DA Den Europæiske Unions Tidende L 235/1

KOMMISSIONENS AFGØRELSE

af 15. december 2009

om Spaniens støtteforanstaltninger til fordel for landbrugssektoren som følge af prisstigningerne på brændstof

(meddelt under nummer K(2009) 9971)

(Kun den spanske udgave er autentisk)

(2010/473/EU)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) (1), særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,

efter i overensstemmelse med artikel 108, stk. 2, første afsnit, i TEUF at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger, og under henvisning til disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Ved brev af 29. september 2000 anmeldte de spanske myndigheder i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF støtteforanstaltningerne til fordel for landbruget som følge af prisstigningerne på brændstof over for Europa-Kommissionen. Ved fax af 20. november 2000 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger. Disse oplysninger blev fremsendt ved brev af 9. januar 2001 og ved brev af 13. marts 2001.

(2) En stor del af foranstaltningerne i anmeldelsen er blevet overført til registret over ikke-anmeldt støtte (støtte NN 19/2001). En anden del er blevet opført i registret over anmeldt støtte (N 681/A/2000).

(3) Ved brev af 11. april 2001, meddelt den 25. april 2001, underrettede Kommissionen Spanien om sin beslutning om at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i EUF-traktaten vedrørende nogle af foranstaltningerne, og om, at den fandt, at andre foranstaltninger ikke faldt ind under EUF-traktatens artikel 107.

(4) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til de omhandlede foranstaltninger.

(5) Ved breve af 6. juni 2001 og 20. december 2001 fremsendte Spanien en række bemærkninger. Kommissionen har også modtaget bemærkninger fra interesserede parter. Disse bemærkninger er videresendt til Spanien med anmodning om eventuelle kommentarer. Kommissionen modtog disse kommentarer ved breve af 1. og 30. oktober 2001.

(6) Kommissionen traf den 11. december 2002 en endelig delvis negativ beslutning (2003/293/EF (3).

(7) Ved Domstolen er der den 15. april 2003 anlagt sag mod Europa-Kommissionen af Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad de Madrid og la Federación Catalana de Estaciones de Servicio (4). Sagsøgeren nedlagde påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning.

(8) Domstolen annullerede ved en dom afsagt den 12. december 2006 (5) artikel 1 i Kommissionens beslutning 2003/293/EF, idet den statuerede, at de støtteforanstaltninger til fordel for landbrugskooperativer, der er fastsat i det kongelige lovdekret 10/2000 om hastende støtteforanstaltninger til landbrugs-, fiskeri- og transportsektoren af 6. oktober 2000 (6), ikke udgør statsstøtte i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten.

(9) Efter den delvise annullering af beslutningen skal Kommission træffe en ny beslutning vedrørende de foranstaltninger, der er omhandlet af artikel 1 i Kommissionens beslutning 2003/293/EF, som denne er kendt ugyldig af Domstolen, hvilket gøres med denne afgørelse.

(10) De foranstaltninger, der er omhandlet af artikel 1 i beslutning 2003/293/EF og ikke er kendt ugyldige af Domstolen (7), og som derfor fuldt ud finder anvendelse, er ikke berørt af denne afgørelse. Der henvises derfor i det følgende ikke til disse foranstaltninger.

(11) Foranstaltningerne, der er omhandlet i artikel 2 i beslutning 2003/293/EF (8) samt de efterfølgende artikler 3, 4 og 5 er heller ikke berørt af denne afgørelse og finder stadig fuldt ud anvendelse. Der henvises derfor i det følgende ikke til disse foranstaltninger.

II. BESKRIVELSE

1. Støtte til landbrugskooperativer

(12) Foranstaltningerne vedrørende støtte til landbrugskooperativer er fastsat i artikel 1 i det kongelige lovdekret nr. 10/2000 om hastende støtteforanstaltninger til landbrugs-, fiskeri- og transportsektoren (9), der indfører visse ændringer i lov nr. 27/1999 af 16. juli 1999 om kooperativer (10) og i lov nr. 20/1990 af 19. december 1990 om skatteordningen for kooperativer (11).

(13) På den ene side ophæves maksimumsgrænsen på 50 % af omsætningen ved kooperativers transaktioner med ikke-tilsluttede tredjeparter for levering af dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, uden at de derved fratages deres status som skattemæssigt beskyttet kooperativ i henhold til lov nr. 20/1990 (artikel 13.10).

(14) På den anden side ændres lov nr. 34/1998 af 7. oktober 1998 om kulbrintesektoren (12), således at der ikke længere er noget krav om, at landbrugskooperativer, der distribuerer dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, skal oprette en enhed med status som juridisk person, for hvilken den almindelige skatteordning gælder.

(15) Ifølge de spanske myndigheder var hovedmålet med disse foranstaltninger at neutralisere de prisstigninger på brændstof, som landbrugssektoren led kraftigt under på det tidspunkt, hvor foranstaltningerne blev vedtaget. I begrundelserne til det kongelige lovdekret 10/2000 hedder det, at »dieselolie til brug i landbrugs-, fiskeri- og transportsektoren og brændstoffer til anden brug stiger i pris på grund af stigningen i oliepriserne og den betydeligt højere dollarkurs«. Den spanske regering, »der er klar over den krise, der er skabt af ydre faktorer, har sammen med de organisationer, der er repræsentative for de kriseramte sektorer, analyseret de økonomiske konsekvenser for landbruget og fiskeriet og kan konstatere, at der er bred enighed om en pakke foranstaltninger, hvis formål er at opveje virkningerne af den højere oliepris og øge liberaliseringen af sektoren«.

(16) Det er nødvendigt at beskrive nærmere de love, der er berørt af den anmeldte foranstaltning.

(17) Lov 27/1999 om kooperativer fastsætter rammerne for kooperativer i Spanien. Denne lov definerer kooperative selskaber, kategorierne for kooperativer og fastlægger bestemmelserne for oprettelsen af et kooperativt selskab. Målet med loven er også at fremme kooperative selskaber, og den afgrænser associeringsformerne og letter oprettelsen af disse sammenslutninger for at fremme den kooperative bevægelse. Lovens artikel 93 omhandler landbrugskooperativer og særlig deres art og de aktiviteter, som kooperativer kan udføre.

(18) Artikel 16.5, 18.2, 33 og 34 i lov 20/1990 fastlægger for de spanske kooperativer reglerne vedrørende beskatningsgrundlag og skatteordning, og disse gælder også for landbrugskooperativer. Loven skelner mellem »beskyttede kooperativer« og »særligt beskyttede kooperativer«. »Beskyttede kooperativer« overholder principperne og bestemmelserne i den almindelige lov om kooperativer eller lovene om kooperativer i de selvstyrende regioner. »Særligt beskyttede kooperativer« er arbejdstagerkooperativer, landbrugskooperativer, kooperativer vedrørende fælles udnyttelse af jorde, kooperativer vedrørende havaktiviteter og kooperativer af forbrugere og klienter. I henhold til loven er disse kooperativer mere beskyttede på grund af de sektorer, som kooperativerne er aktive inden for, medlemmernes økonomiske kapaciteter og den større udbredelse af gensidige økonomiske ordninger.

(19) Hvad angår kooperativernes beskatningsgrundlag foretages der en skelnen mellem kooperative resultater (transaktioner med medlemmerne) og ikke-kooperative resultater (transaktioner foretaget med ikke-tilsluttede), og disse resultater beskattes ikke ens. Kooperativer skal derfor holde adskilte regnskaber for begge typer transaktioner.

(20) Den skatteordning, der finder anvendelse på landbrugskooperativer, der er »særligt beskyttede kooperativer«, er den samme, der finder anvendelse på beskyttede kooperativer, med undtagelse af følgende tilfælde: — selskabsskat: denne skat opkræves af selskabers og andre juridiske enheders fortjeneste. Beskatningsgrundlaget for resultatet af transaktionerne med medlemmerne beskattes med en nedsat sats på 20 %, mens beskatningsgrundlaget for resultatet af transaktionerne med ikke-medlemmer eller tredjeparter beskattes med den almindelige skatteprocent på 35 % (artikel 33.2). Der er desuden en nedsættelse på 50 % for bidragene til de obligatoriske reservefonde (artikel 16.5) (13) og en nedsættelse på 100 % for bidragene til fonden til uddannelse og støtte (artikel 18.2) (14). For særligt beskyttede kooperativer og kun for disse finder en reduktion på 50 % af skatten anvendelse, idet denne bestemmes som den algebraiske sum af de beløb, der opnås ved at pålægge positive eller negative, kooperative eller ikke-kooperative, beskatningsgrundlag med de gældende skattesatser, når resultatet er positivt (artikel 34.2). Endelig kan de afskrive nye amortisable anlægsaktiver, som er købt inden for tre år fra datoen for deres optagelse i registret — tinglysnings og stempelafgifter: disse indirekte skatter er pålagt retlige dokumenter i forbindelse med afgiftspligtige formueoverdragelser, tinglysninger og visse selskabsmæssige beslutninger (som kapitaludvidelser). Der er en fritagelse i forbindelse med stiftelsesdokumenter, kapitaludvidelser, fusioner og spaltninger, optagelse og afvikling af lån, herunder obligationslån, og erhvervelse af goder og rettigheder, der indgår i fonden til uddannelse og støtte til opfyldelse af deres mål, og udelukkende for særligt beskyttede kooperativer en fritagelse for erhvervelse af goder og rettigheder, der går direkte til opfyldelsen af deres selskabs- og vedtægtsmæssige formål (artikel 33.1 og 33.4) — skat på økonomisk virksomhed: denne lokale skat er direkte pålagt enhver type virksomhedsmæssig, professionel eller kunstnerisk økonomisk aktivitet, som fysiske eller juridiske personer udøver på det spanske område. Denne skat godtgøres for 95 % vedkommende (artikel 33.4.a) — skat på fast ejendom: det er en lokal skat, der er pålagt rettigheder knyttet til ejerskab af en ejendom og andre reelle tinglige rettigheder knyttet til en ejendom. Der er fastsat en godtgørelse på 95 % af denne lokale skat, når den vedrører de landejendomme, som besiddes af landbrugskooperativerne og kooperativerne til fælles udnyttelse af jord (artikel 33.4.b).

(21) Endelig fastsætter artikel 13 i loven, at intet kooperativ uanset kategori kan gennemføre transaktioner med ikke-tilsluttede tredjeparter af en størrelse, der overstiger 50 % af kooperativets samlede transaktioner, uden at kooperativet derved mister sin status som skattemæssigt beskyttet kooperativ.

(22) Udgifterne til foranstaltningerne til fordel for landbrugskooperativerne er i sagens natur ukendt. Der er ikke fastsat nogen tidsgrænse for ophør af foranstaltningernes gyldighed.

2. Kommissionens argumenter i forbindelse med indledningen af undersøgelsesproceduren

(23) Ved indledningen af proceduren fastsatte Kommissionen følgende:

(24) Vedtagelsen af kongeligt lovdekret nr. 10/2000 gav landbrugskooperativerne skattefordele, som de ikke havde før dets vedtagelse.

(25) Den første fordel er ophævelsen af kravet om, at de skal oprette en enhed med status som juridisk person, for hvilken den almindelige skatteordning gælder (dvs. alt i alt en mindre belastende skatteordning) for distribution af dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, hvilket betyder, at kooperativerne vil betale lavere skat end tidligere for distribution af dieselolie til ikke-tilsluttede tredjeparter. Før ændringen af loven skulle landbrugskooperativer for at kunne distribuere dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter altså oprette en enhed med status som juridisk person. Siden ændringen af lov 27/1999 er de ikke længere forpligtede til at oprette en sådan enhed, og disse transaktioner ville være skattemæssigt begunstiget.

(26) Den anden fordel er ophævelsen af den nuværende maksimumsgrænse på 50 %, der er lagt på landbrugskooperativer for levering af dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, uden at de derved fratages deres status som skattemæssigt beskyttet kooperativ. Før ændringen af lov nr. 27/1999 måtte landbrugskooperativernes levering til ikke-tilsluttede tredjeparter altså højst udgøre 50 % af deres omsætning, hvis de ikke ønskede at miste deres skattefordel. Siden ændringen af loven kan de overskride denne grænse uden at blive frataget deres status som skattemæssigt beskyttet kooperativ.

(27) Det drejer sig om en specifik foranstaltning, der udelukkende finder anvendelse på landbrugskooperativer, der er motiveret af de højere brændstofpriser, og som medfører en skattefordel bestående af betaling af en lavere skat end den normale skat, som de betalte før ændringen af lov nr. 27/1999.

