RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 594/98 af 9. marts 1998 om visse procedurer for anvendelsen af Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Republikken Litauen på den anden side

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 113,

under henvisning til forslag fra Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

Der blev den 12. juni 1995 i Bruxelles undertegnet en Europaaftale om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Republikken Litauen på den anden side;

i afventning af, at Europaaftalen, i det følgende benævnt »aftalen«, træder i kraft, er bestemmelserne om handel og handelsanliggender blevet anvendt siden den 1. januar 1995 ved hjælp af en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab, Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og Det Europæiske Atomenergifællesskab på den ene side og Republikken Litauen på den anden side om frihandel og handelsanliggender, undertegnet i Bruxelles den 19. december 1994 (1);

det er nødvendigt at fastsætte procedurer for anvendelsen af visse af aftalens bestemmelser;

hvad angår handelsbeskyttelsesforanstaltninger er det, hvor aftalens bestemmelser nødvendiggør det, hensigtsmæssigt at fastsætte specifikke bestemmelser vedrørende de generelle regler, der navnlig er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 3285/94 af 22. december 1994 om den fælles importordning (2) og Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (3);

der skal tages hensyn til de forpligtelser, der er fastsat i aftalen, ved undersøgelsen af, om der skal indføres beskyttelsesforanstaltninger;

procedurerne vedrørende beskyttelsesklausuler i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab finder også anvendelse;

der skal vedtages specifikke bestemmelser for beskyttelsesforanstaltningerne for de tekstilvarer, der er omfattet af protokol 1 til aftalen;

der bør indføres visse bestemmelser for anvendelsen af toldkontingenter og toldlofter -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

AFSNIT I

Toldkontingenter og toldlofter

Artikel 1

Gennemførelsesbestemmelserne til aftalens artikel 19 og 20 vedtages af Kommissionen efter proceduren i artikel 23 i forordning (EØF) nr. 1766/92 (4) eller, efter omstændighederne, de relevante bestemmelser i andre forordninger om fælles markedsordninger eller i forordning (EF) nr. 3448/93 (5), eller af Kommissionen bistået af Toldkodeksudvalget, efter proceduren i artikel 2, stk. 2, i nærværende forordning.

Artikel 2

1. Bestemmelser vedrørende anvendelsen af toldkontingenter og toldlofter som omhandlet i bilag VI og XIV til aftalen, herunder ændringer og tekniske tilpasninger, der er nødvendige som følge af ændringer af den kombinerede nomenklatur og Taric-koder eller som følge af Rådets indgåelse af aftaler, protokoller eller brevvekslinger mellem Fællesskabet og Litauen, vedtages af Kommissionen, som bistås af Toldkodeksudvalget, der er nedsat ved artikel 247 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (6), efter proceduren i stk. 2 i nærværende artikel.

2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyntagen til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Rådet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I så fald gælder følgende:

- Kommissionen kan udsætte gennemførelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i et tidsrum på højst tre måneder regnet fra datoen for denne underretning

- Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for det tidsrum, der er fastsat i første led.

3. Udvalget kan behandle ethvert spørgsmål vedrørende anvendelsen af toldkontingenterne og toldlofterne, som bringes op af udvalgets formand, enten på eget initiativ eller på anmodning af en medlemsstat.

4. Så snart toldlofterne er nået, kan Kommissionen udstede en forordning om genindførelse af de gældende toldsatser for tredjelande indtil udgangen af kalenderåret.

AFSNIT II

Beskyttelsesforanstaltninger

Artikel 3

Rådet kan efter procedurerne i traktatens artikel 113 beslutte at indbringe de foranstaltninger, der er omhandlet i aftalens artikel 28 og artikel 124, stk. 2, for det associeringsråd, der er oprettet ved aftalen. Om nødvendigt træffer Rådet disse foranstaltninger efter samme procedure.

Kommissionen kan på eget initiativ eller på anmodning af en medlemsstat forelægge de nødvendige forslag.

