EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2016/1076

af 8. juni 2016

om anvendelse af de ordninger for varer med oprindelse i bestemte lande i gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), der er fastlagt i aftaler om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller i aftaler, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler

(omarbejdning)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

Siden 2002 har Unionen forhandlet ØPA'er med gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) fordelt på syv regioner omfattende Vestindien, Centralafrika, det østlige og sydlige Afrika, Det Østafrikanske Fællesskab, østaterne i Stillehavet, Det Sydlige Afrikas Udviklingsfællesskab og Vestafrika. Disse ØPA'er skal være i overensstemmelse med forpligtelserne under Verdenshandelsorganisationen (WTO), støtte regional integration og fremme gradvis integration af AVS-økonomierne i det regelbaserede verdenshandelssystem, hvorved deres bæredygtige udvikling fremmes, og der bidrages til den samlede indsats for at udrydde fattigdom og forbedre levevilkårene i AVS-staterne. Der kan i en første fase afsluttes forhandlinger om aftaler, der fører til indgåelse af ØPA'er, der som et minimum omfatter WTO-kompatible vareaftaler, der så hurtigt som muligt skal suppleres med fuldstændige ØPA'er, som er i overensstemmelse med de regionale økonomiske og politiske integrationsprocesser.

I medfør af de aftaler om indgåelse af ØPA'er eller de aftaler, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler, og for hvilke forhandlingerne er afsluttet, kan parterne tage skridt til at anvende aftalen på et fælles grundlag, inden den midlertidige anvendelsesperiode, i det omfang det er muligt. Der bør træffes foranstaltninger til, at aftalerne anvendes på grundlag af disse bestemmelser.

Ordningerne i denne forordning skal ændres, i det omfang det er nødvendigt, i overensstemmelse med de aftaler om indgåelse af ØPA'er eller de aftaler, som fører til indgåelse af ØPA'er, når sådanne aftaler er undertegnet og indgået i henhold til artikel 218 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og enten anvendes midlertidigt eller er trådt i kraft. Ordningerne bringes helt eller delvist til ophør, hvis de pågældende aftaler ikke træder i kraft inden for et rimeligt tidsrum, i overensstemmelse med Wienerkonventionen om traktatretten.

Set fra Unionens side bør ordningerne i de aftaler om indgåelse af ØPA'er eller i de aftaler, som fører til indgåelse af ØPA'er, sikre toldfri adgang og toldkontingenter til nulsats for alle varer bortset fra våben. Disse ordninger er undergivet overgangsperioder og -ordninger for visse følsomme produkter og med særordninger for de franske oversøiske departementer. I kraft af de særlige forhold, der gør sig gældende i Sydafrika, bør varer med oprindelse i Sydafrika fortsat være omfattet af de relevante bestemmelser i aftalen om handel, udvikling og samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Den Sydafrikanske Republik på den anden side (6) med ændringer (»handels-, udviklings- og samarbejdsaftalen«), indtil en aftale om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller en aftale, som fører til indgåelse af en ØPA, træder i kraft mellem Unionen og Sydafrika.

For varer, der importeres i henhold til denne forordning, bør oprindelsesreglerne i en overgangsperiode være de regler, der er fastlagt i bilag II. Disse oprindelsesregler bør gradvist vige for de regler, der er knyttet som bilag til en aftale med de regioner eller stater, der er opført på listen i bilag I, fra det tidspunkt hvor aftalen enten anvendes midlertidigt eller træder i kraft, alt efter hvad der indtræffer først.

I betragtning af landbrugsprodukternes særligt følsomme karakter bør det være muligt at træffe beskyttelsesforanstaltninger, når importen forårsager, eller der er fare for, at den vil forårsage forstyrrelser på markederne for sådanne produkter eller i de mekanismer, der regulerer disse markeder.

For at foretage tekniske tilpasninger af de ordninger for varer med oprindelse i bestemte lande i gruppen af AVS-stater, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF, for så vidt angår ændring af bilag I til denne forordning med henblik på at tilføje eller fjerne regioner eller stater, og for så vidt angår indførelse af tekniske ændringer af bilag II til denne forordning, som er nødvendige som følge af anvendelsen af nævnte bilag. Herudover bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF, for så vidt angår tilføjelsen af et bilag til denne forordning indeholdende bestemmelser for varer med oprindelse i Sydafrika, der skal finde anvendelse, når de relevante handelsbestemmelser i handels-, udviklings- og samarbejdsaftalen er blevet afløst af de relevante bestemmelser i en aftale om indgåelse af en ØPA eller en aftale, som fører til indgåelse af en ØPA. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning (8) . For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter.

For at sikre, at disse lande hurtigt kan genindsættes i bilag I til denne forordning, i det øjeblik de har truffet de nødvendige foranstaltninger til at ratificere deres respektive aftaler, og indtil ikrafttræden deraf, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår genindsættelse af de lande, der er fjernet fra bilag I til forordning (EF) nr. 1528/2007 ved forordning (EU) nr. 527/2013.

For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (10) .

Rådgivningsproceduren bør anvendes til suspension af afskaffelsen af told i betragtning af sådanne suspensioners karakter. Den bør også anvendes til vedtagelse af tilsynsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger i betragtning af sådanne foranstaltningers virkninger. Hvis en forsinkelse i indførelsen af foranstaltninger ville forårsage skader, der kan være svære at udbedre, er det nødvendigt, at Kommissionen har beføjelse til at indføre øjeblikkeligt gældende midlertidige foranstaltninger —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

KAPITEL 1

GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG MARKEDSADGANG

Artikel 1

Genstand

Denne forordning angår anvendelsen af de ordninger for varer med oprindelse i bestemte lande i gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), der er fastlagt i aftaler om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller i aftaler, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Forordningen finder anvendelse på varer med oprindelse i de regioner og stater, der er opført på listen i bilag I.

2. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 22 for at ændre bilag I med henblik på at tilføje regioner eller stater i gruppen af AVS-stater, der har afsluttet forhandlinger om en aftale med Unionen, som i det mindste opfylder kravene i artikel XXIV i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (GATT 1994).

3. En sådan region eller stat forbliver opført på listen i bilag I, medmindre Kommissionen vedtager en delegeret retsakt i overensstemmelse med artikel 22 om ændring af bilag I for at fjerne denne region eller stat fra bilaget, hvilket navnlig vil ske når:

regionen eller staten tilkendegiver, at den ikke har til hensigt at ratificere den aftale, på grundlag af hvilken den er opført i bilag I

ratificeringen af den aftale, på grundlag af hvilken en region eller stat er opført i bilag I, ikke har fundet sted inden for et rimeligt tidsrum, således at aftalens ikrafttrædelse er blevet unødvendigt forsinket, eller

Artikel 3

Delegation af beføjelser

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 22 for at ændre bilag I til nærværende forordning ved at genindsætte de regioner eller stater fra gruppen af AVS-stater, som blev fjernet fra bilag I til forordning (EF) nr. 1528/2007 ved forordning (EU) nr. 527/2013, og som siden denne fjernelse har truffet de nødvendige foranstaltninger til at ratificere deres respektive aftaler.

