KOMMISSIONENS BESLUTNING af 5. juni 1996 om den støtte, som Republikken Østrig planlægger at yde til ERP-internationaliseringsprogrammet (Kun den tyske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (97/240/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter i overensstemmelse med ovennævnte artikler at have givet de interesserede parter en frist til at fremsætte deres bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I

(1) Ved skrivelse af 23. marts 1995 anmeldte de østrigske myndigheder ERP-programmet vedrørende internationalisering af østrigske virksomheder (ERP-internationaliseringsprogrammet). Der blev på et møde i Wien den 28. marts 1995 og ved skrivelse af 24. april og 4. maj 1995 meddelt yderligere oplysninger og nærmere enkeltheder herom. På endnu et møde den 12. og 13. juni 1995 i Eisenstadt og Wien og ved skrivelse af 15. og 27. juni 1995 blev der meddelt en række ændringer til det oprindeligt anmeldte program. De østrigske myndigheder indvilligede bl.a. i:

- at opgive en del af det oprindelige program vedrørende opbygning af distributionsnet, og

- at knytte støtten til investeringsfremmende foranstaltninger.

Programmet blev drøftet endnu en gang med repræsentanter for den østrigske regering den 9. oktober 1995.

(2) Kommissionen besluttede den 31. oktober 1995 at indlede proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til støtte til projekter, der skal gennemføres uden for EØS. Ved sin beslutning af 31. oktober 1995 godkendte Kommissionen i medfør af EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), og EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c), den del af programmet, der vedrører støtte til SMV i EØS-landene, da alle betingelserne i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til SMV var opfyldt.

(3) Ved skrivelse af 20. november 1995 underrettede Kommissionen den østrigske regering herom og opfordrede den til at fremsætte sine bemærkninger inden for en måned. Denne skrivelse blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (1) for at give de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter mulighed for at fremsætte deres bemærkninger til de pågældende foranstaltninger inden for en måned efter datoen for denne offentliggørelse.

(4) Ved skrivelse af 22. december 1995 fremsatte den østrigske regering en række detaljerede bemærkninger. Der er ikke modtaget bemærkninger fra andre medlemsstater eller andre parter.

II

(5) Programmet, der skal løbe i fem år (juli 1995 til juni 2000), omfatter lån til et beløb af i alt 200 mio. ösch. (14,9 mio. ECU) i programmets første år (1995/96). Lånene ydes til en reduceret rentesats svarende til en støtteækvivalent på 25 mio. ösch. (1,9 mio. ECU) om året. Lånebeløbet for de enkelte projekter kan variere mellem 1 mio. ösch. (74 500 ECU, der er mindstebeløbet) og 100 mio. ösch. (7,45 mio. ECU, der er maksimumsbeløbet). ERP-fonden forventer, at der er tale om 10-50 lån om året.

(6) Programmet omfatter støtte til direkte investeringer i hele verden bortset fra landene i Central- og Østeuropa (dvs. Ungarn, Den Tjekkiske Republik, Den Slovakiske Republik, Polen, Rumænien, Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Slovenien, Kroatien og Albanien). Formålet med støtten er at tilskynde østrigske virksomheder til at investere i tredjelande, således at de kan forbedre deres konkurrencedygtighed på verdensmarkedet. De støttede investeringsprojekter skal bidrage til at fremme støtteansøgernes strategiske position, have en positiv indvirkning på den østrigske økonomi og i givet fald støtte en omstrukturering og fremme økonomien i udviklingslandene.

(7) Følgende projekter er støtteberettigede i OECD-landene uden for EØS:

- oprettelse af produktionsafdelinger eller -datterselskaber

- oprettelse af produktions-joint ventures

- overtagelse af kvalificerede interesser (mindst 25 %) i eksisterende virksomheder

- erhvervelse af virksomheder.

