KOMMISSIONENS BESLUTNING af 11. juni 1991 om anmodning til den franske regering om at suspendere nedennaevnte stoette, som regeringen har ydet Pari Mutuel Urbain (PMU) og gennemfoert i strid med EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3 (Kun den franske udgave er autentisk) (92/35/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2 og 3, og

ud fra foelgende betragtninger:

(1) Ved skrivelse af 27. juli 1989 anmodede Kommissionen Frankrig om at fremsaette bemaerkninger vedroerende de formodede statstilskud til PMU samt om at give alle de oplysninger, der var noedvendige for Kommissionens vurdering af foranstaltningerne i forhold til Traktatens artikel 92 og 93; Kommissionen erindrede desuden om forpligtelsen i henhold til Traktatens artikel 93, stk. 3, til at underrette den saa betids om enhver paataenkt indfoerelse eller aendring af stoetteforanstaltninger, at den kan fremsaette sine bemaerkninger hertil,

(2) Ved skrivelse af 23. august 1989 anmodede de franske myndigheder Kommissionen om at forlaenge fristen en maaned, hvilket Kommissionen gjorde ved telexmeddelelse af 29. august 1989.

(3) De franske myndigheder svarede ved skrivelse af 11. oktober 1989, og den 6. november blev der afholdt et moede mellem Kommissionen og de franske myndigheder, hvor foranstaltningerne blev droeftet.

(4) Ved skrivelse af 11. januar 1991 meddelte Kommissionen Frankrig, at den havde besluttet at indlede den i Traktatens artikel 92, stk. 3, fastsatte procedure vedroerende syv tilskud, der var ydet PMU. Kommissionen anmodede Frankrig om at fremsaette bemaerkninger til foranstaltningerne inden to maaneder og anmodede endvidere om alle de oplysninger, den havde brug for med henblik paa at fastslaa det noejagtige stoettebeloeb, og de perioder, i hvilke stoetten var ydet.

(5) De franske myndigheder svarede ved skrivelse af 12. april 1991. Svaret indeholdt hverken de oplysninger, der var noedvendige for noejagtigt at fastslaa stoettebeloebets stoerrelse og stoetteperioden eller tilstraekkelige oplysninger til, at Kommissionen fuldt ud kunne vurdere, om foranstaltningerne var forenelige med det faelles marked.

(6) Paa grundlag af de oplysninger, der for oejeblikket staar til Kommissionens raadighed, gaar den ud fra, at tre af de syv tilskud kun er ydet i en tidligere periode, men at de oevrige fire tilskud er permanente. Af disse fire tilskud har fritagelsen fra selskabsskat ingen finansielle virkninger for oejeblikket, fordi PMU og selskabets medlemmer koerer med underskud.

(7) Saavidt Kommissionen har forstaaet, gaar de tre resterende tilskud ud paa foelgende:

Afgiftslempelse

PMU's finansielle ressourcer er oeget paa den franske stats bekostning, idet selskabet har faaet midlertidig henstand med indbetalingen til staten af en raekke afgifter, der er lagt paa indgaaelse af vaeddemaal i forbindelse med hestevaeddeloeb. Paa denne maade kan PMU oppebaere betydelige renteindtaegter i den supplerende periode, beloebene staar til PMU's raadighed. Disse afgiftslempelser stammer fra 1980, og henstandsperioden blev udvidet i 1982.

Undtagelse fra fristen paa en maaned for momsindbetaling

I henhold til denne undtagelse kan PMU straks fratraekke moms, der er betalt til leverandoerer, i modsaetning til de saedvanlige betingelser, hvorefter udbetalt moms foerst kan fratraekkes en maaned senere. Paa denne maade kan PMU oppebaere yderligere renteindtaegter paa den franske stats bekostning.

Fritagelse fra den sociale boligafgift

PMU er en europaeisk oekonomisk firmagruppe med ti medlemmer, der alle er virksomheder, der driver hestevaeddeloeb. Virksomheder af denne art sidestilles med landbrugsmaessige erhvervssammenslutninger, der er fritaget for den sociale boligafgift, arbejdsgiverne skal betale af deres samlede loenudgifter. PMU som saadan er fritaget for at betale denne sociale boligafgift af sine samlede loenudgifter, selv om selskabet ikke har nogen landbrugsvirksomhed.

