Initiativ fra Den Franske Republik med henblik på vedtagelse af konventionen om forbedring af gensidig retshjælp i straffesager, navnlig for så vidt angår bekæmpelse af organiseret kriminalitet, hvidvaskning af udbyttet fra strafbart forhold og økonomisk kriminalitet

(2000/C 243/04)

DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER i denne konvention, Den Europæiske Unions medlemsstater,

SOM HENVISER til Rådets retsakt af ...,

SOM TAGER HENSYN til de konklusioner, der blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde den 15. og 16. oktober 1999 i Tammerfors, og til behovet for snarest muligt at udmønte disse i praksis med henblik på at få indført et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed,

SOM TAGER HENSYN til de henstillinger, som eksperterne har formuleret i forbindelse med de evalueringsrapporter, der er udarbejdet på grundlag af Rådets fælles aktion 97/827/RIA af 5. december 1997 i henhold til artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union om indførelse af en ordning for evaluering af, hvordan de internationale forpligtelser med hensyn til bekæmpelse af organiseret kriminalitet(1) udmøntes og efterleves i de enkelte medlemsstater,

SOM ER OVERBEVISTE OM, at Den Europæiske Union bør spille en banebrydende rolle i bekæmpelsen af organiseret kriminalitet og hvidvaskning af penge,

ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE BESTEMMELSER:

Artikel 1

Forholdet til andre konventioner

1. Denne konvention har til formål at supplere bestemmelserne i og lette anvendelsen mellem Den Europæiske Unions medlemsstater af følgende samarbejdsinstrumenter vedrørende den gensidige hjælp mellem deres kompetente myndigheder (i det følgende benævnt "gensidig retshjælp"):

a) den europæiske konvention om gensidig retshjælp i straffesager, undertegnet den 20. april 1959 i Strasbourg (STE nr. 30), i det følgende benævnt "1959-konventionen"

b) tillægsprotokollen til 1959-konventionen, undertegnet i Strasbourg den 17. marts 1978 (STE nr. 99)

c) konventionen af om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater(2), udarbejdet i henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union ved Rådets retsakt af 29. maj 2000, i det følgende benævnt "2000-konventionen"

d) de gældende bestemmelser om gensidig retshjælp i straffesager i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser, undertegnet i Schengen den 19. juni 1990

e) kapitel 2 i traktaten af 27. juni 1962 om udlevering og gensidig retshjælp i straffesager mellem Kongeriget Belgien, Storhertugdømmet Luxembourg og Kongeriget Nederlandene som ændret ved protokol af 11. maj 1974, for så vidt angår forbindelserne mellem medlemsstaterne i Den Økonomiske Union Benelux

f) konventionen om hvidvaskning, efterforskning samt beslaglæggelse og konfiskation af udbyttet fra strafbart forhold, undertegnet i Strasbourg den 8. november 1990.

2. Denne konvention berører ikke anvendelsen af mere gunstige bestemmelser i bilaterale eller multilaterale aftaler mellem medlemsstaterne eller, som fastsat i artikel 26, stk. 4, i 1959-konventionen, arrangementer om gensidig retshjælp i straffesager på grundlag af overensstemmende lovgivning eller en særlig ordning, som hjemler gensidig gennemførelse af retshjælpsforanstaltninger på deres respektive områder.

Artikel 2

Forbehold og erklæringer i henhold til artikel 5 til 1959-konventionen

1. Forbehold og erklæringer i henhold til artikel 5 i 1959-konventionen kan ikke gøres gældende mellem medlemsstaterne.

2. Den relevante bestemmelse i artikel 51 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen ophæves.

Artikel 3

Bankhemmelighed og forretningshemmelighed

En medlemsstat kan ikke under henvisning til bestemmelser om tavshedspligt vedrørende bankmæssige og andre forretningsmæssige aktiviteter afslå at imødekomme en anden medlemsstats anmodning om retshjælp.

Artikel 4

Eftersporing af udbyttet fra strafbart forhold

1. Med henblik på at lette den anmodende medlemsstats efterforskning træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for at lette tilvejebringelse og sikring af dokumenter, oplysninger og andet materiale, der kan formodes at kunne tjene som bevis vedrørende eksistensen af udbyttet fra strafbart forhold, dets opbevaringssted og bevægelser, art, juridisk status eller værdi samt den nydelsesberettigede.

