KOMMISSIONENS BESLUTNING af 27. juli 1994 om stoette til franske svineproducenter - Stabiporc (Caisse professionnelle de régulation porcine) (Kun den franske udgave er autentisk) (94/813/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2759/75 af 29. oktober 1975 om den faelles markedsordning for svinekoed (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1249/89 (2), saerlig artikel 21,

efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger (3), jf. traktatens artikel 93, stk. 2, og

ud fra foelgende betragtninger:

I 1. Ved skrivelse af 19. april 1993, indregistreret den 20. april 1993, underrettede Frankrigs Faste Repraesentation ved De Europaeiske Faellesskaber Kommissionen om ovennaevnte stoetteforanstaltning som svar paa Kommissionens anmodning af 9. marts 1993 om anmeldelse heraf.

De franske myndigheder fremsendte yderligere oplysninger ved skrivelse af 30. juli 1993, 20. september 1993 og 24. januar 1994, sidstnaevnte indregistreret den 2. februar 1994, som svar paa Kommissionens anmodninger af 10. juni og 18. august 1993.

2. Den 16. februar 1994 besluttede Kommissionen at indlede proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til den stoette, Stabiporc har ydet ved hjaelp af finansielle midler stillet til raadighed efter aftale med Ofival (Officed national interprofessionnel des viandes, de l'élevage et de l'aviculture). Begrundelsen herfor er foelgende:

- laanene fra Stabiporc ydes til en nedsat rentesats (Pibor »12 maaneder« + 0,5 %). De maa derfor betragtes som driftsstoette, der ikke medfoerer nogen varig forbedring af den paagaeldende sektors struktur

- der er ingen garanti for, at alle eller en del af laanene til svineproducenterne tilbagebetales

- denne reguleringsordning er i strid med den faelles markedsordning for svinekoed

- Kommissionen raadede ikke over oplysninger om de oevrige aftaler mellem Stabiporc og forskellige pengeinstitutter (Caisse nationale de crédit agricole, crédit mutuel) og »Union financière pour le développement de l'économie céréalière (Unigrains)«.

Ved skrivelse af 22. februar 1994 underrettede Kommissionen de franske myndigheder om denne beslutning.

3. Kommissionen underrettede de oevrige medlemsstater og interesserede parter om sin beslutning og gav dem en frist til at fremsaette deres bemaerkninger.

Kommissionen har modtaget saadanne bemaerkninger fra to medlemsstater (Det Forenede Kongerige og Danmark) og fra to svineproducentorganisationer. Disse bemaerkninger stoetter Kommissionens holdning. De blev meddelt den franske regering den 18. juli 1994.

4. Efter en fornyet anmodning fra Kommissionen den 30. maj 1994 meddelte de franske myndigheder den 20. juni 1994 de oplysninger, Kommissionen havde anmodet om i skrivelse af 22. februar 1994. Det fremgaar heraf, at der er tale om supplerende stoette i form af en statsgaranti, der ydes i forbindelse med laan til Stabiporc fra et banksyndikat og fra Unigrains. Denne foranstaltning undersoeges separat af Kommissionen i henhold til traktatens artikel 92 og 93.

II Stabiporc har allerede eksisteret tidligere, og stoetten til organets oprettelse og drift er blevet undersoegt af Kommissionen efter traktatens artikel 92 og 93.

Formaalet med oprettelsen i 1984 var at afboede virkningerne af de svingende svinepriser ved at yde producentsammenslutningerne laan til en nedsat rentesats.

Ved skrivelse af 12. oktober 1984 besluttede Kommissionen at indlede proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til denne stoette af foelgende grunde:

- det drejede sig om stoette i form af laan til en fordelagtig rentesats. Stabiporc overfoerte sine egne fordelagtige vilkaar i forbindelse med de offentlige midler (nedsat rentesats) til producentsammenslutningerne ved ogsaa at give dem en nedsat rentesats

- det var derfor en driftsstoette, der ikke ville medfoere nogen varig forbedring af den paagaeldende sektors struktur

- der var fare for, at alle eller en del af laanene ikke ville blive tilbagebetalt.

Det fremgik imidlertid af de oplysninger, som de franske myndigheder meddelte, at Stabiporc siden 1987 havde anvendt nye rentesatser paa linje med en normal markedsrente. Paa davaerende tidspunkt repraesenterede de nye satser derfor ikke nogen form for statsstoette.