Artikel 4

Markedsadgang

1. Told afskaffes for alle varer i kapitel 1-97, bortset fra kapitel 93, i det harmoniserede system med oprindelse i en region eller stat opført på listen i bilag I. Afskaffelsen af told sker med forbehold af den generelle beskyttelsesordning i henhold til artikel 9-20.

2. For varer i kapitel 93 i det harmoniserede system med oprindelse i en region eller stat opført på listen i bilag I er de anvendte mestbegunstigelsestoldsatser fortsat gældende.

3. Stk. 1 finder ikke anvendelse på varer med oprindelse i Sydafrika. Sådanne varer er omfattet af de relevante bestemmelser i handels-, udviklings- og samarbejdsaftalen. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 22 med henblik på at tilføje et bilag til denne forordning indeholdende bestemmelser for den ordning for varer med oprindelse i Sydafrika, der skal finde anvendelse, når de relevante handelsbestemmelser i handels-, udviklings- og samarbejdsaftalen er blevet afløst af de relevante bestemmelser i en aftale om indgåelse af en ØPA eller en aftale, som fører til indgåelse af en ØPA.

4. Stk. 1 finder ikke anvendelse på varer under toldposition 0803 00 19, som har oprindelse i en region eller stat opført på listen i bilag I, og som overgår til fri omsætning i Unionens yderste periferi indtil den 1. januar 2018. Stk. 1 i denne artikel og artikel 8 finder ikke anvendelse på varer, som henhører under toldposition 1701 og har oprindelse i en region eller en stat opført på listen i bilag I, og som overgår til fri omsætning i de franske oversøiske departementer indtil den 1. januar 2018. Disse perioder forlænges til 1. januar 2028, medmindre andet aftales mellem parterne. Kommissionen informerer de interesserede parter om denne bestemmelses ophævelse via en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende.

KAPITEL II

OPRINDELSESREGLER OG ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE

Artikel 5

Oprindelsesregler

1. Oprindelsesreglerne i bilag II anvendes til at afgøre, om varer har oprindelse i de regioner eller stater, der er opført på listen i bilag I.

2. Oprindelsesreglerne i bilag II viger for de regler, der er knyttet som bilag til en aftale med de regioner eller stater, der er opført på listen i bilag I, fra det tidspunkt, hvor en sådan aftale anvendes midlertidigt eller træder i kraft, alt efter hvad der indtræffer først. Kommissionen informerer aktørerne via en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende om, fra hvilken dato aftalen anvendes midlertidigt eller træder i kraft, hvorefter oprindelsesreglerne i aftalen finder anvendelse på varer med oprindelse i de regioner eller stater, der er opført på listen i bilag I.

3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 22 vedrørende tekniske ændringer af bilag II, der er nødvendige for at tage hensyn til ændringer af anden EU-toldlovgivning.

4. Afgørelser om forvaltningen af bilag II vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 19, stk. 5.

Artikel 6

Administrativt samarbejde

1. Såfremt Kommissionen på grundlag af objektive informationer konstaterer forsømmelighed i det administrative samarbejde eller uregelmæssigheder eller svig, kan den i henhold til denne artikel midlertidigt suspendere den afskaffelse af told, der er gældende i henhold til artikel 4, 7 og 8 (den »relevante behandling«).

2. I denne artikel forstås ved forsømmelighed i det administrative samarbejde bl.a.:

gentagne afslag på eller unødige forsinkelser med at give tilladelse til at udføre opgaver som led i det administrative samarbejde for at kontrollere ægtheden af dokumenter eller korrektheden af oplysninger, der er af betydning for indrømmelsen af den relevante behandling.

I denne artikels forstand kan der bl.a. være tale om konstatering af uregelmæssigheder eller svig, hvis der sker en hurtig og ikke tilstrækkeligt begrundet stigning i vareimporten til et niveau, der overskrider den pågældende regions eller stats sædvanlige produktions- og eksportkapacitet.

3. Konstaterer Kommissionen på grundlag af oplysninger fra en medlemsstat eller på eget initiativ, at betingelserne i stk. 1 og 2 er opfyldt, kan den efter rådgivningsproceduren i artikel 19, stk. 4, suspendere den relevante behandling, forudsat at den først har:

4. Den suspensionsperiode, der vedtages i henhold til denne artikel, begrænses til den periode, der er nødvendig for at beskytte Unionens finansielle interesser. Perioden kan ikke overstige seks måneder, men kan dog forlænges. Ved periodens udløb træffer Kommissionen afgørelse om enten at ophæve suspensionen eller at forlænge suspensionsperioden efter rådgivningsproceduren i artikel 19, stk. 4.

5. De procedurer for midlertidig suspension, der er beskrevet i stk. 2, 3 og 4, viger for de procedurer, der er fastlagt i en eventuel aftale med de regioner eller stater, der er opført på listen i bilag I, fra det tidspunkt, hvorfra en sådan aftale anvendes midlertidigt eller træder i kraft, alt efter hvad der indtræffer først. Kommissionen informerer aktørerne via en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende om, fra hvilken dato aftalen anvendes midlertidigt eller træder i kraft, hvorefter procedurerne for midlertidig suspension i aftalen finder anvendelse på varer omfattet af denne forordning.

6. For at gennemføre den midlertidige suspension i henhold til en eventuel aftale med de regioner og stater, der er opført på listen i bilag I, skal Kommissionen uden unødig forsinkelse:

Afgørelsen om at suspendere den relevante behandling vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 19, stk. 4.

KAPITEL III

OVERGANGSORDNINGER

AFDELING 1

Ris

Artikel 7

Toldkontingenter til nulsats

Der opkræves ikke told for varer under toldposition 1006.

AFDELING 2

Sukker

Artikel 8

Toldkontingenter til nulsats

Der opkræves ikke told for varer under toldposition 1701.

KAPITEL IV

ALMINDELIGE BESKYTTELSESBESTEMMELSER

Artikel 9

Definitioner

I dette kapitel forstås ved:

a) »EU-erhvervsgren«: alle producenter under et i Unionen, der fremstiller den samme vare som eller varer, der konkurrerer direkte med, den pågældende vare, og som opererer på Unionens område, eller de EU-producenter, hvis samlede produktion af den samme vare som eller varer, der konkurrerer direkte med, den pågældende vare, udgør hovedparten af Unionens samlede produktion af disse varer

b) »alvorlig skade«: en væsentlig samlet forringelse af EU-erhvervsgrenens stilling

c) »fare for alvorlig skade«: en alvorlig og åbenbart forestående skade

d) »forstyrrelser«: forstyrrelser i en sektor eller erhvervsgren

e) »fare for forstyrrelser«: forstyrrelser, der er åbenbart forestående.

