KOMMISSIONENS AFGOERELSE af 13. juni 1992 om godtagelse af tilsagn i forbindelse med den fornyede undersoegelse af antidumpingforanstaltningerne vedroerende importen af hjoernebeslag af bearbejdet staalstoebegods til containere med oprindelse i OEstrig og om afslutning af denne undersoegelse (92/313/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 10, 14 og 15,

efter konsultation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) Kommissionen godtog i september 1985 ved afgoerelse 85/443/EOEF (2) et tilsagn i forbindelse med antidumpingundersoegelsen vedroerende importen af hjoernebeslag af bearbejdet staalstoebegods til containere med oprindelse i OEstrig og afsluttede den paagaeldende undersoegelse.

(2) Efter offentliggoerelsen i marts 1990 (3) af den meddelelse om det forestaaende ophoer af de gaeldende foranstaltninger modtog Kommissionen en anmodning om fornyet undersoegelse indgivet af George Blair Ltd, Newcastle (UK), der tegner sig for stort set hele produktionen i Faellesskabet af den paagaeldende vare. Klagen indeholdt beviser for, at ophoeret af foranstaltningen ville forvolde eller true med at forvolde skade igen, hvilket ansaas for tilstraekkeligt til at begrunde ivaerksaettelsen af en undersoegelse.

Kommissionen offentliggjorde derfor en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (4) om, at den havde til hensigt at foretage en fornyet undersoegelse af de gaeldende antidumpingforanstaltninger.

Kommissionen offentliggjorde senere en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (5) om indledning af en fornyet undersoegelse af de gaeldende antidumpingforanstaltninger.

(3) Kommissionen underrettede officielt den oestrigske producent, de importoerer, som den vidste var beroert af sagen, samt repraesentanter for eksportlandet og klagerne.

Den anmodede de beroerte parter om at besvare det spoergeskema, de havde faaet tilsendt, og gav dem lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hoert mundtligt.

(4) Alle producenter i Faellesskabet besvarede spoergeskemaet og tilkendegav deres mening skriftligt. Repraesentanterne for klageren anmodede om at blive hoert mundtligt af Kommissionen, hvilket blev imoedekommet.

(5) Den oestrigske producent besvarede spoergeskemaet og tilkendegav sin mening skriftligt.

(6) Ingen af de elleve selskaber, der er kendt som importoerer af hjoernebeslag til containere, indsendte en fuldstaendig besvarelse af det spoergeskema, Kommissionen havde tilsendt dem.

Et selskab, som ikke var kendt ved undersoegelsens ivaerksaettelse, nemlig Maersk Container Industri AS, Tinglev, Danmark, som nylig var blevet oprettet med henblik paa produktion og salg af staalcontainere til soetransport, indgav en redegoerelse. Der blev taget hensyn til dette selskabs argumenter ved undersoegelsen.

(7) Med de parter som kilde, som havde indvilget i at deltage i undersoegelsen, indhentede og efterproevede Kommissionen alle oplysninger, som den ansaa for noedvendige med henblik paa at fastlaegge omfanget af dumpingimporten, skaden og truslen om skade, og aflagde kontrolbesoeg hos:

- producenter i Faellesskabet:

- G. Blair Ltd, Newcastle, Det Forenede Kongerige

- Fundiciones Especiales Zaragoza SA, Zaragoza, Spanien

- Thome Cromback, Nouzonville, Frankrig

- producent i OEstrig:

Maschinenfabrik Liezen GmbH, Liezen, OEstrig (tidligere kendt som Voest Alpine AG, Liezen).

(8) Den oestrigske producent blev orienteret om de vaesentligste kendsgerninger og betragtninger, som ville blive lagt til grund for anbefalingen om at indfoere endelige foranstaltninger. Den paagaeldende fik ogsaa en frist til at fremsaette bemaerkninger efter denne orientering. Bemaerkningerne blev gennemgaaet, og Kommissionen tog i givet fald hensyn hertil i sine konklusioner.

(9) Dumpingundersoegelsen omfattede perioden 1. januar til 30. september 1990.

Denne undersoegelse overskred den frist paa et aar, der er fastsat i artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning (EOEF) nr. 2423/88, paa grund af varigheden af udvekslingen af oplysninger med den oestrigske producent efter den i betragtning 8 naevnte orientering.

B. DEN PAAGAELDENDE VARE, SAMME VARE, ERHVERVSGRENEN I FAELLESSKABET

10) Den vare, der er tale om, monteres paa containere, der anvendes til transport af varer fra doer til doer. Beslagene tjener til fastgoerelses- og loeftepunkter, og der er otte saadanne beslag, et saakaldt saet, for hver container. De henhoerer under KN-kode ex 7325 99 90.

