*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 10. december 1982

om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 86

(IV/29.877 - British Telecommunications)

(Den engelske tekst er den eneste autentiske)

(82/861/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (1), senest aendret ved akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse, saerlig artikel 3,

under henvisning til den begaering, som Telespeed Services Limited indgav den 22. juni 1979 mod United Kingdom Post Office i medfoer af artikel 3 i forordning nr. 17,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 18. april 1980 om at indlede en procedure,

efter at have givet United Kingdom Post Office lejlighed til at fremsaette sine synspunkter vedroerende Kommissionens klagepunkter i overensstemmelse med artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 og med bestemmelserne i Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Raadets forordning nr. 17 (2),

efter hoering i Det raadgivende udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal, og

ud fra foelgende betragtninger:

I. FAKTISKE OMSTAENDIGHEDER

A. British Telecommunications

(1) British Telecommunications er et offentligt foretagende, oprettet i henhold til Telecommunications Act af 1981, der er vedtaget af det engelske parlament.

(2) British Telecommunications har i henhold til Telecommunications Act af 1981 pligt til at udfoere telekommunikationstjenester og har eneret paa driften af telekommunikationssystemer i Det forenede Kongerige.

(3) I stoersteparten af den periode, hvori den herefter beskrevne virksomhed fandt sted, blev den telekommunikationstjeneste, der i dag varetages af British Telecommunications, udfoert af United Kingdom Post Office i medfoer af Post Office Act af 1969, ligeledes vedtaget af det engelske parlament. British Telecommunications fik fra den 1. oktober 1981 ansvaret for United Kingdom Post Office's telekommunikationstjeneste i medfoer af ovennaevnte Telecommunications Act af 1981.

(4) Gennemfoerelsen af Telecommunications Act af 1981 var en af de foranstaltninger, som Det forenede Kongerige traf med henblik paa at tilskynde til konkurrence paa telekommunikationsomraadet.

(5) British Telecommunications og United Kingdom Post Office benaevnes i det foelgende »BT«.

B. Den internationale Telekommunikationskonvention og -union

(6) Alle EF's medlemsstater har undertegnet Den internationale Telekommunikationskonvention (ITC), som fastlaegger formaal for og struktur af Den internationale Telekommunikationsunion (ITU). Den internationale raadgivende Telegraf- og Telefonkomite (CCITT) er et af ITU's faste organer.

(7) I henhold til artikel 11, stk. 1 (2), i ITC skal CCITT undersoege tekniske, driftsmaessige og takstmaessige spoergsmaal i forbindelse med telegraf- og telefontjeneste og fremkomme med henstillinger herom. Medlem af CCITT er offentlige telekommunikationsmyndigheder i samtlige ITU medlemslande og anerkendte privatdrevne foretagender, som med godkendelse fra det medlemsland, der har anerkendt det paagaeldende foretagende, udtrykker oenske om at deltage i komiteens arbejde. BT er et saadant anerkendt privat foretagende.

(8) I henhold til artikel 44 i ITC skal medlemslandene overholde bestemmelserne i denne konvention saavel som de administrative forskrifter og traeffe fornoedne foranstaltninger med henblik paa at sikre, at bestemmelserne ogsaa overholdes af privatdrevne foretagender, der af staten har faaet tilladelse til at etablere og drive telekommunikation, og som udfoerer international telefontjeneste. I artikel 1.1 (2) i henholdsvis telegrafreglementet og telefonreglementet hedder det: »Ved anvendelsen af retningslinjerne i reglementerne skal administrationerne (eller anerkendte private bureauer) paa omraader, der ikke er daekket af reglementerne, foelge CCITT-henstillingerne, her under eventuelle instrukser i sammenhaeng med disse henstillinger.«

C. Videresendelse af telefon- og telexmeddelelser i Det forenede Kongerige

(9) Taksterne og de naermere vilkaar for telekommunikationstjeneste i Det forenede Kongerige er fastlagt af BT i »Schemes« (i det foelgende benaevnt »Reglementer«), udstedt med hjemmel i Section 28 i henholdsvis Post Office Act af 1969 og Section 21 i Telecommunications Act af 1981.

