Kommissionens beslutning

af 18. juli 2001

om de af Tyskland meddelte nationale bestemmelser vedrørende lægemiddelovervågning

(meddelt under nummer K(2001) 1974)

(Kun den tyske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2001/571/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, stk. 6, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFREMSTILLING

1. EU-lovgivningen

(1) De gældende EU-bestemmelser om overvågning af lægemidler efter godkendelsen af disse findes i kapitel Va (artikel 29a til 29i) i Rådets direktiv 75/319/EØF af 20. maj 1975 om tilnærmelse af lovgivning om farmaceutiske specialiteter(1), senest ændret ved direktiv 2000/38/EF(2). Kapitel Va blev indføjet i direktiv 75/319/EØF ved direktiv 93/39/EØF(3).

(2) De for denne meddelelse relevante bestemmelser om indberetning af bivirkninger findes i første række i artikel 29d. I henhold til artikel 29d, stk. 1, skal den, der er ansvarlig for markedsføringen af et lægemiddel, registrere alle formodede alvorlige bivirkninger, som meddeles ham af en person i sundhedssektoren, og straks og under alle omstændigheder senest 15 dage efter modtagelsen af disse oplysninger indberette dem til den kompetente myndighed. I henhold til artikel 29d, stk. 2, skal der endvidere føres detaljerede fortegnelser over alle andre formodede bivirkninger, og disse skal jævnligt forelægges myndighederne. I artikel 29i bemyndiges Kommissionen til at ajourføre bestemmelserne i kapitel Va efter fremgangsmåden i artikel 37a i direktiv 75/319/EØF for at tage hensyn til den videnskabelige og tekniske udvikling.

(3) På baggrund af de nye erfaringer, der er gjort inden for lægemiddelovervågning, de stadige bestræbelser på en international harmonisering af lægemiddelovervågningsoplysninger samt de bedre tekniske muligheder inden for elektronisk dataindsamling og -transmission har Kommissionen gjort brug af den bemyndigelse, der er indeholdt i artikel 29i, og på flere punkter ændret ovennævnte bestemmelser ved direktiv 2000/38/EF. I den forbindelse har Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 3, taget udgangspunkt i et højt beskyttelsesniveau og har specielt taget hensyn til enhver ny udvikling baseret på videnskabelige kendsgerninger. For at skabe juridisk klarhed er de enkelte bestemmelser blevet nyaffattet uanset omfanget af de forskellige ændringer.

(4) Hovedformålet med direktiv 2000/38/EF er at ændre de tidligere lægemiddelovervågningsordninger, der hovedsagelig var nationalt orienteret og papirbaseret, til et elektronisk datasystem på EU-plan. Alle lægemiddelovervågningsdata vil blive lagt ind i dette system og derefter automatisk lagret i en database, som oprettes hos det agentur, der er blevet oprettet ved Rådets forordning (EØF) nr. 2309/93 af 22. juli 1993 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk agentur for lægemiddelvurdering(4) (i det følgende benævnt EMEA). Medlemsstaterne, Kommissionen og EMEA selv kan til enhver tid hente data i denne base. Dette elektroniske netværk skal i betragtning af de nye resultater og fremskridt inden for informationsteknologi gøre indsamlingen og udvekslingen af data mere effektiv end hidtil, befri indehaverne af tilladelser for unødige krav om indberetning og i det hele taget forbedre lægemiddelovervågningen i EU.

(5) De vigtigste bestemmelser om indberetning af bivirkninger findes i artikel 29d, stk. 2 og 4, i den nye version fra 2000. I henhold til den nye version af artikel 29d, stk. 2, skal indehaveren af markedsføringstilladelsen registrere alle formodede alvorlige bivirkninger, som et medlem af sundhedsprofessionerne meddeler ham, og straks og under alle omstændigheder senest 15 dage efter modtagelsen af disse oplysninger indberette dem til den kompetente myndighed i den medlemsstat, på hvis område hændelsen indtraf. I henhold til den nye version(5) af artikel 29d, stk. 4, skal indehaveren af markedsføringstilladelsen desuden sikre, at alle formodede alvorlige uventede bivirkninger, som indtræder på et tredjelands område, og som et medlem af sundhedsprofessionerne meddeler ham, straks og under alle omstændigheder senest 15 dage efter modtagelsen af oplysningerne indberettes, så de er tilgængelige for EMEA og de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvor lægemidlet er tilladt.

