Kommissionens forordning (EF) nr. 1741/2000

af 3. august 2000

om indførelse af en midlertidig udligningstold på importen af polyethylenterephthalat (PET) med oprindelse i Indien, Malaysia, Taiwan og Thailand

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 12,

efter høring af det rådgivende udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) I november 1999 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse (i det følgende benævnt "indledningsmeddelelsen") i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2) om indledning af en antisubsidieprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af polyethylenterephthalat (i det følgende benævnt "PET") med oprindelse i Indien, Indonesien, Republikken Korea (i det følgende benævnt "Korea"), Malaysia, Taiwan og Thailand og indledte en undersøgelse.

(2) Proceduren blev indledt på grundlag af en klage indgivet af sammenslutningen af plastfabrikanter i Europa (Association of Plastic Manufacturers in Europe - APME) på vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del af produktionen af PET i Fællesskabet. Klagen indeholdt beviser for, at der ydes subsidier i forbindelse med nævnte vare, og at der forvoldes væsentlig skade som følge heraf, hvilket blev anset for at være tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.

(3) Klagen omfattede også importen med oprindelse i Saudi-Arabien. Efter konsultationer med Saudi-Arabiens regering før indledningen af proceduren blev der imidlertid fremlagt bevis for, at importen af PET fra Saudi-Arabien tegner sig for under 4 % af den samlede import. I overensstemmelse med artikel 14, stk. 4, i forordning (EF) nr. 2026/97 (i det følgende benævnt "grundforordningen") har Kommissionen ikke medtaget importen med oprindelse i Saudi-Arabien i denne undersøgelse.

(4) Før proceduren blev indledt, meddelte Kommissionen i henhold til artikel 10, stk. 9, i grundforordningen regeringerne for Indien, Indonesien, Korea, Malaysia, Taiwan og Thailand, at den havde modtaget en veldokumenteret klage med påstand om, at subsidieret import af PET med oprindelse i Indien, Indonesien, Korea, Malaysia, Taiwan og Thailand påfører erhvervsgrenen i Fællesskabet væsentlig skade. Disse regeringer blev inviteret til konsultationer med det formål at klarlægge situationen med hensyn til klagens indhold og nå frem til en gensidigt acceptabel løsning. Den koreanske regering modtog tilbuddet om konsultationer, som blev ført med Kommissionen den 24. oktober 1999. Der blev taget behørigt hensyn til bemærkningerne til klagens påstand om subsidieret import og væsentlig skade for erhvervsgrenen i Fællesskabet.

(5) Kommissionen underrettede officielt de EF-producenter, eksporterende producenter, importører og brugere, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for eksportlandene og klageren om indledningen af proceduren. De berørte parter fik lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt.

Indiens, Indonesiens, Koreas, Malaysias, Taiwans og Thailands myndigheder, en række eksporterende producenter og klagende EF-producenter og brugere og importører i Fællesskabet fremsatte deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der anmodede om at blive hørt inden for fristerne i indledningsmeddelelsen, blev hørt.

(6) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af proceduren, og modtog besvarelser fra myndighederne i Indien, Indonesien, Korea, Malaysia, Taiwan og Thailand og fra ni klagende EF-producenter, tyve eksporterende producenter i de pågældende lande samt fra deres forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet. Kommissionen modtog også besvarelser fra tre ikke-forretningsmæssigt forbundne importører og forhandlere i Fællesskabet samt fra ni brugere, fem leverandører og fem erhvervssammenslutninger.

(7) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en foreløbig afgørelse af, om der var tale om subsidier og skade, og aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:

a) Producenter i Fællesskabet

- Du Pont Polyesters Ltd (Det Forenede Kongerige)

- Eastman Chemicals BV (Nederlandene)

- INCA International SpA (Italien)

- Italpet Preforme SpA (Italien)

- KOSA GmbH (Tyskland)

- Shell Chemicals Ltd (Det Forenede Kongerige)

- Wellman PET Resins Europe (Nederlandene)

- Aussapol SpA (Italien)

- CEP (Frankrig)

b) Den indiske regering

- Handelsministeriet, New Delhi

- Ministeriet for Kemiske og Petrokemiske Stoffer, New Delhi

- Finansministeriet, New Delhi

- Den Centrale Told- og Skattestyrelse, New Delhi

c) Eksporterende producenter i Indien

- Pearl Engineering Polymers Ltd, New Delhi

- Futura Polymers Ltd, Chennai

- Elque Polyesters Ltd, Calcutta

- Reliance Industries Ltd, Mumbai

d) Den indonesiske regering

- Industri- og Handelsministeriet, Djakarta

- Finansministeriet, Djakarta

- Investeringskoordineringsstyrelsen (BKPM), Djakarta

- Kontoret for Eksportfremmetjenester (BAPEKSTA), Djakarta

- Sucofindo, Djakarta

e) Producenter/eksportører i Indonesien

- PT. Bakrie Kasei Corporation, Djakarta

- PT. Indorama Synthetics TbK., Djakarta

- PT. Polypet Karyapersada, Djakarta

f) Den koreanske regering

- Ministeriet for Handel, Industri og Energi

- Finans- og Økonomiministeriet

- Udenrigs- og Handelsministeriet

- Korea Asset Management Corporation (KAMCO)

g) Eksporterende producenter i Korea

- Honam Petrochemical Corp.

- Samyang Corporation

- SK Chemicals Co., Ltd

- SK Global Co., Ltd (forretningsmæssigt forbundet med SK Chemicals)

- Tongkook Corporation

- Daehan Synthetic Fiber Co., Ltd

h) Den malaysiske regering

- Ministeriet for international Handel og Industri (MITI)

- Den Malaysiske Industriudviklingsstyrelse (MIDA)

- Bank Negara Malaysia

- Det Malaysiske Institut for Regnskab

- Det Malaysiske Selskab for Udvikling af Udenrigshandel

- Skatteministeriet (Told- og skatteafdelingen, Styrelsen for Indenlandske Indtægter)

i) Eksporterende producenter i Malaysia

- Hualon Corporation (M) Sdn. Bhd., Kuala Lumpur

- MPI Polyester Industries Sdn. Bhd., Shah Alam (Selangor D.E.)

j) Den thailandske regering

- Udenrigshandelsdepartementet, Bangkok

- Investeringsstyrelsen, Bangkok

- Tolddepartementet, Bangkok

- Indtægtsdepartementet, Bangkok

k) Producenter/eksportører i Thailand

- Thai Shingkong Ltd

l) Den taiwanske regering

- Ministeriet for Økonomiske Anliggender

- Finansministeriet

- Chiao Tung Bank

m) Eksporterende producenter i Taiwan

- Shinkong Synthetic Fibers Corporation, Taipei

- Tuntex Distinct Corp., Hsichih, Taipei County

- Far Eastern Textile Ltd, Taipei

- Nan Ya Plastics Corporation, Taipei.

(8) Subsidieundersøgelsen dækkede perioden fra 1. oktober 1998 til 30. september 1999 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden"). Skadesundersøgelsen dækkede perioden fra 1. januar 1996 til 30. september 1999 (i det følgende benævnt "den betragtede periode").

(9) I november 1999 indledte Kommissionen en antidumpingundersøgelse vedrørende importen af samme vare med oprindelse i Indien, Indonesien, Korea, Malaysia, Taiwan og Thailand(3).

B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

1. Den pågældende vare

(10) Den pågældende vare er polyethylenterephthalat, der sædvanligvis benyttes i plastindustrien til fremstilling af flasker og plader.

(11) En anden form for polyethylenterephthalat, der anvendes til fremstilling af polyesterfibre, er ikke omfattet af denne undersøgelse.

(12) Produktionsprocesserne for de to typer polyethylenterephthalat er identiske indtil et vist stade, da de begge fremstilles ved polykondensation af renset terephthalsyre (PTA) eller dimethylterephthalat med monoethylenglykol (MEG). Polyethylenterephthalat til brug i plastindustrien polymeriseres på stort set samme måde som polyethylenterephthalat til brug ved fremstilling af polyesterfibre, undertiden i fælles faciliteter.

(13) Forskellen mellem de to former for polyethylenterephthalat ligger hovedsagelig i, at den pågældende vare gennemgår en yderligere proces, "faststofforarbejdning", der øger dens "intrinsic viscositetsværdi" (IV-værdi eller ItV-værdi). Det er således IV-niveauet, der adskiller den pågældende vare fra polyethylenterephthalat, der benyttes i polyesterfiberindustrien. Polyethylenterephthalat, der benyttes til fremstilling af plastflasker og -plader, skal have en IV-værdi på 0,7 eller derover. Polyethylenterephthalat med en IV-værdi under 0,7 benyttes til fremstilling af polyesterfibre og er således ikke omfattet af denne antisubsidieundersøgelse.

(14) Polyethylenterephthalats viskositet kan også udtrykkes på en anden måde, nemlig i varens "viskositetskoefficient" eller "viskositetsnummer". I løbet af undersøgelsen konstateredes det, at ækvivalensen af en IV-værdi på 0,7 er en viskositetskoefficient på 78 ml/g som målt ved prøver udført i henhold til DIN 53728 og ikke, som angivet af klageren, en koefficient på 173. Denne værdi fulgte af en fejlagtig anvendelse af prøvningsstandard DIN 53728 i en rapport, der blev udsendt af Hoechst i 1991. Kommissionen har derfor besluttet at benytte den tilsvarende værdi på 78 ml/g eller derover, som ifølge den korrekt anvendte DIN 53728-prøve er viskositetskoefficienten for den type polyethylenterephthalat, der benyttes til fremstilling af flasker og plader af plast.

(15) I betragtning af ovenstående er den pågældende vare defineret som polyethylenterephthalat (også benævnt "PET") med en viskositetskoefficient på 78 ml/g eller derover, svarende til en intrinsic viskositetsværdi på 0,7 eller derover, som indføres i henhold til KN-kode 39076020 og KN-kode ex 3907 60 80.

2. Samme vare

(16) Kommissionen fandt, at PET fremstillet af EF-erhvervsgrenen og solgt på fællesskabsmarkedet er samme vare som PET fremstillet i de pågældende lande og eksporteret til Fællesskabet, da der ikke er nogen forskelle i de grundlæggende egenskaber og anvendelsesformål for de forskellige PET-typer. Det samme gælder PET solgt på de eksporterende landes hjemmemarkeder og de typer, der eksporteres til Fællesskabet. Det konkluderedes derfor, at de alle er samme vare i henhold til artikel 1, stk. 5, i grundforordningen.

C. SUBSIDIER

I. INDIEN

1. Indledning

(17) På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende fire ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes eksportsubsidier:

- "Duty Entitlement Passbook Scheme" (DEPB) (toldgodtgørelsesordningen)

- "Export Promotion Capital Goods Scheme" (EPCG) (Eksportfremmeordning for investeringsgoder)

- "Export Processing Zones/Export Oriented Units" (EPZ/EOU) (eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder)

- "Income Tax Exemption Scheme" (indkomstskatteordning).

(18) De første tre ordninger er baseret på Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (nr. 22 af 1992) (loven om udlandshandel), der trådte i kraft den 7. august 1992. Section 5 i loven om udlandshandel bemyndiger Indiens regering til at fastlægge Indiens eksport- og importpolitik. Disse bekendtgørelser opføres i "Export and Import Policy"-dokumenter, der udstedes af Handelsministeriet hvert femte år og ajourføres hvert år. Et af disse dokumenter er relevante for undersøgelsesperioden i den foreliggende sag, nemlig femårsplanen for perioden 1. april 1997 til 31. marts 2002. Desuden fastsætter Indiens regering også de procedurer, der styrer Indiens udlandshandel, i den såkaldte "Handbook of Procedures for Exports and Imports - 1.4.1997-31.3.2002" (Bind 1).

(19) Grundlaget for sidstnævnte ordning, indkomstskatteordningen, er "Income Tax Act of 1961" (indkomstskatteloven af 1961), som ændres årligt ved "Finance Act" (finansloven).

(20) Det skal bemærkes, at fire selskaber, som fremstiller og eksporterer den pågældende vare, blev undersøgt. Kun to af disse selskaber eksporterede denne vare til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, nemlig Reliance Industries og Pearl Polymers. De to øvrige samarbejdsvillige eksportører anmodede om at indgå i undersøgelsen. Deres eksport til tredjelande gjorde det muligt at foretage en korrekt ansættelse af deres subsidieringsgrad. Det blev derfor anset for hensigtsmæssigt også at lade undersøgelsen omfatte disse to selskaber, dvs. Futura Polymers og Elque Polyester.

