DA Den Europæiske Unions Tidende C 185/2

KOMMISSIONENS AFGØRELSE

af 10. juni 2014

om underretning af de tredjelande, som efter Kommissionens opfattelse muligvis kan identificeres som ikke-samarbejdende tredjelande i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri

(2014/C 185/02)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 af 29. september 2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1936/2001 og (EF) nr. 601/2004 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1093/94 og (EF) nr. 1447/1999 (1), særlig artikel 32, og

ud fra følgende betragtninger:

1. INDLEDNING

(1) Ved Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 (i det følgende benævnt »IUU-forordningen«) oprettes der en EF-ordning, som tager sigte på at forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri).

(2) I IUU-forordningens kapitel VI fastsættes den procedure, der skal følges ved identifikation af ikke-samarbejdende tredjelande, det fastsættes, hvilke foranstaltninger der kan træffes over for lande, der er identificeret som ikke-samarbejdende tredjelande, der fastsættes bestemmelser om opstilling af en liste over sådanne tredjelande, fjernelse fra listen over sådanne tredjelande og om offentliggørelse af nævnte liste, og der fastsættes bestemmelser om hasteforanstaltninger.

(3) Kommissionen skal i henhold til artikel 32 i IUU-forordningen underrette tredjelande om, at de kan risikere at blive identificeret som ikke-samarbejdende tredjelande. En sådan underretning er foreløbig. Underretningen af de pågældende tredjelande om, at de kan risikere at blive identificeret som ikke-samarbejdende tredjelande, skal være baseret på kriterierne i IUU-forordningens artikel 31. Kommissionen skal også træffe alle de foranstaltninger over for disse lande, som er fastsat i artikel 32. Kommissionen skal i sin meddelelse navnlig oplyse, hvilke vigtige omstændigheder og overvejelser der ligger til grund for identifikationen; den skal informere de pågældende lande om, at de har mulighed for at fremsætte bemærkninger og forelægge dokumentation til afkræftelse af de omstændigheder, der har ført til identifikationen, eller eventuelt en handlingsplan, som tager sigte på at rette op på situationen, og oplysninger om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at afhjælpe problemerne. Kommissionen skal give de pågældende tredjelande tilstrækkelig tid til at svare på meddelelsen og til at træffe afhjælpende foranstaltninger.

(4) Kommissionen kan i henhold til IUU-forordningens artikel 31 identificere tredjelande, som den betragter som ikke-samarbejdende lande, når det gælder bekæmpelsen af IUU-fiskeri. Et tredjeland kan identificeres som et ikke-samarbejdende tredjeland, hvis det ikke opfylder de forpligtelser, det som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat har til at træffe foranstaltninger til at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri.

(5) Identifikationen af ikke-samarbejdende tredjelande vil blive baseret på en undersøgelse af alle de oplysninger, der er omhandlet i IUU-forordningens artikel 31, stk. 2.

(6) I henhold til IUU-forordningens artikel 33 kan Rådet opstille en liste over ikke-samarbejdende tredjelande. Over for sådanne lande kan der bl.a. træffes de foranstaltninger, der er fastsat i IUU-forordningens artikel 38.

(7) I henhold til IUU-forordningens artikel 20, stk. 1, kan fangstattester, der er valideret af en tredjelandsflagstat, kun godkendes, hvis den pågældende flagstat meddeler Kommissionen, hvilke ordninger den har iværksat med henblik på at gennemføre, kontrollere og håndhæve de love, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som dens fiskerfartøjer skal overholde.

(8) I henhold til IUU-forordningens artikel 20, stk. 4, skal Kommissionen samarbejde administrativt med tredjelande på områder, der vedrører gennemførelsen af forordningen.

2. PROCEDURE OVER FOR DEN UAFHÆNGIGE STAT PAPUA NY GUINEA

(9) Den 4. februar 2010 modtog Kommissionen i overensstemmelse med IUU-forordningens artikel 20 en meddelelse fra Den Uafhængige Stat Papua Ny Guinea (PNG), som landet havde sendt i sin egenskab af flagstat.

(10) Den 7.-11. november 2011 foretog Kommissionen med støtte fra EU-Fiskerikontrolagenturet (EFCA) et kontrolbesøg i PNG inden for rammerne af det administrative samarbejde, der er fastsat bestemmelser om i IUU-forordningens artikel 20, stk. 4.

(11) Formålet med besøget var at verificere oplysningerne om de ordninger, PNG har indført med henblik på at gennemføre, kontrollere og håndhæve de love, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som dens fiskerfartøjer skal overholde, de foranstaltninger, som PNG har truffet for at opfylde sin forpligtelse til at bekæmpe IUU-fiskeri, og de foranstaltninger, landet har truffet for at opfylde de krav og forskrifter, der er forbundet med gennemførelsen af EU's fangstattestordning.

(12) Den endelige rapport over kontrolbesøget blev sendt til PNG den 15. februar 2012.

(13) Kommissionen modtog PNG's bemærkninger til den endelige rapport den 25. maj 2012.

(14) Den 7.-16. november 2012 foretog Kommissionen endnu et kontrolbesøg i PNG for at følge op på de tiltag, der blev truffet under det første kontrolbesøg.

(15) Den 3. januar 2013 fremsendte PNG yderligere oplysninger.

(16) Den endelige rapport over kontrolbesøget blev forelagt for PNG den 7. marts 2013.

(17) Den 5. juli 2013 fremsendte PNG bemærkninger til kontrolrapporten fra november 2012.

(18) Den 12. juli 2013 afholdt Kommissionens tjenestegrene møde med repræsentanter for PNG.

(19) Den 9. oktober 2013 sendte Kommissionen skriftlige bemærkninger til PNG, hvori den gjorde opmærksom på, at der var behov for konkrete tiltag og reformer for at løse de vigtigste og mest presserende problemer.

(20) PNG fremsendte yderligere oplysninger i brev af henholdsvis 11. november 2013 og 4. december 2013.

(21) Den 12. december 2013 afholdt Kommissionens tjenestegrene møde med repræsentanter for PNG.

(22) Den 6. januar 2014 fremsendte PNG yderligere oplysninger.

(23) PNG er medlem af Fiskerikommissionen for det Vestlige og Centrale Stillehav (WCPFC). PNG har ratificeret De Forenede Nationers havretskonvention af 1982 (UNCLOS) og De Forenede Nationers aftale af 1995 om gennemførelse af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 vedrørende bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande (UNFSA). PNG er part i konventionen om oprettelse af Fiskeriagenturet for det Sydlige Stillehav (FFA) (2) og i Nauru-aftalen (PNA) om samarbejde om forvaltningen af fiskeri af fælles interesse (3).

(24) For at vurdere, om PNG overholder sine internationale forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat i henhold til de internationale aftaler, der er nævnt i betragtning (23), og i henhold til de bestemmelser, der er fastsat af de relevante regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (ligeledes nævnt i betragtning 23), har Kommissionen indhentet og analyseret alle de til formålet nødvendige oplysninger.

(25) Kommissionen har også baseret sin analyse på oplysninger, som er offentliggjort af WCPFC, og andre offentligt tilgængelige oplysninger.

3. EVENTUEL IDENTIFIKATION AF PNG SOM IKKE-SAMARBEJDENDE TREDJELAND

(26) Kommissionen har i overensstemmelse med IUU-forordningens artikel 31, stk. 3, analyseret PNG's forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat. I forbindelse med denne undersøgelse har Kommissionen taget hensyn til de kriterier, der er anført i IUU-forordningens artikel 31, stk. 4-7.

3.1. Gentagne tilfælde af IUU-fiskeri og IUU-handelsstrømme (IUU-forordningens artikel 31, stk. 4)

(27) Ud fra de oplysninger, der er indhentet fra de regionale fiskeriforvaltningsorganisationers fartøjslister, skal det skal bemærkes, at der hverken på de foreløbige eller de endelige IUU-lister er opført fartøjer, som fører PNG's flag, og der findes ingen dokumentation for, at der tidligere er udøvet IUU-fiskeri fra sådanne fartøjer, som gør det muligt for Kommissionen at analysere PNG's præstation, når det gælder gentagne tilfælde af IUU-fiskeri som omhandlet i artikel 31, stk. 4, litra a).