(28) Ud fra de oplysninger, der var til rådighed på det tidspunkt, fandt Kommissionen, at disse foranstaltninger gav landbrugskooperativerne en fordel, som mindskede de byrder, der normalt belaster deres budget. Et tab af skatteprovenu svarer til et forbrug af statsmidler i form af skatteudgifter (punkt 10 i meddelelse fra Kommissionen om anvendelsen af statsstøttereglerne på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomhederne (15). Denne foranstaltning skulle derfor betragtes som en selektiv skatteforanstaltning, som har indflydelse på statsmidlerne.

(29) Kommissionen fandt ved indledningen af proceduren og ud fra de oplysninger, der var til rådighed, at alle disse foranstaltninger kunne betragtes som fiskale foranstaltninger, der kunne tilskrives staten og havde indflydelse på dennes midler, medførte en selektiv fordel og ikke syntes at være begrundet i skattesystemets karakter eller forvaltning, og at de derfor skulle betragtes som selektiv støtte ydet af staten.

(30) Af de spanske myndigheders oplysninger om, at prisen på brændstof mellem 1999 og 2000 steg med 47 %, hvilket havde givet anledning til forstyrrelser af den offentlige orden, strejker og mangel på energiprodukter og fødevarer, var det ikke muligt i den fase af proceduren at fastslå, at der var tale om en usædvanlig begivenhed i henhold til artikel 107, stk. 2, litra b), i EUF-traktatens.

(31) Efter de oplysninger, der var til rådighed, kunne støtteordningerne til landbrugskooperativerne betragtes som statsstøtte, som havde til formål at forbedre landbrugernes økonomiske situation, men som på ingen måde bidrog til udvikling af sektoren. Derfor skulle disse foranstaltninger betragtes som driftsstøtte, der er uforenelig med det indre marked.

(32) På den baggrund fandt Kommissionen, at de pågældende foranstaltninger, i det omfang der var tale om støtte, ikke syntes at kunne henføres under nogen af undtagelsesbestemmelserne i artikel 107, stk. 2 og 3, i EUF-traktaten, og den besluttede derfor at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i EUF-traktaten.

III. BEMÆRKNINGER FRA TREDJEPARTER

1. Bemærkninger fra sammenslutningen af bestyrere af servicestationer

(33) Denne sammenslutning mener, at kongeligt lovdekret nr. 10/2000 giver landbrugskooperativerne skattefordele.

(34) For det første er ophævelsen af kravet om, at de skal oprette en enhed med status som juridisk person, for hvilken den almindelige skatteordning gælder, for at distribuere dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, en skattefordel, som betyder, at kooperativerne skal betale lavere skat end tidligere for distribution af dieselolie, da disse transaktioner er skattemæssigt begunstiget.

(35) For det andet er ophævelsen af den nuværende maksimumsgrænse på 50 %, der er lagt på landbrugskooperativer for levering af dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, uden at de derved fratages deres status som skattemæssigt beskyttet kooperativ, en anden skattefordel.

(36) Kongeligt lovdekret nr. 10/2000 fremmer ifølge sammenslutningen oprettelsen af et parallelt net uden om markedet til fordel for kooperativerne som enheder»støttet« af den offentlige sektor, der tillige fritages for at opfylde de lovmæssige krav, som deres konkurrenter skal opfylde. Alt sammen med det formål at opnå en nedsættelse af den pris, der er en følge af de normale markedsmekanismer, og uden at der fastsættes nogen erstatning til ejere af installationer til salg til forbrugerne (detaildistribution), som i stigende omfang vil blive udelukket og fordrevet fra markedet.

2. Bemærkninger fra sammenslutningen af driftsledere af servicestationer i den selvstyrende region Madrid, fra den catalanske forening af servicestationer og fra det spanske forbund af servicestationer

(37) Disse sammenslutninger, som repræsenterer så godt som hele servicestationsektoren i Spanien, mener, at kongeligt lovdekret nr. 10/2000 indeholder foranstaltninger, som har til formål at fritage landbrugskooperativer for en række skattebyrder ved distribution af dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, fordi denne aktivitet er omfattet af en særligt beskyttet skatteordning, når de sælger brændstof til tredjeparter.

(38) Ifølge disse sammenslutninger får landbrugskooperativer fra ikrafttrædelsen af kongeligt lovdekret nr. 10/2000 følgende skattefordele ved distribution af dieselolie B, når de sælger brændstof til tredjeparter:

(39) Hvad angår tinglysnings- og stempelafgifter, fritages de for at betale for stiftelsesdokumenter, kapitaludvidelse, fusion og spaltning, for optagelse og afvikling af lån, herunder obligationslån, for erhvervelse af goder og rettigheder, der indgår i fonden til uddannelse og støtte til opfyldelse af deres mål, og for erhvervelse af goder og rettigheder, som direkte har til formål at opfylde deres selskabs- og vedtægtsmæssige formål.

(40) Hvad angår selskabsskatten, vil salg af dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, som det kongelige lovdekret nr. 10/2000 betragter som et økonomisk resultat af den kooperative aktivitet, udløse en skat på 20 %. Desuden kan de uden begrænsninger afskrive nye amortisable anlægsaktiver, som er købt inden for tre år fra datoen for deres optagelse i registret over kooperativer, og de får tillige et fradrag på 50 % af den samlede skat.

(41) Hvad angår skatten på økonomisk virksomhed, får de et fradrag på 95 % af skattebeløbet.

(42) Hvad angår skatten på fast ejendom, får de et fradrag på 95 % af skattebeløbet.

3. Bemærkninger fra forbundet af landbrugskooperativer i Spanien

(43) Dette forbund omfatter størstedelen af Spaniens landbrugskooperativer.

(44) Landbrugskooperativerne indledte deres aktivitet med distribution af olieprodukter fra ikrafttrædelsen af økonomi- og finansministeriets bekendtgørelse af 31. juli 1986 (16) om ændring af reglement om levering og salg af brændstof og flydende drivmidler, som er genstand for olieselskabernes monopol (17). Ved lov nr. 34/1992 af 22. december 1992 om planlægning af kulbrintesektoren (18) blev der indført et nyt system til distribution af olieprodukter.

(45) Den tidligere lovgivningsmæssige situation blev brat afbrudt for landbrugskooperativerne med offentliggørelsen af lov nr. 34/1998 og særligt med lovens femtende tillægsbestemmelse, der forbyder kooperativer at distribuere olieprodukter (både dieselolie og benzin) til tredjeparter, medmindre der til det formål oprettes en enhed med status som juridisk person, for hvilken den almindelige skatteordning gælder.

(46) Ifølge forbundet ophævede kongeligt lovdekret nr. 10/2000 blot, og kun delvist, den begrænsning af den frie konkurrence, som forbuddet i femtende tillægsbestemmelse i lov nr. 34/1998 udgjorde.

(47) De kooperative selskabers skattefordele skal ses i sammenhæng med reglerne for teknisk tilpasning og de forpligtelser, som disse skaber for kooperativet.

(48) Ved fastlæggelsen af beskatningsgrundlaget for selskabsskat skal kooperativer skelne klart mellem de to typer transaktioner, de udfører: transaktioner med tilsluttede og transaktioner med ikke-tilsluttede eller tredjeparter. Reglen for teknisk tilpasning, som er indeholdt i artikel 16 i lov nr. 20/1990, foreskriver, at der, når beskatningsgrundlaget fastsættes, skal skelnes mellem kooperative resultater fra transaktioner med tilsluttede og ikke-kooperative resultater fra kooperativets transaktioner med ikke-tilsluttede eller tredjeparter.

(49) Af artikel 33 i lov nr. 20/1990 fremgår det, at selskabsskatten for kooperativer varierer, således at den vil være 20 % af beskatningsgrundlaget for kooperative resultater, og den almindelige skatteprocent på 35 % af beskatningsgrundlaget for ikke-kooperative resultater, herunder de resultater, som landbrugskooperativer opnår i deres transaktioner med tredjeparter. Overskud, som et landbrugskooperativ opnår i sine transaktioner med ikke-tilsluttede tredjeparter, giver altså ingen skattelettelse.

(50) I artikel 23 i lov nr. 20/1990 defineres skattebeløbet ved selskabsskat for kooperativer som den algebraiske sum af de beløb, der opnås ved at beskatte positive eller negative beskatningsgrundlag med de gældende skattesatser, som er lig med den samlede skat, når den er positiv. Her består begunstigelsesreglen ifølge lovens artikel 34 om særligt beskyttede kooperativer, hvilket i princippet gælder landbrugskooperativer, i et fradrag på 50 % i den samlede skat, der er defineret i artikel 23.

(51) Dette fradrag skal ses i sammenhæng med den skat, kooperativmedlemmet skal betale af det kooperative overskud inden for rammerne af indkomstbeskatningen af fysiske personer. Virksomhedsoverskuddet i et kooperativ fordeles mellem medlemmerne ud fra den kooperative aktivitet, de har udøvet i løbet af regnskabsåret, og ikke ud fra den kapital, de har indskudt. Det er det, der kaldes kooperativt overskud, og det er helt forskelligt fra overskuddet i en kapitalistisk virksomhed.

(52) På grund af disse forhold og i forbindelse med den begunstigelsesregel om nedsættelse af den samlede selskabsskat med 50 %, der gælder for særligt beskyttede kooperativer, skal det nævnes, at udbytte/overskud dobbeltbeskattes, idet overskuddet først selskabsbeskattes og dernæst indkomstbeskattes. Den lempelse i dobbeltbeskatningen, der finder sted i forholdet kapitalistisk selskab-aktionær (virksomhedsudbytte) findes ikke i forholdet kooperativt selskab-medlem (kooperativt overskud), hvorfor det kooperative overskud er hårdere beskattet end udbyttet.

(53) Ovennævnte fremgår af artikel 23 i lov nr. 40/1998 af 9. december 1998 om indkomstbeskatningen af fysiske personer og andre skatteregler (19), hvor den forskelligartede behandling af udbytter (udbetalt af selskaber, for hvilke den almindelige skatteordning gælder) og kooperative overskud (udbetalt af kooperative enheder, for hvilke den særlige skatteordning gælder) knæsættes.

(54) Samtidig er fradragene i den personlige indkomstskat, som det fremgår af artikel 66 i lov nr. 40/1998, også forskellige alt efter selskabets art. Når det drejer sig om udbytter, vil fradraget i skatten være på 40 %, og når det drejer sig om kooperative overskud, gælder artikel 32 i lov nr. 20/1990, hvoraf det fremgår, at fradraget på grund af dobbeltbeskatning vil være på 10 % eller 5 %, alt efter om overskuddet hidrører fra et beskyttet eller et særligt beskyttet kooperativ.

(55) Kooperativer er desuden underlagt nogle specifikke forpligtelser, som ikke gælder for virksomheder underlagt den almindelige skatteordning, der består i visse finansielle forpligtelser i henhold til lov nr. 27/1999, hvor midler fastfryses og ikke må fordeles, f.eks. oprettelse af obligatoriske selskabsfonde.

(56) For det første er der den obligatoriske reservefond, som i henhold til § 55 i lov nr. 27/1999 specifikt har til formål at konsolidere, udvikle og sikre kooperativerne, og hvis midler ikke kan udloddes til medlemmerne. Reservefonden er en del af den selskabskapital, der ikke kan udloddes, og i tilfælde af kooperativets opløsning stilles den til rådighed for statskassen med henblik på oprettelse af en fond til fremme af den kooperative bevægelse. Ifølge lov nr. 27/1999 overføres mindst 20 % af det kooperative resultat og mindst 50 % af det ikke-kooperative resultat (fra kooperativets transaktioner med tredjeparter) til fonden og herudover medlemmernes indmeldelsesbidrag eller fradragene i de obligatoriske bidrag til selskabskapitalen, der skyldes medlemmers udmeldelse. Det betyder, at en del af det, som hvert medlem bidrager til virksomheden med, aldrig vil kunne udbetales, og at en del af virksomhedens overskud er indefrosne.

(57) For det andet har fonden til uddannelse og støtte i henhold til artikel 56 i lov nr. 27/1999 til formål at uddanne og undervise medlemmer og ansatte, udbrede den kooperative bevægelse og fremme kontakten mellem kooperativer samt kulturlivet, erhvervslivet og bistandsarbejdet på lokalt plan og i regionen som helhed. I henhold til lov nr. 27/1999 skal mindst 5 % af det kooperative resultat overføres til fonden. Som det gælder for den obligatoriske reservefond, kan midlerne i fonden til uddannelse og støtte ikke udloddes til medlemmerne. Dette gælder også i tilfælde af kooperativets opløsning.

