DA Den Europæiske Unions Tidende C 146/18

RÅDETS UDTALELSE

om Det Forenede Kongeriges opdaterede konvergensprogram, 2009/2010-2014/2015

2010/C 146/04

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 3,

under henvisning til henstilling fra Kommissionen,

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg —

AFGIVET DENNE UDTALELSE:

(1) Den 26. april 2010 gennemgik Rådet Det Forenede Kongeriges opdaterede konvergensprogram, som dækker perioden 2009/2010-2014/2015.

(2) Under den økonomiske og finansielle krise, som begyndte i 2007 efter flere år med stærk vækst, faldt det britiske økonomiske output kumulativt med omkring 6 %, idet der i sidste kvartal af 2009 begyndte at vise sig et beskedent opsving. Krisen fulgte efter og blev delvis forværret af en periode med progressive stigninger i husholdningernes og den finansielle sektors gældsætning, således at der var en stor og vedholdende afhængighed af nettokapitaltilstrømninger. Som reaktion på denne krise, der var ved at udvikle sig, svarede Bank of England med et aggressivt program med rentesænkninger, likviditetsstøtte til banksektoren og fra marts 2009 kvantitative lempelser. Regeringen gjorde desuden en stor indsats for at stabilisere det finansielle system, herunder gennem store kapitalindsprøjtninger, indskydergarantier og forsikringsordninger. I overensstemmelse med den europæiske økonomiske genopretningsplan gennemførte regeringen en omfattende pakke af finanspolitiske incitamenter, som sammen med de automatiske stabilisatorers funktion og de indtægtsmæssige virkninger af faldet i aktivpriserne bidrog til en markant forværring af de offentlige finanser. Svækkelsen af holdbarheden i Det Forenede Kongeriges offentlige finanser blev forværret af, at den primære saldo allerede udviste et stort strukturelt underskud i tiden op til krisen, hvilket førte til, at det samlede offentlige underskud snart steg til et godt stykke over referenceværdien på 3 % af BNP, efterhånden som krisen udviklede sig. Den 8. juli 2008 blev der derfor iværksat en procedure i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud over for Det Forenede Kongerige, og den 2. december 2009 rettede Rådet i overensstemmelse med artikel 126, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde de seneste henstillinger til landet om at korrigere underskuddet senest i 2014/2015. De største udfordringer for den britiske økonomi i de kommende år er at stabilisere de offentlige finanser på baggrund af husholdningssektorens igangværende bestræbelser på at reducere den resterende gældsætning, at sikre tilstrækkelige kreditter for et stadig skrøbeligt finansielt system, hvor mange kreditgivere har reduceret deres långivningskapacitet, og at understøtte et skift i produktionen over mod mere omsættelige varer for derved at sikre en vedvarende forbedring af stillingen over for udlandet.

(3) Selv om en stor del af det konstaterede fald i det reale BNP i forbindelse med krisen er konjunkturbestemt, er størrelsen af det potentielle output også blevet påvirket negativt. Krisen kan desuden påvirke den potentielle vækst på mellemlang sigt gennem lavere investeringer og mere begrænsede kreditmuligheder. Konsekvenserne af den økonomiske krise forværrer desuden den demografiske aldrings virkninger på det potentielle output og de offentlige finansers holdbarhed. På denne baggrund vil det være særdeles vigtigt at sætte fart i strukturreformerne med det formål at støtte den potentielle vækst. For Det Forenede Kongeriges vedkommende er det især vigtigt at gennemføre reformer, der forbedrer kvalifikationerne og øger produktiviteten.