a) Telexreglementet af 1971

(10) Post Office's telexreglement af 1971 indeholder foelgende bestemmelse, der i realiteten afskaerer kommercielle message forwarding agencies (i det foelgende benaevnt »telekommunikationsbureauer«) fra at udfoere teletjeneste:

»21. (2) Hverken (telex)abonnenten eller nogen anden maa - uden Post Office's skriftlige samtykke eller medmindre andet maatte vaere fastsat i den fra Post Office meddelte tilladelse til abonnenten - direkte eller indirekte opkraeve gebyr eller anden form for vederlag for den brug af abonnentens telexinstallation, som finder sted af en anden eller paa vegne af en anden end abonnenten (. . .).«

b) Reglement T 7/1975 og T 1/1976

(11) I erkendelse af at telekommunikationsbureauer kan udfoere tjenester, der er til gavn for kunderne i Det forenede Kongerige, blev den ovennaevnte bestemmelse erstattet med paragraf 43 (2) i Post Office's telexreglement af 1975 (Reglement T 7/1975), hvori det bl.a. hed, at »Den abonnent kan benytte sin (telex)installation med henblik paa - for tredjemand - at afsende og modtage meddelelser, samt tillade at tredjemand - til eget formaal - benytter hans telexinstallation til afsendelse og modtagelse af meddelelser«. Paragraf 43 (2) (b) (iii) indeholdt dog foelgende betingelse: »Telexabonnentens takster for modtagelse og afsendelse af telexmeddelelser, der hidroerer fra og modtages paa et sted uden for Det forenede Kongerige eller Isle of Man, maa ikke vaere af en saadan stoerrelse, at afsenderen af meddelelsen kan opnaa en billigere takst, end hvis han selv havde sendt den direkte ved telexopkald til den person, til hvem meddelelsen er endeligt bestemt.«

(12) De ovennaevnte bestemmelser blev under overskriften »Restriction on assignment of telex service and use of Telex installations« bibeholdt i paragraf 70 (2) i Post Office's telekommunikationsreglement af 1976 (Reglement T 1/1976), som var i kraft fra den 1. juni 1976 til den 20. januar 1978.

(13) For saa vidt angaar paragraf 43 (2) (b) (iii) i Reglement T 7/1975, den senere paragraf 70 (2) (b) (iii) i Reglement T 1/1976 fandt BT, at det rent administrativt var umuligt at udoeve den fornoedne kontrol med henblik paa at sikre, at telekommunikationsbureauernes takster og afgifter for telextrafik mellem tredjelande ikke laa under de takster og afgifter, der opkraevedes af andre telekommunikationsmyndigheder.

c) Telekommunikationsbureauer

(14) Telekommunikationstaksterne er, naar der sendes fra Det forenede Kongerige og navnlig til Nordamerika, lavere, end naar der sendes fra visse lande paa det europaeiske kontinent (hvilket bl.a. skyldes forskelle med hensyn til takstpolitik - f.eks. lavere udlejningsafgifter og hoejere telefontakster - og med hensyn til de reelle omkostninger); hertil kommer, at de engelske takster til tider er endnu mere fordelagtige paa grund af valutasvingningerne. Disse forhold har bevirket, at der igennem de sidste 10 aar er blevet etableret en raekke telekommunikationsbureauer i Det forenede Kongerige, som paatager sig at videresende meddelelser der hidroerer fra eller modtages paa steder uden for Det forenede Kongerige. Der findes i dag omkring 100 saadanne telekommunikationsbureauer i Det forenede Kongerige, hvoraf 11 - paa det tidspunkt, hvor Reglement T 1/1978 (se punkt 16 nedenfor) blev offentliggjort - formodedes at udfoere teletrafik i transit mellem tredjelande. Disse telekommunikationsbureauer

