*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 22. juli 1982

om afgraensningen af udviklingsomraaderne i henhold til artikel 11 i belgisk lov af 30. december 1970

(Den franske og den nederlandske tekst er de eneste autentiske)

(82/740/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter i overensstemmelse med naevnte artikels bestemmelser at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger (1), og under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Ved skrivelse af 14. november 1980 gav den belgiske regering i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 93, stk. 3, meddelelse om et udkast til afgraensning af de udviklingsomraader, i hvilke den agter at ivaerksaette regionalstoette som omhandlet i lov af 30. december 1970 om oekonomisk ekspansion; stoetten bestaar hovedsagelig i rentegodtgoerelser, kapitalpraemier, statsgarantier og skattelettelser til fordel for industri- og servicevirksomheder;

ved naevnte meddelelse oenskede den belgiske regering at indfri sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i Kommissionens beslutning 72/173/EOEF af 26. april 1972 om stoette i henhold til den belgiske lov af 30. december 1970 om oekonomisk ekspansion (2); artiklens foerste stykke fastsaetter stoerre selektivitet med hensyn de geografiske omraader, hvortil stoette med regionalt sigte kan ydes, idet det boer fremgaa af udkastet, hvilke omraader der er ophaevet, og hvilke andre der ikke er; artiklens andet stykke fastsaetter, at der skal foretages en inddeling af udviklingsomraaderne i to kategorier, alt efter hvor presserende problemerne i de paagaeldende regioner er, og at den maksimale intensitet af stoetten i forhold til disse to kategorier skal gradueres;

det meddelte udkast indeholder en plan om regionalstoette i naesten hele Belgien, idet de foreslaaede udviklingsomraader ligger i hver enkelt af landets ni provinser og i 40 af dets 43 arrondissementer omfattende over 80 % af befolkningen; selv om mange af disse arrondissementer kun delvis henfoeres til udviklingsomraader, repraesenterer de dog stadig 55 % af den belgiske befolkning; der opretholdes samme maksimumsgraense for stoettens intensitet for alle de foreslaaede omraader;

de metoder, de belgiske myndigheder har anvendt ved udvaelgelsen af stoetteomraaderne, er vidt forskellige for Flandern og for Vallonien;

Kommissionen anmodede den 5. december 1980 om inden en maaned at faa forelagt supplerende oplysninger; pr. telex af 22. december 1980 anmodede den belgiske regering om at faa denne frist udskudt til den 8. februar 1981, hvilket Kommissionen tiltraadte ved telex af 13. januar 1981; den belgiske regering har ikke siden fremsendt de oenskede supplerende oplysninger, hvorfor Kommissionen har set sig tvunget til at foretage en foerste behandling af udkastet paa grundlag af de foreliggende oplysninger;

II

naevnte udkast, der blev meddelt med mere end seks aars forsinkelse, opfylder ikke ovennaevnte krav i artikel 2 i Kommissionens beslutning 72/173/EOEF, der fastsaetter en vaesentlig stoerre selektivitet med hensyn til de geografiske omraader, hvortil regionalstoette kan ydes, samt en inddeling af udviklingsomraaderne i to kategorier, alt efter hvor presserende problemerne i de paagaeldende regionerer;

under behandlingen af naevnte udkast har Kommissionen i oevrigt konstateret visse mangler ved den benyttede fremgangsmaade, hvorfor det navnlig ikke har kunnet lade sig goere at anbringe de observerede faenomener i en tilstraekkelig stor regional sammenhaeng og at bestemme disse faenomeners aarsagssammenhaeng;