Artikel 10

Principper

1. Der kan indføres en beskyttelsesforanstaltning efter bestemmelserne i dette kapitel, når varer med oprindelse i de regioner og stater, der er opført på listen i bilag I, importeres i Unionen i så øgede mængder og under sådanne vilkår, at det forårsager, eller der er fare for, at det vil forårsage en eller flere af følgende skader eller forstyrrelser:

2. Når varer med oprindelse i de regioner eller stater, der er opført på listen i bilag I, importeres i Unionen i så øgede mængder og under sådanne vilkår, at det forårsager, eller der er fare for, at det vil forårsage forstyrrelser i den økonomiske situation i en eller flere af regionerne i Unionens yderste periferi, kan der indføres en beskyttelsesforanstaltning efter bestemmelserne i dette kapitel.

Artikel 11

Fastlæggelse af betingelserne for indførelse af beskyttelsesforanstaltninger

1. Fastlæggelsen af, om der foreligger alvorlig skade eller fare for alvorlig skade, skal bl.a. inddrage følgende faktorer:

prisen på importen, især når der har været et betydeligt prisunderbud set i forhold til prisen for samme vare i Unionen

følgevirkningerne for EU-erhvervsgrenen, således som de fremgår af bestemte økonomiske faktorer såsom produktion, kapacitetsudnyttelse, lagerbeholdning, salg, markedsandel, prisfald eller forhindring af prisstigninger, som normalt ville have fundet sted, fortjenester, afkast af anvendt kapital, cashflow og beskæftigelse

2. Fastlæggelsen af, om der forekommer forstyrrelser eller der er fare for forstyrrelser, baseres på objektive faktorer, herunder følgende:

3. Ved afgørelsen af, om der foregår import under sådanne betingelser, at der forekommer eller er fare for, at der vil forekomme forstyrrelser på markedet for landbrugsprodukter eller i de mekanismer, der regulerer disse markeder, herunder forordninger om fælles markedsordninger, skal der tages hensyn til alle relevante objektive faktorer, herunder en eller flere af følgende:

på markederne for varer under toldposition 1701: situationer, hvor den gennemsnitlige pris på hvidt sukker på Unionens marked i to på hinanden følgende måneder falder til under 80 % af den gennemsnitlige normale pris på hvidt sukker på Unionens marked i løbet af det foregående produktionsår.

4. Når det skal afgøres, om de i stk. 1, 2 og 3 nævnte betingelser er opfyldt for regionerne i Unionens yderste periferis vedkommende, begrænses analysen til området svarende til den eller de pågældende regioner i Unionens yderste periferi. Der tages særligt hensyn til den lokale erhvervsgrens størrelse, dens finansielle situation og beskæftigelsessituationen.

Artikel 12

Indledning af procedure

1. Kommissionen indleder en undersøgelse på en medlemsstats foranledning eller på eget initiativ, hvis det er åbenbart for Kommissionen, at der er tilstrækkeligt bevis til at berettige en sådan undersøgelse.

2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse, hvis der er tendenser i importen fra en af regionerne eller staterne opført på listen i bilag I, som synes at kræve beskyttelsesforanstaltninger. Meddelelsen skal indeholde de foreliggende beviser baseret på kriterierne i artikel 11. Kommissionen videresender meddelelsen til alle medlemsstaterne inden for tre arbejdsdage efter modtagelsen heraf.

3. Når det står klart, at der er tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af procedurer, offentliggør Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende. Proceduren indledes inden en måned efter, at Kommissionen modtog den oprindelige meddelelse fra medlemsstaten.

Kommissionen fremsender oplysninger til medlemsstaterne vedrørende dens analyse af oplysningerne normalt inden for 21 dage fra datoen, hvor oplysningerne blev givet til Kommissionen.

4. Finder Kommissionen, at en af de situationer, der er beskrevet i artikel 10, foreligger, giver den straks de regioner eller stater, der er opført på listen i bilag I, meddelelse om, at den har til hensigt at indlede en undersøgelse. Meddelelsen kan være ledsaget af en indbydelse til konsultationer med henblik på at belyse situationen og finde en gensidigt tilfredsstillende løsning.

Artikel 13

Undersøgelse

1. Efter iværksættelsen af proceduren indleder Kommissionen en undersøgelse.

2. Kommissionen kan anmode medlemsstaterne om at indgive oplysninger, og medlemsstaterne tager alle nødvendige skridt til at efterkomme sådanne anmodninger. Er disse oplysninger af almen interesse, eller fremsætter en medlemsstat ønske herom, videregiver Kommissionen dem til medlemsstaterne, forudsat at de ikke er fortrolige; er de fortrolige, sender Kommissionen et ikke-fortroligt sammendrag.

3. Vedrører undersøgelsen udelukkende en region i Unionens yderste periferi, kan Kommissionen via den pågældende medlemsstat anmode de kompetente lokale myndigheder om at fremsende de i stk. 2 omhandlede oplysninger.

4. Undersøgelsen skal så vidt muligt afsluttes i løbet af seks måneder. Under særlige omstændigheder kan denne frist undtagelsesvis forlænges med yderligere tre måneder.

Artikel 14

Indførelse af midlertidige beskyttelsesforanstaltninger

1. Der indføres midlertidige beskyttelsesforanstaltninger under særligt kritiske forhold, hvor en forsinkelse kunne forårsage skade, som ville være vanskelig at udbedre, og når en foreløbig undersøgelse har vist, at en af de situationer, der er beskrevet i artikel 10, foreligger. Sådanne midlertidige beskyttelsesforanstaltninger vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 19, stk. 4, eller i hastende tilfælde i overensstemmelse med artikel 19, stk. 6.

2. I betragtning af den særlige situation, regionerne i Unionens yderste periferi befinder sig i, og deres sårbarhed over for voldsomme importstrømme indføres der i de procedurer, de er involveret i, midlertidige beskyttelsesforanstaltninger, når en foreløbig undersøgelse har vist, at importen er steget. Disse midlertidige beskyttelsesforanstaltninger vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 19, stk. 4, eller i hastende tilfælde overensstemmelse med artikel 19, stk. 6.

3. Såfremt en medlemsstat anmoder Kommissionen om øjeblikkelig intervention, og betingelserne i stk. 1 eller 2 er opfyldt, træffer Kommissionen afgørelse senest fem arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen.

4. Der kan indføres midlertidige beskyttelsesforanstaltninger i form af højere told på den pågældende vare op til et niveau, der ikke overstiger den toldsats, der pålægges andre WTO-medlemmer, eller toldkontingent.

5. Midlertidige beskyttelsesforanstaltninger må ikke finde anvendelse i mere end 180 dage. Hvis foranstaltningerne er begrænset til regioner i Unionens yderste periferi, må de ikke finde anvendelse i mere end 200 dage.

6. Ophæves de midlertidige beskyttelsesforanstaltninger, fordi undersøgelsen viser, at betingelserne i artikel 10 og 11 ikke er opfyldt, tilbagebetales enhver told opkrævet som følge af disse foranstaltninger uden yderligere formaliteter.

