DA Den Europæiske Unions Tidende C 245/1

KOMMISSIONENS UDTALELSE

inden for rammerne af artikel 17, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (»Arbejdstidsdirektivet«)

Forlængelse af overgangsordningerne for arbejdstiden for læger under uddannelse i Det Forenede Kongerige

2009/C 245/01

1. Indledning

Denne udtalelse er baseret på artikel 17, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (1) (»arbejdstidsdirektivet«). Den vedrører en underretning fra Det Forenede Kongerige, som er fremsendt i henhold til denne artikel, og omhandler Det Forenede Kongeriges ønske om at opretholde overgangsordningerne, for så vidt angår arbejdstidsbegrænsningerne for læger under uddannelse, indtil den 31. juli 2011.

Læger under uddannelse var udelukket fra det første arbejdstidsdirektivs anvendelsesområde i 1993. I 2000 blev dette ændret gennem en ændring af direktivet, og læger under uddannelse er nu dækket af det konsoliderede arbejdstidsdirektiv på samme måde som andre arbejdstagere (2). Direktivets artikel 6 begrænser normalt den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid til 48 timer (3), inklusive eventuelt overarbejde. Arbejdstidsdirektivets artikel 17, stk. 5, indeholder dog bestemmelser om overgangsordninger for anvendelse af disse begrænsninger på den ugentlige arbejdstid for læger under uddannelse.

De relevante dele af artikel 17, stk. 5, bestemmer:

»… For så vidt angår artikel 6 (begrænsning af den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid til 48 timer) kan de i første afsnit anførte fravigelser (vedrørende læger under uddannelse) tillades i en overgangsperiode på fem år fra den 1. august 2004. Medlemsstaterne råder over et tidsrum på højst to år mere (fra 1. august 2009), hvis det skønnes nødvendigt, for at overvinde vanskelighederne med at overholde arbejdstidsbestemmelserne i forbindelse med deres ansvar for at tilrettelægge og yde sundheds- og lægetjenester. Mindst seks måneder før udløbet af overgangsperioden sender den pågældende medlemsstat Kommissionen en underretning herom med angivelse af grundene, således at Kommissionen efter passende høringer kan afgive en udtalelse senest tre måneder efter modtagelsen heraf. Såfremt medlemsstaten ikke lægger Kommissionens udtalelse til grund, begrunder den sin beslutning herom. Medlemsstatens underretning og begrundelse samt Kommissionens udtalelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og fremsendes til Europa-Parlamentet. Medlemsstaterne råder over et yderligere tidsrum på højst et år, hvis det skønnes nødvendigt, for at overvinde særlige vanskeligheder i forbindelse med varetagelsen af de ansvarsområder, der er angivet i (det foregående) afsnit. De følger den procedure, der er angivet heri. Medlemsstaterne sikrer, at det gennemsnitlige antal ugentlige arbejdstimer aldrig overstiger 58 timer i de første tre år af overgangsperioden, 56 timer i de følgende to år og 52 timer i en eventuel resterende periode. … For så vidt angår artikel 16, litra b) (referenceperiode for beregning af den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid), kan… fravigelser (vedrørende læger under uddannelse) tillades, forudsat at referenceperioden ikke overstiger 12 måneder i løbet af første del af overgangsperioden (2004-2007)…, og seks måneder derefter.«

Artikel 17, stk. 5, bestemmer også, at arbejdsgiveren hører arbejdstagerrepræsentanterne om indførelsen af eventuelle overgangsordninger: »Arbejdsgiveren hører arbejdstagerrepræsentanterne i god tid med henblik på at opnå en aftale, når det er muligt, om ordningerne for overgangsperioden.« En sådan aftale skal være i overensstemmelse med de begrænsninger, der er fastsat i artikel 17, stk. 5, men kan navnlig fastsætte de foranstaltninger, som skal vedtages for at reducere den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid til 48 timer ved overgangsperiodens afslutning.

Der findes en oversigt over disse overgangsordninger i tabellen nedenfor.