(4) Programmet indeholder to makroøkonomiske scenarier: et centralt scenario og et mere forsigtigt alternativt scenario, som er baseret på en trendvækst, der er et kvart procentpoint lavere end i det centrale scenario. Fremskrivningerne af de offentlige finanser er baseret på det alternative scenario, der betragtes som referencescenariet i vurderingen af det opdaterede program. I henhold til dette scenario vil der ske et opsving i BNP-væksten til 2 % i 2010/2011 og til 3,25 % om året mellem 2011/2012 og 2014/2015. Som følge af de seneste data forekommer selv dette mere forsigtige scenario, der stammer fra begyndelsen af december 2009, nu at være baseret på optimistiske vækstantagelser, navnlig for så vidt angår årene 2010/2011 og 2011/2012 (2). Inflationsfremskrivningerne forekommer realistiske. Programmet indeholder ikke eksplicitte valutakursprognoser og forudsætter et positivt bidrag til BNP-væksten fra nettohandelen, lagercyklen og — fra 2011 og fremefter — den indenlandske efterspørgsel, herunder især de faste investeringer og husholdningernes udgifter. Disse antagelser er stort set plausible. Nettohandelens bidrag er i overensstemmelse med Kommissionens prognoser, selv om det negative bidrag fra nettohandelen i anden halvdel af 2009 påvirker disse fremskrivninger i negativ retning. En potentiel nedgang i væksten i rådighedsbeløbet, bl.a. som følge af et utilstrækkeligt opsving på arbejdsmarkedet og en yderligere stigning i husholdningernes opsparingskvote, udgør to nedadgående risici for husholdningernes udgifter.

(5) I programmet anslås det offentlige underskud i 2009/2010 til 12,7 % af BNP. Den betydelige forværring fra et underskud på 6,8 % af BNP i 2008/2009 skyldes i stort omfang krisens indvirkning på de offentlige finanser. Faldet i den offentlige indtægtskvote og stigningen i udgiftskvoten i 2009/2010, justeret for denominatoreffekten af det stærke fald i det nominelle BNP, anslås at have bidraget med henholdsvis ca. 45 % og 55 % til forværringen i det offentlige underskud. Konjunkturnedgangens indvirkning på de offentlige finanser blev forstærket af kombinationen af recessionen med alvorlige nedgange på finans- og boligmarkederne, som hver især hidtil havde været vigtige indtægtskilder. Desuden skyldtes ca. en fjerdedel af stigningen i underskuddet i 2009/2010 de stimulerende foranstaltninger på i alt 1,5 % af BNP, som regeringen vedtog i overensstemmelse med den europæiske økonomiske genopretningsplan sideløbende med beslutningen om at lade de automatiske stabilisatorer fungere i fuldt omfang for at støtte økonomien. Den hurtige forværring i de offentlige finanser betød imidlertid en alvorlig påvirkning af Det Forenede Kongeriges mulighed for at føre en lempeligere finanspolitik og samtidig bevare budgettets holdbarhed og forudsætter en hurtig forbedring af budgetstillingen. I overensstemmelse med den exitstrategi, som Rådet har gjort sig til talsmand for, og med henblik på at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2014/2015 og vende tilbage til en holdbar stilling i de offentlige finanser bliver det nødvendigt at gennemføre en yderligere finanspolitisk stramning. Gennemførelse af de konsolideringsplaner, der er indeholdt i programmet, vil medvirke til at sikre holdbarheden på mellemlang sigt og forbedre budgetstillingen.

(6) I opdateringen forventes et fald år-til-år i den offentlige underskudskvote i 2010/2011 på 0,6 procentpoint til 12,1 % af BNP. Den beskedne forbedring i det offentlige underskud afspejler udelukkende en planlagt stigning i de offentlige indtægter på nominelt 6,5 %, hvoraf ca. en tredjedel skyldes forhøjelsen af momssatsen i januar 2010 til niveauet fra før de stimulerende foranstaltninger. På den anden side forventes de offentlige udgifter fortsat at vokse i et højt, om end langsommere, tempo: en omtrentlig stigning på nominelt 4,5 % og reelt 2,25 % i forhold til det foregående år og med en uændret udgiftskvote i forhold til året før. De diskretionære foranstaltninger, der træder i kraft i 2010/2011, herunder dem, der blev bebudet i Pre-Budget Report for 2008 fra november 2008 og i 2009-budgettet fra april 2009, vil som helhed reducere det offentlige underskud med ca. 1,0 % af BNP. Den strukturelle saldo, defineret som den konjunkturkorrigerede saldo ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, forventes i 2010/2011 at forbedres endnu mindre, nemlig med 0,25 % af BNP. Den anslåede forbedring i det strukturelle budgetunderskud er betydeligt lavere end nettovirkningen af ovennævnte diskretionære foranstaltninger, hvilket afspejler de fortsatte sammensætningseffekter, der trykker den samlede indtægtselasticitet.

