RÅDETS AFGØRELSE

af 30. maj 2005

om godkendelse af Det Europæiske Fællesskabs tiltrædelse af den internationale konvention om beskyttelse af plantenyheder, som revideret i Genève den 19. marts 1991

(2005/523/EF)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 308 sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, og artikel 300, stk. 3, første afsnit,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

UPOV-konventionens genstand falder også inden for anvendelsesområdet for eksisterende fællesskabsretsforskrifter på dette område.

UPOV-konventionen bør godkendes på Fællesskabets vegne for så vidt angår de spørgsmål, der hører under Fællesskabets kompetence —

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

1. Teksten til den reviderede UPOV-konvention godkendes på Fællesskabets vegne for så vidt angår de spørgsmål, der hører under Fællesskabets kompetence.

2. Teksten til den reviderede UPOV-konvention og en erklæring fra Det Europæiske Fællesskab er knyttet til denne afgørelse.

Artikel 2

Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den (de) person(er), der er beføjet til på Fællesskabets vegne at deponere tiltrædelsesinstrumentet hos generalsekretæren for Den Internationale Union for Beskyttelse af Plantenyheder.

Artikel 3

Fællesskabet vil på frivillig basis betale et bidrag for hver relevant budgetperiode på grundlag af det antal bidragsenheder og på de vilkår, der er fastsat i erklæringen i bilaget, og inden for de beløbsrammer, der er fastlagt til dette formål i Fællesskabets almindelige budget.

1991-AKTEN

DEN INTERNATIONALE KONVENTION OM BESKYTTELSE AF PLANTENYHEDER

af 2. december 1961,

som revideret i Genève den 10. november 1972, den 23. oktober 1978 og den 19. marts 1991

LISTE OVER ARTIKLER

Kapitel I: Definitioner

Artikel 1: Definitioner

Kapitel II: De kontraherende parters almindelige forpligtelser

Artikel 2: De kontraherende parters grundlæggende forpligtelse

Artikel 3: Planteslægter og -arter, der skal beskyttes

Artikel 4: National behandling

Kapitel III: Betingelser for meddelelse af forædlerrettigheder

Artikel 5: Betingelser for beskyttelse

Artikel 6: Nyhed

Artikel 7: Selvstændighed

Artikel 8: Ensartethed

Artikel 9: Stabilitet

Kapitel IV: Ansøgning om meddelelse af forædlerrettigheder

Artikel 10: Indgivelse af ansøgninger

Artikel 11: Ret til prioritet

Artikel 12: Gennemgang af ansøgningen

Artikel 13: Foreløbig beskyttelse

Kapitel V: Forædlerrettigheder

Artikel 14: Forædlerrettigheders anvendelsesområde

Artikel 15: Undtagelser fra forædlerrettigheder

Artikel 16: Konsumption af forædlerrettigheder

Artikel 17: Begrænsninger i udøvelsen af forædlerrettigheder

Artikel 18: Handelsregulerende foranstaltninger

Artikel 19: Forædlerrettigheders varighed

Kapitel VI: Sortsbetegnelse

Artikel 20: Sortsbetegnelse

Kapitel VII: Forædlerrettigheders ugyldigkendelse og ophævelse

Artikel 21: Forædlerrettigheders ugyldigkendelse

Artikel 22: Forædlerrettigheders ophævelse

Kapitel VIII: Unionen

Artikel 23: Medlemmer

Artikel 24: Retlig status og sæde

Artikel 25: Organer

Artikel 26: Rådet

Artikel 27: Unionens bureau

Artikel 28: Sprog

Artikel 29: Finansiering

Kapitel IX: Konventionens gennemførelse; andre aftaler

Artikel 30: Konventionens gennemførelse

Artikel 31: Forbindelser mellem kontraherende parter og stater, som er forpligtet af tidligere akter

Artikel 32: Særlige aftaler

Kapitel X: Afsluttende bestemmelser

Artikel 33: Undertegnelse

Artikel 34: Ratifikation, accept eller godkendelse; tiltrædelse

Artikel 35: Forbehold

Artikel 36: Meddelelser om lovgivning og om de beskyttede planteslægter og -arter; oplysninger, der skal offentliggøres

Artikel 37: Ikrafttrædelse; lukning af tidligere akter

Artikel 38: Revision af konventionen

Artikel 39: Opsigelse

Artikel 40: Bevarelse af eksisterende rettigheder

Artikel 41: Den originale tekst til konventionen og andre officielle udgaver

Artikel 42: Depositaropgaver

KAPITEL 1

DEFINITIONER

Artikel 1

Definitioner

I denne akt forstås ved:

i) »denne konvention«: nærværende internationale konvention om beskyttelse af plantenyheder (1991-akten)

ii) »1961/1972-akten«: den internationale konvention om beskyttelse af plantenyheder af 2. december 1961, som ændret ved tillægsaftalen af 10. november 1972

iii) »1978-akten«: den internationale konvention om beskyttelse af plantenyheder af 23. oktober 1978

iv) »forædler«: — den person, der har frembragt eller fundet og udviklet en sort — hvis det er fastsat i den pågældende kontraherende parts lovgivning, den person, der er ovennævnte persons arbejdsgiver, eller som har afgivet bestilling på dennes arbejde, eller — alt efter hvad der er relevant, den ene eller den anden af ovennævnte personers successorer

v) »forædlerrettigheder«: forædlerens rettigheder i henhold til denne konvention

vi) »sort«: en bestand af planter inden for en enkelt botanisk taksionomisk gruppe af lavest kendte rang, der, uanset om alle betingelser for meddelelse af sortsbeskyttelse er opfyldt, kan: — defineres på grundlag af forekomsten af kendetegn, der skyldes en given genotype eller kombination af genotyper — skelnes fra enhver anden bestand af planter på grundlag af forekomsten af mindst et af de nævnte kendetegn, og — betragtes som en enhed hvad angår dens egnethed til at blive formeret uforandret

vii) »kontraherende part«: stat eller mellemstatslig organisation, der er part i denne konvention

viii) »område«: — i forhold til kontraherende part — hvis den kontraherende part er en stat, denne stats område, og hvis den kontraherende part er en mellemstatslig organisation, det område, som den pågældende mellemstatslige organisations konstituerende traktat finder anvendelse på

ix) »myndighed«: den i artikel 30, stk. 1, nr. ii), omhandlede myndighed

x) »unionen«: den internationale union for beskyttelse af plantenyheder oprettet ved 1961-akten og atter nævnt i 1972-akten, 1978-akten og i denne konvention

xi) »medlem af unionen«: en stat, der er part i 1961/1972-akten eller 1978-akten, eller en kontraherende part.