(i) tilbyder at modtage meddelelser pr. telex fra personer eller andre telekommunikationsbureauer i udlandet og videresende meddelelserne pr. telex til personer eller andre telekommunikationsbureauer i udlandet; denne form for tjeneste kan vaere saerdeles nyttig, naar en og samme meddelelse (saasom en detaljeret specifikation af varer med henblik paa indhentning af tilbud) skal sendes til mange forskellige destinationer i udlandet; eller (ii) modtager deres kunders meddelelser i dataform - via det offentlige telefonnet - fra dataterminaler i udlandet (hovedsagelig fra USA) og videresender dem til andre lande som data, der modtages paa deres bestemmelsessted i visuel form enten som udskrevne meddelelser (hard copies) eller som billeder paa en dataskaerm.

d) CCITT's henstilling nr. F 60 (Section 3.5)

(15) I oktober 1976 vedtog CCITT en henstilling nr. F 60 om telexmetoder (Telex Operating Methods). Section 3.5 heri indeholdt under overskriften »begraensninger med hensyn til brugen af en telexstation« foelgende bestemmelse:

»Offentlige myndigheder og anerkendte privatdrevne foretagender skal naegte at udfoere telextjeneste for telegrafbureauer, der er oprettet med henblik paa at afsende og modtage telegrammer til videreforsendelse pr. telegraf med det formaal at unddrage sig betaling af det fulde afgiftsbeloeb, der skulle betales for hele straekningen.«

»Offentlige myndigheder skal naegte at udfoere international telextjeneste for en kunde, hvis virksomhed maa anses for at vaere i strid med de funktioner, der varetages af en offentlig myndighed som led i udfoerelsen af offentlig telekommunikationstjeneste.«

e) Reglement T 1/1978

(16) Som led i den direkte eller indirekte gennemfoerelse af CCITT's henstilling nr. F 60, Section 3.5, aendrede BT Post Office Telecommunication Scheme 1978, (Reglement T 1/1978), der traadte i kraft den 21. januar 1978, Reglement T 1/1976 til foelgende (uddrag):

»44 (2) (a) en (telefon)abonnent, der erhvervsmaessigt - ved brug af egen telefoninstallation - afsender og modtager meddelelser for tredjemand og/eller tillader tredjemand - paa egne vegne - at benytte denne telefoninstallation med henblik paa at afsende og modtage meddelelser, maa ikke - medmindre Post Office skriftlig tillader andet - benytte eller lade andre benytte telefoninstallationen med henblik paa at afsende eller modtage meddelelser fra et sted uden for Det forenede Kongerige og Isle of Man, der paa det endelige bestemmelsessted skal modtages i visuel form.«

70 (2) (b) (telex)meddelelser, der afsendes fra et sted uden for Det forenede Kongerige eller Isle of Man, maa ikke videresendes til et bestemmelsessted uden for Det forenede Kongerige eller Isle of Man;

(c) en meddelelse, som afsendes fra et sted uden for Det forenede Kongerige eller Isle of Man, maa ikke videresendes til et bestemmelsessted inden for Det forenede Kongerige eller Isle of Man, medmindre den modtages via et direkte telexopkald fra afsenderen af meddelelsen til abonnentens installation. (. . .);

(d) en meddelelse, der afsendes fra et sted i Det forenede Kongerige eller Isle of Man, maa ikke videresendes til et bestemmelsessted uden for Det forenede Kongerige eller Isle of Man, medmindre den sendes som telexopkald direkte fra abonnentens installation til den person, til hvem meddelelsen endeligt er bestemt.«

(17) I august 1978 sendte BT en standardskrivelse til samtlige telekommunikationsbureauer i Det forenede Kongerige, hvori man henledte deres opmaerksomhed paa de ovennaevnte aendringer og samtidig meddelte, at aendringerne indebar, at private kommunikationsbureauer nu ikke laengere maatte udfoere internationale tjenester for deres kunder for saa vidt, der er tale om:

- meddelelser, der i dataform afsendes eller modtages internationalt pr. telefon, og som derefter omsaettes til telekommunikationsmeddelelser med henblik paa modtagelse i telex, faksimile, skriftlig eller anden visuel form;

- telexmeddelelser, der fremsendes i transit mellem steder uden for Det forenede Kongerige eller Isle of Man;

- telexmeddelelser, der afsendes eller modtages via andre telekommunikationsbureauer.

