Kommissionens beslutning

af 10. december 2003

om statsstøtte, som Italien (regionen Campania) har gennemført til fordel for landbrugssektoren

(meddelt under nummer K(2003) 4469)

(Kun den italienske udgave er autentisk)

(2004/341/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med nævnte artikel(1) og under hensyntagen til de disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) I skrivelse af 31. oktober 1994, indgået den 4. november 1994, underrettede Italien, i overensstemmelse med traktatens artikel 88, stk. 3, Kommissionen om den støtte, der er omhandlet i regionen Campanias regional lov nr. 24 af 12. august 1993 om fremme af økologisk landbrug i Campania ("disciplina, promozione e valorizzazione dell' agricoltura biologica in Campania").

(2) Støtten, som oprindeligt var registreret under nr. N 645/94, er dernæst blevet opført i registret over ikke-anmeldte støtteforanstaltninger under nr. NN 140/94, da Kommissionen havde konstateret, at loven allerede var vedtaget og trådt i kraft uden nogen suspensionsklausul.

(3) I skrivelse af 27. juli 1995 (SG(95) D/10012) underrettede Kommissionen Italien om sin beslutning om at indlede procedurerne i traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende den pågældende støtteforanstaltning.

(4) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2). Kommissionen har anmodet de interesserede parter om at fremsætte deres bemærkninger.

(5) Kommissionen har modtaget bemærkninger fra Italien, ved skrivelse af 29. september 1995, indgået den 3. oktober 1995.

(6) Ved skrivelse af 6. december 1995, indgået samme dato, modtog Kommissionen bemærkninger fra Danmarks Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union. Den videresendte disse bemærkninger til Italien, ved skrivelse nr. VI/001809 af 8. januar 1996, med en opfordring til at fremsende bemærkninger hertil. Kommissionen har imidlertid ikke modtaget nogen bemærkninger fra Italien.

(7) Ved telexmeddelelse nr. VI/29692 af 22. juli 1996 anmodede Kommissionens tjenestegrene de italienske myndigheder om nærmere at belyse de bemærkninger, de havde fremsat ved skrivelse af 29. september 1995, indgået den 3. oktober 1995, i forbindelse med indledningen af proceduren. Kommissionens tjenestegrene har ikke modtaget svar på nævnte telexmeddelelse.

(8) For at afslutte undersøgelsen af sagen opfordrede Kommissionen ved telexmeddelelse nr. AGR 021605 af 7. august 2003 de italienske myndigheder om at besvare Kommissionens foregående telexmeddelelse nr. VI/29692 af 22. juli 1996. Kommissionens tjenestegrene har ikke modtaget svar herpå.

II. BESKRIVELSE AF STØTTEN

(9) Den pågældende regionallov indeholder bestemmelser på regionalt plan om fremme og indførelse af økologiske landbrugsmetoder. Den eneste heri omhandlede støtteforanstaltning vedrører ydelse af et tilskud til bedrifter, der omlægger driften til økologisk landbrug (artikel 19 i regionallov nr. 24/93). Tilskuddet skal, i højst fire år, erstatte de indkomsttab, landbrugsbedrifterne lider i forbindelse med omlægning fra traditionelle landbrugsmetoder til økologiske landbrugsmetoder, jf. forordning (EØF) nr. 2092/91. Tilskuddet dækker op til 75 % af sådanne indkomsttab.

(10) Kommissionen besluttede at indlede proceduren i traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende til den nævnte støtteforanstaltning ud fra nedenstående betragtninger.

(11) Kommissionen stillede sig generelt positivt til støtte, der tog sigte på at lette omlægningen til økologisk landbrugsproduktion i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om en økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler(3), forudsat at støtten ikke oversteg den faktiske værdi af det indkomsttab, landbrugeren har lidt som følge af omlægningen.