(28) I overensstemmelse med artikel 31, stk. 4, litra b), har Kommissionen ligeledes undersøgt de foranstaltninger, som PNG har truffet, når det gælder adgang til markedet for fiskevarer, der stammer fra IUU-fiskeri.

(29) På grundlag af en gennemgang af alle de foreliggende oplysninger, mener Kommissionen ikke, at PNG er i stand til at sikre, at fiskevarer, der indføres i PNG eller leveres til forarbejdningsanlæg med base i PNG, ikke stammer fra IUU-fiskeri. Dette skyldes systemiske problemer, som hindrer PNG's myndigheder i at spore fangster, simpelt hen fordi der ikke foreligger officielle data om de mængder, der landes, importeres og/eller forarbejdes. De vigtigste elementer, der ligger til grund for Kommissionens vurdering, kan opsummeres som følger.

(30) Størstedelen af fiskeriet i farvandene under PNG's jurisdiktion udøves ikke af fartøjer, der fører PNG's flag, men af fartøjer under fremmed flag, som regelmæssigt benytter sig af PNG's havne. I sin rapport til den 8. samling i WCPFC's videnskabelige udvalg, som blev afholdt i 2012 (4), oplyser PNG, at der i 2011 var i alt 251 fartøjer, der fiskede i PNG's farvande, nemlig 35 langlinefartøjer og 216 notfartøjer. Ud af de 216 notfartøjer var der 10, der førte PNG's flag, 39, der var chartret i PNG (lokalt baserede fartøjer under fremmed flag), og 167, der førte fremmede flag, og som fiskede i henhold til adgangsaftaler. Der blev fremlagt lignende oplysninger i forbindelse med Kommissionens kontrolbesøg. I november 2012 meddelte PNG Kommissionen, at der var 214 notfartøjer, der havde fået tilladelse til at fiske i PNG's farvande, og at de havde fået tildelt en samlet tilladt fangstmængde (TAC) på over 700 000 ton (faktisk 720 000 ton ifølge de oplysninger, som PNG’s myndigheder fremlagde for Kommissionen under kontrolbesøget i 2011 (5)).

(31) Med hensyn til PNG's ekspanderende tunforarbejdningsindustri har Kommissionen undersøgt denne industris aktiviteter og deres potentielle betydning for IUU-fiskevarers adgang til PNG's marked.

(32) I FAO's internationale handlingsplan for forebyggelse, afværgelse og bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri) findes der en række retningslinjer for internationalt godkendte markedsforanstaltninger, som kan hjælpe med til at reducere eller standse handelen med fisk og fiskevarer, der stammer fra IUU-fiskeri. I handlingsplanens punkt 71 foreslås det, at landene tager skridt til at gøre deres marked mere gennemsigtigt, således at det er muligt at spore fisk og fiskevarer. Der findes ligeledes i artikel 11 i den adfærdskodeks for ansvarligt fiskeri, som er udarbejdet af De Forenede Nationers Fødevare- og Landbrugsorganisation (FAO), en beskrivelse af god praksis for ansvarlig international samhandel og for de foranstaltninger, der træffes, når fiskene først er fanget. Det bør efter artikel 11.1.11 sikres, at den internationale samhandel og handelen på hjemmemarkedet med fisk og fiskevarer foregår i overensstemmelse med forsvarlig bevarelses- og forvaltningspraksis, ved at det gøres lettere at identificere fisks og fiskevarers oprindelse.

(33) Under kontrolbesøget i PNG i 2011 og 2012 besøgte Kommissionen sammen med PNG's nationale fiskerimyndigheder en række tunforarbejdningsanlæg med hjemsted i PNG eller afholdt møder med de driftsansvarlige for disse virksomheder.

(34) Forarbejdningsanlæggene modtager nogle af deres råvarer fra lokalt baserede fartøjer under fremmed flag, som fisker i henhold til chartringaftaler. I rapporten til WCPFC's videnskabelige udvalg (6), som PNG indsendte i 2012, oplyste landet, at der i 2011 var 39 chartrede fartøjer, som fiskede både i og uden for PNG's farvande, dog med den største fiskeriindsats i PNG's farvande (over 74 % i gennemsnit i løbet af de seneste 4 år). Nogle af disse fartøjer fører et flag tilhørende et land, som den 15. november 2012 blev underrettet af Kommissionen om, at det muligvis vil blive identificeret som ikke-samarbejdende tredjeland i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fisker.

(35) Under Kommissionens kontrolbesøg i PNG i november 2012 oplyste landets fiskerimyndigheder, at der var 8 fartøjer, der var chartret i PNG, og som fører Vanuatus flag; samtidig oplyste et af de forarbejdningsanlæg i PNG, der chartrer fartøjer, at 12 ud af anlæggets 14 aktive chartrede fartøjer, ligeledes fører Vanuatus flag. Der skal i denne forbindelse mindes om, at fangstattester, der er valideret af Vanuatu, ikke kan godkendes, fordi Kommissionen ikke har accepteret den flagstatsmeddelelse, som Vanuatu har fremsendt i henhold til IUU-forordningens artikel 20, og at det derfor ikke er muligt at importere fiskevarer, der er fanget af fartøjer under Vanuatus flag. Dertil kommer, at Kommissionen ved afgørelse af 15. november 2012 (7) har underrettet Vanuatu om, at landet muligvis vil blive identificeret som ikke-samarbejdende tredjeland.

(36) Den driftsansvarlige for det forarbejdningsanlæg, der er nævnt i betragtning 35, forelagde virksomhedens månedlige oversigter over modtagne råvarer for 2012 for Kommissionen, hvori er angivet virksomhedsoplysninger om fartøjer, fangstrejser og landede mængder. PNG's myndigheder anvender disse månedlige oversigter fra forarbejdningsvirksomhederne som landingsoplysninger i stedet for selv at kontrollere de faktiske landinger og foretage en officiel vurdering af de fornødne detaljer, som f.eks. landet vægt for hver art, der tages pr. fangstrejse og pr. fartøj. PNG's myndigheder bekræftede under Kommissionens kontrolbesøg, at hverken fiskeri- eller toldmyndighederne foretog nogen kontrol af landinger. Fisk, der fanges af fartøjer under tredjelandes flag, og som leveres som råvarer til forarbejdningsanlæg i PNG, underkastes hverken en importprocedure, hvor der betales told, eller anbringes under toldtilsyn, indtil de eksporteres. Det er ikke muligt at spore sådanne varer, og det ville være let at afsætte dem på PNG's marked, uden at det bemærkes.

(37) Den driftsansvarlige for forarbejdningsanlægget forklarede under Kommissionens kontrolbesøg i november 2012, at det er moderselskabet med hjemsted uden for PNG, som sørger for forsyninger af råvarer til forarbejdning i anlægget i PNG. Den driftsansvarlige meddeler moderselskabet, at han har brug for råvarer og modtager mod betaling den fornødne mængde tun, som leveres af et transportfartøj. Moderselskabet er også ansvarligt for at afsætte den fangst, der tages af chartrede fartøjer under fremmed flag, som har hjemsted i PNG. Forarbejdningsanlægget i PNG har derfor ingen oplysninger om disse fartøjers aktiviteter eller afsætningen af deres fangster. Den driftsansvarlige meddelte desuden Kommissionen, at det godt kan forekomme, at der sælges uforarbejdet fisk til andre virksomheder i PNG. PNG's myndigheder foretager ingen konkret kontrol af de oplysninger, som den driftsansvarlige ligger inde med, og har heller aldrig foretaget et kontrolbesøg hos virksomheden for at undersøge, om der er tale om IUU-fiskevarer. Der er således ingen garanti for, at de varer, der forlader virksomheden, kan spores.