Tabel: Oversigt over overgangsbestemmelserne for læger under uddannelse i henhold til artikel 17, stk. 5

Periode Mulig fravigelse Betingelser 1. august 2004-31. juli 2009 Fravigelse fra den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid på 48 timer Begrænsninger i overgangsperioden vil finde anvendelse på den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid: 1. august 2004-31. juli 2007: Må ikke overstige 58 timer om ugen i gennemsnit. Referenceperioden (4)må ikke overstige 12 måneder. 1. august 2007-31. juli 2009: Må ikke overstige 56 timer om ugen i gennemsnit. Referenceperioden må ikke overstige 6 måneder. 1. august 2009-31. juli 2011 Forlængelse af ovennævnte fravigelse fra begrænsningen på 48 timer Hvis det er nødvendigt for at tage hensyn til vanskelighederne med at overholde arbejdstidsbestemmelserne på grund af ansvaret for at tilrettelægge og yde sundheds- og lægetjenester. En medlemsstat, som ønsker at udnytte denne mulighed for fravigelse, skal sende Kommissionen en underretning (med begrundelse) senest den 31. januar 2009. Kommissionen afgiver en udtalelse om underretningen. Den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid må under ingen omstændigheder overstige 52 timer om ugen. Referenceperioden må ikke overstige 6 måneder. 1. august 2011-31. juli 2012 Mulighed for yderligere forlængelse af ovennævnte fravigelse Hvis det er nødvendigt for at tage hensyn til særlige vanskeligheder med at varetage ovennævnte ansvarsområder. En medlemsstat, som ønsker at udnytte denne mulighed for fravigelse, skal sende Kommissionen en underretning (med begrundelse) senest den 31. januar 2011. Kommissionen afgiver en udtalelse om underretningen. Den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid må under ingen omstændigheder overstige 52 timer om ugen. Referenceperioden må ikke overstige 6 måneder.

2. Medlemsstatens underretning

Ved brev af 28. januar 2009, som blev registreret den 29. januar 2009, underrettede Det Forenede Kongeriges nationale myndigheder Kommissionens tjenestegrene om, at de havde til hensigt at udnytte den i artikel 17, stk. 5, omhandlede mulighed for at opretholde de særlige overgangsregler for at tillade en gennemsnitlig ugentlig arbejdstid på op til 52 timer for læger under uddannelse i »op til tre år« regnet fra den 1. august 2009.

Følgende fremgår af underretningen:

— Det Forenede Kongerige anfører, at man går fuldt ud ind for at sikre en overholdelse af begrænsningen af den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid på 48 timer for læger under uddannelse i samarbejde med sundhedsvæsenet og de organisationer, som repræsenterer lægerne. »New Deal«-aftalen mellem arbejdsmarkedets parter om løn i den offentlige sundhedssektor omfatter allerede stærke økonomiske incitamenter for hospitalerne til at nedsætte arbejdstiden for læger under uddannelse. De nationale myndigheder finansierer også et meget omfattende program, som skal støtte sundhedsmyndighedernes indsats for fuldt ud at kunne efterleve direktivet, og som gennemføres for nærværende.

— Det Forenede Kongerige mener, at der er gjort store fremskridt med hensyn til at overholde begrænsningen af den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid til 48 timer for læger under uddannelse. Det Forenede Kongerige anfører, at størstedelen af alle læger under uddannelse allerede havde en gennemsnitlig ugentlig arbejdstid på maksimalt 48 timer før den 1. august 2009 (der er ikke forelagt samlede tal), og det forventedes, at andelen ville være blevet større inden dette tidspunkt.

— Det Forenede Kongerige anfører, at nogle læger under uddannelse stadig vil have en gennemsnitlig ugentlig arbejdstid på over 48 timer efter den 1. august 2009 på grund af følgende: — manglende balance mellem efterspørgslen og udbuddet af læger under uddannelse (op til 5 % af stillingerne som læge under uddannelse var ikke besat ved rekrutteringens afslutning i 2008) — mangel på lægevikarer (både fra Det Forenede Kongerige og andre lande), som kan besætte disse stillinger — et begrænset antal steder kan omstrukturering af sygehusvæsenet indebære, at personalet skal arbejde på to forskellige sygehuse — alle ovennævnte faktorer har større virkninger for hospitaler med døgnbemanding, små, afsidesliggende hospitaler på landet og visse højt specialiserede hospitalsydelser.