Artikel 15

Afslutning af undersøgelser og undersøgelser uden indførelse af foranstaltninger

Hvis det anses for unødvendigt at indføre beskyttelsesforanstaltninger, afsluttes procedurerne og undersøgelsen efter undersøgelsesproceduren i artikel 19, stk. 5.

Artikel 16

Indførelse af endelige beskyttelsesforanstaltninger

1. Når kendsgerningerne i sidste ende viser, at en af de situationer, der er beskrevet i artikel 10, foreligger, anmoder Kommissionen den pågældende region eller stat om konsultationer inden for de institutionelle rammer, der er fastlagt i de aftaler, på grundlag af hvilke regionen eller staten er optaget i bilag I, med henblik på at finde en gensidigt tilfredsstillende løsning.

2. Hvis de i stk. 1 omhandlede konsultationer ikke har ført til en gensidigt tilfredsstillende løsning inden 30 dage efter, at sagen blev forelagt for den pågældende region eller stat, træffer Kommissionen efter undersøgelsesproceduren i artikel 19, stk. 5, afgørelse om at indføre endelige beskyttelsesforanstaltninger senest 20 arbejdsdage efter konsultationsperiodens udløb.

3. Endelige beskyttelsesforanstaltninger kan bestå i:

forhøjelse af toldsatsen for den pågældende vare op til et niveau, der ikke overstiger den toldsats, der pålægges andre WTO-medlemmer

4. Der indføres ikke endelige beskyttelsesforanstaltninger for samme vare fra samme region eller stat mindre end et år efter, at de tidligere beskyttelsesforanstaltninger er udløbet eller ophævet.

Artikel 17

Beskyttelsesforanstaltningernes anvendelsesperiode og fornyet undersøgelse

1. En beskyttelsesforanstaltning skal kun være i kraft, så længe den er nødvendig for at forebygge eller afhjælpe en alvorlig skade eller forstyrrelse. Denne periode kan ikke overstige to år, inklusive eventuelle midlertidige foranstaltningers anvendelsesperiode, medmindre den forlænges i overensstemmelse med stk. 2. Er foranstaltningen begrænset til en eller flere af regionerne i Unionens yderste periferi, kan anvendelsesperioden ikke overstige fire år.

2. Beskyttelsesforanstaltningens oprindelige anvendelsesperiode kan undtagelsesvist forlænges, hvis det fastslås, at beskyttelsesforanstaltningen fortsat er nødvendig for at forebygge eller afhjælpe alvorlige skader eller forstyrrelser.

3. Forlængelser vedtages efter de i denne forordning fastsatte procedurer, der finder anvendelse på undersøgelser, under anvendelse af de samme procedurer som for de oprindelige foranstaltninger.

En beskyttelsesforanstaltnings samlede anvendelsesperiode kan ikke overstige fire år, inklusive eventuelle midlertidige foranstaltninger. I tilfælde af foranstaltninger, der er begrænset til regioner i Unionens yderste periferi, udvides denne tidsgrænse til otte år.

4. Er en beskyttelsesforanstaltning i kraft i mere end et år, skal der ske en regelmæssig og gradvis liberalisering af foranstaltningen i løbet af dens anvendelsesperiode, inklusive eventuelle forlængelser.

Der foregår regelmæssige konsultationer med den pågældende region eller stat i de rette institutionelle organer, der er nedsat i henhold til den relevante aftale, med henblik på at opstille en tidsplan, hvorefter beskyttelsesforanstaltningerne kan ophæves, så snart forholdene tillader det.

Artikel 18

Tilsynsforanstaltninger

1. Når importen af en vare med oprindelse i en AVS-stat udvikler sig på en sådan måde, at en af de situationer, der er beskrevet i artikel 10, kan opstå, kan der iværksættes forudgående EU-tilsyn med importen af denne vare.

2. Kommissionen træffer afgørelse om at indføre tilsynsforanstaltninger efter rådgivningsproceduren i artikel 19, stk. 4.

3. Tilsynsforanstaltninger iværksættes for en begrænset periode. Medmindre andet er fastsat, ophører de ved udgangen af den anden seksmånedersperiode i forlængelse af de første seks måneder efter, at foranstaltningerne blev iværksat.

4. Tilsynsforanstaltninger kan om nødvendigt begrænses til en eller flere af regionerne i Unionens yderste periferi.

5. Det rette institutionelle organ, der er oprettet i henhold til de relevante aftaler, på grundlag af hvilke en region eller stat er optaget i bilag I, underrettes straks om afgørelsen om at iværksætte tilsynsforanstaltninger.

Artikel 19

Udvalgsprocedure

1. Kommissionen bistås med henblik på nærværende forordnings artikel 14, 15, 16 og 18 af udvalget for beskyttelsesforanstaltninger, der er nedsat i henhold til artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/478 (11). Dette udvalg anses for et udvalg som defineret i forordning (EU) nr. 182/2011.

2. Kommissionen bistås med henblik på nærværende forordnings artikel 5 og 6 og med henblik på artikel 6, stk. 11 og 13, og artikel 36, stk. 4, i bilag II til nærværende forordning, af Toldkodeksudvalget, der er nedsat i henhold til artikel 285, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 (12). Dette udvalg anses for et udvalg som defineret i forordning (EU) nr. 182/2011.

3. For så vidt angår nærværende forordnings artikel 7 og 8 bistås Kommissionen af Komitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter, der er nedsat i henhold til artikel 229, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 (13). Dette udvalg anses for et udvalg som defineret i forordning (EU) nr. 182/2011.

4. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.

5. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.

6. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 8 i forordning (EU) nr. 182/2011, sammenholdt med dennes artikel 4.

Artikel 20

Særforanstaltninger med begrænset geografisk anvendelse

Såfremt den situation opstår, at betingelserne for vedtagelse af beskyttelsesforanstaltninger er opfyldt i en eller flere af medlemsstaterne, kan Kommissionen efter at have undersøgt, om der er alternative løsninger, undtagelsesvist tillade, at der iværksættes tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger begrænset til den eller de pågældende medlemsstater, hvis det er dens overbevisning, at foranstaltninger på dette niveau er mere formålstjenlige end foranstaltninger, der gælder hele Unionen. Sådanne foranstaltninger skal være strengt tidsmæssigt begrænsede og må så vidt muligt ikke forstyrre det indre markeds funktion.

KAPITEL V

PROCEDUREBESTEMMELSER

Artikel 21

Tilpasning til den tekniske udvikling

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 22 vedrørende tekniske ændringer af artikel 6 og artikel 9-20, som er nødvendige som følge af forskelle mellem denne forordning og aftaler, der finder anvendelse midlertidigt, eller som indgås i overensstemmelse med artikel 218 i TEUF med de regioner eller stater, der er opført på listen i bilag I.

Artikel 22

Udøvelse af de delegerede beføjelser

1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.

2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 3, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 21. juni 2013. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 2, stk. 2 og 3, artikel 4, stk. 3, artikel 5, stk. 3, og artikel 21, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 20. februar 2014. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.