(38) PNG's myndigheder meddelte Kommissionen, at de chartrede fartøjer udøvede deres aktiviteter i landets eksklusive økonomiske zone (EEZ) og frit kunne eksportere deres fangster. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at der i afdeling 3, artikel 36, i PNG's forvaltningsplan for tun er fastsat krav om, at fangster, der er taget af lokalt baserede fartøjer under fremmed flag, skal landes i PNG med henblik på forarbejdning eller omlades i en udpeget havn med henblik på eksport fra PNG.

(39) Hvis varerne skal registreres som eksport fra PNG, kræver det desuden sædvanligvis enten, at de pågældende varer først importeres til PNG, eller at varerne har oprindelse i PNG. PNG's toldmyndigheder forklarede Kommissionen under kontrolbesøget, at de ikke råder over oplysninger om fartøjernes aktiviteter, men at de forlader sig på oplysninger fra landets fiskerimyndigheder. Toldmyndighederne gjorde dog opmærksom på, at de havde problemer med nogle virksomheder eller speditører, som ikke opfylder deres toldmæssige forpligtelser, når det gælder udførselsangivelser eller angivelse af omladning af fiskevarer. Dette manglende overblik over varebevægelserne kan resultere i, at fiskevarer frit får adgang til PNG's marked, og at der kan rejses tvivl om pålideligheden af certifikater udstedt af PNG's myndigheder.

(40) I sin skrivelse af 5. juli 2013 erkendte PNG, at det var nødvendigt at stramme op på landets kontrol- og overvågningssystem, herunder sporbarhedsordningen for fiskevarer, at indføre krav om landingsopgørelser og systematisk kontrol og at styrke samarbejdet med toldmyndighederne. Repræsentanterne for PNG fremførte lignende tilsagn på mødet den 12. december 2013. Myndighederne forklarede, at de var ved at indføre et it-system og gennemføre havnestatsforanstaltninger, og at procedurerne for fangstattestering var ved at blive strammet op. Disse tiltag skulle styrke sporbarhedsordningen. Alle oplysningerne vedrørte dog fremtidige handlinger og indeholdt ingen konkrete resultater.

(41) Desuden vanskeliggøres sporbarheden af fiskevarer yderligere, fordi PNG's lovgivning og registrerings- og licensordninger ikke er gennemskuelige.

(42) I FAO's adfærdskodeks for ansvarligt fiskeri anbefales det, at fiskerilovgivningen og udarbejdelsen heraf forgår på en gennemsigtig måde, hvilket også bør gælde for udformningen af politikken og de tilhørende beslutnings- og forvaltningsprocedurer (jf. henholdsvis artikel 6.13 og artikel 7.1.9). Adfærdskodeksen indeholder principper og normer for bevarelse, forvaltning og udvikling af alle typer fiskeri og dækker bl.a. også fangst, forarbejdning og handel med fisk og fiskevarer, fangstaktiviteter og fiskeriforskning. FAO's adfærdskodeks foreskriver desuden i artikel 11.2 og 11.3, at den internationale handel med fisk og fiskevarer ikke bør være til skade for en bæredygtig udvikling af fiskeriet, og at den bør bygge på gennemsigtige foranstaltninger såvel som på gennemsigtige, enkle og forståelige love og administrative bestemmelser.

(43) Kommissionen mener derfor, at licensen er et yderst vigtigt dokument, som gør det muligt at fastsætte de praktiske regler og betingelser (f.eks. fiskeriområder: arkipelagfarvande, EEZ, adgang til højsøområder osv.), hvilken type aktivitet der er tale om, eller om der udpeget en havn eller givet tilladelse til omladning. Det blev under Kommissionens kontrolbesøg i PNG i 2011 konstateret, at landets ordning for registrering af fartøjer og udstedelse af licenser ikke er gennemsigtig. Reglerne for, hvilke betingelser og vilkår der gælder for udstedelsen af de forskellige typer licenser (til fartøjer under PNG's flag, fartøjer chartret i PNG og tredjelandsfartøjer, der fisker i henhold til adgangsaftaler), er imidlertid hverken klare, gennemsigtige eller offentligt tilgængelige. PNG's forvaltningsplanfor tun (8) indeholder kun retningslinjer for driften af tunfiskerfartøjer, men ingen specifikke betingelser herfor. I sine bemærkninger til Kommissionens kontrolrapport anførte PNG, at der gælder særlige betingelser for fartøjer, som anses for at være vigtige for landets interesser, når det gælder økonomisk udvikling, hvilket PNG mener er i overensstemmelse med de udviklingsmål, der er opstillet for små udviklingsøstater.

(44) Denne mangel på gennemsigtighed og klarhed er forvirrende og har betydelige konsekvenser, navnlig fordi disse ikke-oplyste »særlige betingelser« gælder for ca. 80 % af de fiskerilicenser, der er udstedt i PNG. Under det andet kontrolbesøget i november 2012 kunne Kommissionen konstatere, at situationen var uændret.

(45) Kommissionen har også i det omfang, det var muligt, gennemgået reglerne for omladning. De relevante bestemmelser er fastsat i PNG's fiskerilovgivning, dvs. »Fisheries Management Act 1998« (9), »Fisheries Management Regulation 2000« (10) og de gældende WCPFC-regler (11). Kommissionen kunne konstatere, at der anvendes forskellige regler, bl.a. afhængigt af, hvilke betingelser der er fastsat i adgangsaftalerne eller licenserne, hvilken status fartøjet har (hjemmehørende eller tredjelandsfartøj), og hvilke farvande fartøjerne udøver deres aktiviteter i (arkipelagfarvande eller PNG's eksklusive økonomiske zone (EEZ)). Antallet af gældende bestemmelser er så omfattende, at det er yderst vanskeligt — om ikke umuligt — for de erhvervsdrivende og myndighederne at få klarhed over, om en omladning er tilladt eller ej, og på hvilke betingelser. Under kontrolbesøget i november 2012 bad Kommissionen PNG's myndigheder om at forelægge nøjagtige oplysninger om de bestemmelser, der gælder for omladning, men fik at vide, at dette var ikke muligt.

(46) I lyset af den konstaterede mangel på sporbarhed og den kendsgerning, at PNG's myndigheder ikke råder over tilstrækkelige oplysninger om mængden af landede fisk, må det konkluderes, at landets myndigheder ikke er i stand til at sikre, at fiskevarer, der leveres til PNG eller til forarbejdningsanlæg i PNG, ikke stammer fra IUU-fiskeri, jf. betragtning (33)-(40). Når det gælder kontrollen med, om IUU-fiskevarer får adgang til PNG og efterfølgende eksporteres, vanskeliggøres denne opgave også, som nævnt i denne afgørelses betragtning 41-45, fordi reglerne om registrering og udstedelse af licenser ikke er gennemsigtige, og fordi der ikke er fastsat klare bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, hvilket der gøres rede for i betragtning 76-82.