Kommissionen har med henblik paa at vurdere den belgiske regerings planlagte stoettes forenelighed med faellesmarkedet som omhandlet i EOEF-traktatens artikel 92 foretaget en sammenligning af de paagaeldende regioner ved at anbringe dem i EF-sammenhaeng, og derefter har den undersoegt, om der paa nationalt plan fandtes ulighed mellem regionerne, der kunne goere regionalstoette berettiget;

efter at have gennemgaaet sagen har Kommissionen besluttet at indlede proceduren i EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, over for den belgiske regerings udkast om regionalstoette i arrondissementerne Antwerpen og Mechelen i provinsen Antwerpen, i arrondissementerne Halle-Vilvoorde, Leuven og Nivelles i provinsen Brabant, i arrondissementerne Kortrijk, Oostende, Roeselare og Tielt i provinsen West-Vlaanderen, i arrondissementerne Aalst, Oudenaarde, Eeklo, Sint-Niklaas og Dendermonde i provinsen Oost-Vlaanderen, i arrondissementerne Ath, Soignies bortset fra den sydlige del (kommunerne La Louvière og Le Roeulx) og Tournai i provinsen Hainaut, i arrondissementerne Huy bortset fra den sydlige del (kommunerne Clavier, Ferrières, Hamoir og Ouffet), Verviers bortset fra den sydlige del (kommunerne Amel, Buellingen, Burg-Reuland, Buetgenbach, Lierneux, Malmédy, Sankt Vith, Stavelot, Stoumont, Trois-Ponts og Waimes) og Waremme i provinsen Liège, i arrondissementet Namur bortset fra den sydlige del (kommunerne Gesves, Mettet og Ohey) i provinsen Namur; Kommissionen har derfor ved skrivelse af den 19. november 1981 givet den belgiske regering en frist til at fremsaette sine bemaerkninger;

Kommissionen har i denne skrivelse, da den ikke har (kendskab til bestemmelserne i den belgiske regerings udkast, endvidere foretaget en inddeling af udviklingsomraaderne i to kategorier, afhaengigt af hvor presserende problemerne i de paagaeldende regioner er, idet den mener, at den maksimale intensitet af regionalstoette burde vaere 20 % i nettosubventionsaekvivalent i udviklingsomraaderne i arrondissementerne Charleroi, Mons, i den sydlige del af arrondissementet Soignies som ovenfor defineret og i den nordlige del af arrondissementet Thuin (kommunerne Anderlues, Binche og Morlanwelz) i provinsen Hainaut, i arrondissementet Liège i provinsen Liège og i arrondissementerne Hasselt, Maaseik og Tongeren i provinsen Limburg, mens denne maksimale intensitet hoejst burde vaere 15 % i nettosubventionsaekvivalent i udviklingsomraaderne i arrondissementet Turnhout i provinsen Antwerpen, i arrondissementerne Diksmuide, Veurne og Ieper i provinsen West-Vlaanderen, i arrondissementerne Mouscron og Thuin bortset fra den nordlige del som ovenfor defineret i provinsen Hainaut, i de sydlige dele af arrondissementerne Huy og Verviers som ovenfor defineret i provinsen Liège, i arrondissementerne Arlon, Bastogne, Marche-en-Famenne, Neufchâteau og Virton i provinsen Luxembourg, i arrondissementet Dinant, i den sydlige del af arrondissementet Namur som ovenfor defineret og i arrondissementet Philippeville i provinsen Namur;

i sin foernaevnte skrivelse har Kommissionen i oevrigt, med forbehold af en fornyet vurdering af den socio-oekonomiske situation, begraenset ydelsen af regionalstoette til tre aar i arrondissementet Mouscron i provinsen Hainaut, samt klassifikationen i den kategori af regioner, hvor stoetten kan udgoere 20 % i nettosubventionsaekvivalent, af arrondissementerne Hasselt, Maaseik og Tongeren i provinsen Limburg;