2. "Duty Entitlement Passbook Scheme" (DEPB) (toldgodtgørelsesordningen)

Retsgrundlag

(21) DEPB trådte i kraft den 1. april 1997 ved Customs Notification 34/97. Stk. 7.25 til 7.41 i eksport/importpolitikken og stk. 7.32 til 7.50 i Handbook of Procedures indeholder en detaljeret beskrivelse af ordningen. DEPB afløser Passbook-ordningen (PBS), der udløb den 31. marts 1997, og findes i to varianter:

- DEPB på før-eksportbasis

- DEPB på efter-eksportbasis.

DEPB på før-eksportbasis

a) Støtteberettigelse

(22) DEPB på før-eksportbasis står åben for producenter/eksportører (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) eller handelsselskaber/eksportører (dvs. forhandlere), som er knyttet til producenter. For at blive støtteberettiget under denne ordning skal selskabet have udført varer i den treårs periode, der går forud for indgivelse af anmodning om kredit.

b) Praktisk gennemførelse

(23) Enhver berettiget eksportør kan ansøge om en licens, der tildeler et kreditbeløb, som benyttes til at udligne told, der skal betales på fremtidig import af varer. Licensen, der tildeler kreditbeløbet, som svarer til enten i) 10 % af den gennemsnitlige fob-værdi af den samlede eksport i de tre foregående år eller ii) den kreditsats, der faktisk tillades for den eksporterede vare, alt efter hvad der er lavest, udstedes automatisk. Tildelingen af licensen medfører en eksportforpligtelse.

(24) DEPB på før-eksportbasis tillader efterfølgende toldfri indførsel af råmaterialer (der ikke er opført på den såkaldte "Negative List of Imports"), som er nødvendige til fremstilling af varer på det pågældende selskabs fabrik ("bestemmelsen om den faktiske bruger"). Afgørelsen om, hvilke varer der kan indføres toldfrit, træffes ved henvisning til de råmaterialer, der er anført i en "Standard Input-Output Norm" (SION), og er afhængig af den vare, der skal fremstilles. Sådanne toldfrit importerede råmaterialer kan ikke derefter overdrages, udlånes, sælges, afstås eller på nogen som helst anden måde benyttes af selskabet, bortset fra som bestanddele i den færdige vare.

(25) DEPB-kreditter er ikke omsættelige. DEPB-licensen er gyldig i en periode på 12 måneder fra udstedelsesdagen. Ved import forpligter eksportøren sig til at benytte de importerede varer som råmaterialer til eksport af den færdige vare. Eksport medfører en fordel, der er baseret på den færdige vares type og mængde. Fordelen beregnes på grundlag af SION. Når licensindehaveren har foretaget eksport til en værdi, der berettiger ham til en fordel, der svarer til den kredit, der allerede er indrømmet i henhold til DEPB på før-eksportbasis, er hans forpligtelse opfyldt. Når alle kreditter er opbrugt, skal selskabet betale et gebyr til de pågældende myndigheder. I et sådant tilfælde kan selskabet ansøge om et yderligere kreditbeløb, der beregnes på samme måde som beskrevet ovenfor.

c) Konklusioner om DEPB på før-eksportbasis

(26) DEPB på før-eksportbasis er ikke en tilladt eftergivelses-/godtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning som omhandlet i grundforordningen til trods for tilstedeværelsen af en bestemmelse om den faktiske bruger. DEPB på før-eksportbasis er værdibaseret og ikke en mængdebaseret ordning, hvor den indrømmede kredit er en procentdel af værdien af tidligere eksportresultater. DEPB beregnes ikke i forhold til specifikke fysiske mængder af råmaterialer, der faktisk forbruges eller skal forbruges ved produktionen af den eksporterede vare. Konkret fastsættes råmaterialerne på grundlag af Standard Input/Output-normer, der er baseret på den formodede værdi af råmaterialer, der skal importeres for at fremstille en given vare.

(27) Når DEPB-satsen er fastsat for en bestemt færdig vare, kan råmaterialer indføres toldfrit i henhold til en DEPB før-eksportlicens. Der er ingen mekanisme, der kan forhindre en eksporterende producent i at ændre de forholdsmæssige andele mellem de råmaterialer, han faktisk har indført, da han kun skal blive inden for det samlede kreditloft, der er indrømmet. Der er desuden ingen forpligtelse til rent faktisk at importere alle de forskellige råmaterialer på SION-listen, for hvilke der er indrømmet kredit. Den eneste begrænsning på mængden af nogen bestemt vare, der kan indføres i henhold til ordningen, er værdien af den indrømmede licens og den tilsvarende forpligtelse til at eksportere en færdig vare, der er fremstillet af selskabet. Der er derfor intet krav om, at de erstattede importerede råmaterialer skal have samme mængde, kvalitet og egenskaber som råmaterialerne fra hjemmemarkedet.

(28) Et selskab, der kan tilvejebringe råmaterialer til en lavere pris end fastsat i SION-programmet, eller som køber nogle af sine råmaterialer på hjemmemarkedet, vil toldfrit kunne indføre råmaterialer, der kan benyttes til produktion eller salg på hjemmemarkedet, da de faktisk indførte mængder ikke vil have nogen forbindelse med de mængder, der er fastsat i SION. Der er tilsyneladende ingen bestemmelse i SION-programmet, der forhindrer en sådan situation i at opstå.

(29) Der blev heller ikke konstateret nogen anden ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke toldfri råmaterialer der rent faktisk forbruges ved fremstillingen af den eksporterede færdige vare eller i hvilke mængder. Det skal bemærkes, at den udligning, der kan finde sted, når varer eksporteres, ikke sker på grundlag af de faktiske mængder af toldfri importerede råmaterialer, der er brugt ved fremstillingen af de eksporterede varer, men snarere på grundlag af antagelser om standardværdien af råmaterialerne til den eksporterede vare.

(30) Den indiske regering er af den opfattelse, at denne ordning kun tillader eftergivelse af importafgifter på importerede råmaterialer, der benyttes til fremstilling af eksportvarer i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag II og III til grundforordningen, og at den derfor ikke kan anses for at være et udligningsberettiget subsidie. Det fastsættes i artikel 2, stk. 1, nr. ii), i grundforordningen, at fritagelse af en eksportvare for afgifter eller skatter ikke anses for at være subsidier, forudsat at fritagelsen indrømmes i henhold til bilag I, II og III til grundforordningen. I bilag I, punkt i), (liste over eksempler på eksportsubsidier) anføres, at eftergivelse eller godtgørelse af importafgifter ud over dem, der opkræves på indførte råmaterialer, der forbruges ved produktionen af den udførte vare, er eksportsubsidier.

(31) Denne bestemmelse skal fortolkes i overensstemmelse med bilag II til grundforordningen. For at afgøre, om indførte råmaterialer forbruges som led i produktionsprocessen, skal Kommissionen desuden ifølge dette bilag fastslå, om eksportlandets regering opretholder en ordning eller en procedure med henblik på at fastslå, hvilke råmaterialer, der forbruges ved produktionen af den udførte vare, og i hvilke mængder. I det foreliggende tilfælde findes der ikke en sådan kontrolordning.

(32) I bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3, til grundforordningen fastsættes endvidere, at hvis det fastslås, at eksportlandets regering ikke opretholder en kontrolordning, vil det normalt være påkrævet, at eksportlandet foretager en yderligere undersøgelse på grundlag af henholdsvis de faktiske råmaterialer, der indgår, eller de faktiske transaktioner, med henblik på at fastslå, om der har været tale om for store betalinger.

(33) Den indiske regering foretog ikke en sådan undersøgelse. Kommissionen undersøgte derfor ikke, om der rent faktisk var tale om for store godtgørelser af importafgifter på råmaterialer, der forbrugtes ved produktionen af den udførte vare.

(34) Under alle omstændigheder er eftergivelsen af overskydende importafgifter kun grundlaget for beregningen af fordelens størrelse i tilfælde af reelle godtgørelses- og substitutionsgodtgørelsesordninger. Da det er blevet fastslået, at DEPB på før-eksportbasis ikke er en godtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til bilag I, punkt i), og bilag II og III til grundforordningen, er fordelen den samlede eftergivelse af importafgift og ikke nogen formodet eftergivelse af overskydende afgifter. Det konkluderes derfor, at denne ordning er et udligningsberettiget eksportsubsidie i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen. Den indebærer et finansielt bidrag fra den indiske regering, da ikke opkræves statsindtægter (dvs. importafgifter), der ellers er betalbare. Der er også tale om en fordel for modtageren, da de eksporterende producenter ikke skal betale normale importafgifter. Ordningen er desuden klart betinget af eksportresultater, da den ikke kan benyttes uden en forpligtelse til at foretage eksport.

d) Beregning af fordelen

(35) Fordelen for de eksporterende producenter er beregnet på grundlag af størrelsen af den told, der normalt skulle erlægges på indførsel i undersøgelsesperioden, men som ikke betaltes i henhold til DEPB-ordningen på før-eksportbasis.

(36) Én virksomhed nød godt af denne ordning og opnåede subsidier på 4,27 %.

DEPB på efter-eksportbasis

a) Støtteberettigelse

(37) Ordningen står åben for producenter/eksportører (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) eller handelsselskaber/eksportører (dvs. forhandlere).

b) Praktisk gennemførelse af DEPB på efter-eksportbasis

(38) I henhold til denne ordning kan enhver støtteberettiget eksportør anmode om kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de udførte færdigvarer. Sådanne DEPB-procentsatser er fastsat af de indiske myndigheder for de fleste varer, herunder de pågældende varer, på grundlag af gældende Standard Input/Output-normer. En licens med angivelse af det bevilgede kreditbeløb udstedes automatisk.

(39) DEPB på efter-eksportbasis åbner mulighed for at anvende sådanne kreditter i forbindelse med senere indførsel af varer (f.eks. råvarer eller investeringsgoder), hvis indførsel ikke er begrænset eller forbudt. Sådanne indførte varer kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde.

(40) DEPB-licenser er frit omsættelige, og sælges derfor jævnligt. DEPB-licensen er gyldig i en periode på 12 måneder fra udstedelsesdagen. Når alle kreditter er opbrugt, skal selskabet betale et gebyr til de pågældende myndigheder.

c) Konklusioner om DEPB på efter-eksportbasis

(41) Denne ordning er ganske klart betinget af eksportresultater. Når et selskab udfører varer, bevilges det en kredit, som kan anvendes til udligning af told på fremtidig indførsel af alle varer (råmaterialer såvel som investeringsgoder), eller som blot kan sælges.

(42) Kreditten beregnes automatisk på grundlag af en formel, der benytter SION-satser, uanset om råmaterialerne er importeret, om der er betalt importafgift på dem, eller om de rent faktisk er blevet brugt til eksportproduktion eller i hvilke mængder. Et selskab kan anmode om en licens, uanset om det overhovedet foretager import eller køber importerede varer fra andre kilder.

(43) DEPB på efter-eksportbasis er ikke en tilladt eftergivelses/godtgørelsesordning som omhandlet i grundforordningen. Navnlig er eksportøren ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de råmaterialer, der faktisk er benyttet.

(44) Desuden forefindes der ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. bilag I, punkt i), og bilag II og III til grundforordningen.

(45) Da der ikke stilles krav om, at importerede råmaterialer forbruges i produktionsprocessen, eller forefindes en kontrolordning som krævet i bilag II til grundforordningen, kan DEPB på efter-eksportbasis ikke anses for at være en tilladt godtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning. Eftergivelsen af importafgifter er ikke begrænset til de afgifter, der skal betales for varer, som forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, og der er derfor tale om eftergivelse af et for stort beløb, jf. artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), i grundforordningen.

(46) Ordningen indebærer ydelse af subsidier, eftersom det finansielle bidrag fra den indiske regering i form af ikke opkrævet told på indførsel giver indehaveren af DEPB-licensen en fordel, idet han kan indføre varer toldfrit ved anvendelse af de kreditbeløb, der er optjent ved udførsel. Der er tale om et subsidie, som retligt er betinget af eksportresultater, og det anses derfor for specifikt i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.

d) Beregning af subsidiebeløbet for DEPB på efter-eksportbasis

(47) Fordelene for eksportørerne kan beregnes på to særskilte måder, alt efter hvorledes selskabet har gjort brug af DEPB-licenserne: salg af licenserne eller brug af licenserne til at foretage toldfri indførsel.

(48) I dette tilfælde solgte de pågældende selskaber ikke licenserne, men benyttede dem til at foretage toldfri import, og fordelen beregnedes derfor på grundlag af den told, der normalt skulle betales for import foretaget i undersøgelsesperioden, men som forblev ubetalt i henhold til DEPB.

(49) To selskaber opnåede fordele af denne ordning i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på henholdsvis 5,01 % og 6,52 %. Disse selskaber havde krævet fradrag for betalte licensgebyrer. Kommissionen kontrollerede disse krav og fandt, at de var berettigede. Ved beregningen af fordelene blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidierne, derfor fratrukket.

