RÅDETS HENSTILLING af 27. september 1996 om bekæmpelse af ulovlig beskæftigelse af tredjelandsstatsborgere (96/C 304/01)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

som henviser til traktaten om Den Europæiske Union, særligt artikel K.1 og K.2,

som henviser til Rådets henstilling af 22. december 1995 om harmonisering af midlerne til bekæmpelse af ulovlig indvandring og ulovlig beskæftigelse og om forbedring af de hertil beregnede kontrolmidler (1),

som henviser til Rådets resolution af 20. juni 1994 om begrænsning af ikke-EF-statsborgeres indrejse i medlemsstaterne med henblik på beskæftigelse som lønmodtagere,

og som tager følgende i betragtning:

I artikel K.1, nr. 3, litra c), hedder det, at bekæmpelse af tredjelandsstatsborgeres ulovlige indvandring i samt ulovlige ophold og udførelse af arbejde på medlemsstaternes område er et spørgsmål af fælles interesse;

bekæmpelsen af ulovlig beskæftigelse og af udnyttelse af tredjelandsstatsborgere bør suppleres af foranstaltninger til fremme af integrationen af udenlandske arbejdstagere, der opholder sig og arbejder lovligt på medlemsstaternes område, ved at garantere dem passende muligheder for adgang til erhvervsuddannelse;

ulovlig beskæftigelse kan virke forvridende på den frie konkurrence i det indre marked, dels ved reducerede sociale omkostninger eller andre fordele for arbejdsgiverne, dels ved et lavere socialt beskyttelsesniveau;

denne henstilling tager sigte på at styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne om deres indvandringspolitik over for tredjelande;

HENSTILLER til medlemsstaternes regeringer, at de anvender nedenstående principper med henblik på at bekæmpe ulovlig beskæftigelse af tredjelandsstatsborgere:

I. Anvendelsesområde

Denne henstilling omhandler tredjelandsstatsborgere med undtagelse af:

- familiemedlemmer til unionsborgere, der udøver deres ret til fri bevægelighed

- statsborgere i de medlemsstater i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, som er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, og deres familiemedlemmer, der udøver deres ret til fri bevægelighed.

Denne henstilling gælder ikke for tredjelandsstatsborgere, såfremt de befinder sig i en situation, der er omfattet af fællesskabsretten.

Denne henstilling berører ikke tredjelandsstatsborgeres rettigheder, når deres retsstilling er dækket af aftaler, som Fællesskabet, Fællesskabet og dets medlemsstater eller en eller flere medlemsstater har indgået med tredjelande, i det omfang disse aftaler indeholder gunstigere bestemmelser om beskæftigelse.

II. Opholds- og arbejdstilladelse

1. Tredjelandsstatsborgere, som ønsker at tage arbejde på en medlemsstats område, skal i oversstemmelse med medlemsstatens lovgivning være i besiddelse af de fornødne opholds- og arbejdstilladelser.

2. Arbejdet skal, for så vidt angår arbejdets art, arbejdspladsen, dennes beliggenhed og den tidsmæssige udstrækning, i henhold til gældende lovgivning stemme overens med indholdet af den tilladelse, den pågældende medlemsstat har udstedt.

III. Sanktioner over for beskæftigelse af arbejdstagere uden arbejdstilladelse

1. Beskæftigelse af tredjelandsstatsborgere, der ikke er i besiddelse af den fornødne arbejdstilladelse, er forbudt og bør medføre sanktioner af strafferetlig og/eller administrativ art i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats lovgivning.

2. Sanktionerne i stk. 1 bør i overensstemmelse med bestemmelserne i den pågældende medlemsstats lovgivning pålægges dem, der beskæftiger arbejdstagere uden arbejdstilladelse, samt dem, der fremmer, letter eller tilskynder til ulovlig beskæftigelse.

3. Indsmugling af arbejdskraft, der foretages af enkeltpersoner eller via organiserede net, bør betragtes som en lovovertrædelse og medføre sanktioner af strafferetlig og/eller administrativ art i overensstemmelse med den pågældende medlemsstat lovgivning.

4. Pålægges der sanktioner for beskæftigelse af arbejdstagere som ikke er i besiddelse af den fornødne arbejdstilladelse, kan der anvendes procedurer:

- som gør det muligt at anvende sanktioner, der er effektive, har en afskrækkende virkning, er relevante og står i et rimeligt forhold til, hvor grove de begåede lovovertrædelser er

- som gør det muligt at inddrage arbejdsgivernes eventuelle ekstra fortjeneste eller andre fordele som følge af de konstaterede overtrædelser navnlig i forbindelse med lønninger og arbejdsgiverbidrag i henhold til lovgivningen i de enkelte medlemsstater.

Ovennævnte procedurer skal omfatte passende ordninger for domstolskontrol.

IV. Koordinering og samarbejde mellem de kompetente kontrolinstanser

Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre en koordinering af den indsats, der gøres af de kompetente tjenester eller myndigheder for at bekæmpe ulovlig beskæftigelse og udnyttelse af tredjelandsstatsborgere, idet specialiseringen af de forskellige kontrolområder ledsages af det fornødne samarbejde og den fornødne koordinering af de pågældende instansers indsats.

Koordineringen kunne konkretiseres gennem forberedelse af en fælles indsats, som skal udformes med henblik på de erhvervssektorer, geografiske områder og perioder, hvor de fleste overtrædelser af bestemmelserne om beskæftigelse af udenlandske arbejdstagere synes at forekomme.

Samarbejdet kan bestå i følgende:

- støtte til forebyggende foranstaltninger, såsom inspektion på arbejdspladsen efter anmodning fra en af de kompetente tjenester, når der er en rimelig formodning om, at der vil blive lagt hindringer i vejen for denne inspektion, eller at den ikke kan gennemføres eller vil være forbundet med en vis risiko

- støtte i forbindelse med inspektionsbesøg, hvor der er tale om alvorlige forhindringer for de kompetente tjenesters kontrol med undergrundsøkonomien

- støtte i konkrete tilfælde i forbindelse med anmodninger om hjælp fra de kompetente tjenester i akutte situationer.

V. Udveksling af oplysninger

Medlemsstaterne bør udveksle oplysninger, både bilateralt og i Rådet, om bekæmpelse af ulovlig beskæftigelse af tredjelandsstatsborgere og af organiserede net, der indsmugler arbejdskraft.

VI. Overvågning af henstillingens iværksættelse

Rådet gennemgår med regelmæssige mellemrum de fremskridt, der er gjort med hensyn til efterlevelse af principperne i denne henstilling; dette skal første gang ske et år efter henstillingens vedtagelse.

Udfærdiget i Bruxelles, den 27. september 1996.

På Rådets vegne

M. LOWRY

Formand

(1) EFT nr. C 5 af 10. 1. 1996, s. 1.