AARSBERETNING for Regnskabsaaret 1991

(92/C 330/01)

Beretningen med institutionernes svar til Rettens

bemaerkninger blev fremsendt til dechargemyndigheden og de

oevrige institutioner inden den 30. november 1992

Aldo ANGIOI (Formand)

André J. MIDDELHOEK

John CAREY

Josep SUBIRATS

Carlos M. MORENO

Richie RYAN

Ole Joergen WARBERG

Konstantinos ANDROUTSOPOULOS

Daniel STRASSER

Bernhard FRIEDMANN

Maurice THOSS

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

INDLEDNING (*)

> TABELPOSITION>

FORVALTNING OG REVISION AF FAELLESSKABETS FINANSIELLE MIDLER

0.1. Grundlaget for Rettens bemaerkninger om gennemfoerelsen af det almindelige budget og gennemfoerelsen af De Europaeiske Udviklingsfonde er dens revision af Faellesskabets finansielle midler. Bemaerkningerne vedroerer navnlig to forhold:

a) For det foerste fejl og unoejagtigheder, som i overvejende grad kan henfoeres til, at regler og forordninger er uhensigtsmaessigt udformet.

b) For det andet organisatoriske mangler, der, uanset at de gaeldende forskrifter er hensigtsmaessigt udformet, kan foere til fejl og uregelmaessigheder, som hverken paavises eller afhjaelpes.

0.2. Prisudligningsstoetten til oksekoed- og olivenolieproducenter er eksempler paa ovennaevnte. I begge tilfaelde er det ofte vanskeligt at efterproeve, om stoettemodtageren er stoetteberettiget, og i betragtning af det store antal stoettemodtagere (flere millioner) betyder det, at Faellesskabets udgifter ikke kan kontrolleres paa korrekt maade. Fejl opstaaet ved disse ordninger allerede i planlaegningsstadiet kan ikke afhjaelpes inden for en rimelig omkostningsramme.

0.3. Generelt skal der ske vaesentlige fremskridt, foer reformen af strukturfondene er gennemfoert optimalt. Additionsprincippet er afgoerende for, at reformen gennemfoeres med held, men det er endnu ikke omsat i tilstraekkeligt operationelle instrumenter, der kan efterproeves. Visse grundlaeggende begreber ved videreuddannelsesaktionerne er ikke defineret tilstraekkeligt praecist. Det giver fortolkningsproblemer, bl.a. for saa vidt angaar finansieringen af maal nr. 3 og 4 for reformen. De problemer, der er forbundet med pristalsreguleringen af faellesskabsstoetten, burde have vaeret forudset.

0.4. For EF's bistand til tredjelande, uanset om det er bistand til landene i OEsteuropa eller til udviklingslandene, goer generelt det forhold sig gaeldende, at reglerne for counterpart-fonde og de dermed forbundne befoejelser ikke er klart udformet. Derved opstaar der misforstaaelser med hensyn til, hvorledes midlerne kan anvendes. Tilsvarende mangel paa klarhed kendetegner reglerne for bistand til landene i OEsteuropa.

0.5. Naar der forelaegges forslag om bistandsordninger, tages der ikke fornoedent hensyn til kravene til regnskabsfoering og kontrol. Det goer det meget vanskeligt at forvalte ordningerne og til tider naermest umuligt at gennemfoere en forsvarlig regnskabsfoering.

0.6. Retten har konstateret en raekke organisationsmaessige svagheder. De paavirker regnskabsfoeringen og revisionen af faellesskabsmidlerne saavel paa centralt plan i Kommissionens tjenestegrene som i forvaltningerne i medlemsstaterne og i tredjelande, der har faaet overdraget forvaltningen af Faellesskabets finansielle midler. Disse svagheder kan konstateres paa organisationsplan og ved personalestrukturen i de tjenestegrene, der er ansvarlige for den oekonomiske forvaltning, regnskabsfoering eller kontrol. De kommer til udtryk ved, at der ikke foreligger de noedvendige informationer, at dokumentation og sagsakter ikke foeres ajour, at der ikke foeres et tilstraekkeligt effektivt tilsyn, at der ikke findes tilstraekkeligt effektive vejledninger (hvis de overhovedet forefindes), eller at centrale funktioner ikke er adskilt. Det gaar generelt ud over kvaliteten af de interne kontrolsystemer.