KAPITEL II

DE KONTRAHERENDE PARTERS ALMINDELIGE FORPLIGTELSER

Artikel 2

De kontraherende parters grundlæggende forpligtelse

De kontraherende parter meddeler og beskytter forædlerrettigheder.

Artikel 3

Planteslægter og -arter, der skal beskyttes

1. (Stater, som allerede er medlemmer af unionen) Kontraherende parter, der er forpligtet af 1961/1972-akten eller 1978-akten, anvender bestemmelserne i denne konvention:

i) fra den dato, hvor de bliver forpligtet af denne konvention, på alle planteslægter og -arter, for hvilke de på nævnte dato anvender bestemmelserne i 1961/1972-akten eller 1978-akten, og

ii) senest efter udløbet af en periode på fem år efter nævnte dato på alle planteslægter og -arter.

2. (Nye medlemmer af unionen) Kontraherende parter, der ikke er forpligtet af 1961/1972-akten eller 1978-akten, anvender bestemmelserne i denne konvention:

i) fra den dato, hvor de bliver forpligtet af denne konvention, på mindst 15 planteslægter og -arter, og

ii) senest efter udløbet af en periode på ti år efter nævnte dato på alle planteslægter og -arter.

Artikel 4

National behandling

1. (Behandling) Med forbehold af de i denne konvention fastsatte rettigheder har en kontraherende parts statsborgere samt fysiske personer med bopæl og juridiske personer med hjemsted inden for en kontraherende parts område, for så vidt angår meddelelse og beskyttelse af forædlerrettigheder, krav på samme behandling på de øvrige kontraherende parters områder, som disse øvrige kontraherende parters lovgivning indrømmer eller fremover kan indrømme deres egne statsborgere, forudsat at ovennævnte statsborgere og fysiske og juridiske personer opfylder de betingelser og formelle krav, der pålægges de pågældende øvrige kontraherende parters statsborgere.

2. (»Statsborgere«) I stk. 1 forstås ved »statsborgere«, når den kontraherende part er en stat, statsborgerne i denne stat, og når den kontraherende part er en mellemstatslig organisation, statsborgerne i de stater, der er medlemmer af den pågældende organisation.

KAPITEL III

BETINGELSER FOR MEDDELELSE AF FORÆDLERRETTIGHEDER

Artikel 5

Betingelser for beskyttelse

1. (Kriterier, der skal opfyldes) Der meddeles forædlerrettigheder for sorter, som er:

i) nye

ii) selvstændige

iii) ensartede, og

iv) stabile.

2. (Andre betingelser) Der kan ikke stilles yderligere eller andre betingelser for meddelelse af forædlerrettigheder, forudsat at sorten har en sortsbetegnelse i overensstemmelse med artikel 20, at ansøgeren opfylder de formelle krav i den kontraherende parts lovgivning, til hvis myndighed ansøgningen er indgivet, og at han betaler de krævede gebyrer.

Artikel 6

Nyhed

1. (Kriterier) En sort anses for at være ny, hvis der ikke af forædleren eller med dennes samtykke på datoen for indgivelsen af ansøgningen om forædlerrettigheder er blevet solgt eller på anden måde overdraget formeringsmateriale eller udbytte af sorten til andre med henblik på udnyttelse af sorten:

i) inden for den kontraherende parts område, hvor ansøgningen er indgivet, mere ét år inden denne dato, og

ii) inden for et andet område end den kontraherende parts område, hvor ansøgningen er indgivet, mere end fire år eller, for træarter og druesorter, mere end seks år inden ovennævnte dato.

2. (Nyligt frembragte sorter) I tilfælde, hvor en kontraherende part anvender denne konvention på en planteslægt eller -art, på hvilken den ikke tidligere anvendte denne konvention eller en tidligere akt, kan den anse en nyligt frembragt sort, der eksisterede på datoen for denne udvidelse af beskyttelsen, for at opfylde nyhedsbetingelsen i stk. 1, selv om salget eller overdragelsen til andre, jf. nævnte stykke, fandt sted inden de i stk. 1 fastsatte frister.

3. (»Område« i visse tilfælde) Ved anvendelsen af stk. 1 kan alle kontraherende stater, som er medlemmer af en og samme mellemstatslige organisation, handle i fællesskab, hvis organisationens bestemmelser kræver det, med henblik på at ligestille forskrifter vedtaget på de medlemsstaters område, der er medlemmer af organisationen, med forskrifter vedtaget på deres eget område; gør de det, notificerer de generalsekretæren herom.

Artikel 7

Selvstændighed

En sort anses for at være selvstændig, når den tydeligt adskiller sig fra enhver anden sort, hvis eksistens er almindeligt kendt på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen. For eksempel anses indgivelse af en ansøgning om meddelelse af forædlerrettigheder eller om optagelse af en anden sort i et officielt register over plantesorter, uanset i hvilket land, for at gøre en sådan anden sort almindeligt kendt fra ansøgningsdatoen, forudsat at ansøgningen fører til meddelelse af hhv. forædlerrettigheder eller optagelse af den pågældende anden sort i det officielle register over plantesorter.

Artikel 8

Ensartethed

En sort anses for at være ensartet, hvis den, bortset fra den variation, der kan forventes som følge af særlige forhold ved formeringen, er tilstrækkelig ensartet med hensyn til dens relevante kendetegn.

