*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 9. december 1987

om den franske regerings stoette til virksomheder i den traeforarbejdende industri (Isoroy og Pinault)

(Kun den franske udgave er autentisk)

(88/282/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter i overensstemmelse med bestemmelserne i naevnte artikel at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Isoroy-gruppen blev oprettet den 25. februar 1983 med tilbagevirkende gyldighed fra 1. januar 1982 gennem en fusion mellem de tre traeforarbejdende virksomheder, Leroy, Isorel og Baradel. I 1983 ydede den franske regering stoette til denne gruppe i form af tilskud paa 12 mio ffr. og indskud af ansvarlig laanekapital paa 112 mio ffr., uden forinden at have anmeldt denne stoette til Kommissionen i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3.

Isoroy blev aldrig en rentabel virksomhed. Virksomhedens tab udgjorde i 1982 175 mio ffr., i 1983 124 mio ffr., i 1984 237 mio ffr., og i 1985 201 mio ffr., hvilket svarer til henholdsvis 9 %, 6 %, 12 % og 11 % af virksomhedens omsaetning i disse aar.

Paa baggrund af de vedvarende vanskeligheder i denne koncern ydede den franske regering paany stoette til Isoroy i 1985, denne gang i form af tilskud paa 68 mio ffr., indskud af ansvarlig laanekapital paa 40 mio ffr. og en afdragsordning for gaeld paa 98,5 mio ffr., til de offentlige myndigheder, igen uden forudgaaende anmeldelse til Kommissionen.

Til trods for denne gentagne stoette maatte Isory efter kort tid standse betalingerne og blev ved en afgoerelse truffet af Tribunal de Commerce i Caen underlagt en gaeldssaneringsordning i perioden fra 2. april til 30. september 1986.

Tribunal de Commerce tog den 21. juli 1986 stilling til to alternative planer for overtagelse af Isoroy uden afvikling af gruppens gaeld, som i mellemtiden var naaet op paa i alt 2,2 mia ffr.

Pinault-gruppens plan gik ud paa, at Pinault skulle overtage hele virksomheden som saadan, medens den plan, der blev fremlagt af Seribo, som repraesenterede flere forskellige europaeiske virksomheder, gik ud paa at opsplitte Isoroy's aktiviteter paa disse virksomheder.

Pinault's plan blev stoettet af den franske regering, som havde afgivet principielt tilsagn om at deltage i finansieringen heraf med 250 mio ffr.; den franske regerings positive holdning til denne plan fremgik desuden af den omstaendighed, at den offentlige anklagers stedfortraeder under den offentlige hoering ved Tribunal de Commerce udtalte sig til fordel for Pinault's plan.

Tribunal de Commerce valgte rent faktisk Pinault's plan, under henvisning til, at planen gik ud paa en fuldstaendig overtagelse, og at den set ud fra et nationaloekonomisk synspunkt var homogen og ville sikre beskaeftigelsen for et stort antal ansatte.

Tribunal de Commerce gav herefter tilladelse til, at alle Isoroy's aktiver, tilgodehavender, anlaegsaktiver og lagre blev overdraget til selskabet SCIM, der hoerer under Pinault-gruppen, for et naermest symbolsk beloeb, dog under forudsaetning af, at saavel de offentlige som de private midler til finansieringen af denne plan blev tilvejebragt inden 1. oktober 1986. Da denne betingelse blev opfyldt, fandt den endelige overtagelse sted paa denne dato.

II

Efter at Kommissionen havde erfaret, at Isoroy flere gange havde modtaget stoette af betydeligt omfang, opfordrede den ved skrivelse af 23. januar 1986 den franske regering til at fremsende udtoemmende oplysninger om alle foranstaltninger, der var truffet til fordel for Isoroy siden selskabets oprettelse i 1982, med angivelse af de naermere vilkaar for de indskud af ansvarlig laanekapital, der havde fundet sted.