Følgende omkostninger er støtteberettigede og kan finansieres ved hjælp af lavtforrentede lån:

- egenkapital, hvis den anvendes til investeringsfremmende foranstaltninger

- anpartshaverlån, hvis de anvendes til investeringsfremmende foranstaltninger

- erhvervelse af interesser i en udenlandsk virksomhed, hvis det betalte beløb anvendes til investeringsfremmende foranstaltninger

- andre omkostninger, der er direkte forbundet med investeringsfremmende foranstaltninger.

(8) Følgende projekter er støtteberettigede i udviklingslandene og nyligt industrialiserede lande:

- etablering af produktionsafdelinger eller -datterselskaber

- etablering af produktions-joint ventures

- overtagelser af kvalificerede interesser (mindst 25 %) i eksisterende virksomheder

- erhvervelse af virksomheder.

Følgende omkostninger er støtteberettigede og kan finansieres med lavtforrentede lån:

- egenkapital, hvis mindst to tredjedele anvendes til investeringsfremmende foranstaltninger

- anpartshaverlån, hvis de anvendes til investeringsfremmende foranstaltninger

- erhvervelse af interesser i en udenlandsk virksomhed, hvis mindst to tredjedele af det betalte beløb anvendes til investeringsfremmende foranstaltninger

- andre omkostninger, der er direkte knyttet til investeringsfremmende foranstaltninger.

(9) Støtteintensiteten i forbindelse med de lavtforrentede lån må - også ved kumulering med anden støtte - højst andrage 7,5 % brutto. I visse tilfælde kan der godkendes en intensitet på indtil 11,25 % (jf. betragtning 27).

(10) Ved procedurens indledning var Kommissionen af den opfattelse, at de lavtforrentede lån kunne udgøre statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, da de forbedrer den økonomiske situation for de ansøgende virksomheder og kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Kommissionen gav udtryk for tvivl med hensyn til, hvorvidt og under hvilke betingelser investeringsstøtte, der tildeles virksomheder inden for EF med henblik på at fremme deres økonomiske aktiviteter uden for EØS, var forenelig med fællesmarkedet. Ordningen var ikke kun begrænset til SMV; endvidere kunne det forventes, at de lofter, der er anført i Fællesskabets rammebestemmelser for støtte til SMV for kumulering af forskellige former for støtte, ville blive overskredet. Som følge heraf var Kommissionen af den opfattelse, at ingen af undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 2 og 3, fandt anvendelse, og den besluttede derfor at indlede proceduren efter artikel 93, stk. 2, med hensyn til det pågældende program.

III

(11) Den østrigske regering fremsatte sine bemærkninger ved skrivelse af 22. december 1995. Enslydende bemærkninger blev fremsendt den 14. februar 1996 som led i den procedure, der var indledt i henhold til artikel 93, stk. 2, med hensyn til ERP-Østeuropaprogrammet (2). Ifølge disse skrivelser er programmerne baseret på følgende motiveringer:

- i årtier har den østrigske økonomi været påvirket af sin perifere beliggenhed inden for Europa og naboskabet til Østeuropa. Den østrigske økonomis integration i verdensmarkedet er og har derfor altid sakket bagud i forhold til OECD-gennemsnittet: i 1985 repræsenterede de østrigske virksomheders direkte udenlandske investeringer 1,5 % af det østrigske BNP sammenlignet med et OECD-gennemsnit på 8 %. Selv om dette tal i 1990 var vokset til ca. 2,8 % og i 1993 til 4,3 %, måtte de østrigske virksomheder gennemføre direkte udenlandske investeringer på mindst 100 mia. ösch. (7,45 mia. ECU), hvis den østrigske økonomi skulle nå OECD-gennemsnittet, som i øjeblikket anslås til 10-12 %

- samtidig skal støtteforanstaltningerne bidrage til at fremme den økonomiske udvikling i de lande, der er på vej hen imod markedsøkonomi, og udviklingslandene, og hjælpe dem med opbygningen af markedsøkonomiske strukturer.