Ved telex af 19. august 1988 besluttede Kommissionen at indstille den procedure, der var indledt ved skrivelse af 12. oktober 1984. I den forbindelse tog den hensyn til sagens specielle karakter og foretog sig ikke videre over for den stoette, der var blevet ydet i perioden 1984-1987, men stillede dog som betingelse, at de franske myndigheder ikke fremover benyttede denne form for stoette. Den opfordrede derfor den franske regering til at anmelde alle paataenkte aendringer og forbeholdt sig ret til at indlede proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, hvis saadanne aendringer skulle vise sig at vaere i strid med artikel 92.

III 1. De franske myndigheder besluttede at lade Stabiporc genoptage sin virksomhed fra 1. februar 1993. Formaalet er at regulere svineproducenternes indtaegter, som paavirkes af de cykliske kriser i svineproduktionen.

2. Stabiporc yder tilbagebetalingspligtige laan til producentsammenslutninger, som med Stabiporc har indgaaet en standardaftale om medlemskab benaevnt »convention d'adhésion des groupements à la caisse professionnelle de régulation porcine«.

Producentsammenslutningerne overfoerer stoetten til deres medlemmer, som er svineproducenter.

3. Betingelser for medlemskab

- den producentsammenslutning, der indgaar aftalen, skal soerge for at afsaette sine medlemmers slagtesvin

- producentsammenslutningen skal betale et medlemskontingent for hele den periode, aftalen daekker. Kontingentet er paa 1 ffr. pr. svin og traekkes direkte fra de to foerste laanebeloeb

- producentsammenslutningen forpligter sig til at stille de laante midler til raadighed for sine medlemmer.

4. Reguleringsordning

Ud fra gennemsnitsprisen for »det rekonstituerede foder« for en bestemt maaned fastlaegges:

- dels en »betalingstaerskel«, der giver ret til udbetaling af reguleringslaan

- dels en »tilbagebetalingstaerskel«, der giver anledning til tilbagebetaling af reguleringslaanene.

Har gennemsnitsprisen for svin for en bestemt maaned ligget under betalingstaersklen, kan producentsammenslutningen saaledes faa udbetalt et reguleringslaan.

Til gengaeld skal tidligere bevilgede reguleringslaan tilbagebetales, hvis gennemsnitsprisen for svin for en bestemt maaned ligger over tilbagebetalingstaersklen.

Gennemsnitsprisen for »det rekonstituerede foder« fastsaettes ud fra udviklingen i forholdet mellem svine- og foderpris beregnet som et fire maaneders gennemsnit.

5. Tilbagebetalingsbestemmelser

Stoerrelsen af de maanedlige tilbagebetalinger bestemmes ud fra reguleringslaanenes beregningsgrundlag. Stabiporc eller dets befuldmaegtigede fastsaetter tilbagebetalingens forfaldsdato, saa snart de tidligere bevilgede reguleringslaan forfalder til betaling i kraft af samme reguleringsordning.

Enhver tilbagebetaling af laan eller betaling af renter sker ved automatisk overfoersel fra producentsammenslutningens konto.

Til det formaal forpligter sammenslutningen sig til ved aftalens indgaaelse at give tilladelse til automatisk overfoersel fra dens konto til Stabiporcs befuldmaegtigede med henblik paa betaling af afdrag og renter.

Den 31. december 1996 forfalder hele hovedstolen, samtlige renter og tillaeg til betaling.

6. Rentesatser

Stabiporc overfoerer sine egne fordele ved de offentlige midler (nedsat rentesats i forhold til normale markedsvilkaar) til de beloeb, der udlaanes til producentsammenslutningerne; indtil beloebene er fuldstaendig tilbagebetalt, tilskrives der renter paa disse beloeb efter en variabel sats, der fastsaettes for hvert kalenderaar:

- for 1993: Paris-interbankrenten eller TIOP bedre kendt under betegnelsen PIBOR (Paris interbanking offer rate) »12 maaneder« + 0,5 %, der for 1993 er anvendt paa de nye laan, Stabiporc har faaet bevilget

- for de oevrige aar: Pibor PIBOR »12 maaneder« + 0,5 % gaeldende paa den foerste dag i hvert kalenderaar.

Renterne forfalder til betaling den naestsidste dag i hvert kalenderaar.

7. Finansiering af Stabiporc

For at raade over de noedvendige midler til reguleringsordningen har Stabiporc indgaaet foelgende aftaler:

- en laaneaftale med Ofival

- en laaneaftale med »Caisse de crédit mutuel«, »caisse centrale des banques populaires« og »Caisse nationale du crédit agricole« (CNCA). Disse kreditinstitutter har dannet et banksyndikat, som CNCA forestaar.

- en laaneaftale med Unigrains.

Kommissionen foretager en separat undersoegelse i medfoer af traktatens artikel 93, stk. 3, af de to sidstnaevnte aftaler, der blev meddelt den 20. juni 1994 (stoette NN 61/94).