Den franske regering besvarede denne skrivelse ved skrivelse af 15. maj 1986, der indeholdt oplysninger om Isoroy's oprettelse, om de tilskud, der blev ydet i 1982 og 1985, om de kapacitetsnedskaeringer, der havde fundet sted, og disses beskaeftigelsesmaessige virkninger samt om den indtrufne betalingsstandsning, men ikke om de naermere vilkaar for kapitalindskuddene eller den betalingshenstand, Isoroy havde faaet indroemmet over for de offentlige myndigheder, og heller ikke om den franske regerings intentioner om at traeffe nye foranstaltninger i tilfaelde af, at Isoroy blev overtaget af Pinault. Den franske regering gav tvaertimod udtryk for den opfattelse, at det ikke tilkom de franske myndigheder at udtale sig om udfaldet af den kollektive procedure, der var ivaerksat, idet denne henhoerte under de nationale retsinstanser. Da Kommissionen i mellemtiden havde faaet kendskab til, at den franske regering havde til hensigt paa ny at yde stoette med det formaal at lette Pinault's overtagelse af Isoroy, underrettede den ved skrivels af 12. juni 1986 den franske regering om, at uafhaengigt af de skridt, Kommissionen maatte traeffe i anledning af de overtraedelser af EOEF-Traktatens artikel 93, der havde fundet sted i 1982 og 1985, skulle enhver ny stoette anmeldes forinden allerede paa forlagsstadiet, og at enhver stoette, der var ydet i strid med bestemmelserne i artikel 93, ville kunne blive kraevet tilbagebetalt.

Da Kommissionen ikke modtog noget svar paa sin skrivelse af 12. juni 1986, men fik kendskab til den afgoerelse, Tribunal de Commerce traf den 21. juli 1986, og som ville indebaere stoette paa 250 mio ffr., henvendte den sig paa ny til den franske regering ved en skrivelse af 5. august 1986, hvori den kraevede denne stoette anmedt inden 30 dage.

Da Tribunal de Commerce's afgoerelse var blevet endelig, og da Kommissionen stadig ikke havde modtaget den kraevede anmeldelse, besluttede den den 19. november 1986 at indlede proceduren efter EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, i anledning af den gentagne ydelse af stoette ud fra den betragtning, at denne stoette var omfattet af forbuddet i EOEF-Traktatens artikel 92 og ikke forekom at opfylde betingelserne i nogen af undtagelsesbestemmelserne i samme artikels stk. 2 og 3.

Kommissionen opfordrede ved skrivelse af 1. december 1986 den franske regering til at fremsaette sine bemaerkninger hertil.

III

Ved skrivelse af 27. november 1986 bekraeftede den franske regering foerst og fremmest beslutningen om at yde Pinault-gruppen et rentefrit laan paa 176 mio ffr., PAT-stoette (»prime d'aménagement du territoire«) paa 24 mio ffr., og et indskud af ansvarlig laanekapital paa 50 mio ffr., men anfoerte, at dette kun var en lille del af de midler, virksomheden havde brug for til saneringen. Den franske regering fremhaevede de yderligere kapacitetsnedskaeringer, der ville blive gennemfoert, og bebudede, at den ville fremsende yderligere bemaerkninger, saa snart der forelaa mere udtoemmende oplysninger.

Ved skrivelse af 9. januar, 30. april 4. juni og 5. juni 1987 og paa et bilateralt moede den 26. maj 1987 fremsatte den franske regering sine bemaerkninger inden for rammerne af proceduren.

Den franske regering kritiserede, at aabningsskrivelsen af 1. december 1986 ikke havde taget hensyn til indholdet af anmeldelsen af 27. november 1986, og at proceduren efter artikel 93, stk. 2, var indledt baade over for den stoette, der var ydet Isoroy, og over for stoetten til koeberen, Pinault.

Den oplyste den noejagtige stoerrelse af den stoette, Isoroy havde modtaget i 1983 og 1985, uden dog at meddele, under hvilke naermere vilkaar indskuddene af ansvarlig laanekapital havde fundet sted.