(58) Som følge heraf er det maksimale overskud, der kan udloddes, i kooperativerne mindre end det, der frembringes i andre kapitalselskaber, hvor aktionærerne har større rådighed over resultaterne, fordi de ikke er forpligtede til at overføre noget af regnskabsårets overskud til obligatoriske fonde.

(59) Den fordel, som kooperativet måtte opnå på grund af den lavere selskabsskat, udlignes af dobbeltbeskatningen i forbindelse med kooperativmedlemmets personlige indkomstskat og den deraf følgende højere beskatning.

(60) Den overordnede karakter af skatteordningen for kooperativer, hvor begunstigelser og forpligtelser samles, forklares skematisk i nedenstående eksempler.

(61) I første eksempel analyseres nettorådigheden over de midler, som kooperativmedlemmet modtager i forhold til en aktionær i et selskab, for hvilket den almindelige skatteordning i Spanien gælder, med udgangspunkt i det samme indledende resultat: 150 valutaenheder. Hypotese: Antaget kooperativt resultat (50 %) og ikke-kooperativt resultat (50 %) under anvendelse af lov nr. 27/1999 og under forudsætning af, at hele det overskud, der er til rådighed, udloddes til medlemmet. Marginalskattesats for indkomstbeskatningen af fysiske personer: 48 % Kooperativt selskab Kapitalselskab Resultater Kooperativt resultat (KR) 75 (50 %) Ikke-kooperativt resultat (IR) 75 (50 %) I alt: 150 150 Bidrag til selskabsfonde Fond(e): Uddannelse og støtte: 5 % KR = 3,75 Fond(e): Obligatoriske reserver: 20 % KR = 15 50 % IR = 37,5 I alt 56,25 0 Resultat efter fonde KR: 56,25 IR: 37,5 I alt 93,75 150 Selskabsskat KR: (75 – 11,25) × 20 % = 12,75 IR: (75 – 18,75) × 35 % = 19,687 I alt 32,437 150 × 35 % = 52,5 Disponibelt overskud 93,75 – 32,437 = 61,313 150 – 52,5 = 97,5 Personlig indkomstskat Beskatningsgrundlag: 61,313 × 100 % = 61,313 Bruttoskat (v. marginalskat): 61,313 × 48 % = 29,430 Fradrag: 61,313 × 10 % = 6,131 Nettoskat: 29,430 – 6,131 = 23,299 Beskatningsgrundlag: 97,5 × 140 % = 136,5 Bruttoskat (v. marginalskat): 136,5 × 48 % = 65,52 Fradrag: 97,5 × 40 % = 39 Nettoskat: 65,52-39 = 26,52 Nettobeløb til medlem/aktionær 61,313 – 23,299 = 38,014 97,5 – 26,52 = 70,98

(62) I dette eksempel med en marginalskattesats for indkomstbeskatningen af fysiske personer ses det at, med det samme indledende resultat på 150 valutaenheder ville et kooperativmedlem modtage et nettobeløb på 38 valutaenheder, mens en aktionær i et selskab underlagt den almindelige skatteordning ville modtage 71 valutaenheder. Desuden kan det som ovenfor nævnt konstateres, at dobbeltbeskatningen i form af selskabsskat og personlig indkomstskat ophæver den indledende effekt af den lavere selskabsskat.

(63) I det andet eksempel, hvor der fastsættes forskellige procentsatser for kooperativets transaktioner med tilsluttede og med ikke-tilsluttede tredjeparter, det vil sige kooperative resultater og ikke-kooperative resultater, ses det, at i takt med, at den specifikke vægt af de ikke-kooperative resultater stiger i forhold til de kooperative, forøges bidragene til de obligatoriske fonde, selskabsskatten vil være højere, og procenten af det overskud, der er til rådighed, falder, således at det nettobeløb, som hvert medlem modtager, bliver mindre, når de ikke-kooperative resultater bliver større. Analyse af forskellige hypoteser for fordeling mellem kooperative og ikke-kooperative resultater Beskyttet kooperativt selskab Kapitalselskab Hypotese KR: 75 % IR: 25 % KR: 66,66 IR: 33,33 % KR: 50 % IR: 50 % KR: 25 % IR: 75 % Resultater 150 150 150 150 150 Bidrag til selskabsfonde 46,875 50 56,25 65,625 0 Resultat efter fonde 103,125 100 93,75 84,375 150 Selskabsskat 28,97 30,125 32,437 35,906 52,5 Disponibelt overskud 74,155 69,875 61,313 48,469 97,5 Personlig indkomstskat 28,179 26,55 23,299 18,418 26,52 Nettoindkomst 45,976 43,325 38,014 30,051 70,98

(64) Sammenfattende mener forbundet af landbrugskooperativer, at lovgivningen om beskatning af landbrugskooperativer i Spanien bør analyseres samlet. Beskatningen afspejler differentierende elementer, hvad angår strukturen, og indeholder både begunstigende elementer og specifikke forpligtelser (bidrag til obligatoriske fonde, behandling af kapitalen, dobbeltbeskatning).

IV. KOMMENTARER FRA SPANIEN

(65) Ved brev af 11. juni 2001 fremførte Spanien følgende:

(66) Ifølge Spanien kan støtten til landbrugskooperativer ikke betragtes som statsstøtte med begrundelse i, at kooperativerne vil betale færre afgifter, end før ændringen blev gennemført, af følgende årsager:

(67) De foranstaltninger, der er indført ved kongeligt lovdekret nr. 10/2000, er liberaliseringsforanstaltninger i sektoren for levering af dieselolie, da de barrierer, der hindrede landbrugskooperativer i at levere dette brændstof til tredjeparter, fjernes, uden at det giver disse enheder en skattefordel i form af en gunstig behandling.

(68) I skatteordningen for landbrugskooperativer skelnes der mellem kooperative aktiviteter med tilsluttede og med ikke-tilsluttede, idet resultaterne af sidstnævnte betegnes som ikke-kooperative. Det følger heraf, at selskabsbeskatningen af disse resultater svarer til den almindelige ordning, som gælder for alle andre virksomheder, der udfører den samme aktivitet.

(69) Skatteordningen for kooperativer er reguleret i lov nr. 20/1990, og af lovens artikel 21 fremgår det, at indtægter fra kooperative aktiviteter med ikke-tilsluttede tredjeparter regnes for ikke-kooperative indtægter, hvilket betyder, at sådanne ikke-kooperative resultater skal beskattes med den almindelige selskabsskatteprocent i henhold til artikel 26, stk. 3, i lov nr. 43/1995 af 27. december 1995 om selskabsskat (20). Samtidig forpligtes disse enheder i henhold til sjette tillægsbestemmelse i lov nr. 27/1999 af 16 juli 1999 om kooperativer til at føre separat regnskab for transaktioner med ikke-tilsluttede tredjeparter.

(70) De foranstaltninger, der er indført ved kongeligt lovdekret nr. 10/2000, har til formål at liberalisere sektoren for levering af dieselolie B og give landbrugskooperativer mulighed for at levere nævnte brændstof uanset forholdet mellem disse transaktioner og alle de transaktioner, som kooperativet udfører, uden at dette betyder, at kooperativets skatteordning falder bort for kooperative aktiviteter. Formålet er, at kooperativer kan udøve denne aktivitet, uden at det er nødvendigt at oprette en anden separat enhed, fordi selskabsbeskatningen bliver ens i de to situationer, eftersom resultaterne fra levering af dieselolie B til tredjeparter er underlagt den almindelige ordning for selskabsskat.

(71) Sammenfattende mener Spanien, at de foranstaltninger, der er indført ved kongeligt lovdekret nr. 10/2000, ikke er statsstøtte, da de ikke indvirker på konkurrencen ved distribution af dieselolie B, fordi alle virksomheder, der udøver denne aktivitet, herunder landbrugskooperativer, er underlagt samme beskatning gennem selskabsskatten.

(72) Spanien supplerede sine kommentarer fremsendt ved brev af 6. juni 2001 om denne foranstaltning med sine kommentarer til de interesserede parters bemærkninger ved breve af 1. og 30. oktober 2001. I brevet af 1. oktober 2001 tilføjede Spanien følgende kommentarer:

(73) Både stigningen i olieprisen og euroens devaluering over for dollaren var begivenheder, der ændrede de normale betingelser for landbruget væsentligt og skabte en krise i sektoren, der ramte landbrugsbedrifterne, idet deres økonomiske resultater blev forringet, og mange bedrifters overlevelse var truet, hvis tendensen fortsatte.

(74) I den situation besluttede den spanske regering at iværksætte ikke blot konjunkturforanstaltninger, men også strukturforanstaltninger, f.eks. yderligere liberalisering af brændstofdistributionen, som kunne gøre det muligt for landbrugs- og opdrætsbedrifter at klare sig i fremtiden og at opretholde den nødvendige konkurrenceevne.

(75) Støtteforanstaltningerne i kongeligt lovdekret nr. 10/2000 indgår i målet om at fremme liberaliseringen i brændstofsektoren. Kort sagt ophæver de visse restriktioner for landbrugskooperativer, som den spanske lovgivning indeholdt, hvilket helt sikkert vil føre til, at markedet for distribution af dieselolie B i Spanien åbnes.

(76) Således fritager man kooperativer for forpligtelsen til at begrænse deres transaktioner med distribution af dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter til kun at udgøre 50 % af transaktionerne med deres medlemmer og ophæver kravet om, at kooperativer kun kunne udføre detaildistributionstransaktioner af olieprodukter med ikke-tilsluttede tredjeparter, hvis de forinden oprettede en enhed med status som juridisk person, der ikke var kooperativet. Dette krav begrænsede landbrugskooperativernes virkefelt og var på sin vis i modstrid med bestemmelserne i lov nr. 27/1999, hvori det bekræftes, at selskaber oprettet i henhold til loven ville kunne organisere og udføre enhver økonomisk aktivitet.

(77) Den ændring, der går ud på, at kooperativer ikke mister deres status som særligt beskyttede, når de distribuerer dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, skal fortolkes i den sande betydning i form af bibeholdelse af en tidligere eksisterende status, uden at det fører til en særlig og mere fordelagtig beskatning ved distribution af landbrugsbrændstof til tredjeparter.

(78) Påstanden i bemærkningerne fra sammenslutningerne af servicestationer om, at liberaliseringen af kooperativers distribution af dieselolie til ikke-tilsluttede tredjeparter betyder, at disse transaktioner beskattes med en selskabsskat på 20 %, er ukorrekt ifølge Spanien. Alle transaktioner, som kooperativer gennemfører med ikke-tilsluttede tredjeparter, beskattes med den almindelige skatteprocent på 35 %.

(79) I sit brev af 30. oktober 2001, som supplerer Spaniens kommentarer til bemærkningerne fra interesserede parter, der blev fremsendt ved brev af 1. oktober 2001, tilføjede Spanien følgende kommentarer fra finansministeriet:

(80) I bemærkningerne fra sammenslutningerne af servicestationer er der en fejlagtig fortolkning af de virkninger, som kongeligt lovdekret nr. 10/2000 har på skatteordningen for beskyttede kooperativer. Ikke-kooperative resultater beskattes med den almindelige skatteprocent på 35 %, herunder resultater fra distribution af dieselolie B til tredjeparter, der ikke er medlemmer af kooperativet.

(81) De ændringer, der er indført ved kongeligt lovdekret nr. 10/2000, har udelukkende til formål at liberalisere sektoren for distribution af dieselolie B og give landbrugskooperativer mulighed for at levere nævnte brændstof, uanset forholdet mellem disse transaktioner og alle de transaktioner, som kooperativet udfører, uden at dette betyder, at kooperativets skatteordning falder bort for kooperative aktiviteter.

(82) Der er i hvert fald ikke sket nogen ændring af den skatteordning, der gælder for kooperativers levering af dieselolie B, hvorfor det kan konkluderes, at der ikke er tale om en foranstaltning, der kan betragtes som statsstøtte i henhold til EUF-traktatens artikel 107.

(83) Hvad angår tinglysnings- og stempelafgifter, fremgår det af bemærkningerne fra sammenslutningerne af servicestationer, at disse fordele ligger forud for kongeligt lovdekret nr. 10/2000, og det kan ikke siges, at kooperativerne nyder godt af dem som følge af lovdekretet. De er derimod et udslag af ønsket om at fremme denne type selskaber og den kooperative bevægelse i Spanien.

