KOMMISSIONENS BESLUTNING af 9. december 1992 om det italienske lovdekret nr. 14 af 21. januar 1992, som bl.a. vedroerer samlet refinansiering af de stoetteforanstaltninger, der omhandles i lov nr. 64 af 1. marts 1986 om den praktiske gennemfoerelse af de ekstraordinaere foranstaltninger i Syditalien (Mezzogiorno) (Kun den italienske udgave er autentisk)

(93/254/EOEF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2,

efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsaette deres bemaerkninger, jf. artikel 93, og

ud fra foelgende betragtninger:

I (1) Ved skrivelse af 24. januar 1992 forespurgte Kommissionen, der gennem pressen havde erfaret, at der var blevet vedtaget forskellige stoetteforanstaltninger bl.a. vedroerende refinansiering af stoette, der omhandles i lov nr. 64 af 1. marts 1986 om den praktiske gennemfoerelse af de ekstraordinaere foranstaltninger i Syditalien, de italienske myndigheder, om de kunne bekraefte oplysningerne. De stoetteforanstaltninger til fordel for virksomheder, som omhandles i lov nr. 64 af 1. marts 1986, var erklaeret forenelige med det faelles marked paa visse betingelser ved beslutning 88/318/EOEF (1), som Kommissionen havde vedtaget den 2. marts 1988 i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93. Den finansielle ramme var paa 120 000 mia. lire (72 000 mio. ECU), hvortil kom skattelettelserne. Afslutningen af de ekstraordinaere foranstaltninger var berammet til den 31. december 1993.

Som svar paa Kommissionens skrivelse sendte de italienske myndigheder til Kommissionen selve lovdekret nr. 14 af 21. januar 1992 (det italienske lovtidende nr. 16/3 af 21. januar 1992), hvor det bl.a. fastsaettes i:

- artikel 1, at den i loven om Syditalien omhandlede nedsaettelse af de sociale bidrag skal genfinansieres

- artikel 2, at der skal indfoeres en foranstaltning vedroerende skattefinansiering af sociale bidrag, hvilket indebaerer en yderligere nedsaettelse af de sociale bidrag, som betales af virksomheder i Syditalien

- artikel 6, at de i loven om Syditalien omhandlede stoetteforanstaltninger skal genfinansieres samlet.

(2) Ved skrivelse af 25. juni 1992 (2) meddelte Kommissionen den italienske regering, at den havde indledt proceduren efter EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, over for de tre ovennaevnte bestemmelser, idet den ansaa dem for uforenelige med det faelles marked, jf. samme Traktats artikel 92, og for ikke at kunne omfattes af nogen af de i samme artikel omhandlede undtagelsesbestemmelser. Den italienske regering blev opfordret til at fremsaette sine bemaerkninger inden for en maaned fra modtagelsen af skrivelsen. De oevrige medlemsstater og andre interesserede parter blev gennem offentliggoerelsen af skrivelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende opfordret til at fremsaette deres bemaerkninger.

Ved skrivelse af 8. oktober 1992 meddelte de italienske myndigheder Kommissionen, at lovdekretets artikel 1 og 2 havde mistet deres virkning med tilbagevirkende kraft, da de ikke var blevet ophoejet til lov inden for den i den italienske forfatning fastsatte frist. Da deres indhold gaar igen i forslag til lov nr. 1536 af 8. september 1992, som er anmeldt i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3, vurderede Kommissionen, at - for saa vidt angaar disse to bestemmelser - den procedure, der blev indledt ved beslutning af 25. juni 1992, havde mistet sit formaal. Samtidig indledte Kommissionen en ny procedure i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, over for forslaget til lov nr. 1536. Naervaerende beslutning vedroerer derfor ikke de foranstaltninger i loven om Syditalien, der vedroerer nedsaettelse af de sociale bidrag. Ingen af de oevrige medlemsstater, og ingen andre interesserede, har fremsat bemaerkninger inden fristens udloeb.

