Kommissionens forordning (EF) nr. 1678/2003

af 26. august 2003

om ændring af Kommissionens forordning (EF) nr. 362/1999 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af tovværk og kabler af stål og om godtagelse af tilsagn fra visse eksportører i bl.a. Polen og om ændring af Kommissionens afgørelse 1999/572/EF om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af tovværk og kabler af stål med oprindelse i bl.a. Ukraine

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1) ("grundforordningen"), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1972/2002(2), særlig artikel 8 og 9,

efter høring af det rådgivende udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. TIDLIGERE PROCEDURE

1. Polen

(1) Den 30. juli 1998 indledte Kommissionen en antidumpingprocedure vedrørende importen af tovværk og kabler af stål ("stålwirer") med oprindelse i bl.a. Polen(3).

(2) Kommissionen indførte midlertidige foranstaltninger ved forordning (EF) nr. 362/1999(4). Samtidig hermed godtog Kommissionen ved artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 362/1999 pristilsagn fra bl.a. den polske eksporterende producent Drumet SA ("Drumet"). Importen af stålwirer, som Drumet fremstillede og eksporterede direkte til Fællesskabet, blev fritaget for antidumpingtolden ved forordningens artikel 1, stk. 3. Toldfritagelsen er bl.a. betinget af, at der fremlægges en gyldig tilsagnsfaktura sammen med de varer, der er omfattet af tilsagnet, og en sådan tilsagnsfaktura må ikke udstedes for eksport af stålwirer, der ikke er i overensstemmelse med forpligtelserne i tilsagnet (punkt 4.2 i tilsagnet).

(3) Denne procedure resulterede i, at der blev indført en endelig antidumpingtold ved Rådets forordning (EF) nr. 1796/1999(5) for at afhjælpe de skadelige virkninger af dumpingen. Drumet var fortsat fritaget for den endelige told på grundlag af forpligtelserne i dets tilsagn.

2. Ukraine

(4) Den 20. maj 1998 indledte Kommissionen en antidumpingprocedure vedrørende importen af stålwirer med oprindelse i bl.a. Ukraine(6).

(5) Denne procedure blev kombineret med den i betragtning 1 nævnte procedure, og Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 1796/1999 en endelig antidumpingtold for at afhjælpe de skadelige virkninger af dumpingen.

(6) Kommissionen godtog ved artikel 1, stk. 1, i afgørelse 1999/572/EF(7) pristilsagn fra bl.a. den ukrainske eksporterende producent Joint Stock Company Silur ("Silur"). Importen af visse typer stålwirer, som Silur fremstillede og eksporterede direkte til Fællesskabet, blev fritaget for antidumpingtolden ved artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1796/1999. Toldfritagelsen er bl.a. betinget af, at der fremlægges en gyldig tilsagnsfaktura sammen med de varer, der er omfattet af tilsagnet. En sådan tilsagnsfaktura må ikke udstedes for eksport af stålwirer, der ikke er omfattet af tilsagnet (punkt 4.2 i tilsagnet).

B. MANGLENDE OVERHOLDELSE AF TILSAGNET

1. Drumet (Polen)

(7) Drumets tilsagn omfattede import til Fællesskabet af stålwirer, som selskabet havde produceret og solgt direkte (dvs. faktureret og sendt) til dets første ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet (punkt 2 i tilsagnet). Eksport, der ikke finder sted direkte til selskabets første ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet, er således ikke omfattet af betingelserne i tilsagnet og er pålagt antidumpingtold (27,9 %).

(8) Drumet forpligtede sig også til ikke at omgå bestemmelserne i tilsagnet på nogen anden vis, jf. punkt 6 i tilsagnet.

(9) I løbet af 2002 indhentede Kommissionen oplysninger fra forskellige kilder, ifølge hvilke ca. 30 % af Drumets salg til Fællesskabet siden september 1999 ikke var sket direkte, dvs. at varerne ikke var blevet faktureret og sendt direkte til de første ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet, men gennem et forretningsmæssigt forbundet selskab i Fællesskabet (importøren). Da Drumet havde udstedt tilsagnsfakturaer for stålwirer, der tilsyneladende var i overensstemmelse med tilsagnet, var dette salg til importøren blevet fritaget for told. Drumet blev ved to lejligheder anmodet om at underrette Kommissionen om eventuelle forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet. I begge tilfælde, nemlig i maj og august 2002, svarede Drumet, at selskabet ikke havde nogen aktier i nogen stålwirekunders selskaber i EF, og at det ikke var hverken direkte eller indirekte forbundet med nogen importører i Fællesskabet. Drumet tilføjede desuden, at importøren var et uafhængigt selskab.

