*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 8. februar 1983

om den franske regerings stoette til fiskerivirksomheder med henblik paa bevarelsen af beskaeftigelsen i fiskeriet

(Den franske tekst er den eneste autentiske)

(83/313/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 100/76 af 19. januar 1976 om den faelles markedsordning for fiskerivarer (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 3443/80 (2), saerlig artikel 26, samt til Raadets forordning (EOEF) nr. 3796/81 (3), som fra den 1. juni 1982 traadte i stedet for forordning (EOEF) nr. 100/76, saerlig artikel 28,

efter i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, foerste afsnit, at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger

under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

De franske myndigheder gav ved skrivelse af 21. april 1980 paa anmodning af Kommissionens tjenestegrene af 12. oktober 1979, Kommissionen meddelelse i henhold til EOEF-tranktatens artikel 93, stk. 3, om, at der i 1979 og 1980 blev ydet stoette til fiskerivirksomheder med henblik paa opretholdelse af beskaeftigelsen i kystegnene;

naevnte stoette, hvortil der blev bevilget 53 mio ffr. i 1979 og 1980, blev ydet til alle fiskerivirksomheder og androg i praksis 0,105 ffr./1 forbrugt dieselolie;

det har vist sig, at denne stoette har vaeret ydet regelmaessigt i Frankrig siden 1974, og at der ikke fremsattes indvendinger mod fornyelsen heraf i 1977;

den franske regering understreger, at formaalet med denne stoette er at afboede foelgerne for fiskeriflaaden af den voldsomme stigning i driftsomkostningerne, af de stadig mindre fangster samt paa ny at bringe fiskeriet paa fode, og af det forhold, at de noedvendige foranstaltninger ikke er blevet vedtaget paa faellesskabsplan, hvilket har foraarsaget et betydeligt antal oplaegninger, som udgoer en stadig stoerre trussel mod beskaeftigelsen i kystegnene;

den franske regering praeciserer, at henvisningen til braendstof kun skal tjene som et kriterium for ydelsen af stoetten, men at den imidlertid skal betragtes som en beskaeftigelsesstoette;

den omhandlede stoette henhoerer i medfoer af naevnte artikel 26 og 28 i forordning (EOEF) nr. 100/73 og (EOEF) nr. 3796/81 under EOEF-traktatens artikel 92, 93 og 94;

Kommissionen har efter en indledende undersoegelse fundet, at stoetten, der er blevet ydet siden 1974, ikke laengere er en midlertidig stoette, men en driftsstoette uden reel modydelse fra modtagernes side, at den har en betydelig direkte indflydelse paa konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne og derfor er uforenelig med faellesmarkedet i medfoer af traktatens artikel 92, og Kommissionen besluttede derfor at indlede proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, den har med henblik herpaa ved skrivelse af 1. juli 1980 opfordret den franske regering til at fremsaette sine bemaerkninger;

Kommissionen erfarede i juni 1981, at den franske regering havde til hensigt trods indledningen af proceduren i artikel 93, stk. 2, fortsat at yde stoette ud over 1980 med den dobbelte stoettesats; efter anmodning fra Kommissionen af 3. og 27. juni 1981 meddelte den franske regering, at det kun drejede sig om et udkast, som rettidigt ville blive meddelt Kommissionen;

i december 1981 blev Kommissionen bekendt med, at den franske regering faktisk havde besluttet at fordoble den paagaeldende stoette fra juli 1981; den franske regering bekraeftede, efter at vaere blevet anmodet herom ved telex af 22. december 1981, ved telex af 8. januar 1982 disse oplysninger og meddelte i medfoer af EOEF-

traktatens artikel 93, stk. 3, at den paagaeldende stoette ville blive viderefoert for 1982 og fordoblet, uden at reglerne for den blev aendret; stoetten blev fastsat til 0,21 ffr/l forbrugt braendstof, der blev afsat 106 mio ffr. paa budgettet hertil, og det kan af denne meddelelse udledes, at stoetten har vaeret ydet i 1981, uden at Kommissionen har faaet forhaandsmeddelse;

