KOMMISSIONENS BESLUTNING af 21. maj 1997 om Tysklands støtte til Bremer Vulkan Werft GmbH (Kun den tyske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (97/616/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit,

efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med ovennævnte artikel, og

ud fra følgende betragtninger:

I

Ved skrivelse af 1. august 1996 meddelte Kommissionen Tyskland, at den havde besluttet at indlede proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til den kontraktbetingede produktionsstøtte til Bremer Vulkan Werft GmbH (i det følgende benævnt »BVW« eller »værftet«) til bygning af krydstogtsskibet Costa I.

Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (1); de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter er blevet opfordret til at fremsætte deres bemærkninger til denne sag.

Tyskland fremsendte sit svar ved skrivelse af 26. november 1996, 13. januar 1997 og 12. marts 1997, der er registreret samme dag.

Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra andre interesserede parter.

Ved skrivelse af 12. august 1996 meddelte Kommissionen Tyskland, at den havde indledt proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til den kontraktbetingede produktionsstøtte til BVW til bygning af to containerskibe.

Kommissionens beslutning om procedurens indledning blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (2); de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter blev opfordret til at fremsætte bemærkninger til denne sag.

Tyskland fremsendte sit svar ved skrivelse af 13. januar 1997, 4. marts 1997 og 14. marts 1997; sidstnævnte skrivelse blev registreret den 17. marts 1997.

Endvidere fremsendte en medlemsstat bemærkninger til Kommissionen.

II

1. Krydstogtsskib Costa I

I april 1994 undertegnede det italienske rederi Costa Crociere og BVW en kontrakt om bygning af et krydstogtsskib. Bygningen af skibet, der skulle være afsluttet ved udgangen af juli 1996, blev påbegyndt i juni 1994. Kontraktværdien beløb sig på det pågældende tidspunkt til 602,219 mio. DM. BVW's økonomiske krise, der indtraf i efteråret 1995 og resulterede i værftets insolvens i maj 1996, blev yderligere forværret, da underleverandører som følge heraf opsagde deres kontrakter eller forlangte forskud herpå. Værftet stod derfor til at tabe over 100 mio. DM på nybygningen.

Delstaten Bremen stillede i 1994 en garanti på 200 mio. DM for et lån på 440 mio. DM. I 1995 stillede delstaten en yderligere garanti på 40,7 mio. DM som sikkerhed for et lån til finansiering af meromkostningerne.

Anden kontraktbetinget støtte i form af tilskud på i alt 40,6 mio. DM blev stillet til rådighed inden for rammerne af konkurrencestøtteordningen (Wettbewerbshilfe).

Ved skrivelse af 10. april 1996 meddelte Tyskland, at delstaten Bremen havde erklæret sig villig til at yde et lån på 72,075 mio. DM til dækning af akkordbetingede meromkostninger. Ifølge de tyske oplysninger var lånet med en rentesats på 4,851 % nødvendigt for, at skibet kunne færdiggøres, da delstaten Bremen ellers skulle honorere garantier på op til 260,7 mio. DM. Bankerne havde endvidere stillet 120 mio. DM til rådighed for færdiggørelsen, som skulle tilbagebetales ved leveringen.

Kommissionen kunne fastslå, at den kontraktbetingede støtte selv uden lånet ifølge de reviderede kontraktoplysninger ville nå op på en intensitet på 9,52 % af kontraktværdien for støtte. Det planlagte lån ville øge procentsatsen betydeligt.

Kommissionen kunne ikke acceptere argumentet om, at delstaten Bremen havde handlet på samme måde som forretningsbankerne, der ligeledes havde stillet nye midler til rådighed. Banklånene var sikrede på en sådan måde, at de kunne honoreres ved skibets salg. Så vidt det er Kommissionen bekendt, findes der ikke en tilsvarende dækning for lånet fra delstaten Bremen. Kommissionen måtte derfor betragte hele lånebeløbet som støtte.

