4.

Rådet anerkender behovet for, at de deltagende medlemsstater i væsentlig grad forbedrer opfyldelsen af alle de mere bindende forpligtelser senest i 2025, og understreger endvidere, at de deltagende medlemsstater: a) vedblev med at forhøje deres forsvarsudgifter i PESCO’s hele første indledende fase (2018-2020) og har oplyst, at de har planer om yderligere forhøjelser i perioden 2021-2025 til trods for den økonomiske tilbagegang som følge af covid-19-krisen. Med henblik på at styrke de deltagende medlemsstaters kapacitet og derved sætte Unionen bedre i stand til at agere, bør denne positive tendens opretholdes fremover, herunder ved at afsætte ressourcer til samarbejde om projekter vedrørende forsvarskapacitetsudvikling med en særlig indsats inden for forskning og teknologi, så målene for PESCO’s anden indledende fase kan nås, og den overordnede sammenhæng i det europæiske kapacitetslandskab kan øges b) har gjort beskedne fremskridt med hensyn til anvendelsen af Unionens kapacitetsplanlægnings- og kapacitetsudviklingsværktøjer og -processer i den nationale struktur og tilskyndes til at intensivere deres bestræbelser på en mere systematisk og aktiv anvendelse heraf for at afhjælpe kapacitetsmanglerne på en samarbejdsbaseret måde. I denne henseende vil fuld gennemførelse af de henstillinger om forsvarsudgifter, forsvarsplanlægning og forsvarssamarbejde, der er vedtaget som led i den samordnede årlige gennemgang vedrørende forsvar (CARD) fra 2020, være afgørende for i fællesskab at forberede en ny planlægningshorisont efter midten af 2020’erne med henblik på øget samarbejde om kapacitetsudvikling c) bør fortsætte deres bestræbelser på at udvikle en sammenhængende fuldspektret EU-styrkepakke senest i 2025 i overensstemmelse med PESCO-underretningen, som bidrager til opfyldelsen af Unionens ambitionsniveau d) bør intensivere deres bestræbelser betydeligt for at opfylde de operationelle forpligtelser og navnlig forpligtelse 12, der anses for at være afgørende med henblik på at forbedre relevansen og virkningen af Unionens optræden udadtil, navnlig med hensyn til dens operationelle dimension. Opfyldelsen af forpligtelse 12 styrker Unionens evne til at agere som garant for sikkerheden sammen med partnere, når det er muligt, og alene, når det er nødvendigt. Store mangler som afspejlet i kapacitetsmålene med stor virkning påvirker fortsat de deltagende medlemsstaters styrkers disponibilitet, deployeringsevne og interoperabilitet, som er nødvendige for gennemførelsen af Unionens ambitionsniveau. Desuden er der mulighed for, at de deltagende medlemsstater kan øge deres bidrag til ikke kun igangværende missioner og operationer under den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (FSFP), men også til listen over EU-kampgrupper og databaser vedrørende hurtig reaktion. I denne forbindelse bør de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med Rådets henstilling af 15. november 2021 om opstilling af rækkefølgen for opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser inden for rammerne af det permanente strukturerede samarbejde (PESCO) og specificering af mere præcise mål og om ophævelse af henstillingen af 15. oktober 2018 (4) yderligere drøfte og fastsætte fremskridtsindikatorer med henblik på med de midler og kapaciteter, de råder over, at yde et rimeligt bidrag til den respektive styrkeopbygning for FSFP-missioner og -operationer og at øge gennemsigtigheden blandt dem. I overensstemmelse med princippet om kun ét sæt styrker (5) bør de deltagende medlemsstaters input til styrkekataloget være i overensstemmelse med instrukserne for processen vedrørende det overordnede mål og omfatte alle deployerbare aktiver (herunder hovedkvarterer og kapacitet, der kan anvendes til støtte for missioner og operationer) e) viste fremskridt med hensyn til at opfylde deres forpligtelse til at bidrage til at afhjælpe kapacitetsmangler, der er afdækket i kapacitetsudviklingsplanen (CDP) og CARD, herunder en vurdering af gennemførelsen af kapacitetsmålene med stor virkning, men generelt stadig ikke giver indikationer for, hvorvidt og hvordan de som prioritet overvejer at anvende den europæiske samarbejdsbaserede tilgang til at afhjælpe nationale kapacitetsmangler. På samme måde er der stadig ingen fælles forståelse blandt de deltagene medlemsstater om virkningen af kapacitetsprojekter med hensyn til at øge Europas strategiske uafhængighed og styrke den europæiske forsvarsteknologiske og -industrielle base (EDTIB). De bestræbelser, der er gjort for at gennemføre CARD-henstillingerne fra 2020 og fremme de påpegede muligheder for at samarbejde, navnlig for at udvikle køreplaner for gennemførelsen af de foreslåede seks fokusområder, bør bidrage til at forbedre denne forståelse. Rådet mindede om, at sammenhæng i resultaterne mellem CDP og CARD på den ene side og respektive NATO-processer såsom NATO’s forsvarsplanlægningsproces på den anden side har været og fortsat vil blive sikret, hvis kravene overlapper hinanden, i erkendelse af de to organisationers forskellige karakter og respektive ansvarsområder og medlemskaber f) stadig er nødt til yderligere at forbedre tilvejebringelsen af oplysninger for så vidt angår de mere bindende forpligtelser og de relevante, mere præcise mål vedrørende deres industripolitikker og indkøbsstrategier. De bør øge bestræbelserne på at overgå det nuværende niveau for opfyldelse af forpligtelserne ved at forelægge planer med klare indikationer for, at deres projekter hidrørende fra deres industripolitikker og indkøbsstrategier bidrager til at gøre den europæiske forsvarsindustri mere konkurrencedygtig og har en positiv indvirkning på EDTIB, herunder ved at fremme små og mellemstore virksomheders og midcapselskabers grænseoverskridende deltagelse i hele Unionen.