Kommissionen har med hensyn til denne nye stoette besluttet at indlede proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, og den har med henblik herpaa den 25. februar 1982 tilstillet den franske regering en skrivelse med anmodning om at fremsaette sine bemaerkninger;

det foelger af det foregaaende, at den franske regering helt klart har undladt de forpligtelser, som paahviler den i medfoer af EOEF-traktatens artikel 93, stk. 3;

II

den franske regering har i sine svar til Kommissionen af 13. oktober 1980 og 6. april 1982 anfoert, at stoetten til opretholdelsen af beskaeftigelsen inden for fiskeriet i 1980, 1981 og 1982 ikke fordrejer konkurrencen, hvilket kan ses af den regelmaessige stigning, der siden 1977 er sket i den franske import af fiskerivarer, saerlig fra de oevrige faellesskabslande, og at der ikke er tale om en stoette til braendstof, da den ikke er reguleret efter olieprisen, men derimod om en degressiv stoette; den andel, som stoetten udgoer af braendstofprisen, er trods fordoblingen i 1982 siden 1977 faldet fra 17 % til 12 %;

den franske regering har anfoert, at den paagaeldende stoette skal goere det muligt for fiskerivirksomhederne, indtil der traeffes afgoerelse om foranstaltninger paa faellesskabsplan, at tilpasse sig de nye vilkaar for fiskeriet og undgaa en utvivlsomt uafvendelig forvaerring af kaar af beskaeftigelsessituationen samt et fald i indkomstniveauet, ja endog fuldstaendigt bortfald af beskaeftigelsesmulighederne i egne, der er svagt industrialiserede og staerkt isolerede samt i saerdeleshed afhaengige af fiskeriet; denne stoette er midlertidig, og andre medlemsstater, der staar i en lignende situation, har efter den franske regerings opfattelse truffet foranstaltninger, som er identiske eller tilsvarende;

flere medlemsstater og adskillige erhvervsorganisationer har tilsendt Kommissionen deres bemaerkninger; visse af dem deler Kommissionens opfattelse; andre medlemsstater finder, at den manglende faelles fiskeripolitik er grunden til, at medlemsstaterne indfoerer stoetteforanstaltninger for at undgaa en forvaerring af den nuvaerende situation; flere erhvervsorganisationer udtrykker oenske om, at stoetten til fiskeriet harmoniseres inden for Faellesskabet;

III

det paagaeldende braendstoftilskud har en direkte indflydelse paa modtagernes produktionsomkostninger og har givet dem en klar fordel over for andre faellesskabsfiskere;

det forhold, at stoetten har vaeret ydet siden 1974 goer, at den ikke kan betragtes som midlertidig, og Kommissionen har i 1975 klart tilkendegivet over for medlemsstaterne og isaer over for de franske myndigheder, at det ikke forekom den hensigtsmaessigt at forlaenge de braendstoftilskud til fiskerisektoren, som den havde godkendt i 1974 og 1975;

Frankrigs stigende import af fiskerivarer opvejer ikke stoettens virkning paa handelen inden for Faellesskabet og paa konkurrencen;

den franske regerings henvisning til tilsvarende stoetteforanstaltninger i de oevrige medlemsstater forekommer ikke relevant, fordi en stoette, der ydes i en medlemsstat, aldrig kan berettige, at der ydes en tilsvarende stoette i en anden medlemsstat;

samhandelen inden for Faellesskabet med fiskerivarer til konsum er betydelig og udgoer 30 % af de samlede landinger af konsumfisk i Faellesskabet som helhed; ca. 60 % af franske fiskeres landinger gaar til det franske marked, medens ca. 20 % af forsyningerne importeres fra tredjelande, og andre 20 % fra de oevrige EF-lande; Frankrig eksporterer 16 % af sin produktion, heraf ca. 2/3 til de oevrige medlemsstater;

den paagaeldende stoette er udelukkende en braendstofstoette og kan ikke betegnes som beskaeftigelsesstoette; der stilles ingen krav til stoettens anvendelse, og isaer er der ingen forhaandsbetingelser med hensyn til beskaeftigelsen i modtagervirksomhederne;

det forhold, at stoetten ikke er reguleret i takt med oliepriserne, hindrer ikke, at stoetten har karakter af braendstofstoette;

det forhold, at der ikke er truffet afgoerelse om en reform af den faelles fiskeripolitik, er ikke et gyldigt argument for medlemsstaterne for at yde national stoette;