0.7. Et af Kommissionens hovedregnskabssystemer, edb-systemet Sincom, er ikke opbygget paa den mest hensigtsmaessige maade. Procedurerne for aendring af programmer er behaeftet med mangler, og der er risiko for, at man mister kontrollen hermed. Systemet er i oevrigt alt for kompleks, og inden det blev udviklet, er de finansielle forskrifter ikke blevet vaesentligt forenklet.

0.8. I regnskabssystemet for udgifter afholdt over strukturfondene behandles forskudsudbetalinger og overfoersel af midler til finansielle mellemled regnskabsmaessigt som endelige betalinger til de endelige modtagere. Udgifterne i forbindelse med de operationelle programmer opgoeres i faste priser, og de indekseringsberegninger, der skal foretages som foelge heraf, goer den regnskabsmaessige og oekonomiske forvaltning besvaerlig, kraever en oeget arbejdsindsats og giver anledning til fejl og andre problemer. I omraader ramt af industriel tilbagegang vedroerer omfattende finansieringer stadig aktioner, der blev godkendt kort foer reformen, og det har afsvaekket reformens virkninger. Der boer i hoejere grad laegges vaegt paa, at der skal foeres tilsyn med, hvorledes fondsmidlerne anvendes, og at de nationale forvaltningers attesteringer og EF-finansierede aktioners stoetteberettigelse boer efterproeves ved stikproevekontroller.

0.9. Kontrollen af de arbejder, der udfoeres for Kommissionen af tredjemand i henhold til kontrakt, er ofte ikke fyldestgoerende. Planlaegning, ivaerksaettelse og kontrol af programmer vedroerende bistand til OEsteuropa er ofte overdraget konsulenter, og derfor boer de anvisningsberettigede og finansinspektoeren forbedre deres kontroller med henblik paa at efterproeve den formelle rigtighed af udgifterne. Forvaltningen af Det Europaeiske Turistaar var overdraget et eksternt firma, og der blev ikke foretaget fyldestgoerende kontroller.

0.10. I de tjenestegrene i Kommissionen, der er ansvarlige for udviklingsbistand, er regnskabskontrollen og den interne kontrol ikke fyldestgoerende. Saaledes kontrolleres den finansielle funktion og visse procedurer, der anvendes af de anvisningsberettigede, finansinspektoeren og regnskabsfoererne, ikke tilstraekkelig effektivt. Der foretages ikke tilstraekkelig kontrol af det edb-system, der anvendes i forvaltningen af EF-midlerne. For saa vidt angaar De Europaeiske Udviklingsfonde er den anvisningsberettigedes og regnskabsfoererens funktioner ikke adskilt i det fornoedne omfang. Delegationerne har ikke tilstraekkeligt kvalificeret personale, og det bevirker, at der ikke regnskabsfoeres korrekt, og at der ikke foeres et tilstraekkeligt effektivt tilsyn med forskudsforvaltningen i forbindelse med projekter. Der foretages ikke regelmaessige afstemninger af delegationernes regnskabsfoering og regnskaberne foert paa centralt hold i Kommissionen. Retten har gentagne gange konstateret differencer mellem disse regnskaber.

0.11. Efter den praksis, der anvendes i Kommissionen for inkassering af Faellesskabets fordringer, herunder ogsaa egne indtaegter, skelnes der ikke mellem forslag til konstatering af en fordring og udfaerdigelse af den dermed forbundne indtaegtsordre. Det er i strid med bestemmelserne i finansforordningen og til hinder for en effektiv kontrol af indtaegterne. Konstatering og inkassering af de egne indtaegter er i oevrigt forbundet med saerlige problemer som foelge af den delte forvaltning mellem Faellesskabet og medlemsstaterne.

0.12. Kommissionens kontrol af de administrative procedurer og medlemsstaternes interne kontrolsystemer er for begraenset til, at den kan forvisse sig om, at faellesskabsindtaegterne bogfoeres korrekt i medlemsstaterne. Rettens revision paa omraadet traditionelle egne indtaegter har vist, at de nationale administrative systemer ikke har sikret, at samtlige egne indtaegter blev overdraget Faellesskabet rettidigt. Det saerskilte regnskab, medlemsstaterne opstiller over konstaterede fordringer, som endnu ikke er inkasseret, har Retten ikke fundet tilfredsstillende.