Artikel 9

Stabilitet

En sort anses for at være stabil, hvis dens relevante kendetegn forbliver uændret efter gentagen formering, eller, hvis der er tale om en bestemt formeringscyklus, ved afslutningen af enhver sådan cyklus.

KAPITEL IV

ANSØGNING OM MEDDELELSE AF FORÆDLERRETTIGHEDER

Artikel 10

Indgivelse af ansøgninger

1. (Sted for første ansøgning) Forædleren kan selv vælge, til hvilken kontraherende parts myndighed han ønsker at indgive sin første ansøgning om forædlerrettigheder.

2. (Tidspunkt for efterfølgende ansøgninger) Forædleren kan ansøge andre kontraherende parters myndigheder om meddelelse af forædlerrettigheder uden at afvente meddelelsen af forædlerrettigheder fra den kontraherende parts myndighed, til hvilken den første ansøgning er indgivet.

3. (Beskyttelsens uafhængighed) En kontraherende part må ikke afvise en ansøgning om meddelelse af forædlerrettigheder eller begrænse disses varighed med den begrundelse, at der ikke er ansøgt om beskyttelse af den pågældende sort, at der er givet afslag på beskyttelse, eller at beskyttelsen er udløbet i en anden stat eller mellemstatslig organisation.

Artikel 11

Ret til prioritet

1. (Retten; dennes varighed) En forædler, der på behørig vis har indgivet en ansøgning om beskyttelse af en sort til en af de kontraherende parter (»første ansøgning«), har med henblik på indgivelse af en ansøgning om meddelelse af forædlerrettigheder for samme sort til en anden kontraherende parts myndighed (»efterfølgende ansøgning«) krav på prioritet i en periode på 12 måneder. Denne periode beregnes fra datoen for indgivelse af første ansøgning. Indgivelsesdatoen medregnes ikke i den pågældende periode.

2. (Påberåbelse af retten) For at nyde godt af retten til prioritet skal forædleren i den efterfølgende ansøgning gøre krav på prioritet i henhold til første ansøgning. Den myndighed, til hvilken den efterfølgende ansøgning er indgivet, kan kræve, at forædleren inden for en frist på ikke under tre måneder fra datoen for indgivelsen af den efterfølgende ansøgning forelægger en kopi af sagsmaterialet fra første ansøgning, som er bekræftet af den myndighed, til hvilken denne ansøgning er indgivet, samt prøver eller andre beviser for, at det er samme sort, der er genstand for begge ansøgninger.

3. (Dokumenter og materiale) Forædleren har en frist på to år efter udløbet af prioritetsperioden eller, hvis den første ansøgning afvises eller trækkes tilbage, en passende frist efter afvisningen eller tilbagetrækningen til at give den kontraherende parts myndighed, til hvilken han har indgivet den efterfølgende ansøgning, alle nødvendige oplysninger, dokumenter eller alt nødvendigt materiale, der kræves i henhold til den pågældende kontraherende parts lovgivning med henblik på gennemgangen efter artikel 12.

4. (Handlinger i perioden) Handlinger, der foretages i den i stk. 1 fastsatte periode, f.eks. indgivelse af en anden ansøgning eller offentliggørelse eller udnyttelse af den sort, der er genstand for den første ansøgning, kan ikke lægges til grund for en afvisning af den efterfølgende ansøgning. Sådanne handlinger afføder heller ikke rettigheder for tredjemand.

Artikel 12

Gennemgang af ansøgningen

Inden der kan træffes en beslutning om meddelelse af forædlerrettigheder, skal ansøgningen gennemgås med henblik på at sikre overensstemmelse med betingelserne i artikel 5-9. I den forbindelse kan myndigheden dyrke sorten og foretage andre nødvendige afprøvninger, lade sorten dyrke eller lade andre nødvendige afprøvninger udføre eller inddrage resultaterne af allerede gennemførte dyrkninger eller andre afprøvninger. Til brug for gennemgangen kan myndigheden kræve, at forædleren stiller alle nødvendige oplysninger, dokumenter og alt nødvendigt materiale til rådighed.

Artikel 13

Foreløbig beskyttelse

De kontraherende parter træffer foranstaltninger til beskyttelse af forædlerens interesser i perioden mellem indgivelsen eller offentliggørelsen af ansøgningen om meddelelse af forædlerrettigheder og meddelelsen af disse rettigheder. Foranstaltningerne skal som et minimum give indehaveren af forædlerrettighederne ret til et rimeligt vederlag fra enhver person, der i den nævnte periode har foretaget handlinger, som når rettighederne er meddelt, kræver forædlerens tilladelse, jf. artikel 14. De kontraherende parter kan bestemme, at de pågældende foranstaltninger kun får virkning for personer, som forædleren har notificeret om indgivelsen af ansøgningen.

KAPITEL V

FORÆDLERRETTIGHEDER

Artikel 14

Forædlerrettigheders anvendelsesområde

1. (Handlinger vedrørende formeringsmateriale)

a) Følgende handlinger vedrørende formeringsmateriale af den beskyttede sort kræver forædlerens tilladelse, jf. dog artikel 15 og 16: i) produktion eller reproduktion (formering) ii) behandling med henblik på formering iii) udbud til salg iv) salg eller anden form for markedsføring v) udførsel vi) indførsel vii) oplagring med henblik på alle de i nr. i) til vi) nævnte formål.

b) Forædleren kan knytte betingelser eller begrænsninger til sin tilladelse.

2. (Handlinger vedrørende udbytte) Handlingerne i stk. 1, litra a), nr. i) til vii), vedrørende udbytte, herunder hele planter og plantedele, som er tilvejebragt ved ikke-tilladt brug af formeringsmateriale af den beskyttede sort, kræver forædlerens tilladelse, hvis denne ikke har haft rimelig mulighed for at udøve sin rettighed vedrørende det pågældende formeringsmateriale, jf. dog artikel 15 og 16.