Den gjorde gaeldende, at der med stoetten til Pinault-gruppen var tale om en lav stoetteintensitet, at stoetten ikke havde kunnet paavirke samhandelen mellem medlemsstater, bl. a. i betragtning af den betydelige import fra tredjelande, at stoetten stemte overens med de retningslinjer, Kommissionen selv havde fastlagt for den traeforarbejdende industri, og den var berettiget ud fra regional-, social- og miljoepolitiske betragtninger.

Fire andre medlemsstaters regeringer samt fire erhvervsorganisationer og to virksomheder inden for samme branche benyttede sig af lejligheden til at fremsaette deres bemaerkninger.

IV

Statsinterventioner i form af tilskud, rentefrie laan, som kun skal tilbagebetales i tilfaelde af overskud af en vis stoerrelsesorden, indskud af ansvarlig laanekapital og afdragsordninger for gaeld til offentlige myndigheder er at betragte som statsstoette jf. EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1, idet de virksomheder og aktiviteter, stoetten ydes til, derved ved hjaelp af statslige midler fritages for en del af de omkostninger, de under normale omstaendigheder havde maattet baere.

Den stoette, der i 1983 og 1985 blev ydet til Isoroy, bestod af tilskud paa 80 mio ffr., indskud af ansvarlig laanekapital paa 152 mio ffr., til favoerrente, som den franske regering ikke har underrettet Kommissionen om, og en afdragsordning, hvor den franske regering i 1985 indroemmede Isoroy henstand med betalingen af gaeld paa 98,5 mio ffr., til det offentlige til 1986 og 1987, hvis virkninger kan sidestilles med et tilskud fra det tidspunkt, hvor betalingerne blev standset i 1986.

Den stoette, der blev ydet Pinault i 1986, bestod af et rentefrit laan paa 176 mio ffr., som kun skal tilbagebetales i tilfaelde af overskud af en vis stoerrelsesorden, indskud af ansvarlig laanekapital paa 50 mio ffr., over 12 aar, hvoraf de 3 foerste aar er afdragsfri, med en rentesats paa 5,5 % i den afdragsfrie periode og en rentesats, der afhaenger af overskuddet, i de resterende 9 aar, og endelig PAT-stoette paa 24 mio ffr. Den heraf foelgende oekonomiske fordel for virksomheden bestaar i, at der for laanenes vedkommende ikke er sat nogen fast frist for tilbagebetalingen, og at de er rentefrie (denne fordel kan anslaas at svare til 9,25 % p. a., hvilket er den af Crédit National i november 1986 avendte rentesats), og at der for den ansvarlige laanekapitals vedkommende er indroemmet delvis rentegodtgoerelse i de tre foerste aar, hvilket anslaas at svare til 3,75 procentpoints p. a. (dvs. forskellen mellem ovennaevnte 9,25 % og den rentesats paa 5,5 %, der gaelder for den indskudte laanekapital).

EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3, fastsaetter, at »Kommissionen skal underrettes saa betids om enhver paataenkt indfoerelse eller aendring af stoetteforanstaltninger, at den kan fremsaette sine bemaerkninger hertil. . . . den paagael dende medlemsstat maa ikke gennemfoere de paataenkte foranstaltninger, foer den naevnte fremgangsmaade har foert til en endelig beslutning«. Rent bortset fra spoergsmaalet om anmeldelsespligten, har den franske regering ved at yde stoette til Isoroy i 1983 og 1985 og til Pinault i 1986 som et led i overtagelsen af Isoroy uden at overholde bestemmelsen om, at proceduren har opsaettende virkning, tilsidesat sine forpligtelser efter artikel 93, stk. 3. Stoetten er under alle omstaendigheder formelt ulovlig som foelge af formalitetsmangler, og den er desuden, hvad realiteten angaar, uforenelig med Faellesmarkedet i artikel 92's forstand.

Under den retslige gaeldssanering raadede Isoroy over omkring 30 fabrikker og vaerksteder fordelt paa 16 forskellige steder i Frankrig, hvor omkring 4 000 ansatte var beskaeftiget med produktion af traebaserede plader, osteemballager, garvesyre samt doere og byggeelementer. Produktionen af traebaserede plader tegnede sig i 1985 for 80 % af Isoroy's omsaetning.

