ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(1)

Nedsættelsen af indberetningsperioden for supplerende data med tre dage, som i henhold til retningslinje ECB/2013/24 (1) skulle gælde for den første overførsel i 2017, er nu ikke længere nødvendig som følge af ændringer i styrelsesrådets mødekalender. For at sikre større effektivitet bør beslutninger om at nedsætte indberetningsperioder for at tage højde for eventuelle fremtidige ændringer i mødekalenderen uddelegeres til direktionen, som skal tage hensyn til Den Statistiske Komités synspunkter.
3.

Artikel 128 erstattes af følgende: »Artikel 128 Risikostyringsinstrumenter 1. Eurosystemet anvender følgende risikostyringsinstrumenter vedrørende belånbare aktiver: a) haircuts som fastsat i Den Europæiske Centralbanks retningslinje (EU) 2016/65 (ECB/2015/35) (2), b) variationsmarginer (tilpasning til markedsværdi): Eurosystemet kræver, at kursværdien af de belånbare aktiver anvendt i dets likviditetstilførende tilbageførselsforretninger efter fradrag af haircuts holdes på et bestemt niveau. Hvis de belånbare aktivers værdi, som måles dagligt, falder til under et bestemt niveau, kræver den nationale centralbank, at modparten leverer yderligere aktiver eller kontanter i form af et margin call. Tilsvarende kan den nationale centralbank returnere overskydende aktiver eller kontanter, hvis de belånbare aktivers værdi efter en genberegning ligger over et bestemt niveau, c) begrænsninger i brugen af usikrede gældsinstrumenter udstedt af et kreditinstitut eller en anden enhed, som det pågældende kreditinstitut har en snæver forbindelse til som beskrevet i artikel 138, d) værdinedskrivninger som fastsat i retningslinje (EU) 2016/65 (ECB/2015/35). 2. Eurosystemet kan derudover anvende følgende risikostyringsinstrumenter: a) initialmarginer, som indebærer, at modparterne leverer belånbare aktiver, hvis værdi mindst svarer til den likviditet, som Eurosystemet stiller til rådighed, plus den relevante initialmargin, b) begrænsninger i forbindelse med udstedere, debitorer eller garanter: Eurosystemet kan anvende supplerende begrænsninger for eksponering i forhold til udstedere, debitorer eller garanter ud over dem, der gælder for usikrede gældsinstrumenter, som omhandlet i stk. 1, litra c), c) supplerende haircuts, d) yderligere garantier fra garanter, der opfylder Eurosystemets kreditkvalitetskrav med henblik på godkendelse af visse aktiver, e) udelukkelse af visse aktiver fra anvendelse som sikkerhed i Eurosystemets kreditoperationer. (2) Den Europæiske Centralbanks retningslinje (EU) 2016/65 af 18. november 2015 om anvendelsen af haircuts i forbindelse med gennemførelsen af Eurosystemets pengepolitiske ramme (ECB/2015/35) (EUT L 14 af 21.1.2016, s. 30)«"
b)

variable kuponrenter, som ikke giver en negativ betalingsstrøm, og som har følgende struktur: kuponrente = (referencerente * l) ± x, med f ≤ kuponrente ≤ c, hvor: i) referencerenten kun er én af de følgende på et enkelt tidspunkt: — en europengemarkedsrente, f.eks. EURIBOR, LIBOR eller lignende indeks, — en constant maturity-swaprente, f.eks. CMS, EIISDA, EUSA — renten på én statsobligation i euroområdet eller et indeks af flere sådanne statsobligationer, der har en løbetid på et år eller derunder — et inflationsindeks i euroområdet; og ii) f (minimumsrentesats), c (loft), l (gearings-/nedgearingsfaktor) og x (margin), såfremt de er til stede, er tal, som enten er defineret på forhånd ved udstedelsen, eller som kun kan ændres over tid i henhold til en udvikling, der er defineret ved udstedelsen, hvor f og c er større eller lig med nul, og l er større end nul gennem hele aktivets løbetid. For variable kuponrenter med et inflationsindeks som referencerente skal l være lig med en.
(7)