3. (Handlinger vedrørende visse produkter) De kontraherende parter kan bestemme, at handlingerne i stk. 1, litra a), nr. i) til vii), vedrørende produkter, der direkte er fremstillet af udbytte af den beskyttede sort, som er omfattet af bestemmelserne i stk. 2, ved ikke-tilladt brug af dette udbytte, kræver forædlerens tilladelse, hvis denne ikke har haft rimelig mulighed for at udøve sin rettighed vedrørende det pågældende udbytte, jf. dog artikel 15 og 16.

4. (Eventuelle andre handlinger) De kontraherende parter kan bestemme, at andre handlinger end dem, der er nævnt i stk. 1, litra a), nr. i) til vii), også kræver forædlerens tilladelse, jf. dog artikel 15 og 16.

5. (I det væsentlige afledte og visse andre sorter)

a) Stk. 1-4 gælder også for: i) sorter, der i det væsentlige er afledt af den beskyttede sort, hvis den beskyttede sort ikke selv er en i det væsentlige afledt sort ii) sorter, der ikke tydeligt adskiller sig fra den beskyttede sort, jf. artikel 7, og iii) sorter, til hvis produktion der kræves gentagen anvendelse af den beskyttede sort.

b) Ved anvendelsen af litra a), nr. i), anses en sort for i det væsentlige at være afledt af en anden sort (den oprindelige sort), når: i) den i overvejende grad er afledt af den oprindelige sort eller af en sort, som selv i overvejende grad er afledt af den oprindelige sort, men bibeholder de væsentlige kendetegn, der skyldes den oprindelige sorts genotype eller kombination af genotyper ii) den klart adskiller sig fra den oprindelige sort, og iii) den bortset fra forskelle, som skyldes afledningsprocessen, er i overensstemmelse med den oprindelige sort med hensyn til forekomsten af de væsentlige kendetegn, der skyldes den oprindelige sorts genotype eller kombination af genotyper.

c) I det væsentlige afledte sorter kan f.eks. opnås ved udvælgelse af en naturlig eller induceret mutant eller en somaklonal variant, udvælgelse af en enkelt variant blandt planter af den oprindelige sort, tilbagekrydsning eller genteknisk transformering.

Artikel 15

Undtagelser fra forædlerrettigheder

1. (Obligatoriske undtagelser) Forædlerrettigheder omfatter ikke:

i) handlinger af privat art og uden erhvervsmæssigt formål

ii) handlinger i forsøgsøjemed, og

iii) handlinger med henblik på at frembringe andre sorter og, bortset fra tilfælde, hvor artikel 14, stk. 5, finder anvendelse, handlinger som nævnt i artikel 14, stk. 1-4, med hensyn til sådanne andre sorter.

2. (Fakultativ undtagelse) Uanset artikel 14 kan de kontraherende parter inden for rimelige grænser, og forudsat at forædlerens legitime interesser beskyttes, begrænse forædlerrettighederne vedrørende en hvilken som helst sort med henblik på at give landbrugere tilladelse til at anvende udbytte, som de har tilvejebragt ved på deres egne bedrifter at plante den beskyttede sort eller en sort omfattet af artikel 14, stk. 5, litra a), nr. i) eller ii), til formering på deres egne bedrifter.

Artikel 16

Konsumption af forædlerrettigheder

1. (Konsumption af rettigheder) Forædlerrettigheder omfatter ikke handlinger, der vedrører materiale af den beskyttede sort eller af en sort, som er omfattet af artikel 14, stk. 5, når det af forædleren eller med dennes samtykke er blevet solgt eller på anden måde markedsført inden for den berørte kontraherende parts område, eller materiale, der er afledt af nævnte materiale, medmindre sådanne handlinger:

i) indebærer videreformering af den pågældende sort, eller

ii) indebærer udførsel af materiale af sorten, som muliggør formering heraf, til at land, som ikke beskytter sorter af de planteslægter eller -arter, som sorten tilhører, medmindre det udførte materiale er bestemt til konsum.

2. (Betydningen af »materiale«) Ved anvendelsen af stk. 1 forstås ved »materiale« i forbindelse med en sort:

i) formeringsmateriale af enhver art

ii) udbytte, herunder hele planter og plantedele, og

iii) produkter, der direkte er fremstillet af udbytte.

3. (»Område« i visse tilfælde) Ved anvendelsen af stk. 1 kan alle kontraherende stater, som er medlemmer af en og samme mellemstatslige organisation, handle i fællesskab, hvis organisationens bestemmelser kræver det, med henblik på at ligestille forskrifter vedtaget på de medlemsstaters område, der er medlemmer af organisationen, med forskrifter vedtaget på deres eget område; gør de det, notificerer de generalsekretæren herom.

Artikel 17

Begrænsninger i udøvelsen af forædlerrettigheder

1. (Almenhedens interesse) Medmindre det udtrykkeligt bestemmes i denne konvention, må de kontraherende parter ikke begrænse forædlerrettigheder med andre begrundelser end hensynet til almenhedens interesse.

2. (Rimeligt vederlag) Når en sådan begrænsning bemyndiger tredjemand til at udføre en handling, der kræver forædlerens tilladelse, træffer den pågældende kontraherende part alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at forædleren tildeles et rimeligt vederlag.

Artikel 18

Handelsregulerende foranstaltninger

Forædlerrettigheder er uafhængige af foranstaltninger, der træffes af en kontraherende part for inden for dens område at regulere produktion, certificering og markedsføring af sortsmateriale eller indførsel og udførsel af sådant materiale. Sådanne foranstaltninger berører under ingen omstændigheder anvendelsen af denne konvention.

Artikel 19

Forædlerrettigheders varighed

1. (Beskyttelsesperiode) Forædlerrettigheder meddeles for en bestemt periode.

2. (Minimumsperiode) Denne periode må ikke være på under 20 år regnet fra datoen for meddelelsen af forædlerrettighederne. For træarter og druesorter må denne periode ikke være på under 25 år regnet fra nævnte dato.