3. "Export Promotion Capital Goods Scheme" (EPCGS) (Eksportfremmeordning for investeringsgoder)

a) Retsgrundlag

(50) EPCGS-ordningen trådte oprindelig i kraft den 1. april 1990. I undersøgelsesperioden reguleredes ordningen af Customs Notification 28/97 og 29/97, der trådte i kraft den 1. april 1997. Nærmere oplysninger om ordningen findes i kapitel 6 i eksport- og importpolitikdokumentet for 1997/2002 og den relevante procedurehåndbog.

b) Støtteberettigelse

(51) EPCGS står åben for producenter/eksportører (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) eller handelsselskaber/eksportører (dvs. forhandlere). Siden den 1. april 1997 har producenter, der er knyttet til handelsselskaber/eksportører, også kunnet udnytte ordningen.

c) Praktisk gennemførelse

(52) For at opnå støtte under denne ordning skal et selskab fremlægge oplysninger for de relevante myndigheder om arten og værdien af de investeringsgoder, som skal indføres. Afhængig af de eksportforpligtelser, som selskabet er rede til at påtage sig, vil det få bevilling til at indføre investeringsgoder enten til nul-told eller til nedsat told. Der udstedes automatisk en licens, som giver tilladelse til indførsel af investeringsgoder til præferencesatser. Der betales et ansøgningsgebyr for udstedelse af licensen. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de udførte varer være fremstillet ved brug af de indførte investeringsgoder.

d) Konklusion om EPCGS

(53) EPCGS er et subsidie, da en eksportørs betaling af nultold eller nedsat told udgør et finansielt bidrag fra den indiske regering, eftersom der gives afkald på indtægter, der ellers er betalbare. Ordningen medfører en fordel for modtageren ved at mindske den told, der skal betales, eller ved helt fritage ham fra at betale importafgifterne.

(54) Subsidiet er udligningsberettiget, da det er retligt betinget af eksportresultater, jf. artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen. Licensen kan ikke opnås uden en forpligtelse til eksport af varer, og ordningen anses derfor for at være specifik.

e) Beregning af subsidiebeløbet

(55) Fordelen for de eksporterende producenter skal beregnes på grundlag af størrelsen af den ikke betalte skyldige told på indførte investeringsgoder ved at fordele dette beløb over en periode, der afspejler den normale afskrivning på sådanne investeringsgoder i den pågældende industri. Denne periode er blevet fastsat ved at benytte gennemsnittet af afskrivningsperioderne for investeringsgoder, der faktisk er importeret af hvert selskab, hvilket giver en normal afskrivningsperiode på 18 år.

(56) Det således beregnede beløb, som skal henføres til undersøgelsesperioden, er blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden for dermed at fastlægge den fulde støtte, som modtageren opnår under denne ordning, idet markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden (14 %) blev anset for passende.

(57) For et selskab er dette beløb derefter fordelt på hele udførslen i undersøgelsesperioden. Da den anden eksportør kun fremlagde kontrollerbare oplysninger for investeringsgoder fordelt på polyestersektoren, er fordelen for dette selskab blevet fordelt på den forbundne sektors eksportomsætning i undersøgelsesperioden. To selskaber opnåede fordele af denne ordning i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på mellem 0,79 % og 1,71 %.

4. "Export Processing Zones/Export Oriented Units" (EPZ/EOU) (eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder)

a) Retsgrundlag

(58) Et andet instrument under eksport- og importpolitikken, som indebærer eksportrelaterede begunstigelser, er ordningen om eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder (EPZ/EOU). Denne ordning blev indført i 1965. I undersøgelsesperioden reguleredes ordningen af Customs Notification 53/97, 126/94 og 133/94. Nærmere oplysninger om ordningen findes i kapitel 9 i eksport- og importpolitikdokumentet for 1997/2002 og den relevante procedurehåndbog.

b) Støtteberettigelse

(59) Selskaber, der forpligter sig til at eksportere hele deres produktion af varer og tjenesteydelser, kan etableres i henhold til EPZ/EOU-ordningen. Når de har modtaget denne status, kan de opnå visse fordele. Syv områder i Indien er identificeret som eksportforarbejdningszoner. Et af de selskaber, der er omfattet af undersøgelsen, er beliggende i en EPZ (Falta EPZ). Eksportorienterede virksomheder kan findes overalt i Indien. De er virksomheder i toldzoner under toldmyndighedernes opsyn i overensstemmelse med Section 65 i toldloven. En undersøgt producent/eksportør er indrømmet status som EOU. Selv om EOU/EPZ-virksomheder skal eksportere hele deres produktion, tillader den indiske regering også sådanne selskaber at sælge en del af deres produktion på hjemmemarkedet på visse betingelser.

c) Praktisk gennemførelse

(60) Selskaber, som ønsker behandling som EOU, eller som er beliggende i en EPZ, skal indgive en ansøgning til de relevante myndigheder. Sådanne ansøgninger skal for en periode på fem år indeholde nærmere oplysninger om bl.a. planlagte produktionsmængder, forventet værdi af udførslen, importbehov og behov for indenlandske varer. Hvis myndighederne godtager selskabets ansøgning, vil selskabet blive underrettet om de vilkår og betingelser, der er knyttet til godtagelsen. Selskaber i EPZ og EOU kan deltage i fremstillingen af alle varer. Aftal en om at blive godkendt som et selskab i en EPZ/EOU er gyldig i fem år. Aftalen kan fornyes i yderligere perioder.

(61) EPZ/EOU-virksomheder er berettiget til følgende fordele:

i) Fritagelse fra importafgifter på alle typer varer (herunder investeringsgoder, råmaterialer og forbrugsgoder), som er nødvendige for fremstilling, produktion og forarbejdning eller i forbindelse hermed, forudsat at de ikke er varer, der er forbudt i henhold til negativlisten over importvarer.

ii) Fritagelse for forbrugsafgift på varer indkøbt fra indenlandske leverandører.

iii) Fritagelse i ti år for skat på indtægter, for hvilke der normalt skal betales indkomstskat i henhold til Section 10B i indkomstskatteloven.

iv) Godtgørelse af central omsætningsafgift på varer indkøbt lokalt.

v) 100 % udenlandsk ejerskab af egenkapital.

vi) Mulighed for at sælge en del af produktionen på hjemmemarkedet.

(62) Importøreren skal i det foreskrevne format føre nøjagtigt regnskab med alle de pågældende importerede varer og med forbrug og anvendelse af alle importerede materialer og den foretagne eksport. Disse regnskaber skal efter behov regelmæssigt fremlægges for udviklingskommissæren.

(63) Importøren skal også sikre en minimumsnettoindtjening af udenlandsk valuta i procent af eksporten og eksportresultater som foreskrevet i politikken. Alle operationer i en EOU/EPZ skal finde sted i toldlokaliteter.

d) Konklusioner om EPZ/EOU

(64) I den aktuelle procedure blev EPZ/EOU-ordningen benyttet til import af investeringsgoder, råmaterialer og forbrugsgoder samt til indkøb af varer på hjemmemarkedet. Kommissionens tjenestegrene fandt, at de eksporterende producenter i toldoplagsperioden kun benyttede sig af indrømmelser i forbindelse med suspension af importafgifter og forbrugsafgifter på investeringsgoder, råmaterialer og forbrugsgoder. Kommissionen undersøgte derfor kun, om disse indrømmelser var udligningsberettigede. I denne forbindelse indebærer EPZ/EOU-ordningen ydelse af subsidier, da de indrømmelser, der ydes i henhold til ordningen, udgør finansielle bidrag fra den indiske regering, da der gives afkald på indtægter, der ellers ville være indgået, og modtageren opnår en fordel. Suspensionen af afgiftsopkrævningen har samme virkning som en fritagelse, da det helt er op til selskabet, om og hvornår de pågældende varer skal udgå fra toldoplaget, så længe eksportkravene er opfyldt.

(65) Subsidieydelsen er retligt betinget af eksportresultater som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, eftersom den ikke kan opnås, uden at selskabet accepterer en forpligtelse til at udføre varer, og den anses således for specifik og derfor udligningsberettiget.

e) Beregning af subsidiebeløbet

(66) Et selskab opererede som en anerkendt EOU. Det andet selskab var beliggende i en EPZ. Begge selskaber benyttede denne ordning i forbindelse med import af investeringsgoder, råmaterialer og forbrugsgoder.

(67) Fordelen for disse eksportører er blevet beregnet på grundlag af den told eller de afgifter, der normalt skulle betales på importerede eller indenlandsk købte varer (dvs. råmaterialer, forbrugsgoder og investeringsgoder) i undersøgelsesperioden.

Investeringsgoder

(68) For så vidt angår importen af investeringsgoder er beregningen foretaget på samme grundlag som anført ovenfor for EPCGS: fordelen for de eksporterende producenter skal beregnes på grundlag af det ubetalte toldbeløb, som skulle være betalt for importerede investeringsgoder, idet dette beløb er fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningstid for sådanne investeringsgoder i den pågældende erhvervsgren. Denne periode er blevet fastsat ved at benytte gennemsnittet af afskrivningsperioderne for investeringsgoder, der faktisk er importeret af hvert selskab, hvilket giver en normal afskrivningsperiode på 18 år.

(69) Det således beregnede beløb, som skal henføres til undersøgelsesperioden, er blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden for dermed at fastlægge den fulde støtte, som modtageren opnår under denne ordning, idet markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden (14 %) blev anset for passende. For et af de samarbejdsvillige selskaber blev den fremkomne fordel derefter fordelt på hele udførslen i undersøgelsesperioden. På grund af uforudsete begivenheder indstillede den anden eksportør sin kommercielle produktion i begyndelsen af 1998. Dette førte til urealistiske salgstal i undersøgelsesperioden. Det besluttedes derfor ikke at benytte omsætningen i undersøgelsesperioden i forbindelse med beregningen af subsidiemargenen.

(70) Kommissionens tjenestegrene foretog derfor en justering af eksporttallene med henblik på beregningen af subsidiemargenen på grundlag af efterprøvede oplysninger fra dette selskab i en situation med normal kommerciel produktion, som var afspejlet i omsætningen for 1997.

Råmaterialer, reservedele og forbrugsgoder

(71) For så vidt angår importen af råmaterialer og forbrugsvarer blev fordelen beregnet på samme måde som for DEPB-ordningen på før-eksportbasis: fordelen for de eksporterende producenter er blevet beregnet på grundlag af det toldbeløb, der normalt skulle betales på import foretaget i undersøgelsesperioden, men som forblev ubetalt.

(72) To selskaber opnåede fordele af denne ordning i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på henholdsvis 16,81 % og 11,15 %.

5. "Income Tax Exemption Scheme" (ITES) (indkomstskatteordningen)

a) Retsgrundlag

(73) Retsgrundlaget for ITES er Income Tax Act of 1961. I denne lov, som ændres årligt ved Finance Act, fastlægges grundlaget for skatteopkrævningen samt for forskellige fritagelses- og fradragsordninger, der kan gøres krav på. Blandt de fritagelser, som firmaer kan gøre krav på, findes nogle i nævnte lovs Section 10, 10B og 80HHC, der fastsætter en indkomstskattefritagelse for fortjenester på eksportsalg.

b) Støtteberettigelse

(74) Fritagelse i henhold til Section 10A kan opnås af firmaer, der er beliggende i frihandelszoner. Fritagelse i henhold til Section 10B kan opnås af eksportorienterede virksomheder. Fritagelse i henhold til Section 80HHC kan opnås af alle firmaer, der udfører varer.

(75) Da ingen eksporterende producent af den pågældende vare gjorde brug af fritagelser i henhold til Section 10A, Section 10B eller Section 80HHC, er det ikke nødvendigt, at Kommissionen vurderer disse fritagelser i forbindelse med undersøgelsen.

6. Udligningsberettigede subsidiebeløb

(76) Alle de konstaterede subsidier blev identificeret som eksportsubsidier. Samarbejdsniveauet for Indien syntes at være højt (over 90 %). Den landsdækkende vejede gennemsnitlige subsidiemargen er 12,97 %, hvilket er over den gældende mindstemargen for subsidiering på 3 %.

>TABELPOSITION>

(77) I betragtning af det høje samarbejdsniveau blev restsatsen for ikke-samarbejdsvillige selskaber fastsat som satsen for det samarbejdsvillige selskab, der havde den højeste subsidiemargen, dvs. 16,81 %.

II. INDONESIEN

(78) De subsidier, der konstateredes for de individuelle eksportører, ligger mellem 0,07 % og 1,46 % og er derfor under den minimumsgrænse for subsidiering, der gælder for Indonesien, i henhold til artikel 14, stk. 5, litra b), i grundforordningen nemlig under 3 %. Kommissionen behøver derfor ikke undersøge, om de pågældende subsidier er udligningsberettigede.