2. Rådet kan på forslag fra Kommissionen eller på initiativ fra en medlemsstat træffe afgørelse med kvalificeret flertal om foranstaltninger til iværksættelse af stk. 1.

Artikel 5

Anmodning om bankmæssige oplysninger

1. Den medlemsstat, der er blevet anmodet om gensidig retshjælp, udleverer så hurtigt som muligt en liste over bankkonti af enhver art på dens område, som har eller har haft en fysisk person, der retsforfølges eller mistænkes i den anmodende medlemsstat, som indehaver eller nydelsesberettiget.

2. Den medlemsstat, der er blevet anmodet om gensidig retshjælp i forbindelse med efterforskning af grove former for organiseret kriminalitet eller hvidvaskning af udbyttet fra strafbart forhold, udleverer så hurtigt som muligt oplysninger om alle banktransaktioner, der i et nærmere bestemt tidsrum, der angives af den anmodende medlemsstat, er foretaget via hver af de konti, der er identificeret i overensstemmelse med stk. 1, med henblik på at gøre det muligt at afsløre kapitalbevægelser navnlig mellem den anmodede medlemsstats område og andre staters eller territoriers område, hvis love og bestemmelser vides at være utilstrækkelige, og hvis praksis anses for at være en hindring for den bekæmpelse af hvidvaskning af kapital, som foretages af den internationale instans for samordning og koordination af bekæmpelsen af hvidvaskning af penge.

3. De oplysninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, udleveres til den anmodende medlemsstat, selv om der viser sig at være tale om konti, der indehaves af enheder, der optræder som eller handler på vegne af truster, eller om andre instrumenter til forvaltning af en fond med særligt formål, hvis stiftere eller nydelsesberettigede ikke kendes.

4. De oplysninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, udleveres ligeledes for en juridisk person, der retsforfølges eller som der efterforskes om i den anmodende medlemsstat eller i hvilken den fysiske person, der er omhandlet i stk. 1, indtager en ledende stilling derved, at han har:

- beføjelse til at repræsentere den juridiske person, eller

- myndighed til at træffe beslutninger på den juridiske persons vegne.

Artikel 6

Supplerende anmodninger om gensidig retshjælp

Hvis det under udførelsen af en anmodning om gensidig retshjælp viser sig nødvendigt at iværksætte efterforskningsmæssige foranstaltninger, der, selv om end de ikke udtrykkeligt er anført i anmodningen, navnlig fordi behovet for sådanne foranstaltninger ikke var kendt på det tidspunkt, hvor anmodningen blev fremsat, kan være nyttige for at fastslå sagens omstændigheder, underretter den anmodede medlemsstat omgående den anmodende medlemsstats myndigheder herom. Disse kan fremsende en supplerende anmodning på de betingelser, der er fastsat i de relevante bestemmelser i det samarbejdsinstrument, der finder anvendelse, uden at det er nødvendigt på ny at fremsende andre oplysninger, som den anmodede medlemsstat allerede er i besiddelse af, end dem, der er nødvendige med henblik på at identificere den oprindelige begæring.

Artikel 7

Fiskale lovovertrædelser

1. Gensidig retshjælp kan ikke afslås udelukkende med den begrundelse, at anmodningen vedrører overtrædelser af love om skatter og afgifter samt told og valutahandel.

2. De relevante bestemmelser i artikel 50 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen ophæves.

Artikel 8

Livsvigtige interesser

1. I forbindelse med retsforfølgelse eller efterforskning af grove tilfælde af organiseret kriminalitet eller hvidvaskning af udbyttet fra strafbart forhold kan retshjælp, som der er anmodet om i henhold til bestemmelserne i det samarbejdsinstrument, der finder anvendelse, kun afslås, hvis den anmodede medlemsstat finder, at det vil skade dens livsvigtige interesser at imødekomme anmodningen.

2. En medlemsstat, der påberåber sig denne grund til at afslå gensidig retshjælp, skal begrunde sin afgørelse skriftligt og informere den anmodende medlemsstat om begrundelsen. Opretholder den anmodende medlemsstat på trods heraf sin anmodning og kan der ikke findes nogen løsning, fremsendes det begrundede afslag af den anmodede medlemsstat til Rådet til orientering, således at der senere på EU-plan kan gennemføres en evaluering af, hvordan denne konvention fungerer.

