Nr. C 329/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 12. 91 
Nærmere redegørelse for virksomhed, der udøves af mellemhandlere i automobilbranchen 
(91/C 329/06) 
Denne meddelelse supplerer en meddelelse ('), der blev 
offentliggjort sammen med forordning (EØF) nr. 
123/85, med henblik på at gøre nærmere rede for, hvilke 
muligheder der står åbne for de i forordningen omhand­
lede mellemmænd. Forbindelserne mellem en mellem­
mand og den person, for hvis regning han handler, 
følger stort set af den kontrakt, de har indgået, og af 
gældende national ret og påvirker ikke rettigheder og 
forpligtelser, der påhviler tredjemand. Denne meddelelse 
omhandler således alle mellemmandens forpligtelser. 
1. Principper 
Som følge af det ønske om ligevægt, der gives udtryk 
for i forordning (EØF) nr. 123/85, er der afstukket 
følgende retningslinjer, som er baseret på to prin­
cipper. Ifølge det første princip er den i forordningen 
omhandlede mellemmand tjenesteyder og handler som 
sådan for regning af en køber, der er den endelige 
forbruger; han kan ikke påtage sig de risici, der 
normalt er forbundet med ejerskab, og har forinden 
fået skriftlig fuldmagt fra en fuldmagtsgiver, hvis navn 
og adresse er kendt, til at præstere den pågældende 
tjenesteydelse. Det andet er princippet om gennemsig­
tighed i fuldmagtsforholdet, navnlig i mellemmandens 
forpligtelse til at videregive alle fordele, han opnår 
under de forhandlinger, der føres i købers navn, til 
denne. 
Der skal i denne forbindelse sondres mellem tre 
grupper af kriterier, som vedrører henholdsvis: 2. Praktiske kriterier 
a) Fuldmagtens gyldighed og hjælpefunktionen 
Fuldmagtshaveren kan frit tilrettelægge sine aktivi­
teter. Virksomhed, der antyder, at der er tale om 
et net af uafhængige virksomheder, der anvender 
fælles skiltning eller andre fælles kendetegn, vil 
imidlertid kunne skabe en fejlagtig opfattelse af, at 
der er tale om godkendte forhandlere. Fuldmagts­
haveren kan råde over lokaler i en stor detailfor­
retning, hvis hans område er adskilt fra detailfor­
retningens hovedvirksomhed, og såfremt han over­
holder principperne i denne meddelelse. 
Fuldmagtshaveren kan ikke påtage sig de risici, der 
er forbundet med ejerskab, men han kan derimod 
frit påtage sig de risici, der er forbundet med 
transport og opbevaring af køretøjet, samt med 
den kredit, der er ydet den endelige køber med 
henblik på at finansiere købet i udlandet. Der skal 
være fuld gennemsigtighed i hjælpefunktionen med 
hensyn til, hvilke tjenester der ydes, og hvilket 
vederlag der skal erlægges, og der skal kunne 
udøves kontrol gennem aflæggelse af et detaljeret 
og udtømmende regnskab. 
a) fuldmagtens gyldighed og hjælpefunktionen 
b) fuldmagtshaverens reklamemuligheder 
c) fuldmagtshaverens forsyningsmuligheder. 
På baggrund af sine erfaringer mener Kommissionen, 
at følgende retningslinjer og kriterier vil imødekomme 
det praktiske behov. Virksomhed, der ikke er i over­
ensstemmelse med disse retningslinjer og kriterier, 
giver, indtil det modsatte er bevist, anledning til en 
formodning om, at mellemmanden ikke overholder 
begrænsningerne i artikel 3, punkt 11), forordning 
(EØF) nr. 123/85, eller at han vildleder offentlig­
heden på en sådan måde, at den får opfattelsen af, at 
han er videreforhandler. 
C) EFT nr. C 17 af 18. 1. 1985, s. 4. Fuldmagtshaveren skal i et dokument, der even­
tuelt kan løsgøres fra fuldmagten, over for sin 
kunde redegøre for de forskellige ydelser, han kan 
tilbyde, og han skal samtidig give kunden 
mulighed for at vælge dem, der passer ham; disse 
skal derefter faktureres i alle enkeltheder. I dette 
dokument skal en fuldmagtshaver, der ikke 
tilbyder alle de tjenester, der er knyttet til ibrug­
tagningen af et køretøj, der er købt med import 
for øje, udspecificere nøjagtigt hvilke tjenester han 
ikke tilbyder. 
b) Fuldmagtshaverens reklamering 
Fuldmagtshaveren må ikke i sin reklame vidlede 
potentielle købere, så de får opfattelsen af, at han 
er videreforhandler. Inden for disse rammer skal 
han kunne: 
18. 12.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 329/21 
— koncentrere sine aktiviteter og som følge heraf 
sin reklamering om et givet mærke eller en 
bestemt model på betingelse af, at han udtryk­
keligt og utvetydigt angiver, at han ikke er 
videreforhandler, men optræder som tjenesty-
dende mellemmand 
— give alle de prisoplysninger, han kan komme i 
besiddelse af, samtidig med at han angiver, at 
der er tale om hans bedste skøn 
— offentligt udstille biler, som hans kunder har 
købt gennem ham, eller en bestemt model som 
eksempel på, hvad han kan skaffe, på betin­
gelse af, at det udrykkeligt og synligt fremgår, 
at han optræder som tjenestydende mellem­
mand, og at de udstillede modeller ikke er til 
salg 
— anvende et hvilket som helst logo, mærke, navn 
eller skilt, når blot han overholder gældende 
lov, og offentligheden ikke vildledes med 
hensyn til hans egenskab af fuldmagtshaver, 
der ikke indgår i den eller de pågældende 
fabrikanters forhandlernet. 
Store detailforretninger, der selv optræder som 
mellemmænd i bilhandler, skal tage alle forholds­
regler for at undgå, at der i den offentlige 
bevidsthed sker er sammenblanding af denne virk­somhed med forretningens hovedaktivitet, der 
udøves under dens sædvanlige mærke eller kende­
tegn. 
c) Fuldmagtshaverens fo rsyningsmuligheder 
Fuldmagtshaveren kan generelt frit træde i forbin­
delse med de forskellige virksomheder i bilfabri­
kanternes forhandlernet; dette må imidlertid ikke 
føre til, at fuldmagtshaveren etablerer privilegerede 
forbindelser med sådanne virksomheder, som er i 
modstrid med de kontraktmæssige forpligtelser, 
der er indgået inden for rammerne af forordning 
(EØF) nr. 123/85, særlig artikel 3, punkt 8a) og 
b), og artikel 4, punkt 1, afsnit 3. Fuldmagtsha­
veren skal navnlig skaffe sig forsyninger på marke­
dets normale vilkår, og han må ikke: 
— indgå aftaler, der pålægger ham en købsfor­
pligtelse 
— skaffe sig andre rabatter end dem, der er 
sædvanlige på markedet i det land, hvor købet 
foretages. 
Der består således formodning om et privilegeret 
forhold, der er i strid med overnnævnte bestem­
melser, når en godkendt eneforhandler yder en 
rabat på over 10 % af sit årlige salg til én fuld­
magtshaver.