(47) Disse mangler bekræftes også af det faktum, at PNG's myndigheder ikke kan forklare, hvorfor de har godkendt, jf. IUU-forordningens artikel 14, stk. 2, en erklæring fra et forarbejdningsanlæg i PNG om tun på dåse bestemt til eksport til Unionen. En sådan erklæring kan kun godkendes, hvis der er tale om fiskevarer, der er forarbejdet i et andet tredjeland end flagstaten. I det konkrete tilfælde afslørede en fysisk kontrol foretaget af en af medlemsstaternes myndigheder med ansvar for import af fiskevarer, at den pågældende vare, som importøren frembød som en forarbejdet vare, faktisk var uforarbejdet, idet der var tale om hel, frosset tun. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at der kan gælde forskellige regler for markedsadgang og toldsatser for henholdsvis forarbejdede og uforarbejdede varer. Under sit kontrolbesøg i PNG i november 2012 aflagde Kommissionen besøg hos det forarbejdningsanlæg i PNG, der var angivet som eksportør af den pågældende forsendelse. Virksomheden kunne ikke forklare situationen og mener, at anmodningen til PNG's myndigheder om godkendelse af forarbejdningserklæringen var sendt ved en fejl, navnlig set i lyset af, at virksomheden i øvrigt sjældent eksporterer hel, frossen fisk. I dette konkrete tilfælde har Kommissionen konstateret, at PNG's myndigheder fejlagtigt har godkendt en forarbejdningserklæring. Den driftsansvarlige forklarede, at der ganske enkelt var tale om en forglemmelse eller en fejl, men myndighederne indrømmede, at situationen også kunne opstå i andre tilfælde. Dette er altså endnu et eksempel på manglende sporbarhed og gennemsigtighed, som viser, at det ikke er muligt at kontrollere, om fiskevarer fra IUU-fiskeri har adgang til PNG's marked og andre markeder.

(48) I lyset af den situation, der er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af alle de faktiske oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, samt landets udtalelser, kunne det med henvisning til artikel 31, stk. 3 og artikel 31, stk. 4, litra b), i IUU-forordningen fastslås, at PNG ikke har opfyldt sine forpligtelser som kyst- og afsætningsstat i henhold til international ret, når det gælder om at hindre, at fiskevarer fra IUU-fiskeri får adgang til landets marked.

3.2. Manglende samarbejde og håndhævelse (IUU-forordningens artikel 31, stk. 5)

(49) Kommissionen har undersøgt, om PNG's myndigheder har samarbejdet effektivt med Kommissionen ved at reagere på anmodninger fra Kommissionen om at undersøge forskellige spørgsmål eller give feedback og følge op på IUU-fiskeri og dertil knyttede aktiviteter

(50) Selv om de myndigheder i PNG, der er involveret i gennemførelsen af den fangstattesteringsordning, der er fastsat i EU's IUU-forordning, generelt er samarbejdsvillige og reagerer på anmodninger om oplysninger eller verifikation og giver feedback, undermineres pålideligheden og korrektheden af deres svar af den manglende gennemsigtighed og den kendsgerning, at det — som beskrevet i del 3.1 i denne afgørelse — stort set er umuligt at sikre sporbarheden af fiskevarer.

(51) Kommissionen har i forbindelse med den overordnede vurdering af, om PNG opfylder sine forpligtelser som flag-, havne- og kyststat, også undersøgt, om PNG samarbejder med andre flagstater om bekæmpelsen af IUU-fiskeri.

(52) Det blev i forbindelse med Kommissionens kontrolbesøg i PNG i november 2012 konstateret, at PNG's myndigheder udviste en vis modvilje mod at samarbejde med de flagstater, hvis fartøjer udøver deres aktiviteter i farvande under PNG's jurisdiktion, idet myndighederne ikke var villige til at give flagstaterne fartøjsoplysninger. Dette viser tydeligt, at PNG ikke opfylder sine forpligtelser i henhold til international ret (navnlig artikel 7, stk. 1, litra a), i UNFSA), når det gælder om at sikre en effektiv bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande, der befinder sig i landets farvande, og effektiv forebyggelse af IUU-fiskeri.

(53) Under besøget i 2012 forsøgte Kommissionen at afklare de uoverensstemmelser med de gældende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, der med jævne mellemrum er konstateret på grundlag af de oplysninger, der er modtaget fra PNG om fiskevarer beregnet til import til EU. PNG's myndigheder bekræftede, at de godt var klar over, at oplysningerne i fangstattester udstedt af flagstater for fisk, der landes direkte i PNG med henblik på forarbejdning, ofte var ukorrekte. At oplysningerne i fangstattesterne er ukorrekte, skyldes hovedsagelig, at PNG's myndigheder ikke deler de oplysninger, de råder over, med flagstaterne, navnlig oplysningerne fra fartøjsovervågningssystemet (FOS) og landingsopgørelserne, heller ikke i tilfælde, hvor der er konstateret uregelmæssigheder. Flagstaternes myndigheder er således nødt til at udfylde fangstattesterne på grundlag af de oplysninger, de selv råder over, og som kan være både ufuldstændige, ukorrekte og umulige at kontrollere. PNG's myndigheder underskriver imidlertid forarbejdningserklæringerne vel vidende, at fangstattesterne, der er udstedt for den fangst, der er forarbejdet i PNG, er ukorrekte.

(54) Kyst- og flagstater skal i henhold til artikel 63 og 64 i UNCLOS samarbejde om forvaltningen af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskearter. I artikel 7 og 20 i UNFSA præciseres samarbejdsforpligtelsen med krav om, at der fastsættes indbyrdes forenelige bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, og at sådanne foranstaltninger overholdes og håndhæves. I artikel 7.1.3 i FAO's adfærdskodeks for ansvarligt fiskeri anbefales det, at stater, der udnytter fælles fiskebestande indgår en bilateral aftale eller et administrativt arrangement for at sikre et effektivt samarbejde om bevarelsen og forvaltningen af ressourcerne. Dette uddybes yderligere i punkt 28 og 51 i FAO's internationale handlingsplan mod IUU-fiskeri, hvori der fastsættes detaljerede procedurer for direkte mellemstatsligt samarbejde, herunder udveksling af de oplysninger, som de pågældende stater råder over.

(55) I henhold til artikel 25, stk. 10, i WCPFC-konventionen (12) har hvert medlem af Fiskerikommissionen, hvis det har en rimelig grund til at tro, at et fiskerfartøj, som fører en anden stats flag, har udøvet en aktivitet, som underminerer virkningen af de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, der er vedtaget for konventionsområdet, pligt til at gøre den pågældende flagstat opmærksom herpå. PNG's myndigheder mener imidlertid ikke, at farvandene under landets jurisdiktion indgår i WCPFC-konventionsområdet, hvilket forklares nærmere i betragtning 76-78; dette har konsekvenser for gennemførelsen af denne bestemmelse. PNG's præstationer som beskrevet i denne del af afgørelsen er i strid med de forpligtelser, der er omhandlet i betragtning 54, såvel som med WCPFC's regler.

(56) Betydningen af effektive samarbejdsmekanismer skal vurderes i forhold til størrelsen af PNG's fiskeressourcer (som der gøres rede for i betragtning 66), den altdominerende tilstedeværelse af fartøjer under fremmed flag i farvandene under PNG's jurisdiktion og den ekspanderende forarbejdningsindustri som omhandlet i betragtning 30 og 31. Det skal desuden nævnes, at fiskevarer, der er forarbejdet i PNG, har præferenceadgang til EU-markedet i henhold til den foreløbige partnerskabsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Stillehavslandene; PNG har inden for rammerne af denne aftale forpligtet sig til at stramme op på regler, ordninger og procedurer for at sikre effektiv bevarelse og bæredygtig udvikling og forvaltning af fiskeriet (13).