— Antallet af læger under uddannelse øges yderligere for at løse disse problemer, og de nationale myndigheder træffer også foranstaltninger for at øge udbuddet af lægevikarer og bistå hospitalerne med at styre efterspørgslen efter vikarer mere effektivt. De nationale myndigheder forventer dog også en vis mangel på lægepersonale de næste to til tre år.

— Det Forenede Kongerige har til hensigt at sikre, at hospitalerne i mindst muligt omfang udnytter muligheden for, at læger under uddannelse kan have en gennemsnitlig ugentlig arbejdstid på op til 52 timer. De nationale myndigheder vil senest den 1. august 2009 udpege de områder i hospitalsvæsenet, som har behov for længere overgangsordninger, og vil overvåge situationen nøje efter denne dato for at sikre en fuldstændig overholdelse af bestemmelserne.

3. Resultatet af høringerne om underretningen

Da den gældende artikel 17, stk. 5, blev vedtaget, erklærede Kommissionen, at den ville fortolke udtrykket »efter passende høringer« i denne bestemmelses andet afsnit således, at Kommissionen skal høre arbejdsgivere og arbejdstagere på europæisk plan og repræsentanter for medlemsstaterne, før den afgiver en udtalelse om forlængelse af overgangsordninger for arbejdstiden for læger under uddannelse. (5)

Kommissionen har på behørig vis hørt alle medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan om underretningen fra Det Forenede Kongerige.

Der kom svar fra otte medlemsstater (Bulgarien, Frankrig, Grækenland, Litauen, Luxembourg, Nederlandene, Spanien og Sverige). Ingen af medlemsstaterne gjorde indsigelser mod Det Forenede Kongeriges brug af den forlængede overgangsperiode.

Der kom ingen svar vedrørende Det Forenede Kongerige fra arbejdsgivernes repræsentanter blandt arbejdsmarkedets parter på europæisk plan.

EFS afgav et høringssvar og anførte, at den tilknyttede organisation, TUC, ikke kunne godtage indholdet af Det Forenede Kongeriges underretning.

TUC fremsatte følgende bemærkninger på vegne af en lang række tilknyttede fagforeninger, som repræsenterer læger under uddannelse, og den tilknyttede fagforening for hospitalskonsulenter med ansvar for uddannelse (Hospital Consultants and Specialists Association) (6):

— TUC selv var ikke blevet hørt af de nationale myndigheder.

— Arbejdstiden for læger under uddannelse i Det Forenede Kongerige var løbende blevet reduceret de seneste år, og en række hospitaler havde anført, at de allerede levede op til begrænsningen på 48 timer.

— TUC mener, at der er et tilstrækkeligt antal læger under uddannelse i Det Forenede Kongerige til at besætte de ledige stillinger, og er ikke enig i, at mangel på personale vil nødvendiggøre en forlængelse af overgangsordningerne til perioden efter den 31. juli 2009.

4. Vurdering af underretningen på baggrund af direktivets indhold

Europa-Parlamentet og Rådet vedtog arbejdstidsdirektivet i medfør af EF-traktatens artikel 137, stk. 2, som indeholder bestemmelser om fællesskabsforanstaltninger med henblik på at forbedre arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. Dette direktivs hovedformål er at fastlægge minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden.

Det bør bemærkes, at der i Det Forenede Kongeriges underretning nævnes en treårig forlængelse af overgangsordningerne fra den 1. august 2009, mens artikel 17, stk. 5, ikke synes at foreskrive en sådan procedure.