Den samlede støtte til denne kontrakt medførte derfor en betydelig overskridelse af maksimumsgrænsen på 9 % og kunne derfor ikke betragtes som forenelig med Rådets direktiv 90/684/EØF af 21. december 1990 om støtte til skibsbygningsindustrien (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1904/96 (4).

2. Containerskibe

Årsagen til procedurens indledning var kontraktbetinget produktionsstøtte til BVW til bygning af to mellemstore containerskibe (2 700 TEU) (skib nr. 110 og 111). Bygningen af skibene, der oprindelig skulle være færdige ved udgangen af 1996, henholdsvis udgangen af 1997, blev indledt i 1995.

Kontraktværdien for hvert skib var på det pågældende tidspunkt på 84,6 mio. DM.

Delstaten Bremen erklærede sig principielt rede til at overtage to garantier i bygningsperioden for BVW til dækning af rederiets forudbetalinger.

Endvidere var der allerede tildelt konkurrencestøtte på 4,9 mio. DM for hver af kontrakterne.

Som anført af Kommissionen i beslutningen om procedurens indledning udgør delstatens garantier og konkurrencestøtten kontraktbetinget produktionsstøtte, der skal undersøges på grundlag af artikel 4 i direktiv 90/684/EØF. De planlagte garantier dækkede 100 % af rederiets forudbetalinger. I sin beslutning af 28. februar 1996 (støttesag N 108/96) fastslog Kommissionen imidlertid, at finansieringsgaranti i byggeperioden højst må udgøre 80 % af det lånebeløb, der gives sikkerhed for.

I øvrigt dækkede indtægterne fra skibene ikke engang produktionsomkostningerne, og de deraf følgende store tab skulle finansieres af boets aktiver. Det var derfor et spørgsmål for Kommissionen, om finansieringsbestemmelserne, herunder især de store statsgarantier for disse kontrakter, kunne betragtes som forenelige med fællesmarkedet.

III

En medlemsstats regering har via sin faste repræsentation tilsendt Kommissionen sine bemærkninger til proceduren vedrørende de to containerskibe.

Heri blev der ligeledes givet udtryk for tvivl med hensyn til, hvorvidt støtten er forenelig med fællesmarkedet. Støtten kunne således kun betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis værftet blev helt eller delvis lukket. Nedsættelse af kapaciteten samtidig med, at værftet blev videreført, ville ikke være tilstrækkelig.

IV

Tyskland tilsendte Kommissionen omkostnings- og priskalkulationer samt en finansieringsoversigt vedrørende Costa I.

Det fremgår heraf, at der er en difference på 118,55 mio. DM mellem indtægterne fra skibet (kontraktpris på 632,419 mio. DM og konkurrencestøtte på 40,5 mio. DM, i alt 673,019 mio. DM) og omkostningerne på 791,569 mio. DM. Størstedelen af tabet er blevet finansieret af delstaten Bremen ved hjælp af lån fra HIBEG GmbH på 100,25 mio. DM. Dette beløb skulle tilbagebetales af værftet ved skibets levering, dvs. senest 1. august 1996. Da dette ikke skete, anmodede HIBEG GmbH kuratoren om at anerkende lånet som en forpligtelse og optage det blandt konkursfordringerne med nævnte beløb. Ifølge den tyske regering er der stadig mulighed for, at HIBEG-lånet bliver delvis tilbagebetalt i løbet af konkursen.

Tyskland anmodede endvidere Kommissionen om at betragte den del af støtten, der overskred maksimumsgrænsen for kontraktbetinget produktionsstøtte, som støtte til lukning i henhold til artikel 7 i direktiv 90/684/EØF.

Med hensyn til de to containerskibe foreslog Tyskland ligeledes, at statsstøtten til værftet blev klassificeret som støtte til lukning i henhold til artikel 7 i direktiv 90/684/EØF.