(12) Forordning (EØF) nr. 2092/91 opstiller betingelserne for, at landbrugsprodukter kan defineres som økologiske produkter, og alle nationale (eller regionale) bestemmelser herom skal opfylde disse betingelser.

(13) Den pågældende regionallov opfyldte ikke disse betingelser, navnlig ikke hvad angår:

a) omlægningsperiodens varighed (regionalloven fastsætter en omlægningsperiode på to år for både etårige og flerårige kulturer, mens mindsteperioden for sidstnævntes vedkommende er tre år ifølge i bilag I til forordning (EØF) nr. 2092/91)

b) muligheden for at inkorporere ingredienser, der ikke stammer fra økologisk landbrug (ingen angivelse af den højeste procentdel, der er tilladt, for at der i produktets varebetegnelse eller i listen over ingredienser kan henvises til den økologiske produktionsmetode, jf. artikel 5 i forordning (EØF) nr. 2092/91)

c) kontrolorganerne (ikke anført i listen over de kontrolorganer, som var godkendt af Italien)

d) listen over produkter i bilagene vedrørende produktionsreglerne (svarer ikke til listen over produkter i bilagene til forordning (EØF) nr. 2092/91).

(14) Endvidere hedder det i regionallovens artikel 12, at produkter, der ikke stammer fra regionen, skal ledsages af et passende certifikat udstedt af de kompetente myndigheder i oprindelsesområdet.

(15) Der er fri bevægelighed for økologiske landbrugsprodukter i Fællesskabet, hvis de opfylder produktionsreglerne og de i bilag III til forordning (EØF) nr. 2092/91 fastsatte bestemmelser vedrørende emballage og markedsføring. Heraf følger, at den pågældende regionallov også var i strid med bestemmelsen i artikel 12 i forordning (EØF) nr. 2092/91, der forbyder begrænsning af markedsføringen af økologiske landbrugsprodukter.

(16) I betragtning af, at bestemmelserne i regionen Campanias regionallov nr. 24/93 i forskellige henseender stred mod de bindende bestemmelser i forordning (EØF) nr. 2092/91, mente Kommissionen ikke, at den i regionallovens artikel 19 omhandlede støtte var omfattet af undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 2 og 3.

III. BEMÆRKNINGER FRA DE INTERESSEREDE PARTER

(17) Ved skrivelse af 6. december 1995, indgået samme dato, modtog Kommissionen bemærkninger fra Danmarks Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union.

(18) Den danske minister for landbrug og fiskeri erklærede i sine bemærkninger, at han kunne tilslutte sig de indvendinger, Kommissionen havde fremsat i sin beslutning om at indlede proceduren vedrørende den pågældende støtte. Efter den danske ministers mening burde støtte til økologisk landbrug kun ydes til landbrugsbedrifter, som opfylder bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 2092/91.

(19) I sin skrivelse udtrykte landbrugsministeren endvidere betænkelighed ved, at de italienske bestemmelser begrænsede importen af økologiske produkter til den pågældende region. Hvad angår metoden til beregning af den i den italienske lov fastsatte støtte, anførte ministeren, at de af modtagerne indgåede forpligtelser skulle vare mindst fem år (og ikke højst fire år), jf. Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 af 30. juni 1992 om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget samt om naturpleje(4).

IV. BEMÆRKNINGER FRA ITALIEN

(20) Kommissionen modtog bemærkninger fra Italien, på vegne af regionen Campania, ved skrivelse af 29. september 1995, indgået den 3. oktober 1995.

(21) De italienske myndigheder fremførte i deres bemærkninger, at "loven ikke var trådt i kraft, fordi den regionale regering ved beslutning nr. 1703 af 28. marts 1995 suspenderede lovens anvendelse", dels fordi den ikke var blevet meddelt Kommissionen rettidigt i overensstemmelse med traktatens artikel 88, stk. 3, dels fordi det var nødvendigt i højere grad at tilpasse loven efter Fællesskabets lovgivning om økologisk landbrug.