(84) Endelig skal det i forbindelse med de lokale skatter nævnes, at bemærkningerne fra sammenslutningerne af servicestationer ikke er rettet så meget mod selve de skattefordele, der i øjeblikket gælder for særligt beskyttede kooperativer, som mod ændringen i medfør af kongeligt lovdekret nr. 10/2000 af de betingelser, som landbrugskooperativer skal opfylde for at kunne betragtes som særligt beskyttede, det vil sige tilladelsen til, at de ubegrænset kan distribuere dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter.

(85) Spanien mener, at ingen af de foranstaltninger, som den spanske regering har vedtaget til støtte for landbrugssektoren, kan betegnes som »statsstøtte«, da de er helt i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten.

V. BESLUTNING NR. 2003/293/EF

(86) I sin beslutning nr. 2003/293/EF når Kommissionen til følgende konklusioner:

(87) De ændringer, der er indført ved kongeligt lovdekret nr. 10/2000 i lov nr. 27/1999 og i lov nr. 20/1999, genetablerer blot den lovgivningsmæssige situation, der fandtes for landbrugskooperativers distribution af olieprodukter forud for vedtagelsen af lov nr. 34/1998.

(88) Spanien har oplyst at, i henhold til lov nr. 20/1990, beskattes overskud, som landbrugskooperativer opnår ved transaktioner med ikke-tilsluttede tredjeparter, med den almindelige selskabsskatteprocent, hvorfor der i forbindelse med disse transaktioner ikke finder nogen skattelettelse sted, og de ændringer, der er indført ved kongeligt lovdekret nr. 10/2000, har ikke forårsaget nogen ændring i den skatteordning, der gælder for landbrugskooperativers levering af dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter.

(89) I kraft af de ændringer, der er indført ved kongeligt lovdekret nr. 10/2000, kan landbrugskooperativer gennemføre denne aktivitet uden at være forpligtet til at oprette en ny juridisk enhed til distribution af dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, og de kan overstige grænsen på 50 % af omsætningen for levering til ikke-tilsluttede tredjeparter, uden at de fratages deres status som skattemæssigt beskyttede.

(90) Det er rigtigt, at indtægter, som landbrugskooperativer opnår ved transaktioner med ikke-tilsluttede tredjeparter, i lighed med andre selskabers indtægter beskattes med den almindelige selskabsskatteprocent, men det er også rigtigt, at kooperativer efter de ændringer, der er indført ved de nævnte ændringer, kan distribuere dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter uden nogen begrænsning i omsætningen og uden at være forpligtet til at oprette en ny juridisk enhed, og derved begunstiges de med den differentierede skattemæssige behandling, der gælder for kooperativer.

(91) Kooperativer har før kongeligt lovdekret nr. 10/2000 haft skattefordele i forbindelse med tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed, skat på fast ejendom og selskabsskat. Hvad angår sidstnævnte skat, beskattes transaktioner med medlemmer med en nedsat sats, og desuden begunstiges særligt beskyttede kooperativer, hvilket i princippet gælder landbrugskooperativer, med et fradrag i den samlede selskabsskat på 50 %.

(92) Men de skattefordele, som kooperative selskaber begunstiges med, skal efter Kommissionens opfattelse ses i sammenhæng med de forpligtelser, som reglerne for teknisk tilpasning skaber for kooperativerne. Kommissionen angiver i sin beslutning, at, som forbundet af landbrugskooperativer i Spanien anfører i sine bemærkninger, skal denne skattefordel ses i sammenhæng med den skat, kooperativmedlemmet skal betale af det kooperative overskud inden for rammerne af indkomstbeskatningen af fysiske personer, der er helt forskellig fra udbyttet i et kapitalselskab. Den lempelse i dobbeltbeskatningen, der finder sted i forholdet kapitalselskab-aktionær (virksomhedsudbytte) findes ikke i forholdet kooperativt selskab-medlem (kooperativt overskud), hvorfor det kooperative overskud er hårdere beskattet end udbyttet. Den fordel, som kooperativet måtte opnå på grund af den lavere selskabsskat, udlignes af dobbeltbeskatningen i forbindelse med kooperativmedlemmets personlige indkomstskat og den deraf følgende højere beskatning.

(93) Kommissionen angiver i sin beslutning, at beskatningen af landbrugskooperativer i Spanien bør analyseres samlet. Denne beskatning afspejler differentierende elementer, hvad angår strukturen, og indeholder både begunstigende elementer og specifikke forpligtelser (bidrag til obligatoriske fonde, behandling af kapitalen, dobbeltbeskatning).

(94) I betragtning af de oplysninger, som Spanien og forbundet af landbrugskooperativer i Spanien har givet, mener Kommissionen derfor, at de ændringer af lovgivningen om landbrugskooperativer, som er indført ved kongeligt lovdekret nr. 10/2000, ikke giver kooperativerne en fordel, som mindsker de byrder, der normalt belaster deres budget, og ikke udgør en selektiv fiskal foranstaltning, som har indflydelse på statsmidlerne.

(95) I sin beslutning konkluderer Kommissionen, at i betragtning af de oplysninger, som Spanien har givet, skal foranstaltningerne vedrørende støtte til landbrugskooperativer betragtes som fiskale foranstaltninger, som er berettigede som følge af skattesystemets karakter eller forvaltning, og derfor er de ikke omfattet af artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten, og de udgør således ikke statsstøtte.

VI. DOM AFSAGT I RETTEN I SAG T-146/03

(96) I sin klage mod Kommissionens beslutning 2003/293/EF angiver Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad de Madrid og Federación Catalana de Estaciones de Servicio, at Kommissionen har handlet i strid med artikel 107, stk. 1 i EUF-traktaten, idet Kommissionen i sin beslutning konstaterer, at de omtvistede foranstaltninger ikke udgør statsstøtte med den begrundelse, at foranstaltningerne ikke giver kooperativer en fordel og er i overensstemmelse med skattesystemets karakter og forvaltning, for så vidt angår kooperativer.

(97) I sin gennemgang af sagen fremhæver Domstolen, at den klagende part i en første del hævder, at Kommissionen ud fra en fejlagtig opfattelse af det spanske skattesystem fejlagtigt konkluderer, at foranstaltningerne ikke medfører fordele. I en anden del hævder den klagende part, at Kommissionen på baggrund af en fejlagtig opfattelse af de omtvistede foranstaltningers overensstemmelse med det spanske skattesystems karakter eller forvaltning fejlagtigt konkluderer, at foranstaltningerne ikke er selektive.

1. Første del: fejlagtig opfattelse af det spanske skattesystem, hvilket har medført den fejlagtige konklusion, at de omtvistede foranstaltninger ikke giver fordele for landbrugskooperativerne

(98) Den klagende part fremfører, at Kommissionen har undladt at tage hensyn til landbrugskooperativernes fordelagtige skattemæssige status, hvad angår tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed og skat på fast ejendom.

(99) Domstolen finder, at den ikke er i stand til at fastslå, om den anfægtede beslutning på dette punkt er begrundet. Ifølge Domstolen angiver den anfægtede beslutning ikke klart og entydigt grundene til, at det skattesystem, der gælder for landbrugskooperativer med hensyn til tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed og skat på fast ejendom, ikke udgør en fordel i henhold til artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten. På den ene side angiver betragtning 145 i den anfægtede beslutning tydeligt, at landbrugskooperativer ud over fordele med hensyn til selskabsskat nyder skattefordele, hvad angår tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed og skat på fast ejendom. På den anden side angiver betragtning 148 i den anfægtede beslutning, at de omtvistede foranstaltninger ikke giver kooperativerne en fordel og derfor ikke er statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten.

(100) Selv om Kommissionen under retsmødet forsvarede, at begrundelserne i betragtningerne 146 og 147 i den anfægtede beslutning ikke kun er gældende med hensyn til selskabsskat, men også med hensyn til tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed og fast ejendom, finder Domstolen, at denne begrundelse er uforståelig.

(101) Domstolen fremfører for det første, at betragtning 146 angiver, at de fordele, som kooperativerne kan få med fradraget på 50 % af selskabsskatten, udlignes af dobbeltbeskatningen i forbindelse med indkomstskatten. Domstolen fremfører videre, at da Kommissionen ikke har angivet den mindste grund til, at fordelene i forbindelse med tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed og skat på fast ejendom også udlignes af dobbeltbeskatningen i forbindelse med indkomstskatten, skal præmis 146 forstås således, at den kun omhandler en udligning af fradraget på 50 % af selskabsskatten.

(102) Domstolen angiver for det andet, at betragtning 147 begrænser sig til at fremhæve, at beskatningen af landbrugskooperativer, når den analyseres samlet, afspejler differentierede elementer, hvad angår strukturen, og indeholder både begunstigede elementer og specifikke forpligtelser (bidrag til obligatoriske fonde, behandling af kapitalen, dobbeltbeskatning). Denne betragtning siger intet om grundene til, at de specifikke forpligtelser, der nævnes, ikke kun udligner fradraget på 50 % af selskabsskatten, men også fordelene hvad angår tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed og skat på fast ejendom. Ifølge Domstolen er manglen på begrundelser så meget desto mere markant, som de specifikke forpligtelser, der udtrykkeligt nævnes, ud fra den anfægtede beslutning skal forstås som omhandlende selskabsskatten. Disse specifikke forpligtelser nævnes ikke kun i betragtning 147, men også i betragtning 83 til 95 i den anfægtede beslutning, hvor kun skatten på selskaber omhandles.

(103) Med hensyn til argumentet, ifølge hvilket de foranstaltninger, der vedrører tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomiske aktiviteter og skat på fast ejendom, ikke er ændret som følge af lovdekretet og derfor ikke er vurderet, siger Domstolen, at i princippet er dette argument ikke gældende, da betragtning 145 vidner om, at Kommissionen har taget højde for, hvorvidt disse skatter giver kooperativer skattefordele.

(104) Domstolen er desuden af en anden opfattelse end Kommissionen og mener, at kooperativernes skattemæssige forhold hvad angår tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed og skat på fast ejendom er blevet ændret af de omtvistede foranstaltninger. Begrundelsen er, at før vedtagelsen af disse foranstaltninger var kooperativernes skattemæssige situation ikke relevant i forbindelse med distributionen af brændstoffer, da denne aktivitet skulle udføres af en særlig juridisk enhed, der ikke var omfattet af den fordelagtige skattemæssige status. Efter at de omtvistede foranstaltninger er trådt i kraft, gælder den fordelagtige skattemæssige status også for distribution af brændstoffer. Derfor er Domstolen af den opfattelse, at landbrugskooperativernes skattemæssige forhold er ændret som følge af lovdekretet.

(105) Med hensyn til argumentet, ifølge hvilket den fiskale situation med hensyn til tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed og skat på fast ejendom kan udgøre en eksisterende statsstøtte, for så vidt som denne status ikke er ændret efter Spaniens tiltræden, konstaterer Domstolen, at dette argument ikke på nogen måde giver indsigt i grundene til, at Kommissionen i betragtning 148 i den anfægtede beslutning konkluderer, at lovdekretet ikke giver landbrugskooperativerne fordele. Hvis Kommissionen vil fremføre, at den fordelagtige skattemæssige status udgør en eksisterende støtte, erkender den nødvendigvis, at denne skattemæssige status udgør en støtte, og at den derfor også giver kooperativerne fordele i henhold til artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten.

(106) Med hensyn til argumentet, ifølge hvilket den fordel, der er en følge af ordningerne vedrørende tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed og skat på fast ejendom, ikke er særlig stor i forhold til selskabsskatten, konstaterer Domstolen, at heller ikke dette argument er meningsfuldt i forhold til den anfægtede beslutning. Domstolen bemærker nemlig, at hvis man indrømmer, at en fordel har meget lille betydning, erkender man nødvendigvis, at fordelen eksisterer. Domstolen minder desuden om, at Kommissionen under retsmødet fremførte, at den med dette argument ikke ville forsvare, at fordelene med hensyn til tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk aktivitet og skat på fast ejendom er mindre end de minimis-grænsen. Derfor kan Domstolen ikke ud fra det fremførte argument forstå grundene til, at skattesystemet med hensyn til tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomiske aktiviteter og skat på fast ejendom ikke giver kooperativerne fordele.