KAPITEL VI

SORTSBETEGNELSE

Artikel 20

Sortsbetegnelse

1. (Sortsbetegnelser; betegnelsens anvendelse)

a) Sorten skal have en sortsbetegnelse, der bliver dens generiske navn.

b) De kontraherende parter sikrer, at den frie anvendelse af en betegnelse i forbindelse med en sort ikke hindres på grundlag af rettigheder vedrørende den betegnelse, der er registreret som sortsbetegnelse; dette gælder også efter udløbet af forædlerrettighederne, jf. dog stk. 4.

2. (Kendetegn ved betegnelsen) Betegnelsen skal gøre det muligt at identificere sorten. Den må ikke udelukkende bestå af tal, undtagen i tilfælde hvor dette er almindelig praksis i forbindelse med sortsbetegnelser. Den må ikke kunne virke vildledende eller skabe forvirring med hensyn til sortens kendetegn, værdi eller identitet, eller med hensyn til forædlerens identitet. Den skal navnlig adskille sig fra betegnelser for en eksisterende sort af samme art eller en nært beslægtet art inden for de kontraherende parters områder.

3. (Registrering af betegnelsen) Forædleren forelægger sortsbetegnelsen for myndigheden. Hvis det konstateres, at betegnelsen ikke opfylder kravene i stk. 2, afslår myndigheden at registrere den og kræver, at forædleren foreslår en anden betegnelse inden for en bestemt frist. Myndigheden registrerer betegnelsen samtidig med, at forædlerrettighederne meddeles.

4. (Ældre rettigheder tilhørende tredjemand) Ældre rettigheder tilhørende tredjemand berøres ikke. Hvis retten til at anvende en sortsbetegnelse frakendes en person, der i henhold til stk. 7 er forpligtet til at anvende den, på grund af ældre rettigheder, kræver myndigheden, at forædleren forelægger en anden sortsbetegnelse.

5. (Samme betegnelse inden for alle kontraherende parters områder) En sort skal forelægges alle de kontraherende parter med samme betegnelse. De kontraherende parters myndigheder registrerer den forelagte betegnelse, medmindre de finder den uegnet inden for deres område. I så fald kræver den pågældende myndighed, at forædleren forelægger en anden betegnelse.

6. (Informationsudveksling mellem de kontraherende parters myndigheder) En kontraherende parts myndighed sikrer, at alle de øvrige kontraherende parters myndigheder underrettes om forhold vedrørende sortsbetegnelser, herunder især forelæggelse, registrering og slettelse af betegnelser. Enhver myndighed kan sende sine eventuelle bemærkninger vedrørende registreringen af en betegnelse til den myndighed, der har meddelt den pågældende betegnelse.

7. (Forpligtelse til at anvende betegnelsen) Enhver person, der inden for en af de kontraherende parters områder udbyder formeringsmateriale af en sort, som er beskyttet inden for det pågældende område, til salg eller markedsfører sådant materiale, er forpligtet til at anvende betegnelsen for den pågældende sort; dette gælder også efter udløbet af forædlerrettighederne til sorten, undtagen i tilfælde hvor ældre rettigheder forhindrer en sådan anvendelse, jf. stk. 4.

8. (Angivelser, der anvendes sammen med betegnelserne) Når en sort udbydes til salg eller markedsføres, er det tilladt at knytte et varemærke, et handelsnavn eller en lignende angivelse til den registrerede sortsbetegnelse. Hvis der anvendes en sådan angivelse, skal betegnelsen stadig være let genkendelig.

KAPITEL VII

FORÆDLERRETTIGHEDERS UGYLDIGKENDELSE OG OPHÆVELSE

Artikel 21

Forædlerrettigheders ugyldigkendelse

1. (Begrundelse for ugyldigkendelse) De kontraherende parter erklærer de forædlerrettigheder, de har meddelt, for ugyldige, hvis det viser sig:

i) at betingelserne i artikel 6 eller 7 ikke var opfyldt på tidspunktet for meddelelsen af forædlerrettighederne

ii) at betingelserne i artikel 8 eller 9 ikke var opfyldt på tidspunktet for meddelelsen af forædlerrettighederne i tilfælde, hvor meddelelsen af rettighederne i det væsentlige er sket på grundlag af oplysninger og dokumentation fremlagt af forædleren

iii) at forædlerrettighederne er meddelt en person, der ikke er berettiget hertil, medmindre rettighederne overdrages til rette vedkommende.

2. (Ugyldigkendelse af andre årsager) Forædlerrettigheder må ikke erklæres ugyldige af andre årsager end dem, der er nævnt i stk. 1.

Artikel 22

Forædlerrettigheders ophævelse

1. (Begrundelse for ophævelse)

a) De kontraherende parter kan ophæve de forædlerrettigheder, de har meddelt, hvis det viser sig, at betingelserne i artikel 8 eller 9 ikke længere er opfyldt.

b) De kontraherende parter kan også ophæve de forædlerrettigheder, de har meddelt, hvis forædleren efter at være blevet anmodet herom ikke inden for en bestemt frist: i) stiller de oplysninger og dokumenter og det materiale til rådighed for myndigheden, der kræves for at kunne verificere vedligeholdelsesavlen af sorten ii) betaler de gebyrer, som i givet fald skal betales for at kunne opretholde forædlerrettighederne, eller iii) foreslår en anden egnet betegnelse, i tilfælde hvor sortsbetegnelsen slettes efter meddelelsen af rettighederne.

2. (Ophævelse af andre årsager) Forædlerrettigheder må ikke ophæves af andre årsager end dem, der er nævnt i stk. 1.

KAPITEL VIII

UNIONEN

Artikel 23

Medlemmer

De kontraherende parter er medlemmer af unionen.

Artikel 24

Retlig status og sæde

1. (Retlig status) Unionen har status som juridisk person.