III

kongeriget Belgien meddelte sine bemaerkninger ved skrivelse af 1. og 22. februar 1982 fra landets faste repraesentation ved De europaeiske Faellesskaber; disse bemaerkninger er blevet suppleret og uddybet under tosidede moeder mellem de belgiske myndigheder og Kommissionen;

i bemaerkningerne af 1. og 22. februar 1982 kritiserede den belgiske regering den fremgangsmaade, Kommissionen havde fulgt i sin socio-oekonomiske analyse; kritikken er forskellig, alt efter om den kommer fra de flamske eller de vallonske regionale myndigheder; de flamske regionale myndigheder; der kan tilslutte sig Kommissionens grundlaeggende tanke om, at kun store ensartede oekonomiske enheder boer betragtes som stoetteomraader, mener dog blandt andet, at Kommissionens fremgangsmaade er tvetydig og kan foere til, at de regionale problemer i Flandern undervurderes, og at problemerne i Vallonien overvurderes; de vallonske regionale myndigheder bebrejder derimod Kommissionen, at den kun tager for store geografiske enheder i betragtning, hvorved lokale skaevheder ikke bringes frem i lyset, at den foelger en fremgangsmaade, som medfoerer at omraaderne ikke udvaelges paa en passende maade efter arten af deres oekonomiske problemer, og at den undervurderer problemerne i Vallonien i forhold til dem, der findes i andre europaeiske regioner; i bemaerkningerne af 1. og 22. februar 1982 redegjorde den belgiske regering for endnu to fremgangsmaader, som er fuldstaendigt forskellige for Flandern og Vallonien, og hvorefter der for oevrigt ikke drages nogen parallel til andre europaeiske regioner; den foreliggende udvaelgelse er praktisk taget den samme som den oprindelige udvaelgelse, idet de foreslaaede udviklingsomraader fortsat ligger i hver enkelt af landets 9 provinser og i 39 af 43 arrondissementer, omfattende naesten 75 % af den belgiske befolkning, medens befolkningen i disse omraader endnu udgoer 50 % af landets befolkning mod 55 % i det oprindelige forslag; der foreslaas stadigvaek en faelles maksimumsgraense for stoetteintensiteten;

som led i den i henhold til EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, indledte procedure har ud over kongeriget Belgien endnu tre medlemsstater fremsat deres bemaerkninger til Kommissionen; en af dem har fuldstaendigt tilsluttet sig Kommissionens synspunkt en anden medlemsstat fremsaetter en vis kritik af Kommissionens fremgangsmaade, men stoetter alt i alt sidstnaevnte standpunkt, mens den tredje finder, at Kommissionen ikke burde traeffe beslutning med hensyn til den belgiske regionalstoetteordning, foer den igangvaerende revision af principperne for samordning af stoetteordningerne med regionalt sigte er afsluttet, og foer der er fundet en loesning paa de forventede forslag fra Kommissionen om sammenlaegning af alle former for stoette til industrien;

under samme procedure har flere andre interesserede parter meddelt Kommissionen deres bemaerkninger; i disse bemaerkninger anfoeres der argumenter til fordel for opretholdelse af stoetten i visse regioner;

IV

den af den belgiske regering planlagte stoette til visse regioner kan paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkaarene i den i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, givne betydning ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner;

i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, er det fastsat, at stoette , der modsvarer de deri formulerede kriterier, principielt er uforenelige med faellesmarkedet; de undtagelsesregler, der er fastsat i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), som er de eneste undtagelsesregler, der vil kunne komme paa tale i det foreliggende tilfaelde, hvor det drejer sig om stoette med regionalt sigte, indeholder en noeje angivelse af de maal, der sigtes mod i Faellesskabets interesse, og som ikke blot maa vaere i de enkelte stoettemodtageres interesse; disse undtagelsesregler boer fortolkes snaevert i forbindelse med enhver behandling af et stoetteprogram med regionalt eller sektoralt sigte eller ved enkelttilfaelde af anvendelse af generelle stoetteordninger, og navnlig kan de kun benyttes i de tilfaelde, hvor Kommissionen er i stand til at fastslaa, at markedskraefternes spil ikke alene, dvs. uden stoetteydelse ville goere det muligt for modtagerne at disponere saaledes, at det vil kunne bidrage til at naa et af de i undtagelsesbestemmelserne omhandlede maal;