(3) Den i lovdekretets artikel 6 omhandlede foranstaltning vedroerende samlet refinansiering af de i loven om Syditalien omhandlede stoetteforanstaltninger er blevet gentaget ved forskellige lovdekreter uden at vaere blevet ophoejet til lov af det italienske parlament. Ved notat af 30. juli 1992 anmodede de italienske myndigheder Kommissionen om udsaettelse med afsendelsen af deres bemaerkninger i henhold til artikel 93, stk. 2, for at de kunne medtage aendringerne i det lovdekret, der skulle forelaegges parlamentet med henblik paa ophoejelse til lov, og paa grundlag af hvilket Kommissionen ville kunne traeffe den endelige beslutning, jf. EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2. Lovdekretet blev vedtaget af den italienske regering den 22. oktober 1992 som lovdekret nr. 415 (det italienske lovtidende nr. 249/3 af 22. oktober 1992). De italienske myndigheder fremsendte deres bemaerkninger til Kommissionen den 27. november 1992. Ingen af de oevrige medlemsstater, og ingen andre interesserede, har benyttet sig af muligheden for at fremsaette bemaerkninger.

II (4) Den paagaeldende genfinansiering andrager 24 000 mia. lire (14 350 mio. ECU), der kan anvendes til stoette til virksomheder.

I beslutningen af 25. juni 1992 konstaterede Kommissionen, at Den Italienske Republik ikke havde overholdt forpligtelsen i artikel 10 i beslutningen 88/318/EOEF, hvori fastsaettes de betingelser, som skal opfyldes, for at loven om Syditalien kan vaere forenelig med det faelles marked. I henhold til naevnte artikel skulle Italien have meddelt Kommissionen, bl.a. hvor meget skattelettelserne andrager i alt, og hvor meget de andrager for hver region og hver virksomhedsgren. De fremsendte meddelelser indeholder intet herom.

Kommissionen anlagde i beslutningen af 25. juni 1992 den betragtning, at en vurdering af den samlede refinansiering af en stoetteforanstaltning af et omfang som det, loven om Syditalien fastsaetter, ikke kunne foretages uden kendskab til den konkurrenceforvridende virkning og til udviklingen inden for de enkelte dele af stoetteforanstaltningen syv aar efter dens gennemfoerelse. Paa baggrund af en saadan uklarhed med hensyn til saavel fortiden som fremtiden er Kommissionen ikke i stand til at fastslaa, om genfinansieringen af ordningen, saaledes som den har vaeret anvendt indtil i dag, er forenelig med det faelles marked.

Kommissionen anfoerte endvidere i naevnte beslutning, at dens erklaering om, at loven om Syditalien var forenelig med det faelles marked, var begraenset til tidsrummet for lovens gyldighed, der udloeber den 31. december 1993. At fordele refinansieringen over et tidsrum, der overskrider denne dato, saaledes som det skete i henhold til lovdekret nr. 14 af 21. januar 1992, var saaledes ikke foreneligt med det faelles marked.

III (5) De italienske myndigheder understreger i deres bemaerkninger, at de agter at foretage dybtgaaende aendringer af de principper, som danner grundlag for anvendelsen af loven om Syditalien for det tidsrum, som omfattes af refinansieringen, og som slutter den 31. december 1993. De anfoerer i den forbindelse, at der kun vil ske overskridelse af denne frist for de udgifters vedkommende, der allerede er disponeret over, medens enhver beslutning om bevilling af stoette skal vedtages inden den i loven fastsatte slutdato.

De planlagte aendringer skulle goere det muligt for Kommissionen at fastslaa, om den stoetteordning, refinansieringen skaber, er forenelig med det faelles marked, ogsaa selv om der ikke foreligger meddelelser om de skattelettelser, der tidligere er indroemmet.

(6) Af lovdekret nr. 415 af 22. oktober 1992, hvorved der i det italienske retssystem indfoeres retningslinjer for de paagaeldende aendringer, samt af den italienske regerings skriftlige bemaerkninger fremgaar det, hvilke aendringer de italienske myndigheder agter at indfoere gennem loven om dekretets ophoejelse til lov og gennem de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser, som skal vedtages bl.a. af CIPE (et tvaerministerielt udvalg for oekonomisk planlaegning) og CIPI (et tvaerministerielt udvalg for samordning af industripolitikken). Der er tale om:

- at praecisere, at al stoette, der ydes til en virksomhed i henhold til loven om Syditalien, skal beregnes og udtrykkes i nettosubventionsaekvivalenter, saaledes at det sikres, at enhver stoetteforanstaltning er fuldstaendig gennemsigtig