Valgmuligheder og skøn for så vidt angår undtagelser af eksponeringer fra anvendelsen af grænsen for store eksponeringer, som er fastsat i artikel 395, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, bør anvendes konsekvent for både signifikante institutter og mindre signifikante institutter med henblik på at fastlægge lige konkurrencevilkår for kreditinstitutter i de deltagende medlemsstater, at begrænse de koncentrationsrisici, der opstår fra specifikke eksponeringer, og sikre, at de samme mindstekrav anvendes på tværs af SMM til vurderingen af overholdelsen af de betingelser, som er fastsat i artikel 400, stk. 3, i samme forordning. Navnlig bør de koncentrationsrisici, som opstår fra særligt dækkede obligationer, og som falder ind under bestemmelserne i artikel 129, stk. 1, 3 og 6, i forordning (EU) nr. 575/2013, samt eksponeringer med eller garanteret af regionale eller lokale myndigheder i medlemsstater, hvor disse fordringer ville blive tillagt en 20 % risikovægt efter tredje del, afsnit II, kapitel 2, i forordning (EU) nr. 575/2013, begrænses. For så vidt angår koncerninterne eksponeringer, herunder kapitalinteresser eller andre interesser, er det nødvendigt at sikre, at beslutningen om fuldt ud at undtage disse eksponeringer fra anvendelsen af grænsen for store eksponeringer træffes på grundlag af en grundig vurdering som anført i bilag I til forordning (EU) 2016/445 (ECB/2016/4). Anvendelsen af fælles kriterier for vurderingen af, hvorvidt en eksponering, herunder kapitalinteresser eller andre interesser, med regionale eller centrale kreditinstitutter, som kreditinstituttet i henhold til lovfastsatte eller vedtægtsmæssige bestemmelser er tilsluttet i et netværk i overensstemmelse med retlige eller lovmæssige bestemmelser, og som i henhold til disse bestemmelser er ansvarlige for likviditetsudligning inden for netværket, opfylder kravene til undtagelse fra grænsen for store eksponeringer som anført i bilag II til forordning (EU) 2016/445 (ECB/2016/4), er berettiget. En sådan anvendelse bør sikre, at signifikante og mindre signifikante institutter, som er tilsluttet i det samme netværk, behandles konsekvent. Udøvelsen af valgmuligheden omfattet af artikel 400, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013, som fastsat i denne retningslinje, bør kun finde anvendelse, hvis den pågældende medlemsstat ikke har udøvet den valgmulighed, der er omfattet af artikel 493, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013.
(1)

Den Europæiske Centralbanks retningslinje (EU) 2015/280 (ECB/2014/44) (1) giver mulighed for, at nationalbankerne i de medlemsstater, der har euroen som valuta (herefter de nationale centralbanker), som er en del af gruppen, der anvender internt trykkeri som omhandlet i retningslinjens artikel 6, stk. 1, kan oprette en særskilt juridisk person til sammen at udføre offentlige opgaver, særligt produktionen af eurosedler. I artikel 1, stk. 2, fastsættes de betingelser, som en sådan særskilt juridisk person skal opfylde som internt seddeltrykkeri. En af disse betingelser er, at de nationale centralbanker kontrollerer enheden i fællesskab. På nuværende tidspunkt fremgår muligheden for at udøve fælles kontrol gennem en anden enhed, der kontrolleres i fællesskab, hvis dette er relevant i fællesskab med en eller flere nationale centralbanker, ikke udtrykkeligt. For at give de nationale centralbanker mulighed for at vælge den juridiske form for samarbejdet, som de finder passende og i overensstemmelse med de gældende bestemmelser i den nationale lovgivning, som gennemfører artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU (2), bør muligheden for en sådan indirekte fælles kontrol imidlertid fastsættes i de juridiske rammer. Følgelig, i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, i forordning (EU) 2015/280 (ECB/2014/44) og betragtning 7 heri, skal en national centralbank, som har lukket sit tidligere interne seddeltrykkeri og begynder at anvende et andet internt seddeltrykkeri, der er organiseret som en særskilt juridisk enhed, ved udøvelsen af indirekte fælles kontrol over den pågældende enhed forblive en del af gruppen, der anvender internt trykkeri.
1)