Naervaerende beslutning vedroerer stoetteforanstaltningerne i henhold til aftalerne mellem Stabiporc og producentsammenslutningerne og mellem Stabiporc og Ofival.

i) Laanebeloeb

Ofival: 60 mio. ffr.

ii) Rentesats i henhold til aftalerne

I 1993 bevilgede Ofival laanene til den Paris-interbankrente (PIBOR) »12 maaneder«, der var gaeldende paa den foerste dag, hvor Stabiporc foerste gang trak paa midlerne for at udbetale laan til producentsammenslutningerne, forhoejet med 0,5 %.

Den af kreditinstitutterne anvendte rentesats for 1993 laa saaledes paa 6,83 %.

Denne rentesats ajourfoeres hvert aar den foerste arbejdsdag i kalenderaaret paa basis af den gaeldende PIBOR »12 maaneder« forhoejet med 0,5 %. For 1994 var rentesatsen 6,07 %.

iii) Laanets loebetid

Aftalen blev indgaaet den 29. april 1993.

Stabiporcs ret til at traekke paa dette banklaan gaelder indtil den 31. december 1996.

iv) Tilbagebetaling af renter

Alle paaloebne renter forfalder til betaling den 31. december hvert aar, beloebet beregnes paa grundlag af det noejagtige antal dage, idet et kalenderaar defineres som 365 dage.

v) Tilbagebetaling af hovedstol

Hovedstolen paa 60 mio. ffr. skal vaere tilbagebetalt til Ofival paa Stabiporcs initiativ pr. 31. januar 1997.

Ethvert ikke-rettidigt betalt beloeb medfoerer oejeblikkeligt og automatisk rentetilskrivning efter den PIBOR »12 maaneder«, der gaelder den foerste arbejdsdag i det paagaeldende kalenderaar, forhoejet med 4 %.

I tilfaelde af en producentsammenslutnings insolvens, f.eks. som foelge af oekonomisk sanering eller tvangsakkord, fordeles eventuelt ubetalte afdrag, renter og tillaeg, op til et beloeb paa 2 mio. ffr., der skyldes sammenslutningens manglende opfyldelse af sine forpligtelser, ligeligt mellem Ofival og Stabiporc, efter at de kautionsbeloeb, som sammenslutningerne har opnaaet i deres bank, og hvormed de haefter solidarisk, er opbrugt. Inden for rammerne af laanebeloebet haefter Ofival for betalingen af eventuelle ubetalte beloeb ud over disse 2 mio. ffr., efter at ovennaevnte kautionsbeloeb er opbrugt.

Disse ubetalte beloeb vil enten blive tilbagebetalt til Ofival af Stabiporc, saa snart beloebene er blevet inddrevet hos de paagaeldende sammenslutninger, eller de vil blive modregnet som nedenfor anfoert.

Hvis der er ubetalte beloeb eller betalingsforsinkelser, kan Ofival modregne de beloeb (afdrag og renter), som sammenslutningerne skylder Stabiporc, i de beloeb, som Ofival eventuelt skal betale de paagaeldende sammenslutninger eller disses medlemmer i forbindelse med andre foranstaltninger, som ikke staar i forbindelse med Stabiporcs virksomhed.

8. Ofivals struktur og funktioner

Ofival er et offentligt organ med industrielt og kommercielt sigte oprettet ved dekret nr. 72-1067 med senere aendringer af 1. december 1972.

Ofival har en bestyrelse, der bestaar af:

- 20 personer, der er udnaevnt af landbrugsministeren, og som repraesenterer landbrugsproduktion, kooperativer, handel og industri samt sektorens loenmodtagere

- fire repraesentanter for de offentlige myndigheder, hvoraf de to er udnaevnt af landbrugsministeren, en af oekonomi- og finansministeren og en af budgetministeren

- en bestyrelsesformand, der udnaevnes ved dekret efter forslag fra landbrugsministeren

- en direktoer, der udnaevnes ved dekret efter forslag fra landbrugsministeren, oekonomi- og finansministeren og budgetministeren.

Ofivals budget traeder foerst i kraft, naar det er godkendt ved faelles arrêté udstedt af landbrugsministeren, oekonomi- og finansministeren og budgetministeren.

Ved décision 93/13/CD af 12. maj 1993 besluttede Ministeriet for Landbrug og Fiskeri, at Ofival kunne ydet et erhvervsstoettelaan paa 60 mio. ffr. til Stabiporc.

Ofival deltager automatisk i alle Stabiporcs direktionsmoeder.

IV De franske myndigheder fremsendte ved skrivelse af 7. april 1994 deres bemaerkninger som led i den procedure, Kommissionen havde indledt ved sin skrivelse af 22. februar 1994.

