*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 13. februar 1985

om forslag fra Det forenede Kongeriges regering om stoette til dele af beklaednings-, skotoejs-, trikotage- og tekstilindustrien

(Kun den engelske udgave er autentisk)

(85/305/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter i henhold til naevnte artikel 93 at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Det forenede Kongeriges regering underrettede ved skrivelse af 18. april 1984 Kommissionen om et forslag om indfoerelse af en finansiel stoetteordning i henhold til § 8 i Industrial Development Act af 1982 til fordel for dele af beklaednings-, skotoejs-, trikotage- og tekstilindustrien.

Det erklaerede maal med den foreslaaede ordning var at saette smaa og mellemstore virksomheder i stand til at investere i avanceret teknologisk udstyr. Den bevillingsmaessige ramme for ordningen skulle vaere 20 mio £, og stoetten skulle ydes i form af enten tilskud paa op til 20 % af investeringsomkostningerne eller toaarige garantier for 80 % af laan ydet af godkendte finansieringsinstituttter til koeb af avanceret udtyr.

Kommissionen fandt efter en foerste gennemgang af forslaget, at maalet, som var at forbedre produktiviteten, og som Det forenede Kongerige havde anfoert som hovedbegrundelsen for stoetten, i vidt omfang var naaet. Kommissionen fandt desuden, at den oekonomiske udvikling i beklaednings-, trikotage- og tekstilindustrien, som havde vaeret forholdsvis gunstig sammenholdt med tendenserne i nogle af de oevrige EF-lande, havde foert til en situation, hvor finansiel stoette ikke ville fremme en udvikling i Faellesskabets interesse.

Desuden var det Kommissionens opfattelse, at det program, som Det forenede Kongeriges regering havde anmeldt, ikke opfyldte bestemte betingelser og kriterier for sektorstoette.

Kommissionen fandt, at det anmeldte program ved at begunstige bestemte virksomheder eller produktion af bestemte varer i sektorer, hvor der i forvejen er en omfattende handel, og hvor konkurrencen er meget haard, kunne forventes at paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne og ville saaledes vaere uforeneligt med faellesmarkedet. Kommissionen fandt desuden, at ordningen ikke opfyldte de noedvendige betingelser for at kunne omfattes af en af undtagelserne i EOEF-traktatens artikel 92.

Kommissionen indledte den i artikel 93, stk. 2, foerste punktum, fastsatte procedure og gav ved skrivelse af 19. juni 1984 Det forenede Kongeriges regering en frist til at fremsaette sine bemaerkninger.

II

Det forenede Kongeriges regering fremsendte ved skrivelse af 8. august og 11. december 1984 sine bemaerkninger i henhold til proceduren i EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, og aendrede samtidig visse af elementerne i forslaget og reducerede de foreslaaede garantier fra 80 % til 70 % af de samlede investeringsomkostninger.

Det forenede Kongeriges regeringer undlod i sine bemaerkninger at omtale stoersteparten af de indvendinger, som Kommissionen havde rejst, og specielt gav den ikke den noedvendige oekonomiske begrundelse for det foreslaaede program, hvilket Kommissionen havde udbedt sig med henblik paa den seneste postitive udvikling og succes for de involverede industrier.

Bemaerkninger fra tre andre medlemsstater og en virksomhedssammenslutning inden for de paagaeldende sektorer, som var fremsendt til Kommissionen i henhold til proceduren i EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, stoettede Kommissionens synspunkt og gav udtryk for stor bekymring vedroerende de foreslaaede stoetteforanstaltninger. I bemaerkningerne understregedes det, at stoetteprogrammet ville kunne fordreje konkurrencevilkaarene i Faellesskabet ved at give de virksomheder, der omfattes af programmet, urimelige fordele i konkurrencen med andre tekstil- og beklaedningsfabrikanter i Faellesskabet. Desuden blev det i bemaerkningerne fremhaevet, at der i Det forenede Kongeriges tekstil- og beklaedningsindustri i de seneste aar havde vaeret tale om en positiv udvikling, og paa grundlag heraf ansaa man stoetten for uberettiget.