(7) Selv om programmet ikke fastlægger planer om en finanspolitisk konsolidering fra 2010/2011, indeholder opdateringen ikke noget mellemfristet mål for budgetstillingen, som kunne bringe de offentlige finanser ind på en holdbar kurs (3). Dette er ikke i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Programmets mellemfristede finanspolitiske strategi er betydelig mindre ambitiøs end henstillet af Rådet i henhold til artikel 126, stk. 7, den 2. december 2009 og ikke i overensstemmelse med henstillingen om at reducere underskuddet til under 3 % af BNP senest i 2014/2015. Navnlig forventes det offentlige underskud i 2014/2015 — som er den frist, der er fastsat i Rådets henstilling til Det Forenede Kongerige til at bringe underskuddet ned under 3 % af BNP — ifølge programmet at ligge på 4,7 % af BNP. Den årlige gennemsnitlige forbedring i det strukturelle underskud, som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene ved hjælp af den i fællesskab aftalte metode, mellem 2010/2011 og 2014/2015 anslås kun til 1,0 % af BNP, altså 0,75 procentpoint mindre end henstillet af Rådet i december 2009. Ca. 60 % af reduktionen på 7,5 procentpoint af den offentlige underskudskvote mellem 2011/2012 og 2014/2015 skyldes den planlagte stramning i udgiftsvæksten. De offentlige primære udgifter i disse år skal efter planen stige med et årligt gennemsnit på omkring 1,5 %, hvilket indebærer en reel reduktion på i gennemsnit 0,75 % om året. Næsten en fjerdedel af faldet i udgiftskvoten mellem 2011/2012 og 2014/2015 skyldes et fald i investeringsudgifterne. Indtægtsforøgende diskretionære foranstaltninger, herunder en supplerende topsats for indkomstskat i april 2010 og fra april 2011 en planlagt forhøjelse af socialsikringsbidragene, tegner sig for omkring 10 % af det forventede fald i budgetunderskuddet fra 2011/2012 og fremefter, mens ca. 30 % af forbedringen i det samlede underskud skyldes det konjunkturbestemte opsving, der forudses i programmet. I 2010-budgettet, som blev forelagt den 24. marts 2010, forventes der et underskud i 2009/2010 på 0,5 % af BNP mindre end forudset i programmet, hvorved det bedre end forventede resultat bidrager til et lavere underskud i de følgende år. I budgettet blev der bebudet nye finanspolitiske stramninger svarende til 0,1 % af BNP i løbet af hele programperioden, og underskuddet i 2014/2015 forventes at ligge på 4,2 % af BNP.

(8) Budgetresultaterne kunne blive værre end fremskrevet i programmet i hele perioden. I Kommissionens prognose fra efteråret 2009 forventes en svagere økonomisk vækst i 2010/2011 og 2011/2012, mens det efter Kommissionens vurdering er usandsynligt, at Det Forenede Kongeriges årlige økonomiske vækst mellem 2012/2013 og 2014/2015 kan nå 3,25 % om året som antaget i programmet. Den markant gunstige makroøkonomiske kontekst, der forventes i programmet, rummer risici for de finanspolitiske fremskrivninger i programmet. En lavere end forventet økonomisk vækst fra 2011/2012 og fremefter kan føre til en forøgelse af det offentlige underskud, der er fremskrevet i programmet. Selv om regeringens mellemfristede konsolideringsprogram i høj grad er baseret på antagelsen om en betydelig og hidtil uset tilbageholdenhed med de primære udgifter, støttes denne antagelse — for så vidt angår årene mellem 2011/2012 og 2014/2015 — endnu ikke af detaljerede udgiftsplaner for de enkelte ministerier (disse planer gælder i øjeblikket kun til udgangen af regnskabsåret 2010/2011). Manglen på detaljerede udgiftsgrænser for de enkelte ministerier til støtte for programmets samlede udgiftsantagelser udgør endnu en kilde til usikkerhed med hensyn til programmets mellemfristede budgetmål. Det stærke fald i væksten i de mellemfristede udgifter, som tilstræbes i opdateringen, forudsætter store effektivitetsudfordringer samt omfattende omprioriteringer i den offentlige sektor. I det hele taget er der store gennemførelsesudfordringer forbundet med den hidtil usete grad af planlagt udgiftstilbageholdenhed, som skal fastholdes i et længere tidsrum. Det Forenede Kongerige har desuden indgået store eventualforpligtelser som følge af interventionerne i den finansielle sektor. I henhold til Asset Protection Scheme har regeringen accepteret at forsikre aktiver i banksektoren, der beløber sig til næsten 20 % af BNP. Til trods for den store usikkerhed, der er forbundet med misligholdelsesrisikoen for de forsikrede lån og investeringer, kan ordningen resultere i en nettoomkostning for regeringen, hvis ikke alle udgifterne til offentlig støtte kommer ind igen. Dette ville derved kunne reducere tempoet i den finanspolitiske konsolidering.