- at indsnaevre intensitetsgraenserne for stoette til erhvervsmaessige investeringer gennem bestemmelser, der tager hensyn saavel til de forskellige omraaders udviklingsforskelle som til dimensionerne af de stoettemodtagende virksomheder, saaledes at der inden for hver overgraense i de enkelte omraader gives fortrinsret til smaa og mellemstore virksomheder. Disse bestemmelser skulle efter statsraadets anvisninger udformes efter beslutninger i CIPI og CIPE, naar foranstaltningerne gennemfoeres

- inden for rammerne af disse bestemmelser at forbeholde de hoejeste stoetteintensiteter for nye initiativer og udelukke eller vaesentligt nedsaette stoetten til udvidelser og omstruktureringer. Ogsaa dette forventes gennemfoert ved beslutninger i CIPE og CIPI

- at aendre de i loven om Syditalien omhandlede skattelettelser - jf. artikel 14, stk. 4 og 5, i lov nr. 64 af 1. marts 1986 samt artikel 102, stk. 1 og 2, og artikel 105 i praesidentens dekret nr. 218 af 6. marts 1978 - til skattekreditter, der paa forhaand fastsaettes i forhold til, hvor store investeringer der foretages af hver enkelt stoettemodtagende virksomhed. Der vil blive taget hensyn til disse kreditter ved beregningen af nettosubventionsaekvivalenten for den samlede stoette, der ydes til virksomheden, saaledes at det sikres, at graenserne for stoette i det paagaeldende omraade og til den paagaeldende virksomhedsdimension overholdes

- at fastsaette regler for kumulering, saaledes at det sikres, at Kommissionens angivelser herfor foelges

- at give mulighed for at udvide de geografiske rammer for disse foranstaltninger eller for andre foranstaltninger med regionalt sigte, der maatte blive planlagt, saaledes at andre betraengte omraader, der ikke omfattes af loven om Syditalien, kan blive berettigede. Disse omraader er endnu ikke udpeget.

Der indfoeres overgangsordninger for de ansoegninger om stoette, der allerede var indgivet inden ikrafttraedelsesdatoen for lovdekret nr. 363 af 14. august 1992, hvorved den stoetteordning, som blev godkendt ved beslutning 88/318/EOEF, kan anvendes paa ansoegningerne.

IV (7) De foranstaltninger, som de italienske myndigheder har refinansieret, og som blev behandlet i beslutning 88/318/EOEF, udgoer - af de aarsager, som angives i naevnte beslutning, og som der her henvises til - stoette i henhold til EOEF-Traktatens artikel 92. De er derfor forbudt. Deres refinansiering kan kun betragtes som forenelig med det faelles marked, hvis den kan omfattes af en af de i samme bestemmelse omhandlede undtagelsesbestemmelser.

Paa trods af, at foranstaltningerne i Kommissionens beslutning af 2. marts 1988 blev anset for at kunne omfattes af en undtagelsesbestemmelse som foelge af deres regionaludviklingsmaessige sigte, goer de manglende meddelelser om deres konkrete gennemfoerelse, saerlig for saa vidt angaar driftsstoetten i form af skattelettelser, det ikke muligt for Kommissionen at vurdere, om en refinansiering af en ordning, der er blevet uigennemsigtig, medfoerer forvridninger, og dermed erklaere refinansieringen for forenelig med det faelles marked.

(8) Vurderingen kan imidlertid falde anderledes ud, hvis den i lov nr. 64 af 1. marts 1986 omhandlede stoetteordning anvendes paa en maade, der er vidt forskellig fra tidligere, navnlig med henblik paa at fremme overgangen til en mere dybtgaaende reform af stoetteforanstaltningerne i Syditalien, der skal gennemfoeres, naar loven udloeber, ifoelge de principper som den aendrede anvendelse affoeder.

(9) Kommissionen kan imidlertid ikke her udtale sig om, hvorvidt en eventuel udvidelse af stoetteordningen, saaledes at den kommer til at omfatte andre omraader end dem, der omhandles i loven om Syditalien, er forenelig med det faelles marked, foerend det er noejagtigt fastlagt, hvilke omraader det drejer sig om. Den italienske regering maa derfor i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3, anmelde det udfoerlige udvidelsesprojekt til Kommissionen saa betids, at den kan fremsaette sine bemaerkninger inden ivaerksaettelsen af de foranstaltninger, som man agter at vedtage.

