*****

RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 96/85

af 14. januar 1985

om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af pentaerythritol med oprindelse i Canada

RAADET FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2176/84 af 23. juli 1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 12,

under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter konsultation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. Midlertidige foranstaltninger

(1) Kommissionen indfoerte ved forordning (EOEF) nr. 2681/84 (2) en midlertidig antidumpingtold paa importen af pentaerythritol med oprindelse i Canada.

B. Efterfoelgende procedure

(2) Efter indfoerelsen af den midlertidige antidumpingtold anmodede den beroerte eksportoer om at blive hoert af Kommissionen, hvilket blev imoedekommet. Eksportoeren fremlagde ogsaa en skriftlig redegoerelse for sine synspunkter vedroerende tolden.

(3) Eksportoeren anmodede om at blive underrettet om visse kendsgerninger og betragtninger, paa grundlag af hvilke Kommissionen paataenkte at anbefale endelige foranstaltninger. Denne anmodning blev imoedekommet.

C. Dumping

(4) Der er ikke modtaget nye oplysninger om dumpingimporten siden indfoerelsen af den midlertidige told, og Kommissionen anser derfor resultaterne af dumpingundersoegelsen som omhandlet i forordning (EOEF) nr. 2681/84 for at vaere endelige.

(5) Eksportoeren indvendte imidlertid, at det ved beregning af eksportpriserne ikke var korrekt at tage hensyn til en rimelig margen til generalomkostninger og fortjeneste for Celanese AG, det schweiziske datterselskab, som koebte den paagaeldende vare af sit moderselskab og videresolgte den til sine kunder i Faellesskabet. Eksportoeren anfoerte endvidere, at selv hvis det havde vaeret rimeligt at tage hensyn til en margen, burde dette ikke goeres, uden at der forelaa oplysninger fra eksportoeren og dennes datterselskab.

Eftersom eksportpriserne maatte beregnes paa grundlag af de priser, hvortil den paagaeldende vare blev solgt af Celanese AG til uafhaengige koebere i Faellesskabet, betragtedes det som korrekt i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i forordning (EOEF) nr. 2176/84 at tage hensyn til en margen for generalomkostninger og fortjeneste for Celanese AG's vedkommende med henblik paa at naa frem til den nettoeksportpris ab fabrik, som er noedvendig for at kunne beregne dumpingmargenen.

Eftersom Celanese AG opnaaede sin fortjeneste som et datterselskab af den paagaeldende eksportoer og for at undgaa, at den fortjenstmargen, som Kommissionen lagde til grund, blev paavirket af forbindelsen mellem eksportoeren og dennes datterselskab, blev det ikke betragtet som rimeligt at anvende de tal for fortjeneste, som var angivet i Celanese AG's boeger, men at anvende en margen, som fastsaettes af Kommissionen paa grundlag af de provisioner, Celanese AG betalte sine agenter.

(6) De foreloebige afgoerelser kan foelgelig bekraeftes.

D. Skade

(7) Der er ikke blevet fremlagt nye oplysninger om skadelige virkninger for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet.

(8) Eksportoeren indvendte imidlertid, at det ikke var rimeligt at sammenlaegge importen af pentaerythritol med oprindelse i Canada med importen med oprindelse i Spanien og Sverige. I denne forbindelse blev der understreget, at Faellesskabets import af den canadiske vare var faldet og havde medfoert en mindre markedsandel for den canadiske vare i Faellesskabet.

For saa vidt angaar udviklingen i importen af den canadiske vare, konstaterede Kommissionen imidlertid, at den paastaaede nedgang ikke havde vaeret konstant mellem 1980 og 1983, eftersom der i 1981 og 1983 havde vaeret en stigning paa henholdsvis 19,2 % og 5,0 % i forhold til det foregaaende aar. Endvidere, selv om importen havde udvist et konstant fald, ville dette ikke have vaeret en tilstraekkelig begrundelse for ikke at sammenlaegge denne import med importen fra Sverige og Spanien, eftersom den canadiske vares markedsandel i 1983 stadig var betydelig.