Tyskland anmeldte følgende støttebeløb til Kommissionen:

- Til containerskib 110 en garanti på 37,9 mio. DM, plus renter til dækning af rederiets forudbetalinger i perioden mellem januar 1997 og maj 1997 samt en konkurrencestøtte på 3,794 mio. DM.

De samlede omkostninger ved skibets bygning beløber sig til 88,6 mio. DM, der bæres af rederiet (54,25 mio. DM) og værftets kurator (34,35 mio. DM). Pr. 31. december 1996 havde kuratoren allerede investeret 50,1 mio. DM. Ved skibets levering tilbagebetales der kuratoren 15,75 mio. DM, således at hans bidrag bringes ned på 34,35 mio. DM. Konkurrencestøtten udbetales ligeledes til kuratoren, således at hans bidrag reduceres yderligere.

- Til skib 111 andrager rederiets forudbetalinger mellem januar 1997 og maj 1997 32,5 mio. DM. Der foreslås en garanti til dækning af disse beløb. Endvidere er der behov for et banklån til dækning af de resterende byggeomkostninger. Der planlægges ligeledes en garanti til dækning af dette lån på 31,6 mio. DM. Lånet tilbagebetales i august 1997 ved skibets levering. Tyskland planlægger endvidere at tildele en konkurrencestøtte på 3,794 mio. DM.

Pr. 31. december 1996 havde kuratoren investeret 13,9 mio. DM i bygningen af dette skib. De samlede omkostninger beløber sig til 90,6 mio. DM, hvoraf rederiet har overtaget 54,25 mio. DM og kuratoren 29,65 mio. DM. Kuratorens bidrag reduceres med konkurrencestøtten på 3,794 mio. DM. Delstaten Bremen dækker differencen på 6,7 mio. DM mellem omkostningerne og indtægterne.

Tyskland hævder, at færdiggørelsen af de to skibe er nært sammenknyttet. Hvis skib 111 ikke færdiggøres, vil det få alvorlige følger for skib 110. Det vil sandsynligvis ikke kun give problemer med medarbejderne, hvoraf ca. halvdelen er beskæftiget med bygning af skib 110, men også med underleverandørerne, da de har baseret deres prisberegninger på bygningen af to skibe. Til bygning af skib 111 er der allerede anvendt 14 mio. DM. Endvidere har kuratoren afgivet ordrer på skibet til en værdi på 20 mio. DM. Ordrerne i forbindelse med skib 110 ligger i samme størrelsesorden. Hvis skib 111 ikke færdiggøres, vil der ifølge de tyske oplysninger opstå et tab på over 100 mio. DM, hvis skib 110 på grund heraf ikke bliver færdiggjort.

Tyskland havde endvidere meddelt, at det konkursramte Bremer Vulkan Werft GmbH efter færdiggørelsen af de to skibe og afslutningen af restarbejderne på skib 108 (dvs. skroget på Costa II, der blev solgt til en ny ejer) ville blive fuldstændig lukket i august 1997.

Lukningen vil ske i overensstemmelse med artikel 7 i direktiv 90/684/EØF. Det betyder, at værftet skal forblive lukket i en periode på mindst fem år. Hvis Tyskland efter udløbet af de fem år men inden ti år efter lukningen ønsker at genåbne værftet, skal Tyskland på forhånd indhente Kommissionens godkendelse hertil. Efter at have indhentet Kommissionens godkendelse i overensstemmelse med artikel 7 i direktiv 90/684/EØF er Tyskland endvidere berettiget til at tildele social støtte.

Kuratoren er i øjeblikket i færd med at sælge anparterne i Bremer Vulkan Marineschiffbau GmbH, der er et datterselskab af Bremer Vulkan Verbund AG, samt en af værftets dokker til Friedrich Lurssen Werft GmbH. Tyskland har på kuratorens vegne sikret sig, at denne dok kun vil blive anvendt til aktiviteter, der ikke falder ind under skibsværftsvirksomhed i henhold til direktiv 90/684/EØF. Friedrich Lurssen Werft GmbH vil anvende dokken til bygning af marineskibe og yachter, hvilket ikke falder ind under direktivet.