3. Når gensidig retshjælp er blevet afslået af denne grund, nedsætter Rådet efter anmodning fra de berørte medlemsstater senest to måneder efter at være blevet underrettet og med forbehold af artikel 35, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Union et ad hoc-udvalg med henblik på at formidle en mindelig overenskomst.

4. Den procedure, der er omhandlet i stk. 3, fastlægges af Rådet ved afgørelse i medfør af artikel 34, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europæiske Union.

Artikel 9

Tværfaglige strukturer

Den enkelte medlemsstat opretter under hensyntagen til sin forfatningsmæssige struktur og sine nationale traditioner tværfaglige integrerede grupper på nationalt plan, såfremt sådanne endnu ikke eksisterer, med fokus på bekæmpelse af organiseret kriminalitet, navnlig hvidvaskning af udbyttet fra strafbart forhold. Disse koordinationsgrupper bør have indblik i nationale strafferetlige efterforskninger, således at de er i stand til at bidrage til udviklingen af en national politik på deres kompetenceområde og til at udveksle oplysninger indbyrdes, bl.a. i henhold til 2000-konventionens artikel 7.

Artikel 10

Forbehold

Der kan ikke tages forbehold med hensyn til denne konvention.

Artikel 11

Ikrafttræden

1. Denne konvention vedtages af medlemsstaterne i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser.

2. Medlemsstaterne giver generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union notifikation om afslutningen af de procedurer, der efter deres forfatningsmæssige bestemmelser kræves for at vedtage konventionen.

3. Denne konvention træder i kraft for de otte berørte medlemsstater 90 dage efter, at den ottende af de medlemsstater, som på tidspunktet for Rådets vedtagelse af retsakten om udarbejdelse af denne konvention var medlem af Den Europæiske Union, har foretaget notifikation, jf. stk. 2.

4. En notifikation afgivet af en medlemsstat efter denne konventions ikrafttræden i medfør af stk. 3 medfører, at denne konvention 90 dage efter nævnte notifikation træder i kraft i forbindelserne mellem den pågældende medlemsstat og de medlemsstater, for hvilke konventionen allerede er trådt i kraft.

5. Før denne konvention træder i kraft i medfør af stk. 3, kan enhver medlemsstat samtidig med angivelsen af den i stk. 2 omhandlede notifikation eller på et hvilket som helst senere tidspunkt erklære, at den vil anvende denne konvention i sine forbindelser med de medlemsstater, der har afgivet samme erklæring. Sådanne erklæringer træder i kraft 90 dage efter deponeringen.

6. Denne konvention finder anvendelse på gensidig retshjælp, der iværksættes efter den dato, hvor konventionen træder i kraft mellem de berørte medlemsstater eller anvendes i henhold til stk. 5.

Artikel 12

Nye medlemsstaters tiltrædelse

1. Denne konvention er åben for tiltrædelse af stater, der bliver medlem af Den Europæiske Union.

2. Teksten til konventionen på den tiltrædende medlemsstats sprog, som udformet af Rådet for Den Europæiske Union, er autentisk.

3. Tiltrædelsesinstrumenterne deponeres hos depositaren.

4. Denne konvention træder i kraft for den tiltrædende medlemsstat halvfems dage efter deponeringen af den pågældende stats tiltrædelsesinstrument eller på datoen for konventionens ikrafttræden, hvis den endnu ikke er trådt i kraft ved udløbet af ovennævnte periode.

5. Er denne konvention endnu ikke trådt i kraft, når tiltrædelsesinstrumenterne deponeres, finder artikel 11, stk. 5, anvendelse på de tiltrædende medlemsstater.

Artikel 13

Islands og Norges stilling

Artikel 2 og 7 udgør foranstaltninger, der ændrer eller udbygger de bestemmelser, der er nævnt i bilag A til aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengen-reglerne.

Artikel 14

Depositar

Generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union er depositar for denne konvention.

Depositaren offentliggør i De Europæiske Fællesskabers Tidende en oversigt over vedtagelser og tiltrædelser samt erklæringer og enhver anden meddelelse vedrørende denne konvention.

TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne konvention.

Udfærdiget i ... den ... i ét eksemplar på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, irsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed; de deponeres i arkiverne i Generalsekretariatet for Rådet for Den Europæiske Union. Generalsekretæren fremsender en bekræftet kopi heraf til hver medlemsstat.

For regeringen for ...

For regeringen for ...

(1) EFT L 344 af 15.12.1997, s. 7.

(2) EFT C 197 af 12.7.2000, s. 1.