(8) EF's marked for indgaaelse af vaeddemaal i forbindelse med hestevaeddeloeb og dermed beslaegtede ydelser

Det er i almindelighed vanskeligt at udarbejde statistikker for servicevirksomhed. For den servicevirksomhed, denne sag vedroerer, nemlig indgaaelse af vaeddemaal i forbindelse med hestevaeddeloeb og dermed beslaegtede ydelser, er det saerligt vanskeligt. Imidlertid er de nedenfor anfoerte oplysninger efter Kommissionens opfattelse tilstraekkelige til at paavise, at der foregaar samhandel og konkurrence inden for indgaaelse af vaeddemaal i forbindelse med hestevaeddeloeb og dermed beslaegtede ydelser, at PMU og et lille antal konkurrenter deltager i denne samhandel, at omsaetningen er stigende, og at bookmaking og totalisatorspil ikke kan betragtes som saerskilte markeder, der udvikler sig og fungerer uafhaengigt af hinanden. Kommissionen finder derfor, uanset vanskeligheden ved at fremskaffe noejagtige branchestatistikker, at betingelserne for, at den kan traeffe beslutning som angivet i Domstolens dom i de forenede sager 296/82 og 318/82 (Leeuwarden) (1), er opfyldt.

Markedets sammensaetning, konkurrence og omsaetning

Det er tilladt, og praktiseres, at vaedde om udfaldet af hestevaeddeloeb i alle medlemsstaterne undtagen Luxembourg. Selv i Luxembourg har et internationalt bookmaking-selskab faaet tilladelse til at aabne en indskudsbod for hestevaeddeloeb, men planerne er ikke blevet foert ud i livet.

Der kan spilles paa vaeddeloebsbanen paa to maader, nemlig i form af bookmaking, hvor der indgaas vaeddemaal med en bookmaker, som saaledes loeber en oekonomisk risiko afhaengig af de indgaaede vaeddemaal og resultatet af vaeddeloebene, eller gennem et totalisatorspil, hvor indsatsen laegges i en pulje, og gevinsterne udbetales som en given procentdel af indsatsen uden nogen oekonomisk risiko for den, der driver totalisatorspillet. En dygtig bookmaker kan ved at tilpasse odds for vaeddemaalene goere meget for at reducere sin risiko og endog helt undgaa den oekonomiske risiko, der er forbundet med hans virksomhed.

Totalisatorspillet er den mest almindelige maade, hvorpaa der indgaas vaeddemaal, og det er tilladt, og praktiseres, i elleve af medlemsstaterne. Bookmaking er endvidere tilladt og finder sted i Belgien, Tyskland, Irland, Italien og Det Forenede Kongerige.

Den samlede skoennede omsaetning inden for vaeddemaal i forbindelse med hestevaeddeloeb androg i 1989 14 570 mio. ECU. De to stoerste markeder er Det Forenede Kongerige og Frankrig med en samlet omsaetning paa henholdsvis 8 042 mio. ECU og 4 456 mio. ECU.

Det tredjestoerste nationale marked er Tyskland (516 mio. ECU) efterfulgt af Italien (444 mio. ECU), Irland (407 mio. ECU) og Belgien (381 mio. ECU). I Det Forenede Kongerige er bookmaking den vigtigste form for indgaaelse af vaeddemaal og tegner sig for over 96 % af alle vaeddemaal. I Frankrig er det kun totalisatorspil, der er tilladt, og det har derfor 100 % af markedet.

Ladbroke

De stoerste markedsdeltagere i Det Forenede Kongerige er Ladbroke, Brent-Walker og Corals med markedsandele paa henholdsvis ca. 25, 20 og 12 %. Det er alle selskaber, der betaler de almindelige selskabsskatter ud over de saerlige afgifter paa vaeddemaal, der er almindelige i medlemsstaterne. I kommerciel henseende er Ladbroke det mest aktive selskab med kontorer i Irland, Belgien, Tyskland, Italien, Spanien og Nederlandene.