3. Den i artikel 2, stk. 2 og 3, artikel 3, artikel 4, stk. 3, artikel 5, stk. 3, og artikel 21 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.

4. Inden vedtagelsen af en delegeret retsakt hører Kommissionen eksperter, som er udpeget af hver enkelt medlemsstat, i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning.

5. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.

6. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 3, artikel 4, stk. 3, artikel 5, stk. 3, eller artikel 21 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.

7. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 2, stk. 2 og 3, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med fire måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.

Artikel 23

Rapport

Kommissionen indarbejder oplysninger om gennemførelsen af denne forordning i den årlige rapport om anvendelse og gennemførelse af handelsbeskyttelsesforanstaltninger, som den forelægger Europa-Parlamentet og Rådet i henhold til artikel 22a i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 (14).

KAPITEL VI

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 24

Ophævelse

Forordning (EF) nr. 1528/2007 ophæves.

Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag IV.

Artikel 25

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

(1) EUT C 32 af 28.1.2016, s. 23.

(2) Europa-Parlamentets holdning af 12.4.2016 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 25.5.2016.

(3) Rådets forordning (EF) nr. 1528/2007 af 20. december 2007 om anvendelse af de ordninger for varer med oprindelse i bestemte lande i gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), der er fastlagt i aftaler om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller i aftaler, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler (EUT L 348 af 31.12.2007, s. 1).

(4) Jf. bilag III.

(5) EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

(6) EFT L 311 af 4.12.1999, s. 3.

(7) Rådets forordning (EF) nr. 515/97 af 13. marts 1997 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne (EFT L 82 af 22.3.1997, s. 1).

(8) EUT L 123 af 12.5.2016, s. 1.

(9) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 527/2013 af 21. maj 2013 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1528/2007 for så vidt angår udelukkelse af en række lande fra listen over regioner eller stater, der har afsluttet forhandlinger (EUT L 165 af 18.6.2013, s. 59).

(10) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).

(11) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/478 af 11. marts 2015 om fælles ordninger for indførsel (EUT L 83 af 27.3.2015, s. 16).

(12) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen (EUT L 269 af 10.10.2013, s. 1).

(13) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 671).

(14) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51).

COMMONWEALTH OF THE BAHAMAS

BILAG II

Oprindelsesregler

VEDRØRENDE DEFINITIONEN AF BEGREBET »PRODUKTER MED OPRINDELSESSTATUS« OG METODER FOR ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE

AFSNIT I: Almindelige bestemmelser

Artikler

1. Definitioner

AFSNIT II: Definition af begrebet Produkter med oprindelsesstatus

Artikler

2. Generelle krav

3. Fuldt ud fremstillede produkter

4. Tilstrækkeligt bearbejdede eller forarbejdede produkter

5. Utilstrækkelige bearbejdninger eller forarbejdninger

6. Kumulation af oprindelse

7. Kvalificerende enhed

8. Tilbehør, reservedele og værktøj

9. Sæt

10. Neutrale elementer

AFSNIT III: Territorialkrav

Artikler

11. Territorialitetsprincip

12. Direkte transport

13. Udstillinger

AFSNIT IV: Oprindelsesbevis

Artikler

14. Generelle krav

15. Fremgangsmåde for udstedelse af et varecertifikat EUR.1

16. Efterfølgende udstedelse af varecertifikat EUR.1

17. Udstedelse af et duplikateksemplar af varecertifikat EUR.1

18. Udstedelse af varecertifikater EUR.1 på grundlag af et tidligere udstedt eller udfærdiget oprindelsesbevis

19. Betingelser for udfærdigelse af en fakturaerklæring

20. Godkendt eksportør

21. Oprindelsesbevisets gyldighed

22. Transitproceduren

23. Fremlæggelse af oprindelsesbevis

24. Indførsel i form af delforsendelser

25. Undtagelser fra kravet om oprindelsesbevis

26. Oplysningsprocedure til kumuleringsformål

27. Støttedokumenter

28. Opbevaring af oprindelsesbeviser og dokumentation

29. Uoverensstemmelser og formelle fejl

30. Beløb udtrykt i euro

AFSNIT V: Ordninger for administrativt samarbejde

Artikler

31. Gensidig bistand

32. Kontrol af oprindelsesbeviser

33. Kontrol af leverandørerklæringer

34. Sanktioner

35. Frizoner

36. Undtagelser

AFSNIT VI: Ceuta og Melilla

Artikler

37. Særlige betingelser

AFSNIT VII: Endelig bestemmelse

Artikler

38. Tillæg

INDHOLD

TILLÆG

TILLÆG 1: Indledende noter til listen i tillæg 2

TILLÆG 2: Liste over bearbejdninger eller forarbejdninger, som materialer uden oprindelsesstatus skal undergå, for at det fremstillede produkt kan opnå oprindelsesstatus

TILLÆG 2A Undtagelser fra listen over bearbejdninger eller forarbejdninger, som materialer uden oprindelsesstatus skal undergå, for at det fremstillede produkt kan opnå oprindelsesstatus i overensstemmelse med dette bilags artikel 4

TILLÆG 3: Formularer til varecertifikat EUR.1

TILLÆG 4: Fakturaerklæring

TILLÆG 5A: Leverandørerklæring for produkter med præferenceoprindelsesstatus

TILLÆG 5B: Leverandørerklæring for produkter uden præferenceoprindelsesstatus

TILLÆG 6: Oplysningsformular

TILLÆG 7: Produkter, for hvilke dette bilags artikel 6, stk. 5, ikke finder anvendelse

TILLÆG 8: Fiskeriprodukter, for hvilke dette bilags artikel 6, stk. 5, midlertidigt ikke finder anvendelse

TILLÆG 9: Naboudviklingslande

TILLÆG 10 Produkter, for hvilke de i dette bilags artikel 2, stk. 2, og artikel 6, stk. 1 og 2, omhandlede kumulationsbestemmelser finder anvendelse efter den 1. oktober 2015, og for hvilke de i dette bilags artikel 6, stk. 5, 9 og 12, omhandlede bestemmelser ikke finder anvendelse

TILLÆG 11: Produkter, for hvilke de i dette bilags artikel 6, stk. 5, 9 og 12, omhandlede bestemmelser ikke finder anvendelse