1. De franske myndigheder finder den af Ofival anvendte rentesats (PIBOR »12 maaneder« + 0,5 %) berettiget af foelgende grunde:

- etableringen af et interessefaellesskab mellem producenterne inden for rammerne af Stabiporc og den dermed forbundne fordeling af risici betyder, at Stabiporc hos kreditinstitutterne opnaar rentesatsen PIBOR »12 maaneder« med en margin paa 0,5 %

Stabiporc er i realiteten blevet oprettet paa initiativ af »Fédération nationale porcine« og »Fédération nationale de la coopération bétail et viande«

- den rentesats, Stabiporc opnaar og anvender i forbindelse med laanet, svarer til en kortfristet markedsrente og omfatter ikke nogen form for godtgoerelse, der kan betragtes som statsstoette

de franske myndigheder understreger i den forbindelse, at PIBOR er en variabel sats, der for oejeblikket ligger lavt paa grund af konjunkturerne. I loebet af den forhandlingsperiode, der gik forud for Stabiporcs reaktivering, laa denne sats hoejere end ved ordningens ikrafttraeden. Da rentesatsen for de laan, Stabiporc har faaet bevilget, justeres hvert aar paa basis af PIBOR »12 maaneder« pr. 31. januar, er det ikke udelukket, at renten for disse laan fremover vil blive opjusteret

- i forbindelse med Stabiporc-ordningen har kreditinstitutterne vished for en stor udlaansvirksomhed med meget smaa administrationsomkostninger. Stabiporc-ordningen giver denne vished, fordi der er tale om én aftale, én rentesats og én finansieringstype. Desuden giver ordningen stoerre sikkerhed for tilbagebetaling og reducerer den del af kreditinstitutternes avance, der gaar til daekning af uerholdelige fordringer

- ifoelge aftalen mellem Ofival og Stabiporc er der forskellige rentesatser afhaengigt af, om midlerne anvendes eller ikke anvendes til laan til producent-sammenslutningerne Denne renteforskel er en foelge af, at de midler, der ikke straks anvendes, investeres af Stabiporc. Da det drejer sig om meget kortfristede investeringer, der skal vaere disponible naar som helst, og som har et andet finansielt sigte, udloeser de andre rentesatser, og ifoelge aftalen skal Stabiporc i dette tilfaelde tilbagebetale saadanne renter til Ofival.

2. De franske myndigheder anfoerer, at tilbagebetalingen af de beloeb, som Stabiporc skylder Ofival, sikres:

- ved foelgende tilbagebetalingsgarantier i aftalen mellem Stabiporc og producentsammenslutningerne:

- automatisk overfoersel fra den paagaeldende sammenslutnings konto

- det forhold, at bankerne stiller en sikkerhed

- konsolidering af Stabiporcs egne midler via en afgift paa 1 ffr. pr. svin, som naevnt i aftalens betragtninger.

- ved den ekstra kontraktgaranti i aftalen mellem Ofival og Stabiporc:

direkte modregning af beloeb svarende til eventuelle ubetalte beloeb eller betalingsforsinkelser fra producentsammenslutningernes side over for Stabiporc (ifoelge aftalen holdes Ofival regelmaessigt underrettet om saadanne forhold) i beloeb, som Ofival skal betale de paagaeldende sammenslutninger eller producenter i forbindelse med helt andre foranstaltninger

denne garanti giver saaledes en ekstra sikkerhed for inddrivelse, saafremt den automatiske pengeoverfoersel rent undtagelsesvis ikke skulle fungere efter hensigten

- ved det forhold, at disse specifikke kontraktgarantier er et supplement til de privatretlige bestemmelser om inddrivelse.

3. Efter fornyet anmodning fra Kommissionen meddelte de franske myndigheder ved skrivelse af 20. juni 1994 de laaneaftaler, som Stabiporc har indgaaet med henholdsvis et banksyndikat og Unigrains.

V 1. Traktatens artikel 92, 93 og 94 finder anvendelse i henhold til artikel 21 i forordning (EOEF) nr. 2759/75.

Vedroerende statsstoettebegrebet

2. Ved Stabiporcs reaktivering i 1993 bevilgede de offentlige myndigheder et beloeb paa 60 mio. ffr. til et laan som skulle ydes gennem Ofival. Dette erhvervsorgan kontrolleres af staten i kraft af bestyrelsens sammensaetning og det forhold, at landbrugsministeren traeffer afgoerelserne om kreditgivning (jf. punkt III.8).

Det var i oevrigt ved décision af 12. maj 1993, at Ministeriet for Landbrug og Fiskeri besluttede, af Ofival skulle yde det omtalte laan.

Med disse offentlige midler yder Stabiporc producentsammenslutningerne laan, der skal tilbagebetales.