(22) Med henblik på sidstnævnte krav var der udarbejdet et lovudkast, som imidlertid ikke blev fulgt op, fordi regionalregeringens lovgivningsperiode udløb.

(23) De italienske myndigheder erklærede i deres bemærkninger, at de kunne tilslutte sig Kommissionens indvendinger, som de betragtede som en yderligere tilskyndelse til at foretage en revision af regionallov nr. 24/93. De italienske myndigheder bekræftede endelig, at anvendelsen af regionallov nr. 24/93 fortsat var suspenderet.

V. VURDERING AF STØTTEN

(24) I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

(25) Formålet med den pågældende foranstaltning er at yde støtte med offentlige midler til visse landbrugsvirksomheder, som herigennem utvivlsomt begunstiges med en uretmæssig økonomisk og finansiel fordel i forhold til andre virksomheder, som ikke modtager det samme tilskud. Ifølge Domstolens retspraksis kan styrkelsen af en virksomheds stilling som følge af statsstøtte fordreje konkurrencen i forhold til andre virksomheder, som ikke modtager den samme støtte(5).

(26) Foranstaltningen påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, eftersom samhandelen i Fællesskabet med landbrugsprodukter er af betydeligt omfang, som det fremgår af nedenstående tabel(6), der viser den samlede værdi af landbrugsimporten og -eksporten mellem Italien og resten af EU i perioden 1993-2001(7). Det skal tages i betragtning, at regionen Campania er en vigtig producent af landbrugsvarer i Italien.

>TABELPOSITION>

(27) Det skal i øvrigt anføres, at en støtte til en virksomhed, ifølge Domstolen, kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen, hvis den pågældende virksomhed konkurrerer med produkter fra andre medlemsstater, også selv om den ikke selv eksporterer sine produkter. Når en medlemsstat yder støtte til en virksomhed, kan dette bevirke, at landets produktion forbliver uændret eller stiger, hvilket medfører, at mulighederne for virksomheder i andre medlemsstater for at eksportere deres produkter til den pågældende medlemsstats marked er mindre. En sådan støtte kan derfor påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen(8).

(28) Kommissionen konkluderer derfor, at foranstaltningen falder ind under forbuddet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

(29) For forbuddet i artikel 87, stk. 1, gælder visse undtagelser, som er fastsat i samme artikels stk. 2 og 3.

(30) Det er som følge af arten af og formålet med den pågældende støtteforanstaltning klart, at undtagelserne i artikel 87, stk. 2, litra a), b) og c), ikke kan finde anvendelse. Italien har i øvrigt ikke anmodet om anvendelse af artikel 87, stk. 2, litra a), b) eller c).

(31) Artikel 87, stk. 3, litra a), finder heller ikke anvendelse, eftersom støtten ikke er bestemt til at fremme den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse.

(32) Heller ikke artikel 87, stk. 3, litra b), kan finde anvendelse, eftersom støtten ikke er bestemt til at fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi.

(33) Den pågældende støtte er heller ikke bestemt til eller egnet til at fremme de i artikel 87, stk. 3, litra d), anførte mål.

(34) I betragtning af arten af og formålet med den pågældende støtteforanstaltning er traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), den eneste undtagelse, som eventuelt ville kunne finde anvendelse.

Anvendelige bestemmelser

(35) Anvendeligheden af den ovennævnte undtagelse skal vurderes i lyset af de bestemmelser, som gælder for ydelse af statsstøtte i landbrugssektoren, dvs. EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren(9) (i det følgende "rammebestemmelserne"), som trådte i kraft den 1. januar 2000.

(36) Ifølge punkt 23.3 i rammebestemmelserne anvender Kommissionen de nævnte bestemmelser fra den 1. januar 2000 på nye anmeldelser af statsstøtte og på anmeldelser, som der på denne dato ikke var truffet afgørelse om. Ulovlig støtte, som omhandlet i artikel 1, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93(10), vurderes efter de regler og bestemmelser, der er gældende på den dato, hvor den pågældende støtte ydes.