TILLÆG 12 Oversøiske lande og territorier

AFSNIT I

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

Definitioner

I dette bilag forstås ved:

a) »fremstilling«: alle former for bearbejdning eller forarbejdning, herunder også samling eller specifikke processer

b) »materialer«: alle former for bestanddele, råmaterialer, komponenter eller dele osv., der er anvendt til fremstillingen af et produkt

c) »produkt«: det produkt, der fremstilles, også når det er bestemt til senere anvendelse i en anden fremstillingsproces

d) »varer«: både materialer og produkter

e) »toldværdi«: den værdi, der er fastlagt i overensstemmelse med aftalen om anvendelsen af artikel VII i GATT 1994 (WTO-aftalen om toldværdiansættelse)

f) »prisen ab fabrik«: den pris, der betales for produktet ab fabrik til den producent, i hvis virksomhed den sidste bearbejdning eller forarbejdning har fundet sted, såfremt prisen indbefatter værdien af alle anvendte materialer, minus alle interne afgifter, der er eller kan refunderes ved det fremstillede produkts udførsel

g) »materialernes værdi«: toldværdien på tidspunktet for indførslen af de anvendte materialer uden oprindelsesstatus eller, såfremt denne ikke er kendt og ikke kan opgøres, den første registrerede pris, der er betalt for disse materialer i det pågældende område

h) »værdien af materialer med oprindelsesstatus«: toldværdien af disse materialer som defineret i litra g) anvendt med de fornødne ændringer

i) »værditilvækst«: prisen ab fabrik minus toldværdien af materialer, som indføres enten i Unionen eller AVS-staterne

j) »kapitler« og »positioner«: de kapitler og positioner (firecifrede koder), der benyttes i den nomenklatur, som udgør det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem, i dette bilag benævnt »det harmoniserede system« eller »HS«

k) »tariferet«: et produkts eller materiales tarifering under en bestemt position

l) »sending«: produkter, som enten sendes samtidig fra en bestemt eksportør til en bestemt modtager eller er omfattet af et gennemgående transportdokument, der dækker transporten fra eksportøren til modtageren, eller, såfremt et sådant dokument ikke foreligger, af en samlet faktura

m) »territorier«: områder, herunder også søterritorier

n) »OLT«: de oversøiske lande og territorier, som defineret i tillæg 12.

AFSNIT II

DEFINITION AF BEGREBET »PRODUKTER MED OPRINDELSESSTATUS«

Artikel 2

Generelle krav

1. I denne forordning anses følgende produkter for at have oprindelse i de AVS-stater, som er opført på listen i bilag I, og som herefter i dette bilag benævnes »AVS-stater«:

a) produkter, der fuldt ud er fremstillet i AVS-staterne i den i artikel 3 i dette bilag fastlagte betydning

b) produkter, der er fremstillet i AVS-staterne, og som indeholder materialer, der ikke fuldt ud er fremstillet i AVS-staterne, forudsat at disse materialer har undergået tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i AVS-staterne i den i artikel 4 i dette bilag fastlagte betydning.

2. Ved anvendelsen af stk. 1 betragtes AVS-staterne som værende et enkelt område.

Produkter med oprindelsesstatus bestående af materialer, der er fuldt ud fremstillet eller tilstrækkeligt forarbejdet i to eller flere AVS-stater, betragtes som produkter med oprindelse i den AVS-stat, hvor den sidste bearbejdning eller forarbejdning har fundet sted, såfremt denne bearbejdning eller forarbejdning er mere vidtgående end operation, der er omhandlet i artikel 5 i dette bilag.

3. For de produkter, der er opregnet i tillæg 10, finder stk. 2 først anvendelse efter den 1. oktober 2015.

Artikel 3

Fuldt ud fremstillede produkter

1. Følgende produkter anses for at være fuldt ud fremstillet i AVS-staterne eller Unionen:

a) mineralske produkter, som er udvundet af deres jord eller havbund

b) vegetabilske produkter, der er høstet dér

c) levende dyr, som er født og opdrættet dér

d) produkter fra levende dyr, som er opdrættet dér

e) produkter fra jagt og fiskeri, som drives dér

f) akvakulturprodukter, herunder havkulturprodukter, når fisken er udklækket og opdrættet dér

g) produkter fra havfiskeri og andre produkter fra havet, som er optaget af deres fartøjer uden for deres søterritorier

h) produkter, som er fremstillet på deres flydende fabrikker udelukkende på grundlag af de af litra g) omhandlede produkter

i) brugte genstande, som indsamles dér og kun anvendes til genindvinding af råmaterialer, herunder brugte dæk, der kun kan anvendes til vulkanisering eller som spildprodukt

j) affald og skrot, der hidrører fra fremstillingsvirksomhed, som udøves dér

k) produkter, som er udvundet af havbunden eller -undergrunden beliggende uden for deres søterritorier, for så vidt de har eneret på udnyttelsen af denne havbund eller -undergrund

l) varer, som er fremstillet dér udelukkende på grundlag af de i litra a)-k) nævnte produkter.

2. Udtrykket »deres fartøjer« og »deres flydende fabrikker« i stk. 1, litra g) og h), omfatter kun de fartøjer og flydende fabrikker som:

a) er registreret i en medlemsstat eller en AVS-stat

b) fører en medlemsstats eller en AVS-stats flag

c) opfylder en af de følgende betingelser: i) de er mindst 50 % ejet af statsborgere i en AVS-stat eller en medlemsstat eller ii) de er ejet af selskaber som: — har deres hovedkontor og vigtigste forretningssted er i en AVS-stat eller en medlemsstat, og — som er mindst 50 % ejet af AVS-staten, et offentligt organ i den AVS-stat eller statsborgere i den AVS-stat eller en medlemsstat.

3. Uanset stk. 2 anerkender Unionen på anmodning af en AVS-stat, at fartøjer, der er chartret eller leaset af AVS-staten til fiskerivirksomhed i dets eksklusive økonomiske zone, behandles som »deres fartøjer«, forudsat:

a) at AVS-staten har givet Unionen mulighed for at forhandle en fiskeriaftale, og at Unionen ikke har accepteret tilbuddet,

b) at Kommissionen har godtaget, at charter- eller leasingaftalen giver AVS-staten tilstrækkelig mulighed for udvikling af kapacitet til at fiske for egen regning, ved navnlig at overdrage AVS-parten ansvaret for den sø- og handelsmæssige forvaltning af det fartøj, den har fået stillet til rådighed for et længere tidsrum.

Artikel 4

Tilstrækkeligt bearbejdede eller forarbejdede produkter

1. Ved anvendelsen af dette bilag anses produkter, som ikke er fuldt ud fremstillet, for at have undergået tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i AVS-staterne eller i Unionen, når betingelserne i listen i tillæg 2 eller i tillæg 2A, er opfyldt. Disse betingelser angiver for alle produkter, der er omfattet af denne forordning, hvilken bearbejdning eller forarbejdning der skal foretages af de materialer uden oprindelsesstatus, der anvendes til fremstillingen, og gælder kun for disse materialer. Det følger heraf, at hvis et produkt, som har opnået oprindelsesstatus, fordi de på listen angivne betingelser er opfyldt, anvendes til fremstilling af et andet produkt, gælder de betingelser, som er angivet for det produkt, i hvilket det indarbejdes, ikke for det, og der skal ikke tages hensyn til de materialer uden oprindelsesstatus, som eventuelt er anvendt ved fremstillingen af det.

2. Uanset stk. 1 kan der dog anvendes materialer uden oprindelsesstatus, som efter betingelserne i tillæg 2 og 2A ikke bør anvendes ved fremstillingen af et givet produkt, forudsat at:

a) deres samlede værdi ikke overstiger 15 % af det færdige produkts pris ab fabrik

b) ingen af de i listen anførte procentdele for maksimumsværdier af materialer uden oprindelsesstatus overstiges ved anvendelse af dette stykke.