(107) Domstolen konkluderer på grundlag af det forudgående, at den anfægtede beslutning er behæftet med en begrundelsesmangel, så Domstolen ikke er i stand til at kontrollere, hvorvidt Kommissionens vurdering, ifølge hvilken skattesystemet, i det omfang det angår tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed og skat på fast ejendom, ikke giver kooperativerne fordele, er en korrekt vurdering.

(108) Domstolen minder dog om, at en begrundelsesmangel kun kan føre til, at den anfægtede beslutning annulleres, hvis der mangler tilstrækkelig begrundelse for de omtvistede foranstaltninger, og de dermed ikke udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk.1, i EUF-traktaten. Domstolen fremhæver desangående, at Kommissionen i den anfægtede beslutning på den ene side hævder, at de omtvistede foranstaltninger ikke giver kooperativerne fordele, og på den anden side, at hvis disse foranstaltninger giver kooperativerne fordele, er disse ikke selektive, da de er i overensstemmelse med systemets karakter eller forvaltning.

2. Anden del: fejlagtig vurdering af de omtvistede foranstaltningers overensstemmelse med hensyn til det spanske skattesystems karakter eller forvaltning, hvilket har medført den fejlagtige konklusion, at foranstaltningerne ikke er selektive

(109) Ifølge Domstolen nævner den anfægtede beslutning intet, der kan lægges til grund for Kommissionens argumentation om, at de omtvistede foranstaltninger ikke er selektive (betragtning 148), da de er berettigede som følge af systemets karakter eller forvaltning (betragtning 167).

(110) Domstolen skriver ganske vist, at betragtning 148 i den anfægtede beslutning angiver, at i betragtning af de oplysninger, som Spanien og forbundet af landbrugskooperativer har givet, mener Kommissionen, at de omtvistede foranstaltninger ikke er selektive.

(111) Men Domstolen skriver, at for det første må man konstatere, at de oplysninger, som forbundet af landbrugskooperativer i Spanien har givet, og sådan som de er gengivet i den anfægtede beslutning, ikke vedrører de fordele, foranstaltningerne måtte give, men handler om, at foranstaltningerne ikke er selektive. Der er derfor intet i disse oplysninger, der kan lægges til grund for en konklusion om, at de fordele, som de omtvistede foranstaltninger giver, ikke er selektive. Hvad angår de oplysninger, som Spanien har givet, skal det fremhæves, at sådan som de er gengivet i betragtning 103 til 120 i den anfægtede beslutning, sigter de især mod at retfærdiggøre de omtvistede foranstaltninger med en politik, der liberaliserer sektoren for distribution af brændstof. Det er dog ikke muligt ud fra denne forklaring at forstå grundene til, at de omtvistede foranstaltninger er berettigede som følge af skattesystemets karakter eller forvaltning. Domstolen skriver nemlig, at uden nærmere oplysninger, som ikke foreligger, kan den af Spanien førte politik om liberalisering af markedet for brændstoffer ikke nødvendigvis siges at være begrundet i det spanske skattesystems karakter eller forvaltning.

(112) Domstolen skriver desuden, at det forhold, der nævnes i betragtning 119 i den anfægtede beslutning, dvs. at fordelene i forbindelse med tinglysnings- og stempelafgifter ligger forud for de omtvistede foranstaltninger og er et udslag af ønsket om at fremme kooperative selskaber og den kooperative bevægelse i Spanien, heller ikke nødvendigvis kan siges at være begrundet i skattesystemets karakter eller forvaltning.

(113) Domstolen skriver endvidere, at selv om det uden nærmere oplysninger vedrørende dette specifikke punkt i den anfægtede beslutning antages, at Kommissionen var af den opfattelse, at foranstaltninger til fremme af den kooperative bevægelse er begrundet i det spanske skattesystems karakter eller forvaltning, kan det konstateres, at betragtning 119 i den anfægtede beslutning kun nævner denne begrundelse i forbindelse med tinglysnings- og stempelafgifter og hverken omtaler skat på fast ejendom eller skat på økonomiske aktiviteter.

(114) For Domstolen resulterer det forudgående i, at den anfægtede beslutning er behæftet med en begrundelsesmangel, så Domstolen ikke er i stand til at kontrollere, hvorvidt Kommissionens foretager en korrekt vurdering, når den argumenterer, at hvis foranstaltningerne giver en fordel, så er denne fordel ikke selektiv, da den er begrundet i systemets karakter eller forvaltning.

(115) Derfor bemærker Domstolen, at det ud fra foregående betragtning og ud fra betragtning 90, hvor begrundelsesmanglen konstateres, kan konstateres, at den anfægtede beslutning ikke er tilstrækkeligt begrundet for så vidt angår vurderingen af, at de omtvistede foranstaltninger ikke udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten.

(116) Domstolen konkluderer, at den anfægtede beslutning skal annulleres, da Kommissionen har tilsidesat begrundelsespligten i EUF-traktatens artikel 296. Domstolen annullerer derfor artikel 1 i Kommissionens beslutning 2003/293/EF, idet den konstaterer, at de støtteforanstaltninger til fordel for landbrugskooperativer, der er fastsat i det kongelige lovdekret 10/2000 om hastende støtteforanstaltninger til landbrugs-, fiskeri- og transportsektoren, ikke udgør statsstøtte i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten.

VII. VURDERING

(117) EUF-traktatens artikel 107 og 108 finder anvendelse på alle de landbrugsprodukter i bilag I til traktaten, som er underlagt en fælles markedsordning (alle landbrugsprodukter bortset fra hestekød, honning, kaffe, landbrugsalkohol, eddike baseret på alkohol og kork) i overensstemmelse med de forskellige forordninger, der regulerer de enkelte fælles markedsordninger.

1. EUF-traktatens artikel 107, stk. 1

(118) I henhold til bestemmelserne i EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

(119) De pågældende foranstaltninger er en differentieret skattemæssig behandling, der favoriser landbrugskooperativer.

(120) I Kommissionens meddelelse om anvendelsen af statsstøttereglerne på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomhederne (21) står der, at artikel 107 finder anvendelse på statsstøtte vedrørende direkte beskatning af virksomhederne, når: — fordelen gives af staten eller ved hjælp af statsmidler, — foranstaltningen forvrider konkurrencen og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, — foranstaltningen er specifik eller selektiv forstået således, at den begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner, dvs. at den fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen, — foranstaltningen giver modtagerne en fordel, som mindsker de byrder, der normalt belaster deres budget.

(121) Det skal først bemærkes, at, som det angives i punkt 3.2.7 i meddelelsen fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om fremme af andelsselskaber i Europa (22), skal andelsselskaber, som udøver økonomisk aktivitet, herunder landbrugskooperativer, betragtes som »virksomheder« i henhold til EUF-traktaten, og de er derfor i fuldt omfang underkastet de europæiske konkurrence- og statsstøtteregler og også de forskellige undtagelser, tærskler og de minimis-regler.

(122) Denne undersøgelse vedrører de anmeldte særlige foranstaltninger, der begunstiger landbrugskooperativerne, og som er truffet som følge af prisstigningerne på brændstof (artikel 1 i kongeligt lovdekret 10/2000). Foranstaltningerne skal først undersøges på baggrund af ovennævnte fire kriterier.

(123) Eftersom de anmeldte foranstaltninger udvider anvendelsen af kooperativernes skattemæssige status til også at omfatte distribution af brændstof til ikke-medlemmer, skal denne skattemæssige status undersøges i lyset af EUF-traktatens artikel 107.

1.1. Kriteriet »statsmidler«

(124) I overensstemmelse med Den Europæiske Unions Domstols retspraksis skal en fordel for det første være givet direkte eller indirekte med statsmidler, og for det andet skal den kunne tilskrives staten (23), før den kan kvalificeres som statsstøtte.

(125) Punkt 10 i Kommissionens meddelelse om anvendelsen af statsstøttereglerne på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomhederne forklarer, at et tab af skatteprovenu svarer til et forbrug af statsmidler i form af skatteudgifter. Statslig indgriben kan endvidere komme til udtryk i ved lov eller administrativt fastsatte fiskale bestemmelser samt skattemyndighedernes praksis.

(126) Spanien har med artikel 1 i kongeligt lovdekret nr. 10/2000 indført visse ændringer i lov nr. 27/1999 om kooperativer og i lov nr. 20/1990 om skatteordningen for kooperativer. Maksimumsgrænsen på 50 % af omsætningen ved landbrugskooperativers transaktioner med ikke-tilsluttede tredjeparter ophæves for levering af dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, uden at de derved fratages deres status som skattemæssigt beskyttet kooperativ i henhold til lov nr. 20/1990. Endvidere ændres lov nr. 34/1998 om kulbrintesektoren, således at der ikke længere er noget krav om, at landbrugskooperativer, der ønsker at distribuere dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, skal oprette en enhed med status som juridisk person, for hvilken den almindelige skatteordning gælder.

(127) Det skal fremhæves, at landbrugskooperativerne indrømmes flere fordele under forskellige skatteordninger, hvilket er beskrevet i betragtning 20 i denne afgørelse. Ved at give landbrugskooperativerne mulighed for at levere dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter på over de 50 % af omsætningen, som loven fastsætter, uden at kooperativerne derved fratages deres status som skattemæssigt beskyttet, giver Spanien afkald på et skatteprovenu og forbruger statsmidler i form af skatteudgifter. Ved at ophæve kravet om, at landbrugskooperativer, der ønsker at distribuere dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, skal oprette en enhed med status som juridisk person, for hvilken den almindelige skatteordning gælder, er Spanien endvidere ved at give afkald på alle skatteindtægter forbundet med denne status og forbruger derved statsmidler i form af skatteudgifter.

(128) I sin dom af 27. januar 1998 erkender Domstolen, at kriteriet vedrørende forbrug af statsmidler også kan forstås i negativ betydning, når interventionen eksempelvis i form af skattefritagelse, som det er tilfældet i denne sag, fører til et tab af ressourcer, der skulle tilfalde statsbudgettet (24).

(129) Derfor er de pågældende foranstaltninger fordele, der kan tilskrives staten, og som er ydet direkte med statsmidler.

1.2. Kriteriet »påvirkning af samhandelen«

(130) For at være omfattet af artikel 107, stk. 1, i EUF-traktatens skal støtten desuden påvirke konkurrencevilkårene og samhandelen mellem medlemsstaterne. Dette kriterium forudsætter, at den, der begunstiges ved foranstaltningen, udøver en økonomisk aktivitet.

(131) Ifølge fast retspraksis med hensyn til denne bestemmelse er betingelsen om påvirkning af samhandelen opfyldt, når modtagervirksomheden udøver en økonomisk aktivitet, der er genstand for samhandel mellem medlemsstaterne. Domstolen har statueret, at når en finansiel støtte, som ydes af en medlemsstat, styrker en virksomheds position i forhold til andre virksomheder, som den konkurrerer med i samhandelen inden for Fællesskabet, må det antages, at denne samhandel påvirkes af støtten (25).

(132) I dette tilfælde udøver landbrugskooperativerne en økonomisk aktivitet, der er genstand for samhandel mellem medlemsstaterne. Samhandelen af landbrugsprodukter mellem Spanien og Den Europæiske Union er meget stor. For eksempel eksporterede Spanien i 1999 landbrugsprodukter til Det Europæiske Fællesskab for omkring 11,33 milliarder EUR og importerede landbrugsprodukter for omkring 7,38 milliarder EUR. Spanien eksporterede i 2007 landbrugsvarer til lande i Den Europæiske Union for omkring 33,12 milliarder EUR og importerede landbrugsprodukter for omkring 27,14 milliarder EUR (26).

(133) I dette tilfælde er de tilgodesete virksomheder aktive inden for sektorer, der er konkurrenceprægede, dvs. distribution af brændstof. Det skal påpeges, at der er en intens konkurrence mellem medlemsstaternes producenter, hvis produkter er genstand for samhandel inden for Fællesskabet. De spanske producenter er fuldt aktive i denne konkurrence mellem producenter. Desuden vil det store antal modtagere af denne støtte forøge dens påvirkning af samhandelen.

(134) Som følge heraf kan disse foranstaltninger påvirke samhandelen med de pågældende produkter mellem medlemsstaterne, hvilket sker, når støtten begunstiger aktive erhvervsdrivende i en medlemsstat til skade for de øvrige medlemsstater. De to foranstaltninger har en direkte og øjeblikkelig indvirkning på produktionsomkostninger for de pågældende produkter i Spanien. Foranstaltningen forvrider derfor konkurrencen og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

1.3. Kriteriet »fordel«

(135) Det er fast retspraksis, at støttebegrebet rækker videre end simple tilskud, idet det ikke blot omfatter positive ydelser såsom selve tilskuddene, men ligeledes de foranstaltninger, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget, og derved, uden at være tilskud i ordets egentlige forstand, er af samme art og har tilsvarende virkninger (27).