Hvad markedssituationen angaar, er forbruget af de paagaeldende plader (krydsfinér, stavlimet eller bloklimet finér henhoerende under NIMEXE-nummer 44.15, traefiberplader under NIMEXE-nummer 44.11, spaanplader under NIMEXE-nummer 44.18) til dels betinget af konjunkturerne inden for byggesektoren og moebelindustrien, der er de stoerste aftagere af disse produkter. Den stagnation, der praeger disse to sektorer, er i oevrigt blevet forvaerret af konkurrencen fra andre produkter, der kan erstatte traeplader paa naesten alle omraader. Den strukturelle udvikling i traepladesektoren har derfor vaeret stagnerende for disse produkter som helhed, medens der derimod ses en vaekst for specialplader med hoejere vaerditilvaekst som f. eks. strukturerede OSB-plader og MDF-fiberplader.

Disse produkter er genstand for samhandel mellem medlemsstater, og der er haard konkurrence mellem traepladeproducenterne i Faellesskabet, som desuden er udsat for konkurrence i form af omfattende import fra tredjelande. I 1985 importerede EF (EUR-10) 503 556 tons fiberplader fra tredjelande og eksporterede 45 058 tons, for krydsfinér laa importen paa 1 241 401 tons og eksporten op 71 744 tons, medens tallene for spaanplader var henholdsvis 1 363 770 tons og 141 799 tons.

I 1985 tegnede Isoroy sig for 26 % af den franske produktion af spaanplader, hvilket svarede til 17 % af det franske marked. Frankrig eksportede 170 000 tons til andre EF-lande og importerede 300 000 tons. Frankrigs eksport udgjorde 11 % af den samlede samhandel med disse produkter inden for EF.

Isoroy tegnede sig for krysadsfinérpladers vedkommende for 20 % af Frankrigs produktion og havde en markedsandel i Frankrig paa 10 %. Virksomheden eksporterede 29 % af sin produktion. Frankrig eksporterede 74 000 tons krydsfinérplader til andre EF-lande og importerede 48 000 tons. Frankrigs eksport udgjorde 30 % af den samlede samhandel med disse produkter inden for EF.

For fiberplader udgjorde Isoroy's produktion i 1985 80 % af Frankrigs produktion, svarende til 65 % af det franske marked. Virksomheden esporterede 27 % af sin produktion. Frankrigs samlede eksport til andre EF-lande laa paa 68 000 tons, importen paa 24 000 tons. Den franske eksport udgjorde 26 % af den samlede samhandel inden for EF med fiberplader.

Garvesyreproduktionen tegnede sig kun for 3 % af Isoroy's omsaetning, men gruppen var den eneste garvesyreproducent i Frankrig, og stoerstedelen af dens produktion blev eksporteret. I 1985 eksporterede Frankrig 6 061 tons garvestofekstrater (NIMEXE-nummer 32.01-40) til andre EF-lande og importerede 1 820 tons fra Italien.

Den gentagne stoette fra den franske regering har derfor fordrejet eller truet med at fordreje konkurrencevilkaarene og paavirket samhandelen mellem medlemsstaterne efter artikel 92, stk. 1, idet foerst Isoroy-gruppen og dernaest Pinault-gruppen samt disse gruppers produktion derved fik indroemmet betydelige fordele.

Naar statsstoette bestyrker visse virksomheders stilling i forhold til andre, som de konkurrerer med inden for Faellesskabet, maa den anses at paavirke disse andre virksomheder.

I henhold til EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1, er de former for statsstoette, som opregnes i denne bestemmelse, principielt uforenelige med Faellesmarkedet. Undtagelserne fra dette princip, der er fastsat i artikel 92, stk. 2, kan ikke bringes i anvendelse i det her foreliggende tilfaelde som foelge af arten af den paataenkte stoette, som i oevrigt ikke tager sigte paa virkeliggoerelse af et af de naevnte maal.

EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, opregner de former for stoette, der kan betragtes som forenelige med Faellesmarkedet. Spoergsmaalet om statsstoettes forenelighed med Traktaten maa afgoeres i relation til Faellesskabet som helhed og ikke blot i forhold til en enkelt medlemsstat. For at sikre Faellesmarkedets rette funktion under hensyntagen til principperne i EOEF-Traktatens artikel 3, litra f), maa de i artikel 92, stk. 3, fastsatte undtagelsesbestemmelser fortolkes restriktivt, naar der skal tages stilling til en stoetteordning eller et individuelt stoetteprojekt.

Disse undtagelser kan specielt kun bringes i anvendelse, naar Kommissionen er i stand til at godtgoere, at markedskraefterne alene - dvs. uden stoette - ikke i sig selv ville foranledige den potentielle stoettemodtager til at handle paa en saadan maade, at virkeliggoerelsen af et af de i undtagelsesbestemmelserne naevnte maal fremmes.

Hvad angaar undtagelsesbestemmelserne i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), der omhandler stoette til fremme af udviklingen i visse regioner, maa det bemaerkes, at elleve af de seksten regioner, hvor Isoroy har industrianlaeg, er klassificeret som franske regionaludviklingsomraader, men at ingen af disse regioner kan betragtes som vaerende praeget af en usaedvanlig lav levestandard eller en alvorlig underbeskaeftigelse som anfoert i litra a).

Hvad angoer undtagelserne i artikel 92, stk. 3, litra b), er det klart, at den omhandlede stoette ikke har til formaal at fremme virkeliggoerelsen af et vigtigt projekt af faelleseuropaeisk interesse eller afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats oekonomi. Under proceduren gjorde den franske regering gaeldende, at Pinault's overtagelse af Isoroy's interesser ville foere til en synergi, hvilke ville kunne reducere importen fra tredjelande, og understregede, at Pinault's investeringsprogram omfattede 45,6 mio til forureningsbekaempelse. I denne forbindelse maa det konstateres, at paastanden om stoettens positive bivirkninger for Faellesskabets handelsbalance ikke er relevant for afgoerelsen af spoergsmaalet om, hvorvidt en af artikel 92's undtagelser kan bringes i anvendelse. Med hensyn til investeringerne paa 45,6 mio ffr., maa bemaerkes, at dette svarer til 9 % af de samlede planlagte investeringer, og der er ikke foert bevis for nogen eventuel forbindelse mellem de 250 mio ffr., der ydes til Pinault i forbindelse med gruppens overtagelse af Isoroy, og de ovennaevnte specifikke investeringer. Det maa endvidere understreges, at der i Frankrig findes flere specifikke miljoestoetteordninger, men den franske regering har ikke oplyst, om de vil blive anvendt paa de naevnte investeringer, eller om disse investeringer overhovedet er stoetteberettigede i henhold til de specifikke ordninger.

Hvad angaar undtagelserne i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), der omhandler stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller oekonomiske regioner, maa bemaerkes, at den stoette, som regeringen traf beslutning om i 1986 i forbindelse med Pinault-planen, ogsaa omfatter PAT-stoette paa 24 mio ffr. I denne forbindelse haevdede den franske regering, at den havde overholdt Kommissionens belsutning 85/18/EOEF af 10. oktober 1984 om afgraensning af de omraader i Frankrig, der er stoetteberettigede i henhold til PAT-ordningen (1). For saa vidt som den franske regering ligeledes har overholdt samordningsprincipperne for stoetteordninger med regionalt sigte (2), kan den stoette, der i dette tilfaelde er ydet i henhold til PAT-ordningen, anses at vaere forenelig med faellesmarkedet i henhold til undtagelsesbestemmelsen i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), der omhandler stoette til fremme af udviklingen i visse oekonomiske regioner. Under disse omstaendigheder maatte betingelsen om en social og regional modydelse som anfoert af den franske regering under proceduren anses at vaere opfyldt af den ydede PAT-stoette.

