ordning på frivillig basis på oksekød, der markedsføres i denne medlemsstat. Mærkningsordningen i denne forordning gælder indtil den 31. december 1999.

Inden den 1. januar 2000 skal Rådet derfor på grundlag af den i stk. 3 omhandlede rapport med kvalificeret flertal og på forslag af Kommissionen træffe afgørelse om de generelle regler for en obligatorisk mærkningsordning for oksekød, som skal gælde fra denne dato, i overensstemmelse med Fællesskabets internationale forpligtelser.

2. Medmindre Rådet beslutter andet, skal der i den mærkningsordning, som skal gælde fra den 1. januar 2000, i overensstemmelse med Fællesskabets internationale forpligtelser, på mærket - foruden angivelsen i artikel 16, stk. 3 - obligatorisk anføres den medlemsstat eller det tredjeland, hvor det dyr, som oksekødet stammer fra, er født, de medlemsstater eller tredjelande, hvor dyret har været holdt, og den medlemsstat eller det tredjeland, hvor dyret er slagtet.

3. Medlemsstaterne skal inden den 1. maj 1999 aflægge beretning til Kommissionen om gennemførelsen af mærkningsordningen for oksekød. Kommissionen aflægger beretning til Rådet om, hvor langt gennemførelsen af mærkningsordningen for oksekød er i de forskellige medlemsstater.

4. Medlemsstaterne kan dog, hvis der findes en tilstrækkeligt udviklet identifikations- og registreringsordning for kvæg, allerede inden den 1. januar 2000 indføre en obligatorisk mærkningsordning for oksekød fra dyr, der er født, opfedet og slagtet på deres område. Endvidere kan de beslutte, at en eller flere af de oplysninger, der er nævnt i artikel 16, stk. 1 og 2, skal anføres på mærkerne.

5. En obligatorisk ordning som omhandlet i stk. 4 må ikke føre til forstyrrelser i samhandelen mellem medlemsstaterne.

De gennemførelsesordninger, der skal gælde i de medlemsstater, der ønsker at anvende bestemmelserne i stk. 4, skal godkendes forudgående af Kommissionen.

6. Rådet skal inden den 1. januar 2000 med kvalificeret flertal og på forslag af Kommissionen træffe afgørelse om, hvorvidt det er muligt og ønskeligt at kræve en obligatorisk angivelse af andre oplysninger end de i stk. 2 nævnte og at udvide anvendelsesområdet for denne forordning til også at omfatte andre produkter end de i artikel 13, første led, nævnte.

Artikel 20

Medlemsstaterne udpeger den eller de myndigheder, der er ansvarlige for gennemførelsen af dette afsnit.

AFSNIT III

Fælles bestemmelser

Artikel 21

Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at bestemmelserne i denne forordning overholdes. Denne kontrol foregriber ikke eventuel kontrol, som Kommissionen foretager i analogi med artikel 9 i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95.

Eventuelle sanktioner, som medlemsstaterne pålægger brugerne, skal stå i forhold til overtrædelsens alvor. Sanktionerne kan, når det er berettiget, omfatte en restriktion i flytningen af dyrene til eller fra den pågældende brugers bedrift.

Artikel 22

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den anvendes fra den 1. juli 1997.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Luxembourg, den 21. april 1997.

På Rådets vegne

J. VAN AARTSEN

Formand

(1) EFT nr. C 349 af 20. 11. 1996, s. 10, og EFT nr. C 100 af 27. 3. 1997, s. 22.

(2) EFT nr. C 85 af 17. 3. 1997.

(3) EFT nr. C 66 af 3. 3. 1997, s. 84.

(4) EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 29. Direktivet er senest ændret ved direktiv 92/118/EØF (EFT nr. L 62 af 15. 3. 1993, s. 49).

(5) EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 56. Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.

(6) EFT nr. L 144 af 2. 6. 1981, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EØF) nr. 945/87 (EFT nr. L 90 af 2. 4. 1987, s. 3).

(7) EFT nr. L 351 af 2. 12. 1989, s. 34.

(8) EFT nr. L 355 af 5. 12. 1992, s. 32.

(9) EFT nr. L 109 af 25. 4. 1997, s. 1.

(10) EFT nr. L 148 af 28. 6. 1968, s. 24. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 894/96 (EFT nr. L 125 af 23. 5. 1996, s. 1).

(11) EFT nr. L 312 af 23. 12. 1995, s. 1.

(12) EFT nr. 30 af 20. 4. 1962, s. 993/62.

(13) EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 2012/64.

(14) EFT nr. L 33 af 8. 2. 1979, s. 1.

(15) EFT nr. L 290 af 24. 11. 1993, s. 14.

(16) EFT nr. L 368 af 31. 12. 1994, s. 10.

(17) EFT nr. L 123 af 7. 5. 1981, s. 3.

(18) EFT nr. L 119 af 11. 5. 1990, s. 32.

(19) EFT nr. L 208 af 24. 7. 1992, s. 1.

(20) EFT nr. L 208 af 24. 7. 1992, s. 9.

(21) EFT nr. L 215 af 30. 7. 1992, s. 57.