I Irland har Ladbroke 50 indskudsboder, og i Belgien, hvor selskabet er markedsfoerende med en skoennet markedsandel paa over 41 %, har det over 900 indskudsboder. Nummer to, med en markedsandel paa ca. 16 %, er PMU i Belgien, der er adskilt fra PMU i Frankrig, men som ogsaa driver totalisatorspil. Paa tredjepladsen, med en markedsandel paa 13 %, kommer Tiercé Franco-Belge, der ejes af Corals. Det staar klart, at baade Ladbroke og Corals begge er aktive paa det belgiske marked.

I Nederlandene driver Ladbroke for oejeblikket statsmonopolet paa totalisatorspil, som Ladbroke fik efter en licitation, de nederlandske myndigheder gennemfoerte i 1986. Ladbroke forsoegte i slutningen af 1990 at genforhandle kontrakten med de kompetente nederlandske myndigheder, NDR. Under forhandlingerne aflagde repraesentanter for NDR, ledsaget af repraesentanter for PMU, besoeg i en raekke af Ladbrokes indskudsboder. Den 28. marts 1991 opsagde Ladbroke kontrakten med seks maaneders varsel. Derefter blev saavel Ladbroke som PMU og en raekke andre selskaber anmodet om at fremsaette forslag til et totalisatorspil paa edb. Den 25. maj 1991 udsendte de kompetente nederlandske myndigheder, NDR, en pressemeddelelse om, at de ville koebe et amerikansk totalisatorsystem. Det staar klart, at Ladbroke for oejeblikket driver virksomhed paa det nederlandske marked, og at PMU og Ladbroke har konkurreret paa dette marked.

PMU

I Frankrig har PMU i praksis et legalt monopol paa al indgaaelse af vaeddemaal om udfaldet af hestevaeddeloeb uden for vaeddeloebsbanerne. Denne virksomhed tegner sig for 85 % af det franske marked, medens de resterende 15 % er indgaaelse af vaeddemaal paa banerne, der ogsaa hovedsagelig er organiseret af PMU, men ogsaa af individuelle vaeddeloebsforetagender, der tager imod vaeddemaal paa banen paa deres egne vaeddeloeb.

Det er ganske vist foerst i de seneste aar, PMU aktivt har forsoegt at ekspandere og drive virksomhed paa markederne for indgaaelse af vaeddemaal og dermed beslaegtede ydelser uden for Frankrig, men i henhold til lov af 23. december 1964 er PMU den eneste organisation i Frankrig, der har tilladelse til at modtage vaeddemaal fra udlandet om franske loeb og indgaa vaeddemaal i Frankrig om udenlandske loeb.

PMU er enten direkte eller indirekte gennem kommercielle selskaber som f. eks. Pari Mutuel International (PMI), hvori PMU med 77,5 % har aktiemajoriteten, aktivt engageret i at eksportere indgaaelsen af vaeddemaal og dermed beslaegtede ydelser til konkurrencepraegede, kommercielle markeder i andre medlemsstater og uden for EF. Dette maal fremgaar utvetydigt af artikel 3 i PMI's vedtaegter.

I 1980'erne har PMU paa sit beskyttede hjemmemarked og med bistand fra den franske stat udviklet et avanceret computersystem med terminaler, der tager mod vaeddemaal baade paa og uden for banerne. Samtidig har selskabet udviklet ekspertise inden for fjernsynsoptagelser af franske vaeddeloeb og live-transmission til sine indskudsboder samt til andre agenturer ved hjaelp af satellitforbindelser og terminaludstyr. Billederne veksler med baggrundsoplysninger om hestenes form og tidligere resultater paa vaeddeloebsbanen. Saadanne oplysninger er absolut noedvendige, hvis selskabet skal kunne tiltraekke nutidens spillere. Ladbroke har i samarbejde med de andre stoerre bookmaker-selskaber i Det Forenede Kongerige udviklet lignende systemer for transmission af billeder og kommentarer fra britiske vaeddeloeb.

PMU er engageret paa det belgiske marked paa forskellige maader.

