(56)

Den tredje procedure blev indledt af følgende grunde i forening: a) I de oplysninger, som de græske myndigheder fremsendte, angav de i lighed med bemærkningerne til de to andre procedurer, der var indledt, at de omhandlede beløb formentlig faldt ind under de minimis-reglen. Ud over det forhold, at de minimis-reglen frem til den 1. januar 2005 ikke fandt anvendelse på landbrugssektoren, havde Kommissionen ingen oplysninger, som kunne gøre det muligt for den at fastslå, i hvilket omfang de beløb, som landbrugsvirksomhederne modtog i medfør af de bekendtgørelser, der udgjorde retsgrundlaget for den omhandlede støtte, kunne falde ind under forordning (EF) nr. 1860/2004. b) Da de omhandlede bekendtgørelser var rettet mod kriseramte virksomheder, skulle støtten analyseres i lyset af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt. c) I industri-, hotel- og håndværkssektoren fandt de minimis-reglen til gengæld anvendelse, men da de græske myndigheder ikke havde fremsendt oplysninger om antallet af støttemodtagere, og de minimis-støttens loft beregnes over en periode på tre år og ikke for en punktuel ydelse, var det umuligt at fastslå, om støtten ifølge de nævnte bekendtgørelser faktisk kunne falde ind under de minimis-reglen. På denne baggrund skulle støtten også analyseres i lyset af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt. d) I stenkulindustrien og skibsbygningssektoren fandt de minimis-reglen først anvendelse efter ikrafttrædelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (18). Af de i litra c) anførte grunde skulle støtten imidlertid også analyseres på grundlag af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt. e) I søtransportsektoren fandtes ingen gældende de minimis-regler. Støtten skulle også analyseres på grundlag af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt. f) I ingen af de nævnte sektorer var de tilgængelige oplysninger tilstrækkelige til at fastslå, om statsgarantien var blevet ydet under iagttagelse af de forskellige regler for statsstøtte i form af garantier, der har fundet anvendelse, siden den første af ovennævnte bekendtgørelser trådte i kraft. g) Ifølge bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 og de i betragtning 51 og 52 ovenfor nævnte bekendtgørelser blev der indført støtte til andre amter end Rhodópi, Xánthi og Évros, og det var ikke muligt at fastslå, om den påtænkte støtteordning var en udvidelse af den ordning, der var gældende for disse tre amter, eller en ny ordning. Uanset den påtænkte ordnings udformning var det ikke muligt på baggrund af de tilgængelige oplysninger at fastslå, om de gældende regler for statsstøtte (regler for regional støtte eller de minimis-reglen) var blevet overholdt. h) Ved anlæggelse af den synsvinkel, at de ministerielle bekendtgørelser nævnt i litra g) udgjorde en udvidelse af den støtteordning, der blev anvendt i amterne Rhodópi, Xánthi og Évros, var det ikke muligt at fastslå, om den påtænkte støtte kunne falde ind under de minimis-reglen eller skulle betragtes som forenelig med bestemmelserne om ydelse af støtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder. i) Ved anlæggelse af den anden synsvinkel, nemlig at de ministerielle bekendtgørelser nævnt i litra g) udgjorde en selvstændig ny ordning, skulle man af mangel på præcise angivelser herom i bekendtgørelsernes bestemmelser forvente, at anvendelsen heraf på sunde virksomheder såvel som kriseramte virksomheder var forenelig, men analysen udmøntede sig i følgende konklusioner: — For kriseramte virksomheders vedkommende var det ikke muligt at fastslå, om den påtænkte støtte kunne falde ind under de minimis-reglen eller skulle betragtes som forenelig med bestemmelserne om ydelse af støtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder — For sunde virksomheders vedkommende var det ikke muligt at fastslå, om deres driftskapital, der hidrørte fra et lån med rentegodtgørelse, var gået til finansiering af investeringer, der var støtteberettigede i henhold til Unionens regler om støtte med regionalt sigte.