3. Stabiporc kontrolleres selv i et vist omfang af Ofival og dermed indirekte af staten i og med, at Ofival automatisk deltager i alle Stabiporcs direktionsmoeder.

4. Den af Stabiporc anvendte rentesats fastsaettes paa basis af PIBOR »12 maaneder« paa dagen for Stabiporcs foerste traek paa midlerne for 1993 og paa kalenderaarets foerste arbejdsdag i 1994 og 1995 forhoejet med 0,5 %. Rentesatsen kunne saaledes opgoeres til 6,83 % for 1993 og 6,07 % for 1994.

PIBOR »12 maaneder« +0,5 % kan anvendes af Stabiporc, der opnaar samme sats paa laanene til sin egen finansiering.

Kommissionen kan ikke acceptere de franske myndigheders argumentation, ifoelge hvilken »den rentesats, Stabiporc opnaar og anvender i forbindelse med laanet, svarer til en kortfristet markedsrente og ikke omfatter nogen form for godtgoerelse, der kan betragtes som statsstoette«.

Forhoejelsen (i dette tilfaelde 0,5 point) af PIBOR-satsen afhaenger saaledes af risikotillaegget, som igen afhaenger af laantagerens oekonomiske, strukturelle og sociale situation. Svinesektoren er inde i en krise; siden september 1992 er priserne i Faellesskabet faldet til et niveau, der ligger naesten 30 % under niveauet i september 1992; efter et let opsving i begyndelsen af dette aar har priserne atter vaeret for nedadgaaende trods omfattende slagtninger i det forloebne aar som foelge af epizootier.

Ifoelge informationsnettet for landoekonomisk bogfoering udgoer gaeldsbyrden (forholdet mellem den samlede laantagning og egenkapitalens og laanenes totalbeloeb (inden for svinesektoren naesten 48 % i Frankrig og 31 % i Faellesskabet, medens den for landbrugssektoren som helhed udgoer 32 % i Frankrig og 15 % i Faellesskabet.

Paa baggrund af krisen paa svinemarkedet, hvor producenterne har faldende indtaegter og undertiden store oekonomiske problemer, kan etableringen af et interessefaellesskab mellem disse producenter inden for Stabiporc og fordelingen af risici derfor ikke betragtes som tilstraekkelig begrundelse for at yde laan som beskrevet ovenfor (punkt III.7).

PIBOR »12 maaneder« er en rentesats, der anvendes paa interbankmellemvaerender, som praeciseret ovenfor. Bankerne benytter disse mellemvaerender til laangivning til erhvervsdrivende, hvor de forhoejer denne basissats med et risikotillaeg. I det foreliggende tilfaelde udgoer dette tillaeg 0,5 %. I betragtning af laantagernes saerlige forhold, navnlig den gennemsnitlige gaeldsbyrde, og krisen paa svinemarkedet kan et tillaeg paa 0,5 % ikke siges af afspejle risikoen for, at laantagerne ikke tilbagebetaler deres laan.

Den oekonomiske fordel, som svineproducenterne har, er en foelge af, at Stabiporc har opnaaet en fordelagtig rentesats i forbindelse med sin laantagning og har overfoert den til sine tilsluttede producentsammenslutninger, som ellers ville vaere henvist til at optage laan paa normale markedsvilkaar hos andre kreditinstitutter.

Til sammenligning laa den gennemsnitlige effektive rente, som virksomheder kunne opnaa hos kreditinstitutter i foerste kvartal af 1993 i forbindelse med kreditter med en startloebetid paa over to aar til variabel sats, paa 12,09 %.

Som foelge heraf maa de af Stabiporc (og Ofival) anvendte rentesatser betragtes som praeferentielle.

Paa baggrund af det ovenfor anfoerte maa de beloeb, der ydes i form af rentegodtgoerelse, betragtes som statsstoette eller stoette, som ydes ved hjaelp af statsmidler.

Vedroerende tilbagebetalingsgarantierne

5. Aftalen mellem Stabiporc og producentsammenslutningerne indebaerer garanti for, at producentsammenslutningerne tilbagebetaler de laan, de har modtaget fra Stabiporc. Enhver tilbagebetaling af laan sker nemlig ved automatisk overfoerel fra den paagaeldende producentsammenslutnings konto (jf. punkt III.5).

Kommissionen bestrider ikke, at nogle af de mekanismer, de franske myndigheder omtaler i deres skrivelse af 7. april 1994, er karakteristiske for en situation, hvor erhvervsdrivende handler paa normale markedsvilkaar (automatisk pengeoverfoersel fra en bank, etablering af en bankgaranti, konsolidering af Stabiporc's egne midler), og at de i et vist omfang kan sikre, at de laante beloeb rent faktisk tilbagebetales.