Seks virksomhedssamenslutninger inden for den paagaeldende sektor i Det forenede Kongerige, som ligeledes havde fremsendt deres bemaerkninger til Kommissionen i henhold til proceduren i artikel 93, stk. 2, stoettede den foreslaaede ordning og fremhaevede fordelene ved avanceret teknologi og nye produktionsmetoder. De paapegede, at ordningen var af beskedent omfang, og mente, at den ville kunne yde et positivt bidrag til en styrkelse af Faellesskabet.

III

Inden for beklaednings-, skotoejs-, trikotage- og tekstilsektorerne er der en meget stor samhandel mellem medlemsstaterne og konkurrencen er meget haard. Naar nogle virksomheders stilling styrkes med statsstoette i forhold til andre konkurrerende virksomheder inden for samhandelen i Faellesskabet, maa samhandelen anses for at vaere paavirket af denne stoette. I dette tilfaelde vil det foreslaaede stoetteprogram, som ville indebaere en reduktion af de normale omkostninger for virksomhederne i paagaeldende industrier i Det forenede Kongerige, kunne paavirke handelen og fordreje eller true med at fordreje konkurrencen mellem medlemsstaterne ved at begunstige de naevnte industrier i Det forenede Kongerige, jf. artikel 92, stk. 1. Ifoelge artikel 92, stk. 1, er stoette, som kan henfoeres til de i samme artikel naevnte kategorier, uforenelige med faellesmarkedet.

De i artikel 92, stk. 2, hjemlede undtagelser fra naevnte princip kan ikke komme i betragtning i dette tilfaelde.

Det er i artikel 92, stk. 3, fastsat, hvilke former for stoette, der kan betragtes som forenelige med faellesmarkedet. Spoergsmaalet om stoettens forenelighed med EOEF-traktaten skal vurderes i forhold til hele Faellesskabet og ikke i forhold til en enkelt medlemsstat. For at sikre, at faellesmarkedet fortsat kan fungere tilfredsstillende, og i betragtning af bestemmelserne i artikel 3, litra f), skal de i artikel 92, stk. 3, fastsatte undtagelser fra bestemmelsen i artikel 92, stk. 1, fortolkes snaevert, naar en stoetteordning eller enhver form for individuelt tilskud skal vurderes.

Isaer kan undtagelsesbestemmelserne kun bringes i anvendelse, saafremt Kommissionen er overbevist om, at markedskraefternes frie spil alene - uden stoetten - ikke ville foranledige den potentielle stoettemodtager til at handle paa en maade, der kunne bidrage til opfyldelsen af en af de naevnte maalsaetninger.

At bringe undtagelsesbestemmelserne i anvendelse paa tilfaelde, som ikke bidrager til opfyldelsen af en saadan maalsaetning, eller tilfaelde, hvor en stoette ikke er noedvendig herfor, ville vaere at give urimelige fordele til bestemte medlemsstaters industrier, hvis finansielle stilling dermed blot ville blive styrket, og aabne mulighed for, at vilkaarene for samhandelen mellem medlemsstaterne kunne blive paavirket og konkurrencen fordrejet, uden at dette kan begrundes med henvisning til Faelleskabets interesse.

Det forenede Kongeriges regering har ikke kunnet give - og Kommissionen har heller ikke kunnet finde - noget gyldigt grundlag for at fastslaa, at det planlagte stoetteprogram falder ind under en af de i artikel 92, stk. 3, fastsatte undtagelseskategorier.

For saa vidt angaar undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og c), vedroerende stoette til fremme af udviklingen i bestemte regioner, kan det konstateres, at levestandarden i Det forenede Kongerige ikke er usaedvanligt lav, og at der ikke hersker alvorlig underbeskaeftigelse, som omhandlet i litra a); den paagaeldende stoetteordning omfatter virksomheder i bestemte brancher uden hensyn til beliggenheden og tager ikke sigte paa udviklingen af regioner som omhandlet i litra c).