I artikel 2 tilføjes følgende definitioner: »25) »Den Rådgivende Gruppe om Markedsinfrastrukturer for Værdipapirer og Sikkerhed« eller »AMI SeCo« (Advisory Group on Market Infrastructures for Securities and Collateral, AMI SeCo): det rådgivende organ, der har til opgave at rådgive Eurosystemet i spørgsmål, som vedrører clearing og afvikling af værdipapirer, forvaltning af sikkerhedsstillelse samt T2S, og hvis mandat er offentliggjort på ECB's websted 26) »Markedsinfrastrukturrådet« (Market Infrastructure Board, MIB): ledelsesorganet, der har til opgave at støtte Styrelsesrådet ved at sikre, at Eurosystemets markedsinfrastrukturer og platforme i forbindelse med kontantafvikling, værdipapirafvikling og forvaltning af sikkerhedsstillelse opretholdes og videreudvikles i overensstemmelse med Det Europæiske System af Centralbankers (ESCB) traktatfæstede mål, ESCB's forretningsmæssige behov, den teknologiske udvikling samt de regulerings- og tilsynsmæssige krav, som finder anvendelse på det aktuelle tidspunkt 27) »Komitéen for Markedsinfrastruktur og Betalinger« (Market Infrastructure and Payments Committee, MIPC): Eurosystem-komitéen, der har til opgave at bistå Eurosystemets beslutningstagende organer med at opfylde ESCB's lovfæstede pligt til at fremme betalingssystemernes smidige funktion, herunder ud fra et aspekt om forretningskontinuitet, eller dennes efterfølger«.
2)

Artikel 55a, stk. 5, affattes således: »5. En afviklingsenhed godkendes ikke til at få adgang til Eurosystemets pengepolitiske operationer, med mindre den pr. 22. marts 2017 er blevet godkendt som en modpart, der kan deltage i Eurosystemets pengepolitiske operationer. I tilfælde heraf forbliver den med at være godkendt indtil den 31. december 2021 med det forbehold, at dens adgang til Eurosystemets kreditoperationer, som defineret i artikel 2, nr. 31, begrænses til dens gennemsnitlige adgang til Eurosystemets kreditoperationer i 12-månedersperioden, der gik forud for den 22. marts 2017 med muligheden for at beregne og anvende en sådan begrænsning samlet på et antal afviklingsenheder, som tilhører den samme gruppe, hvor dette er relevant. Derefter vil en sådan afviklingsenhed ikke længere være godkendt til at få adgang til Eurosystemets pengepolitiske operationer.«
»(7)

Valgmuligheder og skøn for så vidt angår undtagelser af eksponeringer fra anvendelsen af grænsen for store eksponeringer, som er fastsat i artikel 395, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, bør anvendes konsekvent for både signifikante institutter og mindre signifikante institutter med henblik på at fastlægge lige konkurrencevilkår for kreditinstitutter i de deltagende medlemsstater, at begrænse de koncentrationsrisici, der opstår fra specifikke eksponeringer, og sikre, at de samme mindstekrav anvendes på tværs af SMM til vurderingen af overholdelsen af de betingelser, som er fastsat i artikel 400, stk. 3, i samme forordning. Navnlig bør de koncentrationsrisici, som opstår fra særligt dækkede obligationer, og som falder ind under bestemmelserne i artikel 129, stk. 1, 3 og 6 i forordning (EU) nr. 575/2013, samt eksponeringer med eller garanteret af regionale eller lokale myndigheder i medlemsstater, hvor disse fordringer ville blive tillagt en 20 % risikovægt efter tredje del, afsnit II, kapitel 2 i forordning (EU) nr. 575/2013, begrænses. For så vidt angår koncerninterne eksponeringer, herunder kapitalinteresser eller andre interesser, er det nødvendigt at sikre, at beslutningen om fuldt ud at undtage disse eksponeringer fra anvendelsen af grænsen for store eksponeringer træffes på grundlag af en grundig vurdering som anført i bilag I til forordning (EU) 2016/445 (ECB/2016/4). Anvendelsen af fælles kriterier for vurderingen af, hvorvidt en eksponering, herunder kapitalinteresser eller andre interesser, med regionale eller centrale kreditinstitutter, som kreditinstituttet i henhold til lovfastsatte eller vedtægtsmæssige bestemmelser er tilsluttet i et netværk i overensstemmelse med retlige eller lovmæssige bestemmelser, og som i henhold til disse bestemmelser er ansvarlige for likviditetsudligning inden for netværket, opfylder kravene til undtagelse fra grænsen for store eksponeringer som anført i bilag II til forordning (EU) 2016/445 (ECB/2016/4), er berettiget. En sådan anvendelse bør sikre, at signifikante og mindre signifikante institutter, som er tilsluttet i det samme netværk, behandles konsekvent. Udøvelsen af valgmuligheden omfattet af artikel 400, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013, som fastsat i denne retningslinje, bør kun finde anvendelse, hvis den pågældende medlemsstat ikke har udøvet den valgmulighed, der er omfattet af artikel 493, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013.«
Transaktioner i forpligtelser (konsolideret) [2A.17] er lig med konsoliderede transaktioner i monetært guld og særlige trækningsrettigheder (SDR) (F.1) [2A.18], plus transaktioner i sedler og mønt samt indskud (F.2) [2A.19], plus transaktioner i kortfristede gældsværdipapirer (F.31) [2A.20], plus transaktioner i langfristede gældsværdipapirer (F.32) [2A.21], plus transaktioner i kortfristede lån (F.41) [2A.22], plus transaktioner i langfristede lån (F.42) [2A.23], plus transaktioner i ejerandele og andele i investeringsforeninger (F.5) [2A.24], plus transaktioner i forsikrings- og pensionsordninger samt ordninger med standardiserede garantier (F.6) [2A.25], plus transaktioner i finansielle derivater og medarbejderaktieoptioner (F.7) [2A.26], plus transaktioner i andre forfaldne ikke-betalte mellemværender [2A.27], der er opført under ændringer i passiver og nettoformuen i S.13 og under ændringer i aktiver i alle sektorer undtagen S.13.
(1)