Gennem sit datterselskab PMI oprettede PMU den 26. maj 1989 et datterselskab i Belgien under navnet Pari Mutuel Belge, forkortet PMB. PMB har bl. a. til formaal at organisere og drive alle lovlige former for indgaaelse af vaeddemaal i Belgien; 99,98 % af PMB's aktiekapital ejes af PMI.

PMB er involveret i et projekt, der er udarbejdet af et joint venture-selskab benaevnt Groupement Hippodromes Wallons, der gaar ud paa at bygge to nye vaeddeloebsbaner i den wallonske del af Belgien. PMU skal stille den noedvendige tekniske knowhow til raadighed for indgaaelsen af vaeddemaal uden for vaeddeloebsbanen for baade belgiske og franske vaeddeloeb. I forbindelse med ydelsen af disse tjenester skal PMU transmittere sine billeder og kommentarer fra franske loeb til Belgien. Ifoelge forslaget vil dette indebaere en investering for PMU paa flere hundrede millioner belgiske francs.

Fra den 20. marts 1991 kan PMU's spillelokaler i Paris og i det nordoestlige Frankrig modtage og har i praksis modtaget vaeddemaal for belgiske loeb foerste og tredje onsdag i hver maaned. Der er den 25. maj 1990 undertegnet en aftale om dette samarbejde mellem de to organisationer, og ivaerksaettelsen af det er blevet legaliseret i Frankrig ved dekret 91-118 af 31. januar 1991.

I henhold til denne aftale indgaar indsatsen i Frankrig og indsatsen i Belgien i en faelles pulje med henblik paa fordeling efter totalisatorsystemet. Gevinsterne udbetales til spillerne, efter at baade PMU og PMB har tilbageholdt et gebyr. Ved de tre foerste hestevaeddeloeb oversteg den franske indsats den belgiske, idet den franske del af indsatsen gennemsnitligt udgjorde mellem 54 % og 60 % af den samlede indsats. Paa grundlag af disse tre foerste vaeddeloeb kan det beregnes, at den gennemsnitlige indsats fra franske spillere andrager ca. 2,3 mio. ffr. pr. vaeddeloeb, svarende til ca. 14 mio. bfr. Dette svarer til en aarsomsaetning paa 336 mio. bfr.

Dette tal er ganske vist lille sammenlignet med den samlede omsaetning inden for branchen i Belgien paa 381 mio. ECU, dvs. kun ca. 2 %, men det er kun baseret paa en ekstrapolering af de tre foerste vaeddeloeb. Beloebene kan meget vel stige, hvis den franske offentlighed bliver mere opmaerksom paa mulighederne for at indgaa vaeddemaal om udfaldet af loeb i Belgien, samt hvis PMU udvider driften til andre dele af Frankrig.

Dette eksempel viser, at PMU driver virksomhed paa tvaers af graenserne, og det illustrerer navnlig den type samarbejdsaftale, PMU oensker at indgaa med tilsvarende organisationer i medlemsstaterne. PMU oensker navnlig at faa mulighed for at modtage vaeddemaal i andre medlemsstater end Frankrig for vaeddeloeb, der finder sted i Frankrig.

Dermed vil PMU skulle konkurrere direkte med Ladbroke. 95 % af Ladbroke Belgiums omsaetning hidroerer fra f. eks. vaeddemaal om udfaldet af vaeddeloeb i Frankrig. Ogsaa i Tyskland vedroerer ca. 40 % af de indgaaede vaeddemaal udfaldet af franske vaeddeloeb. PMU oensker at vinde indpas paa disse markeder og at anvende provenuet til at stoette hestevaeddeloebene i Frankrig.

Et andet eksempel paa PMU's konkurrence med Ladbroke fremgaar af en klage, selskabet har indbragt for de belgiske domstole vedroerende indgaaelsen af vaeddemaal om franske loeb i Belgien. I klagen haevdede PMU, at selskabet taber omsaetning til Ladbroke fra spillere i saavel de belgiske som i de franske graenseomraader, hvorfra der indgaas vaeddemaal pr. telefon. Kommissionen er ikke i besiddelse af tal for omfanget af indtelefonerede vaeddemaal. Saa vidt Kommissionen har forstaaet, er omfanget af indtelefonerede vaeddemaal generelt stigende, idet de - kombineret med brugen af kreditkort - kan indgaas enten i det land, hvor den telefonerende befinder sig, eller paa tvaers af graenserne. Det er utvivlsomt, at det finder sted, men tilsyneladende kun som en lille del af den samlede aktivitet.