Det fremgår derimod af artikel 17, stk. 5, at overgangsordningerne kan forlænges med op til to år mere fra den 1. august 2009 for at tage hensyn til vanskeligheder med at leve op til kravet om begrænsning af arbejdstiden, og det tilføjes, at medlemsstaterne råder over et yderligere tidsrum på højst et år, hvis det skønnes nødvendigt, for at overvinde særlige (7) vanskeligheder med at leve op til (kravet om begrænsning) (8). For så vidt angår sidstnævnte situation, bestemmer artikel 17, stk. 5, at medlemsstaterne skal følge »den procedure« vedrørende en forlængelse på to år, som er anført i det foregående afsnit.

Det følger heraf, at hvis en medlemsstat indsender en underretning om, at den ønsker gøre brug af muligheden for forlængelse af overgangsordningerne for at tage hensyn til vanskeligheder med at leve op til kravet om begrænsning af arbejdstiden til 48 timer, skal underretningen vedrøre perioden 1. august 2009 — 31. juli 2011. De nationale myndigheder skal derefter overvåge de fremskridt, der i løbet af denne periode opnås i retning af opfyldelse af kravet om en begrænsning af arbejdstiden til 48 timer, og på baggrund af disse oplysninger skal de vurdere, om de forventer, at de senest den 31. juli 2011 vil være i stand til at opfylde kravet om en begrænsning af arbejdstiden til 48 timer, eller om de (og i givet fald i hvilket omfang) vil stå over for særlige vanskeligheder. Hvis medlemsstaten på grundlag af denne evaluering mener, at der er behov for en periode på yderligere et år, skal den sende en begrundet underretning til Kommissionen senest den 31. januar 2011.

Ifølge de oplysninger, som Kommissionen råder over, er situationen jf. den nationale lovgivning i Det Forenede Kongerige som følger:

— Den ugentlige arbejdstid (herunder også overtid) er i Det Forenede Kongerige begrænset til 48 timer, beregnet over en periode på op til seks måneder (op til 12 måneder, hvis dette er fastsat i en kollektiv overenskomst) (9). De nationale domstole har anvendt Domstolens afgørelser om behandlingen af vagttjeneste på arbejdspladsen, som fuldt ud tæller som arbejdstid i denne forbindelse. Dette gælder også sundhedssektoren.

— Det Forenede Kongerige tillader brug af undtagelsesmuligheden i henhold til direktivets artikel 22 i alle sektorer. Både de nationale myndigheder og TUC anfører dog, at brugen af undtagelsesmuligheden ikke er særlig udbredt på hospitalerne i Det Forenede Kongerige, og at politikken for sundhedsvæsenet samt »New Deal«-sektoraftalen i stedet for fokuserer på afskaffelse af lange arbejdsdage gennem ændringer af arbejdets tilrettelæggelse i hospitalssektoren.

Det fremgår af ovenstående, at Det Forenede Kongerige allerede har gjort betydelige fremskridt med hensyn til opfyldelse af kravet om at begrænse den ugentlige arbejdstid til 48 timer. Der synes at være bred enighed om, at denne begrænsning allerede gælder for størstedelen af alle læger under uddannelse, selv om der ikke er blevet forelagt oplysninger om den præcise andel.

Det bør desuden hilses velkomment, at den relevante aftale mellem arbejdsmarkedets parter søger at mindske den traditionelle afhængighed af meget lange arbejdsdage for læger under uddannelse og at udvikle løsninger, som sikrer uddannelse og hospitalspleje af høj kvalitet, samtidig med at man ikke behøver gøre brug af undtagelsesmuligheden, som kun sjældent bruges for læger under uddannelse i Det Forenede Kongerige.

På baggrund af disse faktorer, de nationale myndigheders begrundelse og arbejdsmarkedets parters besvarelser synes det ikke at være urimeligt, at der er behov for at forlænge overgangsordningerne indtil den 1. august 2011 i et begrænset antal særlige tilfælde. Det fremgår af de nationale myndigheders redegørelse, at brugen af en arbejdsuge på 52 timer forventes at blive ret begrænset, at de vil overvåge situationen nøje, og at de forventer en yderligere udvikling i retning af fuldstændig overholdelse i løbet af den toårige periode.