(57) I sin skrivelse af 5. juli 2013 til Kommissionen erkendte PNG bl.a. behovet for at arbejde sammen med de forskellige flagstater om udveksling af oplysninger, især FOS-data. Der blev fremført lignende udtalelser under mødet den 12. december 2013 og i en skriftlig kommentar af 6. januar 2014. Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt der er indført effektive håndhævelsesforanstaltninger, og om disse rent faktisk gennemføres, er det Kommissionens vurdering, at PNG rent faktisk har udviklet et fartøjsovervågningssystem og fastsat krav om, at alle fartøjer, der fører landets flag, og som udøver deres aktiviteter i farvandene under landets jurisdiktion, medfører FOS-udstyr om bord. Indtil videre er samarbejdet med de flagstater, hvis fartøjer udøver deres aktiviteter i farvande under PNG's jurisdiktion, dog ikke blevet styrket. Eftersom mange af de fartøjer, der udøver deres aktiviteter i PNG's farvande, fører et andet tredjelands flag, er adgangen til de FOS-data, som PNG's myndigheder råder over, et centralt redskab, når det gælder om at føre kontrol med og overvåge fartøjerne. Myndighederne i PNG har enten indgået en bilateral aftale eller et administrativt arrangement med de forskellige fiskeriforeninger eller -virksomheder. Når det gælder de relevante flagstaters adgang til FOS-data, er situationen fortsat utilfredsstillende og kompliceret. Ifølge de oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, har PNG's myndigheder undertegnet en aftale med de kompetente myndigheder i Filippinerne, som bl.a. indeholder bestemmeler om adgang til FOS-data. Aftalen er dog ikke gennemført. PNG's myndigheder har også oplyst, at de har til hensigt i løbet af 2014 at tage initiativ til lignende arrangementer med de kompetente myndigheder i alle de øvrige tredjelande, hvis fartøjer fisker i PNG's farvande. De har imidlertid ikke fremlagt nogen konkret tidsplan for, hvornår disse initiativer skal indledes.

(58) Som allerede nævnt betyder manglen på klare og gennemsigtige love og procedurer, særlig når det gælder fartøjsregistrering og udstedelse af licenser, sikring af sporbarhed og pålidelige landings- og fangstoplysninger (som beskrevet i betragtning 41-45), og når det gælder bevarelse og forvaltning af ressourcerne (se betragtning 76-82), at det er umuligt for det første at håndhæve reglerne og for det andet at konstatere, om der er sket en overtrædelse. Det er derfor også vanskeligt at idømme sanktioner og på effektiv vis følge op på overtrædelser, selv om de fornødne håndhævelsesbeføjelser og -rettigheder tilsyneladende er fastlagt ved lov. PNG kan derfor ikke i praksis straffe lovovertræderne på en sådan måde, at de fratages de fordele, de har opnået ved deres IUU-aktiviteter, således som det anbefales i punkt 21 i FAO's internationale handlingsplan mod IUU-fiskeri. Manglen på klare og gennemsigtige love og procedurer gør det desuden vanskeligt for PNG at opfylde sine internationale forpligtelser i henhold til artikel 20 i UNFSA, navnlig når det gælder om at reagere effektivt på de anmodninger om oplysninger, som flagstater måtte have brug for med henblik på at opfylde deres forpligtelse til at pålægge fartøjer under deres flag sanktioner, hvis disse udøver IUU-fiskeri.

(59) Med hensyn til det pågældende IUU-fiskeris baggrund, art, omstændigheder, omfang og grovhed skal det nævnes, at PNG's myndigheder ikke er i stand til at sikre sporbarheden i fiskerikæden, fordi deres ordninger hverken er klare eller gennemsigtige. Disse mangler gør det umuligt på pålidelig vis at konstatere omfanget af eventuelle IUU-relaterede aktiviteter. Det er dog et anerkendt faktum, at manglende gennemsigtighed kombineret med en situation, hvor der ikke kan foretages effektiv kontrol, tilskynder til ulovlig adfærd.

(60) Med hensyn til PNG-myndighedernes eksisterende kapacitet bør det bemærkes, at PNG ifølge De Forenede Nationers indeks over menneskelig udvikling (14)anses for at være et land med et lavt niveau af menneskelig udvikling (nr. 156 ud af 186 lande i 2013), men at det er på grænsen til at være et land med et mellemhøjt niveau af menneskelig udvikling. Dette bekræftes ligeledes af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1905/2006 af 18. december 2006 om oprettelse af et instrument til finansiering af udviklingssamarbejde (15), hvor PNG er opført under mellemindkomstlande i den nederste halvdel. I listen over bistandsmodtagere, som er opstillet pr. 1. januar 2013 for 2012 (16) af Komitéen for Udviklingsbistand (OECD/DAC) under Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling, defineres PNG som et mellemindkomstland i den nederste halvdel. I denne henseende kan de kompetente myndigheders finansielle og administrative kapacitetsbegrænsninger i en vis grad anses for at være til hinder for, at PNG kan opfylde sine samarbejds- og håndhævelsesforpligtelser. Det skal dog tages i betragtning, at niveauet for den menneskelige udvikling i PNG er stigende (fra et lavt til et mellemhøjt niveau af menneskelig udvikling), og at den administrative kapacitet i PNG fortløbende er blevet styrket ved hjælp af finansiel og teknisk bistand fra Unionen. Endelig skal det bemærkes, at PNG's fiskerimyndigheder spiller en meget selvstændig rolle i statsadministrationen, hvilket sætter dem i stand til at udarbejde bedre fiskeriforvaltningspolitikker.

(61) På grundlag af de oplysninger, der er indhentet i forbindelse med Kommissionens kontrolbesøg i 2011 og 2012, mener Kommissionen ikke, at PNG's myndigheder kan anses for at mangle finansielle ressourcer, men snarere de retlige og administrative værktøjer og beføjelser, der er nødvendige for at kunne varetage deres opgaver effektivt.

(62) I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af de faktiske oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, samt alle landets udtalelser, kan det i henhold til artikel 31, stk. 3 og 5, i IUU-forordningen fastslås, at PNG ikke har opfyldt sine internationale forpligtelser som kyst- og flagstat, når det gælder samarbejde og håndhævelse.

3.3. Manglende gennemførelse af internationale regler (IUU-forordningens artikel 31, stk. 6)

(63) PNG har ratificeret UNCLOS og UNFSA. PNG er kontraherende part i WCPFC. PNG er part i konventionen om oprettelse af Fiskeriagenturet for det Sydlige Stillehav (FFA) og i Nauru-aftalen (PNA) om samarbejde om forvaltningen af fiskeri af fælles interesse.

(64) Kommissionen har nøje gennemgået de oplysninger, den finder relevante for PNG's status som kontraherende medlem af WCPFC.

(65) Kommissionen har også gennemgået de oplysninger, som den finder relevante for den kendsgerning, at PNG har erklæret sig villig til at anvende de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, der er vedtaget af WCPFC.

(66) Det fremgår af de omfattende oplysninger om tunfiskeriet i PNG's farvande, som PNG's myndigheder har forelagt, at tunbestandene i PNG's farvande udgør ca. 19 % af de fangster, der tages i det vestlige og centrale Stillehav, og ca. 11 % af fangsterne på verdensplan (17) (15 % af den samlede tunfangst på verdensplan og 50 % af fangsten i området under PNA ifølge PNG's oplysninger til Kommissionen i 2011, jf. betragtning 30).

(67) Ud fra de tal, der er nævnt i betragtning 66, ser det ud til, at PNG forvalter vigtige globale tunbestande og derfor i sin egenskab af kyststat har pligt til at sikre ansvarlig og bæredygtig forvaltning af denne ressource på langt sigt. Artikel 61-64 i UNCLOS og artikel 7 og 8 i UNFSA regulerer kyststaters udnyttelse af de levende ressourcer, og de foreskriver, at kyststaterne bør fremme målet om optimal udnyttelse af de levende ressourcer i deres EEZ og sikre, at statsborgere fra andre lande, som fisker i deres EEZ, overholder de gældende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, og de foreskriver ligeledes, at kyststater bør samarbejde med de stater og regionale organisationer, der er involveret i det pågældende fiskeri.

(68) I FAO's adfærdskodeks for ansvarligt fiskeri anbefales det, som nævnt i betragtning 42, at fiskerilovgivningen og udarbejdelsen heraf foregår på en gennemsigtig måde, hvilket også bør gælde for udformningen af politikken og de tilhørende beslutnings- og forvaltningsprocedurer (jf. artikel 6.13 og artikel 7.1.9). I adfærdskodeksens artikel 11.2 og 11.3, fastsættes det endvidere, at den internationale handel med fisk og fiskevarer ikke bør være til skade for en bæredygtig udvikling af fiskeriet, og at den bør bygge på gennemsigtige foranstaltninger såvel som på gennemsigtige, enkle og forståelige love og administrative bestemmelser.