Artikel 4

1. I tilfælde af praksis, der kan berettige, at Fællesskabet anvender de i aftalens artikel 64 fastsatte foranstaltninger, beslutter Kommissionen efter behandling af sagen på eget initiativ eller på anmodning af en medlemsstat, om en sådan praksis er forenelig med aftalen. Den forelægger i givet fald forslag til vedtagelse af beskyttelsesforanstaltninger for Rådet, som handler efter proceduren i traktatens artikel 113, undtagen i de tilfælde af støtte, som forordning (EF) nr. 3284/94 (7) finder anvendelse på, hvor der træffes foranstaltninger efter procedurerne i nævnte forordning. Foranstaltningerne træffes alene på de betingelser, der er omhandlet i aftalens artikel 64, stk. 6.

2. I tilfælde af praksis, som kan foranledige Litauen til at anvende foranstaltninger over for Fællesskabet på basis af aftalens artikel 64, træffer Kommissionen efter behandling af sagen beslutning om, hvorvidt den pågældende praksis er forenelig med principperne i aftalen. Den træffer i givet fald egnede beslutninger på basis af kriterier, der følger af anvendelsen af traktatens artikel 85, 86 og 92.

Artikel 5

I tilfælde af praksis, som kan berettige, at Kommissionen anvender de foranstaltninger, der er omhandlet i aftalens artikel 29, træffes der beslutning om indførelse af antidumpingforanstaltninger i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 384/96 (8) og proceduren i aftalens artikel 33, stk. 2 og stk. 3, litra b) eller d).

Artikel 6

1. Når en medlemsstat anmoder Kommissionen om at anvende beskyttelsesforanstaltninger som omhandlet i aftalens artikel 30 og 31, forelægger den som støtte for sin anmodning Kommissionen de fornødne oplysninger som begrundelse for sin anmodning. Hvis Kommissionen beslutter ikke at anvende beskyttelsesforanstaltninger, underretter den Rådet og medlemsstaterne herom inden fem arbejdsdage efter modtagelsen af medlemsstatens anmodning.

Enhver medlemsstat kan indbringe Kommissionens beslutning for Rådet inden ti arbejdsdage efter dens meddelelse.

Hvis Rådet med kvalificeret flertal oplyser, at det agter at træffe en anden beslutning, underretter Kommissionen straks Litauen herom og om, at der indledes konsultationer i associeringsrådet som omhandlet i aftalens artikel 33, stk. 2 og 3.

Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden beslutning inden 20 arbejdsdage efter afslutningen af konsultationerne med Litauen i associeringsrådet.

2. Kommissionen bistås af det udvalg, der er oprettet ved forordning (EF) nr. 3491/93 (9) (i det følgende benævnt »udvalget«), som består af repræsentanter for medlemsstaterne og har Kommissionens repræsentant som formand.

Udvalget træder sammen efter indkaldelse fra dets formand. Denne meddeler snarest muligt medlemsstaterne alle relevante oplysninger.

3. Hvis Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ beslutter, at der skal anvendes beskyttelsesforanstaltninger som omhandlet i aftalens artikel 30 og 31

- underretter den straks medlemsstaterne herom, hvis den handler på eget initiativ, og inden fem arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen, hvis det sker på anmodning af en medlemsstat

- konsulterer den udvalget

- underretter den samtidig Litauen og meddeler associeringsrådet, at der indledes konsultationer som omhandlet i aftalens artikel 33, stk. 2 og 3

- forelægger den samtidig associeringsrådet alle de oplysninger, der er nødvendige med henblik på disse konsultationer.

4. I alle tilfælde anses konsultationerne i associeringsrådet for afsluttet 30 dage efter den meddelelse, der er nævnt i stk. 1 og 3.

Ved afslutningen af konsultationerne eller ved udløbet af fristen på 30 dage kan Kommissionen, hvis det ikke har været muligt at finde en ordning, efter høring af udvalget træffe egnede foranstaltninger til gennemførelse af aftalens artikel 30 og 31.