(12) De østrigske myndigheder fremhæver, at programmets målsætning, at fjerne de østrigske virksomheders »internationaliseringsunderskud«, ikke kan realiseres, hvis programmerne udelukkende begrænses til SMV som defineret i rammebestemmelserne for statsstøtte til SMV (3). Underskuddene har langt større betydning for virksomheder med 1 000 eller flere ansatte. Det anerkendes dog, at store multinationale koncerner ikke lider under disse underskud. Sådanne virksomheders projekter vil i øvrigt næppe kunne opfylde betingelserne i de to ordninger.

(13) De østrigske myndigheder henviser endvidere til, at de virksomheder, der planlægger at flytte deres produktion som følge af forskellene i lønomkostningerne på verdensplan, ikke lider under manglende international orientering. Selv om støtteordningerne ikke indeholder udtrykkelige kriterier, der udelukker støtte til planlagte flytninger, er støtte til sådanne projekter ikke omfattet af målsætningerne for disse foranstaltninger.

(14) Ordningerne er ikke knyttet til eksport af varer og tjenesteydelser og udgør derfor ikke eksportstøtte, som kunne være i strid med EF- eller WTO-bestemmelserne. Foranstaltningerne kan heller ikke sammenlignes med bundne kreditter i forbindelse med eksportfinansiering.

(15) Ordningerne vil endvidere ikke have nogen konkurrencefordrejende virkninger. Ifølge de østrigske myndigheder er støttens virkning på et produkts pris af afgørende betydning. I denne forbindelse skal der tages hensyn til en de minimis-tærskel på 5 %.

(16) Endelig vil de støttede projekter blive gennemført i tredjelande og vil kun under yderst usædvanlige omstændigheder kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne efter artikel 92, stk. 1. EF-bestemmelserne om statsstøtte gør det muligt at opfange relevante ad hoc-tilfælde uden at forhindre en medlemsstat i at gennemføre en støtteordning som sådan.

(17) Selv om ordningerne skulle omfatte statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, vil de alligevel kunne betragtes som værende forenelige med fællesmarkedet, da de fremmer projekter af fælleseuropæisk interesse efter artikel 92, stk. 3, litra b). Dette synspunkt understøttes af:

- det generelle sigte med Europa-aftalerne og samarbejdsaftalerne med de central- og østeuropæiske lande og landene i det tidligere Sovjetunionen

- Den Europæiske Unions programmer med tilsvarende målsætninger, f.eks. PHARE og TACIS med JOP-instrumentet for mellem- og østeuropæiske lande og ECIP-instrumentet for udviklings- og middelhavslande, herunder medlemsstaternes samfinansieringsinstrumenter i medfør af artikel 4 i PHARE-forordningen (4)

- Rådets fælles holdning nr. 6/95 (5), hvori Rådet fremhæver den private sektors betydning for udviklingsprocessen og nødvendigheden af at fremme investeringer, der er til fordel for begge parter.

(18) Derudover fremmer støtten den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, jf. EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a). Dette er tilfældet med hensyn til aktiviteterne i de central- og østeuropæiske lande, da disse lande ifølge artikel 63, stk. 4, litra a), i de pågældende Europa-aftaler anerkendes som områder, der kan sammenlignes med EF-områder i henhold til artikel 92, stk. 3, litra a). Hvad angår den præferencebehandling, der er omhandlet i artikel 27 og 29 i WTO-reglerne om subsidier, gør det samme sig gældende for udviklingslandene og de nyligt industrialiserede lande.

(19) Ifølge de østrigske myndigheder fremmer støtteordningerne endvidere udviklingen af visse erhvervsgrene, jf. EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), da de støtter østrigske virksomheders investeringer i udlandet og dermed bidrager til, at den østrigske økonomi når op på et internationaliseringsniveau, der nærmer sig OECD-gennemsnittet.