(6) I henhold til den nye version af artikel 29f, stk. 1, skal EMEA i samarbejde med medlemsstaterne og Kommissionen oprette et edb-netværk for at lette udveksling af lægemiddelovervågningsoplysninger vedrørende lægemidler, der markedsføres i EU, således at alle kompetente myndigheder kan få oplysningerne på samme tid. I henhold til artikel 29f, stk. 2, skal medlemsstaterne sikre, at indberetninger om formodede alvorlige bivirkninger, som har fundet sted på deres område, straks og under alle omstændigheder senest 15 kalenderdage efter indberetningen stilles til rådighed for EMEA og de andre medlemsstater. Til dette formål skal ovennævnte edb-netværk anvendes.

2. Nationale bestemmelser

(7) De bestemmelser, som Forbundsrepublikken Tyskland har givet meddelelse om, er bestemmelserne i § 29, stk. 1, 2.-8. punktum, i lov om handel med lægemidler (Gesetz über den Verkehr mit Arzneimitteln) (i det følgende benævnt "AMG"), jf. lovbekendtgørelse af 11. december 1998(6). I henhold til § 29, stk. 1,2. punktum, i AMG skal ansøgeren straks og senest 15 dage efter modtagelsen af oplysningerne til den kompetente forbundsmyndighed indberette alle formodede alvorlige bivirkninger eller formodede alvorlige vekselvirkninger med andre midler, som han har fået kendskab til, samt bestemte tilfælde af misbrug. Da bestemmelsen ikke er yderligere indskrænket, består denne forpligtelse, uanset om det formodede tilfælde er indtrådt i eller uden for Forbundsrepublikken Tyskland, og uanset om bivirkningen i princippet er kendt eller ej. § 29, stk. 1, 3.-8. punktum, i AMG indeholder yderligere bestemmelser om dokumentation af bivirkninger og forelæggelse heraf for de kompetente myndigheder.

3. Sammenligning mellem de tyske bestemmelser og EU-bestemmelserne

(8) Den forpligtelse til indberetning af bivirkninger ved et lægemiddel, som er omhandlet i § 29, stk. 1, 2. punktum, i AMG, adskiller sig fra forpligtelsen i artikel 29d som ændret ved direktiv 2000/38/EF i to henseender:

(9) For det første er ansøgeren i henhold til § 29, stk. 1, 2. punktum, i AMG forpligtet til at indberette enhver formodet alvorlig bivirkning, altså uanset om den formodede bivirkning er indtrådt i eller uden for Tyskland. I henhold til den nye version af artikel 29d, stk. 2, skal indehaveren af markedsføringstilladelsen udelukkende indberette disse bivirkninger til den kompetente myndighed i den medlemsstat, på hvis område bivirkningen er indtrådt.

(10) Hvis de formodede alvorlige bivirkninger er indtrådt i et tredjeland, altså uden for EU, er der i henhold til den nye version af artikel 29d, stk. 4, kun pligt til at meddele en formodet bivirkning, hvis der er tale om en uventet bivirkning. En sådan begrænsning findes ikke i § 29, stk. 1, 2. punktum, i AMG.

II. PROCEDUREN

(11) Forbundsrepublikken Tysklands Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union har ved skrivelse af 18. januar 2001, indgået den 25. januar 2001, under henvisning til EF-traktatens artikel 95, stk. 4, anmodet Kommissionens Generalsekretariat om tilladelse til at bibeholde bestemmelserne i § 29, stk. 1, 2.-8. punktum, i AMG vedrørende pligten til indberetning af bivirkninger. Tyskland er af den opfattelse, at dette er begrundet i væsentlige hensyn som anført i EF-traktatens artikel 30, nærmere bestemt hensynet til beskyttelse af menneskers liv og sundhed.