(18) I denne standardskrivelse anfoerte BT ogsaa, at »netop fordi vi har formaaet at holde vore internationale telextakster paa et saa lavt niveau - langt lavere end i andre lande - er det fordelagtigt for andre lande at sende deres telexmeddelelser gennem telexbureauer i dette land. (. . .). Disse bureauers aktiviteter, der tiltraekker telexmeddelelser fra andre lande med henblik paa videreforsendelse via Det forenede Kongerige til et tredjeland, medfoerer et betydeligt tab af indtaegter for andre lande og er et brud paa de internationale konventioner, der er selve grundlaget for samarbejdet paa telekommunikationsomraadet. Disse bureauer udgoer saaledes en risiko for de konventioner, vi har forhandlet med andre lande, og kan blive aarsag til, at de lave takster, som vi for oejeblikket opkraever af vore kunder i Det forenede Kongerige, maa forhoejes.« (19) BT har endvidere sendt en skrivelse til de bureauer, der formodedes at formidle telekommunikation mellem telexabonnenter i tredjelande. Man bad de paagaeldende bureauer om skriftligt at erklaere, at de ville overholde og acceptere de nye bestemmelser. Ni ud af tolv bureauer, som modtog den paagaeldende skrivelse, gav en saadan erklaering.

(20) BT har overfor Kommissionen anfoert, at man havde vaeret under pression fra visse andre nationale telekommunikationsmyndigheder med henblik paa at forhindre videreforsendelsen fra tredjelande gennem telexbureauer i Det forenede Kongerige, og at man havde indfoert begraensningerne for at imoedekomme de internationale forpligtelser, som man mente at have over for andre administrationer.

(21) Paragraf 11 (1) i Reglement T 1/1976 indeholder en bestemmelse om, at dersom abonnenten »ikke overholder Reglementets bestemmelser eller undlader at opfylde en forpligtelse, der paahviler ham i henhold til disse bestemmelser, kan Post Office (uden at fritage abonnenten for eventuelle afgifter eller erstatningsansvar):

(a) uden varsel midlertidigt lukke telexinstallationen eller dele heraf;

(b) uden videre ophoere med at udfoere telekommunikationstjenester efter at have givet varsel herom i overensstemmelse med reglementets bestemmelser.«

BT fastholder at have ret til at afbryde telexinstallationerne hos de bureauer, som fortsat ikke overholder begraensningerne i Reglementet, men har dog ikke soegt at gennemtvinge dette ved at tage saadanne skridt.

(22) Den 22. juni 1979 indgav Telespeed Services Limited - et af de engelske telekommunikationsbureauer, der beroertes af de restriktive bestemmelser, som indfoertes af BT den 21. januar 1978 - en begaering i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17, hvori man anmodede Kommissionen om at fastslaa, at EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1, eller artikel 86 var overtraadt, og at kraeve, at BT bragte denne overtraedelse til ophoer. Klageren goer gaeldende, at BT's restriktive bestemmelser reelt har til formaal at forhindre videresendelse - via engelske telebureauer - af meddelelser, der afsendes fra et sted uden for Det forenede Kongerige til et bestemmelsessted inden for Det forenede Kongerige, selv i de tilfaelde, hvor der ikke opkraeves eller er tale om lavere takster. Saa vidt det er klageren bekendt, er de afgifter og takster, som Telespeed opkraever, lige saa store som, eller hoejere end, dem, der gaelder i de lande inden for EF, hvor deres kunder bor.

(23) I november 1981 tilbagekaldte BT alle eksisterende reglementer og erstattede dem med Telekommunikationsreglement 1981. Bestemmelserne i paragraferne 44 (2) (a) og 70 (2) (b) i Reglement T 1/1978 blev indfoejet i 1981-reglementet som henholdsvis paragraf 51 (2) (a) og paragraf 82 (2) (a).