2. (Rets- og handleevne) Unionen nyder på hver enkelt kontraherende parts område i overensstemmelse med den lovgivning, der gælder inden for dette område, den rets- og handleevne, der er nødvendig for kunne gennemføre unionens mål og udføre dens opgaver.

3. (Sæde) Unionens sæde og permanente organer er i Genève.

4. (Aftale om hovedkontor) Unionen har en aftale med Det Schweiziske Forbund vedrørende sit hovedkontor.

Artikel 25

Organer

Unionens permanente organer er rådet og unionens bureau.

Artikel 26

Rådet

1. (Sammensætning) Rådet består af repræsentanter for medlemmerne af unionen. Hvert medlem af unionen udpeger en repræsentant til rådet og en suppleant. Repræsentanter og suppleanter kan lade sig ledsage af tilforordnede eller rådgivere.

2. (Præsident og vicepræsidenter) Rådet vælger blandt sine medlemmer en præsident og en første vicepræsident. Det kan vælge flere vicepræsidenter. Første vicepræsident er stedfortræder for præsidenten, hvis denne har forfald. Præsidentens embedsperiode er på tre år.

3. (Møder) Rådet træder sammen efter indkaldelse fra præsidenten. Der afholdes et ordinært møde i rådet en gang om året. Herudover kan præsidenten indkalde rådet på eget initiativ; han indkalder rådet inden for en frist på tre måneder, hvis en tredjedel af unionens medlemmer anmoder herom.

4. (Observatører) Stater, som ikke er medlemmer af unionen, kan indbydes til møder i rådet som observatører. Der kan også indbydes andre observatører samt sagkyndige til møderne.

5. (Opgaver) Rådets opgaver er at:

i) undersøge passende foranstaltninger til at beskytte unionens interesser og fremme dens udvikling

ii) fastsætte sin forretningsorden

iii) udpege generalsekretæren og, hvis det skønnes nødvendigt, en vicegeneralsekretær og fastlægge disses arbejdsopgaver

iv) gennemgå årsrapporten om unionens virksomhed og fastlægge dens arbejdsprogram

v) give generalsekretæren alle nødvendige anvisninger til gennemførelse af unionens opgaver

vi) fastlægge unionens administrations- og finansreglement

vii) gennemgå og godkende unionens budget og fastsætte hvert enkelt unionsmedlems bidrag

viii) gennemgå og godkende regnskaberne, der forelægges af generalsekretæren

ix) fastsætte dato og sted for de i artikel 38 omhandlede konferencer og træffe de nødvendige forberedende foranstaltninger, og

x) i almindelighed træffe alle nødvendige beslutninger for at sikre, at unionen fungerer effektivt.

6. (Stemmer)

a) Hvert medlem af unionen, der er en stat, har én stemme i Rådet.

b) Enhver kontraherende part, der er en mellemstatslig organisation, kan på de områder, der hører under dens kompetence, udøve sine medlemsstaters stemmeret, der er medlemmer af unionen. En sådan mellemstatslig organisation udøver ikke sine medlemsstaters stemmeret, hvis medlemsstaterne selv udøver denne ret, og omvendt.

7. (Flertal) Rådets beslutninger kræver simpelt flertal af de afgivne stemmer; dog kræver dets beslutninger i henhold til stk. 5, nr. ii), vi) og vii), og i henhold til artikel 28, stk. 3, artikel 29, stk. 5, litra b), og artikel 38, stk. 1, tre fjerdedele af de afgivne stemmer. Ikke afgivne stemmer medregnes ikke.

Artikel 27

Unionens bureau

1. (Bureauets opgaver og ledelse) Unionens bureau varetager samtlige de forpligtelser og opgaver, som det pålægges af rådet. Det ledes af generalsekretæren.

2. (Generalsekretærens opgaver) Generalsekretæren er ansvarlig over for rådet; han er ansvarlig for at udføre rådets beslutninger. Han forelægger unionens budget for rådet til godkendelse og er ansvarlig for dets gennemførelse. Han aflægger rapporter til rådet om sin forvaltning samt om unionens virksomhed og finansielle stilling.

3. (Personale) Ansættelses- og beskæftigelsesvilkårene for det personale, der er nødvendigt for, at unionens bureau kan udføre sine opgaver på en effektiv måde, fastsættes ved administrations- og finansreglementet, jf. dog artikel 26, stk. 5, nr. iii).

Artikel 28

Sprog

1. (Bureauets sprog) Ved udførelsen af sine opgaver benytter unionens bureau det engelske, franske, tyske og spanske sprog.

2. (Sprog under visse møder) Møder i rådet og revisionskonferencer afholdes på de fire sprog.

3. (Yderligere sprog) Rådet kan beslutte, at der skal anvendes yderligere sprog.

Artikel 29

Finansiering

1. (Indtægter) Unionens udgifter dækkes af:

i) de årlige bidrag fra unionslandene

ii) betalinger for tjenesteydelser

iii) diverse indtægter.

2. (Bidrag: enheder)

a) Hvert enkelt unionslands andel af de samlede årlige bidrag fastsættes på grundlag af de samlede udgifter, der skal dækkes af unionslandenes bidrag, og det antal bidragsenheder, der gælder for landet i henhold til stk. 3. Denne andel beregnes som fastsat i stk. 4.

b) Antallet af bidragsenheder udtrykkes i hele tal eller brøkdele, dog må ingen brøkdel være mindre end en femtedel.

3. (Bidrag: hvert enkelt medlems andel)

a) For et medlem af unionen, der er part i 1961/1972-akten eller 1978-akten på den dato, hvor det bliver forpligtet af denne konvention, er antallet af bidragsenheder det samme som umiddelbart inden denne dato.

b) Ethvert andet unionsland angiver ved tiltrædelsen af unionen ved en erklæring stilet til generalsekretæren det antal bidragsenheder, der skal gælde for det pågældende land.

c) Ethvert unionsland kan på et hvilket som helst tidspunkt ved en erklæring stilet til generalsekretæren angive et andet antal bidragsenheder end det, der gælder for det i henhold til litra a) eller b). Hvis en sådan erklæring fremsættes i løbet af kalenderårets første seks måneder, får den virkning fra begyndelsen af det efterfølgende kalenderår; i modsat fald får den virkning fra begyndelsen af det andet kalenderår, der følger efter det år, hvor erklæringen blev fremsat.