(9) Den offentlige bruttogæld anslås til omkring 73 % af BNP i 2009/2010 i forhold til 55,5 % i det foregående år. Omkring tre femtedele af stigningen i gældskvoten i 2009/2010 kan tilskrives det høje primære underskud, mens en stock-flow-tilpasning som følge af statens långivning til finansiering af køb af aktiver i banksektoren og långivning til kommercielle finansielle institutioner bidrog til en stigning i gældskvoten på næsten 3,75 procentpoint. Gældskvoten forventes at stige med yderligere 18,25 procentpoint mellem 2010/2011 og 2014/2015. I det seneste af disse år forventer programmet en stabilisering i gældskvoten på omkring 91,5 % af BNP, idet bidraget til gældskvoten fra den høje nominelle BNP-vækst forventes at opveje stigningen i den offentlige gæld som følge af den primære saldo (som fortsat vil være i underskud ved udgangen af programperioden) og rentebetalinger, som forventes at stige fra 2,25 % af BNP i 2009/2010 til næsten 4 % i 2013/2014. Gældskvoten er også behæftet med en række risici i programperioden. På den positive side kan det vellykkede salg af aktiver i banksektoren, der er erhvervet som resultat af regeringens indgreb i den finansielle sektor, benyttes til at reducere den offentlige gæld. De negative risici for gældskvoten skyldes hovedsagelig sandsynligheden for højere end forventede underskud og en negativ BNP-denominatoreffekt som følge af lavere realøkonomisk vækst; virkningen af en mulig forhøjelse af låneomkostningerne, under indvirkning af de globale eller nationale markeder, skulle være ret begrænset som følge af den lange løbetid i den britiske gældsstruktur, men vil stadig ikke yde et positivt bidrag.

(10) Gældsprognosen på mellemlang sigt, ifølge hvilken BNP-væksten kun gradvis når op på de værdier, der var forventet før krisen, og skattetrykket vender tilbage til niveauet før krisen, og som også omfatter den forventede stigning i aldersrelaterede udgifter, viser, at den budgetstrategi, som påtænkes i programmet, umiddelbart og uden nogen ændringer i den førte politik vil være tilstrækkelig til at stabilisere gældskvotienten i 2020.

(11) Mens den langsigtede budgetvirkning af befolkningens aldring ligger tæt på EU-gennemsnittet, udgør budgetstillingen i 2009 som anslået i programmet en risiko for holdbare offentlige finanser, selv før der tages hensyn til den langsigtede budgetmæssige virkning af en aldrende befolkning. Opnåelse af primære overskud på mellemlang sigt vil sammen med strukturreformer bidrage til at begrænse risiciene for holdbarheden i de offentlige finanser, som i Kommissionens holdbarhedsrapport fra 2009 (4) blev vurderet til at være høje. Bruttogældskvoten ligger over traktatens referenceværdi i hele programperioden.