yderligere har samtlige fiskere i Faellesskabet i flere aar staaet over for en meget kraftig stigning i braendstofpriserne, og ligesom der er betydelig konkurrence inden for handelen med fiskerivarer paa faellesskabsmarkedet; IV

det fremgaar af ovenstaaende, at den af den franske regering indfoerte stoette vil kunne paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje eller risikere at fordreje konkurrencen, jf. EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1;

i medfoer af EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, er stoette, der svarer til de kriterier, som er omhandlet deri, principielt uforenelig med faellesmarkedet; i stk. 3, der omhandler de eneste undtagelser herfa, der er relevante for det foreliggende tilfaelde, fremhaeves det, at stoetten skal vaere i Faellesskabets interesse og ikke til fordel for en bestemt sektor i en medlemsstat;

disse undtagelsesbestemmelser skal fortolkes snaevert ved undersoegelsen af enhver regional eller sektorbestemt stoetteordning eller af hvert enkelttilfaelde af anvendelse af generelle stoetteordninger; undtagelse kan kun indroemmes, saafremt Kommissionen kan fastslaa, at stoetten er noedvendig for gennemfoerelsen af et af de maal, der er omhandlet i disse bestemmelser;

indroemmes der saadanne undtagelser for stoette, uden at en saadan modydelse kan fastslaas, er det ensbetydende med at give samtykke til begraensning i samhandlelen mellem medlemsstaterne og til fordrejning af konkurrencen til skade for Faellesskabet og derigennem indroemme visse medlemsstater uberettigede fordele;

det har i det foreliggende tilfaelde ikke kunnet fastslaas, at en saadan modydelse foreligger, og den franske regering har ikke kunnet begrunde og Kommissionen ikke kunnet paavise, at den paagaeldende stoette opfylder betingelserne for anvendelse af en af undtagelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3;

der er klart ikke tale om stoette til fremme af udviklingen i visse omraader, hvorfor traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c) ikke kan anvendes, for saa vidt angaar de regionale aspekter;

stoetten udgoer ikke et betydeligt projekt af faellesskabsinteresse og vil ikke kunne afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i den franske oekonomi; traktatens artikel 92, stk. 3, litra b) finder foelgelig ikke anvendelse;

braendstofstoette ydes med henblik paa at reducere driftsudgifterne ved forskellige produktionsmidler og er derfor en driftsstoette uden varig virkning paa modtagernes oekonomiske situation; Kommissionen har generelt altid modsat sig saadanne former for stoette, idet de saedvanligvis ikke i sig selv opfylder betingelserne for at falde ind under undtagelsen i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra e), som foelge af, at de ikke er til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene som omhandlet i denne bestemmelse;

Kommissionen har i sin meddelelse til Raadet af 25. maj 1978 om sin politik med hensyn til stoette til enkeltsektorer, klart givet udtryk for, at der til ydelse af midlertidig stoette med henblik paa at afhjaelpe sociale og arbejdsmarkedsmaessige problemer som foelge af en krise boer knyttes maalsaetninger for omstrukturering af den paagaeldende sektor og betingelser, om, at modtagerne traeffer forholdsregler med henblik paa at lette disse maalsaetningers gennemfoerelse; dette er ikke tilfaeldet for saa vidt angaar den paagaeldende stoette;

det fremgaar af ovenstaaende, at den paagaeldende stoette ikke opfylder betingelserne for at falde ind under en af undtagelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3 -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Stoetten til opretholdelse af beskaeftigelsen i fiskerivirksomhederne, som er blevet ydet i Frankrig fra 1979 til 1982, er uforenelig med faellesmarkedet i medfoer af EOEF-traktatens artikel 92. En saadan stoette kan ikke laengere ydes.

Artikel 2

Den franske republik giver inden en maaned fra meddelelsen af denne beslutning Kommissionen meddelelse om de foranstaltninger, som den har truffet for at efterkomme den.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den franske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 8. februar 1983.

Paa Kommissionens vegne

Giorgios CONTOGEORGIS

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 20 af 28. 1. 1976, s. 1.

(2) EFT nr. L 359 af 31. 12. 1980, s. 13.

(3) EFT nr. L 379 af 31. 12. 1981, s. 1.