at lade naevnte undtagelsesregler gaelde for stoette, der ikke indebaerer en saadan modydelse, ville vaere det samme som at tillade, at samhandelen mellem medlemsstaterne paavirkes og at konkurrencen fordrejes, uden at Faellesskabets interesse paa nogen maade maatte goere det berettiget, samtidig med at visse medlemsstater indroemmes uberettigede fordele;

naar Kommissionen benytter de ovenfor skitserede principper ved behandlingen af regionale stoetteordninger boer den sikre sig, at der i de paagaeldende regioner set i forhold til Faellesskabet som helhed, bestaar saa alvorlige vanskeligheder, at de goer det berettiget at yde stoette af en given stoerrelsesorden, idet stoetten er paakraevet for at sikre virkeliggoerelsen af de i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), formulerede maal; kan dette ikke paavises, er det klart, at stoetten ikke bidrager til virkeliggoerelsen af de med undtagelsesreglerne tilsigtede maal, men at de hovedsagelig tjener til at stille de paagaeldende virksomheder gunstigere;

som foelge af en meddelelse fra Kommissionen om de generelle regionalstoetteordninger har medlemsstaternes repraesentanter, forsamlet i Raadet, i deres foerste resolution af 20. oktober 1971 (1) erkendt, at fyldestgoerende og forsvarligt anvendt regionalstoette er et uundvaerligt middel i egnsudviklingen og saetter medlemsstaterne i stand til at foere en egnsudviklingspolitik, der tager sigte paa en mere afbalanceret vaekst i de forskellige omraader i det enkelte land og i Faellesskabet; herefter skal Kommissionen ud fra principperne for den samordning af de gaeldende regionalstoetteordninger, der tilsigter at begraense faren for overbud, i sin vurdering af regionalstoettes forenelighed med bestemmelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), tage hensyn baade til de paagaeldende regioners socio-oekonomiske situation set i EF-perspektiv og til eventuelle skaevheder mellem det enkelte lands regioner;

af den indgaaende socio-oekonomiske analyse af de belgiske regioner fremgaar, at undtagelsesregelen i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), ikke kan taenkes anvendt, da de belgiske regioner ikke har en usaedvanlig lav levestandard eller en alvorlig kaeftigelse; underbeskaeftigelse; den belgiske regering har

ikke beskridt disse punkter hverken i sit oprindelige udkast eller i de bemaerkninger, den fremsatte i forbindelse med den ovennaevnte procedure ifoelge EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2; kun undtagelsesbestemmelsen i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), hvori det fastsaettes, at stoette til fremme af udviklingen af visse oekonomiske regioner er forenelig med faellesmarkedet, naar den ikke aendrer samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse, kan saaledes goeres gaeldende i det foreliggende tilfaelde;

Kommissionen har benyttet de ovenfor anfoerte principper til at afgoere, om den stoette, som den belgiske regering har planlagt for visse regioner, er forenelig med faellesmarkedet; Kommissionen har saaledes, efter at have betragtet de omhandlede belgiske regioner i EF-sammenhaeng og foretaget en sammenligning af de paagaeldende regioners bruttonationalprodukt og beskaeftigelsessituationen med de tilsvarende gennemsnit for Faellesskabet, soegt at paavise skaevheder, der maatte bestaa paa nationalt plan mellem regionerne, og som kunne goere regionalstoette berettiget; Kommissionen har med henblik herpaa anvendt en raekke indikatorer, der kan tages som udtryk for den oekonomiske situation og beskaeftigelsessituationen, i hovedsagen skattepligtige indkomster, arbejdsloeshed, udvikling i beskaeftigelsen, oekonomiske aktiviteters struktur, nettovandring og demografiske faktorer;