V (10) Paa baggrund heraf og med det naevnte forbehold med hensyn til udvidelsen af det geografiske anvendelsesomraade finder Kommissionen, at de retningslinjer, som fremgaar dels af lovdekret nr. 415 af 22. oktober 1992 dels af den italienske regerings bemaerkninger, goer ordningen forenelig med det faelles marked trods den tidligere uigennemsigtighed, paa betingelse af at retningslinjerne vitterlig gennemfoeres. Vedtagelsen af loven om dekretets ophoejelse til lov og andre eventuelle lovbestemmelser samt beslutninger i CIPI og CIPE udgoer et passende grundlag for gennemfoerelsen.

Det er i denne forbindelse klart, at der kun maa ydes stoette til virksomheder i de provinser, som stadig omfattes af gennemfoerelsen af loven om Syditalien under hensyntagen til de i beslutning 88/318/EOEF fastsatte frister herfor. Det skal erindres, at den i artikel 3 i beslutning 88/318/EOEF omhandlede stoette kan ydes indtil den 31. december 1992, og at der under ingen omstaendigheder laengere kan ydes stoette til de i naevnte beslutnings artikel 4 omhandlede provinser efter den 30. december 1990. Det boer endvidere understreges, at artikel 9 i beslutning 88/318/EOEF om udelukkelse af og begraensninger for visse sektorer saavel som alle de bestemmelser i naevnte beslutning, som ikke beroeres af naervaerende beslutning, fortsat finder anvendelse.

(11) For saa vidt angaar stoette til erhvervsmaessige investeringer, mener Kommissionen, at foelgende intensitetsgraenser i betragtning af de intensitetssatser, der tillades i de regioner inden for Faellesskabet, hvis sociale og oekonomiske situation taaler sammenligning med regionerne i Syditalien, kan anses for at vaere forenelige med det faelles marked alt efter den forskellige oekonomiske situation i de tre zoner, som Syditalien i henhold til punkt 1 i beslutning 88/318/EOEF er opdelt i:

- i zone A, 65 % nsae for smaa og mellemstore virksomheder som defineret i de faellesskabsbestemmelser om stoette til smaa og mellemstore virksomheder (SMV), som Kommissionen vedtog den 20. maj 1992 (3), og 50 % nsae for andre virksomheder

- i zone B, 55 % nsae for de SMV, som svarer til ovennaevnte definitioner, og 40 % nsae for andre virksomheder

- i zone C, 40 % nsae for de SMV, som svarer til ovennaevnte definitioner, og 25 % nsae for andre virksomheder.

(12) Under hensyn til tidligere erfaringer mener Kommissionen, at ogsaa intensiteterne for stoette til forskning skal nedsaettes og indrettes efter forskningsniveauet og virksomhedens dimension i henhold til faellesskabsbestemmelserne om stoette til forskning (4). Paa baggrund heraf er foelgende bruttointensitetsgraenser forenelige med det faelles marked:

- 60 % for grundforskning og 35 % for anvendt forskning for smaa og mellemstore virksomheder (SMV) som defineret i faellesskabsbestemmelserne om stoette til SMV

- 50 % for grundforskning og 25 % for anvendt forskning for andre virksomheder.

(13) Med hensyn til skattelettelserne mener Kommissionen, at aendringen af ordningen, der indebaerer, at stoetten ydes i form af skattekreditter, der fastsaetter paa forhaand paa grundlag af den stoettemodtagende virksomheds investering, og som der tages hensyn til ved beregningen af nettosubventionsaekvivalenten, saaledes at de ovennaevnte intensitetsgraenser kan overholdes, goer stoetten gennemsigtig og forenelig med det faelles marked paa de angivne betingelser.

Vedtagelsen af interne retlige bestemmelser om saadanne aendringer af ordningen for skattelettelser skal naturligvis ske snarest og senest den 31. december 1992. Bestemmelserne skal finde anvendelse paa alle stoetteansoegninger, der omfattes af naervaerende beslutning, undtagen dem, der omfattes af naervaerende beslutnings artikel 5.