(12) I loven om finanspolitisk ansvarlighed (Fiscal Responsibility Act), som parlamentet godkendte den 10. februar 2010, er der fastlagt en lovpligtig budgetplan for de britiske myndigheder. Med loven indføres der en finanspolitisk konsolideringsplan, hvori det kræves, at regeringen skal halvere den offentlige sektors nettolåntagning som andel af BNP over en periode på fire år regnet fra det forventede højdepunkt i 2009-2010. I følgelovgivningen skal regeringen fastsætte et mål for låntagningen, som skal være 5,5 % af BNP eller mindre i 2013/2014. I den finanspolitiske konsolideringsplan kræves det desuden, at regeringen skal reducere låntagningen som andel af BNP i hvert enkelt år fra 2009/2010 til 2015/2016 og sikre, at den offentlige sektors nettogæld falder som andel af BNP i 2015/2016. Der udøves en mere specifik udgiftskontrol gennem et system med flerårige »udgiftsoversigter«, hvori der anføres samlede udgiftsrammer og grænser for de enkelte ministerier for forudsigelige udgifter (»departmental expenditure limits«). De offentlige udgifter har imidlertid ikke altid været tilstrækkelig begrænsede, idet de samlede udgiftsresultater mellem 2002/2003 og 2008/2009 i gennemsnit har oversteget de oprindelige lofter, der er fastsat i udgiftsoversigterne. I loven om finanspolitisk ansvarlighed kræves det også, at regeringen skal give (parlamentet) en forklaring, hvis målene ikke nås. For at reducere risikoen for ikke at nå målene vil det være nyttigt med en styrkelse af mekanismen til vurdering af, hvor realistiske de er, og en alternativ plan — som kan implementeres, hvis de underliggende antagelser og de makroøkonomiske prognoser viser sig at være ukorrekte. Mens loven om finanspolitisk ansvarlighed er et skridt i den rigtige retning, er den konsolideringsplan, der er anført i loven, som helhed langt mindre ambitiøs end i Rådets henstilling efter artikel 126, stk. 7, af 2. december 2009, og den er ikke forenelig med en reduktion af underskuddet til under referenceværdien på 3 % af BNP senest i 2014/2015.

(13) Stigningen i den offentlige udgiftskvote siden 2010, og den stærkere stigning i de senere år, understreger behovet for at sikre effektivitet og omkostningseffektivitet i de offentlige udgifter i Det Forenede Kongerige. I den treårsperiode, der er omfattet af Comprehensive Spending Review fra 2007 (dvs. mellem 2008/2009 og 2010/2011), har den britiske regering forpligtet sig til at opnå yderligere besparelser på 2,5 % af BNP gennem bedre anvendelse af midlerne. Omkring en femtedel af sidstnævnte besparelser udgør besparelser, som regeringen planlægger at gennemføre i den periode, der er omfattet af Comprehensive Spending Review fra 2007, i kølvandet på resultaterne af dens et år lange Operational Efficiency Programme, som undersøgte driftsudgifterne i den offentlige sektor og viste, at der var plads til årlige effektivitetsbesparelser på 1 % af BNP i 2013/2014 i forhold til 2007/2008. Måling af resultaterne af disse ambitiøse og velgennemtænkte effektivitetsinitiativer vil være et vigtigt skridt med hensyn til at påvise, at de rent faktisk forbedrer kvaliteten i de offentlige finanser, samt med hensyn til at begrænse omfanget af de offentlige udgifter. I så henseende bør de bebudede planer om, at den britiske rigsrevision skal vurdere besparelserne under Comprehensive Spending Review fra 2007, hilses velkommen. Endvidere ser det ud til, at det stærke fokus, der under Public Value Programme er rettet mod opnåelse af effektivitetsbesparelser i den offentlige sundhedssektor på omkring 0,5 % af BNP om året i 2012/2013, er særdeles berettiget, idet der siden 2000 er sket det, at udgifterne til det britiske offentlige sundhedsvæsen (NHS) er steget stærkt, mens produktiviteten er faldet uanset de opnåede forbedringer på sundhedsområdet.