III. KOREA

(79) De subsidier, der blev ydet til de individuelle koreanske eksportører, oversteg ikke 0,46 %. Dette er under mindstegrænsen på 1 %, og Kommissionen behøver derfor ikke undersøge, om de pågældende subsidier er udligningsberettigede.

IV. MALAYSIA

1. Indledning

(80) På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema gennemgik Kommissionens tjenestegrene følgende ordninger, som angiveligt er subsidieordninger:

- pionerstatus

- investeringsskattegodtgørelse

- reinvesteringsgodtgørelse

- dobbelt fradrag til fremme af investeringer

- dobbelt fradrag af forsikringspræmier for eksportkreditter

- fradrag for aktiviteter, der skal nyde fremme

- dobbelt fradrag for udgifter til godkendt uddannelse

- dobbelt fradrag af eksportørers forsikringspræmier

- dobbelt fradrag af importørers forsikringspræmier

- dobbelt fradrag for forskning og udvikling

- refinansiering af eksportkreditter

- fritagelse for importafgift

- fritagelse for omsætningsafgift

- godtgørelse af anlægsudgifter

- fremme af strategiske projekter

- fremme af malaysiske varemærker

- infrastrukturgodtgørelse.

2. Pionerstatus

a) Retsgrundlag

(81) Retsgrundlaget for, at et selskab kan opnå pionerstatus, er investeringsfremmeloven (Promotion of Investments Act) af 1986. Denne lov indeholder også en liste over aktiviteter og varer, der skal nyde fremme. Listen over områder, der skal fremmes, findes i investeringsfremmeforordningen (Promotion of Investments Order) af 1994 om områder, der skal nyde fremme. Investeringsfremmeforordningen af 1995 indeholder særlige regler til fremme af varer fra højteknologiske virksomheder.

b) Støtteberettigelse

(82) Alle selskaber, som påtænker at fremstille en "fremmet" vare (fremstillingssektoren) eller en "fremmet" aktivitet (servicesektoren), herunder varer eller aktivitetet af national og strategisk betydning for Malaysia, kan indrømmes pionerstatus. De varer, der nyder fremme, er opført på listen i investeringsfremmeforordningen.

(83) Ifølge lovens Section 4 skal ministeren for international handel og industri "med jævne mellemrum fastlægge, hvilke aktiviteter eller varer han finder egnede som aktiviteter og varer, der skal nyde fremme". Ifølge loven kan ministeren for at fremme en bestemt vare tage hensyn til følgende kriterier:

- den aktivitet, der skal foretages, eller den vare, der skal fremstilles i Malaysia i et kommercielt omfang, der er passende for Malaysias økonomiske behov eller udvikling

- de positive udsigter til en yderligere udvikling af aktiviteten eller varen

- Malaysias nationale og strategiske behov.

(84) De områder, der skal nyde fremme, er Malaya-halvøens østlige korridor, Sabah, Sarawak og forbundsterritoriet Labuan. Der er udarbejdet en yderligere liste over fremmede varer for selskaber beliggende i områder, der skal fremmes. Disse områder anses for at være de mindre udviklede dele af Malaysia. Ingen af de pågældende selskaber er beliggende i de områder, der skal fremmes.

(85) Der kan kun indrømmes pionerstatus, hvis den fremmede aktivitet eller vare er ny for selskabet, og denne status kan ikke i samme skatteår kumuleres med investeringsskattegodtgørelsen eller reinvesteringsgodtgørelsen.

c) Fordel

(86) Alle selskaber, der indrømmes pionerstatus, får et skattefradrag på 70 % af deres vedtægtsmæssige indkomst (= bruttoindkomsten minus fradragsberettigede udgifter og begunstigelser for dobbelt fradrag af visse udgifter) fra "produktionsdatoen".

(87) Selskaber med pionerstatus, som er beliggende i et fremmet område, får et skattefradrag på 85 % af deres indkomst. "Produktionsdatoen" fastsættes af ministeren for international handel og industri gennem pionercertifikatet. Den er afgørende for, hvornår Styrelsen for Indenlandske Indtægter anser pionerperioden for indledt med henblik på anvendelse af skattefordelen. De indrømmede skattefritagelser er begrænset til en 5-årig periode. Principielt gives der kun tilladelse til forlængelse af godtgørelsen, hvis ministeren beslutter, at aktiviteten er af national og strategisk betydning for Malaysia. Endelig indrømmes der virksomheder, som fremstiller højteknologiske varer, der nyder fremme, en skattefritagelse på 100 % i en 10-årig periode.

d) Praktisk gennemførelse

(88) For at kunne opnå pionerstatus skal en virksomhed indgive en ansøgning til Den Malaysiske Industriudviklingsstyrelse (MIDA), der rapporterer direkte til ministeren for international handel og industri.

(89) Det kontrolleres, om den fremtidige produktion gælder varer, der er opført på listen over varer, som skal nyde fremme, og om mindst to af følgende fire betingelser er opfyldt af selskabet:

- værditilvækst

- lokalt indhold

- industrielle forbindelser, og

- teknologiske foranstaltninger ved forøgelse af antallet af ledende, tilsynsførende og tekniske ansatte i selskabet.

(90) Hvis disse betingelser er opfyldt, henstiller Aktionskomitéen for Industrien, der er et udvalg bestående af repræsentanter for MITI og Statskassedepartementet, til ministeren for international handel og finansministeren, at de godkender, at den pågældende virksomhed indrømmes pionerstatus.

(91) Hvis der indrømmes en virksomhed pionerstatus, fremsætter den et krav over for Styrelsen for Indenlandske Indtægter og indgiver samtidig den årlige selvangivelse med beregning af godtgørelsen i henhold til skatteordningen.

(92) Virksomheden kan kræve den første skattefritagelse i skatteåret efter det år, i hvilket produktionen blev påbegyndt.

e) Udligningsberettigelse

(93) Skattefritagelserne i henhold til investeringsfremmeloven er udligningsberettigede subsidier i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen. Den malaysiske regering har begrænset adgangen til subsidiet til virksomheder, som fremstiller en fremmet vare. Da den malaysiske regering har gjort ordningen tilgængelig for fremstilling af et begrænset antal varer, begrænser den automatisk adgangen til de virksomheder, som fremstiller de i loven fastsatte varer. Den vare, der er undersøgt i forbindelse med denne procedure, har været opført som en vare, der skal nyde fremme.

(94) Desuden har den malaysiske regering et betydeligt skønselement ved fastlæggelsen af de varer, der skal nyde fremme. Kriterier såsom egnethed set på baggrund af den økonomiske udvikling i Malaysia, gunstige udsigter til yderligere udvikling og Malaysias nationale og strategiske behov, som gør det muligt at klassificere varer som varer, der nyder fremme, er vage og kan ikke betragtes som objektive kriterier. Det blev fundet godtgjort, at der ikke findes nogen yderligere definition af disse kriterier. Desuden har den malaysiske regering fastsat forskellige skattefritagelsessatser alt efter hvilken type fremmet vare, der er tale om, og efter beliggenhed i et fremmet område. Den malaysiske regering begunstiger derfor visse virksomheder mere end andre som følge af produktionen af en "mere fremmet" vare eller deres beliggenhed i bestemte geografiske områder. Da lokalt indhold er et af de kriterier, som der i praksis tages hensyn til, sigter dette program endelig mod at fremme brugen af indenlandske varer frem for importerede varer.

(95) Ordningen udgør et subsidie, da den malaysiske regerings finansielle bidrag i form af skattefritagelse medfører en fordel. Det er et subsidie, der specifikt kommer visse virksomheder i Malaysia til gode, jf. artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen.

f) Beregning af fordelen

(96) Fordelen for de eksporterende producenter bør beregnes på grundlag af fritagelsen for selskabsskat og den deraf følgende skattebesparelse, som rent faktisk blev indrømmet de eksporterende producenter i undersøgelsesperioden. Subsidiebeløbet bør fordeles over den samlede omsætning i undersøgelsesperioden.

(97) Én virksomhed nød godt af denne ordning og opnåede et subsidie på 4 %.

3. Skattegodtgørelse for investeringer og dobbelt fradrag af eksportørers forsikringspræmier

(98) Selv om et selskab var støtteberettiget i henhold til disse programmer, opnåede det ingen fordel, da selskabet var tabsgivende. Det er derfor ikke nødvendigt at vurdere disse ordninger yderligere.

4. Dobbelt fradrag af importørers forsikringspræmier

a) Retsgrundlag

(99) Dette program reguleres af underafsnit 154 i indkomstskatteloven af 1967 og indkomstskattereglerne af 1982.

b) Støtteberettigelse

(100) Det dobbelte fradrag kan udnyttes af fremstillings- eller landbrugsvirksomheder og vedrører præmier, der skal betales for forsikring af gods, der importeres af den pågældende person eller virksomhed, forudsat at forsikreren er en virksomhed med hjemsted i Malaysia. Alle importører kan ansøge om dette dobbelte fradrag, uanset om de importerede varer skal forbruges i Malaysia eller efterfølgende reeksporteres.

c) Udligningsberettigelse

(101) Det dobbelte fradrag af forsikringspræmier for importører er et subsidie, fordi den malaysiske regering yder et finansielt bidrag i form af dobbelt fradrag af udgifter (dvs. et reduceret skattetilsvar), der medfører en fordel.

(102) Dette dobbelte fradrag af forsikringspræmier for importører er imidlertid ikke et udligningsberettiget subsidie i henhold til grundforordningen, da det ikke er specifikt. Den malaysiske regering har ikke begrænset adgangen til at nyde godt af subsidiet til visse virksomheder og anvender objektive kriterier ved indrømmelsen af subsidiet.

5. Dobbelt fradrag for forskning og udvikling

a) Retsgrundlag

(103) Dette program reguleres af Section 34A og 34B i indkomstskatteloven af 1967.

b) Støtteberettigelse

(104) Det dobbelte fradrag kan udnyttes af fremstillings- eller landbrugsvirksomheder og vedrører udgifter, der direkte er afholdt til forsknings- og udviklingsformål, dog ikke kapitaludgifter i forbindelse med forskning og udvikling.

(105) Det dobbelte fradrag for sådanne udgifter er imidlertid ikke et udligningsberettiget subsidie i henhold til grundforordningen, da det ikke er specifikt. Den malaysiske regering har ikke begrænset adgangen til at nyde godt af subsidiet til visse virksomheder og anvender objektive kriterier ved indrømmelsen af subsidiet.

6. Fritagelse for importafgift og omsætningsafgift

"Licensed Manufacturing Warehouse" (LMW) (autoriseret produktionslager)

a) Retsgrundlag

(106) I henhold til Item 88 i toldforordningen om undtagelser (fra 1988, der er en del af toldloven af 1967) er råmaterialer, maskiner og udstyr importeret af et såkaldt autoriseret produktionslager (LMW) fritaget for importafgifter. Fritagelsen for omsætningsafgift for LMW-selskaber reguleres af Item 83, Schedule B, i forordningen om fritagelse for omsætningsafgift (Sales Tax (Exemption) Order) fra 1980.

(107) En samarbejdsvillig producent/eksportør blev identificeret som et LMW-selskab.

b) Støtteberettigelse

(108) LMW-selskaber er eksportorienterede fremstillingsvirksomheder, dvs. selskaber som i 1998 havde en forpligtelse til at eksportere mindst 80 % af deres produktion. Denne sats er blevet 50 % efter 1. januar 1999.

(109) For at blive berettiget til fritagelsen for importafgift og omsætningsafgift på råmaterialer, maskiner og udstyr (herunder tilbehør og reservedele) skal et LMW-selskab bruge disse direkte ved fremstillingen af en godkendt færdig vare, der i det mindste for en væsentlig dels vedkommende eksporteres til et tredjelands marked, og udstyret skal benyttes til miljøkontrol, genbrug, vedligeholdelse og kvalitetskontrol. Fremstillingsprocessen starter med den indledende produktionsfase og varer ved, indtil den færdige vare endelig pakkes til eksport. Dette omfatter emballering.

c) Praktisk gennemførelse

(110) For så vidt angår de importerede råmaterialer fandtes det, at de vigtigste råvarer, der indgik i produktionen af den pågældende vare, og som importeredes af det samarbejdsvillige selskab, var omfattet af nultold og nulomsætningsafgift.

(111) For importerede maskiner og importeret udstyr (herunder tilbehør og reservedele) anvendes følgende procedure:

(112) Før importen indgiver selskabet en ansøgning til statstolddirektøren, der kontrollerer, om råvarerne direkte kan anvendes ved fremstillingen af den færdige vare.