(20) Endelig finder de østrigske myndigheder, at det også må være muligt at støtte overtagelser og erhvervelse af interesser uden for EØS. Hvad angår SMV bør begrebet støtteberettigede investeringer ikke nødvendigvis være identisk med begrebet »nyinvesteringer«, således som det er defineret i støtteordningerne med regionalt sigte. Ifølge EF-reglerne vil »anlægsinvesteringer i forbindelse med overtagelse af en virksomhed, der er lukket, eller som ville være lukket, såfremt en sådan overtagelse ikke havde fundet sted« desuden også i forbindelse med regionale støtteordninger kunne anses for at være »nyinvesteringer« (6). Dette aspekt vil være relevant i mange tilfælde af overtagelser og erhvervelse af interesser i udlandet - især i Østeuropa.

IV

Ordningernes karakter af støtte

(21) Da der med foranstaltningerne ydes støtte til oprettelse af produktionsafdelinger eller -datterselskaber, oprettelse af produktions-joint ventures, overtagelse af interesser i eksisterende virksomheder og erhvervelse af virksomheder i tredjelande, medfører dette, at visse virksomheder eller visse produktioner begunstiges i forhold til andre virksomheder, der ikke modtager støtte til sådanne aktiviteter.

(22) Efter Kommissionens opfattelse kan støtte til EF-virksomheders direkte udenlandske investeringer sammenlignes med støtte til virksomheder, der eksporterer en betydelig del af deres produktion. Med hensyn til sidstnævnte tilfælde har Domstolen fastslået, »at det i betragtning af den indbyrdes afhængighed mellem EF-virksomhedernes markeder ikke er udelukket, at en støtte kan fordreje konkurrencen inden for Fællesskabet, selv om den støttemodtagende virksomhed eksporterer næsten hele sin produktion til lande uden for Fællesskabet« (7).

(23) Af de østrigske myndigheders dobbelte motivering med hensyn til den pågældende ordning fremgår det, at foranstaltningerne skal have virkninger både på den østrigske økonomi og på værtslandenes marked. Det betyder, at den støtte, der ydes en østrigsk virksomhed, i det mindste delvis vil bidrage til at forbedre denne virksomheds stilling på det østrigske marked over for virksomheder, der ikke modtager nogen støtte for samme aktiviteter. Endvidere kan virksomheder inden for EØS også konkurrere med hinanden med hensyn til direkte investeringer i udlandet. Det må derfor lægges til grund, at enhver støtte, der medfører en overskridelse af »de minimis«-grænsen (jf. Kommissionens meddelelse om de minimis-reglen om statsstøtte (8)) fordrejer eller i det mindste truer med at fordreje konkurrencen mellem virksomheder inden for EØS. De begrænsede virkninger, som en støtte kan have på prisen for produkter fra en støttet produktion ifølge de østrigske myndigheder, udelukker ikke, at der kan være tale om virkninger for konkurrencen mellem EØS-virksomheder.

(24) Det samme gælder for påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne (EF-traktatens artikel 92) eller de kontraherende parter (EØS-aftalens artikel 61). Selv om sådanne påvirkninger af samhandelen sandsynligvis er mindre mærkbare, når der er tale om støtte til projekter i tredjelande, kan de ikke udelukkes på forhånd. Dette kan igen sammenlignes med en situation, hvor det fornuftigvis må regnes med, at en EF-virksomhed, som eksporterer en betydelig del af sin produktion til tredjelande, på grund af situationen på verdensmarkedet flytter sine aktiviteter inden for fællesmarkedet, og hvor støtten følgelig påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne (9).