(14) I 2010/11 er den budgetstrategi, der er anført i programmet, som helhed i overensstemmelse med Rådets henstillinger efter artikel 126, stk. 7, herunder især starten på konsolideringen i det år. Fra 2011/12 og fremefter er budgetstrategien imidlertid ikke i overensstemmelse med Rådets henstillinger efter artikel 126, stk. 7. Navnlig forventes det offentlige underskud i 2014/15 — som er den frist, der i henstillingen fra december 2009 blev fastsat for Det Forenede Kongeriges korrektion af situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud — i sig selv at ligge klart over referenceværdien på 3 % af BNP (4,7 % af BNP), og det er endvidere behæftet med ovennævnte nedadgående risici. Desuden indebar de foranstaltninger, som efter Rådets henstilling blev bebudet i Pre-Budget Report fra 2009 af 9. december 2009, en mindre finanspolitisk lempelse i perioden mellem 2010/2011 og 2012/2013 i forhold til planerne i 2009-budgettet fra april 2009, hvilket er uforeneligt med Rådets henstilling om, at »der skal undgås yderligere foranstaltninger, som bidrager til at forringe de offentlige finanser«. Den årlige gennemsnitlige forbedring i det strukturelle underskud, som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene ved hjælp af den i fællesskab aftalte metode, mellem 2010/2011 og 2014/2015 anslås til 1,0 % af BNP, hvilket er 0,75 procentpoint mindre end henstillet af Rådet i december 2009. Som følge af de gældsfremskrivninger, der præsenteres i programmet, og ovennævnte risici er budgetstrategien muligvis ikke tilstrækkelig til igen at få gældskvoten til at falde.

(15) Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammerne, er der i programmet visse store mangler i de obligatoriske og frivillige data (5). I sin henstilling efter artikel 126, stk. 7, af 2. december 2009 med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør opfordrede Rådet også Det Forenede Kongerige til at redegøre for de fremskridt, det gør med gennemførelsen af den strategi for konsolidering af de offentlige finanser, der skal bidrage til at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud, i et særskilt kapitel i opdateringerne af konvergensprogrammet. Det Forenede Kongerige har ikke fuldt ud efterkommet denne henstilling, selv om oplysningerne var medtaget i programmet.

Den samlede konklusion er, at den finanspolitiske strategi i konvergensprogrammet ikke er tilstrækkelig ambitiøs og skal styrkes betydeligt for at være forenelig med Rådets henstillinger af 2. december 2009 efter artikel 126, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Kombinationen af de automatiske stabilisatorers funktion, faldende aktivpriser og den finanspolitiske stimulering har resulteret i en betydelig forringelse af Det Forenede Kongeriges offentlige finanser. De offentlige finansers stilling blev imidlertid svækket yderligere ved det forhold, at de britiske underskud allerede i perioden op til krisen var i fare for at overskride referenceværdien på 3 % af BNP. Det vil være hensigtsmæssigt med en restriktiv finanspolitik i 2010/2011. En troværdig tidsramme for at bringe de offentlige finanser tilbage til en holdbar situation som defineret i stabilitets- og vækstpagten forudsætter store yderligere finanspolitiske stramninger foruden dem, der planlægges i øjeblikket. Eftersom størstedelen af den fremskrevne reduktion i underskuddet på mellemlang sigt drives af den stramme samlede udgiftsramme mellem 2011/2012 og 2014/2015, er manglen på detaljerede udgiftsgrænser for de enkelte ministerier, som skal understøtte disse udgiftsmål, en kilde til usikkerhed. Opnåelsen af den konsolidering, der fremskrives af de britiske myndigheder, overskygges endvidere af risikoen for, at den makroøkonomiske kontekst kunne vise sig at være mindre gunstig end forventet af myndighederne, samt af usikkerheden omkring de lån og investeringer i banksektoren, som er forsikret af regeringen. Under hensyntagen til de negative risici, der er forbundet med de britiske finanspolitiske fremskrivninger, er det nødvendigt med en mere ambitiøs konsolideringsplan på kort og mellemlang sigt. Opnåelse af primære overskud på mellemlang sigt vil også bidrage til at reducere risiciene for holdbarheden i de offentlige finanser, som i Kommissionens holdbarhedsrapport fra 2009 blev vurderet til at være høje i Det Forenede Kongerige.