Det fastsaettes imidlertid i aftalen mellem de to organer, at hvis der er ubetalte beloeb eller betalingsforsinkelser i forbindelse med afdragene paa hovedstol og betalingen af renter af det laan, som Ofival har ydet Stabiporc, kan Ofival modregne saadanne beloeb i de beloeb, som Ofival eventuelt skal betale de paagaeldende producentsammenslutninger eller disses medlemmer i forbindelse med andre foranstaltninger (jf. punkt III.7, nr. v)). En saadan modregning er derfor fakultativ.

I modsaetning til hvad de franske myndigheder haevder i deres skrivelse af 7. april 1994, er denne foranstaltning, som ikke er helt systematisk, ikke tilstraekkelig garanti for, at de laanebeloeb, der skal tilbagebetales, faktisk tilbagebetales. Saafremt beloebene tilbagebetales efter udloebet af den i aftalen fastsatte frist, findes der desuden ikke nogen bestemmelse om renteberegning og -betaling.

Endvidere virker de franske myndigheders forsikring om, at de »specifikke kontraktgarantier er et supplement til de privatretlige bestemmelser om inddrivelse«, ikke overbevisende i betragtning af forbindelsen mellem Ofival og Stabiporc (Ofival deltager automatisk i alle Stabiporcs direktionsmoeder).

6. I forbindelse med aftalerne mellem Stabiporc og banksyndikatet og Stabiporc og Unigrains, som de franske myndigheder meddelte den 20. juni 1994, kan visse garantier for tilbagebetaling af de laante beloeb betragtes som en foelge af forretningsforbindelserne mellem erhvervsdrivende, der opererer under normale markedsvilkaar. Dette er f.eks. tilfaeldet med Stabiporc's forpligtelse til at have en egenkapital og til at kraeve, at producentsammenslutningerne har en bankgaranti.

Det kan imidlertid ikke betragtes som normale markedsvilkaar, at staten, her repraesenteret ved Ofival, finansierer producentsammenslutningernes eventuelle ubetalte beloeb op til 1 mio. ffr. over sine egne midler, og hvis beloebet er stoerre, over sit tilgodehavende paa 60 mio. ffr.

Som anfoert under punkt I.4 er denne foranstaltning i form af statsgaranti ydet af Ofival genstand for en separat undersoegelse.

7. I betragtning af at rente- og tilbagebetalingsbetingelserne helt klart ikke svarer til de laanevilkaar, som en erhvervsdrivende ville kunne opnaa paa kapitalmarkedet, udgoer disse foranstaltninger, jf. punkt 4 og 5, driftsstoette til fordel for svineproducenterne.

Vedroerende overtraedelse af den faelles markedsordning

8. Det maa endvidere tages i betragtning, at denne stoette, der ydes pr. maengdeenhed, vedroerer et produkt, som indgaar i en faelles markedsordning, og at der er graenser for medlemsstaternes befoejelse til selvstaendigt at gribe ind i en saadan faelles markedsordning, der omfatter faelles stoetteforanstaltninger, som nu henhoerer under Faellesskabets enekompetence; medlemsstaterne skal saaledes, huis der eksisterer en faelles markedsordning for en bestemt sektor, afholde sig fra at traeffe foranstaltninger, der afviger fra eller er i strid med denne ordning.

De faelles markedsordninger maa betragtes som komplette og udtoemmende ordninger, der udelukker enhver befoejelse for medlemsstaterne til at traeffe foranstaltninger, der kan paavirke det paagaeldende marked, eller til at yde supplerende stoette.

I det foreliggende tilfaelde opfylder stoetten ikke de betingelser, der er fastsat i den faelles markedsordning for svinekoed, der med hensyn til disse foranstaltninger maa betragtes som bestemmelser, der kun giver mulighed for saadan stoette paa de fastsatte betingelser.

Den paagaeldende stoette maa derfor betragtes som en overtraedelse af faellesskabsbestemmelserne.

VI Ifoelge oplysninger fra Eurostat blev der i 1993 slagtet 24 112 500 svin i Frankrig og 180 022 887 i Faellesskabet som helhed, dvs. at Frankrig tegnede sig for ca. 13 %.

I 1993 eksporterede Frankrig 56 736 tons (levende svin og svinekoed) til tredjelande, medens Faellesskabet eksporterede 730 642 tons, dvs. at Frankrig tegnede sig for ca. 8 %.

I betragtning af den rolle Frankrig spiller i forbindelse med Faellesskabets svineproduktion, er det hoejst taenkeligt, at den saerlige fordel, som de franske svineproducenter har, og som er genstand for undersoegelse, kan have maerkbare virkninger paa faellesmarkedet.