4. (Bidrag: beregning af andele)

a) Det beløb, der svarer til en bidragsenhed, fremkommer ved for hver budgetperiode at dividere de samlede udgifter, der skal dækkes af unionslandenes bidrag i den pågældende periode, med det samlede antal enheder, der gælder for disse unionslande.

b) Det beløb, hvert enkelt unionsland skal bidrage med, fremkommer ved at multiplicere det beløb, der svarer til en bidragsenhed, med det antal bidragsenheder, der gælder for det pågældende unionsland.

5. (Restancer)

a) Et unionsland, der er i restance med betalingen af sine bidrag, er ikke stemmeberettiget i rådet, hvis dets restancer svarer til eller overstiger det skyldige bidrag for hele det foregående år, jf. dog litra b). Suspensionen af stemmeretten fritager ikke det pågældende unionsland for sine forpligtelser i henhold til denne konvention og fratager det heller ikke nogen anden ret i henhold hertil.

b) Rådet kan give det pågældende unionsland tilladelse til fortsat at udøve sin stemmeret, hvis og så længe rådet finder det godtgjort, at restancerne skyldes usædvanlige og uundgåelige omstændigheder.

6. (Revision af regnskaber) Unionens regnskaber revideres af et unionsland som fastsat i administrations- og finansreglementet. Det pågældende unionsland udnævnes af rådet efter aftale med landet.

7. (Bidrag fra mellemstatslige organisationer) Kontraherende parter, der er mellemstatslige organisationer, er ikke forpligtede til at betale bidrag. Hvis de alligevel vælger at betale bidrag, finder stk. 1-4 tilsvarende anvendelse.

KAPITEL IX

KONVENTIONENS GENNEMFØRELSE; ANDRE AFTALER

Artikel 30

Konventionens gennemførelse

1. (Gennemførelsesforanstaltninger) De kontraherende parter vedtager alle nødvendige foranstaltninger for at gennemføre denne konvention, hvilket navnlig indebærer, at de:

i) sørger for passende retsmidler til effektiv håndhævelse af forædlerrettigheder

ii) etablerer en myndighed, der har til opgave at meddele forædlerrettigheder, eller overdrager denne opgave til en myndighed etableret af en anden kontraherende part

iii) sikrer, at offentligheden underrettes ved regelmæssig offentliggørelse af oplysninger vedrørende — ansøgninger om og meddelelse af forædlerrettigheder, og — foreslåede og godkendte sortsbetegnelser.

2. (Lovgivningens overensstemmelse) Det forudsættes, at stater og mellemstatslige organisationer, når de deponerer deres ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument, alt efter hvad der er relevant, er i stand til at gennemføre bestemmelserne i denne konvention på grundlag af deres egen lovgivning.

Artikel 31

Forbindelser mellem kontraherende parter og stater, som er forpligtet af tidligere akter

1. (Forbindelser mellem stater, der er forpligtet af denne konvention) Mellem unionslande, som er forpligtet både af denne konvention og en tidligere akt, finder kun denne konvention anvendelse.

2. (Eventuelle forbindelser med stater, som ikke er forpligtet af denne konvention) Et unionsland, som ikke er forpligtet af denne konvention, kan ved en notifikation stilet til generalsekretæren erklære, at det i sine forbindelser med medlemmer af unionen, som kun er forpligtet af denne konvention, agter at anvende den seneste akt, som det er forpligtet af. Fra udløbet af en måned efter datoen for en sådan notifikation og indtil det unionsland, der har fremsat erklæringen, bliver forpligtet af denne konvention, anvender dette unionsland den seneste akt, som det er forpligtet af, i sine forbindelser med medlemmer af unionen, der kun er forpligtet af denne konvention, mens sidstnævnte anvender denne konvention over for førstenævnte.

Artikel 32

Særlige aftaler

Medlemmer af unionen bevarer retten til indbyrdes at indgå særlige aftaler om sortsbeskyttelse, forudsat at disse aftaler ikke strider mod bestemmelserne i denne konvention.

KAPITEL X

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 33

Undertegnelse

Denne konvention er åben for undertegnelse af enhver stat, der på vedtagelsesdatoen er medlem af unionen. Den forbliver åben for undertegnelse indtil den 31. marts 1992.

Artikel 34

Ratifikation, accept eller godkendelse; tiltrædelse

1. (Stater og visse mellemstatslige organisationer)

a) Enhver stat kan i henhold til denne artikel blive part i denne konvention.

b) Enhver mellemstatslig organisation kan i henhold til denne artikel blive part i denne konvention, hvis den: i) har kompetence inden for de områder, der reguleres af denne konvention ii) har egen lovgivning om meddelelse og beskyttelse af forædlerrettigheder, som er bindende for alle dens medlemsstater, og iii) i overensstemmelse med sine interne procedurer er blevet behørigt bemyndiget til at tiltræde denne konvention.

2. (Tiltrædelsesinstrument) Stater, der har undertegnet denne konvention, bliver part i denne konvention ved deponering af et instrument om ratifikation, accept eller godkendelse af denne konvention. Stater, der ikke har undertegnet denne konvention, og mellemstatslige organisationer bliver part i denne konvention ved deponering af et instrument om tiltrædelse af denne konvention. Ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrumenter deponeres hos generalsekretæren.

3. (Rådgivning fra rådet) Stater, der ikke er medlemmer af unionen, og mellemstatslige organisationer anmoder forud for deponeringen af deres tiltrædelsesinstrument rådet om rådgivning med hensyn til, om deres lovgivning stemmer overens med denne konventions bestemmelser. Hvis den beslutning, der træffes på grundlag af rådgivningen, er positiv, kan tiltrædelsesinstrumentet deponeres.