(12) Ved skrivelse af 2. marts 2001 underrettede Kommissionen de tyske myndigheder om, at den havde modtaget meddelelsen i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 4, og at fristen på seks måneder til at undersøge meddelelsen i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 6, var begyndt at løbe den 26. januar 2001, dagen efter modtagelsen af meddelelsen.

(13) Ved skrivelse af 17. april 2001 gjorde Kommissionen de andre medlemsstater bekendt med Forbundsrepublikken Tysklands meddelelse og gav dem mulighed for at tage stilling til den inden en måned. Desuden blev der i De Europæiske Fællesskabers Tidende(7) offentliggjort en henvisning til meddelelsen for at informere andre interesserede parter om de bestemmelser, som Tyskland har givet meddelelse om og ønsker bibeholdt.

III. VURDERING

1. Vurdering af, om betingelserne for at anvende traktatens undtagelsesbestemmelse er opfyldt

(14) Formålet med de tyske myndigheders meddelelse er at opretholde den pligt til rodberetning af bivirkninger, som er omhandlet i § 29 i AMG, og som afviger fra dem, der er anført i direktiv 2000/38/EF. Dette direktiv er udstedt på grundlag af artikel 29i i direktiv 75/319/EØF, som igen har EF-traktatens tidligere artikel 100 A (nu artikel 95) som retsgrundlag. Direktiv 2000/38/EF er således en harmoniseringsforanstaltning udstedt af Kommissionen med hjemmel i EF-traktatens artikel 95, stk. 4.

(15) Tyskland har som foreskrevet i EF-traktatens artikel 95, stk. 4, givet Kommissionen meddelelse om den præcise ordlyd af de nationale bestemmelser, der ønskes bibeholdt, og redegjort for de grunde, som efter Tysklands opfattelse berettiger til at bibeholde dem.

(16) Kommissionen mener derfor, at Tysklands meddelelse, hvormed Tyskland ansøger om at få godkendt bibeholdelsen af bestemmelserne i § 29, stk. 1, 2.-8. punktum, i AMG, som afviger fra direktiv 2000/38/EF, kan antages til behandling med hjemmet i EF-traktatens artikel 95, stk. 4.

2. Vurdering af sagens omstændigheder

(17) Kommissionen kan kun godkende en meddelelse i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 4, når samtlige de i EF-traktatens artikel 95 nævnte forudsætninger er opfyldt. Specielt skal bibeholdelsen af de nationale bestemmelser være begrundet i vigtige behov, hvortil der henvises i EF-traktatens artikel 30, eller som vedrører miljøbeskyttelse eller beskyttelse af arbejdsmiljøet (EF-traktatens artikel 95, stk. 4). Desuden må de nationale bestemmelser hverken være et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandlen mellem medlemsstaterne; de må heller ikke udgøre en hindring for det indre markeds funktion (EF-traktatens artikel 95, stk. 6).

a) Vigtige behov

(18) Ved vurderingen af spørgsmålet om, hvorvidt de i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 4, meddelte nationale bestemmelser er begrundet i vigtige behov, hvortil der henvises i EF-traktatens artikel 30, må Kommissionen gå ud fra de forhold, som medlemsstaten anfører som begrundelse for at bibeholde de nationale bestemmelser. Dvs., at i henhold til traktatens bestemmelser må den medlemsstat, som anmoder om at bibeholde nationale bestemmelser, dokumentere, at disse bestemmelser er begrundet. Ved proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 95 skal Kommissionen i princippet begrænse sig til at undersøge relevansen af den dokumentation, som den medlemsstat, der fremsætter anmodningen, har indgivet, uden selv at søge mulige begrundelser.