(10) Kommissionen indhentede derefter oplysninger fra det kompetente handelsregister i den medlemsstat, hvor importøren er beliggende. Ifølge disse oplysninger ejede Drumets hovedaktionær også 50 % af aktierne i den pågældende importørs selskab fra juni 1999 til juli 1999, hvilket steg til 95 % af aktierne fra juli 1999. De to selskaber måtte derfor anses for at være forretningsmæssigt forbundet, jf. artikel 4, stk. 2, i grundforordningen, da de begge blev kontrolleret af den samme person. Da tilsagnet kun finder anvendelse for salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet, og Drumet havde udstedt tilsagnsfakturaer for salget til importøren, var tilsagnet tilsyneladende blevet misligholdt. Drumet blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke Kommissionen overvejede at trække sin godtagelse af tilsagnet tilbage (foreløbig underretning) for i stedet at indføre en endelig antidumpingtold. Selskabet fik en frist til at gøre både skriftlig og mundtlig indsigelse.

(11) Drumet indgav skriftlige bemærkninger og anmodede om at blive hørt mundtligt. I modsætning til hvad Drumet tidligere havde angivet (jf. betragtning 9), indrømmede selskabet, at det rent faktisk havde været forretningsmæssigt forbundet med det pågældende selskab i en vis periode. Drumet forelagde imidlertid en kopi af en forvaltningsaftale, ifølge hvilken Drumets hovedaktionær angiveligt havde solgt sine aktier til importørens administrerende direktør i juli 1999. Det blev endvidere hævdet, at Drumets hovedaktionær aldrig havde optrådt eller undertegnet dokumenter på vegne af importøren. Ifølge Drumet ophørte de to selskaber følgelig med at være forretningsmæssigt forbundet i juli 1999.

(12) Kommissionen deler ikke denne opfattelse. For det første anføres det i forvaltningsaftalen, at Drumets hovedaktionær over for alle tredjeparter fortsat kan optræde som aktionær i importørens selskab. For det andet må han hverken afsløre, at denne aftale eksisterer, eller hvad den indeholder. For det tredje anføres det faktisk i en af aftalens bestemmelser, at han er aktionær i den pågældende importørs selskab. Derfor konkluderede Kommissionen, at forvaltningsaftalen ikke havde ændret ved det gældende forretningsmæssige forhold mellem de to selskaber. Endelig blev Drumets argument om, at hovedaktionæren aldrig havde optrådt eller undertegnet dokumenter på vegne af importøren, anset for irrelevant. Det er nemlig normal erhvervsmæssig praksis, at et selskab retligt set repræsenteres af dets ledelse og administrerende direktør og ikke af dets aktionærer. Med hensyn til importselskabet var der intet, der tydede på, at dets administrerende direktør ikke administrerede og repræsenterede selskabet.

(13) Drumet fremlagde desuden en kontrakt om overdragelse af aktier, der var udarbejdet under medvirken af en notar. Ifølge denne kontrakt havde Drumets hovedaktionær imidlertid ikke solgt sine aktier til importørens administrerende direktør før i oktober 2002, mens Drumet hævdede, at de to selskaber ophørte med at være forretningsmæssigt forbundet allerede i juli 1999 (jf. betragtning 11).

(14) Kommissionen konkluderede, at de to selskaber rent faktisk havde været forretningsmæssigt forbundet fra juni 1999 til oktober 2002, og at salget til importøren med urette var blevet fritaget for antidumpingtolden i strid med bestemmelserne i tilsagnet, jf. betragtning 7.

(15) Det blev også konkluderet, at selskabet tydeligvis havde givet misvisende oplysninger om det forretningsmæssige forhold og dermed også havde misligholdt tilsagnet på anden vis i strid med dets punkt 6, jf. betragtning 8.

(16) Da tilsagnet var blevet misligholdt, blev Drumet underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke Kommissionen ville trække sin godtagelse af tilsagnet tilbage og anbefale, at der i stedet blev indført en endelig antidumpingtold (endelig underretning). Selskabet fik en frist på ti dage til at gøre skriftlig indsigelse.

(17) Drumet indgav skriftlige bemærkninger og anmodede om at blive hørt mundtligt. Selskabet fremlagde en juridisk udtalelse fra en juraprofessor i det land, hvor importøren er beliggende, ifølge hvilken erhververen anses for at være den økonomiske ejer af aktierne i denne form for forvaltningsaftale. Selskabet hævdede derfor, at importørens administrerende direktør som følge af forvaltningsaftalen var blevet den økonomiske ejer af importørens selskab. Under en høring nægtede Drumets repræsentanter imidlertid ikke, at aktierne først var blevet officielt overdraget i oktober 2002, hvorved Drumets hovedaktionær fortsatte med at være den formelle ejer indtil denne dato. Argumentet afvistes derfor.

(18) Endelig fandt Kommissionen det hensigtsmæssigt at undersøge, hvilke reelle virkninger det pågældende forretningsmæssige forhold havde haft, dvs. at fastsætte, om importørens videresalgspriser svarede til de priser, som ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet normalt kunne forventes at tage ved salg til deres endelige kunder. Kommissionen foreslog derfor ved to lejligheder at aflægge et kontrolbesøg hos importøren og underrettede Drumet herom. Importøren afslog imidlertid ved begge lejligheder et sådant kontrolbesøg.