(37) Det skal tages i betragtning, at der ved "gennemførelse" ikke blot forstås den egentlige ydelse af støtten, men også overdragelse af beføjelser til at yde støtten uden yderligere formaliteter(11).

(38) I lyset af disse betragtninger bør den pågældende støtteforanstaltning undersøges på grundlag af de regler om statsstøtte, der gjaldt for denne type foranstaltninger inden ikrafttrædelsen af EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren(12).

(39) Den pågældende foranstaltning, omhandlet i artikel 19 i regionallov nr. 24/93, består i ydelse, i højst fire år, af et tilskud til bedrifter, som omlægger driften til økologisk produktion, med henblik på at erstatte de indkomsttab, landbrugsbedrifterne lider i perioden for omlægning fra traditionelle landbrugsmetoder til økologiske landbrugsmetoder, jf. forordning (EØF) nr. 2092/91. Støtten dækker op til 75 % af de nævnte tab.

(40) Inden vedtagelsen af de nuværende rammebestemmelser vurderede Kommissionen foreneligheden af denne type støtteforanstaltninger ud fra bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 2078/92(13).

(41) I artikel 2 i forordning (EØF) nr. 2078/92 hedder det, at under forudsætning af positive virkninger på miljøet og naturen kan støtten omfatte støtte til landbrugere, der forpligter sig til at mindske brugen af gødningsstoffer og/eller plantebeskyttelsesmidler væsentligt eller at fastholde allerede indførte begrænsninger eller at indføre eller opretholde økologiske landbrugsmetoder.

(42) I artikel 10 i forordning (EØF) nr. 2078/92 hedder det, at medlemsstaterne bevarer retten til at vedtage supplerende støtteforanstaltninger, hvis betingelser eller regler for ydelse afviger fra de i forordningen fastsatte, eller hvis beløb overstiger de heri fastsatte lofter(14), undtagen for det i artikel 5, stk. 2, nævnte område, og forudsat at foranstaltningerne træffes i overensstemmelse med forordningens mål og med traktatens artikel 92, 93 og 94 (nu artikel 87, 88 og 89).

(43) Som anført i beslutningen om indledningen af proceduren i den pågældende sag var Kommissionen generelt gunstigt indstillet over for støtteforanstaltninger, der tog sigte på at lette omlægningen til økologisk landbrugsproduktion i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2092/91 om en økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter, forudsat at støtten ikke oversteg den faktiske værdi af de indkomsttab, landbrugeren havde lidt som følge af omlægningen.

(44) I lyset af de gældende regler kan det fremføres, at den pågældende foranstaltning, der sigter på at fremme omlægning til de i forordning (EØF) nr. 2092/91 omhandlede økologiske produktionsmetoder, forfølger de mål, der er omhandlet under litra a) i artikel 2 i forordning (EØF) nr. 2078/92 (at indføre eller opretholde økologiske landbrugsmetoder).

(45) Foranstaltningen omfatter imidlertid blot en støtte, i højst fire år, til erstatning af op til 75 % af det indkomsttab, landbedrifterne lider i perioden for omlægning af de traditionelle landbrugsmetoder til økologiske landbrugsmetoder. Det er ikke angivet, hvordan de pågældende tab vurderes og beregnes som grundlag for beregning af støtten, således at Kommissionen kan kontrollere, at støtten ikke overstiger den faktiske værdi af de tab, landbrugeren har lidt som følge af omlægningen.

(46) I lyset af bemærkningerne fra de danske myndigheder skal det endvidere tages i betragtning, at de italienske myndigheder ikke har givet nogen klar angivelse af varigheden af forpligtelsen til at omlægge driften til økologisk landbrug (som synes at være højst fire år), eller af betingelserne for ydelse af støtten i tilfælde, hvor landbrugeren ikke personligt er i stand til at indgå i en forpligtelse for den krævede mindsteperiode (fem år ifølge Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92)(15).