Et andet eksempel paa indgaaelse af vaeddemaal via telekommunikation er miniteltjenesten. Gennem den kan spillerne faa oplysninger om vaeddemaal paa hestevaeddeloeb gennem et almindeligt fjernsynsapparat, der er placeret i deres eget hjem. Der kan indgaas vaeddemaal enten via terminal eller telefonisk. I Frankrig er indgaaelse af vaeddemaal via minitel relativt almindelig. Den miniteltjeneste, PMU yder i Frankrig, averteres og saelges nu i Belgien. Formaalet maa vaere at tilskynde belgiske spillere til at indgaa vaeddemaal om franske hestevaeddeloeb hos PMU i stedet for hos de andre selskaber paa det belgiske marked. Dermed konkurrerer PMU med de andre selskaber paa det belgiske marked, og ogsaa her er der klart tale om kommerciel virksomhed.

Det sidste eksempel paa konkurrencen mellem PMU og Ladbroke i Belgien og paa PMU's eksport til Belgien, der skal naevnes, er Ladbrokes klage over, at PMU har afvist at levere fjernsynsbilleder og kommentarer fra franske vaeddeloeb til Ladbroke til brug ved indgaaelse af vaeddemaal uden for vaeddeloebsbanen. PMU har erklaeret, at selskabet har til hensigt at levere billeder og kommentarer som led i dets samarbejde med Groupement Hippodromes Wallons. Kommissionen undersoeger for oejeblikket denne klage.

I Tyskland saelger PMU live-fjernsynsbileder og kommentarer fra franske vaeddeloeb til tyske bookmakere gennem PMI og dets tyske agent, Deutscher Sportverlag. Paa grundlag af prislisten for ydede tjenester og antallet af abonnenter anslaar Kommissionen, at PMU har en omsaetning paa ca. 1 mio. ECU i Tyskland.

Kommissionen undersoeger endvidere for oejeblikket en klage over, at PMU har afvist at saelge den paagaeldende daekning til Ladbrokes kontor i Tyskland. I forbindelse hermed er Kommissionen blevet opmaerksom paa den dom, distriktsdomstolen i Saarbruecken har afsagt i Hellmund-sagen. Sagen vedroerte PMU's og Deutscher Sportverlags afvisning af at saelge live-fjernsynsdaekning af franske vaeddeloeb og de dekodere, der var noedvendige for at kunne modtage fjernsynsbilleder og -lyd. Den tyske domstol fandt, at fjernsynsdaekningen var absolut noedvendig for at kunne drive bookmaker-virksomhed og beordrede PMU og Deutscher Sportverlag til at saelge fjernsynsbillederne og -lyden til den tyske bookmaker.

Kommissionen tillaegger denne distriktsdomstols afgoerelse saerlig vaegt, da den ikke blot goer det klart, at PMU udoever kommerciel virksomhed i Tyskland, men ogsaa understreger, hvor vigtige live-fjernsynsbilleder og fjernsynskommentarer er for en bookmakers virksomhed.

I Schweiz har PMU siden den 14. april 1991 drevet 50 indskudsboder, hvor der indgaas vaeddemaal om udfaldet af franske vaeddeloeb. Kontrakten om disse ydelser blev oprindeligt tildelt PMU i direkte konkurrence med Ladbroke. Til trods for at Schweiz ikke er medlem af EF, finder Kommissionen paa baggrund af Domstolens dom i Tubemeuse-sagen (sag C 142/87) (2), at disse oplysninger er relevante, da PMU's virksomhed i Schweiz kan styrke dets position paa markederne og i samhandelen inden for EF. De kaster endvidere lys over den almindelige konkurrence mellem de to selskaber inden for indgaaelse af vaeddemaal og dermed beslaegtede ydelser, og er endnu et eksempel paa PMU's eksportvirksomhed.