Styrelsesrådet for Den Europæiske Centralbank (ECB) har besluttet, at værdipapirer med pant i erhvervsejendomme ikke længere bør være belånbare som sikkerhed i henhold til Eurosystemets rammer for sikkerhedsstillelse, da risiciene ved og kompleksiteten af værdipapirer med pant i erhvervsejendomme adskiller sig væsentligt, både hvad angår underliggende aktiver og strukturelle karakteristika, fra andre værdipapirer af asset-backed typen, som Eurosystemet accepterer som sikkerhed.
b)

[Det juridiske navn på rapporteringsenheden, der indberetter koncerndata] opfylder følgende kriterier [Indsæt de relevante kriterier, som det underrettede hovedkontor for en bankkoncern eller enhed opfylder for at blive udpeget som en rapporteringsenhed, der indberetter koncerndata, i henhold til Styrelsesrådets afgørelse.]: i) [værdien af de samlede balanceførte aktiver for [det juridiske navn på rapporteringsenheden, der indberetter koncerndata]s bankkoncern eller de samlede balanceførte aktiver for [det juridiske navn på rapporteringsenheden, der indberetter koncerndata] udgør mere end 0,5 % af de samlede, konsoliderede, balanceførte aktiver for Unionens bankkoncerner i henhold til de nyeste data, som er tilgængelige for ECB, dvs. a) data, som er opgjort pr. udgangen af december i det kalenderår, der går forud for afsendelsen af denne underretning, eller b), hvis dataene under a) ikke er tilgængelige, som er opgjort pr. udgangen af december i det foregående år]. ii) [bankkoncernen eller enheden har betydning for det finansielle systems stabilitet og funktionsmåde i euroområdet af følgende grunde: [angiv her begrundelsen for, at bankkoncernen eller enheden har betydning for det finansielle systems stabilitet og funktionsmåde i euroområdet, f.eks.: — bankkoncernen eller enheden har en tæt og omfattende forbindelse til andre finansielle institutioner i euroområdet — bankkoncernen eller enheden har en stærk og omfattende grænseoverskridende aktivitet — bankkoncernens eller enhedens aktiviteter er i vid udstrækning koncentreret om et segment i euroområdets bankvirksomhed, hvor den er en vigtig aktør — bankkoncernen eller enheden har en kompleks selskabsstruktur, der strækker sig ud over medlemsstatens eget område — bankkoncernen eller enheden er under ECB's direkte tilsyn.]] iii) [bankkoncernen eller enheden har betydning for det finansielle systems stabilitet og funktionsmåde i [de relevante medlemsstater i euroområdet] af følgende grunde: [angiv her begrundelsen for, at bankkoncernen eller enheden har betydning for det finansielle systems stabilitet og funktionsmåde i de relevante medlemsstater i euroområdet, f.eks.: — bankkoncernen eller enheden har en tæt og omfattende forbindelse til andre finansielle institutioner på medlemsstaternes område — bankkoncernens eller enhedens aktiviteter er i vid udstrækning koncentreret om [angiv segmentet inden for bankvirksomhed], hvor den er en vigtig aktør — bankkoncernen eller enheden er under ECB's direkte tilsyn.]]
(1)