(136) Ifølge Domstolen følger det heraf, at hvis de offentlige myndigheder indrømmer visse virksomheder skattefritagelse, som sætter de begunstigede i en mere fordelagtig økonomisk situation end andre skatteydere — også selv om der ikke sker direkte overførsel af statsmidler — er der er tale om statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten.

(137) I henhold til meddelelsen vedrørende direkte beskatning af virksomhederne kan en sådan fordel bestå i en reduktion af virksomhedens skattebyrde på forskellig vis, herunder navnlig gennem: nedbringelse af beskatningsgrundlaget (undtagelsesvist fradrag, afskrivning på usædvanlige eller fremskyndede vilkår, hensættelse af reserver osv.), en fuldstændig eller delvis reducering af skattebeløbet (fritagelse, skattenedslag osv.), udsættelse eller eftergivelse eller endog en ekstraordinær omlægning af skattegæld.

(138) Det skattesystem, der i Spanien gælder for landbrugskooperativer i forhold til selskaber, der ikke er kooperativer, er beskrevet i betragtning 20 i denne afgørelse. Det er fordele, som alle beskyttede kooperativer nyder, altså også landbrugskooperativer, mens dette ikke normalt er gældende for selskaber, der ikke er kooperativer. Det bør også fremhæves, at den nedsatte sats på 20 % af beskatningsgrundlaget for kooperative resultater ikke er en del af de skattefordele, som denne analyse omfatter, da disse resultater vedrører transaktioner med kooperativets medlemmer.

(139) De ændringer, som det kongelige lovdekret 10/2000 foretager, gør det muligt for landbrugskooperativerne at koncentrere de fleste af deres aktiviteter — hvis ikke alle — omkring distribution af diesel B, uden at de er underlagt den skattemæssige behandling, der gælder for ikke-kooperative selskaber.

(140) Domstolen fremhæver i sag T-146/03 (28), at før vedtagelsen af disse foranstaltninger var kooperativernes skattemæssige situation ikke relevant i forbindelse med distributionen af brændstoffer, da denne aktivitet skulle udføres af en særlig juridisk enhed, der ikke var omfattet af den fordelagtige skattemæssige status. Efter at de omtvistede foranstaltninger er trådt i kraft, gælder den fordelagtige skattemæssige status også for distribution af brændstoffer. Domstolen mener således, at landbrugskooperativernes skattemæssige situation, hvad angår distribution af brændstof til ikke-medlemmer, er ændret af de omtvistede foranstaltninger.

(141) Kommissionen konstaterer, at disse foranstaltninger, hvad angår distribution af brændstof til tredjeparter, begunstiger landbrugskooperativerne i forhold til selskaber, der ikke er kooperative, idet de tillader landbrugskooperativerne at handle ubegrænset med ikke-tilsluttede tredjeparter, uden at de mister en juridisk status, der er forskellig fra den, der gælder for ikke-kooperative selskaber og selv for kooperativer, der distribuerer diesel B uden at være landbrugskooperativer, og idet landbrugskooperativernes skattemæssige behandling ikke ændres.

(142) Det skal fremhæves, at hvad angår kooperativernes beskatningsgrundlag foretages der en skelnen mellem kooperative resultater (transaktioner med medlemmerne) og ikke-kooperative resultater (transaktioner foretaget med ikke-tilsluttede), og disse resultater beskattes ikke ens. Selv om regnskaberne er adskilte, er landbrugskooperativet en enkelt enhed og nyder skattefordele, der ikke er direkte forbundet med den nedsatte sats på resultaterne som fordelene i forbindelse med selskabsskat, tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk aktivitet (størrelsen er fuldstændig uafhængig af et selskabs resultater) og skat på fast ejendom. Kooperativerne er derfor stadig omfattet af det samme særlige skattesystem, når de øger omfanget af leveringen af diesel B til ikke-tilsluttede tredjeparter til over 50 % — hvorved der skabes en undtagelse i forhold til den nationale ret om kooperativer — uden at de skal oprette en enhed med status som juridisk person, for hvilken den almindelige skatteordning gælder.

(143) Landbrugskooperativernes økonomiske situationer er derfor mere gunstig end alle andre skatteyderes, da en del (29) af de fordele, der især er knyttet til selskabsskatten, og alle fordele knyttet til de andre skatter opretholdes.

(144) Hvad angår de argumenter, som forbundet af landbrugskooperativer i Spanien fremfører, især vedrørende selskabsskatten, minder Kommissionen om — som den også gjorde i beslutning nr. 2003/293/EF — at særligt beskyttede kooperativer ligesom alle landbrugskooperativer, er begunstiget med et fradrag i selskabsskatten på 50 %. Der er desuden en nedsættelse på 50 % af bidragene til de obligatoriske reservefonde og en nedsættelse på 100 % af bidragene til fonden til uddannelse og støtte. Endelig kan de foretage en afskrivning af nye amortisable anlægsaktiver, som er købt inden for tre år fra datoen for deres optagelse i registret over kooperativer.

(145) Kommissionen erkender, at de skattemæssige fordele som kooperative selskaber nyder, skal undersøges i lyset af de skattemæssige forpligtelser, som de er underlagt til forskel fra ikke-kooperative selskaber.

(146) I henhold til bemærkningerne fra forbundet af landbrugskooperativer i Spanien skal denne skattefordel ses i sammenhæng med den skat, kooperativmedlemmet skal betale af det kooperative overskud inden for rammerne af den personlige indkomstskat, der er forskellig fra udbyttet i et kapitalselskab. Den lempelse i dobbeltbeskatningen, der finder sted i forholdet kapitalselskab-aktionær (virksomhedsudbytte), findes ikke i forholdet kooperativt selskab-medlem (kooperativt overskud), og derfor er det kooperative overskud hårdere beskattet end udbyttet. Den fordel, som kooperativet kunne nyde af den begunstigede selskabsskat, skulle derfor være udlignet af den dobbeltbeskatning, der er gældende for medlemmet af kooperativet, idet denne personligt skal betale indkomstskat og igennem kooperativet skal betale selskabsskat, hvorved skattebyrden øges.

(147) Domstolen bemærker dog, at dette argument skal forstås således, at det udelukkende omhandler fradraget på 50 % af selskabsskatten, dvs. en godtgørelse på 50 % af denne skat. Kommissionen bekræfter, at argumentet, der er fremført af forbundet af landbrugskooperativer i Spanien, omhandler denne foranstaltning.

(148) Kommissionen vurderer, at fordelen skal undersøges med hensyn til kooperativet og ikke med hensyn til dets medlemmer, da emnet for denne analyse er kooperativet. Som følge heraf kan de tal, som forbundet af kooperativer i Spanien er fremkommet med vedrørende selskabsskatten, ikke anses som fyldestgørende. De omhandler desuden kun nettorådigheden over de midler, som kooperativmedlemmet modtager efter skat. Kommissionen mener for eksempel, at kooperativets økonomiske situation ikke nødvendigvis svækkes af, at der afsættes midler til de obligatoriske fonde, da midlerne bevares og anvendes af kooperativet i visse nøje afgrænsede tilfælde.

(149) På baggrund af de forklaringer, der er givet, mener Kommissionen, at landbrugskooperativernes skattemæssige situation i Spanien, hvad angår selskabsskatten, på flere områder er fordelagtig. Den differentierede skattemæssige behandling vedrørende denne skat kan kun rationelt begrundes med visse restriktive forhold forbundet med kooperative aktiviteter såsom dobbeltbeskatningen. Når et kooperativ foretager transaktioner med ikke-tilsluttede tredjeparter, handler det på markedet som enhver anden virksomhed, og derfor er der ingen begrundelse for at behandle det anderledes end andre virksomheder. Som følge heraf bør kooperativernes indtægter fra transaktioner med ikke-tilsluttede tredjeparter beskattes på kooperativt niveau, på samme måde som hvis transaktionerne var foretaget af et kapitalistisk selskab, og de beløb, der udloddes til medlemmerne, bør beskattes på samme måde som det udbytte, der modtages af aktionærerne i et kapitalistisk selskab.

(150) Endelig konstaterer Kommissionen, at der ikke er fremført argumenter vedrørende muligheden for afskrivning af nye amortisable anlægsaktiver, som er købt inden for tre år fra datoen for deres optagelse i registret over kooperativer.

(151) Kommissionen minder desuden om, at fordelen ikke kun vedrører selskabsskatten, men også de andre skatter beskrevet i betragtning 20 i denne afgørelse (tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed og skat på fast ejendom). Der kan ikke for disse skatter være tale om en udligning gennem dobbeltbeskatning.

(152) Kooperativerne nyder derfor stadig deres skatteprivilegier, når de øger omfanget af leveringen af diesel B til ikke-tilsluttede tredjeparter til over 50 % — hvorved der skabes en undtagelse i forhold til den nationale ret om kooperativer — uden at de skal oprette en enhed med status som juridisk person, for hvilken den almindelige skatteordning gælder.

(153) Ifølge Spanien er de foranstaltninger, der er indført ved kongeligt lovdekret nr. 10/2000, ikke statsstøtte, da de ikke indvirker på konkurrencen mellem virksomheder, der udøver samme aktivitet, fordi alle virksomheder i sektoren, herunder landbrugskooperativer, er underlagt samme beskatning gennem selskabsskatten (35 %). Som nævnt giver de ændringer, som lovdekret nr. 10/2000 indfører, dog landbrugskooperativerne mulighed for at koncentrere de fleste af deres aktiviteter — hvis ikke alle — omkring distribution af diesel B, uden at de er underlagt den skattemæssige behandling, der gælder for ikke-kooperative selskaber, da de beholder den gunstigere skatteordning, der er knyttet til selskabsskat, tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk aktivitet (størrelsen er fuldstændig uafhængig af et selskabs resultater) og skatten på fast ejendom.

(154) Kommissionen mener derfor, at for så vidt angår de foranstaltninger, der er indført ved artikel 1 i det kongelige lovdekret 10/2000, er kriteriet »fordel« opfyldt.

1.4. Kriteriet »selektivitet«

(155) For at en foranstaltning kan betragtes som statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1 i EUF-traktaten skal den give en selektiv fordel til visse virksomheder eller visse sektorer. Denne artikel sigter mod støtte, der fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at »begunstige bestemte virksomheder eller produktionen af bestemte varer« (30).

(156) Når Kommissionen kontrollerer, om en foranstaltning er selektiv, undersøger den, hvorvidt den differentierede behandling af virksomhederne med hensyn til fordele og ulemper, som den pågældende foranstaltning indfører, er begrundet i det almindelige systems karakter eller forvaltning. Ifølge retspraksis er en specifik foranstaltning, der kan begrundes med skattesystemets interne logik, ikke omfattet af artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten (31). Hvis denne differentiering baserer sig på andre målsætninger end det almindelige systems målsætninger, er det i princippet den gældende betragtning, at den pågældende foranstaltning opfylder selektivitetskriteriet i artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten.

(157) Hvad angår de differentierede skatteforanstaltninger, fremhæver Kommissionens meddelelse om anvendelsen af statsstøttereglerne på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomhederne i artikel 20, at visse skattefordele undertiden er begrænset til visse virksomhedstyper, til visse virksomhedsfunktioner eller til visse produktionsformer. Når en fordel begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner, vil den kunne udgøre statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten.

1.4.1. Begunstiger foranstaltningerne visse virksomheder eller visse produktioner?

(158) Det skal undersøges, hvorvidt den pågældende foranstaltning inden for rammerne af den spanske lovgivning begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner frem for andre, der med hensyn til lovgivningens målsætninger befinder sig i en sammenlignelig faktisk og retlig situation (32).

(159) Kommissionens meddelelse om fremme af andelsselskaber i Europa fremhæver, at andelsselskaberne drives ud fra deres medlemmers interesser, idet disse samtidig er brugere; de drives ikke ud fra hensynet til eksterne investorers interesser. Medlemmerne modtager afkast i forhold til deres forretninger med andelsselskabet, mens reserver og aktiver ejes i fællesskab, ikke kan fordeles og skal anvendes i medlemmernes fælles interesse. Da de personlige relationer mellem medlemmerne i princippet er stærke og har stor betydning, skal nye medlemmer godkendes, idet stemmeretten dog ikke nødvendigvis er proportional med kapitalandelen. Hvis et medlem melder sig ud, har han ret til at få sin andel tilbagebetalt, hvilket indebærer en reduktion af kapitalen.