(113) Efter godkendelsen angives importen under denne ordning til toldvæsenet ved anvendelse af importanmeldelsesformular 1. Importen registreres, og toldmyndighederne undersøger, om den er i overensstemmelse med den angivelse, der er indsendt til og godkendt af statstolddirektøren.

(114) Toldmyndighederne indrømmer derefter fritagelse for importafgift og omsætningsafgift ved afstempling af importanmeldelsesformularen.

d) Udligningsberettigelse

(115) Ordningen er et subsidie i henhold til artikel 2 i grundforordningen, fordi den malaysiske regering derved yder et finansielt bidrag i form af eftergivne import- og omsætningsafgifter, som ellers skulle have været erlagt, og indrømmer modtageren en fordel.

(116) Da fordelen for LMW-selskaber er begrænset til virksomheder beliggende i bestemte områder og yderligere er betinget af eksportresultater, anses den for specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.

e) Beregning af fordelen

(117) Subsidiebeløbet er forskellen mellem den importafgift og omsætningsafgift, der rent faktisk er erlagt for maskinerne og udstyret, og den importafgift og omsætningsafgift, der skulle have været erlagt under normale omstændigheder uden fritagelsen.

(118) Godtgørelsen bør fordeles over maskinernes normale levetid, der i gennemsnit er ti år i Malaysia. Det beløb, der vedrører undersøgelsesperioden, bør for LMW-selskaber fordeles på den samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden. En virksomhed nød godt af denne ordning og opnåede subsidier på 0,21 %.

"Principal Customs Area" (PCA) (hovedtoldområde)

a) Retsgrundlag

(119) Section 14(2) i toldloven af 1967 rummer bestemmelser om toldfritagelser for importerede råmaterialer, maskiner og udstyr for alle selskaber, der ikke anses for at LMW-selskaber eller "frizone"-selskaber, der så kun kan være selskaber beliggende i såkaldte "hovedtoldområder" (PCA). Retsgrundlaget for fritagelsen for omsætningsafgift på importerede råmaterialer, maskiner og udstyr er Section 10 i loven om omsætningsafgift. En samarbejdsvillig producent/eksportør er beliggende i et hovedtoldområde.

b) Støtteberettigelse

(120) For så vidt angår PCA-selskaber indrømmer finansministeren kun fritagelse for importafgift og omsætningsafgift på råmaterialer, maskiner og udstyr (herunder tilbehør og reservedele) til fremstillingsvirksomheder, der opfylder "de betingelser, han anser det for hensigtsmæssigt at indføre".

(121) Disse betingelser omfatter bl.a. et krav om, at de pågældende maskiner og udstyr skal benyttes direkte ved fremstillingen af de færdige varer.

c) Praktisk gennemførelse

(122) For så vidt angår de importerede råmaterialer fandtes det, at de vigtigste råvarer, der blev benyttet ved produktionen af den pågældende vare, og som importeredes af det samarbejdsvillige selskab, var omfattet af nultold og nulomsætningsafgift.

(123) De pågældende råmaterialer er derfor ikke genstand for en import- og omsætningsafgiftsfritagelse.

(124) For importerede maskiner og importeret udstyr (herunder tilbehør og reservedele) anvendes følgende procedure:

(125) Før importen indgiver selskabet en ansøgning (formular PC 1 (97)) til regeringsorganet Den Malaysiske Industriudviklingsstyrelse (MIDA), der kontrollerer, om udstyret direkte kan anvendes ved fremstillingen af den færdige vare. Efter godkendelsen foreslår MIDA finansministeren, at han indrømmer det pågældende selskab fritagelse for import- og omsætningsafgift for de relevante maskiner/udstyr. Finansministeren udsteder et fritagelsesbrev, der anfører alle maskiner og alt udstyr, som er godkendt til import uden betaling af den normale told (import- og omsætningsafgift). Importgodkendelsen for det pågældende udstyr har en gyldighedsperiode på et år. Når maskinerne importeres, udfylder selskabet importanmeldelsesformular 1 og indsender den til toldmyndighederne. Importen registreres, og toldmyndighederne undersøger, om den er i overensstemmelse med den tilladelse, der er udstedt af finansministeren. Toldmyndighederne indrømmer derefter fritagelse for importafgift og omsætningsafgift ved afstempling af importanmeldelsesformularen.

d) Udligningsberettigelse

(126) Ordningen er et subsidie i henhold til artikel 2 i grundforordningen, fordi den malaysiske regering derved yder et finansielt bidrag i form af eftergivne import- og omsætningsafgifter, som ellers skulle have været erlagt, og indrømmer modtageren en fordel.

(127) For så vidt angår PCA-selskaber er fritagelsen for import- og omsætningsafgift kun til rådighed for fremstillingsvirksomheder, der importerer specifikt udstyr på de betingelser, som den malaysiske regering "anser det for hensigtsmæssigt at indføre". Disse betingelser anses ikke for at være objektive, da de ikke er neutrale, ikke er af økonomisk art og ikke anvendes horisontalt. De pågældende kriterier er desuden ikke klart fastsat i loven. Da retten til ordningen udtrykkelig er begrænset til visse virksomheder og ikke er haseret på neutrale kriterier som omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra b), i grundforordningen, anses ordningen for at være specifik i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen.

e) Beregning af fordelen

(128) Subsidiebeløbet er forskellen mellem den importafgift og omsætningsafgift, der rent faktisk er erlagt for maskinerne, og den importafgift og omsætningsafgift, der skulle have været erlagt under normale omstændigheder uden fritagelsen.

(129) Fordelen bør fordeles over maskinernes normale levetid, der i gennemsnit er ti år i Malaysia. Det beløb, der vedrører undersøgelsesperioden, bør for PCA-selskaber fordeles på den samlede omsætning i undersøgelsesperioden.

(130) Én virksomhed nød godt af denne ordning og opnåede subsidier på 0,91 %.

7. Programmer, der ikke konstateredes anvendt

(131) Klageren hævdede, at de eksporterende producenter af den pågældende vare opnåede fordele af en række andre subsidieprogrammer. Besvarelserne af spørgeskemaerne og efterprøvningen viste, at de eksporterende producenter ikke udnytter de nedenfor anførte programmer:

- reinvesteringsgodtgørelse

- dobbelt fradrag til fremme af investeringer

- dobbelt fradrag af forsikringspræmier for eksportkreditter

- fradrag for aktiviteter, der skal nyde fremme

- dobbelt fradrag for udgifter til godkendt uddannelse

- refinansiering af eksportkreditter

- godtgørelse af anlægsudgifter

- fremme af strategiske projekter

- fremme af malaysiske varemærker

- infrastrukturgodtgørelse.

Kommissionen har derfor ikke foretaget nogen vurdering af disse programmer.

8. Udligningsberettigede subsidiebeløb

(132) Samarbejdsniveauet for Malaysia var meget højt (over 90 %). De to selskaber i Malaysia, som fremstiller PET, samarbejdede. Den landsdækkende vejede gennemsnitlige subsidiemargen er 4,2 %, hvilket er over den gældende mindstemargen på 2 %.

>TABELPOSITION>

(133) I betragtning af det høje samarbejdsniveau blev restsatsen for ikke-samarbejdsvillige selskaber fastsat som satsen for det samarbejdsvillige selskab, der havde den højeste subsidiemargen, dvs. 4,2 %.

V. TAIWAN

1. Indledning

(134) På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema gennemgik Kommissionens tjenestegrene følgende ordninger, som angiveligt er subsidieordninger:

1) Skattefradrag og -fritagelser

2) Fritagelse for importtold

3) Lån til præferentiel rente

4) Modsvarende midler.

(135) Ordningerne vedrørende skattefradrag, lån og modsvarende midler er baseret på loven om modernisering af industrier (Statute for Upgrading Industries) som senest ændret den 27. januar 1995. Gennemførelsen af disse programmer er reguleret af reglerne for håndhævelse af loven om modernisering af industrier som senest ændret den 22. januar 1997. Endelig styres den praktiske gennemførelse af programmerne af foranstaltninger vedtaget af Taiwans parlament. Importtoldfritagelserne er baseret på toldkodeksen.

2. Skattefradrag og -fritagelser

2.1. Skattefradrag for køb af automatiserings- og forureningskontroludstyr

a) Retsgrundlag

(136) Det grundlæggende instrument i forbindelse med den økonomiske udvikling af Taiwans industri er loven om modernisering af industrier, der trådte i kraft den 1. januar 1991 og senest blev ændret den 27. januar 1995. Loven suppleres af reglerne for håndhævelse af loven om modernisering af industrier som senest ændret den 27. januar 1995. Skattefradragene er omfattet af lovens artikel 6. Den praktiske gennemførelse af ordningen reguleres endvidere af foranstaltninger om anvendelse af skattefradrag, som blev vedtaget af Taiwans parlament den 15. april 1991, og som senest blev ændret den 27. februar 1995.

b) Støtteberettigelse

(137) Skattefradragene kan benyttes af alle fremstillingsvirksomheder. Der er ingen specifikke eksportkrav, og muligheden for at benytte fradragene er heller ikke afhængig af produkttyper, mindste produktionsmængder eller omsætning.

(138) Ifølge lovens artikel 6 indrømmes der imidlertid kun skattefradrag for følgende begrænsede antal investeringer:

- investering i udstyr til automatisering af produktionen

- investering i udstyr til forureningskontrol.

(139) Ifølge loven om modernisering af industrier skal investeringen i udstyr være på over 600000 nye taiwanske dollars (TWD). Det er muligt at kumulere skattefradragene for de forskellige investeringstyper. Skattefradraget er begrænset til 50 % af den samlede skat, der skal betales i et givet år.

c) Skattefradragsbeløbet

(140) Ethvert berettiget selskab, der investerer i ovennævnte typer udstyr, kan fradrage 10 % til 20 % af købsprisen fra den selskabsskat, der skal betales for det pågældende år. Hvis den indkomstskat, der skal betales, er mindre end det fradragsberettigede beløb, kan fordelen overføres i de følgende fire år.

(141) Det beløb, der kan trækkes fra i skat, fastsættes således:

- ved køb af indenlandsk fremstillet automatiserings- eller forureningskontroludstyr er fradragssatsen 20 %

- ved køb af udenlandsk fremstillet automatiserings- eller forureningskontroludstyr er fradragssatsen 10 %

- ved køb af teknologi til automatisering af produktionen er fradragssatsen 10 %.

d) Praktisk gennemførelse

(142) For at opnå skattefradragene indgiver et selskab senest seks måneder fra datoen for leveringen af udstyret eller afslutningen af projektet en ansøgning til Økonomiministeriets kontor for industriel udvikling om udstedelse af et skattefradragscertifikat. Før udstedelsen af certifikatet kontrollerer de lokale skattemyndigheder, om udstyret er omfattet af kriterierne i artikel 6 i loven om modernisering af industrier og reelt er blevet installeret. Når certifikatet er udstedt, kan skattefradraget fratrækkes skatteangivelsen for det gældende år (punkt 95 på skatteangivelsen).

e) Udligningsberettigelse

(143) Skattefradrag i henhold til artikel 6 i loven om modernisering af industrien er udligningsberettigede subsidier, jf. artikel 3, stk. 4, litra b), i grundforordningen. Skattefradragene er subsidier, der er betinget af brugen af indenlandsk fremstillede varer frem for udenlandske varer. Skønt programmet giver mulighed for skattefradrag for både importerede og indenlandsk fremstillede varer, er subsidiet dobbelt så stort ved køb af indenlandsk udstyr og tilskynder derfor direkte til køb af udstyr fremstillet i Taiwan. Det fremgik af kontrollen, at de taiwanske myndigheder har til hensigt at begunstige køb af indenlandsk fremstillet udstyr frem for importerede maskiner ved at give forskellige fordele (20 % for indenlandsk udstyr mod 10 % for importeret udstyr).

(144) Ordningen er et subsidie, da det finansielle bidrag fra Taiwans regering i form af skattefradrag medfører en fordel for eksportørerne. Der er tale om subsidier, som retligt er betinget af brugen af indenlandske varer frem for importerede varer, og de anses derfor for specifikke i henhold til artikel 3, stk. 4, litra b), i grundforordningen.

(145) Af ovennævnte årsager finder Kommissionen, at skattefradragene er udligningsberettigede subsidier.

f) Beregning af fordelen

(146) Fordelen for eksportørerne blev beregnet på grundlag af forskellen mellem det skattefradrag, der i undersøgelsesperioden blev indrømmet eksportørerne for henholdsvis importerede maskiner og maskiner købt på hjemmemarkedet, nemlig 10 %. Fordelen bør fordeles på selskabets samlede omsætning på salget af den pågældende vare i undersøgelsesperioden.

(147) To selskaber opnåede fordel af denne ordning. Fordelen udgjorde mellem 0,41 og 0,43 %.