5. Den i stk. 4 nævnte beslutning meddeles straks Rådet, medlemsstaterne og Litauen; den meddeles også associeringsrådet.

Beslutningen finder straks anvendelse.

6. Enhver medlemsstat, kan indbringe Kommissionens beslutning, der er omhandlet i stk. 4, for Rådet inden ti arbejdsdage efter modtagelsen af underretningen om beslutningen.

7. Hvis Kommissionen ikke har truffet nogen beslutning som omhandlet i stk. 4, andet afsnit, inden ti arbejdsdage efter afslutningen af konsultationerne i associeringsrådet, subsidiært efter udløbet af fristen på 30 dage, kan enhver medlemsstat, der har indbragt sagen for Kommissionen i overensstemmelse med stk. 3, indbringe den for Rådet.

8. I de i stk. 6 og 7 nævnte tilfælde kan Rådet med kvalificeret flertal inden to måneder træffe en anden beslutning.

Artikel 7

1. Hvis der foreligger ekstraordinære omstændigheder som omhandlet i aftalens artikel 33, stk. 3, litra d), kan Kommissionen straks træffe beskyttelsesforanstaltninger i de tilfælde, der er nævnt i aftalens artikel 30 og 31.

Hvis Kommissionen modtager en anmodning fra en medlemsstat, træffer den en beslutning derom inden fem arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen.

2. Kommissionen meddeler Rådet og medlemsstaterne sin beslutning.

3. Enhver medlemsstat kan indbringe Kommissionens beslutning for Rådet efter proceduren i artikel 6, stk. 6.

Proceduren i artikel 6, stk. 7 og 8, finder anvendelse.

Hvis Kommissionen ikke har truffet nogen beslutning inden for den tidsfrist, der er nævnt i stk. 1, andet afsnit, kan enhver medlemsstat, der har indbragt sagen for Kommissionen, indbringe den for Rådet efter de procedurer, der er omhandlet i dette stykkes første og andet afsnit.

Artikel 8

Procedurerne i artikel 6 og 7 finder ikke anvendelse på produkter, der er omfattet af protokol 1 til aftalen.

Artikel 9

Hvis omstændighederne kræver, at der træffes foranstaltninger vedrørende landbrugsprodukter på basis af aftalens artikel 21 og 30 eller på basis af bestemmelserne i bilagene vedrørende disse produkter, træffes sådanne foranstaltninger som en undtagelse fra denne forordnings artikel 6 og 7 i overensstemmelse med procedurerne i forordningerne om fælles markedsordninger for landbrugsprodukter eller i specifikke bestemmelser, der vedtages i medfør af traktatens artikel 235, og som gælder for produkter fremstillet ved forarbejdning af landbrugsprodukter, forudsat at betingelserne i henhold til aftalens artikel 21 eller artikel 33, stk. 2 og 3, er opfyldt.

Artikel 10

Kommissionen foranstalter på Fællesskabets vegne de notifikationer af associeringsrådet, som kræves i aftalen.

Artikel 11

Denne forordning er ikke til hinder for anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger som omhandlet i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 109 H og 109 I, i overensstemmelse med de deri fastlagte procedurer.

Artikel 12

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den anvendes fra den 1. februar 1998.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 9. marts 1998.

På Rådets vegne

G. BROWN

Formand

(1) EFT L 375 af 31. 12. 1994, s. 1.

(2) EFT L 349 af 31. 12. 1994, s. 53.

(3) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1.

(4) EFT L 181 af 1. 7. 1992, s. 21. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 923/96 (EFT L 126 af 24. 5. 1996, s. 37).

(5) EFT L 318 af 20. 12. 1993, s. 18.

(6) EFT L 302 af 19. 10. 1992, s. 1.

(7) EFT L 349 af 31. 12. 1994, s. 22.

(8) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1.

(9) EFT L 319 af 21. 12. 1993, s. 1.