(160) Ud fra dette er det muligt at definere et »rent gensidigt kooperativ«, hvilket kan anvendes til at vurdere, hvorvidt kooperativerne er i den samme faktiske og retlige situation som kapitalselskaber med hensyn til det spanske skattesystem.

(161) Først og fremmest kan det fremhæves, at i et rent gensidigt kooperativ er forholdet til medlemmerne af særlig karakter. Hvert medlem er en partner med stemmeret. Hvert medlem har én enkelt stemme, beslutningerne tages med flertal, og en valgt bestyrelse er ansvarlig over for medlemmerne. Der er talrige forbindelser mellem kooperativet og dets medlemmer, og de er ikke alle af økonomisk karakter.

(162) I et rent gensidigt kooperativ er det desuden et krav, at de økonomiske resultater fordeles ligeligt, og at alt overskud skal tilgå medlemmerne. Dette svarer til gensidighedsprincippet, som sikrer, at kooperativerne handler i medlemmernes interesse. Medlemmerne af et andelsgrovvareselskab eller en brugsforening modtager ved regnskabsårets afslutning økonomiske fordele, der er baseret på den totale værdi af transaktionerne med kooperativet (individuelle overskud eller rabatter). De kan dog beslutte, at kooperativet beholder en del af disse rabatter eller overskud for at henlægge dem i forskellige reserver. Et rent gensidigt kooperativ kan defineres således, at det udelukkende handler med sine medlemmer.

(163) Med hensyn til især selskabsskat har rent gensidige kooperativer intet overskud, for de handler kun i medlemmernes interesse. Derfor mener Kommissionen, at rent gensidige kooperativer og selskaber, der tilstræber profit, ikke er i den samme faktiske og retlige situation hvad angår beskatning af overskud. I en sådan situation udgør kooperativernes fradrag i den skattepligtige selskabsindkomst ikke en statsstøtte.

(164) Kommissionen erkender dog, at det kongelige lovdekret 10/2000 indfører faktorer, der ændrer situationen for rent gensidige kooperativer navnlig ved den mulige ophævelse af maksimumsgrænsen på 50 % af omsætningen ved landbrugskooperativers transaktioner med ikke-tilsluttede tredjeparter for levering af dieselolie B til ikke-tilsluttede tredjeparter, uden at kooperativerne derved fratages deres status som skattemæssigt beskyttede kooperativer. At kooperativerne kan overskride grænsen på 50 % er nok til, at kooperativernes karakter af »rent gensidige kooperativer« ikke er dækkende, da en stor del af omsætningen kan realiseres med personer eller enheder, der ikke er medlemmer af kooperativet. Et landbrugskooperativs aktiviteter kan ligeledes ændre karakter, så kooperativet begynder at stræbe efter profit, og man kan stille spørgsmålet, i hvor høj grad de principper, der karakteriserer rent gensidige kooperativer (medlemmernes aktive deltagelse i styringen, beslutningstagningen, forvaltningen af kooperativet, ekslusivitets-, altruisme- og demokratiprincipperne), kan opretholdes, hvis kooperativets tjenesteydelser uden begrænsninger er åbne for ikke-medlemmer. Desuden kan man ikke se bort fra, at ændringen af karakteren for indtægterne fra transaktioner med ikke-tilsluttede tredjeparter fjerner kooperativer fra deres karakter af kooperativ.

(165) I dette tilfælde må det siges, at det kongelige lovdekret 10/2000 undergraver landbrugskooperativernes karakter af ren gensidighed. Af disse grunde og set i lyset af gældende spansk lovgivning kan Kommissionen ikke med sikkerhed konstatere, at de spanske landbrugskooperativer, der er tale om, er rent gensidige. Disse landbrugskooperativer og deres indtægter skal derfor i en analyse ikke sammenlignes med rent gensidige kooperativer, men med kapitalselskaber.

(166) De lovgivningsmæssige rammer, på grundlag af hvilke foranstaltningerne skal vurderes, skal dog bestemmes. I denne henseende skal det bemærkes, at de pågældende foranstaltninger, der giver skattefordele til landbrugskooperativer, er særlige undtagelser, der er fastsat ved lov nr. 20/1990 om skatteordningen for kooperativer. Loven fastsætter i artikel 16.5, 18.2, 33.1, 33.2, 33.4, 34.1 og 34.2 en række foranstaltninger, der begunstiger særligt beskyttede kooperativer, hvilket omfatter landbrugskooperativer, med hensyn til selskabsskat, tinglysnings- og stempelafgifter, skat på økonomisk virksomhed og skat på fast ejendom (for nærmere oplysninger henvises til betragtning 20 ovenfor).

(167) Det er endvidere hensigtsmæssigt at bestemme målsætningen for hver af disse fire skatter og afgifter. Det skal i denne henseende bemærkes, at målet med selskabsskatten er at beskatte virksomhedernes overskud. Målet for de andre skatter og afgifter er henholdsvis beskatning af overdragelse af formue og fast ejendom, afgifter i forbindelse med tinglysning af overdragelse af formue og fast ejendom, beskatning af økonomiske aktiviteter og beskatning af fast ejendom.

(168) Endelig er det nødvendigt at fastlægge, hvorvidt kooperativerne og kapitalselskaberne er i den samme faktiske og retlige situation med hensyn til målene for disse fire skatter og afgifter.

(169) Hvad angår selskabsskatten, kan Kommissionen, da den ikke kan konstatere de pågældende spanske landbrugskooperativers rent gensidige karakter, der per definition ikke har overskud, heller ikke udelukke, at kooperativerne og kapitalselskaberne befinder sig i en sammenlignelig faktisk og retlig situation hvad angår fordele knyttet til denne skat.

(170) Når et kooperativt foretager transaktioner med ikke-tilsluttede tredjeparter, handler det på markedet som enhver anden virksomhed, og det er derfor i en faktisk og retlig sammenlignelig situation hvad angår målet for selskabsskatten. Hvad angår de skatteforanstaltninger, der omhandler kooperativernes udelelige reserver, mener Kommissionen at, med hensyn til selskabsskatten kan disse reserver sammenlignes med kapitalselskabernes reserver. At en del af kooperativernes overskud afsættes til udelelige reserver, kan sammenlignes med, at kapitalselskaber beholder deres overskud, da de udelelige reserver anvendes i forbindelse med kooperativets aktiviteter på samme måde som det overskud, som kapitalselskaber har afsat til reserver. Sammenligningen skal foretages ud fra virksomhedens synspunkt og ikke ud fra hverken aktionærernes eller kooperativets medlemmers synspunkt. Selv det forhold, at det er obligatorisk for kooperativerne at henlægge en vis del til de udelelige reserver, ændrer ikke ved foranstaltningens karakter, da kapitalselskaber også er forpligtede til at oprette reserver, der dog beskattes. Kommissionen mener derfor, at de udelelige reserver økonomisk kan sammenlignes med enhver anden reserve, der er fastsat for andre virksomheder.

(171) Enhver foranstaltning vedrørende selskabsbeskatningen, der opretter en differentieret behandling og begunstiger kooperativerne både generelt og specifikt med hensyn til udelelige reserver, kan give disse kooperativer en fordel frem for kapitalselskaber, der ikke kan nyde disse fordele, selv om de befinder sig i en sammenlignelig situation.

(172) Kommissionen er af den opfattelse, at hvad angår fordelene i forbindelse med selskabsbeskatningen fremgår det af disse betragtninger, at kapitalselskaber er sidestillet med kooperativer, og derfor kan det hævdes, at kooperativerne er begunstigede i forhold til kapitalselskaberne.

(173) Hvad angår tinglysnings- og stempelafgifter, skal det fremhæves, at disse indirekte skatter er pålagt retlige dokumenter i forbindelse med afgiftspligtige formueoverdragelser, tinglysninger og visse selskabsmæssige beslutninger (som kapitaludvidelser). Et kapitalselskab, der foretager disse overdragelser og beslutninger, beskattes. Som nævnt under betragtning 20 i denne afgørelse er kooperativer undtaget fra disse beskatninger (stiftelsesdokumenter, kapitaludvidelse, optagelse og afvikling af lån osv. (33). Kooperative selskaber nyder derfor en fordel i forhold til andre kapitalselskaber.

(174) Skatten på økonomisk virksomhed er direkte pålagt enhver type virksomhedsmæssig, professionel eller kunstnerisk økonomisk aktivitet, som fysiske eller juridiske personer foretager på det spanske område (34). Et kapitalselskab, der har en omsætning på over en (1) million EUR, skal betale denne skat afhængig af den økonomiske aktivitet. Som nævnt under betragtning 20 i denne afgørelse, nyder kooperative selskaber en godtgørelse på 95 % af denne skat (35). Kooperativer nyder derfor en fordel frem for de ovennævnte kapitalselskaber, der er pålagt denne skat fuldt ud.

(175) Skatten på fast ejendom er en lokal skat, der er pålagt rettigheder knyttet til ejerskab af en ejendom og andre reelle tinglige rettigheder knyttet til en ejendom. Som beskrevet under betragtning 20 i denne afgørelse er kapitalselskaber pålagt denne skat fuldt ud, hvilket ikke er tilfældet for kooperativer. For disse er der fastsat en godtgørelse på 95 % af denne skat, når den vedrører landejendomme, som besiddes af landbrugskooperativerne og kooperativerne til fælles udnyttelse af jord (36). Kooperativer nyder derfor i ikke-bymæssige områder en fordel frem for de ovennævnte kapitalselskaber, der er pålagt denne skat fuldt ud.

(176) Kommissionen kan således konstatere, at kapitalselskaber er sidestillet med kooperativer og befinder sig i en sammenlignelig situation, og derfor kan det bekræftes, at de er udelukket fra disse fordele (37), og at fordelene er selektive, da de kun gælder for kooperativer.

(177) Kommissionen konstaterer derfor, at de foranstaltninger, der udføres ved artikel 1 i det kongelige lovdekret 10/2000, giver en selektiv fordel (38) til landbrugskooperativer.

1.4.2. Kan foranstaltningerne begrundes i systemets karakter eller forvaltning?

(178) Det skal herefter undersøges, om de omtvistede skatteforanstaltninger kan begrundes i skattesystemets karakter eller forvaltning, hvilket skal påvises af den berørte medlemsstat. En foranstaltning, der skaber en undtagelse i anvendelsen af det almindelige skattesystem, kan begrundes i skattesystemets karakter eller forvaltning, hvis den pågældende medlemsstat kan påvise, at foranstaltningen er direkte affødt af grundprincipperne eller hovedlinjerne i den pågældende medlemsstats skattesystem (39).

(179) Begrundes foranstaltningen i skattesystemets karakter eller forvaltning, er der tale om en undtagelse fra forbuddet mod statsstøtte, og en sådan begrundelse skal derfor fortolkes restriktivt (40). Medlemsstaten skal påvise, at den pågældende undtagelse kan begrundes i systemets karakter eller forvaltning, og at den altså ikke udgør statsstøtte i henhold til EUF-traktatens artikel 107. På denne baggrund skal der skelnes mellem de mål, der er fastsat for et bestemt skattesystem, som er eksterne faktorer, og de interne mekanismer i skattesystemet, der er nødvendige, for at målene kan nås (41).

(180) I denne sag vurderer forbundet af landbrugskooperativer i Spanien, at målet med de foranstaltninger, der er fastsat ved det kongelige lovdekret 10/2000, navnlig vedrørende virkningerne på selskabsskatten, er at udligne den dobbeltbeskatning af overskuddet, der er pålagt gennem selskabsskatten og indkomstbeskatningen. På baggrund af de fremførte argumenter er Kommissionen ikke i stand til at udtale sig om, hvorvidt disse påstande er korrekte. Kommissionen konstaterer dog, at dette argument ikke fremføres af Spanien for at påvise, at foranstaltningen er direkte affødt af grundprincipperne eller hovedlinjerne i Spaniens skattesystem. Spanien mener, at formålet er, at kooperativer kan udøve denne aktivitet, uden at det er nødvendigt, at de opretter en anden separat enhed, fordi selskabsbeskatningen bliver ens i de to situationer, eftersom resultaterne fra levering af dieselolie B til tredjeparter er underlagt den almindelige ordning for selskabsskat. Målet med de to foranstaltninger er at gøre det muligt for landbrugs- og opdrætsbedrifter at klare sig i fremtiden og at opretholde den nødvendige konkurrenceevne i en situation, der er præget af økonomiske problemer pga. urimelige prisstigninger på dieselolie og euroens faldende kurs over for dollaren (42). Hvad angår de andre skatter, er Spanien af den opfattelse, at skattefordelene ligger forud for kongeligt lovdekret nr. 10/2000, og det kan ikke siges, at kooperativerne nyder fordele som følge af nævnte dekrets ikrafttræden.