(14) Med hensyn til kumuleringsbestemmelserne skal Kommissionen minde om, at de betingelser for forenelighed, som gaelder paa omraadet, blev meddelt medlemsstaterne saerlig gennem meddelelsen af 21. december 1978 om stoetteordninger med regionalt sigte (5) og gennem meddelelsen om kumulering af stoette med forskelligt sigte (6).

De italienske myndigheders overholdelse af disse bestemmelser udgoer derfor en betingelse for, at de paagaeldende stoetteforanstaltninger kan betragtes som forenelige med det faelles marked.

(15) For saa vidt angaar anvendelsen af den hidtidige ordning i en overgangsperiode til fordel for visse ansoegninger, der allerede er indgivet, skal Kommissionen bemaerke, at en erklaering om, at en stoetteordning er forenelig med det faelles marked, ogsaa vedroerer stoerrelsen af de budgetbevillinger, som afsaettes hertil, og at den medlemsstat, som anvender ordningen, maa undgaa at skabe situationer, som vil kunne vaere i strid med ordningens forenelighed. Eventuelle interne konfliktsituationer i forbindelse med afgraensning af de godkendte bevillinger maa loeses for medlemsstatens interne ret, idet Kommissionen ikke kan forpligtes til at anse en refinansiering som vaerende forenelig med det faelles marked, hvis den ikke er det. Ganske vist er det Kommissionens praksis principielt at stille sig positiv over for refinansieringer (se i den forbindelse Kommissionens meddelelse af 2. juli 1992 om den hurtige godkendelsesprocedure (7), men dette princip gaelder ikke, naar Kommissionen som her i god tid har meddelt medlemsstaten, at den opstaaede uigennemsigtighed i ordningen ikke tillader genfinansiering.

Paa baggrund af aendringen af gennemfoerelsesbestemmelserne kan Kommissionen imidlertid gaa med til, at en begraenset refinansiering af ordningen, som den oprindelig anvendtes, kan vaere berettiget, hvis den tager sigte paa at fremme tiltag med udbredte virkninger for udviklingen i en region. Som saadanne kan betragtes tiltag ifoelge programkontrakter eller tiltag, hvis administrative procedure for gennemgang og godkendelse er tilendebragt eller som, hvis dette ikke er tilfaeldet, er saa vidt fremskredne, at deres guntige virkninger for udviklingen forventes at kunne maerkes i loebet af kort tid.

Paa baggrund heraf mener Kommissionen, at det kan betragtes som vaerende foreneligt med det faelles marked, at en del af de 24 000 mia. lire, som refinansieringen udgoer, skal anvendes til at yde stoette efter de gennemfoerelsesbestemmelser for loven om Syditalien, der godkendtes ved beslutning 88/318/EOEF til bestemte industrivirksomheder, som havde indgivet ansoegning allerede inden ikrafttraedelsesdatoen for lovdekret nr. 363 af 14. august 1992. Denne del af refinansieringen maa ikke overstige 10 000 mia. lire og skal i foerste raekke anvendes til stoette til fordel for programkontrakter og projekter, hvis administrative procedure for gennemgang og godkendelse er tilendebragt, eller som er gennemfoert for mindst 30 % vedkommende. Kommissionen forbeholder sig ret til paa ny at overveje, om beloebets stoerrelse er passende paa grundlag af en rapport om beloebets anvendelse, som de italienske myndigheder skal forelaegge -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Refinansieringen paa 24 000 mia. lire af de stoetteforanstaltninger, der omhandles i den italienske lov nr. 64 af 1. marts 1986 om den praktiske gennemfoerelse af de ekstraordinaere foranstaltninger i Syditalien, som omhandlet i lovdekret nr. 14 af 21. januar 1992 og i lovdekreterne om gentagelse og aendring, godkendes paa de i de foelgende artikler angivne betingelser.

Stoetten kan kun ydes, for saa vidt som de forskellige provinser stadig er berettigede til den i lov nr. 64 af 1. marts 1986 omhandlede stoette og under hensyntagen til de frister, der er fastsat i beslutning 88/318/EOEF om naevnte lovs forenelighed med det faelles marked.

Fra refinansieringen udelukkes nedsaettelserne af de sociale bidrag, der omhandles i artikel 1 i lovdekret nr. 14 af 21. januar 1992.