Rentebenchmarks er vigtige for de finansielle markeders funktion og transmissionen af pengepolitikken. For det første støtter de finansielle markeder sig i vid udstrækning på sådanne benchmarks som en reference i finansielle kontrakter, såsom realkreditlån, pengemarkedskontrakter, variabelt forrentede værdipapirer og derivater. For det andet danner disse benchmarks grundlag for den daglige værdiansættelse af en række finansielle instrumenter. For det tredje begynder transmissionen af pengepolitikken med ændringer i benchmarks på pengemarkederne som en reaktion på ændringer i Den Europæiske Centralbanks (ECB) renter. Findes der ikke robuste og pålidelige benchmarks, vil det kunne udløse forstyrrelser på de finansielle markeder, som vil kunne have en betydelig negativ indflydelse på transmissionen af ECB's pengepolitiske beslutninger og på Eurosystemets mulighed for at bidrage til den smidige udførelse af de kompetente myndigheders politikker vedrørende det finansielle systems stabilitet — opgaver, der er blevet overdraget til Eurosystemet i henhold til artikel 127, stk. 2 og 5, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Et af de dag til dag-benchmarks, der i vid udstrækning anvendes i Unionen, euro overnight index average (EONIA), vil måske ikke længere blive anset for at opfylde kravene, som blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1011 (1). Der er derfor en risiko for, at det i fremtiden ikke vil være tilladt at anvende dette benchmark i nye finansielle instrumenter. For at Eurosystemet kan udføre ovennævnte opgaver er det vigtigt, at Eurosystemet stiller en kort eurorente (EURSTR) til rådighed for euroområdet, der vil kunne fungere som supplement til de eksisterende benchmarks og tjene som en bagstopper-referencerente i tilfælde af, at det ikke længere vil være muligt at benytte EONIA.
3)

Artikel 10 ændres således: a) Stk. 1 erstattes af følgende: »1. I overensstemmelse med fortrolighedsordningen i artikel 8 i forordning (EF) nr. 2533/98, offentliggøres fortrolige referencedata ikke. Statistiske oplysninger fra kilder, som er offentligt tilgængelige i overensstemmelse med national lovgivning anses ikke for at være fortrolige og oplysninger, der er registreret i RIAD, offentliggøres normalt af de retlige enheder, som de referer til. Referencedata, der ikke oprindeligt er blevet indsamlet i henhold til ESCB's retlige ramme for statistik, er underlagt bestemmelser om fortrolighed, som gælder for dataene. Disse omfatter eksempelvis bestemmelser om fortrolighed for ikkestatistiske retlige rammer, i henhold til hvilke dataene er blevet indsamlet, og om kontrakter med den relevante enhed, som indberettede dataene.« b) Stk. 2 affattes således: »2. De nationale centralbanker angiver fortrolighedsstatus for hver enkelt attribut, der beskriver en enhed, ved at vælge én af de forud definerede værdier: a) »F« betyder fri, dvs. ikke fortrolig og kan offentliggøres, b) »N« betyder, at en attributværdi kun må offentliggøres til brug for ESCB og andre institutioner, som der er indgået et aftalememorandum med, dvs. ikke til ekstern offentliggørelse c) »C« betyder fortrolig statistisk information eller information, der ikke oprindeligt blev indsamlet i henhold til ESCB's retlige ramme for statistik, der er underlagt bestemmelser om fortrolighed eller d) »R« betyder, at en attributværdi ud over de anvendelser, der er tilladt i henhold til denne artikels stk. 2, litra b), kan deles med rapporteringsenheden, som indgav denne information og — med forbehold af gældende fortrolighedsbegrænsninger — med andre rapporteringsenheder, dvs. udelukkende begrænset offentliggørelse.« c) Stk. 3 affattes således: »3. ECB behandler de tilvejebragte oplysninger og beskytter deres fortrolighed, således at ECB ikke offentliggør data markeret som »C«, »N« eller »R«. Med hensyn til kvantitative mål, der er markeret som »C«, »N« eller »R«, kan ECB dog offentliggøre eller distribuere en række størrelseskategorier.« d) Stk. 4 affattes således: »4. LEI og alle offentligt anvendte identifikatorer, herunder administrative identifikatorer, har altid værdien »F«.« e) Stk. 6 affattes således: »6. Følgende attributter har altid værdien »F« for enheder, hvis attributter er opført i bilag I og »F«, »R« eller »N« for enheder, hvis attributter er anført i bilag II: a) navn b) institutionel sektor.«
(1)