PMU's eksportvirksomhed og maal er i oevrigt ingen hemmelighed. De er bekraeftet af de franske myndigheder, og PMU's formand gjorde det paa en pressekonference den 30. januar 1991 klart, at PMU agtede at eksportere sin tekniske knowhow med hensyn til edb-styret indgaaelse og behandling af vaeddemaal indgaaet uden for vaeddeloebsbanen og dermed sigtede mod at deltage i den internationale konkurrence.

Kommissionen konkluderer paa grundlag af alle disse betragtninger, at PMU direkte eller indirekte deltager i samhandelen inden for EF, at PMU aktivt soeger at udvide sin eksport, samt at selskabet er en af de vigtigste deltagere paa markedet. Det fremgaar ogsaa af oplysningerne, at der er samhandel og konkurrence inden for EF med hensyn til levering af tjenesteydelser i forbindelse med vaeddemaal og dermed forbundne tjenesteydelser, at konkurrencen paa det internationale marked stiger, efterhaanden som de vigtigste deltagere paa markedet soeger at konsolidere eller udvide deres markedsandele, samt at barriererne mellem de nationale markeder forsvinder paa grund af fremskridtene inden for moderne telekommunikation og de muligheder, der aabnes i kraft af edb.

Kommissionen bemaerker endvidere, at PMU nyder godt af en privilegeret stilling i denne konkurrence i det omfang, hvori selskabet rent faktisk har et legalt beskyttet monopol paa det naeststoerste nationale marked i EF.

(9) Kommissionen bemaerker, at det kriterium, som er fastlagt i Philip Morris-sagen (sag 730/79) (3) for at fastslaa, om der foreligger konkurrencefordrejning og paavirkning af samhandelen inden for EF, er formuleret saaledes:

»Naar en finansiel stoette, som ydes af en stat, styrker en virksomheds position i forhold til andre virksomheder, som den konkurrerer med i samhandelen inden for Faellesskabet, maa det antages, at denne samhandel paavirkes af stoetten«.

I de foregaaende betragtninger er det paavist, at der er ydet statsstoette, samt at der findes andre virksomheder, der konkurrerer inden for samhandelen i EF. Kommissionen maa derfor konkludere, at betingelserne for at anvende Traktatens artikel 92, stk. 1, er opfyldt.

Naar dette er tilfaeldet, er betingelserne for forudgaaende anmeldelse i henhold til Traktatens artikel 93, stk. 3, givetvis opfyldt, idet anvendelsesomraadet for denne artikels stk. 3 er stoerre end anvendelsesomraadet for Traktatens artikel 92, stk. 1. Hvis dette ikke var tilfaeldet, ville Kommissionens mulighed for at vurdere en stoettes forenelighed med det faelles marked vaere staerkt formindsket og svaekket. EF-Domstolen har altid givet udtryk for denne opfattelse.

Som foelge heraf er stoetten indfoert i strid med artikel 93, stk. 3, idet den ikke er anmeldt til Kommissionen allerede paa planlaegningstidspunktet, og den derfor maa betragtes som ulovlig.

(10) Paa baggrund af ovenstaaende og som fastslaaet af Domstolen i dens dom af 14. februar 1990 i sag C 301/87 (Boussac) (4) om en overtraedelse af artikel 93, stk. 3, kan Kommissionen traeffe en midlertidig beslutning, hvori de franske myndigheder paalaegges straks at suspendere stoetten til de paagaeldende selskaber og stille alle dokumenter og oplysninger til raadighed for en undersoegelse af, om stoetten er forenelig med det faelles marked.

Efterkommer den franske stat ikke denne beslutning ved at suspendere gennemfoerelsen af stoetteordningen og udbetalingen af stoetten, kan Kommissionen, mens den undersoeger sagens realitet, i henhold til retspraksis indbringe sagen direkte for Domstolen for at faa fastslaaet denne overtraedelse i overensstemmelse med artikel 93, stk. 2.