(69) Det skal i denne forbindelse bemærkes, at PNG's rammelovgivning mangler bestemmelser, som skal sikre en effektiv forvaltning af fartøjer, der udøver deres aktiviteter i farvandene under PNG's jurisdiktion, hvilket er i modstrid med nævnte forpligtelser og anbefalinger. Rammelovgivningen indeholder heller ikke klare og gennemsigtige bestemmelser vedrørende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger for alle farvandene under PNG's jurisdiktion og, hvis sådanne findes, er der ikke fastlagt klare og gennemsigtige procedurer for, hvordan det skal sikres at foranstaltningerne gennemføres. Disse aspekter gennemgås i detaljer i det følgende.

(70) Som det første eksempel på svagheder i lovgivningen skal nævnes den mangelfulde forvaltningsplan for tun fra 1998 såvel som det faktum, at der slet ikke er vedtaget en national handlingsplan til bekæmpelse af IUU-fiskeri (jf. FAO's internationale handlingsplan mod IUU-fiskeri).

(71) Det skal bemærkes, at forvaltningsplanen for tun udstikker rammereglerne for forvaltningen af tunressourcerne, og at den ifølge sin artikel 3, stk. 3, gælder for alle PNG's fiskerifarvande, både territorial- og arkipelagfarvandene.

(72) PNG's fiskerimyndigheder medgav i sin skrivelse til Kommissionen af 5. juli 2013, at der var huller i de retlige rammer og andre mangler, som har konsekvenser for forvaltnings- og kontrolordningen. PNG erkendte, at forvaltningsplanen for tun fra 1998 er forældet og bør fornys under hensyntagen til ændringerne i fiskerisektoren, herunder bl.a. også de regionale og subregionale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, licensordninger og -betingelser, TAC-begrænsninger, forvaltningen af henholdsvis arkipelagfarvande og eksklusive økonomiske zoner, referencepunkter og fangstbegrænsninger. PNG's myndigheder har også medgivet, at fiskeriforvaltningsreglerne bør ændres tilsvarende.

(73) I brev af 4. december 2013 sendte PNG's myndigheder Kommissionen en kopi af et arbejdsudkast til en ny forvaltningsplan for tun. Også i deres brev af 6. januar 2014 medgav PNG's myndigheder, at det var nødvendigt at ændre forvaltningsplanen for tun og at tage fat på udestående spørgsmål under hensyntagen til internationale forpligtelser og bestemmelser. Den nye forvaltningsplan befinder sig imidlertid stadig i høringsfasen i PNG og er således ikke vedtaget endnu. Faktum er, at den gældende plan er forældet og derfor i modstrid med forpligtelserne i artikel 61, stk. 2-5, artikel 62, stk. 1, og artikel 64, i UNCLOS, når det gælder optimal udnyttelse af ressourcerne ved hjælp af passende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

(74) Ud over at den er forældet, afspejler PNG's forvaltningsplan for tun fra 1998 ikke de faktiske forhold hverken i fiskeriet eller forarbejdningsindustrien til trods for, at både forvaltningsplanen (i artikel 4) og fiskeriloven (i artikel 28) indeholder bestemmelser om løbende revision af planen. Planen indeholder de retlige rammer for forvaltningen af 100 notfartøjers aktiviteter, og PNG's myndigheder har undladt at udvide planens anvendelsesområde til at dække de godt 200 fartøjer, der faktisk fisker i PNG's farvande.

(75) Det bør endvidere bemærkes, at PNG ikke har udarbejdet en national handlingsplan mod IUU-fiskeri, hvilket er i strid med henstillingerne i punkt 25, 26 og 27 i FAO's internationale handlingsplan. PNG anerkender dette i sit brev til Kommissionen af 5. juli 2013.

(76) Som det andet eksempel på svagheder i lovgivningen skal nævnes det faktum, at PNG ikke har vedtaget klare bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger på grundlag af den bedste videnskabelige rådgivning og i overensstemmelse med sine forpligtelser i henhold til UNCLOS, UNFSA og WCPFC for alle farvande under landets jurisdiktion, dvs. også arkipelagfarvandene. Faktisk blev det under Kommissionens kontrolbesøg i PNG i 2011 og 2012 konstateret, at bevarelses- og forvaltningsreglerne er uklare og upræcise (som beskrevet i betragtning 77-82) og tilsyneladende hverken er i overensstemmelse med eller baseret på videnskabelige rådgivning (som beskrevet i betragtning 83-89).

(77) Farvandene under PNG's jurisdiktion omtales som henholdsvis territorialfarvande, arkipelagfarvande og den eksklusive økonomiske zone (EEZ). Ifølge WCPFC-konventionens artikel 3 omfatter konventionens kompetenceområde i princippet alle farvande i Stillehavet, dvs. også farvandene under PNG's jurisdiktion.

(78) PNG's myndigheder har imidlertid meddelt Kommissionen, at farvandene under landets jurisdiktion (territorial- og arkipelagfarvandene og den eksklusive økonomiske zone) ikke er omfattet af konventionsområdet, heller ikke selv om WCPFC har uddelegeret gennemførelsen af sine bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger til de kontraherende parter. Selv om fiskeriindsatsen i henhold til Nauru-aftalen (PNA) begrænses ved hjælp af en havdageordning, som gælder for alle aftaleparters eksklusive økonomiske zoner (EEZ), gælder denne begrænsning ikke for PNG's territorial- og arkipelagfarvande.

(79) I henhold til artikel 61-64 i UNCLOS, artikel 5, 7, 8, 9 og 10 i UNFSA og WCPFC-konventionens overordnede mål og relevante regler (særlig artikel 2, 5, 7 og 8), har kyststater en klar forpligtelse til og et klart ansvar for at vedtage foranstaltninger, der er i overensstemmelse med dem, der gælder for selve regionen og for det åbne hav, således at der kan sikres en bæredygtig udnyttelse på langt sigt af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskearter og for at fremme målet om at udnytte disse fiskeressourcer på optimal vis. FAO's adfærdskodeks for ansvarligt fiskeri, særlig artikel 7.1-7.3 og artikel 8.1, indeholder også en række eksempler på god praksis, som kan bidrage til opfyldelsen af disse forpligtelser.

(80) I sine bemærkninger til Kommissionens rapport over kontrolbesøget i 2011 forklarede PNG, at alle medlemmer af Fiskerikommissionen for det Vestlige og Centrale Stillehav (WCPFC) var omfattet af de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som WCPFC har vedtaget, og henviste til de fiskeriforvaltningsplaner, der er offentliggjort på PNG's fiskerimyndigheders officielle websted (18), og som bør gælde for alle farvande under PNG's jurisdiktion (territorial- og arkipelagfarvande og landets EEZ), navnlig for fælles fiskebestande, således at det sikres, at disse fisk er omfattet af ens bevarelsesforanstaltninger i alle de farvande, hvor de vandrer. Det ser dog ud til, at disse planer kun dækker aktiviteterne i PNG's EEZ, og at der ikke findes tilsvarende foranstaltninger for PNG's arkipelagfarvande.

(81) Denne situation fører til manglende klarhed og gennemsigtighed, som — når man dertil lægger manglen på gennemsigtige love og procedurer for fartøjsregistrering og udstedelse af licenser (som beskrevet i afgørelsens del 3.1 og 3.2) — er til hinder for en effektiv bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne i PNG. Det er PNG's nuværende praksis at inkludere de gældende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger i de ikke-oplyste betingelser for udstedelsen af licenser til tunfiskerfartøjer. Der kan således gælde forskellige foranstaltninger afhængigt af, hvilke af disse ikke-oplyste licensbetingelser der gælder i de enkelte tilfælde.

(82) Det kan således konkluderes, at der ikke findes klare, gennemsigtige og kompatible bevarelses- og forvaltningsregler for PNG's arkipelagfarvande, hvilket er i strid med de forpligtelser, der er nævnt i betragtning 79.