(24) Den 22. oktober 1982 skrev BT til Kommissionen saaledes: . . . »det anerkendes nu i denne sag, at CCITT's telekommunikationshenstillinger er i strid med artikel 85, stk. 1, og artikel 86 i Rom-traktaten. British Telekommunications har derfor ensidigt besluttet at ophaeve de paagaeldende begraensninger, og agter at aendre telekommunikationsreglementet i overensstemmelse hermed samt at underrette de andre administrationer og telexbureauer i Det forenede Kongerige herom.«

II. RETLIG VURDERING

A. Anvendelse af EOEF-traktatens artikel 86

Ifoelge EOEF-traktatens artikel 86 er en eller flere virksomheders misbrug af en dominerende stilling paa faellesmarkedet eller en vaesentlig del heraf uforenelig med faellesmarkedet og forbudt i den udstraekning, samhandelen mellem medlemsstaterne herved kan paavirkes.

a) Virksomhed med dominerende stilling

(25) United Kingdom Post Office og British Telecommunications er offentlige foretagender og oekonomiske enheder, der udfoerer erhvervsmaessig virksomhed. De er som saadanne virksomheder efter EOEF-traktatens artikel 85 og 86.

(26) British Telecommunications har ifoelge Telecommunications Act af 1981 eneret til at drive telekommunikationssystemer i Det forenede Kongerige og paa Isle of Man. British Telecommunications indtager derfor en dominerende stilling i Det forenede Kongerige, som udgoer en vaesentlig del af det faelles marked, for saa vidt angaar telex- og telefonsystemer.

(27) I henhold til Telecommunications Act of 1981 blev British Telecommunications United Kingdom Post Office's legale efterfoelger i henseende til den lovfaestede eneret til at drive telekommunikationssystemer i Det forenede Kongerige, og til alle de deraf foelgende rettigheder og forpligtelser. British Telecommunications er derfor United Kingdom Post Office's efterfoelger, hvad naervaerende procedure angaar. b) Misbrug

(28) Begraensninger, der paalaegges af en virksomhed, der har en dominerende stilling, kan - selv naar der er tale om udoevelse af en ved lov tillagt befoejelse - udgoer misbrug af en saadan dominerende stilling.

(29) Begraensningerne med hensyn til adgangen til - for tredjemand - at udfoere telefon- og telextjenester og med hensyn til brugen af telefon- og telexinstallationer i Det forenede Kongerige er indfoert af BT ved reglementer (»Schemes«), udstedt i medfoer af henholdsvis Section 28 i Post Office Act af 1969 og Section 21 i Telecommunications Act af 1981. I henhold til reglement T7/1975 og reglement T1/1976 kan abonnenter frit benytte deres installationer med henblik paa at afsende og modtage meddelelser for tredjemand.

(30) Indtil den 20. januar 1978 indeholdt paragraf 43 (2) (b) (iii) i reglement T7/1975 og paragraf 70 (2) (b) (iii) i reglement T1/1976 dog en bestemmelse om, at dersom en abonnent videresendte en telexmeddelelse, der baade afsendtes fra og var bestemt til modtagelse paa et sted uden for Det forenede Kongerige, maatte afgiften herfor ikke vaere af en saadan stoerrelse, at afsenderen af meddelelsen kunne have sendt den billigere, end hvis han havde sendt den direkte. Denne bestemmelse udgjorde et misbrug efter EOEF-traktatens artikel 86 i det omfang, den ogsaa fandt anvendelse ved videreforsendelse af telexmeddelelser, der afsendtes fra andre EF-lande til levering i et land uden for Det forenede Kongerige, eller afsendtes fra et land uden for Det forenede Kongerige til levering i et andet EF-land, idet den herved

(i) begraenser telekommunikationsbureauernes virksomhed til skade for de forbrugere, der bor i andre EF-lande;

(ii) fastsaetter ulige vilkaar for ydelser af samme vaerdi som dem, der praesteres af telekommunikationsbureauerne ved som betingelse for fortsat udfoerelse af tjenester - at kraeve, at de meddelelser, der indgaar til BT, og som skal videresendes til et sted uden for Det forenede Kongerige eller - hvis videresendelse sker via et telebureau - afsendes til en takst, der sikrer, at telexmeddelelserne ikke bliver billigere end, hvis afsenderen havde sendt dem direkte. Dette bevirkede, at telekommunikationsbureauerne stilledes ringere i konkurrencen end de nationale telekommunikationsmyndigheder og telekommunikationsbureauerne i andre medlemsstater, som ikke er underkastet en saadan begraensning;