i modsaetning til den fremgangsmaade , som de belgiske myndigheder har benyttet, goer denne fremgangsmaade det muligt ved analyse af aktivitetsstrukturen og andre kausalitetsindikatorer at bestemme arten af de paagaeldende regioners oekonomiske problemer og disse problemers mulige strukturbestemte karakter; den kritik som er kommet til udtryk fra de flamske regionale myndigheder, synes ikke begrundet, idet Kommissionen konsekvent har gjort brug af de samme indikatorer til analysen af de vallonske regioner og de flamske regioner, og den betydeligt stoerre vaegt, der tillaegges omraaderne i Vallonien, der kan nyde godt af undtagelsesreglen i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), kan udelukkende tilskrives, at de regionale problemer er betydeligt stoerre og alvorligere i Vallonien end i Flandern, og Kommissionen kan i overensstemmelse med det ovenfor anfoerte ud fra princippet om regional specifitet (1), ved afgraensningen af stoetteomraaderne ikke tillaegge de lokale forhold betydning, saaledes som de vallonske regionale myndigheder foreslaar; der er blevet foretaget en sammenlignende analyse af situationen i samtlige de belgiske regioner, herunder Vallonien, set i forhold til situationen i de europaeiske regioner;

den belgiske regering soeger i sine bemaerkninger af 1. og 22. februar 1982 paa naesten i sin helhed at fastholde det udkast, som den oprindelig gav Kommissionen meddelelse om, og stoersteparten af det nationale omraade bortset fra byomraaderne i den centrale og den nordlige del af landet, vil saaledes kunne komme i betragtning ved ydelse af regionalstoette; der er her tale om en ordning, hvor princippet om regional specificitet, der er anfoert i principperne for samordning af stoette med regionalt sigte (2), ikke overholdes, og som derfor naeppe giver de regioner, der er ramt af virkelige strukturelle handicap, nogen form for kompensation, samt en ordning, som ikke opfylder kravene i artikel 2, stk. 1, i Kommissionens beslutning af 26. april 1972, der er naevnt i ovenstaaende, vedroerende stoerre selektivitet i afgraensningen af udviklingsomraaderne; opretholdelse af en faelles oeverste graense for stoettens intensitet indebaerer, at heller ikke kravene i denne artikels stk. 2 overholdes;

de fra andre interesserede parter indloebne bemaerkninger omfatter ikke forhold af en saadan art, at der er grundlag for at aendre den vurdering af de belgiske regioner, der foelger af Kommissionens ovenfor beskrevne socio-oekonomiske analyse; Kommissionen kan ikke, saaledes som foreslaaet af en medlemsstat, baade af reelle og formelle aarsager, etablere en tidsmaessig forbindelse mellem ivaerksaettelsen af de nye principper for samordning af stoette med regionalt sigte og sin forpligtelser i henhold til EOEF-traktatens artikel 93;

af den tidligere omtalte socio-oekonomiske analyse af de belgiske regioner fremgaar det, at der som regioner og underregioner i Belgien, der er udsat for saadanne vanskeligheder, at undtagelsesreglen i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), kan goeres gaeldende, er tale om foelgende: Westhoek, Der Kempen, staalindustribaekkenet Liège, kul- og staalindustribaekkenet Hainaut, regionen Ardennes-Condroz-Gaume og tekstilomraadet Mouscron-Comines;

disse regioner og underregioner svarer til foelgende administrative enheder eller dele af enheder:

- Westhoek:

arrondissementerne Diksmuide, Ieper og Veurne;

- Der Kempen:

provinsen Limburg, arrondissementet Turnhout; kommunerne Aarschot, Begijnendijk, Bekkevoort, Diest, Geetbets, Holsbeek, Kortenaken, Linter, Scherpenheuvel-Zichem, Tielt-Winge og Zoutleeuw - herefter benaevnt »Noord Hageland« - i arrondissementet Leuven;

- staalindustribaekkenet Liège:

arrondissementet Liège;

- kul- og staalindustribaekkenet Hainaut:

arrondissementerne Charleroi og Mons, den sydlige del af arrondissementet Soignies (kommunerne La Louvière og Le Roeulx), den nordlige del af arrondissementet Thuin (kommunerne Anderlues, Binche og Morlanwelz);