(83) Kyststaterne er i henhold til artikel 61 i UNCLOS, artikel 5 og 6 i UNFSA og artikel 5 og 6 i WCPFC-konventionen forpligtede til at fastsætte tilladte fangstmængder for de levende ressourcer i deres EEZ på grundlag af den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning og på grundlag af forsigtighedsprincippet; kyststaterne skal også ved hjælp af passende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger sikre, at de levende ressourcer og bestande i deres EEZ og andre farvande under deres jurisdiktion ikke bringes i fare som følge af overudnyttelse. FAO's adfærdskodeks for ansvarligt fiskeri, særlig artikel 7.3-7.5 indeholder en række eksempler på god praksis, som kan bidrage til opfyldelsen af disse forpligtelser.

(84) Eftersom WCPFC-reglerne ifølge PNG's myndigheder ikke gælder for farvandene under landets jurisdiktion, er det derfor ikke helt klart, hvilke data der indsamles og videresendes til WCPFC; dataene omfatter ikke nødvendigvis skøn for alle PNG's fiskerifarvande. I rapporterne fra WCPFC's videnskabelige udvalg rejses spørgsmålet om manglende data med jævne mellemrum. I rapporten fra den 7. samling i WCPFC's videnskabelige udvalg (19) er det f.eks. under punkt 89 nævnt, at der er konstateret uoverensstemmelser i visse flåders registrering af data, f.eks. i notfartøjernes logbogsdata om bugstribet bonit, gulfinnet tun og storøjet tun; det videnskabelige udvalg anbefaler, at dette problem henvises til udvalget for tekniske spørgsmål og overholdelse, eftersom det af videnskabelige hensyn er yderst vigtigt at få oplyst nøjagtige data om notfartøjers fangstsammensætning. Under punkt 37 fremhæver udvalget den usikkerhed, der er forbundet med oplysninger om artssammensætningen af notfartøjernes fangst, og opfordrede indtrængende PNG til fortsat at forbedre skønnene over notfartøjernes fangstsammensætning. På den 8. samling rejste WCPFC's videnskabelige udvalg igen spørgsmålet om manglende data og uoverensstemmelser (20) i rapporteringen af fangster og disses sammensætning, og det fremsatte bemærkninger om rapporteringsforpligtelserne i henhold til chartringaftaler og udstedte henstillinger, hvori der opfordres til en styrkelse af forvaltningen (21). Udvalget behandlede også spørgsmålet om visse kontraherende parters manglende fremsendelse af oplysninger eller fremsendelse af mangelfulde oplysninger; nogle af disse kontraherende parter udøver deres aktiviteter i farvande under PNG's jurisdiktion.

(85) I rapporterne anføres det ligeledes, at der endnu ikke er opnået en observatørdækning på 100 % som krævet i henhold til WCPFC-reglerne, og kravet er for PNG’s vedkommende ikke opfyldt endnu, hvilket fremgår af den seneste årsrapport, som landet har fremsendt til det videnskabelige udvalg i 2012 (22).

(86) Ifølge den rådgivning, der blev fremlagt på den 7. samling i WCPFC's videnskabelige udvalg, vil fangstraterne sandsynligvis falde og bestandene blive nedfisket, hvis det nuværende fiskeritryk på bugstribet bonit opretholdes, og fangsterne bør derfor reduceres til et niveau svarende til det maksimalt bæredygtige udbytte. En eventuel intensivering af fiskeriindsatsen bør derfor overvåges (23).

(87) PNG's myndigheder anvender ikke WCPFC’s bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger i landets arkipelagfarvande og har heller ikke som erstatning for disse indført foranstaltninger, der er i overensstemmelse hermed. Eftersom tunfisk er en fælles bestand og en stærkt vandrende art, der udgør en vigtig ressource, som er genstand for omfattende fiskeri i PNG's arkipelagfarvande — et geografisk vigtigt gydeområde for tunarter — er denne situation til hinder for enhver overordnet bestræbelse på at bevare tunbestanden. PNG's myndigheder sørger således ikke for, at der anvendes bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger i alle farvande under landets jurisdiktion på en måde, som er i overensstemmelse med WCPFC's krav og med landets forpligtelse til at sikre, at arter, der befinder sig i farvande under en kyststats jurisdiktion, ikke skades som følge af overudnyttelse.

(88) Kommissionen har også vurderet enhver handling eller undladelse fra PNG's side, der kan have gjort de gældende love, administrative bestemmelser eller internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger mindre effektive.

(89) PNG's forvaltningsplan for tun fastsætter bestemmelser om en maksimal TAC på 338 000 ton om året (artikel 33) og begrænser antallet af licenser til notfartøjer til tunfiskeri til 100 (artikel 32, stk. 2). Det nuværende fangstniveau er imidlertid på over 700 000 ton, og antallet af notfartøjer til tunfiskeri, der har fået udstedt licens, og som udøver deres aktiviteter i PNG's farvande, er på over 200. Kommissionen mener derfor ikke, at PNG med disse foranstaltninger opfylder sine internationale forpligtelser vedrørende bevarelse og forvaltning. Eftersom tun er en fælles og stærkt vandrende fiskebestand, skal bevarelses- og forvaltningsforanstaltningerne være konsekvente og kompatible i hele det område, bestanden vandrer i, hvis sådanne foranstaltninger skal kunne opretholdes og være effektive, hvilket også er det overordnede mål for WCPFC-konventionen (24); den gældende forvaltningsplan for tun gør det ikke muligt at opfylde dette krav.

(90) I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af de faktiske oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, samt alle landets udtalelser, kan det i henhold til artikel 31, stk. 3 og 6, i IUU-forordningen fastslås, at PNG ikke har opfyldt sine internationale forpligtelser, når det gælder internationale regler, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

3.4. Specifikke begrænsninger i udviklingslande

(91) Der mindes om, at PNG ifølge De Forenede Nationers indeks over menneskelig udvikling (25) anses for at være et land med et lavt niveau af menneskelig udvikling (nr. 156 ud af 186 lande i 2012), men at det befinder sig på grænsen til at være et land med et mellemhøjt niveau af menneskelig udvikling. Dette bekræftes ligeledes af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1905/2006 af 18. december 2006 om oprettelse af et instrument til finansiering af udviklingssamarbejde (26), hvor PNG er opført under mellemindkomstlande i den nederste halvdel. Ifølge de seneste oplysninger, dvs. OECD's DAC-liste for 2012, opstillet pr. 1. januar 2013 (27), anses PNG imidlertid for at være et mellemindkomstland i den nederste halvdel.

(92) Det skal bemærkes, at Kommissionen den 4. februar 2010 i overensstemmelse med artikel 20 i IUU-forordningen modtog den meddelelse, som PNG havde sendt i sin egenskab af flagstat. Heri bekræftede PNG's myndigheder, som krævet i artikel 20, stk. 1, i IUU-forordningen, at der findes nationale ordninger til gennemførelse, kontrol og håndhævelse af de love, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som landets fiskerfartøjer skal overholde.

(93) Kommissionen har underrettet PNG's myndigheder om de forskellige mangler, den konstaterede under sit første kontrolbesøg i november 2011. Da Kommissionen aflagde sit andet kontrolbesøg i landet et år senere, dvs. i november 2012, kunne den konstatere, at situationen var uændret.

(94) I sit brev af 5. juli 2013 anerkender PNG's fiskerimyndigheder, at de løbende har fået bistand fra EU gennem forskellige regionale og subregionale programmer; der er også ydet teknisk bistand i 2011 med henblik på bekæmpelsen af IUU-fiskeri (28).

(95) Kommissionen har derfor taget hensyn til PNG's udviklingsmæssige begrænsninger og givet PNG tilstrækkelig tid (fra 2011) til at træffe foranstaltninger til at rette op på den manglende overholdelse af landets internationale forpligtelser på en sammenhængende, effektiv og ikke-skadelig måde.