(iii) gjorde brugen af telefon- og telexinstallationer betinget af, at telekommunikationsbureauernes prisfastsaettelse ikke var afhaengig af arten og kvaliteten af de af dem udfoerte telekommunikationstjenester, idet priserne snarere blev direkteret af BT's oenske om at sikre indtaegterne for andre nationale telekommunikationsmyndigheder.

Det skal imidlertid bemaerkes, at de ovennaevnte bestemmelser i Reglement 7 1/1975 og T 1/1976 aldrig blev gennemfoert (jf. punkt 13 ovenfor), og at de ophaevedes den 11. januar 1978 med virkning fra den 20. januar 1978.

(31) Reglement T1/1978, der aendrede hovedreglementet T1/1976, traadte i kraft den 21. januar 1978. De nye bestemmelser i paragraf 44 (2) (a) og i paragraf 70 (2) (b) forboed i realiteten telekommunikationsbureauer i Det forenede Kongerige at videresende foelgende meddelelser til destinationer uden for Det forenede Kongerige:

(i) meddelelser, der paa bestemmelsesstedet leveres i visuel form (saasom telex, faksimile, hardcopies eller som billede paa en dataskaerm), og som modtages i dataform via telefonnettet fra en dataterminal i udlandet; og

(ii) telexmeddelelser, der afsendes fra et sted uden for Det forenede Kongerige.

Bestemmelserne i Reglement T 1/1978 blev senere indfoejet i 1981-reglementet som henholdsvis paragraf 5 (2) (a) og paragraf 82 (2) (a).

(32) For saa vidt disse forbud finder anvendelse paa telefon- og telexmeddelelser, der afsendes fra andre EF-lande med henblik paa modtagelse i et land uden for Det forenede Kongerige, eller som afsendes fra et land uden for Det forenede Kongerige med henblik paa modtagelse i et andet EF-land, er der tale om misbrug i henhold til EOEF-traktatens artikel 86, eftersom de:

(i) begraenser engelske telefon- og telexabonnenters adgang til at udoeve virksomhed som telekommunikationsbureauer til skade for kunder i andre EF-lande; og

(ii) goer brugen af telefon- og telexinstallationer betinget af forpligtelser, som ikke har forbindelse med udfoerelsen af telefon eller telextjeneste. (33) BT goer gaeldende, at det ikke vil vaere i strid med artikel 86, dersom BT under ét forboed alle telekommunikationsbureauer for herved at bevare sit monopol og sin eneret til at udfoere internationale teletjenester. Det er derfor ikke rimeligt at paastaa, at de mindre restriktive begraensninger, som BT paalagde saadanne telekommunikationsbureauer, udgjorde et misbrug af en dominerende stilling. Kommissionen mener ikke, at denne opfattelse er korrekt, eftersom BT's monopol inden for den relevante lovgivning er en eneret til at drive et telekommunikationsystem og ikke en ret til at tilbyde tjenester, der forudsaetter anvendelse af et saadant system. Selv om man antog, at den ovennaevnte opfattelse var korrekt, maa BT dog udoeve de befoejelser, med hensyn til hvilke det har monopol, i overensstemmelse med EF's konkurrenceregler (se punkt 41 og foelgende).