Dette stykke finder ikke anvendelse på produkter henhørende under kapitel 50-63 i det harmoniserede system.

3. a) Forarbejdede fiskevarer under pos. 1604 og 1605, som er forarbejdet eller fremstillet på land i en Stillehavs-AVS-stat af materialer uden oprindelsesstatus henhørende under pos. 0302 eller 0303, som er blevet landet i en havn i den pågældende stat, anses uanset stk. 1, og efter at den pågældende stat har indgivet forudgående anmeldelse til Kommissionen, for at have undergået tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i henhold til artikel 2. Anmeldelsen til Europa-Kommissionen skal indeholde oplysninger om fordelene for udviklingen i fiskerisektoren i den pågældende stat og desuden de nødvendige oplysninger om, hvilke arter der er berørt, og hvilke produkter der skal fremstilles, og et overslag over de involverede mængder. b) Senest tre år efter anmeldelsen udarbejder Stillehavs-AVS-staten en rapport til Unionen om gennemførelsen af litra a). c) Litra a) er ikke til hinder for gældende sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger i Unionen, effektive foranstaltninger til bevarelse og bæredygtig forvaltning af fiskeressourcerne eller støtte til bekæmpelse af ulovligt, uanmeldt og ureguleret fiskeri i regionen.

4. Stk. 1, 2 og 3 finder anvendelse med de i artikel 5 fastsatte undtagelser.

Artikel 5

Utilstrækkelige bearbejdninger eller forarbejdninger

1. Med forbehold af stk. 2 anses følgende operationer som utilstrækkelige til at give produkterne oprindelsesstatus, uanset om betingelserne i artikel 4 er opfyldt:

a) operationer, som har til formål at sikre, at produkternes tilstand ikke forringes under transport og oplagring (lufttilførsel, udspredelse, tørring, afkøling, anbringelse i saltvand, svovlholdigt vand eller i vand, der er tilsat andre stoffer, fjernelse af beskadigede eller fordærvede dele og lignende)

b) enkle operationer såsom afstøvning, sigtning, sortering, klassificering, sammenstilling (herunder samling af varer i sæt), vask, maling og tilskæring

c) udskiftning af emballage og adskillelse og samling af kolli

d) enkel aftapning, påfyldning af flakoner, anbringelse i sække, etuier, æsker, på bræt, plader eller bakker mv. samt alle andre enkle emballeringsarbejder

e) anbringelse af mærker, etiketter eller andre lignende kendetegn på selve produkterne eller på deres emballage

f) enkel blanding af produkter, også af forskellig art; blanding af sukker med ethvert andet materiale

g) enkel samling af dele for at kunne danne et komplet produkt

h) kombination af to eller flere af de i litra a)-g) nævnte operationer

i) slagtning af dyr

j) afskalning, hel eller delvis blegning, polering eller glasering af korn og ris

k) farvning af sukker eller formning af sukker i stykker; hel eller delvis formaling af sukker

l) skrælning, udstening og afskalning/udbælgning af frugter, nødder og grøntsager.

2. Alle bearbejdninger eller forarbejdninger af et givet produkt, der udføres enten i AVS-staterne eller i Unionen, tages i betragtning samlet, når det bestemmes, om den bearbejdning eller forarbejdning, som det pågældende produkt har undergået, skal anses som utilstrækkelig i henhold til stk. 1.

Artikel 6

Kumulation af oprindelse

1. Materialer med oprindelse i Unionen eller i OLT anses som materialer med oprindelse i AVS-staterne, når de indarbejdes i et produkt, der fremstilles dér. Det kræves ikke, at disse materialer har undergået en tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning, forudsat at de har undergået en mere vidtgående bearbejdning eller forarbejdning end den, der er omhandlet i artikel 5.

2. Bearbejdning eller forarbejdning foretaget i Unionen eller i OLT anses for at være foretaget i AVS-staterne, såfremt materialerne senere undergår en mere vidtgående bearbejdning eller forarbejdning i AVS-staterne end den, der er omhandlet i artikel 5.

3. Ved bestemmelse af, om produkterne har oprindelse i OLT, finder bestemmelserne i dette bilag tilsvarende anvendelse.

4. For de produkter, der er opregnet i tillæg 10, finder bestemmelserne i denne artikel først anvendelse efter den 1. oktober 2015.

5. Materialer med oprindelse i Sydafrika anses som materialer med oprindelse i AVS-staterne, når de indarbejdes i et produkt, der fremstilles dér, forudsat at de har undergået en mere vidtgående bearbejdning eller forarbejdning end den, der er omhandlet i artikel 5, jf. dog stk. 6, 7, 8, og 11. Der er ikke krav om, at sådanne materialer skal have undergået en tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning.

6. Produkter, der har opnået oprindelsesstatus i henhold til stk. 5, beholder kun deres oprindelsesstatus i AVS-staterne, hvis den værdi, der er tilført dem dér, overstiger værdien af de anvendte materialer med oprindelse i Sydafrika. Er dette ikke tilfældet, anses de pågældende produkter som havende oprindelse i Sydafrika. Ved bestemmelse af et produkts oprindelse tages der ikke hensyn til materialer med oprindelse i Sydafrika, når materialerne har undergået tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i AVS-staterne.

7. Den i stk. 5 nævnte kumulation anvendes ikke på de produkter, der er opregnet i tillæg 7, 10 og 11.

8. Den i stk. 5 nævnte kumulation anvendes først på de produkter, der er opregnet i tillæg 8, når tolden på disse produkter inden for rammerne af handels-, udviklings- og samarbejdsaftalen er afskaffet. Kommissionen offentliggør, fra hvilken dato betingelserne i dette stykke er opfyldt i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende.

9. Bearbejdninger og forarbejdninger, der er udført i Sydafrika, anses for at være udført i en anden stat, der er medlem af toldunionen for Det Sydlige Afrika (SACU), når denne stat er en AVS-stat, og når materialerne senere bearbejdes eller forarbejdes i denne anden SACU-medlemsstat, jf. dog stk. 7 og 8.

10. På anmodning af AVS-staterne anses bearbejdning eller forarbejdning, der er udført i Sydafrika, for at være udført i AVS-staterne, når materialerne senere bearbejdes eller forarbejdes i en AVS-stat inden for rammerne af en aftale om økonomisk regional integration, jf. dog stk. 7 og 8.

11. Kommissionen træffer afgørelse om anmodningerne fra AVS-staterne efter undersøgelsesproceduren i artikel 19, stk. 5, i denne forordning.

12. Den i stk. 5 nævnte kumulation kan kun anvendes, hvor de anvendte sydafrikanske materialer har opnået oprindelsesstatus ved anvendelse af samme oprindelsesregler som dem, der er anført i dette bilag. Den i stk. 9 og 10 nævnte kumulation kan kun anvendes ved anvendelse af samme oprindelsesregler som dem, der er anført i dette bilag.