2.2. Skattefradrag for investeringer i visse virksomheder

a) Retsgrundlag

(148) Skattefradragene reguleres af lovens artikel 8.

b) Støtteberettigelse

(149) Skattefradraget kan benyttes af enhver investor, der køber navnenoterede aktier udstedt af en vigtig teknologibaseret virksomhed eller en vigtig virksomhed, hvori der investeres, og som er udpeget af staten. Det selskab, der foretager investeringen, skal beholde de noterede aktier i mindst to år. Det findes ingen præcis definition af udtrykket "en vigtig teknologibaseret virksomhed". En vigtig virksomhed, hvori der investeres, kan være enhver virksomhed med en kapital på 2 mia. TWD, forudsat at den er udpeget som sådan af Taiwans regering.

c) Skattefradragsbeløbet

(150) Ethvert berettiget selskab, som har investeret i ovennævnte typer virksomheder, kan trække 20 % af den pris, der er betalt for de købte aktier, fra den selskabsskat, der skal betales.

d) Praktisk gennemførelse

(151) For at få skattefradragene anmoder det selskab, hvori der er foretaget en investering, kontoret for industriel udvikling om at udstede et skattefradragscertifikat. Før udstedelsen af skattecertifikatet kontrollerer kontoret, om selskabet er en teknologibaseret virksomhed, eller om de offentlige myndigheder har udpeget den virksomhed, der er målet for investeringen, som en vigtig virksomhed, hvori der er investeret. Når certifikatet er udstedt til det selskab, hvori der er investeret, kan investoren gøre krav på skattefradraget, der kan fratrækkes skatteangivelsen for det gældende år (punkt 95 på skatteangivelsen).

e) Udligningsberettigelse

(152) Skattefradrag i henhold til artikel 8 i loven om modernisering af industrien er udligningsberettigede subsidier, jf. artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen. Taiwans regering har begrænset adgangen til subsidiet til virksomheder, der foretager en specifik investering. Desuden har regeringen et stort råderum med hensyn til udpegelsen af berettigede investeringer. Der er ingen objektive kriterier til at fastlægge, hvad der kan betragtes som en teknologibaseret virksomhed eller en vigtig virksomhed, hvori der foretages en investering. Det fremgik af kontrollen, at de taiwanske myndigheder har til hensigt at begunstige visse typer investeringer uden at fastsætte klare kriterier.

(153) Ordningen er et subsidie, da det finansielle bidrag fra Taiwans regering i form af skattefradrag medfører en fordel for eksportørerne. Det er et subsidie, som er specifikt for visse virksomheder i Taiwan, jf. artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen.

(154) Et selskab hævdede, at ordningen ikke er specifik, da et stort antal private personer og selskaber har opnået fordel af ordningen. Kommissionen er af den opfattelse, at antallet af begunstigede ikke er et kriterium for at fastslå specificitet, jf. artikel 3 i grundforordningen. Et stort antal selskaber kan opnå fordel af et eksportsubsidie, og dette betyder ikke, at et program ikke er udligningsberettiget. Denne påstand kan derfor ikke godtages.

f) Beregning af fordelen

(155) Fordelen for eksportørerne bør beregnes på grundlag af det skattefradrag, der reelt blev indrømmet eksportørerne i undersøgelsesperioden. Fordelen bør fordeles på selskabets samlede omsætning i undersøgelsesperioden.

(156) Et selskab opnåede fordel af denne ordning. Fordelen udgjorde 0,69 %.

2.3. Skattefradrag for forskning og udvikling samt personaleuddannelse

(157) Skattefradragene for forskning og udvikling samt personaleuddannelse i henhold til artikel 6 i loven om modernisering af industrien udgør ikke udligningsberettigede subsidier. Skattefradragene er generelt til rådighed for alle virksomheder i fremstillings- og serviceindustrien samt landbruget, som investerer i forskning og udvikling og personaleuddannelse.

2.4. Skattefradrag for etablering af internationale varemærker

(158) Kun et selskab anvendte denne ordning og opnåede en ubetydelig fordel. Det er derfor ikke nødvendigt at undersøge, om denne ordning er udligningsberettiget.

3. Fritagelse for importtold

3.1. Fritagelse for importafgift på maskiner

a) Retsgrundlag

(159) Kapitel 84, 85 og 90 i Republikken Kinas importtoldtarif og import- og eksportråvaretariffen (i det følgende benævnt "toldkodeksen").

b) Støtteberettigelse

(160) Ifølge ovennævnte bestemmelser i toldkodeksen er fremstillingsvirksomheder, der importerer maskiner, som endnu ikke fremstilles lokalt, med henblik på udvikling af nye produkter, kvalitetsforbedringer, produktionsforøgelse, energibesparelse, fremme af genbrug eller forbedring af produktionsteknikker, fritaget for importafgifter.

c) Praktisk gennemførelse

(161) Et selskab, som påtænker at importere maskiner eller udstyr, indgiver en ansøgning til Kontoret for Industriel Udvikling forud for importen af maskinerne. Hvis kontoret finder det godtgjort, at maskinerne ikke er fremstillet i Taiwan, udsteder det et certifikat, der fremsendes til ansøgeren og toldmyndighederne. Toldvæsenet kontrollerer, om de importerede maskiner er identiske med de maskiner, der er beskrevet i certifikatet fra Kontoret for Industriel Udvikling. Denne kontrol foretages stikprøvevis.

d) Toldfritagelsesbeløb

(162) Subsidiet er det importafgiftsbeløb, der normalt skulle have været betalt, hvis der ikke var sket en fritagelse. Den normale toldsats for maskiner udgør fra 2 % til 20 %.

e) Udligningsberettigelse

(163) Importafgiftsfritagelsen i henhold til toldkodeksen er et udligningsberettiget subsidie. På grund af subsidiets karakter vil programmet automatisk blive benyttet af visse industrisektorer i uforholdsmæssigt omfang. De industrisektorer, hvis maskiner fremstilles i Taiwan, vil ikke være berettigede til at benytte programmet. Retten til importafgiftsfritagelse er derfor begrænset til industrier, der er nødt til at importere maskiner, da maskinerne ikke er tilgængelige på det lokale marked. Industrier, som importerer maskiner, der også fremstilles i Taiwan, kan ikke opnå fordelen.

(164) Importafgiftsfritagelsen for maskiner er derfor et udligningsberettiget subsidie, jf. artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen.

f) Beregning af fordelen

(165) Fordelen for eksportørerne bør beregnes som det importafgiftsbeløb, der skulle have været betalt, hvis der ikke var opnået fordel ved en fritagelse i henhold til denne ordning. Dette beløb bør fordeles over den normale brugstid for maskiner i denne erhvervsgren, dvs. syv år.

(166) Alle selskaber benyttede sig af dette program og opnåede fordel på mellem 0,07 % og 1,92 %.

3.2. Import af råmaterialer

(167) Toldkodeksen indrømmer afgiftsfritagelse for importen af de vigtigste råmaterialer til kemiske stoffer og bestanddele, og adgangen til denne fritagelse er udtrykkeligt begrænset til visse virksomheder, herunder producenterne af PET-spåner.

a) Støtteberettigelse

(168) Fremstillingsvirksomheder, som importerer visse specifikke råmaterialer, der er udtømmende beskrevet i toldkodeksen, og som endnu ikke fremstilles på det lokale marked eller findes på dette i tilstrækkelige mængder, er fritaget fra at betale importafgifter ved køb af de pågældende råmaterialer.

b) Praktisk gennemførelse

(169) Et selskab, som påtænker at importere det angivne råmateriale, indgiver en ansøgning til Kontoret for Industriel Udvikling (IDB) forud for importen af råmaterialet. Hvis IDB fastslår, at det råmateriale, der skal købes, ikke fremstilles i Taiwan eller ikke kan fremskaffes i tilstrækkelige mængder i Taiwan, udsteder det et certifikat, der gør det muligt for selskabet at importere råmaterialet uden betaling af importafgifter. Toldmyndighederne udtager stikprøver for at kontrollere, at det importerede råmateriale er den vare, der er beskrevet på certifikatet.

c) Udligningsberettigelse

(170) Der er tale om et finansielt bidrag fra Taiwans regering i form af importafgifter, der er eftergivet. Denne ordning medfører derfor en direkte fordel for modtageren i form af ikke betalte importafgifter. Importafgiftsfritagelsen i henhold til toldkodeksen er et subsidie. På grund af programmets karakter kan det kun benyttes af begrænsede sektorer af det taiwanske erhvervsliv, som importerer specifikke råmaterialer. De industrisektorer, hvis råmaterialer fremstilles i Taiwan, vil ikke være i stand til at benytte programmet. Ordningen er ikke en generel toldsuspensionsordning. Brugen af ordningen er betinget af individuelle ansøgninger fra hvert enkelt selskab, for hver fremstillet vare og for hvert råmateriale, der skal importeres afgiftsfrit. Taiwans regering kan tildele certifikater på skønsmæssigt grundlag. Kommissionen finder endvidere, at adgangen til denne ordning er begrænset til visse selskaber. Ordningen er derfor specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen, og subsidiet er udligningsberettiget.

d) Beregning af subsidiebeløbet

(171) Fordelen for selskaberne beregnedes som det importafgiftsbeløb, der normalt skulle betales, hvis der ikke havde været tale om fritagelse for produktionen af den pågældende vare. Det samlede subsidiebeløb, der således er tilskrevet undersøgelsesperioden, blev fordelt på det samlede salg af den pågældende vare, da dette subsidie gavner både hjemmemarkeds- og eksportsalget. Alle selskaber opnåede fordel af dette program. Fordelen udgjorde mellem 0,12 % og 0,73 %.

4. Lån til præferentiel rente

(172) Det hævdedes, at der findes flere programmer, hvorigennem de af undersøgelsen omfattede selskaber kan få lån til præferentiel rente. Kommissionen konstaterede, at producenterne af den pågældende vare kun benyttede lån til automatisering og til forureningsbekæmpelse.

a) Støtteberettigelse

(173) Disse ordninger er omfattet af artikel 21, stk. 1, punkt 3, i loven om modernisering af industrier. Taiwans regering har oprettet en udviklingsfond og benytter denne til at yde lån i overensstemmelse med regeringens industripolitik med henblik på at støtte en sund udvikling af industrier.

b) Praktisk gennemførelse

(174) Et selskab skal indgive en ansøgning til Chiao Tung Bank (der er delvist statsejet) eller til visse andre udpegede banker. Banken kontrollerer, om ansøgningen opfylder betingelserne. Chiao Tung Bank fastsætter lånebeløbet på grundlag af ansøgerens finansielle situation.

c) Udligningsberettigelse

(175) Kommissionen fastslog, at der ydes et finansielt bidrag fra Taiwans regering, da Udviklingsfondens ledelse, som har ansvaret for at udarbejde og ændre reglerne for disse typer lån, er kontrolleret af staten. Endvidere formidles lånene til selskaberne af Chiao Tung Bank, der også er statskontrolleret. Desuden opnår modtageren en fordel, da renten på disse lån generelt er lavere end for tilsvarende lån på kommercielle vilkår. Lavt forrentede lån kan kun opnås af selskaber, som køber bestemte former for udstyr på specifikke vilkår, der fastsættes af Udviklingsfondens ledelse. Da berettigelsen udtrykkeligt er begrænset til visse virksomheder og ikke er baseret på neutrale kriterier i henhold til artikel 3, stk. 2, litra b), i grundforordningen, anses ordningen for specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen.

d) Beregning af subsidiebeløbet

(176) Subsidiet er forskellen mellem den rente, der er betalt for lånet i undersøgelsesperioden, og den rente, der normalt skulle betales for et tilsvarende lån på markedsvilkår i undersøgelsesperioden. Det sammenlignelige lån bør være et lån på samme beløb og med samme tilbagebetalingsperiode, som rent faktisk er opnået af modtageren fra en repræsentativ privat bank, der arbejder på hjemmemarkedet. I denne undersøgelse blev der ikke ydet nogen sammenlignelige lån til de pågældende selskaber. Kommissionen fandt derfor, at den gennemsnitlige markedsrente i undersøgelsesperioden (9 %) ville være et passende sammenligningsgrundlag. Alle selskaber benyttede sig af denne ordning og opnåede subsidier på mellem 0,02 % og 0,09 %.

5. Matchende midler og støttemidler

(177) Kun et selskab anvendte denne ordning og opnåede en ubetydelig fordel. Det er derfor ikke nødvendigt at undersøge, om denne ordning er udligningsberettiget.

6. Andre subsidier

(178) Kommissionen fastslog, at de eksporterende producenter ikke benyttede andre subsidieprogrammer.