VII 1. Stoetten til de svineproducenter, som er tilsluttet reguleringsordningen, giver dem mulighed for stoerre indtaegter takket vaeret prisstoettegarantien. Denne fordel, som i det mindste delvis finansieres over offentlige midler, giver dem stoerre chancer for at overleve den nuvaerende krise end de producenter, som ikke nyder godt af en saadan stoette. Der er derfor tale om en fordrejning af konkurrencen mellem producenter, der har denne mulighed for at afsaette deres produkter paa subsidierede handelsvilkaar, og producenter, der maa saelge deres svin uden at nyde godt af denne indtaegtsstoetteordning finansieret via statsstoette. Der kan saelges stoerre maengder med stoette end uden stoette. Den foreliggende stoette er derfor en stoette, der fordrejer konkurrencevilkaarene og paavirker samhandelen, jf. traktatens artikel 92, stk. 1; denne artikel fastslaar, at saadanne former for stoette principielt er uforenelige med faellesmarkedet.

2. De i traktatens artikel 92, stk. 2, fastsatte undtagelser fra uforeneligheden med faellesmarkedet finder tydeligvis ikke anvendelse paa den paagaeldende stoette.

3. I forbindelse med de i naevnte artikels stk. 3 fastsatte undtagelser praeciseres de maal, der skal tilstraebes i Faellesskabets interesse og ikke blot af hensyn til enkelte sektorer inden for den nationale oekonomi. Disse undtagelser skal fortolkes strikt ved undersoegelsen af stoetteprogrammer med regionalt eller sektorialt sigte eller konkret anvendelse af generelle stoetteordninger.

Saadanne former for stoette kan kun ydes, saafremt Kommissionen kan godtgoere, at stoetten er noedvendig for gennemfoerelsen af et af de i disse bestemmelser omhandlede maal. At henfoere stoette, som ikke modsvares af en saadan noedvendighed, under naevnte undtagelser ville vaere ensbestydende med at tillade indgreb over for samhandelen mellem medlemsstaterne og konkurrencefordrejninger, uden at dette kan begrundes i Faellesskabets interesse og dermed at give uberettigede fordele til erhvervsdrivende i visse medlemsstater.

I det foreliggende tilfaelde finder den franske regering ikke, at ordningen indeholder noget statsstoetteaspekt, medens Kommissionen ikke har kunnet finde nogen begrundelse for at fastslaa, at de paagaeldende stoetteforanstaltninger opfylder betingelserne for anvendelsen af en af de i traktatens artikel 92, stk. 3, fastsatte undtagelser.

Der er ikke tale om foranstaltninger, der kan fremme virkeliggoerelsen af et vigtigt projekt af faelles europaeisk interesse, jf. traktatens artikel 92, stk. 3, litra b), da den indvirkning, som stoetten kan have paa samhandelen, gaar imod den faelles interesse.

Der er heller ikke tale om en foranstaltning, som kan afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats oekonomi, jf. samme bestemmelse.

Med hensyn til undtagelserne i traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), vedroerende stoette til fremme af den oekonomiske udvikling i visse omraader og undtagelsen vedroerende visse erhvervsgrene i ovennaenvnte litra c) maa det konstateres, at foranstaltningerne - da der er tale om driftsstoette - ikke paa varig maade kan forbedre forholdene i den oekonomiske sektor, som nyder godt af stoetten, idet den strukturelle situation i den paagaeldende sektor, naar stoetten ikke laengere ydes, vil vaere den samme, som den der forelaa inden ivaerksaettelsen af denne statslige intervention.

Det er en stoetteform, som Kommissionen i princippet altid er imod, idet ydelsen af en saadan stoette ikke er knyttet til betingelser, der er af en saadan art, at stoetten kan henfoeres under en af de undtagelser, der er fastsat i traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c).

4. Selv om en undtagelse i henhold til traktatens artikel 92, stk. 3, havde kunnet komme i betragtning for den paagaeldende stoette, ville det forhold, at de omhandlede foranstaltninger udgoer en overtraedelse, jf. punkt V.8, i forhold til den paagaeldende faelles markedsordning i oevrigt udelukke anvendelsen af en saadan undtagelse.

5. Det foelger heraf, at naevnte stoette maa betragtes som uforenelig med faellesmarkedet efter traktatens artikel 92.

6. Naervaerende beslutning foregriber ikke de konsekvenser, som Kommissionen i givet fald maatte drage i forbindelse med finansieringen af den faelles landbrugspolitik via Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL).