Artikel 2

Intensiteten af stoetten til virksomhedernes erhvervsmaessige investeringer udtrykt i nettosubventionsaekvivalent maa ikke overstige foelgende graenser:

a) i zone A, der angives i beslutning 88/318/EOEF om den ekstraordinaere stoette til Syditalien:

- 65 % for smaa og mellemstore virksomheder (SMV) som defineret i faellesskabsbestemmelserne om stoette til SMV af 20. maj 1992

- 50 % for andre virksomheder

b) i zone B:

- 55 % for de SMV, som svarer til definitionerne i ovennaevnte bestemmelser

- 40 % for andre virksomheder

c) i zone C:

- 40 % for de SMV, som svarer til definitionerne i ovennaevnte bestemmelser

- 25 % for andre virksomheder.

Artikel 3

Intensiteten af stoette til forskning maa ikke overstige en bruttoovergraense paa:

- 60 % for grundforskning og 35 % for anvendt forskning for SMV som defineret i faellesskabsbestemmelserne om stoette til SMV af 20. maj 1992

- 50 % for grundforskning og 25 % for anvendt forskning for andre virksomheder.

Artikel 4

De i artikel 14 i lov nr. 64 af 1. marts 1986 og i artikel 102, stk. 1 og 2, og i artikel 105, i praesidentens dekret nr. 218 af 6. marts 1978 omhandlede skattelettelser omdannes til skattekreditter, der tilpasses hver enkelt virksomheds investering.

Kreditterne medregnes ved beregningen af nsae for den samlede stoette, saaledes at det sikres, at de i artikel 2 og 3 fastsatte intensitetsgraenser overholdes. Om fornoedent nedsaettes de, saaledes at den samlede intensitet af stoetten holdes inden for ovennaevnte graenser.

De nationale gennemfoerelsesbetemmelser for naervaerende artikel vedtages senest den 31. december 1992. De finder anvendelse paa alle de ansoegninger, som omfattes af naervaerende beslutning, undtagen dem, der omhandles i artikel 5.

Artikel 5

Et beloeb paa 10 000 mia. lire, der indgaar i de i artikel 1 omhandlede 24 000 mia. lire kan anvendes til stoetteansoegninger, der allerede var indgivet til de italienske myndigheder inden ikrafttraedelsen af lovdekret nr. 363 af 14. august 1992 i henhold til beslutning 88/318/EOEF om foreneligheden af loven om Syditalien uanset bestemmelserne i naervaerende beslutnings artikel 2 og 3.

Beloebet anvendes foerst og fremmest til finansiering af programkontrakter og projekter, hvis administrative procedure for gennemgang og godkendelse er tilendebragt, eller som er gennemfoert for mindst 30 % vedkommende.

Inden den 1. juli 1993 forelaegger den italienske regering Kommissionen en udfoerlig skriftlig rapport om beloebets anvendelse, og Kommissionen forbeholder sig ret til paa ny at overveje, om beloebets stoerrelse er passende.

Artikel 6

De enkelte beslutninger om ydelse af stoette vedtages af de italienske myndigheder inden den 31. december 1993.

Naervaerende beslutning vedroerer ikke den i lov nr. 64 af 1. marts 1986 omhandlede refinansiering af nedsaettelsen af de sociale bidrag, som behandles saerskilt.

Bestemmelserne i beslutning 88/318/EOEF om foreneligheden af lov nr. 64 af 1. marts 1986 finder fortsat anvendelse, for saa vidt som deres indhold ikke beroeres af naervaerende beslutning.

Artikel 7

Inden den 31. januar 1993 meddeler Italien Kommissionen, hvilke foranstaltninger der er vedtaget for at efterkomme naervaerende beslutning.

Artikel 8

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 9. december 1992.

Paa Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Naestformand

(1) EFT nr. L 143 af 10. 6. 1988, s. 37.

(2) EFT nr. C 240 af 19. 9. 1992, s. 7.

(3) EFT nr. C 213 af 19. 8. 1992, s. 2.

(4) EFT nr. C 83 af 11. 4. 1986, s. 2.

(5) EFT nr. C 31 af 3. 2. 1979, s. 9.

(6) EFT nr. C 3 af 5. 1. 1985, s. 2.

(7) EFT nr. C 213 af 19. 8. 1992, s. 10.