(19) På baggrund af resultaterne i betragtning 14 (forholdet mellem de to selskaber) og 15 (misvisende oplysninger) konkluderede Kommissionen, at tilsagnet var blevet misligholdt. Det konstateredes endvidere, at Drumet ved at benægte det forretningsmæssige forhold til importøren havde brudt det tillidsforhold, som ligger til grund for Kommissionens godtagelse af tilsagn(8). Godtagelsen af tilsagnet fra Drumet bør derfor trækkes tilbage, og der bør indføres en endelig antidumpingtold over for selskabet.

(20) På baggrund af ovenstående bør tabellen i artikel 2 i forordning (EF) nr. 362/1999 ændres i overensstemmelse hermed.

2. Silur (Ukraine)

(21) Silurs tilsagn omfattede import til Fællesskabet af stålwirer, som selskabet havde produceret og solgt direkte (dvs. faktureret og sendt) til dets første ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet. Tilsagnet er desuden begrænset til visse typer stålwirer (de omfattede varer). For de varetyper, der ikke er omfattet af tilsagnet, skal der betales antidumpingtold, og der må ikke udstedes tilsagnsfakturaer for dem.

(22) Silur forpligtede sig til ikke at omgå bestemmelserne i tilsagnet, bl.a. ved at afgive misvisende erklæringer om varernes oprindelse eller på nogen anden vis, jf. punkt 6 i tilsagnet.

(23) Kommissionens tjenestegrene med ansvar for at overvåge tilsagnet blev underrettet om, at Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) havde foretaget en undersøgelse vedrørende de omfattede varer, der fremstilles af Silur og eksporteres til Fællesskabet. Det fremgik af denne undersøgelse, at de omfattede varer, der fremstilles af Silur, var blevet importeret til Fællesskabet i betydelige mængder med en angivet falsk oprindelse i et andet tredjeland. De ukrainske myndigheder, der samarbejdede fuldt ud med OLAF, fremlagde beviser for, at de varer, der blev importeret til Fællesskabet med bulgarsk oprindelse, var blevet fremstillet af Silur og rent faktisk havde ukrainsk oprindelse. Det fremgik endvidere af undersøgelsen, at Silur havde haft kendskab til, at der blev angivet en falsk oprindelse for importen til Fællesskabet.

(24) Desuden afslørede den overvågning, som de ansvarlige tjenestegrene i Kommissionen foretog af tilsagnet, at Silur havde udstedt tilsagnsfakturaer for andre varetyper end dem, der var omfattet af tilsagnet (de omfattede varer). Ved at udstede tilsagnsfakturaer blev disse varetyper med urette fritaget for betaling af antidumpingtold.

(25) Det fremgår af resultaterne i betragtning 23 og 24, at tilsagnet blev misligholdt på to måder, nemlig ved at afgive misvisende erklæringer om varernes oprindelse og ved at udstede tilsagnsfakturaer for varetyper, der ikke var omfattet af tilsagnet. Silur blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke Kommissionen ville trække sin godtagelse af tilsagnet tilbage og anbefale, at der i stedet blev indført en endelig antidumpingtold (endelig underretning). Selskabet fik en frist til at gøre både skriftlig og mundtlig indsigelse.

(26) Silur indgav skriftlige bemærkninger. Selskabet kommenterede ikke selve de resultater, der er omtalt i betragtning 23 og 24, men foreslog imidlertid at bibeholde tilsagnet. I den forbindelse anførte Silur, at det fremover ville påtage sig yderligere rapporterings- og overvågningsforpligtelser.

(27) Kommissionen kunne ikke godtage dette forslag, da det var blevet konstateret, at tilsagnet var blevet misligholdt på to forskellige måder. Silur underrettede derefter Kommissionen om, at det ønskede at trække tilsagnet tilbage.

(28) På baggrund af ovenstående bør tabellen i artikel 1 i Kommissionens afgørelse 1999/572/EF ændres i overensstemmelse hermed -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

De tilsagn, der er godtaget fra selskaberne Drumet SA og Joint Stock Company Silur, trækkes tilbage.

Artikel 2

1. Tabellen i artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 362/1999 erstattes af følgende tabel:

">TABELPOSITION>"

2. Tabellen i artikel 1, stk. 1, i afgørelse 1999/572/EF erstattes af følgende tabel:

">TABELPOSITION>"

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 26. august 2003.

På Kommissionens vegne

Pascal Lamy

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1.

(2) EFT L 305 af 7.11.2002, s. 1.

(3) EFT C 239 af 30.7.1998, s. 3.

(4) EFT L 45 af 19.2.1999, s. 8.

(5) EFT L 217 af 17.8.1999, s. 1.

(6) EFT C 155 af 20.5.1998, s. 11.

(7) EFT L 217 af 17.8.1999, s. 63.

(8) Dom afsagt af Retten i Første Instans den 4. juli 2002, sag T-340/99 Arne Mathisen AS mod Rådet.