7. Da foranstaltningen er blevet indfoert ved ministeriel décision af 12. maj 1993 og anvendt, inden Kommissionen har truffet endelig beslutning, er den ulovlig i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3; de franske myndigheder gav foerst meddelelse om denne foranstaltning den 19. april 1993 som svar paa Kommissionens anmodning af 9. marts 1993.

8. Naar det drejer sig om stoette, som er uforenelig med faellesmarkedet, skal Kommissionen i overensstemmelse med Domstolens retspraksis, navnlig dom afsagt den 12. juli 1973 i sag 70/72, Kommissionen mod Tyskland (4), bekraeftet ved dommene af henholdsvis 24. februar 1987 i sag 310/85, Denfil mod Kommissionen (5), og af 20. september 1990 i sag C-5/89, Kommissionen mod Tyskland (6), kraeve, at medlemsstaterne tilbagesoeger ethvert uretmaessigt udbetalt stoettebeloeb hos modtagerne.

I betragtning af det ovenfor anfoerte skal den paagaeldende stoette tilbagebetales.

Tilbagebetalingen skal ske i overensstemmelse med de i den franske lovgivning fastsatte procedurer og bestemmelser, navnlig dem, der vedroerer betaling af morarenter for gaeld til staten, idet disse renter beregnes med virkning fra datoen for ydelsen af den paagaeldende stoette.

Denne tilbagebetaling er noedvendig for at genoprette den tidligere situation og for at ophaeve alle de oekonomiske fordele, som modtagerne af den ulovlige stoette uretmaessigt har nydt godt af siden datoen for stoettens udbetaling. Tilbagebetalingen er saa meget mere noedvendig paa grund af den foelsomme markedssituation og i betragtning af Kommissionens beslutning af 19. august 1988 (jf. punkt II, sidste afsnit) -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den stoette, svineproducenterne har faaet i forbindelse med laan, der er ydet som led i producentsammenslutningernes aftale om medlemskab af »Caisse professionnelle de régulation porcine (Stabiporc)« og aftalen om reaktivering af Stabiporc for perioden 1993-1996, er ulovlig, da den er i strid med traktatens artikel 93, stk. 3. Endvidere er stoetten uforenelig med faellesmarkedet i henhold til traktatens artikel 92.

Den i det foregaaende stykke omhandlede stoette omfatter:

- de beloeb, der udgoer forskellen mellem den rentesats, der blev anvendt i forbindelse med de gennem Stabiporc ydede laa til procentsammenslutningerne (PIBOR »12 maaneder« + 0,5 %), og den rentesats, sammenslutningerne ville have kunnet opnaa via Stabiporc paa normale markedsvilkaar hos kreditinstitutterne; sidstnaevnte sats beregnes paa basis af rentesatsen for virksomheder i forbindelse med laan med en startloebetid paa over to aar til variabel sats

- de laan, der ikke tilbagebetales af producentsammenslutningerne, og som Ofival er ansvarlig for.

Artikel 2

Frankrig skal ophaeve den i artikel 1 omhandlede stoette:

- ved at fastsaette rentesatsen for laanene paa samme niveau som den normale markedsrente, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, foerste led

- ved at bestemme, at hvis der er ubetalte beloeb eller betalingsforsinkelser over for Stabiporc, skal Ofival modregne disse beloeb (baade afdrag og renter) i de beloeb, Ofival eventuelt skal betale til producentsammenslutningerne eller medlemmer af disse sammenslutninger i forbindelse med andre foranstaltninger

- ved at fastsaette bestemmelser om betaling af morarenter af de beloeb, Ofival inddriver i henhold til det foregaaende led.

Artikel 3

Frankrig skal kraeve, at allerede ydet stoette, jf. artikel 1, tilbagebetales inden for en frist paa tre maaneder regnet fra naervaerende beslutning.

Tilbagebetalingen skal ske i overensstemmelse med de i den franske lovgivning fastsatte procedurer og bestemmelser, herunder navnlig dem, der vedroerer betaling af morarenter for gaeld til staten. Der beregnes renter af de tilbagebetalingspligtige beloeb fra datoen for ydelsen af den paagaeldende stoette.

Artikel 4

Frankrig skal senest tre maaneder efter meddelelsen af naervaerende beslutning meddele Kommissionen, hvilke foranstaltninger Frankrig har truffet for at efterkomme artikel 2 og 3.

Artikel 5

Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 27. juli 1994.

Paa Kommissionens vegne

René STEICHEN

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 282 af 1. 11. 1975, s. 1.

(2) EFT nr. L 129 af 11. 5. 1989, s. 12.

(3) EFT nr. C 107 af 15. 4. 1994, s. 2.

(4) Sml. 1973, s. 813.

(5) Sml. 1987, s. 901.

(6) Sml. 1990, s. I-3437.