7. Udligningsberettigede subsidiebeløb

(179) Subsidiets størrelse blev beregnet efter den ovenfor beskrevne metode. Der blev således fastsat følgende subsidiesatser for de samarbejdsvillige selskaber:

>TABELPOSITION>

(180) Til orientering skal det bemærkes, at den vejede gennemsnitlige landsdækkende subsidiemargen for de undersøgte eksporterende producenter, der tegner sig for hele eksporten til Fællesskabet med oprindelse i Taiwan, er 1,08 % af cif-prisen ved Fællesskabets grænse, hvilket er over minimumsgrænsen for Taiwan (nemlig 1 %). I betragtning af det høje samarbejdsniveau (over 90 %) blev restsatsen for ikke-samarbejdsvillige selskaber fastsat som satsen for det samarbejdsvillige selskab, der havde den højeste subsidiemargen, dvs. 2 %.

VI. THAILAND

1. Indledning

(181) På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionens tjenestegrene følgende ordninger:

- fritagelse for eller nedsættelse af importafgifter for maskiner

- fritagelse for selskabsskat

- yderligere incitamenter til virksomheder i særlige investeringsfremmezoner

- fritagelse for importafgifter på råstoffer og andre vigtige materialer

- incitamenter til virksomheder i særlige investeringsfremmezoner

- andre subsidier såsom pakkekreditter, førforsendelsesfinansieringsfaciliteter og investeringstilskyndelser.

(182) Det blev fundet godtgjort, at den samarbejdende eksporterende producent i undersøgelsesperioden kun udnyttede ordninger i henhold til investeringsfremmeloven.

2. Generelt

(183) Investeringsfremmeloven (B.E. 2520) af 1977 og ændringen heraf, B.E. 2534 af 1991, rummer bestemmelser om incitamenter med henblik på at fremme udviklingen af den thailandske økonomi. Investeringsfremmeloven, der administreres af Investeringsstyrelsen (BOI), indrømmer fritagelse for importafgift og andre afgifter for så vidt angår berettigede projekter. Ifølge Investeringsstyrelsen anvendes investeringsfremmeordningen som et middel til at tilskynde selskaber til at flytte til mindre udviklede egne af Thailand.

(184) For at opnå fordele i henhold til investeringsfremmeloven skal et selskab fremsætte en anmodning til Investeringsstyrelsen om et certifikat (en licens), som angiver de varer, der skal fremstilles, og de indrømmede fordele.

(185) Investeringsstyrelsen understregede, at dens vigtigste politiske mål var decentralisering og modvirkning af faren for, at der udvikles en dobbelt økonomi, hvor Bangkok-området tiltrækker hovedparten af investeringerne på grund af dette områdes konkurrencemæssige fordele med hensyn til infrastruktur. Denne politik er fastlagt i den femårige nationale udviklingsplan (for så vidt angår undersøgelsesperioden er der tale om den ottende rapport, der dækker tiden fra 1997 til 2001).

(186) Som svar på de generelle rammer for regional udvikling, der er fastlagt i den syvende nationale sociale og økonomiske udviklingsplan, har Investeringsstyrelsen siden april 1993 opdelt hele landet i tre zoner. Opdelingen i zoner er baseret på det økonomiske udviklingsniveau, idet zone 1 er det højest udviklede område og zone 3 det mindst udviklede.

(187) Zone 1 omfatter Bangkok og omegn (Samut Prakan, Samut Sakhon, Pathum Thani, Nontha Buri og Nakhon Pathom). Zone 2 omfatter Samut Songkram, Ratchaburi, Kanchanaburi, Suphanburi, Ang Thong, Ayuthaya, Sara Buri, Nakhon Nayok, Chachengsao og Chonburi. Zone 3 dækker resten af landet.

(188) Produktionsfaciliteterne for den eneste samarbejdsvillige eksportør, Thai Shingkong Ltd, er beliggende i zone 3.

(189) Godkendte projekter i zone 1 er berettigede til en reduktion på 50 % af importafgiften på maskiner, der ikke er omfattet af Finansministeriets toldnedsættelsesmeddelelse (Notification nr. C.3/2533), og er genstand for en told på mindst 10 %, hvis de eksporterer mindst 80 % af deres samlede salg eller er beliggende i industriparker eller industrizoner, der nyder fremme. En treårig fritagelse for selskabsskat, hvis mindst 80 % af det samlede salg går til eksport, eller hvis de er beliggende i industriparker eller industrizoner, der skal nyde fremme, og fritagelse for importafgift på råmaterialer og nødvendige materialer, som bruges ved fremstilling af eksportvarer.

(190) Godkendte projekter i zone 2 opnår en 50 % reduktion af importafgiften på maskiner, der ikke er omfattet af Finansministeriets toldnedsættelsesmeddelelse (Notification nr. C.3/2533), og er genstand for en told på mindst 10 %. En treårig fritagelse for selskabsskat eller en syvårig fritagelse for selskabsskat, hvis de er beliggende i industriparker eller industrizoner, der skal nyde fremme, fritagelse for importafgift på råmaterialer og nødvendige materialer, som bruges ved fremstilling af eksportvarer.

(191) Godkendte projekter i zone 3 opnår fritagelse fra importafgiften på maskiner, otte års fritagelse for selskabsskat, fritagelse for importafgift på råmaterialer og nødvendige materialer, der benyttes ved fremstilling af eksportvarer samt særlige privilegier for investeringsfremmezoner (dvs. dobbelt fradrag for transport-, elektricitets- og vandforsyningsomkostninger. Fradrag på 25 % af infrastruktur-, installations- eller bygge- og anlægsomkostninger).

Regional specificitet

(192) Da firmaer beliggende i zone 2 og 3 er berettigede til mere omfattende begunstigelser end firmaer i zone 1, er alle subsidier, der indrømmes af Investeringsstyrelsen i zone 2 og 3, pr. definition regionalt specifikke, jf. artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen.

Sektorspecificitet

(193) For så vidt angår sektorspecificitet hævdede Investeringsstyrelsen, at den har fastsat objektive kriterier for indrømmelse af begunstigelser, og at disse kriterier klart fremgår af styrelsens meddelelser og publikationer og konsekvent overholdes. Listen over aktiviteter, der er berettiget i forbindelse med investeringsfremme, findes i kapitel 5 i Investeringsstyrelsens vejledning. Thailands regering hævder, at den ikke fremmer bestemte sektorer, og at disse begunstigelser derfor ikke er specifikke. Investeringsstyrelsen fremførte, at ethvert projekt, der gennemfører aktiviteter, som er berettigede til støtte fra styrelsen, kan anmode om begunstigelser, og at den anvender objektive kriterier for så vidt angår støtteberettigelsen. Projekter, som anmoder om begunstigelser, skal opfylde de objektive projektgodkendelseskriterier, der er baseret på økonomiske og teknologiske faktorer, nemlig værditilvækst (mindst 20 %), et forhold mellem gæld og egenkapital på højst 4 til 1, produktionsprocessens teknologiske niveau og de involverede maskiner, samt miljøbeskyttelsesordninger.

(194) De sektorer, der kan nyde fremme, er anført i en aktivitetsliste. Det hævdedes, at denne aktivitetsliste var åben og blev ajourført forholdsvis regelmæssigt, hvis markedet viste et ønske om fremme af nye sektorer. Listen er blevet ajourført ca. 30 gange siden 1987. Det er klart, at skønt en lang række aktiviteter er berettigede, har den thailandske regering benyttet sin skønsret til at afgøre hvilke sektorer der kan opnå fordele, herunder i hvilke sektorer selskaberne skal være beliggende.

(195) Investeringsstyrelsen er bemyndiget til at afgøre, hvilke aktiviteter der skal fremmes. Investeringsstyrelsen kan midlertidigt eller permanent suspendere aktiviteter på investeringsfremmelisten, hvis den finder, at det ikke længere er nødvendigt at fremme dem, eller den kan føje nye aktiviteter til listen, hvis den mener, at sådanne aktiviteter bør fremmes. Dette var tilfældet, da Investeringsstyrelsen besluttede at fritage maskiner i 61 aktivitetskategorier fra importafgift for så vidt angår projekter i zone 1 og 2 (Investeringsstyrelsens meddelelse nr. 12/2540, gældende fra 27. oktober 1997). Endvidere er sektorer eller erhvervsgrene, som ikke er anført på aktivitetslisten, udelukket fra investeringsfremme. Som allerede nævnt har Investeringsstyrelsen skønsret til at afgøre hvilke erhvervsgrene, der kan gøres til genstand for fremme. Ved at udelukke visse erhvervsgrene har den thailandske regering begrænset adgangen til subsidiet for visse erhvervsgrene.

Importsubstitutionsbetingelse

(196) Ethvert subsidie til en virksomhed eller erhvervsgren vil derfor pr. definition være specifikt. Kriteriet om en værditilvækst på 20 % opfordrer reelt virksomheder til at benytte indenlandske varer frem for importerede varer og kræver reelt, at der bruges indenlandske varer, hvor værditilvæksten er mindre end 20 %. Derfor er ethvert subsidie, som er knyttet til dette krav, specifikt i henhold til artikel 3, stk. 4, litra b), i grundforordningen.

Konklusion om specificitet

(197) Investeringsstyrelsens begunstigelser er specifikke i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 4, litra b). Ud over, at der er tale om regional specificitet for zone 2 og 3, er alle Investeringsstyrelsens subsidier i hele Thailand, herunder zone 1, derfor specifikke.

Påstand om tilladelighed

(198) Det hævdedes, at zone 3 er en ugunstigt stillet region i henhold til bestemmelserne i ASU og grundforordningen. Navnlig hævdedes det, at per capita-indkomsten i zone 3 var på mindre end 85 % af landsgennemsnittet, og at denne per capita-indkomst altid har ligget et godt stykke under landsgennemsnittet.

(199) For at kunne bedømme denne påstand er det nødvendigt at vurdere gennemførelsen i Thailand af kriterierne i artikel 4, stk. 3, i grundforordningen.

(200) Det erkendes, at zone 3 er et klart afgrænset sammenhængende geografisk område. Det betvivles ikke, at zone 3 opfylder definitionen af en ugunstigt stillet region, jf. artikel 4, stk. 3, i grundforordningen. Der blev forelagt dokumentation for, at per capita-indkomsten i zone 3 mellem 1994 og 1996 var på omkring halvdelen af landsgennemsnittet.

(201) Det er imidlertid allerede blevet fastslået, at der kun er begrænset adgang til Investeringsstyrelsens begunstigelsessystem, og at det derfor er specifikt. Ingen af disse regioner kan derfor anses for værende berettigede til tilladelighedsbehandling. For så vidt angår zone 3 betyder det forhold, at kun de sektorer, der er anført på listen, kan nyde fremme samt kravet om værditilvækst, at begunstigelser inden for zonen er specifikke. Kravet om tilladelighed må derfor afvises.

3. Fritagelse for eller nedsættelse af importafgifter for maskiner

a) Generelt

(202) Section 28 i investeringsfremmeloven er retsgrundlaget for at indrømme fritagelse for importafgift på maskiner, forudsat at sådanne maskiner ikke fremstilles eller samles i Thailand og vil blive benyttet i den aktivitet, der skal nyde fremme. Section 29 i investeringsfremmeloven er retsgrundlaget for reduktionen på 50 % af importafgiften på importerede maskiner.

b) Støtteberettigelse

(203) Det af undersøgelsen omfattede selskab var genstand for kriterierne med virkning fra april 1993, baseret på den nuværende zoneopdeling. Der anvendes forskellige kriterier for de forskellige zoner for indrømmelse af fritagelse og reduktion af importafgift på importerede maskiner. Investeringer i zone 1 vil blive indrømmet en nedsættelse af importafgifterne med 50 % for importafgifter på mindst 10 %, hvis de eksporterer mindst 80 % af deres samlede salg. Investeringer i zone 2 vil blive indrømmet en nedsættelse af importafgifterne med 50 %, hvis importafgifterne udgør mindst 10 %. Investeringen i zone 3 vil blive indrømmet fritagelse for importafgift på maskiner.