Det kan derfor konkluderes, at samhandelen mellem medlemsstaterne (EF-traktatens artikel 92) eller de kontraherende parter (EØS-aftalens artikel 61) vil blive påvirket, når de produkter, der produceres i et tredjeland, genindføres i EØS. En sådan støtte kan endvidere forbedre den position, som støttemodtageren, der er bosiddende i Østrig og dermed inden for fællesmarkedet, har. I sådanne tilfælde kan den støtte, der ydes i henhold til ordningen, direkte påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

(25) Af ovennævnte grunde falder den planlagte støtteordning ind under EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. Dette er især tilfældet, fordi det som led i denne støtteordning er muligt at yde støtte i et ubegrænset antal tilfælde, og det derfor er umuligt at forudse, hvorledes støtten vil påvirke samhandelen i de enkelte tilfælde. Det hindrer imidlertid ikke Kommissionen i at konkludere, at EF-traktatens artikel 92, stk. 1, ikke finder anvendelse i visse tilfælde, f.eks. når der er tale om projekter i udviklingslande og lande, der gennemfører reformer med henblik på indførelse af markedsøkonomi.

Støtteberettigede omkostninger og støtteintensitet

(26) Med hensyn til begrebet støtteberettigede investeringer har Kommissionen - for at sikre konsekvens - indtaget det standpunkt, at SMV's investeringer defineres som angivet i samordningsprincipperne for støtteordninger med regional målsætning (10). Ifølge punkt 18, nr. i), i disse samordningsprincipper (svarende til punkt 25, afsnit 11, i EFTA-Tilsynsmyndighedens retningslinjer som anført af den østrigske regering) er støtteberettigede investeringer »nyinvesteringer«, dvs. investeringer i anlægsaktiver:

- »i forbindelse med oprettelse af en ny virksomhed, udvidelse af en bestående virksomhed eller igangsættelse af en aktivitet, der medfører en gennemgribende ændring i en bestående virksomheds produkt eller produktionsproces (i form af rationalisering, omstrukturering eller modernisering)«

eller

- »i form af overtagelse af en virksomhed, der er lukket, eller som ville være lukket, såfremt en sådan overtagelse ikke havde fundet sted«.

(27) Med hensyn til den pågældende ordning fastslår Kommissionen, at de lavtforrentede lån er direkte knyttet til nyinvesteringer som defineret i samordningsprincipperne. Ifølge den fælles metode for beregning af støtte (jf. punkt 5 i bilaget til Rådets resolution af 20. oktober 1971) er den maksimalt tilladte støtteintensitet 7,5 %. Beregnet på grundlag af de støtteberettigede omkostninger ifølge punkt 18, nr. i), i samordningsprincipperne for støtteordninger med regional målsætning, kan støtteintensiteten dog udgøre indtil 11,25 % (brutto), hvis kun to tredjedele af de lavtforrentede lån anvendes til investeringsfremmende foranstaltninger, og de i ovenstående betragtning 26, andet led, (overtagelse af en virksomhed) anførte betingelser ikke er opfyldt.

Vurdering af ordningernes forenelighed med fællesmarkedet

(28) Støtte til projekter i udviklingslandene bidrager til at udligne de betydelige risici, der er forbundet med sådanne investeringer, at fremme udviklingen af de pågældende lande samt at styrke de økonomiske forbindelser til disse. Kommissionen er klar over den store betydning, som direkte udenlandske investeringer i tredjelande har for at styrke forbindelserne til disse lande samt for at diversificere den europæiske industri og gøre den mere international.

(29) På den anden side vil en sådan støtte med stor sandsynlighed forbedre støttemodtagernes stilling på fællesmarkedet og deres konkurrenceevne på verdensmarkedet. Selv om støtten bidrager til at »udvikle bestemte erhvervsgrene«, jf. EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), kan den kun godkendes, hvis den ikke »påvirker samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse« (EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), første punktum).

(30) I forbindelse med støtte til direkte udenlandske investeringer skal der endvidere tages hensyn til to yderligere faktorer, som normalt ikke spiller nogen større rolle ved vurderingen af en støttes forenelighed med fællesmarkedet: den europæiske industris internationale konkurrenceevne og den europæiske interesse i en styrkelse af det økonomiske samarbejde med bestemte tredjelande. Hvad angår disse to aspekter må der findes en rimelig balance i forhold til de mulige negative virkninger inden for EF, f.eks. faren for flytning af virksomheder og eventuelle virkninger på beskæftigelsen.