(47) Som anført af Kommissionen i dennes beslutning om at indlede proceduren opstiller forordning (EØF) nr. 2092/91 bindende betingelser, som skal opfyldes, for at landbrugsprodukter kan defineres som økologiske produkter, og alle eventuelle (nationale eller regionale) bestemmelser på dette område skal opfylde disse betingelser.

(48) Som det også erkendes af de italienske myndigheder i deres skrivelse af 29. september 1995, opfylder den regionale lov ikke disse betingelser, navnlig ikke med hensyn til:

a) omlægningsperiodens varighed (regionalloven fastsætter en omlægningsperiode på to år for både etårige og flerårige kulturer, mens mindsteperioden for sidstnævntes vedkommende er tre år ifølge i bilag I til forordning (EØF) nr. 2092/91)

b) muligheden for at inkorporere ingredienser, der ikke stammer fra økologisk landbrug (ingen angivelse af den højeste procentdel, der er tilladt, for at der i produktets varebetegnelse eller i listen over ingredienser kan henvises til den økologiske produktionsmetode, jf. artikel 5 i forordning (EØF) nr. 2092/91)

c) kontrolorganerne (ikke anført i listen over de kontrolorganer, som var godkendt af Italien)

d) listen over produkter i bilagene vedrørende produktionsreglerne (svarer ikke til listen over produkter i bilagene til forordning (EØF) nr. 2092/91).

(49) På trods af gentagne anmodninger har de italienske myndigheder ikke givet oplysninger om, hvorvidt der er foretaget ændringer i den pågældende regionallov med henblik på at bringe den i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2092/91.

(50) I lyset af denne vurdering må Kommissionen derfor konkludere, at de betænkeligheder, den havde givet udtryk for i sin beslutning om at indlede proceduren vedrørende støtteforanstaltningen, er blevet bekræftet, eftersom selve foranstaltningen ikke er i overensstemmelse med de regler om statsstøtte, der gjaldt før den 1. januar 2000 for støtte til omlægning af traditionelt landbrug til økologiske produktionsmetoder, jf. forordning (EØF) nr. 2092/91.

(51) Kommissionens vurdering af støtteforanstaltningen forbliver uændret, også i lyset af de nye rammebestemmelser for statsstøtte.

(52) Skønt de italienske myndigheder for nylig ved telexmeddelelse AGR 021605 af 7. august 2003 har fået tilsendt en påmindelse herom, har de for det første endnu ikke tilsendt Kommissionen oplysninger om, hvilke ændringer der er indført i den pågældende regionallov for at bringe den i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2092/91.

(53) For det andet skal det tages i betragtning, at punkt 5.3 (Støtte til miljøvenligt landbrug) i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren(16), der gælder for denne støttetype, henviser til artikel 22, 23 og 24 i forordning (EF) nr. 1257/1999(17), som har ophævet og erstattet forordning (EØF) nr. 2078/92, og til gennemførelsesbestemmelserne herfor, som nu er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 445/2002 af 26. februar 2002 om gennemførelsesbestemmelser for Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbrug (EUGFL)(18).

(54) De nye bestemmelser, der nu gælder for denne støttetype, indeholder, ud over en række nye krav, som ikke synes at være opfyldt af den pågældende foranstaltning(19), de samme grundlæggende krav som forordning (EØF) nr. 2078/92.

(55) Som fremført ovenfor er disse grundlæggende krav ikke opfyldt ved den i artikel 19 i regionallov nr. 24/93 fastsatte støtteforanstaltning, navnlig ikke hvad angår kravet om påvisning af landbrugerens indkomsttab over for Kommissionen, metoden til beregning af det nævnte tab og varigheden af de af landbrugerne indgåede forpligtelser.