(11) Hjoernebeslag til containere skal vaere i overensstemmelse med visse standarder, som oftest fastsaettes af Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO), men undertiden i forbindelse med jernbarnetransport af Den Internationale Jernbaneunion (UIC), de saakaldte UIC-standarder.

I referenceperioden udgjorde UIC-typerne kun ca. 1 % af den oestrigske producents leverancer til markedet i EF. Eksporten af hjoernebeslag af UIC-typen til containere blev derfor ikke taget i betragtning, og undersoegelsen koncentreredes om ISO-typerne.

(12) Faellesskabsproducenterne fremstiller hjoernebeslag med samme ISO-standarder og samme fysiske egenskaber og anvendelse som dem, der importeres til Faellesskabet fra OEstrig.

(13) Kommissionen mener derfor, at varer fremstillet af faellesskabsproducenterne boer betragtes som samme varer i henhold til artikel 2, stk. 12, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 som dem, der eksporteres fra OEstrig.

(14) Det selskab, der anmodede om den fornyede undersoegelse, staar sammen med de to andre faellesskabsproducenter, som ogsaa deltog i Kommissionens undersoegelse, for hele Faellesskabets produktion af hjoernebeslag til containere. Kommissionen fastslog derfor, at disse tre faellesskabsproducenter udgjorde erhvervsgrenen i Faellesskabet i henhold til artikel 4, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 242388.

C. DUMPING

1. Undersoegelsesmetoden

(15) De hjoernebeslag til containere, som indgaar i undersoegelsen, opfylder som naevnt i betragtning 11 ISO-standarder, der omfatter specifikationer for flere modeller med mindre forskelle, som har betydning for hvert hjoernes vaegt.

For at undgaa eventuelle vanskeligheder paa grund af vaegtforskelle mellem ISO-modellerne (hovedsagelig »standardmodeller« paa 10-11 kg pr. enhed og den »italienske model« paa 11-12,30 kg pr. enhed), blev alle dumpingberegningerne baseret paa priserne eller omkostningerne pr. kg, da dette forekom at vaere det mest relevante for varer fremstillet i et stoeberi.

2. Normal vaerdi

(16) I intet tilfaelde var salget af samme vare paa eksportoerens hjemmemarked stoerre end 5 % af den eksport af varen til Faellesskabet, som Kommissionen havde konstateret i tidligere tilfaelde. Salget paa hjemmemarkedet blev derfor anset for ikke at vaere repraesentativt og den normale vaerdi baseret paa en beregnet vaerdi fastsat ved sammenlaegning af produktionsomkostningerne og en rimelig fortjenstmargen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

(17) Produktionsomkostningerne beregnedes paa grundlag af alle omkostninger i normal handel, baade faste og variable, i oprindelseslandet til materialer og fremstilling, plus en rimelig margen til daekning af salgs- og administrationsomkostninger og andre omkostninger.

(18) Ved beregningen af salgs- og administrationsomkostninger og andre omkostninger i henhold til artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i forordning (EOEF) nr. 2423/88 viste det sig, at der ikke kunne tages hensyn til den oestrigske producents udgifter ved salg af samme vare paa hjemmemarkedet, da dette salg ikke udgjorde 5 % af eksportsalget til Faellesskabet og saaledes ikke var repraesentativt.

Da der ikke forelaa oplysninger om omkostningerne for andre producenter i oprindelseslandet, ville Kommissionen have fundet det passende at henvise til den oestrigske producents salg i den samme erhvervssektor, dvs. i stoeberiafdelingen.

Den oestrigske producent paastod imidlertid, at disse omkostninger burde fordeles paa en saerlig maade mellem de forskellige afdelinger i selskabet. I mangel af beviser, som kunne begrunde en saadan fordeling, fandt Kommissionen, at det mest rimelige grundlag i henhold til artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), in fine i forordning (EOEF) nr. 2423/88 for beregningen af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger var at henvise til den oestrigske producents samlede udgifter til disse omkostninger og fordele dem proportionalt med omsaetningen som fastsat i artikel 2, stk. 11, i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

En fortjenstmargen paa 6 % beregnet paa grundlag af omsaetningen blev lagt til disse omkostninger. Denne margen svarer til en mindre stigning i forhold til de 5 %, som anvendtes i den tidligere undersoegelse, hvilket blev anset for at vaere rimeligt i betragtning af de saerlige forhold og investeringskrav i den paagaeldende sektor i den nuvaerende situation.

3. Eksportpris

(19) Al eksport til Faellesskabet foregik til uafhaengige koebere. Eksportpriserne blev derfor fastlagt paa grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for de varer, der solgtes til eksport til Faellesskabet. Ca 98 % af alle transaktioner blev medtaget.