For saa vidt angaar undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3, litra b), er det aabenlyst, at den paagaeldende ordning ikke tager sigte paa at fremme gennemfoerelsen af et vigtigt projekt af faelles europaeisk interesse eller afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i Det forenede Konge riges oekonomi. Selv om Det forenede Kongeriges oekonomi staar over for sociale og oekonomiske vanskeligheder, er disse ikke de mest alvorlige i Faellesskabet. I denne situation er der en saerdeles overhaengende risiko for en eskalation af statsstoetten, og en hvilken som helst form for statsstoette maa i hoej grad forventes at paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

For saa vidt angaar undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3, litra c) vedroerende »stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene«, skal det bemaerkes, at markedsvilkaarene i de paagaeldende erhvervsgrene synes at kunne sikre en normal udvikling uden statsstoette, og at den foreslaaede stoette derfor ikke kan betragtes som »fremmende« for udviklingen, naar behovet for stoette vurderes ud fra Faellesskabets interesse i stedet for ud fra en enkelt medlemsstats interesse.

En undersoegelse af den senest udvikling og den nuvaerende situation i de paagaeldende faellesskabsindustrier viser, at virksomheder i disse brancher er mere konkurrencedygtige i dag, end det var tilfaeldet tidligere. Efter en raekke aar, hvor beklaednings-, trikotage- og tekstilindustrien i Faellesskabet led alvorlig og helt aabenbar skade, hvilket fremgaar af de omfattende virksomhedslukninger og reduktion af arbedsstyrken paa grund af en verdensomspaendende markedsdepression og stigende import fra lavprislande, er de paagaeldende faellesskabsindustrier nu klart paa vej ud af vanskelighederne. I 1984 er det blevet stadig mere klart, at flertallet af virksomheder i disse industrier i hele Faellesskabet ved hjaelp af hurtigt stigende produktivitet, forbedrede markedsfoerings- og ledelsesmetoder, produktudvalg af meget hoej kvalitet og anvendelse af helt nyt teknologisk avanceret udstyr har naaet strukturomlaegningsmaalene og i vidt omfang atter er kommet op paa det konkurrenceniveau, som er noedvendigt for at sikre oekonomisk succes og levedygtighed paa det internationale tekstilmarked.

Kommissionen konkluderer derfor, at specifik stoette til tekstil- og beklaedningsindustrien i Faellesskabet i princippet ikke laengere er berettiget, og at specielt nye sektorstoetteprogrammer til fordel for disse EF-industrier vil vaere en rent midlertidig hjaelpeforanstaltning i den paagaeldende medlemsstats nationale interesse; en saadan stoette ville overfoere de tilbagevaerende struktur- og beskaeftigelsesproblemer fra en medlemsstat til en anden inden for Faellesskabet og ville desuden ikke opfylde de betingelser, der er fastsat i Faellesskabets retningslinjer for stoette til tekstilindustrien.

Dette gaelder i saerlig grad den foreslaaede stoette til tekstil-, beklaednings- og trikotageindustrien i Det forenede Kongerige, hvor der er tydelige tegn paa, at der inden for den seneste tid har vaeret gennemfoert strukturomlaegninger og nu er tale om en positiv oekonomisk udvikling. Nye teknologier, omfattende rationalisering og nyt udstyr har allerede gjort disse industrier i Det forenede Kongerige mere effektive og bedre i stand til at fremstille garn, stoffer og beklaedning af hoej kvalitet; produktiviteten er forbedret vaesentligt, idet den enkelte arbejdstagers produktivitet er steget med ca. 25 % siden 1980. Desuden er Det forenede Kongeriges regerings argument om, at virksomhederne ikke kan finde midler til de noedvendige investeringer paa grund af lav rentabilitet, ikke laengere berettiget, eftersom loenningerne er steget kraftigt med deraf foelgende stigning i investeringerne, hvilket baner vejen for fortsat oekonomisk succes og levedygtighed.