Støtte til SMV

(31) Med hensyn til SMV erkendes det i Fællesskabets rammebestemmelser for støtte til SMV, at støtte er tilladt for at hjælpe SMV for at overvinde deres særlige problemer. Det erkendes, at SMV i sammenligning med større virksomheder har særlige problemer med at få adgang til kapital- og lånemarkedet, hvilket medvirker til at bremse deres udvikling. Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder er udtryk for Kommissionens positive holdning med hensyn til at støtte SMV ved hjælp af forskellige foranstaltninger for at overvinde disse særlige vanskeligheder, især gennem støtte til investeringer. I Kommissionens analyse sondres der ikke mellem investeringer inden for eller uden for Fællesskabet. Det kan derfor udledes, at bestemmelserne kan anvendes på alle SMV's investeringer uafhængig af placering.

Derudover er de problemer, som SMV står over for i forbindelse med investeringer uden for EØS, lige så store eller muligvis større end ved investeringer inden for EØS. De mulige negative virkninger, som SMV's udenlandske direkte investeringer har på den europæiske økonomi, f.eks. med hensyn til beskæftigelsessituationen og risikoen for flytning af virksomheder, må anses for at være ubetydelige. I øvrigt sikrer definitionen af støtteberettigede investeringer (»nyinvesteringer« - Erstinvestition), at der ikke kan ydes støtte til flytning af en virksomhed, der er hjemmehørende i Fællesskabet, til et tredjeland.

(32) Anvendelse af Fællesskabets rammebestemmelser for støtte til SMV på SMV's direkte udenlandske investeringer betyder, at man i de nationale støtteprogrammer definerer støtteberettigede omkostninger i overensstemmelse med definitionen i Fællesskabets rammebestemmelser. Støtteberettigede omkostninger i forbindelse med investeringsstøtte til SMV efter punkt 4.1 i meddelelsen om SMV skal derfor defineres i overensstemmelse med punkt 18, nr. i), i samordningsprincipperne for støtte med regionalt sigte. Alternativt kan man ved beregningen af støtteintensiteten kun medtage de dele af de støtteberettigede omkostninger, der er i overensstemmelse med definitionen af »nyinvesteringer«. Østrig må derfor garantere, at den godkendte maksimumsgrænse på 7,5 % for mellemstore virksomheder, beregnet efter ovennævnte metode, overholdes. Enhver støtte, der omfatter andre end de støtteberettigede omkostninger, Kommissionen normalt godkender, og hvis intensitet ved beregningen efter Fællesskabets metode overskrider en intensitet på 7,5 %, skal følgelig undersøges af Kommissionen i hvert enkelt tilfælde. Med hensyn til mindre virksomheder kan det fastslås, at den fastsatte maksimumsgrænse på 15 % i meddelelsen om SMV ikke overskrides.

(33) Anvendelsen af EF's rammebestemmelser for SMV støttes af Fællesskabets politik for SMV på andre områder:

- Kommissionen finder, at den nuværende situation hvad angår reglerne for direkte udenlandske investeringer er særlig utilfredsstillende for SMV, da de ikke råder over de fornødne midler til at tilpasse sig vilkårene for direkte udenlandske investeringer i værtslandene, som ændres hele tiden (11).

- I konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Madrid den 15. og 16. december 1995 anerkendes det, at det er nødvendigt at fremme internationaliseringen af SMV (12).

- Samarbejdsaftalerne mellem Fællesskabet og en række tredjelande indeholder også bestemmelser om at fremme nære kontakter mellem SMV med henblik på at fremme handelen og det industrielle samarbejde (13).