4. Sammenligning

(20) Ved sammenligningen af den normale vaerdi og eksportpriserne anvendte Kommissionen priser ab fabrik i hver enkelt transaktion. Med henblik paa at sikre en rimelig sammenligning som fastsat i artikel 2, stk. 9 og 10, i forordning (EOEF) nr. 2423/88, blev der i fornoedent omfang foretaget justeringer for forskelle, der paavirkede prisernes sammenlignelighed.

Der blev om fornoedent foretaget saadanne justeringer, enten i normal handel eller i eksportprisen, for kreditomkostninger, provisioner, transport- og andre omkostninger paa grundlag af oplysninger, der var efterproevet hos den oestrigske producent Maschinenfabrik Liezen.

5. Dumpingmargen

(21) Det fremgaar af ovennaevnte undersoegelse af de faktiske forhold, at der fortsat finder dumping sted i forbindelse med Maschinenfabrik Liezens eksport, og at dumpingmargenen er lig med forskellen mellem den fastsatte normale vaerdi og prisen ved eksport til Faellesskabet.

De konstaterede dumpingmargener er lidt forskellige alt efter den importerende medlemsstat, og den vejede gennemsnitlige dumpingmargen er over 20 % af prisen frit Faellesskabet graense, ufortoldet.

D. SKADE

(22) I det foreliggende tilfaelde var det Kommissionens opgave at fastsaette, hvorvidt udloebet af de gaeldende foranstaltninger ville foere til skade eller trussel om skade.

I. Nuvaerende situation

1. Forbruget paa markedet i EF

(23) Mellem 1987 og undersoegelsesperioden var der en stigning paa 164 % i det beregnede samlede forbrug i Faellesskabet af den undersoegte vare.

2. Importmaengde og -pris. Dumpingimportens andel af markedet

(24) Mellem 1987 og udgangen af 1990 steg den samlede vaegt af importerede varer fra OEstrig, som af hensyn til fortroligheden er baseret paa tallene fra Eurostat, fra 986 tons til 3 615 tons dvs. en stigning paa 266 %. I samme periode steg den deklarerede importvaerdi kun 248 %, hvilket betyder en nedgang i enhedsprisen, som fastsattes til 4,8 %. De fortrolige tal fra den oestrigske producent, som medvirkede i undersoegelsen, bekraefter disse tendenser.

(25) Den oestrigske producent, som allerede tegnede sig for en betydelig del af markedet i 1987, fordoblede denne andel ved referenceperiodens udloeb.

3. Situationen for erhvervsgrenen i Faellesskabet

a) faellesskabsproduktion og kapacitetsudnyttelse

(26) Mellem 1987 og referenceperioden steg faellesskabsproducenternes produktion 62 %. Denne stigning maa imidlertid ses paa baggrund af en stigning paa 164 % i efterspoergslen i samme periode. Der noteredes en let forbedring i kapacitetsudnyttelsen.

b) markedsandel

(27) Selv om faellesskabsproducenternes salg steg 90,5 % mellem 1987 og referenceperioden, betoed stigningen i efterspoergslen, at faellesskabsproducenterne mistede 28 % af markedet i Faellesskabet i samme periode.

c) priser

(28) Med henblik paa at beregne hvorvidt der var tale om prisunderbud, blev de oestrigske salgspriser paa hjoernebeslag af ISO-typen til containere sammenlignet med faellesskabsproducenternes salgspriser for samme varer paa markedet i Tyskland, Italien og Det Forenede Kongerige (disse markeder repraesenterer 95 % af det oestrigske selskabs salg i Faellesskabet). Samme handelsled blev anvendt i alle tilfaelde. Sammenligningen blev foretaget mellem varer, leveret og toldbehandlet, for det oestrigske salgs vedkommende og varer, leveret, for faellesskabsproducenternes vedkommende.

Der konstateredes et vejet gennemsnitligt prisunderbud paa 6,3 %. Der konstateredes imidlertid ikke nogen overtraedelse af det gaeldende tilsagn.

d) fortjeneste

(29) Efter foranstaltningens indfoerelse forbedredes faellesskabsproducenternes samlede fortjeneste lidt i perioden 1987 til 1989. Udgangspunktet var imidlertid meget lavt i sektoren for hjoernebeslag til containere, og som foelge af den forvaerring, der er noteret siden 1990, solgte alle faellesskabsproducenter med tab i referenceperioden.

4. Konklusion

(30) Kommissionen konkluderede derfor paa basis af ovenstaaende, at faellesskabsproducenterne befinder sig i en forholdsvis svag situation. Specielt er deres markedsandel faldet drastisk og deres virksomhed i sektoren for hjoernebeslag til containere giver fortsat ingen fortjeneste. Den eksisterende foranstaltning var i en vis grad til gavn for faellesskabsproducenterne, men den kunne kun begraense virkningerne af dumpingimporten, og den skade, der paafoertes som foelge heraf, ville blot have vaeret endnu mere alvorlig, hvis der ikke var indfoert foranstaltninger.