(204) Thai Shingkong Co. Ltd blev indrømmet en fritagelse for importtold på maskiner i 1994 som følge af virksomhedens beliggenhed i zone 3 (investeringsfremmecertifikat nr. 1823/2537).

c) Praktisk gennemførelse

(205) For at benytte sig af denne ordning skal et selskab være i besiddelse af et investeringsfremmecertifikat, hvoraf det fremgår, at det er berettiget til en fritagelse eller reduktion af importafgifterne på maskiner i henhold til artikel 28 eller 29 i investeringsfremmeloven. Tolddepartementet modtager en kopi af licensen og undersøger ved importen af de maskiner, der angives at være fritaget af Investeringsfremmestyrelsen, om de skal anvendes i forbindelse med den aktivitet, der skal fremmes.

d) Udligningsberettigelse

(206) Importafgiftsfritagelsen er et subsidie, fordi myndighederne giver afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået. Som nævnt i det generelle afsnit er programmet begrænset til firmaer beliggende i bestemte zoner og til bestemte sektorer, og det kræver, at selskaberne skaber en værditilvækst på 20 %. Importafgiftsfritagelsen er derfor specifik og udligningsberettiget, jf. artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 4, litra b), i grundforordningen.

e) Beregning af subsidiebeløbet

(207) Fordelen for eksportørerne skal beregnes på grundlag af størrelsen af den ikke betalte skyldige told på indførte investeringsgoder ved at fordele dette beløb over en periode, der afspejler den normale afskrivning på sådanne investeringsgoder i den pågældende industri. Denne periode er blevet fastsat ved at benytte gennemsnittet af afskrivningsperioderne for investeringsgoder, som selskabet rent faktisk har importeret efter denne ordning, hvilket giver en normal afskrivningsperiode på 11 år. Det således beregnede beløb, som skal henføres til undersøgelsesperioden, er blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden for dermed at fastlægge den fulde støtte, som modtageren opnår under denne ordning, idet markedsrenten i Thailand i undersøgelsesperioden ( 12,04 %) blev anset for passende. Det fremkomne beløb er derefter fordelt på det samlede salg i undersøgelsesperioden.

(208) Thai Shingkong Ltd opnåede en fordel på 0,35 %.

4. Fritagelse for selskabsskat

a) Generelt

(209) Section 31 og 34 i investeringsfremmeloven er retsgrundlaget for henholdsvis fritagelsen for selskabsskat og friholdelsen af udbytte fra aktiviteter, der nyder fremme, fra den skattepligtige indkomst i den periode, hvor fritagelsen for selskabsskat gælder.

b) Støtteberettigelse

(210) I medfør af Section 31 i investeringsfremmeloven er Investeringsstyrelsen bemyndiget til at indrømme fritagelser fra selskabsskat i fra tre til otte år, alt efter hvor investeringerne er foretaget. Der anvendes forskellige berettigelseskriterier for forskellige zoner.

(211) Investeringer i zone 1, som eksporterer mindst 80 % af deres samlede salg, og som er beliggende i industriparker eller industrizoner, der nyder fremme, vil blive indrømmet fritagelse for selskabsskat i tre år. Projekter i zone 2 indrømmes fritagelse for selskabsskat i enten tre eller syv år, alt efter om de er beliggende i industriparker eller industrizoner, der nyder fremme. Investeringer i zone 3 indrømmes fritagelse for selskabsskat i otte år.

(212) Thai Shingkong Ltd, som er beliggende i zone 3, er indrømmet fritagelse for selskabsskat i otte år i henhold til Section 31 i investeringsfremmeloven.

c) Praktisk gennemførelse

(213) For at gøre brug af fritagelsen for selskabsskat skal selskabet angive alle omkostninger og indtægter i forbindelse med den aktivitet, der nyder fremme, i en særlig kolonne (ikke skattepligtigt). Kravet skal fremsættes på selvangivelsens linje 46 og skal være dokumenteret.

d) Udligningsberettigelse

(214) Skattefritagelsen er et subsidie, fordi myndighederne giver afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået. Som ovenfor nævnt er denne ordning udligningsberettiget i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a) og artikel 3, stk. 4, litra b), i grundforordningen.

e) Beregning af fordelen

(215) I sin selvangivelse krævede Thai Shingkong Ltd fritagelse for indkomstskat i henhold til licensen for det finansår, der udløb den 31. december 1998, hvilket var i løbet af undersøgelsesperioden. Selskabet hævdede, at det ikke skulle betale selskabsskat i 1998, da det havde overført nettotab fra tidligere skatteår. Investeringsstyrelsen og Indtægtsdepartementet bekræftede imidlertid, at et selskab, som kan overføre tab og fordele fra en indkomstskattefritagelse, kan vælge enten at gøre krav på fordelen i henhold til certifikatet fra Investeringsstyrelsen eller at udligne sin fortjeneste med tidligere års tab. I det foreliggende tilfælde valgte Thai Shingkong at gøre brug af skattefritagelsen og ikke at udligne fortjenesten med akkumulerede nettotab. Det konkluderes derfor, at der blev indrømmet selskabet en reel fordel i henhold til denne ordning.

(216) Fordelen bør beregnes som de skatter, der ikke blev betalt af fortjenester fra aktiviteter godkendt af Investeringsstyrelsen.

(217) Thai Shingkong Ltd opnåede en fordel på 8,13 %.

5. Yderligere incitamenter til virksomheder i særlige investeringsfremmezoner

(218) Retsgrundlaget for dobbelt fradrag af omkostninger til transport, elektricitet og vandforsyning er Section 35(3) i investeringsfremmeloven, mens retsgrundlaget for fradrag af op til 25 % af infrastruktur-, installations- og bygge- og anlægsomkostningerne er Section 35(4).

(219) Det konstateredes, at den eksporterende producent ikke opnåede fordel af disse yderligere begunstigelser. Det er derfor ikke nødvendigt at vurdere disse ordninger.

6. Fritagelse for importafgifter på råstoffer og andre vigtige materialer

a) Generelt

(220) Section 36(1) i investeringsfremmeloven danner retsgrundlaget for fritagelsen for importafgift på råmaterialer og andre vigtige materialer, der importeres med særligt henblik på anvendelse til at fremstille, blande eller samle varer eller råvarer, der skal eksporteres.

b) Støtteberettigelse

(221) I henhold til Section 36(1) i investeringsfremmeloven er Investeringsstyrelsen bemyndiget til at indrømme fritagelse for importafgifter på råmaterialer og andre vigtige materialer, der anvendes ved fremstilling med henblik på eksport. Selskaber i alle zoner kan benytte denne ordning, forudsat at de skal nyde fremme.

c) Udligningsberettigelse

(222) Som nævnt er ordningerne i zone 3 specifikke. Det blev imidlertid fastslået i den aktuelle sag, at importafgiftsfritagelsen ikke fører til, at den pågældende eksportør får eftergivet et for stort beløb i importafgifter. Der er derfor ikke tale om et subsidie i henhold til artikel 2 i grundforordningen, og det er ikke nødvendigt at vurdere denne ordning yderligere, da den eksporterende producent ikke opnåede nogen fordel.

7. Andre subsidier

(223) Det konstateredes, at den eksporterende producent i Thailand ikke opnåede fordel af andre subsidieordninger. Det er derfor ikke nødvendigt at vurdere, om disse ordninger er udligningsberettigede.

8. Udligningsberettigede subsidiebeløb

(224) I henhold til bestemmelserne i grundforordningen kan de udligningsberettigede subsidier til den af undersøgelsen omfattede eksporterende producent opgøres som følger, udtrykt i værdi:

>TABELPOSITION>

(225) Det blev fundet godtgjort, at der som led i denne procedure blev udvist særdeles stor samarbejdsvilje. Den samarbejdende eksporterende producent stod for praktisk taget al eksport fra Thailand til EF i undersøgelsesperioden, således som det fremgår af en sammenligning af importtal, som er fremlagt af Eurostat, med eksporttal leveret af de samarbejdende eksporterende producenter. I betragtning af det høje samarbejdsniveau blev restsatsen for ikke-samarbejdsvillige selskaber fastsat som satsen for det samarbejdsvillige selskab, der havde den højeste subsidiemargen, dvs. 8,4 %.

D. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET

(226) Følgende ni EF-producenter samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, dvs. besvarede Kommissionens spørgeskemaer, tillod kontrolbesøg på stedet og gav Kommissionen yderligere oplysninger, når de blev anmodet herom:

- Du Pont Polyesters Ltd (Det Forenede Kongerige)

- Eastman Chemicals BV (Nederlandene)

- INCA International SpA (Italien)

- Italpet Preforme SpA (Italien)

- KOSA GmbH (Tyskland)

- Shell Chemicals Ltd (Det Forenede Kongerige)

- Wellman PET Resins Europe (Nederlandene)

- Aussapol SpA (Italien)

- CEP-Tergal Fibre (Frankrig).

(227) Det skal bemærkes, at skønt Aussapol SpA og CEP-Tergal Fibre ikke var blandt de selskaber, på hvis vegne klagen blev indgivet, støttede de alligevel klagen og samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen.

(228) Det skal også bemærkes, at selv om Eastman driver en fabrik i Malaysia, er selskabet blevet anset for en del af EF-erhvervsgrenen, da dets forbundne selskab kun har eksporteret ubetydelige mængder PET til Eastman selv. Ingen andre samarbejdende selskaber importerede PET fra de pågældende lande i undersøgelsesperioden.

(229) Ingen af de tre øvrige europæiske producenter besvarede Kommissionens spørgeskemaer eller udtrykte modstand mod proceduren.

(230) De ni samarbejdende producenters kumulerede produktion i undersøgelsesperioden udgjorde 1042350 tons af en anslået samlet produktion i Fællesskabet på 1220000 tons, dvs. 85 % af produktionen i Fællesskabet.

(231) Kommissionen finder derfor, at de ni samarbejdsvillige producenter udgør erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. artikel 4, stk. 1, i grundforordningen.

E. SKADE

1. Indledende bemærkninger

a) Benyttede oplysninger

Oplysninger om importen

(232) Oplysninger fra Eurostat samt fra de eksporterende producenter blev benyttet som kilde til importoplysningerne. Den benyttede KN-kode, 39076000, omfatter polyethylenterephthalat i varens primære former, dvs. ikke blot den pågældende vare, men også polyethylenterephthalatspåner, der benyttes til at fremstille polyesterfibre. Da produktionen i Fællesskabet af de polyesterfibre, hvori de benyttes, var stabil mellem 1996 og begyndelsen af undersøgelsesperioden(4), skønnede Kommissionen, at importen af PET-spåner, som anvendes til fremstilling af polyesterfibre, også var stabil.

(233) Ifølge klagen tegnede den pågældende vare sig udtrykt i mængde for 90 % af den samlede import i 1998, mens de resterende 10 % (ca. 47000 tons) blev benyttet til at fremstille polyesterfibre. Disse oplysninger blev bekræftet i forbindelse med undersøgelsen på grundlag af skøn fra forskellige EF-producenter og markedsundersøgelsespublikationer. For alle de år, der var omfattet af undersøgelsen, blev den samme skønnede mængde importerede PET-spåner, der benyttedes til fremstilling af polyesterfibre (47000 tons), fratrukket den af Eurostat oplyste import. Herved fastsattes den samlede mængde af den pågældende vare, som importeredes til Fællesskabet.

(234) De importerede mængder blev fastsat for de enkelte lande ved brug af samme metode, men også under hensyntagen til oplysninger fra samarbejdende eksporterende producenter.

Oplysninger om EF-erhvervsgrenen

(235) Oplysninger om erhvervsgrenen i Fællesskabet blev indhentet fra de ni samarbejdsvillige EF-producenters kontrollerede besvarelser af spørgeskemaerne. Der blev anmodet om oplysninger for perioden 1995 til undersøgelsesperioden. I denne periode gennemgik EF-erhvervsgrenen imidlertid en betydelig omstrukturering med en række fusioner og opsplitninger. Det var derfor ikke muligt for alle selskaber at afgive oplysninger, der gik så langt tilbage som ønsket. 1996 er derfor det tidligste år, hvor oplysningerne er tilstrækkelig fuldstændige for EF-erhvervsgrenen i den struktur, den havde i undersøgelsesperioden.

(236) For fuldt at kunne forstå EF-erhvervsgrenens situation, især vedrørende priser og rentabilitet, er det imidlertid nødvendigt at betragte udviklingen i Fællesskabets PET-marked over en længere periode. Oplysninger afgivet af EF-erhvervsgrenen og indhentet fra eksterne professionelle kilder blev derfor benyttet, når det var nødvendigt.

2. Udviklingen på Fællesskabets PET-marked siden begyndelsen af 1990'erne

(237) PET er en vare, der begyndte at finde udbredt anvendelse i Fællesskabet til aftapning på flasker af læskedrikke i slutningen af 1980'erne og af mineral- og kildevand gradvist derefter. Efterspørgslen efter PET i Fællesskabet er derfor vokset meget hurtigt siden begyndelsen af 1990'erne (med mere end 10 % om året). Dette marked har stadig et betydeligt vækstpotentiale, da markedet for vand endnu ikke er fuldt udviklet i mange EF-lande, og da der er en begyndende efterspørgsel til andre formål (øl, mælk, forarbejdede fødevarer).

(238) I begyndelsen af 1990'erne indledtes udviklingen af Fællesskabets PET-industri gennem omlægning af eksisterende fabrikker, der fremstillede polyesterfibre eller -garn. Den voksende efterspørgsel betød imidlertid, at det hurtigt blev nødvendigt a