Desuden stoetter andre indikatorer saasom produktion og handelstal den opfattelse, at den oekonomiske nedgangstid var ved at vaere forbi i 1983, og at situationen fortsat bedres.

Specielt i lyset af det erklaerede maal med ordningen - at saette virksomhederne i stand til at investere i moderne maskiner - maa det understreges, at der netop i Det forenede Kongerige paa grund af betydeligt oegede fortjenester er gennemfoert de mest intensive bestraebelser i Faellesskabet paa at installere ny teknologi. I denne sammenhaeng skal det bemaerkes, at de paagaeldende industrier i Det forenede Kongerige i en aarraekke har faaet betydelig offentlig finansiel stoette i forbindelse med generelle, regionale eller specifikke stoetteprogrammer, som har bidraget vaesentligt til den ovenfor omtalte positive udvikling.

Ligesom i de oevrige brancher, hvortil der foreslaas stoette, er den negative tendens i produktionen inden for skotoejsindustrien maalt saavel i maengde som i vaerdi blevet mindre udtalt og er endog i den seneste tid vendt. Desuden har der i de seneste aar kunnet noteres en stigning i produktionsvaerdien for skotoej forarbejdet i Det forenede Kongerige og en forbedring af den enkelte arbejdstagers og den enkelte virksomheds nettoproduktion, hvilket kun tildels kan forklares ved en positiv udvikling i kapitaludgifterne og reduktion af antallet af virksomheder samt nedgang i den samlede beskaeftigelse. Desuden gaelder det, at medens den samlede eksport maalt i maengde ikke er steget vaesentligt i den seneste tid, er den ikke desto mindre aendret proportionalt med de britiske producenters samlede salg, og samtidig udgoer eksporten til andre medlemsstater nu mere end 60 % af den samlede eksport i 1983/84. Desuden ville det foreslaaede stoetteprogram i den ovenfor beskrevne situation ved kunstigt at reducere investeringsomkostningerne for virksomheder i de paagaeldende brancher svaekke andre EF-producenters konkurrencestilling og dermed fordreje konkurrencen og presse priserne nedad til skade for producenter, som hidtil har overlevet som foelge af strukturomlaegninger og produktivitets- og kvalitetsforbedringer finansieret med egne midler, og som maaske ville blive noedsaget til at traekke sig ud af markedet. Det skal understreges, at en stor del af produktionen fra tekstil-, trikotagebeklaednings- og skotoejsindustrien i Det forenede Kongerige, hvortil der foreslaas stoette, eksporteres til andre medlemsstater i en situation, hvor efterspoergslen kun stiger langsomt, hvorfor det er meget usandsynligt, at samhandelsvilkaarene ville forblive upaavirket.

Desuden svarer Det forenede Kongeriges regerings forslag om stoette til beklaednings-, trikotage-, skotoejs- og tekstilindustrien naesten til en stoetteordning for almindelig investering og modernisering af eksisterende udstyr, en stoettekategori, overfor hvilken Kommissionen altid har vaeret saerdeles tilbageholdende, specielt under henvisning til de af Kommissionen i 1971 og 1977 udarbejdede retningslinjer for stoette til tekstilindustrien. I henhold til forslaget kraeves der ingen modydelser af de paagaeldende virksomheder med hensyn til strukturomlaegning, og ordningen aabner ikke mulighed for den kraevede grad af selektivitet i investeringerne, som derfor eventuelt blot kan vedroere udskiftning af eksisterende maskiner og udvidelse af en virkomsheds aktiviteter.

Yderligere er beskrivelsen af de generelle maal for ordningen ikke tilstraekkelig klar og indeholder ingen kvantitative maal med hensyn til kapacitet, beskaeftigelse og stukturomlaegning, hvorfor det er naesten umuligt for Kommissionen paa forhaand at vurdere ordningens konkurrenceforvridende virkninger.

