KOMMISSIONENS FORORDNING (EOEF) Nr. 1977/93 af 22. juli 1993 om aendring af forordning (EOEF) nr. 3461/85 om afholdelse af salgskampagner til fremme af forbruget af druesaft

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 822/87 af 16. marts 1987 om den faelles markedsordning for vin (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1566/93 (2), saerlig artikel 46, stk. 5, og

ud fra foelgende betragtninger:

Ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3461/85 (3), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 2083/91 (4), er der fastsat bestemmelser om salgskampagner til fremme af forbruget af druesaft;

ifoelge artikel 1 i forordning (EOEF) nr. 3461/85 kan salgskampagnerne til fremme af forbruget af druesaft kun afholdes indtil produktionsaaret 1991/92; det er noedvendigt at aendre denne bestemmelse, eftersom kampagnerne ifoelge artikel 46, stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 822/87 skal viderefoeres indtil produktionsaaret 1993/94;

for at kontrakterne kan blive gennemfoert korrekt, maa det kraeves, at der stilles en sikkerhed;

for at sikre, at kontrahenten overholder fristen for rapportens fremlaeggelse, er det noedvendigt at fastsaette, at der tilbageholdes en del af de tildelte EF-midler, hvis fristen overskrides;

de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Vin -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

I forordning (EOEF) nr. 3461/85 foretages foelgende aendringer:

1. Artikel 1, stk. 1, affattes saaledes:

»1. De salgskampagner til fremme af forbruget af druesaft, der er fastsat indtil produktionsaaret 1993/94, jf. artikel 46, stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 822/87, afholdes i de medlemsstater, hvor:

- udsigten til at oege afsaetningen af druesaft er gunstigst

- de eksisterende afsaetningsvilkaar muliggoer en hurtig tilpasning af udbuddet til den oegede efterspoergsel som foelge af de paagaeldende kampagner.«

2. I artikel 2 indsaettes som stk. 3a:

»3a. Kontrakten faar foerst gyldighed, naar der over for det ansvarlige organ er stillet en sikkerhed, der svarer til 15 % af den maksimale EF-finansiering, og som skal garantere, at kontrakten gennemfoeres paa tilfredsstillende vis.

Hvis sikkerheden ikke er stillet senest to uger efter tidspunktet for kontraktens indgaaelse, bortfalder kontrakten, som derefter ikke har nogen retsvirkninger.

Under hensyntagen til medkontrahentens juridiske statur kan der dog accepteres en skriftlig garanti fra dennes tilsynsmyndighed, forudsat at sidstnaevnte paatager sig:

- forpligtelsen til at overvaage, at de indgaaede forpligtelser opfyldes korrekt

- kontrollen af, at de modtagne beloeb anvendes til opfyldelsen af de indgaaende forpligtelser.

Det er et primaert krav efter artikel 20 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2220/85 (*), at de foranstaltninger, der er fastsat i kontrakten, gennemfoeres. Sikkerheden frigives, naar restbeloebet udbetales efter artikel 5, stk. 3.

(*) EFT nr. L 205 af 3. 8. 1985, s. 5.«

3. I artikel 5 indsaettes som stk. 2a:

»2a. Ansoegningen om restbeloebet indgives inden udgangen af den fjerde maaned, som foelger efter datoen for afslutningen af de foranstaltninger, der er fastsat i kontrakten. Den ledsages af:

- relevante bilag

- en oversigt over gennemfoerelsen

- en rapport, der indeholder en evaluering af resultaterne.

Medmindre der foreligger force majeure, medfoerer en forsinket indgivelse af ansoegningen om restbeloebet ledsaget af relevant dokumentation, at restbeloebet nedsaettes med 3 % pr. maaneds forsinkelse.«

Artikel 2

Denne forordning traeder i kraft paa syvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. juli 1993.

Paa Kommissionens vegne

René STEICHEN

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 84 af 27. 3. 1987, s. 1.

(2) EFT nr. L 154 af 25. 6. 1993, s. 39.

(3) EFT nr. L 332 af 10. 12. 1985, s. 22.

(4) EFT nr. L 193 af 17. 7. 1991, s. 14.