(96) I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af alle de faktiske oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, samt alle landets udtalelser kan det i henhold til artikel 31, stk. 7, i IUU-forordningen konstateres, at PNG's udviklingsstatus, når det gælder fiskeriforvaltning, kan være påvirket af dets udviklingsniveau. Under hensyntagen til arten af de konstaterede mangler i PNG, den bistand, der er ydet af Unionen, og de foranstaltninger, der er truffet for at rette op på situationen, er der ingen beviser for, at PNG's manglende opfyldelse af sine internationale forpligtelser skyldes manglende udvikling. PNG's udviklingsniveau, som oven i købet er stigende, kan tilsyneladende ikke undskylde eller retfærdiggøre PNG's overordnede præstation som flagstat og navnlig kyststat, når det gælder forvaltningen af fiskeriet, og de utilstrækkelige foranstaltninger, landet har truffet for at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri og sikre effektiv kontrol og overvågning af fiskeriet i farvandene under landets jurisdiktion.

(97) I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af alle de faktiske oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, samt alle landets udtalelser kan det i henhold til artikel 31, stk. 7, i IUU-forordningen konstateres, at PNG's udviklingsstatus og overordnede præstation på fiskeriforvaltningsområdet ikke er påvirket af dets udviklingsniveau.

4. KONKLUSION OM EVENTUEL IDENTIFIKATION AF IKKE-SAMARBEJDENDE TREDJELANDE

(98) I lyset af ovennævnte konklusioner om Papua Ny Guineas manglende overholdelse af sine forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat i henhold til international ret og manglende foranstaltninger til at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri bør dette land i overensstemmelse med artikel 32 i IUU-forordningen underrettes om, at det kan risikere at blive identificeret som et land, som Kommissionen betragter som ikke-samarbejdende tredjeland, når det gælder bekæmpelsen af IUU-fiskeri.

(99) Kommissionen skal i henhold til artikel 32, stk. 1, i IUU-forordningen underrette Papua Ny Guinea om, at landet kan risikere at blive identificeret som ikke-samarbejdende tredjeland. Kommissionen skal også træffe alle de foranstaltninger over for Papua Ny Guinea, som er fastsat i IUU-forordningens artikel 32. For at sikre en forsvarlig forvaltning bør der fastsættes en frist, inden for hvilken landet kan svare skriftligt på meddelelsen og rette op på situationen.

(100) Det bør endvidere anføres, at underretningen ved denne afgørelse af Papua Ny Guinea om, at landet muligvis vil kunne blive identificeret som et land, som Kommissionen betragter som ikke-samarbejdende, hverken udelukker eller automatisk fører til, at Kommissionen eller Rådet efterfølgende tager skridt til at identificere sådanne lande og opstille en liste over dem —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Eneste artikel

Den Uafhængige Stat Papua Ny Guinea underrettes hermed om, at landet muligvis vil kunne blive identificeret som et tredjeland, som Kommissionen betragter som et ikke-samarbejdende tredjeland, når det gælder bekæmpelsen af ulovligt urapporteret og ureguleret fiskeri.

Udfærdiget i Bruxelles, den 10. juni 2014. På Kommissionens vegne Maria DAMANAKI Medlem af Kommissionen

(1) EUT L 286 af 29.10.2008, s. 1.

(2) http://www.ffa.int/

(3) Nauru-aftalen: (http://www.ffa.int/node/93#attachments).

(4) PNG’s årsrapport indgivet til den 8. ordinære samling i WCPFC's videnskabelige udvalg, som blev afholdt den 7.-15. august 2012 i Busan i Republikken Korea: »Information on Fisheries Research and Statistics, Papua New Guinea« (WCPFC-SC8-AR/CCM-18): (http://www.wcpfc.int/doc/AR-CCM-18/Papua-New-Guinea-2).

(5) Ifølge de oplysninger, som PNG's nationale fiskerimyndigheder fremlagde under Kommissionens kontrolbesøg i november 2011: »Overview of PNG Fisheries on the implementation status of EU IUU Regulation« og ifølge PNG's »Fisheries Management Regulation 2000« som vedtaget den 25. oktober og offentliggjort i PNG's lovtidende den 23. november 2000: (http://www.fisheries.gov.pg/LinkClick.aspx?fileticket=25a9q0dguoo%3d&tabid=86).

(6) Den 8. ordinære samling i WCPFC's videnskabelige udvalg (WCPFC-SC8-AR/CCM-18).

(7) EUT C 354 af 17.11.2012, s. 1.

(8) »No. 48 of 1998 Fisheries Management Act 1998 The National Tuna Fishery Management Plan«, vedtaget den 2. februar 1999, offentliggjort den 11. februar 1999 (No. G22) (http://www.fisheries.gov.pg/LinkClick.aspx?fileticket=8cFbiMpj%2ffU%3d&tabid=87).

(9) »Fisheries Management Act of the Independent State of Papua New Guinea 1998, No. 48 of 1998«, vedtaget den 2. februar 1999, offentliggjort den 11. februar 1999 (No. G22) (http://www.fisheries.gov.pg/LinkClick.aspx?fileticket=43Of6hMc9e8 %3d&tabid=86).

(10) »Fisheries Management Regulation of the Independent State of Papua New Guinea 2000, No. 2 of 2000«.

(11) WCPFC's bevarelses- og forvaltningsforanstaltning 2009-06, afdeling 2.

(12) Konventionen om bevarelse og forvaltning af stærkt vandrende fiskebestande i det vestlige og centrale Stillehav, åbnet for undertegnelse den 5. september 2000 i Honolulu: (http://www.wcpfc.int/doc/convention-conservation-and-management-highly-migratory-fish-stocks-western-and-central-pacific).

(13) Oplysninger om handelsforbindelserne mellem EU og PNG: http://ec.europa.eu/trade/policy/countries-and-regions/regions/pacific/; Foreløbig partnerskabsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab på den ene side og Stillehavslandene på den anden side (EUT L 272 af 16.10.2009, s. 2.).

(14) Oplysninger fra: http://hdr.undp.org/en/statistics

(15) EUT L 378 af 27.12.2006, s. 41.

(16) http://www.oecd.org/dac/stats/daclistofodarecipients.htm

(17) Den 8. ordinære samling i WCPFC's videnskabelige udvalg (WCPFC-SC8-AR/CCM-18).

(18) http://www.fisheries.gov.pg/

(19) Sammenfattende rapport fra den 7. ordinære samling i WCPFC's videnskabelige udvalg, afholdt den 9.-17. august 2011 i Pohnpei, Sammenslutningen af Mikronesiske Stater: (http://www.wcpfc.int/node/2896).

(20) Del 3.1. i den sammenfattende rapport fra den 8. ordinære samling i WCPFC's videnskabelige udvalg, afholdt den 7.-15. august 2012: (http://www.wcpfc.int/node/4587).

(21) Punkt 69-71 i den sammenfattende rapport fra den 8. ordinære samling i WCPFC's videnskabelige udvalg.

(22) Den 8. ordinære samling i WCPFC's videnskabelige udvalg (WCPFC-SC8-AR/CCM-18).

(23) Punkt 35 og 36 i den sammenfattende rapport fra den 7. ordinære samling i WCPFC's videnskabelige udvalg.

(24) Konventionen om bevarelse og forvaltning af stærkt vandrende fiskebestande i det vestlige og centrale Stillehav, særlig artikel 2 og 5.

(25) Oplysninger fra: http://hdr.undp.org/en/statistics/

(26) EUT L 378 af 27.12.2006, s. 41.

(27) DAC-liste over ODA-modtagere (http://www.oecd.org/dac/stats/daclistofodarecipients.htm).

(28) »Accompanying developing countries in complying with the Implementation of Regulation (EC) No 1005/2008 on Illegal, Unreported and Unregulated (IUU) Fishing«, EuropeAid/129609/C/SER/Multi.