Støtte til større virksomheder

(34) Normalt anses investeringsstøtte til større virksomheder ikke for at være forenelig med fællesmarkedet. Undtagelser er kun mulige i forbindelse med støtte til investeringer til projekter i støtteberettigede områder. Efter Kommissionens mening kan de i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), fastsatte undtagelsesbestemmelser for visse regioner dog ikke anvendes på investeringer i tredjelande. Endvidere er artikel 64, stk. 3, litra a), i Europa-aftalerne med nogle central- og østeuropæiske lande, som svarer til undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), udelukkende rettet mod det pågældende lands støtte og kan ikke anvendes på støtte, som en EF-medlemsstat yder til dets virksomheders investeringsprojekter i det pågældende land.

(35) Kommissionen bekræfter sin positive holdning til projekter til fremme af samarbejde med og økonomisk udvikling af udviklingslande og lande, der er på vej hen imod markedsøkonomi, især med henblik på de central- og østeuropæiske lande og middelhavslande, som forbereder en mulig tiltrædelse af EU. De foreliggende støtteordninger opfylder dog ikke de kriterier, som Kommissionen normalt anvender ved »projekter af fælleseuropæisk interesse«, jf. EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra b). Ordningerne er ikke led i et grænseoverskridende program, der i fællesskab støttes af eller er aftalt mellem to eller flere medlemsstater for at nå et fælles mål. Det fremgår heller ikke, at ordningerne er et led i en udviklings- eller samarbejdsstrategi for tredjelande og det tredjeland, hvor de støttede projekter skal gennemføres. Der er derfor ikke tale om nogen »fælleseuropæisk interesse« ifølge EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra b).

(36) Kommissionen kan dog ikke udelukke, at støtte til visse af større virksomheders projekter som led i de foreliggende ordninger ikke udgør støtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, eller kan fritages for det generelle forbud ved anvendelse af undtagelsesbestemmelsen i artikel 92, stk. 3, litra c). For at fastslå, at en sådan støtte ikke påvirker samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, skal Kommissionen bl.a.:

- sikre sig, at støtten ikke omfatter nogen (skjulte) eksportstøtteelementer

- tage hensyn til virkningerne på beskæftigelsen både i oprindelsesland og i værtsland, risikoen for flytning af datterselskaber eller produktioner fra medlemsstaterne til tredjelande, de sektoriale virkninger og det lokale indhold, nødvendigheden af støtten - herunder den planlagte støtteintensitet - med henblik på den europæiske industris internationale konkurrenceevne og/eller med henblik på de hermed forbundne risici for investeringsprojekter i bestemte tredjelande.

Da en sådan vurdering skal gennemføres i hvert enkelt tilfælde, er Kommissionen nødt til at kræve, at alle planer om støtte til virksomheder, der ikke kan betragtes som SMV efter Kommissionens henstilling af 3. april 1996 om definitionen af små og mellemstore virksomheder (14), skal anmeldes i hvert enkelt tilfælde.

V

(37) Kommissionen konkluderer derfor, at støtteordningen kan betragtes som værende forenelig med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), og EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c), samt Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (SMV). Kommissionen kan dog ikke godkende støtte til projekter, der gennemføres af større virksomheder. Den opfordrer derfor den østrigske regering til i hvert enkelt tilfælde at anmelde sådanne projekter i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 93, stk. 3 -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den støtte, som Republikken Østrig agter at yde som led i ERP-internationaliseringsprogrammet til små og mellemstore virksomheder som defineret i Kommissionens henstilling af 3. april 1996 om definition af små og mellemstore virksomheder, er forenelig med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), og EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c).

Artikel 2

Enhver støtte, som Republikken Østrig som led i den i artikel 1 nævnte ordning planlægger at yde til virksomheder, som ikke kan betragtes som små eller mellemstore virksomheder efter Kommissionens henstilling af 3. april 1996 om definitionen af små og mellemstore virksomheder, skal anmeldes til Kommissionen i hvert enkelt tilfælde.