(11) I betragtning af den direkte virkning af artikel 93, stk. 3 (5), og det utvetydige og ubetingede krav om, at udbetalingen af stoetten skal indstilles oejeblikkeligt, skal denne beslutning have fuld virkning inden for det franske retssystem. Kommissionen goer opmaerksom paa, at det klart fremgaar af Domstolens retspraksis, at det ikke blot er de nationale domstole, men ogsaa de nationale administrative myndigheder, herunder ogsaa de regionale og lokale myndigheder, der skal anvende EF-lovgivningen fremfor den nationale lov, hvor der er en konflikt mellem dem (6).

(12) Kommissionen har saaledes allerede indledt den i Traktatens artikel 93, stk. 2, fastsatte procedure vedroerende denne stoette da den paa grundlag af de foreliggende oplysninger ikke finder, at stoetten er forenelig med det faelles marked efter artikel 92, stk. 1, og at den ikke paa nuvaerende stadium kan nyde godt af undtagelserne i artikel 92, stk. 2, og 3.

Kommissionen goer opmaerksom paa, at saafremt der senere traeffes negativ beslutning om stoetten, kan den kraeve, at enhver stoette ydet i strid med procedure reglerne i artikel 93, stk. 3 (7), tilbagebetales. Afskaffes stoetten, skal den tilbagebetales i overensstemmelse med de procedurer og bestemmelser, der gaelder inden for fransk ret, navnlig vedroerende morarenter af gaeld til staten, idet renterne beregnes fra tidspunktet for ydelsen af den ulovlige stoette. Dette er noedvendigt for at genoprette den oprindelige situation (8) ved at fjerne de finansielle fordele, som virksomhederne med urette har haft som foelge af den ulovlige stoette fra tidspunktet for betalingen af stoetten.

(13) Ved skrivelse af 24. april 1991 anmodede Kommissionen Frankrig om at bekraefte, at de tre tilskud, der ydes for oejeblikket, var blevet suspenderet i overensstemmelse med forpligtelsen i Traktatens artikel 93, stk. 2, samt at bekraefte sin stilling inden for fem arbejdsdage. Ved telefaxmeddelelse af 30. april 1991 meddelte de franske myndigheder Kommissionen, at de ikke havde suspenderet ydelsen af disse tilskud -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den franske regering skal straks suspendere ydelsen af foelgende tilskud:

- afgiftslempelser, der goer det muligt for PMU midlertidigt at udskyde betalingen af statsafgifter af de vaeddemaal om udfaldet af hestevaeddeloeb, PMU tager imod

- fritagelse fra fristen paa en maaned for momsbetalinger

- fritagelse for den sociale boligafgift for PMU's ansatte

der er indfoert i strid med artikel 93, stk. 3, og den underretter inden femten dage Kommissionen om, hvilke foranstaltninger den har truffet for at efterkomme denne beslutning.

Artikel 2

Frankrig skal inden 30 dage fra meddelelsen af denne beslutning afgive alle noedvendige oplysninger til brug for en vurdering af realiteten med hensyn til den i stk. 1 omhandlede stoette.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik. Udfaerdiget i Bruxelles, den 11. juni 1991. Paa Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Naestformand

(1) EF-Domstolen, Sml. 1985. (2) EF-Domstolen, Sml. 1990, s. I-959. (3) EF-Domstolen, Sml. 1980, s. 2671. (4) EF-Domstolen Sml. 1990, s. I-307. (5) Jf. domme i sag 77/72 Capolongo, Sml. 1973, s. 611, sag 120/73 Lorenz, Sml. 1973, s. 1471, og sag 78/76 Steinicke, Sml. 1977, s. 595. (6) Jf. afgoerelserne i sag 166/77 Simmenthal, Sml. 1978, s. 629, og sag 103/88 Constanzo (endnu ikke offentliggjort). (7) Jf. dommene i sag 70/72 Kohlegesetz, Sml. 1973, s. 813, og sag 310/85 Deufil, Sml. 1987, s. 901, Jf. endvidere Kommissionens meddelelse i EFT nr. C 318 af 24. 11. 1983, s. 3. (8) Jf. dommen i den allerede citerede sag C-142/87 Tubemeuse.