Med hensyn til spoergsmaalet om, hvorvidt det var rimeligt at foretage en sammenlaegning i dette tilfaelde, blev det konstateret, at alle de undersoegte varer konkurrerede med hinanden og med varer fra Faellesskabet paa Faellesskabets marked, idet brugerne af den paagaeldende vare koebte den uafhaengigt af oprindelseslandet.

(9) Eksportoeren paastod, at der ogsaa i andre tilfaelde end de undersoegte var tale om import til dumpingspriser, og indvendte, at hvis der skulle foretages en sammenlaegning, maatte denne import ogsaa tages i betragtning, isaer importen med oprindelse i Brasilien, Chile og Japan.

Dette var imidlertid ikke muligt for Kommissionen, eftersom faellesskabsproducenterne ikke havde indgivet antidumpingklager over importen med oprindelse i disse lande og der derfor ikke var indledt antidumpingprocedurer. Endvidere var der ikke nogen umiddelbart overbevisende oplysninger til raadighed for Kommissionen, af hvilke det fremgik, at disse varer var solgt til dumpingpriser i Faellesskabet, og som ville have gjort det muligt for Kommissionen paa eget initiativ at indlede procedurer vedroerende varer med oprindelse i disse lande.

(10) Eksportoeren haevdede endvidere, at der burde vaeret taget hensyn til, at der normalt ville vaere tale om forskellige interesser, alt efter om det drejede sig om en ny eksportoer (den spanske) eller etablerede leverandoerer paa Faellesskabets marked som de canadiske og svenske.

Hvad angaar dette argument skal det foerst og fremmest understreges, at det, der har betydning i en antidumpingprocedure, ikke er nye og etablerede leverandoerers forskellige interesser, men virkningen af import til dumpingpriser paa Faellesskabets marked. Faktisk synes eksportoeren at haevde, at antidumpingproceduren burde have vaeret begraenset til kun at omfatte den spanske eksportoer, som var den nye leverandoer til Faellesskabets marked og ifoelge eksportoeren den, der havde foraarsaget de skadelige virkninger for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, og ikke have vaeret udvidet til ogsaa at omfatte eksportoerer (herunder den canadiske), som traditionelt leverede til Faellesskabets marked og mod hvilke faellesskabsproducenterne ikke havde indgivet klage, foer den nye leverandoer kom ind paa markedet. Den kendsgerning, at faellesskabsproducenterne ikke indgav en antidumpingklage paa dette tidspunkt, kan imidlertid ikke anvendes som begrundelse for, at de skulle vaere forhindret i at indgive en klage paa et senere tidspunkt og heller ikke som argument for, at der ikke skulle kunne traeffes beskyttelsesforanstaltninger over for de etablerede producenter.

Den kendsgerning, at den canadiske eksportoer ikke fulgte den prisnedsaettelse, som paabegyndtes af den spanske eksportoer ved leveringer til Faellesskabets marked, er irrelevant, eftersom det i en antidumpingprocedure ikke tillaegges nogen vaesentlig betydning at fastslaa, hvilken eksportoer der var den foerste til at foraarsage skadelige virkninger for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, naar det kan konstateres, at samtlige beroerte eksportoerer bidrog til den vaesentlige skade, der paafoertes den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet. I betragtning af den maengde af varen, som importeredes fra Canada, og af markedsandelen for denne vare i Faellesskabet kan det konstateres, at den canadiske eksportoer ogsaa i dette tilfaelde bidrog til den skade, der paafoertes den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet.

(11) Eksportoeren indvendte ligeledes, at der burde vaere taget hensyn til, at lukningen af en virksomhed tilhoerende en faellesskabsproducent medfoerte fordele for de tilbageblevne producenter.

Kommissionen kunne imidlertid fastslaa, at den kendsgerning, at en faellesskabsproducent besluttede at lukke en virksomhed, hvor den paagaeldende vare blev fremstillet, og ikke etablere en ny virksomhed, hovedsagelig paa grund af de lave markedspriser, som skyldtes dumpingvarer med oprindelse i tredjelande, kunne taenkes at have gjort det muligt for hver af de tilbageblevne faellesskabsproducenter at oege deres kapacitetsud nyttelse og markedsandel. Selv om et saadant resultat ville vaere gavnligt for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet som helhed, er det ikke et grundlag for ikke at traeffe foranstaltninger mod dumping. Endvidere blev der ikke i forordning (EOEF) nr. 2681/84 i forbindelse med bestemmelsen af skadens omfang taget hensyn til, at de lave markedspriser havde vaeret bestemmende for den tidligere faellesskabsproducents beslutning om ikke at etablere en ny virksomhed.