(181) Kommissionen mener dog, at det forhold, at de skattefordele, der er knyttet til forskellige skatter, og som er skabt af de to pågældende foranstaltninger, er udformet således, at de sikrer en udligning af en økonomisk situation, ikke i sig selv retfærdiggør, at alle de omtvistede fordele, som de spanske myndigheder giver, kan begrundes med skattesystemets karakter eller forvaltning (43).

(182) Kommissionen mener derfor, at med hensyn til de foranstaltninger, der er indført ved artikel 1 i det kongelige lovdekret 10/2000, er kriteriet »selektivitet« opfyldt.

1.5. Konklusioner om hvorvidt der er tale om støtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten

(183) På baggrund af ovenstående finder Kommissionen, at foranstaltningerne til fordel for landbrugskooperativer, som er fastsat ved artikel 1 i det kongelige lovdekret nr. 10/2000, der blev vedtaget som følge af prisstigninger på brændstof, udgør en fordel til landbrugskooperativer, som andre virksomheder ikke nyder, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen ved at begunstige visse virksomheder og visse produktioner, for så vidt den kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Derfor konkluderer Kommissionen, at disse foranstaltninger henhører under anvendelsesområdet for artikel 107, stk. 1, i EUF-traktaten.

(184) Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt den pågældende støtte er ny eller eksisterende, skal der mindes om, at disse foranstaltninger, der blev vedtaget i 2000, direkte henviser til de fordele, det almindelige skattesystem giver til kooperativer i henhold til lov 20/1990. Denne lov giver skattemæssige fordele, der i princippet skal betragtes som ny støtte, da de er vedtaget i 1986, hvor Spanien tiltrådte Fællesskabet.

(185) Kommissionen er dog også bevidst om, at de europæiske skatteordninger vedrørende kooperativer er fast forankrede, og at visse nye bestemmelser kun stadfæster fordele, der eksisterede før tiltrædelsen.

(186) I dette tilfælde har Kommissionen ikke modtaget oplysninger fra Spanien eller fra interesserede tredjeparter, hvormed det uden tvivl kan fastslås, at de foranstaltninger, der blev vedtaget ved lov 20/1990 og taget op igen ved dekretet fra 2000, er en fortsættelse af identiske foranstaltninger, der eksisterede før 1986.

(187) Kommissionen konkluderer derfor, at foranstaltningerne, der specifikt vedrører distribution af brændstof, er ny statsstøtte, der skulle have været anmeldt til Kommissionen, før de blev gennemført.

2. Ulovlig støtte

(188) Kommissionen understreger, at Spanien har givet den pågældende støtte i strid med bestemmelserne i artikel 108, stk. 3, i EUF-traktaten. I artikel 1, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (44) defineres ulovlig støtte som ny støtte, der er gennemført i strid med EUF-traktatens artikel 108, stk. 3 (tidligere artikel 93 i traktaten).. Udbetalingen af støtten var ulovlig, fordi den fandt sted, før Kommissionen udtalte sig om dens forenelighed med det indre marked.

(189) Da de af Spanien gennemførte foranstaltninger indeholder elementer af statsstøtte, handler det om ulovlig statsstøtte i den betydning, der er fastsat i EUF-traktaten.

(190) I henhold til Kommissionens meddelelse om fastlæggelse af reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte skal al ulovlig støtte (45), jf. artikel 1, litra f), i forordning (EF) nr. 659/1999, evalueres efter de regler, der var gældende på tidspunktet for støttens tildeling.

3. Undersøgelse af støttens forenelighed med det indre marked

(191) Artikel 107 i EUF-traktaten omfatter undtagelser fra det overordnede princip om statsstøttes uforenelighed med EUF-traktaten. De foranstaltninger, der fastsættes ved lovdekret 10/2000, skal her undersøges.

(192) I henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 2, litra b), er støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder, forenelige med det indre marked. Spanien har begrundet denne støtte med, at den havde til formål at råde bod på skader, der er forårsaget af en usædvanlig begivenhed.

(193) Ifølge Spanien gav den voldsomme stigning i prisen på dieselolie anledning til forstyrrelser af den offentlige orden, strejker, mangel på energiprodukter og fødevarer og problemer for den frie transit af varer på Fællesskabets område, hvilket bør betragtes som en usædvanlig begivenhed i henhold til artikel 107, stk. 2, litra b), i EUF-traktaten.

(194) Eftersom der er tale om undtagelser fra det generelle princip i EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, om statsstøttes uforenelighed med det indre marked, mener Kommissionen, at begreberne »naturkatastrofe« og »usædvanlig begivenhed« i EUF-traktatens artikel 107, stk. 2, litra b), skal fortolkes snævert. Af ekstraordinære begivenheder har Kommissionen hidtil accepteret krige, interne uroligheder og strejker samt, med visse forbehold og i forhold til deres omfang, større nukleare eller industrielle ulykker eller brande med omfattende tab til følge. På grund af de iboende vanskeligheder ved at forudse sådanne begivenheder fastslår Kommissionen, om støtten er forenelig, ved at vurdere de enkelte tilfælde under hensyntagen til sin hidtidige praksis på dette område. Denne argumentation følges i punkt V.B.2 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013 (46).

(195) I dette tilfælde er motivet for ydelse af støtte prisstigningerne på brændstof og ikke forstyrrelser af den offentlige orden, strejker (47) og mangel på energiprodukter og fødevarer (48). Disse omstændigheder var ikke årsag til ydelsen af støtte, men en følge af prisstigningerne på brændstof.

(196) Kommissionen mener under alle omstændigheder, at prisstigninger på brændstof ikke udgør en usædvanlig begivenhed, og at støtten ikke er omfattet af undtagelsesbestemmelsen i EUF-traktatens artikel 107, stk. 2, litra b), for støtte, der har til formål at råde bod på skader, der er forårsaget af en usædvanlig begivenhed. Det skal endvidere fremhæves, at Kommissionen i en meddelelse af 9. marts 2006 (49) om fiskerierhvervet har vurderet, at den ikke kan acceptere støtte som kompensation for pludselige prisstigninger på brændstof for ikke at skabe konkurrenceforvridninger.

(197) Kommissionen mener desuden, at der ikke er påvist noget direkte forhold mellem skaden og den usædvanlige begivenhed, hvilket er påkrævet i Den Europæiske Unions Domstols retspraksis (50).

(198) De i artikel 107, stk. 3, omhandlede undtagelser bør fortolkes strengt ved enhver analyse af støtteprogrammer med regionalt eller sektorspecifikt sigte eller eksempler på individuel anvendelse af generelle støtteordninger. De kan bl.a. kun anvendes, når Kommissionen har mulighed for at fastslå, at støtten er nødvendig for at opfylde et af de berørte mål. Det modsatte ville være ensbetydende med at tillade forstyrrende indgreb i samhandelen mellem medlemsstaterne og en fordrejning af konkurrencevilkårene i strid med Fællesskabets interesse, hvilket samtidig ville give de erhvervsdrivende i visse medlemsstater urimelige fordele.

(199) Kommissionen er af den opfattelse, at den pågældende støtte ikke tilsigter at fremme den økonomiske udvikling i et område, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a). De tilsigter heller ikke at fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi som omhandlet i artikel 107, stk. 3, litra b). Støtten tilsigter heller ikke at fremme kulturen eller bevare kulturarven som omhandlet i traktatens artikel 107, stk. 3, litra d).

(200) Ifølge artikel 107, stk. 3, litra c), kan støtteordninger betragtes som forenelige med det indre marked, når de har til formål at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, og de ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. For at den i den forudgående betragtning omhandlede undtagelsesbestemmelse kan anvendes, skal støtten bidrage til den pågældende sektors udvikling.

(201) De foranstaltninger, der er fastsat ved artikel 1 i det kongelige lovdekret 10/2000, har eksisteret siden 2000. Der har aldrig på fællesskabsniveau eksisteret rammebestemmelser eller konkrete regler om statsstøtte til landbrugskooperativer, da disse i princippet skal behandles som almindelige virksomheder (51).

(202) Landbrugskooperativernes juridiske og økonomiske karakter og deres retlige status i EU skal her fremhæves.

(203) Ifølge Den Internationale Kooperative Alliance er et kooperativ en uafhængig sammenslutning af personer, der frivilligt har fundet sammen for at opfylde deres fælles økonomiske, sociale og kulturelle ønsker og behov ved hjælp af en virksomhed, som de kollektivt ejer, og hvor magtbeføjelserne udøves demokratisk (52). Forskellige principper kan være gældende for kooperativer, så de er enten gensidige eller kooperative (53), som for eksempel princippet »én person, én stemme« eller eksklusivitetsprincippet. Der eksisterer desuden forskellige krav til kooperativernes status, navnlig vedrørende den finansielle styring og aflønning af medlemmerne.

(204) Punkt 3.2.6 i Kommissionens meddelelse om fremme af andelsselskaber i Europa fremhæver, at visse medlemsstater mener, at de begrænsninger, der på grund af deres særlige natur er en iboende egenskab hos andelsselskaber, berettiger til særlige skatteregler. Der bør dog gælde det princip, at beskyttelse eller fordele, der ydes en bestemt virksomhedsform, skal stå i rimeligt forhold til de lovgivningsmæssige restriktioner, sociale forbedringer eller begrænsninger, der er indbygget i denne form og ikke bør føre til illoyal konkurrence.

(205) Som Kommissionen har anført ovenfor, fastsætter artikel 107, stk. 3, litra c), at støtteordninger kan betragtes som forenelige med det indre marked, når de har til formål at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, og de ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.

(206) Kommissionen bemærker desuden, at den analyse af, hvorvidt en statsstøtte er forenelig med det indre marked, der udtrykkes i EUF-traktatens artikel 107, stk. 3. litra c), som udgangspunkt søger at finde en ligevægt mellem støtteordningens karakter af fælles interesse og de konkurrence- og handelsforvridninger, den medfører. Kommissionen skal derfor først undersøge, om støtten vedrører situationer, hvor markedet ikke fører til effektive økonomiske resultater, eller om den fremmer andre sociale mål. Derefter skal Kommissionen undersøge, om støtten udgør en passende foranstaltning til afhjælpning af markedets manglende effektivitet. Endelig skal Kommissionen afgøre, hvorvidt støtten står i rimeligt forhold til gennemførelsen af de ønskede mål.

(207) Hvad angår landbrugssektoren er de gældende principper om økonomisk udvikling at finde i artikel 42 i EUF-traktaten, der fastsætter, at bestemmelserne i kapitlet om konkurrencereglerne kun finder anvendelse på produktionen af og handelen med landbrugsvarer, i det omfang Europa-Parlamentet og Rådet beslutter dette inden for rammerne af de bestemmelser og efter den procedure, der er fastsat i artikel 39 i EUF-traktaten.

(208) Artikel 39 i EUF-traktaten fastsætter, at målet for den fælles landbrugspolitik er at forøge landbrugets produktivitet ved fremme af den tekniske udvikling, ved rationalisering af landbrugsproduktionen og ved den bedst mulige anvendelse af produktionsfaktorerne, især arbejdskraften, og herigennem sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard. Den præciserer desuden at, ved udarbejdelsen af den fælles landbrugspolitik tages der hensyn til landbrugserhvervets særlige karakter, der følger af landbrugets sociale struktur og af de strukturelle og naturbetingede forskelle mellem de forskellige landbrugsområder, nødvendigheden af, at ønskelige tilpasninger gennemføres gradvis, og den kendsgerning, at landbruget i medlemsstaterne udgør en sektor, som er snævert forbundet med økonomien som helhed.

(209) Det følger af disse artikler, at konkurrencepolitikken skal tage hensyn til disse mål i EUF-traktaten. Virkeliggørelsen af disse mål, der lægger stor vægt på de sociale og økonomiske aspekter, sikres i høj grad af landbrugskooperativerne, der spiller en nøglerolle i økonomien i almindelighed og i landdistrikterne i særdeleshed, h