(19) Tyskland påberåber sig vigtige behov i forbindelse med beskyttelse af menneskers liv og sundhed, dvs. et af de i EF-traktatens artikel 30 nævnte forhold, og anfører, at formålet med at bibeholde den indberetningspligt, som fremgår af de gældende bestemmelser i § 29, stk. 1, 2.-8. punktum, i AMG, er at opnå et så højt sundhedsbeskyttelsesniveau som muligt for befolkningen ved brug af lægemidler. Dette høje nationale beskyttelsesniveau bliver efter Tysklands mening sat på spil, fordi bivirkninger for det første fremover kun skal meddeles til den medlemsstat, hvor bivirkningerne er indtrådt, og for det andet fordi bivirkninger, der indtræder i et tredjeland, kun er omfattet af indberetningspligten, hvis de er "uventede".

aa) Indberetning af bivirkninger i medlemsstaterne

(20) Tyskland anser det for "sundhedspolitisk ikke forsvarligt" kun at indberette bivirkninger til de medlemsstater, hvor det formodede tilfælde er indtrådt. Som begrundelse henviser Tyskland til, at det edb-netværk, der skal oprettes i henhold til direktiv 2000/38/EF, endnu ikke findes. Under hensyn til den begrænsede indberetningspligt kan man efter Tysklands opfattelse ikke inden for overskuelig fremtid sikre en tidsmæssigt og kvalitativt tilsvarende orientering af myndighederne i samtlige medlemsstater.

(21) Vigtige behov som anført i EF-traktatens artikel 30 kan dog af to grunde ikke udledes heraf.

(22) For det første er Forbundsrepublikken Tysklands påstand om, at det i direktiv 2000/38/EF omtalte edb-netværk endnu ikke findes og ikke kan etableres i overskuelig fremtid, i hvert fald ikke inden den 5. december 2001, ikke rigtig. I det omfang etableringen af det i den nye version af artikel 29f omhandlede edb-netværk kræver forarbejde fra EMEA's og Kommissionens side, vil dette forarbejde være afsluttet til tiden, dvs. senest den 5. december 2001. Efter den nuværende tidsplan vil EMEA stille den centrale database til rådighed i basisversionen pr. 1. december 2001. Fra dette tidspunkt kan tilfælde af bivirkninger som omhandlet i den nye artikel 29d, stk. 2-5, indlæses i databasen og konsulteres af myndighederne i samtlige medlemsstater. De tekniske og proceduremæssige forudsætninger for etableringen og anvendelsen af edb-netværket vil således - i modsætning til hvad Tyskland hævder - være til stede inden udgangen af fristen for at gennemføre direktiv 2000/38/EF i national ret.

Man må imidlertid tænke på, at opbygningen af databasen ikke alene er EMEA's opgave. Det påhviler nemlig i henhold til den nye version af artikel 29f, stk. 2, myndighederne i medlemsstaterne at anvende det nyoprettede edb-netværk til at give EMEA og de andre medlemsstater oplysning om indberettede bivirkninger. Medlemsstaterne skal til dette formål først indlæse dataene og dernæst videresende dem til EMEA's database, hvor de automatisk indlæses i den centrale database, således at de kan konsulteres her. For at sikre, at indberetningerne er generelt sammenlignelige og så forståelige som muligt, er parterne blevet enige om ved dataregistreringen og -indlæsningen at anvende de standarder, som er fastsat af International Conference on Harmonisation of Technical Requirements for Registration of Pharmaceuticals for Human Use.

De fleste medlemsstater vil først i løbet af 2002 omstille deres nationale edb-systemer til de harmoniserede standarder og kunne begynde at overføre data elektronisk til EMEA under anvendelse af disse standarder. Hvis en medlemsstat endnu ikke har foretaget omstillingen, vil det i tilfælde af en formodet bivirkning i denne medlemsstat kun være basisoplysningerne om produktet, patienten og bivirkningens art, der indlæses og gøres elektronisk tilgængelig i den centrale database hos EMEA. Det vil dog ikke skade den omfattende videreformidling af lægemiddelovervågningsdata inden for EU. Hvis medlemsstaterne ikke har omstillet deres systemer pr. 5. december 2001, er de i henhold til den nye version af artikel 29f, stk. 2, forpligtet til at foretage indberetningerne i en anden egnet form. At edb-netværket ikke fungerer fuldt ud, vil således ikke have negative konsekvenser for sundhedsbeskyttelsen.