0.13. Kommissionen er i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 205 ansvarlig for budgettets gennemfoerelse, men den har ofte undladt at efterproeve, om de nationale regnskabssystemer og kontrollen af faellesskabsudgifterne er fyldestgoerende. Retten har saaledes ofte konstateret, at de nationale myndigheder har en tendens til at prioritere regnskabsfoeringen af og kontrollen med faellesskabsmidlerne lavt. Retten har i det forgangne aar gennemfoert revision i flere medlemsstater af udgifter afholdt over EUGFL, Garantisektionen, og konstateret, at en raekke underliggende bilag ikke var til stede eller ikke var fyldestgoerende. I én medlemsstat var der vaesentlige differencer mellem de regnskabsmaessige registreringer og de beloeb, den paagaeldende medlemsstat havde anmeldt til Kommissionen. I en anden medlemsstat har Retten fastslaaet differencer mellem det centralt foerte regnskab og de systemer, hvori regnskabskildematerialet var indlaest. Der kunne ikke findes nogen begrundelse for disse differencer. Visse nationale kontrolsystemer er i for hoej grad baseret paa bilagskontrol og ikke i tilstraekkelig grad paa underbyggende materiale fra tredjemand eller paa virksomhedernes regnskaber. Lager- og kvalitetskontrol indgaar ikke i tilstraekkelig grad i denne kontrol.

0.14. Det har vaeret vanskeligt for Rettens revisorer i de ansvarlige tjenestegrene i Kommissionen at faa adgang til alle underliggende bilag til finansielle transaktioner. Det skyldes i mange tilfaelde den middelmaadige kvalitet, der kendetegner ajourfoeringen af sagsakter, og som kan vaere aarsagen til de svagheder, Retten generelt har konstateret ved forvaltningen af kontrakter og stoetteordninger. Retten har konstateret vaesentlige forskelle i indholdet og opbygningen af sagsakter vedroerende klart analoge transaktioner. Tilsvarende har den fundet, at de anvendte arkiveringssystemer og systemer til dokumentationssoegning, som udgoer et vaesentligt element i den oekonomiske forvaltning, er af meget forskellig kvalitet.

0.15. Kommissionen har for nylig paa en raekke omraader taget initiativ til at forbedre forholdene. I forbindelse med de omfattende aendringer vedroerende EUGFL, Garantisektionen, har den fremsat forslag om indfoerelse af et integreret forvaltnings- og kontrolsystem for udligningsstoette, des ydes landbrugsproducenter i forhold til stoerrelsen af det dyrkede areal eller af dyreholdet. Det er Rettens erfaring med hensyn til kvaliteten af matrikelboeger, dyrkningslister og systemer til maerkning af dyr, at det i dag er vanskeligt og omkostningskraevende at kontrollere denne form for producentstoette.

0.16. Et af Kommissionens vaesentlige problemer er tilsyneladende, at den gaeldende lovgivning hindrer den i at indhente detaljerede oplysninger om medlemsstaternes kontrol af faellesskabstransaktioner. Det er ogsaa vanskeligt at maale kontrolforanstaltningernes effektivitet. Domstolen har for nylig afsagt dom i sag C-303/90, hvori den konstaterede, at Kommissionen ikke var befoejet til at vedtage en »adfaerdskodex« under henvisning til en raadsforordning om national kontrol af aktioner under strukturfondene. Dermed ville der nemlig blive paalagt medlemsstaterne kontrolforpligtelser, der gik videre end fastsat i den paagaeldende forordning. Deraf foelger, at alle bestemmelser vedroerende arten af de oplysninger om den nationale kontrol, som medlemsstaterne skal tilsende Kommissionen, samt om, hvor hyppigt og under hvilke former de skal goere det, skal fastsaettes ved en raadsforordning, medmindre medlemsstaterne frivilligt vil indsende de oenskede oplysninger.

>REFERENCE TIL EN FILM>

Bemaerkninger om Kommissionens indtaegter og aktionsbevillinger og de europaeiske udviklingsfonde

DEL I

KAPITEL 1 (*) Egne indtaegter

>TABELPOSITION>