(12) Efter Kommissionens opfattelse fremgaar det derfor af den endelige konstatering af de faktiske forhold, at dumpingimporten af pentaerythritol med oprindelse i Spanien, Canada og Sverige saerskilt betragtet maa anses for at have forvoldt vaesentlig skade.

(13) Kommissionen har derfor bekraeftet de konklusioner vedroerende skade, som er anfoert i forordning (EOEF) nr. 2681/84.

E. Faellesskabets interesser

(14) I betragtning af de saerligt alvorlige vanskeligheder, som den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet befinder sig i, er Raadet naaet til den konklusion, at det er i Faellesskabets interesse, at der gribes ind.

(15) Det er under disse omstaendigheder af hensyn til beskyttelsen af Faellesskabets interesser paakraevet, at indfoere en endelig antidumpingtold paa importen af pentaerythritol med oprindelse i Canada. Til trods for at den beroerte eksportoer udtrykte interesse for at afgive et pristilsagn, er der ikke blevet afgivet noget tilsagn. Derfor har det ikke vaeret muligt at afgoere, hvorvidt et pristilsagn, dersom det var blevet afgivet i dette tilfaelde, ville vaere blevet godtaget. Ved undersoegelsen af et eventuelt tilsagn fra en canadisk eksportoer ville der imidlertid vaere blevet taget hensyn til, at den nye canadiske lovgivning kan afgive tilsagn med henblik paa at indstille eller afslutte procedurer.

F. Endelig told

(16) I betragtning af, at der ikke er modtaget nye oplysninger om dumping eller om skadelige virkninger siden indfoerelsen af den midlertidige antidumpingtold, boer den endelige antidumpingtold principielt vaere lig med den midlertidige told. Da der imidlertid blev truffet foranstaltninger over for de spanske og de svenske eksportoerer i form af et tilsagn om at overholde en minimumspris, vil det vaere hensigtsmaessigt at paalaegge den canadiske eksportoer en variabel told baseret paa en minimumspris. I de tre tilfaelde betyder dette paa det oekonomiske plan en forhoejelse af de af eksportoeren anvendte priser, men minimumsprisen bliver ikke den samme.

(17) Under hensyntagen til faellesskabsproducenternes produktionsomkostninger og en rimelig fortjeneste er det blevet fastslaaet, at de skadelige virkninger ville blive ophaevet, saafremt tolden svarede til forskellen mellem 1 062 ECU og prisen pr. ton frit Faellesskabets graense, ufortoldet, eksporteret til den foerste uafhaengige importoer i den importerende medlemsstat.

G. Opkraevning af den midlertidige told

(18) De beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told, boer opkraeves -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indfoeres en endelig antidumpingtold paa importen af pentaerythritol, henhoerende under pos. ex 29.04 C i i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer 29.04-66, med oprindelse i Canada.

2. Tolden fastsaettes til forskellen mellem 1 062 ECU og nettoprisen pr. ton frit Faellesskabets graense, ufortoldet, til foerste uafhaengige importoer.

Prisen frit Faellesskabets graense anses som nettopris, hvis betaling i henhold til salgsbetingelserne skal ske senest 30 dage efter afsendelsestidspunktet. Den nedsaettes eller forhoejes med 1 % for hver maaned, betalingsfristen henholdsvis forlaenges eller afkortes.

3. Gaeldende bestemmelser for told finder anvendelse.

Artikel 2

De beloeb, for hvilke der i henhold til forordning (EOEF) nr. 2681/84 er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, opkraeves endeligt.

Artikel 3

Denne forordning traeder i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 14. januar 1985.

Paa Raadets vegne

F. PANDOLFI

Formand

(1) EFT nr. L 201 af 30. 7. 1984, s. 1.

(2) EFT nr. L 254 af 22. 9. 1984, s. 5.