V

Tyskland har anmodet Kommissionen om, at støtten til Costa I samt støtten til skib 110 og 111 betragtes som støtte til lukning i henhold til artikel 7 i direktiv 90/684/EØF.

Kommissionen godkender lukningen af det konkursramte Bremer Vulkan Werft GmbH som en definitiv lukning i henhold til artikel 7 i direktiv 90/684/EØF.

I henhold til artikel 7 i direktiv 90/684/EØF kan støtte til dækning af de normale omkostninger som følge af en hel eller delvis lukning af skibsbygnings- eller skibsreparationsværfter betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis den medfører en reel og definitiv kapacitetsnedskæring.

For at sikre, at lukninger, hvortil der er ydet støtte, er definitive, skal den pågældende medlemsstat påse, at det lukkede skibsbygnings- eller skibsreparationsværft forbliver lukket i mindst fem år. Artikel 7, stk. 2, i direktiv 90/684/EØF indeholder en ikke udtømmende liste over støtteberettigede omkostninger, dvs. de normale omkostninger, der er en følge af hel eller delvis lukning af skibsværftet.

Andre omkostninger, der ikke udtrykkeligt er nævnt i artikel 7, stk. 2, i direktiv 90/684/EØF, kan ligeledes betragtes som støtteberettigede omkostninger, hvis der er tale om normale omkostninger, der er en følge af værftets lukning. Da der skal tilrettelægges en korrekt lukning af værftet, tages der hensyn til talrige leverandører og underleverandører, og da en væsentlig del af konstruktionen allerede er udført, og en række leverandør- og tjenesteydelseskontrakter med tredjeparter skal opfyldes, anerkender Kommissionen, at der skal træffes foranstaltninger for at begrænse de sociale og økonomiske tab, hvorfor omkostningerne til færdiggørelse af skibene derfor må betragtes som normale omkostninger, der er en følge af lukningen.

Støttens størrelse og intensitet retfærdiggøres af den omstændighed, at de omkostninger, hvortil der ydes støtte, kun er opstået på grund af lukningen af værftet. Støtten letter derfor den definitive afvikling af skibsbygningsaktiviteterne og er begrænset til færdiggørelsen af skibene.

I de to beslutninger om procedurens indledning havde Kommissionen allerede understreget, at maksimumsgrænsen for støtte til færdiggørelse af et værfts sidste skibe kan overskrides, hvis der er tale om en definitiv lukning, således at der kan gennemføres en korrekt lukning og man undgår, at underleverandører går konkurs. Som præcedens blev der henvist til Kommissionens beslutning i sag N 272/87 (lukning af det franske værft La Ciotat). I dette tilfælde blev støtten til færdiggørelse af igangværende skibe godkendt som støtte til lukning i henhold til artikel 7 i direktiv 90/684/EØF.

Det konkursramte Bremer Vulkan Werft GmbH skal lukkes ved leveringen af skibene i august 1997. Der er tale om en reel og definitiv lukning. Tyskland har forpligtet sig hertil ved at erklære sig rede til at opfylde betingelserne i artikel 7 i direktiv 90/684/EØF, herunder en lukning af værftet i mindst fem år.

Ifølge værftet har det en samlet kapacitet på 225 000 cgt. Selv om disse tal dækker den maksimale kapacitet og ikke den faktisk udnyttede kapacitet, kan det fastslås, at værftets lukning vil resultere i en væsentlig nedskæring af skibsbygningskapaciteten i Tyskland.

Der er i øjeblikket beskæftiget ca. 1 050 arbejdere med bygningen af skib 110 og 111. For at sikre en korrekt afslutning på arbejderne og undgå sociale spændinger i region Bremen, der allerede er stærkt ramt af afskedigelserne som følge af Bremer Vulkan Verbund AG's konkurs, er det nødvendigt at videreføre arbejderne i nogle måneder. Desuden ville en pludselig indstilling af arbejderne på de to skibe have medført alvorlige materielle og finansielle problemer for en række underleverandører.