Artikel 35

Forbehold

1. (Princip) Forbehold over for denne konvention er ikke tilladt, jf. dog stk. 2.

2. (Mulig undtagelse)

a) Uanset bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, kan en stat, som på det tidspunkt, hvor den bliver part i denne konvention, er part i 1978-akten, og som for så vidt angår sorter, der formerer sig ukønnet, yder beskyttelse i form af andre industrielle ejendomsrettigheder end forædlerrettigheder, fortsætte hermed uden at anvende denne konvention på de pågældende sorter.

b) En stat, der gør brug af nævnte ret, notificerer generalsekretæren herom ved deponeringen af sit ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument, alt efter hvad der er relevant. Den pågældende stat kan på et hvilket som helst tidspunkt trække sin notifikation tilbage.

Artikel 36

Meddelelser om lovgivning og om de beskyttede planteslægter og -arter; oplysninger, der skal offentliggøres

1. (Første notifikation) Når en stat eller en mellemstatslig organisation deponerer sit instrument om ratifikation, accept eller godkendelse eller tiltrædelse af denne konvention, alt efter hvad der er relevant, notificerer den generalsekretæren om:

i) sin lovgivning om forædlerrettigheder, og

ii) de planteslægter og -arter, hvorpå den vil anvende bestemmelserne i denne konvention fra den dato, hvor den bliver forpligtet af denne konvention.

2. (Notifikation om ændringer) De kontraherende parter notificerer straks generalsekretæren om:

i) eventuelle ændringer i lovgivningen vedrørende forædlerrettigheder, og

ii) enhver udvidelse af anvendelsen af denne konvention til at omfatte yderligere planteslægter og -arter.

3. (Offentliggørelse af oplysningerne) Generalsekretæren offentliggør på grundlag af meddelelser fra de kontraherende parter oplysninger om:

i) lovgivningen om forædlerrettigheder og eventuelle ændringer i denne lovgivning, og

ii) de i stk. 1, nr. ii), omhandlede planteslægter og -arter og enhver udvidelse som nævnt i stk. 2, nr. ii).

Artikel 37

Ikrafttrædelse; lukning af tidligere akter

1. (Første ikrafttrædelse) Denne konvention træder i kraft en måned efter, at fem stater har deponeret deres ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument, alt efter hvad der er relevant, forudsat at mindst tre af disse instrumenter er deponeret af stater, der er part i 1961/1972-akten eller 1978-akten.

2. (Efterfølgende ikrafttrædelse) Stater, der ikke er omfattet af stk. 1, eller mellemstatslige organisationer bliver forpligtet af denne konvention en måned efter, at de har deponeret deres ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument, alt efter hvad der er relevant.

3. (Lukning af 1978-akten) Der kan ikke deponeres noget instrument om tiltrædelse af 1978-akten efter ikrafttrædelsen af denne konvention i henhold til stk. 1; dog kan en stat, der i overensstemmelse med De Forenede Nationers generalforsamlings almindelige praksis betragtes som et udviklingsland, deponere et sådant instrument frem til den 31. december 1995, og enhver anden stat kan deponere et sådant instrument frem til den 31. december 1993, selv om denne konvention træder i kraft inden denne dato.

Artikel 38

Revision af konventionen

1. (Konference) Denne konvention kan revideres ved en konference mellem unionens medlemmer. Indkaldelse til en sådan konference besluttes af rådet.

2. (Beslutningsdygtighed og flertal) Konferenceakterne får kun virkning, hvis mindst halvdelen af unionslandene er repræsenteret på konferencen. Vedtagelse af en revision kræver tre fjerdedeles flertal af de ved konferencen tilstedeværende og stemmeafgivende unionslande.

Artikel 39

Opsigelse

1. (Notifikationer) Enhver kontraherende part kan opsige denne konvention ved en notifikation stilet til generalsekretæren. Generalsekretæren notificerer straks alle unionslandene om modtagelsen af en sådan notifikation.

2. (Tidligere akter) En notifikation om opsigelse af denne konvention anses for også at udgøre notifikation om opsigelse af tidligere akter, som den kontraherende part, der opsiger denne konvention, er forpligtet af.

3. (Virkningsdato) Opsigelsen får virkning fra udgangen af det kalenderår, der følger efter det år, hvor notifikationen blev modtaget af generalsekretæren.

4. (Erhvervede rettigheder) Opsigelsen berører ikke sortsrettigheder, der er erhvervet i kraft af denne konvention eller en tidligere akt inden den dato, hvor opsigelsen får virkning.

Artikel 40

Bevarelse af eksisterende rettigheder

Denne konvention begrænser ikke eksisterende forædlerrettigheder, som er opnået på grundlag af de kontraherende parters lovgivning eller meddelt i kraft af en tidligere akt eller enhver anden aftale indgået mellem medlemmer af unionen.

Artikel 41

Den originale tekst til konventionen og andre officielle udgaver

1. (Original tekst) Denne konvention undertegnes i et enkelt originalt eksemplar på engelsk, fransk og tysk, dog har den franske tekst forrang i tilfælde af uoverensstemmelse mellem teksterne. Den originale tekst deponeres hos generalsekretæren.

2. (Officielle udgaver) Generalsekretæren tilvejebringer efter samråd med de berørte regeringer officielle udgaver af denne konvention på arabisk, italiensk, japansk, nederlandsk og spansk samt andre sprog, som rådet måtte ønske.

Artikel 42

Depositaropgaver

1. (Fremsendelse af kopier) Generalsekretæren sender bekræftede kopier af denne konvention til alle de stater og mellemstatslige organisationer, der var repræsenteret ved den diplomatiske konference, som vedtog denne konvention, og efter anmodning til enhver anden stat eller mellemstatslig organisation.

2. (Registrering) Generalsekretæren registrerer denne konvention i De Forenede Nationers sekretariat.