På baggrund af ovenstående vurdering og i lyset af henstillingen af 2. december 2009 i henhold til artikel 126, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde opfordres Det Forenede Kongerige til:

i) at undgå alle yderligere foranstaltninger, der bidrager til at forringe de offentlige finanser i 2010/2011, og i tilfælde af svagere økonomisk vækst end forventet i programmet begrænse det offentlige underskud i 2010/2011 til højst det niveau, der blev fremskrevet i programmet fra januar 2010, såfremt de risici, der er forbundet med det forhold, at det makroøkonomiske scenario i programmet er mere gunstigt end det scenario, der understøtter henstillingen efter artikel 126, stk. 7, skulle blive til virkelighed

ii) at tilstræbe en mere ambitiøs reduktion af det offentlige underskud til under traktatens referenceværdi på 3 % af BNP senest i 2014/2015 i overensstemmelse med Rådets henstilling efter artikel 126, stk. 7, herunder ved at styrke det planlagte tempo i den finanspolitiske indsats fra 2011/2012 og fremefter, og benytte enhver yderligere lejlighed, herunder som følge af bedre end forventede økonomiske og markedsmæssige vilkår, til at fremskynde nedbringelsen af bruttogældskvoten i retning af referenceværdien på 60 % af BNP og derved også forbedre den langsigtede holdbarhed i de offentlige finanser

iii) i 2010 at offentliggøre de detaljerede udgiftsgrænser for de enkelte ministerier, som ligger til grund for de samlede udgiftsfremskrivninger i det mindste for den treårsperiode, der følger efter 2010/2011

iv) at gennemføre de besparelser gennem bedre udgiftseffektivitet, som er identificeret i Operational Efficiency Programme (OEP) og i andre initiativer, der tager sigte på en mere effektiv anvendelse af midlerne.

Det Forenede Kongerige opfordres også til at forbedre opfyldelsen af adfærdskodeksens datakrav.

Det Forenede Kongerige opfordres desuden til at fremlægge et tillæg til programmet for at redegøre for de fremskridt, der er gjort med gennemførelsen af Rådets henstilling af 2. december 2009 i henhold til artikel 126, stk. 7, i god tid før vurderingen af, om der er truffet virkningsfulde foranstaltninger i henhold til proceduren for uforholdsmæssigt store underskud, og til at skitsere den konsolideringsstrategi, der vil være nødvendig for at gøre fremskridt i retning af en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud. Rådet gentager sin opfordring til, at alle efterfølgende opdateringer også bør indeholde et kapitel med disse oplysninger, så længe en medlemsstat fortsat er omfattet af en procedure i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.

Oversigt over de centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger

2008/2009 2009/2010 2010/2011 2011/2012 2012/2013 2013/2014 2014/2015 Realt BNP (% ændring) KP jan. 2010 –1,3 –3,5 2,0 3,3 3,3 3,3 3,3 KOM nov. 2009 0,6 –4,6 0,9 1,9 — — — KP dec. 2008 –0,3 –0,5 2,0 3,0 3,0 3,0 — HICP-inflation (%) KP jan. 2010 3,8 2,3 2,0 1,5 1,8 2,0 2,0 KOM nov. 2009 3,6 2,0 1,4 1,6 — — — KP dec. 2008 3,8 1,0 2,0 2,0 2,0 2,0 — Outputgab (6) (% af potentielt BNP) KP jan. 2010 0,0 –4,6 –4,4 –2,8 –1,5 –0,4 0,5 KOM nov. 2009 (7) 0,4 –3,7 –3,5 –2,7 — — — KP dec. 2008 –0,5 –2,4 –2,1 –1,2 –0,4 0,2 — Nettolångivning/ låntagning i forhold til resten af verden (% af BNP) (8) KP jan. 2010 — — — — — — — KOM nov. 2009 –1,4 –2,2 –1,4 –0,7 — — — KP dec. 2008 — — — — — — — Offentlige indtægter (% af BNP) KP jan. 2010 (9) 36,6 34,8 35,4 36,7 37,1 37,2 37,1 KOM nov. 2009 41,9 38,4 39,2 39,8 — — — KP dec. 2008 36,7 35,5 36,6 37,3 37,7 38,0 — Offentlige udgifter (% af BNP) KP jan. 2010 (9) 43,4 47,4 47,4 45,8 44,2 42,7 41,5 KOM nov. 2009 49,0 51,2 51,5 50,3 — — — KP dec. 2008 42,2 43,7 43,7 42,9 42,1 41,4 — Offentlig saldo (% af BNP) KP jan. 2010 –6,9 –12,7 –12,1 –9,2 –7,4 –5,6 –4,7 KOM nov. 2009 –6,9 –13,0 –12,5 –10,7 — — — KP dec. 2008 –5,5 –8,2 –7,1 –5,6 –4,4 –3,4 — Primær saldo (% af BNP) KP jan. 2010 –4,7 –10,5 –9,1 –5,7 –3,7 –1,8 –0,9 KOM nov. 2009 –4,8 –11,0 –9,6 –7,5 — — — KP dec. 2008 –3,4 –6,4 –4,5 –2,6 –1,4 –0,3 — Konjunk-turkorrigeret saldo (6) (% af BNP) KP jan. 2010 –6,9 –10,8 –10,3 –8,0 –6,8 –5,5 –4,9 KOM nov. 2009 –7,1 –11,5 –11,0 –9,6 — — — KP dec. 2008 –5,3 –7,2 –6,2 –5,1 –4,2 –3,5 — Strukturel saldo (10) (% af BNP) KP jan. 2010 –6,2 –10,5 –10,3 –8,0 –6,8 –5,5 –4,9 KOM nov. 2009 –6,3 –11,4 –11,0 –9,6 — — — KP dec. 2008 –5,3 –7,2 –6,2 –5,1 –4,2 –3,5 — Offentlig bruttogæld (% af BNP) KP jan. 2010 55,5 72,9 82,1 88,0 90,9 91,6 91,2 KOM nov. 2009 55,5 71,7 81,9 89,0 — — — KP dec. 2008 52,9 60,5 65,1 67,5 68,6 68,5 — Kilde: Konvergensprogram (KP); Kommissionens prognoser fra efteråret 2009 (KOM); beregninger foretaget af Kommissionen.