Lånene på i alt 100,25 mio. DM til Costa I blev ligeledes ydet for at sikre en korrekt afvikling. Uden lånene ville det have været nødvendigt at gennemføre en brat lukning af værftet med tilsvarende virkninger for de ansatte og underleverandørerne, da det ikke ville have været muligt at færdiggøre skibet. Dette ville have resulteret i, at rederiet ville have annulleret sine ordrer, og at delstaten Bremen ville være nødsaget til at honorere garantierne.

Uanset det forventede salg af en dok til Friedrich Lurssen Werft GmbH er der tale om en reel og definitiv kapacitetsnedskæring. I realiteten anvendes dokken udelukkende til bygning af marineskibe og yachter, og disse aktiviteter falder ikke ind under direktiv 90/684/EØF.

Da der i forbindelse med det konkursramte Bremer Vulkan Werft GmbH er tale om en fuldstændig lukning efter artikel 7 i direktiv 90/684/EØF, er det hvad angår Costa I ikke længere relevant at sondre nøje mellem kontraktbetinget produktionsstøtte og støtte til lukning, da den i kapitel IV beskrevne støtte betragtes som støtte til lukning, hvis den overskrider maksimumsgrænsen for kontraktbetinget støtte.

De bemærkninger, der er fremsat af en medlemsstat, og som omtales i kapitel III, bekræfter for så vidt Kommissionens beslutning, eftersom støtten i tilfælde af fuldstændig lukning kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

1. Lånene på 100,25 mio. DM, som delstaten Bremen har ydet til krydstogtsskibet Costa I til dækning af tab, betragtes som statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1.

2. Delstaten Bremens garantier på 220 mio. DM og 40,7 mio. DM samt tilskud på 40,6 mio. DM betragtes ligeledes som statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1.

3. Den i stk. 1 og 2 nævnte statsstøtte godkendes indtil den tilladte maksimumsgrænse som kontraktbetinget produktionsstøtte efter artikel 4 i direktiv 90/684/EØF. Det overskydende beløb godkendes som støtte til lukning efter artikel 7 i nævnte direktiv.

Artikel 2

1. Den garanti, som delstaten Bremen har stillet på 37,9 mio. DM og tilskuddet på 3,794 mio. DM til containerskib 110, betragtes som statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1.

2. Den i stk. 1 nævnte statsstøtte godkendes som støtte til lukning efter artikel 7 i direktiv 90/684/EØF.

Artikel 3

1. Delstaten Bremens garantier på 32,5 mio. DM og 31,6 mio. DM samt tilskuddet på 3,794 mio. DM og dækningen af tab på 6,7 mio. DM, som delstaten Bremen har finansieret i forbindelse med bygningen af containerskib 111, betragtes som statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1.

2. Den i stk. 1 nævnte statsstøtte godkendes som støtte til lukning efter artikel 7 i direktiv 90/684/EØF.

Artikel 4

Tyskland opfylder sine forpligtelser til at lukke det konkursramte Bremer Vulkan Werft GmbH i Vegesack umiddelbart efter færdiggørelse af skib 110 og 111 samt det resterende arbejde på skib 108.

Tyskland underretter Kommissionen om det nøjagtige tidspunkt for lukningen. Hvis denne ikke er effektueret ultimo august 1997, skal Kommissionen underrettes om grundene hertil.

Tyskland overholder fuldt ud betingelserne i artikel 7 i direktiv 90/684/EØF.

Artikel 5

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfærdiget i Bruxelles, den 21. maj 1997.

På Kommissionens vegne

Karel VAN MIERT

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 290 af 3. 10. 1996, s. 10.

(2) EFT C 330 af 5. 11. 1996, s. 6.

(3) EFT L 380 af 31. 12. 1990, s. 27.

(4) EFT L 251 af 3. 10. 1996, s. 5.