(34) De nye begraensninger, der er opstillet i paragraf 44 (2) (a) i Reglement T1/1978, og som er omtalt ovenfor under punkt 32, (i), forbyder engelske telekommunikationsbureauer at benytte deres telefonlinjer til videreforsendelse af telexmeddelelser og andre meddelelser i visuel form mellem lande uden for Det forenede Kongerige, og udgoer derfor et misbrug efter EOEF-traktatens artikel 86, stk. 2, litra b), idet de baade begraenser udviklingen af et nyt marked og brugen af ny teknologi til skade for teletransitbureauer og deres kunder, som saaledes er afskaaret fra at goere effektiv brug af eksisterende telekommunikationssystemer. Den omstaendighed, at telekommunikationsbureauerne herved blot udnytter de forskelle i taksterne, der bestaar mellem telex- og telefontjenester, der udfoeres af telekommunikationsmyndigheder, er irrelevant. Medens dette utvivlsomt ville resultere i faerre telexmeddelelser, og derved lavere omkostninger for kunderne, vil det dog ikke saette hele det internationale telexsystem paa spil. Fastholdelse af et foraeldet system ved hjaelp af foranstaltninger, der traeffes af en virksomhed, der indtager en dominerende stilling, er et misbrug i medfoer af EOEF-traktatens artikel 86, stk. 2, litra b), da det begraenser den tekniske udvikling til skade for forbrugerne.

(35) De nye begraensninger, der er opstillet i paragraf 70 (2) (b) i Reglement T1/1978, og som er omtalt ovenfor under punkt 32, (ii), udgoer et misbrug i henhold til EOEF-traktatens artikel 86, eftersom levering og fortsat levering af telekommunikationstjenester goeres betinget af, at der paatages en forpligtelse til ikke at udfoere visse former for telextrafik »af samme vaerdi« fra bestemte afsendelsessteder. Det er paa ingen maade teknisk set noedvendigt eller almindeligt ifoelge handelssaedvane at behandle saadan telextrafik forskelligt, og forpligtelsen har som saadan ikke forbindelse med det at udfoere telekommunikationstjeneste. Forpligtelsen var ogsaa her snarere dikteret af BT's oenske om at sikre indtaegterne for andre nationale telekommunikationsmyndigheder.

(36) BT's paastand om, at den logiske konsekvens af et saadant standpunkt ville vaere, at BT ikke frit kunne fastsaette begraensninger for den brug, som kunderne goer af dets telekommunikationssystemer, maa siges at savne grundlag. Saadanne begraensninger, der paalaegges af BT i form af »tillaegsydelser«, falder uden for rammerne af artikel 86, hvilket ikke synes at vaere tilfaeldet i denne sag. Hvad angaar BT's paastand om, at de ikke har pligt til at tolerere konkurrence med hensyn til de tjenester, der er omfattet af monopolet, henvises til punkt 33 ovenfor.

c) Paavirkningen af samhandelen mellem medlemsstaterne

(37) Det forbud, som BT har paalagt telekommunikationsbureauerne i Det forenede Kongerige mod at videresende meddelelser, der afsendes fra eller som modtages paa steder uden for Det forenede Kongerige, kan paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne, for saa vidt de lande, hvorfra eller hvortil saadanne meddelelser sendes, er EF-lande.

(38) Selv om saadanne forbud vedroerer brugen af telekommunikationsinstallationer inden for Det forenede Kongerige, paavirker de dog direkte de engelske telekommunikationsbureauers mulighed for at udfoere tjenester for tredjemand fra andre medlemsstater, idet saadanne tjenester kun maa udfoeres i direkte forbindelse (dvs. ikke som transit) mellem Det forenede Kongerige og andre medlemsstater og ikke laengere i forbindelse mellem medlemsstater - bortset fra Det forenede Kongerige - eller mellem disse medlemsstater og lande uden for Det europaeiske Faellesskab.

(39) Der er saaledes tale om en klar begraensning i samhandelen mellem medlemsstaterne, da forbudet begraenser telekommunikationsbureauers mulighed for at udfoere visse tjenester for kunder i andre medlemsstater. Klageren havde over for Kommissionen oplyst, at af de 13 til 14 000 meddelelser, han modtog om aaret fra udlandet mellem 1976 og 1979 med henblik paa videreforsendelse til bestemmelsessteder i udlandet, kom 85 % fra EF-landene og 85 % var bestemt for EF-lande. (40) BT mener at have ret til at lukke telexinstallationerne i de telexbureauer, der fortsat overtraeder dette forbud, hvilket naturligvis vil medfoere, at telekommunikationsbureauerne afskaeres fra at udfoere nogen form for teletjeneste mellem medlemsstaterne. Klageren har endvidere meddelt Kommissionen, at man ikke soegte at udvikle denne form for tjenesteydelse, for hvilken der syntes at vaere et betydeligt potentiel, som foelge af BT's trussel om at afbryde telexinstallationerne. Forbudet paavirkede saaledes ogsaa udviklingen af en saadan samhandel mellem medlemsstaterne.