II. Muligheden for ny skade

(31) Med henblik paa at beregne virkningerne af antidumpingforanstaltningens ophoer paa forhaand konstaterede Kommissionen foelgende.

Faellesskabsproducenterne befinder sig stadig i en saarbar situation trods den paagaeldende antidumpingforanstaltning. Under saadanne omstaendigheder kan det forventes, at foranstaltningens ophoer endog vil forvaerre denne situation. Det kan ogsaa forventes, at uden foranstaltninger vil eksportoeren saenke sin pris yderligere for at oege sin markedsandel i Faellesskabet paa bekostning af faellesskabsproducenterne. Et mindre salg vil forhoeje faellesskabsproducenternes omkostninger yderligere og saaledes oege deres tab.

(32) Kommissionen finder derfor, at faellesskabsproducenterne vil blive paafoert yderligere skade, hvis foranstaltningen faar lov til at udloebe.

E. FAELLESSKABETS INTERESSER

(33) I behandlingen af Faellesskabets interesser tog Kommissionen hensyn til faellesskabsproducenterne af hjoernebeslag til containere, brugerne og de endelige forbrugere af slutproduktet.

Uden foranstaltninger vil en fortsaettelse af den konstaterede tendens faa de mest negative konsekvenser for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet og bringe dens levedygtighed i fare paa kortere sigt. Tabet af denne industri vil faa alvorlige foelger for beskaeftigelsen og investeringsudgifterne. Det er i Faellesskabets interesse, at dette ikke sker, og at der opretholdes tilstraekkeligt med forskellige forsyningskilder inden for Faellesskabet.

(34) Med hensyn til koeberne af hjoernebeslag til containere og de endelige brugere af containere kunne det maaske fremfoeres som argument, at de kan drage fordel af at koebe hjoernebeslag til containere til lave priser. Det ville dog vaere en minimal fordel for de endelige brugere, da det paagaeldende produkt kun andrager en ganske lille del af slutprisen paa de varer, det indgaar i.

(35) Efter en afvejning af ovennaevnte argumenter er Kommissionen naaet til den konklusion, at det er i Faellesskabets interesse at opretholde beskyttelsesforanstaltninger mod dumpingimporten af hjoernebeslag af ISO-typen til containere.

F. TILSAGN

(36) Efter at Kommissionen havde orienteret om sine resultater, afgav den oestrigske producent et pristilsagn vedroerende eksporten til Faellesskabet af hjoernebeslag (ISO-typen) af bearbejdet staalstoebegods til containere.

Naevnte tilsagn indebaerer, at eksportpriserne til Faellesskabet haeves til et niveau, som Kommissionen anser for tilstraekkeligt til at fjerne skaden og giver EF-producenterne mulighed for at anvende salgspriser, som kan opveje deres tab og give dem en passende fortjeneste. Den prisforhoejelse, der er noedvendig for den oestrigske producent, er i intet tilfaelde hoejere end den dumpingmargen, der konstateredes ved undersoegelsen.

Under disse omstaendigheder finder Kommissionen, at det afgivne tilsagn kan godtages, og undersoegelsen kan derfor afsluttes, uden at der indfoeres antidumpingtold.

(37) Overholdes tilsagnet ikke eller traekkes det tilbage af den paagaeldende eksportoer, kan Kommissionen i henhold til artikel 10, stk. 6, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 straks indfoere en midlertidig told paa grundlag af resultater og konklusioner af undersoegelsen i betragtning 10 til 35.

(38) Der blev ikke gjort indsigelse mod denne afgoerelse i det raadgivende udvalg -

TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:

Artikel 1

Det tilsagn, der er afgivet af Maschinenfabrik Liezen GmbH, Liezen, OEstrig, i forbindelse med den fornyede undersoegelse af antidumpingsforanstaltningen vedroerende importen af hjoernebeslag af bearbejdet staalstoebegods til containere, henhoerende under KN-kode ex 7325 99 90, med oprindelse i OEstrig, godtages.

Artikel 2

Den i artikel 1 naevnte antidumpingundersoegelse i forbindelse med den fornyede undersoegelse afsluttes. Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. juni 1992. Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Naestformand

(1) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1. (2) EFT nr. L 256 af 27. 9. 1985, s. 44. (3) EFT nr. C 82 af 31. 3. 1990, s. 11. (4) EFT nr. C 205 af 17. 8. 1990, s. 20. (5) EFT nr. C 310 af 11. 12. 1990, s. 7.