- Ardennes-Condroz-Gaume:

provinsen Luxembourg, arrondissementet Thuin (med undtagelse af ovennaevnte kommuner i den nordlige del), den sydlige del af arrondissementet Namur (kommunerne Gesves, Mettet og Ohey), den sydlige del af arrondissementet Huy (kommunerne Clavier, Ferrières, Hamoir og Ouffet), den sydlige del af arrondissementet Verviers (kommunerne Amel, Buellingen, Burg-Reuland, Buetgenbach, Lierneux, Malmédy, Sankt-Vith, Stavelot, Stoumont, Trois-Ponts og Waismes);

- tekstilomraadet Mouscron-Comines:

arrondissementet Mouscron;

den tidligere omtalte socio-oekonomiske analyse har ligeledes vist, at omfanget af de problemer, som provinsen Limburg i regionen Der Kempen, staalindustribaekkenet Liège, kul- og staalindustribaekkenet Hainaut staar over for, berettiger til dér at opretholde en maksimumsgraense for stoetten paa 20 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen (dvs. 3 500 ECU pr. oprettet arbejdsplads op til 25 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen), men det samme er ikke tilfaeldet med de oevrige regioner og underregioner, for hvilke undtagelsesreglen i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), kan goeres gaeldende, hvor maksimumsgraensen for stoette hoejst maa udgoere 15 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen (dvs. 2 500 ECU pr. oprettet stilling op til 20 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen); med denne inddeling af stoetteomraaderne, alt efter hvor presserende problemerne i de paagaeldende regioner er, foelger Kommissionen det ovennaevnte princip om regional specificitet, hvorefter kongeriget Belgiens udkast nu er i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i beslutning 72/173/EOEF;

den tidligere omtalte socio-oekonomiske analyse har desuden vist, at de saerlige traek ved den socio-oekonomiske situation i tekstilomraadet Mouscron, navnlig udviklingen i de seneste aar og disse problemers mere lokale karakter, ikke der berettiger til ydelse af regionalstoette i mere end tre aar; den omstaendighed, at Noord-Hageland ligger i naerheden af udviklede omraader i provinserne Brabant og Antwerpen, og at den nuvaerende beskaeftigelsessituation i denne underregion kun har kunnet vurderes paa grundlag af skoen, goer det ligeledes paakraevet, at ydelsen af regionalstoette ikke maa forstsaette ud over tre aar; inden udloebet af dette tidsrum vil der blive foretaget en ny undersoegelse af forholdene i disse to omraader;

paa baggrund af den tidligere omtalte socio-oekonomiske analyse maa provinsen Limburg i betragtning af den omfattende oekonomiske vaekst, der er registreret i denne provins i de seneste aar, i hoejst tre aar klassificeres i kategorien af regioner, i hvilke der kan indroemmes en maksimumsstoette paa 20 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen (eller de i det foregaaende naevnte alternative maksimumsgraenser), idet der inden udloebet af dette tidsrum ogsaa vil blive foretaget en ny undersoegelse af forholdene i denne provins;

den tidligere omtalte socio-oekonomiske analyse har vist, at forholdene i arrondissementet Oudenaarde kraever, at arrondissementet ikke laengere faar status som stoetteomraade, men for ikke at gribe ind i de hidtidige differentieringsbestraebelser er det vigtigt, at det faar en overgangsordning, hvorefter det fortsat kan ydes regionalstoette paa op til en maksimumsgraense paa 15 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen (eller op til de foregaaende naevnte alternative maksimumsgraenser) indtil den 31. december 1983;

den tidligere omtalte socio-oekonomiske analyse har ligeledes vist, at forholdene i regionen Ardennes-Condroz-Gaume kraever, at regionalstoetten dér begraenses til et maksimum paa 15 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen (eller til de ovenfor naevnte alternative maksimumsgraenser), mens de saerlige forhold i det tidligere staalindustribaekken i Athus - kommunerne Aubange og Messancy i arrondissementet Arlon, kommunerne Musson, Saint-Léger og Virton i arrondissementet Virton - er saadanne, at der boer indfoeres en overgangsordning, hvorefter der fortsat kan ydes stoette op til en maksimumsgraense paa 20 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen (eller til de i det foregaaende naevnte alternative maksimumsgraenser) indtil den 31. december 1983;