(56) Ud fra ovennævnte vurdering er den i artikel 19 i regionallov nr. 24/93 fastsatte støtte ikke i overensstemmelse med de statsstøtteregler, der gælder for statsstøtte til omlægning til økologiske produktionsmetoder i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2092/91, og kan derfor ikke omfattes af undtagelsen af traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Som anført i betragtning 30-33 kan støtten heller ikke omfattes af nogen anden undtagelse i traktaten og må derfor anses for at være uforenelig med fællesmarkedet.

(57) Eftersom anvendelsen af loven er suspenderet af de italienske myndigheder (jf. betragtning 21 i nærværende beslutning), er det ikke nødvendigt at kræve tilbagebetaling af støtten.

(58) Hvad angår regionallovens artikel 12 (hvorefter produkter med oprindelse uden for regionen skal ledsages af et certifikat udstedt af de kompetente myndigheder i oprindelsesområdet), skal følgende bemærkes. Der er fri bevægelighed for økologiske landbrugsprodukter i Fællesskabet, hvis de opfylder bestemmelserne om emballage og markedsføring i bilag III til forordning (EØF) nr. 2092/91. Heraf følger, at den pågældende regionallov også overtræder bestemmelsen i artikel 12 i forordning (EØF) nr. 2092/91, hvorefter det er forbudt at begrænse markedsføringen af økologiske landbrugsprodukter. Dette forhold berører imidlertid ikke støttens forenelighed med fællesmarkedet, men udgør snarere en separat overtrædelse af fællesskabslovgivningen, som ville kunne gøres til genstand for en overtrædelsesprocedure (EF-traktatens artikel 226). Kommissionen forbeholder sig ret til at træffe forholdsregler i denne forbindelse, men da lovens anvendelse er suspenderet af de italienske myndigheder, synes der ikke på indeværende tidspunkt at være grund til at indlede denne procedure.

VI. KONKLUSIONER

(59) I lyset af de ovenstående betragtninger kan den i artikel 19 i regionen Campanias regionallov nr. 24/93 fastsatte støtteforanstaltning til erstatning af indkomsttab, som landbrugsbedrifterne lider i perioden for omlægning af traditionelle landbrugsmetoder til økologiske landbrugsmetoder, jf. forordning (EØF) nr. 2092/91, ikke omfattes af nogen af undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 1, og er derfor uforenelig med fællesmarkedet.

(60) Ifølge oplysningerne fra de italienske myndigheder er regionallov nr. 24/93 ikke blevet gennemført.

(61) Det er derfor ikke nødvendigt at kræve tilbagebetaling af den pågældende støtte -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den ved artikel 19 i regionen Campanias regionallov nr. 24/93 indførte statsstøtte, som Italien havde til hensigt at gennemføre for at erstatte landbrugsbedrifternes indkomsttab i forbindelse med omlægning af driften til økologiske landbrugsmetoder, jf. forordning (EØF) nr. 2092/91, er uforenelig med fællesmarkedet.

Denne støtte kan derfor ikke gennemføres.

Artikel 2

Italien underretter senest to måneder efter meddelelsen af nærværende beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, der er taget desangående.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 10. december 2003.

På Kommissionens vegne

Franz Fischler

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 292 af 7.11.1995, s. 14.

(2) Jf. fodnote 1.

(3) EFT L 198 af 22.7.1991, s. 1.

(4) EFT L 215 af 30.7.1992, s. 85. Ophævet ved forordning (EF) nr. 1257/1999 (EFT L 160 af 26.6.1999, s. 80).

(5) Jf. De Europæiske Fællesskabers Domstols dom af 17. september 1980, i sag C-730/79, Philip Morris mod Kommissionen, Sml. 1980, s. 2671, præmis 11 og 12.

(6) Kilde:

Eurostat.