De oevrige stoetteforanstaltninger, der blev ivaerksat til fordel for Isoroy i 1983 og 1985 og Pinault i 1986 med henblik paa overtagelse af Isoroy, blev ikke truffet i henhold til regionalstoetteordninger godkendt af Kommissionen. Denne stoette har foerst og fremmest haft den virkning, at Isoroy's aktiviteter fortsat kunne bestaa som en helhed i den franske oekonomi. Hvad specielt angaar stoetten til Pinault, maa det desuden konstateres, at den i betragteligt omfang har begunstiget denne virksomhed ved at saette den i stand til at fremlaegge en plan for overtagelse af Isoroy, der var mere favorabel end nogen anden plan.

I 1986 gjorde den franske regering gaeldende, at stoetten til Isoroy i 1982 havde sat denne virksomhed i stand til at investere 294,5 mio ffr., over perioden 1982 til 1984. Det blev endvidere haevdet, at stoetten til Isoroy i 1985 blev ydet med det formaal at saette virksomheden i stand til at gennemfoere investeringer paa 219,1 mio ffr., i perioden 1985 til 1987.

Under proceduren fremhaevede den franske regering bl. a., at stoetten til Pinault ville saette virksomheden i stand til at gennemfoere et investeringsprogram paa 533 mio ffr., i en treaarig periode, der tog sigte paa modernisering af produktionsprocessen, foroegelse af produktiviteten, omstilling til nye produkter og flytning af visse produktionsanlaeg.

Den franske regering pegede desuden paa de kapacitetsnedskaeringer og personaleindskraenkninger, der var gennemfoert eller planlagt, i Isoroy-anlaeggene.

Ifoelge de foreliggende oplysninger havde Pinault med dette program til hensigt at nedskaere produktionen af Isoroy's krydsfinérprodukter med ca. 9 %, at reducere produktionen af almindelige spaanplader med ca. 7 %, at viderefoere opfoerelsen af en fabrik til fremstilling af strukturplader paa basis af traespaaner (de saakaldte OSB-plader), at reducere produktionen af haardfiberplader med 12 %, at oege produktionen af de saakaldte MDF-fiberplader og modernisere og rationalisere produktionen af andre produkter.

I denne forbindelse maa det konstateres, at antallet af fabrikker, der fremstiller traebaserede plader i Faellesskabet, er faldet med 27 % i perioden mellem 1978 og 1984 (nemlig fra 588 til 432), og at produktionskapaciteten er faldet med 5 % (nemlig fra ca. 19 millioner m3 til 18 millioner m3). I den rapport om traepladeindustrien, De Forenede Nationer udsendte i 1984, beskrives denne branche saaledes: »Udviklingen i denne periode (1978 til 1984) inden for traepladeindustrien i de nordiske lande, i EF-landene og i de centraleuropaeiske lande, hvor antallet af fabrikker i drift, produktionen og produktionskapaciteten er gaaet tilbage, samtidig med at fabrikkernes

gennemsnitlige kapacitet er steget, tyder paa aendringer i strukturerne inden for denne industri. En lang raekke smaa fabrikker med et foraeldet produktionsapparat er blevet nedlagt, og moderne fabrikker med specialudstyr er begyndt at producere specialplader for derved at opnaa en bedre balance mellem udbud og efterspoergsel efter traeplader baade paa hjemmemarkedet og verdensmarkedet«.

Den udvikling, der har fundet sted i Isoroy, og som forudses efter Pinault's overtagelse af virksomheden, adskiller sig ikke vaesentligt fra den udvikling, der er sket i industrien som helhed. Saadanne lukninger af fabrikker, personaleindskaenkninger, investeringer i modernisering, rationalisering og omstilling til mere specialiserede produkter ses ogsaa hyppigt hos Pinault's konkurrenter i Faellesskabet, som gennemfoerer dette uden specifik stoette. Det maa ogsaa understreges, at Kommissionens forslag om et faelles handlingsprogram for trae- og papirindustrien af 30. maj 1983 (KOM(83) 222 endelig udg.) ikke kan opfattes som udtryk for, at Kommissionen har lagt sig fast paa en positiv holdning til saadanne former for statsstoette, og kan derfor ikke beroere raekkevidden af bestemmelserne i Traktatens artikel 92.