endelig vil der paa baggrund af, hvor alvorlig beskaeftigelsessituationen som foelge af krisen i virksomheder henhoerende under Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab er i staalindustribaekkenet Liège og i kul- og staalindustribaekkenet Hainaut, i enkelttilfaelde kunne ydes stoette med regionalt sigte i arrondissementerne Ath, Tournai og Waremme samt i de nordlige dele af arrondissementerne Huy og Verviers, som en undtagelse fra disses status som ikke-udviklingsomraader, naar der i forvejen er givet Kommissionen meddelelse herom i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 93, stk. 3, og for saa vidt som Kommissionen finder, at denne stoette tjener til direkte at afhjaelpe beskaeftigelsesproblemer, der er opstaaet paa grund af krisen i virksomheder henhoerende under Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab i kul- og staalindustribaekkener, der graenser op til de ovenfor anfoerte arrondissementer eller dele af arrondissementer. V

for at kunne foretage den loebende undersoegelse, der er omhandlet i EOEF-traktatens artikel 93, stk. 1, skal Kommissionen til sin raadighed have en aarlig rapport om anvendelsen af ordningen og foretage en undersoegelse af en raekke konkrete tilfaelde;

endelig har Kommissionen fastlagt eller vil fastlaegge saerlige regler for virksomhederne i visse sektorer, herunder for tilfaelde, hvor stoetten ydes i henhold til lovgivningen om regionalstoette -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Kongeriget Belgien maa paa grundlag af det udkast til afgraensning af udviklingsomraader, som den meddelte Kommissionen ved skrivelse af 14. november 1980, kun yde stoette i foelgende arrondissementer eller dele af arrondissementer paa foelgende vilkaar:

a) op til 20 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen eller 3 500 ECU pr. oprettet arbejdsplads op til 25 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen:

- provinsen Hainaut:

arrondissementet Charleroi, arrondissementet Mons, den sydlige del af arrondissementet Soignies, der udgoeres af kommunerne La Louvière og Le Roeulx, den nordlige del af arrondissementet Thuin, der udgoeres af kommunerne Anderlues, Binche og Morlanwelz,

- provinsen Liège:

arrondissementet Liège,

- provinsen Limburg:

arrondissementet Hasselt, arrondissementet Maaseik og arrondissementet Tongeren,

- provinsen Luxembourg:

den sydlige del af arrondissementet Arlon, der udgoeres af kommunerne Aubange og Messancy, og den sydlige del af arrondissementet Virton, der udgoeres af kommunerne Musson, Saint-Léger og Virton.

Klassifikationen af den sydlige del af arrondissementerne Arlon og Virton i provinsen Luxembourg i kategorien af regioner, hvor stoetten kan udgoere 20 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen, ophoerer den 31. december 1983.

Klassifikationen af arrondissementerne Hasselt, Maaseik og Tongeren i provinsen Limburg i samme kategori maa kun gaelde i tre aar fra denne beslutning at regne, idet Kommissionen inden udloebet af dette tidsrum vil foretage en ny analyse af deres socio-oekonomiske situation.

b) op til 15 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen eller 2 500 ECU pr. oprettet arbejdsplads op til 20 % i nettosubventionsaekvivalent af investeringen:

- provinsen Antwerpen:

arrondissementet Turnhout,

- provinsen Brabant:

»Noord-Hageland« (kommunerne Aarschot, Begijnendijk, Bekkevoort, Diest, Geetbets, Holsbeek, Kortenaken, Linter, Scherpenheuvel-Zichem, Tielt-Winge og Zoutleeuw) i arrondissementet Leuven,

- provinsen West-Vlaandern:

arrondissementet Diksmuide; arrondissementet Ieper; arrondissementet Veurne,

- provinsen Oost-Vlaandern:

arrondissementet Oudenaarde,

- provinsen Hainaut:

arrondissementet Mouscron; arrondissementet Thuin, bortset fra den nordlige del som defineret ovenfor under a),