Styrelsesrådet har besluttet, at Den Hellenske Republik, i forbindelse med artikel 1, stk. 3, artikel 6, stk. 1, og artikel 8 i retningslinje ECB/2014/31 (1), ikke længere anses for at være en medlemsstat i euroområdet, der er underlagt et program fra Den Europæiske Union/Den Internationale Valutafond (2).
17)

Artikel 107e ændres som følger: a) Stk. 3 affattes således: »3. På niveauet for de underliggende individuelle gældsfordringer skal omfattende og standardiserede data på lånniveau om puljen af underliggende gældsfordringer gøres tilgængelige i overensstemmelse med procedurerne og med gennemførelse af de samme kontroller, som gælder for pengestrømsgenererende aktiver, der er sikkerhed for værdipapirer af asset-backed typen, som fastsat i bilag VIII, undtagen for så vidt angår rapporteringshyppighed, den gældende indberetningsformular for data på lånniveau og de relevante parters indgivelse af data på lånniveau til et register for data på lånniveau. For at DECC'erne skal være belånbare, skal alle underliggende gældsfordringer være homogene, dvs. det skal være muligt at indberette dem under anvendelse af en enkelt ECB-indberetningsformular om data på lånniveau for DECC'er. Eurosystemet kan fastslå, at en DECC ikke er homogen efter at have vurderet de relevante data.« b) Stk. 5 affattes således: »5. De datakvalitetskrav, der gælder for værdipapirer af asset-backed typen, gælder også for DECC'er, herunder den specifikke ECB-indberetningsformular for data om DECC'er på lånniveau. Dataene på lånniveau skal fremsendes under anvendelse af den specifikke ECB-indberetningsformular for data om DECC'er på lånniveau, som offentliggjort på ECB's websted, til: a) et ESMA-securitiseringsregister, eller b) et register udpeget af Eurosystemet.« c) Som stk. 5a indsættes: »5a. Indberetningen af data om DECC'er på lånniveau til ESMA-securitiseringsregistre i overensstemmelse med stk. 5, litra a), påbegyndes fra starten af den kalendermåned, som følger umiddelbart efter den dato, som er tre måneder efter aktiveringsdatoen for ESMA-rapportering. Fremsendelse af data om DECC'er på lånniveau til registre udpeget af Eurosystemet i overensstemmelse med stk. 5, litra b), er tilladt indtil udgangen af den kalendermåned, i hvilken datoen tre år og tre måneder efter aktiveringsdatoen for ESMA-rapportering falder. Aktiveringsdatoen for ESMA-rapporteringen offentliggøres af ECB på dennes websted.«
(2)

Artikel 15, stk. 1, i retningslinje ECB/2012/13 (4) fastsætter kriterierne for værdipapircentralers adgang til TARGET2-Securities tjenesteydelserne, hvoraf et af dem kræver, at værdipapircentralen har fået en positiv vurdering af den kompetente myndighed på grundlag af Det Europæiske System af Centralbankers/Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalgs anbefalinger om et værdipapirafviklingssystem. Det Europæiske System af Centralbankers/Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalgs anbefalinger om et værdipapirafviklingssystem er blevet afløst af principperne for infrastrukturer på det finansielle marked fra Udvalget om Betalings- og Markedsinfrastrukturer og Den Internationale Børstilsynsorganisation af april 2012 eller et sæt krav, der gennemfører disse principper som, for eksempel i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, er gennemført ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 909/2014 (5).