I betragtning af situationen paa det relevante marked er de investeringer, som Isoroy- og Pinault-grupperne har sat i gang, saaledes at betragte som et led i de aktiviteter, virksomhederne normalt selv maa finansiere med egne midler, altsaa uden statsstoette.

Hvad angaar stoetten til Pinault, maa det desuden konstateres, at Pinault allerede har opnaaet betydelige fordele i kraft af, at virksomheden overtog samtlige Isoroy's aktiver (anlaegsaktiver, tilgodehavender og lagre) for den symbolske sum af 168 mio ffr., hvoraf 100 mio ffr., skulle gaa til daekning af Isoroy's arbejdsgiverudgifter under den retlige gaeldssanering. Pinault skulle paa sin side indskyde 220 mio ffr., i egenkapital. Pinault har saaledes erhvervet en raekke delvist moderniserede fabrikker til en pris, der ligger langt under deres reelle vaerdi. Den franske regerings vurdering er, at de overtagne selskabers cash-flow i 1990 kommer til at overstige deres omsaetning med 8 %.

Under proceduren gjorde den franske regering endvidere gaeldende, at et af formaalene med stoetten til Pinault var at saette gruppen i stand til bedre at imoedegaa den oegede konkurrence fra import fra tredjelande. Den fremhaevede bl. a. den meget store import af krydsfinérprodukter fra Indonesien og oestlandenes dumping af fiberplader. Det maa imidlertid bemaerkes, at de problemer, der maatte opstaa inden for samhandelen med tredjelande, maa loeses inden for rammerne af Faellesskabets kompetence og ikke ved ensidige nationale foranstaltninger, som f. eks. statsstoette. Som det desuden fremgaar af statistiske NIMEXE-oplysninger, er der ganske vist sket en stigning i importen fra tredjelande, men den franske import af traebaserede plader fra andre EF-lande er stadigvaek langt stoerre - den tegnede sig (i vaegt, og for alle pladeprodukter under ét) for 71 % i 1983, 70 % i 1984, 71 % i 1985 og 72 % i 1982 - og den her omhandlede stoette paavirker derfor navnlig samhandelsvilkaarene inden for Faellesskabet.

Der maa endvidere tages hensyn til den kumulative stoetteeffekt, idet Isoroy foer Pinault's overtagelse i en aarraekke uberettiget havde modtaget statsstoette.

I betragtning af det ovenstaaende kan de gentagne stoetteforanstaltninger til fordel for Isoroy og Pinault ikke anses at fremme udviklingen i den traeforarbejdende industri uden at aendre samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse, og de opfylder derfor ikke betingelserne i undtagelsesbestemmelsen i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

V

Konklusion

Hvad angaar den stoette, der blev ydet til Isoroy i 1983 og 1985, maa det fastslaas, at et eventuelt tilbagebetalingspaabud ikke kan anses at ville faa nogen reel virkning, eftersom virksomheden har en gaeld paa 2,2 mia ffr., og dens aktiver er blevet overtaget af Pinault for et symbolsk beloeb. Selv om den stoettemodtagende virksomhed i mellemtiden er gaaet fallit, finder Kommissionen, at det er noedvendigt at vedtage en endelig negativ beslutning vedroerende de to omhandlede stoetteforanstaltninger. Denne beslutning er navnlig vedtaget af hensyn til konkurrerende virksomheder, i det omfang hvor disse er blevet paafoert skade som foelge af tilsidesaettelsen af Traktatens bestemmelser om statsstoette.

Hvad Pinault-gruppen angaar, beloeber den stoette, der blev ydet i 1986, sig til i alt 250 mio ffr. Heraf maa PAT-stoetten paa 24 mio ffr., betragtes som forenelig med Faellesmarkedet, jf. artikel 92, stk. 3, litra c), og Kommissionen har ingen indsigelser mod denne stoette. Den resterende del af stoetten - 226 mio ffr., (176 mio ffr., i rentefrie laan og 50 mio ffr., i ansvarlig laanekapital til en rente paa 5,5 % i de foerste tre aar) - maa derimod betragtes som uforenelig med Faellesmarkedet, eftersom den ikke opfylder betingelserne i nogen af undtagelsesbestemmelserne i artikel 92.