De nationale myndigheder opfordres ikke desto mindre til at fortsætte deres indsats for at sikre, at kravet om en arbejdsuge på 48 timer er gennemført fuldt ud senest den 1. august 2011, og at tilskynde til løbende høringer mellem arbejdsgiverne og lægernes repræsentanter om de ordninger, der skal anvendes.

5. Konklusioner

På grundlag af ovenstående mener Kommissionen, at:

— det kan accepteres, at Det Forenede Kongerige har behov for op til to år mere fra den 1. august 2009, jf. arbejdstidsdirektivets artikel 17, stk. 5, før arbejdstiden for alle læger under uddannelse kan begrænses til højst 48 timer om ugen i gennemsnit. Dette er nødvendigt for at tage hensyn til en række specifikke midlertidige vanskeligheder, for så vidt angår visse stillinger, og Det Forenede Kongeriges ansvar for at tilrettelægge og yde sundheds- og lægetjenester

— det bør understreges, at medlemsstater, der udnytter muligheden for at forlænge overgangsordningerne i henhold til direktivets artikel 17, stk. 5, under alle omstændigheder skal sikre, at den ugentlige arbejdstid under ingen omstændigheder overstiger 52 timer om ugen, beregnet som et gennemsnit over en periode, der ikke overstiger seks måneder

— det synes ikke at fremgå af artikel 17, stk. 5, at overgangsordningerne kan forlænges med tre år på indeværende tidspunkt. En medlemsstat bør snarere overvåge udviklingen i løbet af den toårige forlængelse af overgangsordningerne og på dette grundlag evaluere, om og i hvilket omfang den forventer særlige vanskeligheder, som nødvendiggør yderligere forlængelse. Hvis medlemsstaten forventer særlige vanskeligheder kan den således fremsende en underretning om dette behov, jf. proceduren i artikel 17, stk. 5, fjerde afsnit

— de nationale myndigheder bør opfordre arbejdsgiverne i sundhedssektoren til (fortsat) at høre repræsentanter for læger under uddannelse i overensstemmelse med artikel 17, stk. 5, sjette afsnit, med henblik på at opnå en aftale, når det er muligt, om ordningerne for den forlængede overgangsperiode og om de foranstaltninger, der skal vedtages for at nedsætte det ugentlige antal arbejdstimer til gennemsnitligt 48 ved udgangen af overgangsperioden

— de nationale myndigheder skal opfordres til at sikre udbredelse af kendskabet til denne udtalelse, således at de kompetente nationale myndigheder kan tage hensyn hertil, hvor det er relevant.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299 af 18.11.2003, s. 9). Direktivet konsoliderer og ophæver to tidligere direktiver, 93/104/EF og 2000/34/EF.

(2) Direktiv 2000/34/EF skulle, for så vidt angår læger under uddannelse, gennemføres i national ret inden den 1. august 2004.

(3) I henhold til direktivets artikel 16, 17, 18 og 19 kan gennemsnittet beregnes over en »referenceperiode«, der ikke overstiger fire måneder (grundregel), seks måneder (ved lovgivning eller kollektive overenskomster om bestemte aktiviteter, herunder aktiviteter, der udføres af læger under uddannelse) eller 12 måneder (udelukkende ved kollektive overenskomster).

(4) Referenceperioden er den maksimale periode for beregning af den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid.

(5) Kommissionens erklæring om gennemførelse af artikel 1, stk. 6, i direktiv 2000/34/EF (EFT L 195 af 1.8.2000, s. 45).

(6) TUC anførte, at den også havde hørt »British Medical Association«, som ikke er tilknyttet TUC.

(7) Det skal bemærkes, at det fremgår, at »særlige vanskeligheder« er et andet og strengere kriterium end det, der gælder for 2009-underretningen (»vanskeligheder«).

(8) Fremhævelse tilføjet.

(9) Working Time Regulations 1998 (som ændret), reg. 4.