- provinsen Liège:

den sydlige del af arrondissementet Huy, der udgoeres af kommunerne Clavier, Ferrières, Hamoir og Ouffet; den sydlige del af arrondissementet Verviers, der udgoeres af kommunerne Amel, Buellingen, Burg-Reuland, Buetgenbach, Lierneux, Malmédy, Sankt-Vith, Stavelot, Stoumont, Trois-Ponts og Waimes,

- provinsen Luxembourg:

arrondissementet Arlon bortset fra den sydlige del som defineret under litra a); arrondissementet Bastogne; arrondissementet Marche-en-Famenne; arrondissementet Neufchâteau; arrondissementet Virton bortset fra den sydlige del som defineret under litra a),

- provinsen Namur:

arrondissementet Dinant, den sydlige del af arrondissementet Namur, der udgoeres af kommunerne Gesves, Mettet og Ohey; arrondissementet Philippeville.

Stoetteydelsen i arrondissementet Oudenaarde i provinsen Oost-Vlaanderen ophoerer den 31. december 1983.

Stoette maa kun ydes i arrondissementet Mouscron i provinsen Hainaut og i Noord-Hageland i arrondissementet Leuven i tre aar fra denne beslutning at regne, idet Kommissionen inden udloebet af dette tidsrum vil foretage en ny analyse af deres socio-oekonomiske situation. Artikel 2

I arrondissementerne Ath, Tournai og Waremme samt i de nordlige dele af arrondissementerne Huy og Verviers, der ikke har status som udviklingsomraade vil kongeriget Belgien imidlertid som en undtagelse fra denne beslutning kunne bevilge regionalstoette, naar det i forvejen har givet Kommissionen meddelelse herom i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 93, stk. 3, og Kommissionen har fundet, at denne stoette tjener til direkte at afhjaelpe beskaeftigelsesproblemer, der er opstaaet paa grund af krisen i virksomheder henhoerende under Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab i kul- og staalindustribaekkener, der graenser op til de ovenfor anfoerte arrondissementer eller dele af arrondissementer.

Artikel 3

Kongeriget Belgien forelaegger inden udgangen af foerste halvaar hvert aar Kommissionen en rapport med angivelse af regionalstoettebeloebet, stoerrelsen af de paagaeldende investeringer samt antallet af tilfaelde af stoetteydelser, idet oplysningerne opdeles efter regioner paa niveau III i nomenklaturen for de statistiske territoriale enheder, der er opstillet af De europaeiske Faellesskabers statistiske Kontor, og efter sektor paa tocifrede erhversgrene i den systematiske fortegnelse over oekonomiske aktiviteter i De europaeiske Faellesskaber, der er opstillet af De europaeiske Faellesskabers statistiske Kontor.

Endvidere forelaegger kongeriget Belgien paa Kommissionens anmodning de fornoedne oplysninger til en undersoegelse af en raekke enkelttilfaelde.

Artikel 4

Ydelse af stoette i medfoer af naervaerende beslutning skal ske under overholdelse af nugaeldende eller senere saerlige bestemmelser om stoette til visse sektorer.

Artikel 5

Kongeriget Belgien meddeler inden tre maaneder fra denne beslutning at regne Kommissionen, hvilke foranstaltninger den har truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 6

Denne beslutning traeder i stedet for artikel 1 og 2 i beslutning 72/173/EOEF af 26. april 1972 om stoette i henhold til belgisk lov af 30. december 1970 om oekonomisk ekspansion.

Artikel 7

Denne beslutning er rettet til kongeriget Belgien.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. juli 1982.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. C 316 af 4. 12. 1981, s. 4.

(2) EFT nr. L 105 af 4. 5. 1972, s. 13.

(1) EFT nr. C 111 af 4. 11. 1971, s. 1.

(1) EFT nr. C 31 af 3. 2. 1979, s. 11.

(2) EFT nr. C 31 af 3. 2. 1979, s. 9.