Paa trods af, at Det forenede Kongeriges regering accepterede at goere saerdeles foelsomme subsektorer til genstand for en specifik undersoegelsesprocedure, mangler forslaget enhver henvisning til en selektiv fremgangsmaade over for de forskellige industrier og definerer ikke tilstraekkelig klart hvilke kriterier der skal anvendes ved undersoegelsen af virksomhedernes levedygtighed, ej heller fremgaar det klart af forslaget, hvilke graenser der skal gaelde i saa henseende.

Der indgaar ikke i forslaget bestemmelser om samtidig alternativ anvendelse af forskellige stoetteprogrammer til fordel for de paagaeldende industrier, og muligheden for at stoette virksomheder, som ikke er stoetteberettigede i henhold til det foreslaaede program, ville neutralisere den begraensede selektivitet der ligger i at udvaelge virksomheder til stoette, og ville derfor kunne forventes at foroege virkningerne af stoetteprogrammet.

Ligeledes ville samtidig kumulativ anvendelse af en anden eksisterende stoetteordning ud over den stoette, der kunne ydes i henhold til det omhandlede sektorprogram, foroege intensiteten af stoette til en given investering med op til 30 % og ville derfor ligeledes forstaerke negative virkninger af den foreslaaede stoette.

Det fremgaar ikke tilstraekkeligt klart, hverken af det oprindelige forslag eller af de bemaerkninger, der blev fremsat i henhold til proceduren, at der eksisterer saerlige problemer for smaa og mellemstore virksomheder. Derfor er det endnu mere usandsynligt, at den foreslaaede stoette kan hjaelpe saadanne virksomheder uden at paavirke vilkaarene for samhandel mellem medlemsstaterne, hvorfor stoetten ville virke konkurrenceforvridende, uden at dette kan begrundes med henvisning til Faellesskabets interesse.

Desuden oensker Det forenede Kongeriges regering klart at stoette de mere fremsynede smaa virksomheder, som har raad til at betale for avanceret udstyr. En saadan maalsaetning og fremgangsmaade er endnu mere farlig end at yde stoette til samtlige smaa virksomheder, eftersom stoette til de konkurrencedygtige og mest dynamiske virksomheder blot tjener til en yderligere styrkelse af disse virksomheders finansielle stilling uden at bidrage til de i artikel 92, stk. 3, fastsatte maal, medens den samtidig vil kunne faa endnu stoerre konkurrenceforvridende virkninger.

Det maa konkluderes, at den foreslaaede stoette i henhold til stoetteordningen til fordel for beklaednings-, skotoejs-, trikotage- og tekstilindustrien i Det forenede Kongerige, saaledes som denne er anmeldt til Kommissionen og aendret efter proceduren i artikel 93, stk. 2, ved at hjaelpe virksomheder i Det forenede Kongerige i de paagaeldende brancher, hvorved de paagaeldende virksomheders markedstilling ikke laengere udelukkende ville vaere betinget af deres egen effektivitet, praestation og styrke, udelukkende vil vaere i den paagaeldende medlemsstats egen nationale interesse og ikke bidrage til en udvikling, som set ud fra Faellesskabets synspunkt i rimeligt omfang ville opveje stoettens konkurrenceforvridende virkninger.

Foelgelig opfylder den foreslaaede stoette ikke de noedvendige betingelser for at kunne omfattes af en af de i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, fastsatte undtagelsesbestemmelser - VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Det forenede Kongerige undlader at ivaerksaette sit forslag, som er anmeldt til Kommissionen ved skrivelse af 18. april 1984 og aendret ved skrivelse af 8. august 1984 og skrivelse af 11. december 1984 under den i EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, fastsatte procedure, om at yde stoette til dele af beklaednings-, skotoejs-, trikotage- og tekstilindustrien.

Artikel 2

Det forenede Kongerige underretter senest to maaneder fra datoen for meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger den har truffet til at efterkomme denne beslutning.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Det forenede Kongerige.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. februar 1985.

Paa Kommissionens vegne

Peter SUTHERLAND

Medlem af Kommissionen