Enhver støtte, som Republikken Østrig planlægger at yde til små og mellemstore virksomheder, og som er baseret på støtteberettigede omkostninger, der afviger fra de omkostninger, som Kommissionen normalt godkender i forbindelse med investeringsstøtte til SMV ifølge punkt 4.1 i meddelelsen om SMV og samordningsprincipperne for støtteordninger med regional målsætning, og som, når den beregnes på grundlag af de af Kommissionen godkendte støtteberettigede omkostninger, resulterer i en støtteintensitet, der overstiger 15 % for små og 7,5 % for mellemstore virksomheder, skal anmeldes i hvert enkelt tilfælde, jf. EF-traktatens artikel 93, stk. 3.

Artikel 3

Den østrigske regering anmodes om at forelægge Kommissionen en årlig rapport om anvendelsen af denne ordning.

Artikel 4

Den østrigske regerings opmærksomhed henledes på, at anvendelsen af denne ordning er underlagt reglerne om kumulering af støtte, uanset om der er tale om støtte til forskellige formål (15) eller om støtte til samme formål, der ydes på grundlag af forskellige ordninger, der er godkendt af samme myndighed eller forskellige myndigheder (centrale, regionale og/eller lokale). I sidstnævnte tilfælde må den maksimumsgrænse, der er fastsat for den i artikel 1 nævnte ordning, ikke overskrides.

Endvidere henledes den østrigske regerings opmærksomhed på, at den skal overholde Fællesskabets regler og bestemmelser for en række industrisektorer, dvs. sektorer, der er omfattet af EKSF-traktaten, samt transport, fiskeri og landbrug, herunder forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (16).

Artikel 5

Denne beslutning er rettet til Republikken Østrig.

Udfærdiget i Bruxelles, den 5. juni 1996.

På Kommissionens vegne

Hans VAN DEN BROEK

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. C 71 af 9. 3. 1996, s. 6.

(2) Støtte C 51/95 (ex N 320/95), EFT nr. C 71 af 9. 3. 1996, s. 9.

(3) EFT nr. C 213 af 19. 8. 1992, s. 2.

(4) Rådets forordning (EØF) nr. 3906/89 af 18. december 1989 om økonomisk støtte til Republikken Ungarn og Folkerepublikken Polen, EFT nr. L 375 af 23. 12. 1989, s. 11.

(5) Fælles holdning (EF) nr. 6/95 af 22. maj 1995 fastlagt af Rådet med henblik på vedtagelse af Rådets forordning om gennemførelse af det finansielle instrument »EC Investment Partners« til fordel for lande i Latinamerika, Asien, Middelhavsområdet samt Sydafrika, EFT nr. C 160 af 26. 6. 1995, s. 8.

(6) Jf. punkt 25, afsnit 11, i de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte (EFTA-Tilsynsmyndighedens retningslinjer), EFT nr. L 231 af 3. 9. 1994, s. 57.

(7) Sag C-142/87, Belgien mod Kommissionen (»Tubemeuse«), Sml. 1990, s. I-959, præmis 35.

(8) EFT nr. C 68 af 9. 3. 1996, s. 9.

(9) Sag C-142/87, Belgien mod Kommissionen (»Tubemeuse«), Sml. 1990, s. I-959, præmis 38-40.

(10) EFT nr. C 31 af 3. 2. 1979, s. 9.

(11) KOM(95) 42 endelig udg., s. 5.

(12) SI 95/1000, s. 14.

(13) Jf. f.eks. artikel 6 i forslag til indgåelse af en samarbejdsaftale mellem De Europæiske Fællesskaber og Kongeriget Nepal, EFT nr. C 338 af 16. 12. 1995, s. 10, og artikel 12 i forslag til indgåelse af en mellemstatslig rammeaftale om samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Sydamerikas fælles marked og dets medlemsstater (Argentina, Brasilien, Paraguay, Uruguay) på den anden side, EFT nr. C 14 af 19. 1. 1996, s. 3.

(14) EFT nr. L 107 af 30. 4. 1996, s. 4.

(15) EFT nr. C 3 af 5. 1. 1985, s. 2.

(16) EFT nr. C 29 af 2. 2. 1996, s. 4.