(23) For det andet taler den juridiske situation i de fleste medlemsstater imod Tysklands argument om, at vigtige behov inden for sundhedsbeskyttelse kræver, at pligten til indberetning af bivirkninger, der er forekommet i andre medlemsstater, bibeholdes. Som den juridiske situation er nu, kræver kun fire medlemsstater, at de nationale myndigheder også informeres, hvis en formodet alvorlig bivirkning forekommer i en anden medlemsstat. Det gælder foruden Tyskland Østrig, Portugal og Det Forenede Kongerige. Alle øvrige medlemsstater kræver kun en sådan indberetning til de nationale,myndigheder, hvis bivirkningen er indtrådt på medlemsstatens eget område. Med hensyn til oplysninger om bivirkninger i andre medlemsstater anses det allerede eksisterende informationsnet inden for EU tydeligvis helt overvejende som utilstrækkeligt. Det må gælde så meget mere for det væsentligt forbedrede edb-netværk, yder skal etableres på grundlag af direktiv 2000/38/EF.

(24) Alt i alt er der således ingen vigtige behov, hvortil der henvises i EF-traktatens artikel 30, som ville kunne begrunde en opretholdelse af pligten til indberetning af bivirkninger, der er forekommet i andre medlemsstater. Den begrænsning, som er indeholdt i den nye version af artikel 29, stk. 2, er derimod en logisk følge af indretningen af det nye edb-netværk. Dette vil give medlemsstaterne de samme informationer som hidtil, men i bedre form. At opretholde den hidtidige indberetningspligt, ville være et unødigt og uberettiget krav over for indehaverne af tilladelserne.

bb) Indberetning af bivirkninger i tredjelande

(25) Med hensyn til, at pligten til at anmelde bivirkninger, som forekommer på et tredjelands område, i den nye version af artikel 29d, stk. 4, er begrænset til uventede bivirkninger, anfører Tyskland, at dette vil medføre en væsentlig forøgelse af risikoen for overførsel af smitsomme agenser gennem lægemidler med biologiske bestanddele. Risikoen for en overførsel af virus via lægemidler, som udvindes af humant blod, plasma eller væv, vil anfører Tyskland, være anført i produktinformationerne. Hvis der opstår formodning om, overførsel af vira, f.eks. HIV-eller hepatitisvira, på grund af et sådant lægemiddel, er denne bivirkning ikke "uventet" og skal derfor ikke indberettes, hvis den forekommer i et tredjeland. Dette kan ifølge Tyskland hindre tilbagekaldelser af partier og være til ulempe dels for bestræbelserne for at finde frem til muligvis inficerede patienter og dels for diagnostik og terapi i tilknytning hertil.

(26) I det omfang Tysklands udredning vedrører de konkrete tilfælde af overførsel af HIV- eller hepatitisvira, er denne haseret på en misforståelse. Tyskland går ud fra, at en kontaminering af et lægemiddel med HIV- eller hepatitisvira skal anses for at være en "forventet" bivirkning og derfor ikke omfattet af den indberetningspligt, der i henhold til forordning 2000/38/EF findes for "uventede" bivirkninger, som er forekommet på et tredjelands område. Denne opfattelse er ikke rigtig. Blodprodukter undersøges som led i produktions- og godkendelsesprocessen for sådanne vira. Ved anvendelsen af dem må man derfor principielt gå ud fra, at lægemidlet ikke er inficeret. Forekommer der alligevel en infektion, er der tale om en uventet bivirkning, som også efter de nye retlige bestemmelser i fuldt omfang er omfattet af indberetningspligten.

(27) Uanset om virusinfektioner forårsaget af lægemidler overhovedet nogensinde kan i klassificeres som forventede bivirkninger, er der også en anden grund til, at Tysklands argumentation ikke kan siges at være begrundet i vigtige behov, hvortil der henvises i EF-traktatens artikel 30. Udgangspunktet herfor er, at der allerede ved afprøvningen og godkendelsen af et produkt skal tages hensyn til eventuelle forventede bivirkninger, mens dette i forbindelse med uventede bivirkninger i sagens natur ikke er muligt. Når lægemidlet senere overvåges som led i lægemiddelovervågningsordningen, får de uventede bivirkninger derfor en særlig betydning i forhold til de forventede bivirkninger. En generel registrering og vurdering af bivirkninger, selv hvis de forekommer uden for EU, forekommer derfor kun nødvendig med hensyn til de uventede bivirkninger.