B. Anvendelse EOEF-traktatens artikel 90, stk. 2

I EOEF-traktatens artikel 90, stk. 2, hedder det: »Virksomheder, der har faaet overdraget at udfoere tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, eller som har karakter af fiskale monopoler, er underkastet denne traktats bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de saerlige opgaver, som er betroet dem. Udviklingen af samhandelen maa ikke paavirkes i et saadant omfang, at det strider mod Faellesskabets interesse.«

(41) BT har i medfoer af Post Office Act af 1969 og Telecommunications Act af 1981, faaet overdraget at udfoere tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, nemlig varetagelsen af telekommunikationssystemet i hele Det forenede Kongerige. Anvendelsen af traktatens konkurrenceregler paa BT hindrer ikke opfyldelsen af disse opgaver paa effektiv og oekonomisk maade. BT kan ikke fritages for overholdelsen af konkurrencereglerne blot med den begrundelse, at en saadan overholdelse ville goere udfoerelsen af deres opgaver mere kompliceret.

(42) BT haevdede, at det ville blive hindret i at udfoere sine opgaver, uden dog at redegoere naermere herfor. Det ville uden tvivl vaere i BT's interesse at tillade saadan trafik. Selv om BT derved kunne loebe ind i vanskeligheder med andre telekommunikationsmyndigheder, fordi det ikke forbyder telekommunikationsbureauer i Det forenede Kongerige at opkraeve lavere telextakster end dem, der gaelder i andre lande, ville vanskeligheder af denne art ikke »hindre« opfyldelsen af BT's saerlige opgaver.

(43) Kommissionen accepterer fuldt ud det standpunkt, som BT goer gaeldende, nemlig at internationalt samarbejde og opfyldelse af internationale forplitelser er af altafgoerende betydning for, at international telekommunikation kan udfoeres paa effektiv og oekonomisk maade. Dette samarbejde skulle imidlertid ikke gaa saa vidt som til at kraenke traktatens konkurrenceregler.

(44) Af de ovennaevnte grunde udgoer de begraensninger, der er fastsat af BT for brugen af telex- og telefonfaciliteter og tjenesteydelser, en overtraedelse af artikel 86. BT skal derfor bringe de begraensninger, som stadig er i kraft, til ophoer.

(45) Uagtet at BT har begaaet disse overtraedelser finder Kommissionen, at der ikke skal paalaegges BT nogen boede, dels paa grund af de saerlige omstaendigheder i sagen og de i punkt 20 anfoerte omstaendigheder, dels fordi BT ikke haandhaevede begraensningerne ved at afbryde telexbureauernes anlaeg -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Foelgende bestemmelser i United Kingdom Post Office's og British Telecommunication's telekommunikationsreglementer udgoer overtraedelser af artikel 86 i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab:

1. paragraf 43 (2) (b) (iii) i telekommunikationsreglement T 7/1975,

2. paragraf 70 (2) (b) (iii) i telekommunikationsreglementet T 1/1976,

3. paragraf 44 (2) (a) og paragraf 70 (2) (b) i telekommunikationsreglement T 1/1978,

4. paragraf 51 (2) (a) og paragraf 82 (2) (a) i telekommunikationsreglement 1981.

Artikel 2

British Telecommunications skal inden to maaneder efter meddelelsen af denne beslutning bringe de i artikel 1 naevnte overtraedelser til ophoer, for saa vidt de ikke allerede er bragt til ophoer.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til British Telecommunications, 2-12 Gresham Street, UK-London EC2V 7AG.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. december 1982.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.

(2) EFT nr. 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63.