(1) EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted: http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_en.htm

(2) Vurderingen tager navnlig hensyn til Kommissionens prognose fra efteråret 2009, men bygger også på andre oplysninger, der er blevet tilgængelige siden da.

(3) De landespecifikke mellemfristede målsætninger bør tage følgende tre komponenter i betragtning: i) den gældsstabiliserende saldo for en gældskvote lig med referenceværdien (60 % af BNP) (afhængig af den potentielle vækst på lang sigt) indebærer budgetmæssigt råderum for medlemsstater med en relativt lav gæld; ii) en yderligere indsats for at reducere gælden for medlemsstater med en gældskvote, der overstiger referenceværdien (60 % af BNP), hvilket indebærer hurtige fremskridt i den retning; iii) en brøkdel af den tilpasning, der er nødvendig for at dække nutidsværdien af den fremtidige stigning i de aldersrelaterede offentlige udgifter.

(4) I Rådets konklusioner af 10. november 2009 om de offentlige finansers holdbarhed »opfordrer Rådet medlemsstaterne til i deres kommende stabilitets- og konvergensprogrammer at rette opmærksomheden mod strategier, som fokuserer på holdbarhed« og desuden »henstiller Rådet til Kommissionen, at den sammen med Udvalget for Økonomisk Politik og Det Økonomiske og Finansielle Udvalg videreudvikler metoderne til vurdering af de offentlige finansers langsigtede holdbarhed i god tid inden næste holdbarhedsrapport«, der er planlagt til 2012.

(5) Især manglen på arbejdsmarkedsdata har i høj grad vanskeliggjort genberegningen af outputgab i henhold til den i fællesskab aftalte metode.

(6) Outputgab og konjunkturkorrigerede saldi i henhold til programmerne som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmerne.

(7) Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 1,5 %, 0,8 %, 0,8 % og 1,1 % i perioden 2008-2011.

(8) Data for kalenderår.

(9) Data for indtægter og udgifter er ikke angivet i det britiske program på et harmoniseret ESA95-grundlag for den offentlige sektor. Dataene i tabellen er baseret på tabel 2.7 i supplementary material i Pre-Budget Report fra 2009. For årene mellem 2011/2012 og 2014/2015 er tallene for de offentlige indtægter og udgifter udledt af fremskrivninger for den offentlige sektor.

(10) Konjunkturkorrigeret saldo ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger anslås til 0,7 % af BNP i 2008/2009 og 0,3 % af BNP i 2009/2010 (underskudsforøgende) på grundlag af oplysninger i det seneste program.

Kilde:

Konvergensprogram (KP); Kommissionens prognoser fra efteråret 2009 (KOM); beregninger foretaget af Kommissionen.