(28) Denne konstatering har basis i videnskabelige erfaringer, som er indhøstet i de seneste år i forbindelse med de lægemidler, der er godkendt som led i den centraliserede fællesskabsprocedure i henhold til forordning (EØF) nr. 2309/93. Denne procedure er obligatorisk for bestemte produkter inden for bio- og højteknologi, som anses for at være specielt komplekse og følsomme. I henhold til artikel 22, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EØF) nr. 2309/93 er pligten til at indberette bivirkninger ved sådanne lægemidler, der forekommer i tredjelande, begrænset til uventede bivirkninger. De videnskabelige analyser og vurderinger af oplysningerne om bivirkningerne ved de centralt tilladte lægemidler har bekræftet, at det ikke også er nødvendigt med registrering og vurdering af oplysninger om forventede bivirkninger, der er forekommet i tredjelande.

(29) Denne vurdering støttes i øvrigt af, at Forbundsrepublikken Tyskland er den eneste medlemsstat, der ikke har begrænset pligten til at indberette bivirkninger, der er forekommet i tredjelande, til uventede bivirkninger, men også lader den gælde forventede bivirkninger. Dermed understreges det, at ingen af de andre medlemsstater i forbindelse med beskyttelsen af menneskers sundhed eller liv finder det nødvendigt også at inddrage indberetninger om formodede alvorlige forventede bivirkninger, der er forekommet i tredjelande, i lægemiddelovervågningsordningerne.

(30) Således kan Tyskland med hensyn til at bibeholde en pligt til indberetning af formodede alvorlige forventede bivirkninger, der er forekommet i tredjelande, heller ikke påberåbe sig vigtige behov, hvortil der henvises til EF-traktatens artikel 30. Bestemmelserne i den nye version af artikel 29d, stk. 4, er et resultat af nye videnskabelige erfaringer og i indebærer ikke en svækkelse af det høje sundhedsbeskyttelsesniveau i EU.

b) Vilkårlig forskelsbehandling, skjult begrænsning af samhandelen, hindringer for det, indre markeds funktion

(31) I henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 6, bekræfter eller forkaster Kommissionen de nationale bestemmelser efter at have konstateret, om de er et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne, og om de udgør en hindring for det indre markeds funktion.

(32) Da Tysklands anmodning under hensyn til de i EF-traktatens artikel 95, stk. 4, nævnte betingelser ikke er begrundet, behøver Kommissionen ikke at undersøge, om de anførte i nationale bestemmelser er et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne, og om de udgør en hindring for det indre markeds funktion.

IV. KONKLUSION

(33) Kommissionen mener således, at Tysklands anmodning

- kan antages til behandling

- men ikke er begrundet.

(34) Kommissionen må derfor forkaste anmodningen i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 95, stk. 6 -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

De nationale bestemmelser vedrørende pligt til indberetning af bivirkninger ved lægemidler, som Forbundsrepublikken Tyskland har meddelt Kommissionen ved brev af 18. januar 2001, og hvormed man påtænker at fravige direktiv 2000/38/EF, forkastes herved.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfærdiget i Bruxelles, den 18. juli 2001.

På Kommissionens vegne

Erkki Liikanen

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 147 af 9.6.1975, s. 13.

(2) EFT L 139 af 10.6.2000, s. 28; berigtiget i EFT L 249 af 4.10.2000, s. 26, og i EFT L 262 af 17.10.2000, s. 46.

(3) EFT L 214 af 24.8.1993, s. 22.

(4) EFT L 214 af 24.8.1993, s. 1.

(5) Under hensyntagen til berigtigelse i EFT L 262 af 17.10.2000, s. 46.

(6) BGBl. I, s. 3586; senest ændret ved § 2 i lov af 20. juli 2000, BGBL. I, s. 1045.

(7) EFT C 130 af 1.5.2001, s. 2.