(7) Ifølge gængs retspraksis er betingelsen for, at samhandelen påvirkes, opfyldt, eftersom modtagervirksomheden udøver en økonomisk aktivitet, der er genstand for samhandel mellem medlemsstaterne. Alene den kendsgerning, at støtten styrker denne virksomheds stilling i forhold til de konkurrerende virksomheder på det indre marked, giver grund til at formode, at støtten påvirker den pågældende samhandel. Hvad angår statsstøtte i landbrugssektoren, er der, ifølge konsolideret retspraksis, tale om påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne og af konkurrencen, på trods af støttens relativt beskedne omfang og dens fordeling mellem mange landbrugere (jf. Domstolens domme af 19. september 2002 i sag C-113/2000, Kongeriget Spanien mod Kommissionen, Sml. 2002, s. 7601, præmis 30-36 og præmis 54-56, og dom af samme dato i sag C-114/2000, Sml. 2002, s. 7657, prærmis 46-52 og 68- 69).

(8) Domstolens dom af 13. juli 1988 i sag 102/87, Republikken Frankrig mod Kommissionen, Sml. 1988, s. 4067.

(9) EFT C 232 af 12.8.2000, s. 19.

(10) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

(11) Jf. brev fra Kommissionen SG(89)D/5521 af 27. april 1989.

(12) Jf. fodnote 9.

(13) Se fodnote 4.

(14) Ifølge artikel 4 (Støttearter og støttebeløb) i forordning (EØF) nr. 2078/92 ydes der en årlig præmie pr. hektar eller pr. kreatur, hvormed produktionen reduceres, til landbrugere, der for mindst fem år påtager sig en eller flere af de i artikel 2 nævnte forpligtelser i overensstemmelse med zoneprogrammet for det pågældende område. Støtten skulle ydes på de i samme forordning anførte betingelser. Navnlig hedder det i artikel 5 (Betingelser for ydelse af støtte), at for at nå målene i forordningen skal medlemsstaterne fastlægge: a) betingelserne for ydelse af støtten; b) støttebeløbet, idet der tages hensyn til den af modtageren indgåede forpligtelse, til indkomsttabet og til foranstaltningens tilskyndende virkning; c) betingelserne for, at støtten til pleje af arealer, der er taget ud af drift, som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra e), kan ydes til andre end landbrugere, såfremt der ikke er landbrugere til at varetage opgaven; d) de betingelser, modtageren skal indgå på, navnlig for at det kan kontrolleres, at de indgåede forpligtelser overholdes; e) betingelserne for ydelse af støtten, hvis landbrugeren ikke selv har mulighed for at indgå en forpligtelse for den krævede minimumsperiode. Der kunne ikke ydes støtte i medfør af denne forordning for arealer, som var omfattet af en fællesskabsordning med udtagning af landbrugsarealer, der anvendes til produktion af produkter, der er bestemt til andre formål end levnedsmiddelfremstilling. Støtten kan begrænses til et minimumsbeløb pr. bedrift, og den kan gradueres efter bedriftsstørrelse, uden at foranstaltningens tilskyndende virkning dog må indskrænkes.

(15) Artikel 5 i forordning (EØF) nr. 2078/92, jf. fodnote 4.

(16) EFT C 232 af 12.8.2000.

(17) EFT L 160 af 26.6.1999. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1783/2003 (EFT L 270 af 21.10.2003, s. 70). Sidstnævnte forordning har navnlig udskiftet kapitel VI i forordning (EF) nr. 1257/1999 vedrørende miljøvenligt landbrug.

(18) EFT L 74 af 15.3.2002, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 963/2003 (EFT L 138 af 5.6.2003, s. 32). Se navnlig artikel 13-21 i forordning (EF) nr. 445/2002.

(19) Jf. fodnote 18 og navnlig artikel 13-21 i forordning (EF) nr. 445/2002. I medfør af artikel 20 i forordning (EF) nr. 445/2002 skal en landbruger, som indgår en forpligtelse til at drive miljøvenligt landbrug på en del af bedriften, som minimum opfylde kravene til normal god landbrugspraksis på hele bedriften.