En del af det samlede beloeb, nemlig et laan paa 50 mio ffr., er ikke blevet udbetalt til Pinault, og den franske regering maa derfor forpligtes til ikke at genemfoere denne stoetteforanstaltning. Den oevrige del af den stoette, dvs. 126 mio ffr., i laan og 50 mio ffr., i indskud af ansvarlig laanekapital, blev derimod udbetalt til Pinault i november 1986, dvs. i loebet af undersoegelsesproceduren; eftersom bestemmelsen om procedurens opsaettende virkning i artikel 93, stk. 3, sidste punktum, saaledes ikke er overholdt, er denne stoette endvidere ulovligt ydet som foelge af formalitetsmangler, disse stoetteforanstaltninger skal ophaeves med virkning fra den dato, hvor naervaerende beslutning meddeles til den franske regering; dette krav om ophaevelse gaelder specielt de stoetteelementer, der er indeholdt i de gaeldende foranstaltninger, nemlig den manglende fastsaettelse af en forfaldsfrist og rentegodtgoerelse for saa vidt angaar laanet paa 126 mio ffr., og den delvise rentegodtgoerelse, der er anslaaet til 3,75 procentpoints p. a., for saa vidt angaar indskuddet af ansvarlig laanekapital paa 50 mio ffr.; endvidere skal den rentestoette, som Pinault uberettiget har modtaget af de ovennaevnte to beloeb (hovedstol) siden november 1986 (tidspunkt for laanenes udbetaling) ophaeves ved inddrivelse.

Paa tidspunktet for vedtagelsen af naervaerende beslutning beloeber disse renter sig til henholdsvis 12 mio ffr., (af beloebet paa 126 mio ffr.,) og 2 mio ffr., (af beloebet paa 50 mio ffr.,) -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den stoette paa 12 mio ffr., i tilskud og 112 mio ffr., i indskud af ansvarlig laanekapital, der blev ydet Isoroy i 1983, den stoette paa 68 mio ffr., i tilskud og 40 mio ffr., i indskud af ansvarlig laanekapital, der blev ydet til Isoroy i 1985, samt den stoette, der blev ydet Isoroy i 1985 i form af henstand med betaling af gaeld til de offentlige myndigheder paa 98,5 mio ffr., er ulovlig og uforenelig med Faellesmarkedet efter EOEF-Traktatens artikel 92 og artikel 93, stk. 3.

Artikel 2

1. De stoetteelementer, der er indeholdt i de foranstaltninger, som i 1986 blev truffet til fordel for Pinault i form af rentefrie laan paa i alt 176 mio ffr., og et indskud af ansvarlig laanekapital paa 50 mio ffr., til en rente paa 5,5 % i de foerste tre aar, er uforenelig med Faellesmarkedet, efter EOEF-Traktatens artikel 92, og skal som foelgelig ophaeves med virkning fra datoen for meddelelsen af naervaerende beslutning til den franske regering.

2. Af de i denne artikels stk. 1 naevnte foranstaltninger blev 126 mio ffr., i laan og 50 mio ffr., i indskud af ansvarlig laanekapital ydet Pinault i strid med de i artikel 93, stk. 3, fastsatte procedurebestemmelser, og denne stoette er som foelge heraf ulovlig.

3. Den franske regering inddriver renterne af de i stk. 2 naevnte beloeb paa 126 mio ffr., og 50 mio ffr., som Pinault har faaet eftergivet siden november 1986, og som paa tidspunktet for vedtagelsen af naervaerende beslutning beloeber sig til henholdsvis 12 mio ffr., og 2 mio ffr.

Artikel 3

Den franske regering skal senest to maaneder efter meddelelsen af naervaerende beslutning underrette Kommissionen om de foranstaltninger, den har truffet for at efterkomme den.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 9. december 1987.

Paa Kommissionens vegne

Peter SUTHERLAND

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 11 af 12. 1. 1985, s. 28.

(2) EFT nr. C 31 af 3. 2. 1979, s. 9.