13. På AVS-staternes anmodning anses materialer med oprindelse i et naboudviklingsland, som ikke er en AVS-stat, men som er en del af en sammenhængende geografisk enhed, som materialer med oprindelse i AVS-staterne, når de indarbejdes i et produkt, der fremstilles dér. Det kræves ikke, at disse materialer har undergået tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning, forudsat:

— at den bearbejdning eller forarbejdning, der foretages i AVS-staten, er mere vidtgående end den, der er angivet i artikel 5

— at AVS-staterne, Unionen og de andre berørte lande har indgået en aftale om passende administrative procedurer, som sikrer, at dette stykke anvendes korrekt.

Dette stykke finder ikke anvendelse på tunfiskprodukter henhørende under kapitel 3 eller 16 i det harmoniserede system og heller ikke på risprodukter henhørende under toldposition 1006.

Ved bestemmelse af, om produkterne har oprindelse i et naboudviklingsland, anvendes bestemmelserne i dette bilag.

Kommissionen træffer afgørelse om anmodningerne fra AVS-staterne efter undersøgelsesproceduren i artikel 19, stk. 5, i denne forordning. Det skal desuden fremgå af sådanne afgørelser, for hvilke produkter kumulation efter dette stykke ikke er mulig.

Artikel 7

Kvalificerende enhed

1. Ved anvendelsen af dette bilag er den kvalificerende enhed det produkt, der anses for at være basisenheden ved tarifering i det harmoniserede systems nomenklatur.

Dette betyder:

a) at når et produkt, der består af en gruppe eller samling af genstande, i henhold til det harmoniserede system tariferes under én og samme position, udgør helheden den kvalificerende enhed

b) at når en sending består af et antal identiske produkter, der tariferes under samme position i det harmoniserede system, tages hvert produkt for sig ved anvendelsen af dette bilag.

2. Når emballagen i henhold til punkt 5 i de almindelige bestemmelser i det harmoniserede system er indbefattet i produktet ved tariferingen, skal dette også være tilfældet ved bestemmelsen af oprindelsen.

Artikel 8

Tilbehør, reservedele og værktøj

Tilbehør, reservedele og værktøj, der leveres som standardudstyr til materiel, maskiner, apparater eller køretøjer, og hvis pris er indbefattet i produktets pris eller ikke faktureres særskilt, betragtes som værende en del af dette materiel eller disse maskiner, apparater eller køretøjer.

Artikel 9

Sæt

Sæt som defineret i punkt 3 i de almindelige bestemmelser i det harmoniserede system betragtes som produkter med oprindelsesstatus, når alle dele har oprindelsesstatus. Når et sæt består af produkter med og uden oprindelsesstatus, anses sættet som helhed dog for at have oprindelsesstatus, hvis værdien af de produkter, der ikke har oprindelsesstatus, ikke overstiger 15 % af sættets pris ab fabrik.

Artikel 10

Neutrale elementer

Ved bestemmelse af, om et produkt er et produkt med oprindelsesstatus, er det ikke nødvendigt at undersøge, om følgende, som må anvendes ved dets fremstilling, har oprindelsesstatus:

a) energi og brændsel

b) anlæg og udstyr

c) maskiner og værktøj

d) varer, som ikke indgår og ikke er bestemt til at indgå i det pågældende produkts endelige sammensætning.

AFSNIT III

TERRITORIALKRAV

Artikel 11

Territorialitetsprincip

1. Med de i artikel 6 fastsatte undtagelser skal de betingelser for opnåelse af oprindelsesstatus, der er fastsat i afsnit II, opfyldes uden afbrydelse i AVS-staterne.

2. Med de i artikel 6 fastsatte undtagelser skal varer med oprindelsesstatus, der er udført fra AVS-staterne, Unionen eller OLT til et andet land, såfremt disse varer genindføres, anses som varer uden oprindelsesstatus, medmindre det over for toldmyndighederne kan godtgøres:

a) at de genindførte varer er de samme varer som dem, der blev udført, og

b) at de ikke har undergået nogen behandling, ud over hvad der var nødvendigt for deres bevarelse, medens de befandt sig i det pågældende land eller blev udført.

Artikel 12

Direkte transport

1. Den præferencebehandling, der er fastsat i denne forordning, gælder kun for produkter, der opfylder betingelserne i dette bilag, og som med henblik på artikel 6 transporteres direkte mellem AVS-staternes, Unionens, OLT's eller Sydafrikas område uden passage af noget andet område. Dog kan produkter, som udgør en samlet sending, transporteres gennem andre territorier, eventuelt med omladning eller midlertidig oplagring i disse territorier, såfremt produkterne er forblevet under toldmyndighedernes tilsyn i transit- eller oplagringslandet og dér ikke har undergået anden behandling end losning og ladning eller enhver behandling, der skal sikre, at deres tilstand ikke forringes.

Produkter med oprindelsesstatus kan transporteres i rørledninger gennem andre landes områder end en AVS-stats eller Unionens område.

2. Som dokumentation for, at betingelserne i stk. 1 er opfyldt, skal der for toldmyndighederne i indførselslandet fremlægges:

a) enten et gennemgående transportdokument, som dækker passagen fra udførselslandet gennem transitlandet, eller

b) en erklæring fra toldmyndighederne i transitlandet, der indeholder: i) en nøjagtig beskrivelse af produkterne ii) datoen for produkternes losning og ladning, og, hvis det er relevant, angivelse af de anvendte fartøjers navne eller af de andre anvendte transportmidler og iii) dokumenterede oplysninger om de omstændigheder, under hvilke produkterne har henligget i transitlandet, eller

c) i mangel heraf enhver anden dokumentation.

Artikel 13

Udstillinger

1. Produkter med oprindelsesstatus, der afsendes fra en AVS-stat til en udstilling i et andet land eller område end dem, der er omhandlet i artikel 6, og som efter udstillingen sælges til indførsel i Unionen, opnår ved indførslen de fordele, som følger af bestemmelserne i denne forordning, forudsat at det over for toldmyndighederne kan godtgøres:

a) at en eksportør har sendt disse produkter fra en AVS-stat til udstillingslandet eller udstillingsområdet og har ladet dem udstille dér

b) at eksportøren har solgt produkterne eller på anden måde overdraget produkterne til en modtager i Unionen

c) at produkterne under udstillingen eller umiddelbart derefter er afsendt i den stand, hvori de blev afsendt til udstillingen og

d) at produkterne fra det tidspunkt, da de blev afsendt til udstillingen, ikke har været benyttet til andre formål end til fremvisning på udstillingen.

2. Der udstedes eller udfærdiges et oprindelsesbevis i henhold til bestemmelserne i afsnit IV, og dette bevis skal fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder på de normale betingelser. Udstillingens navn og adresse anføres derpå. Om fornødent kan der kræves supplerende dokumentation for de omstændigheder, under hvilke de har været udstillet.

3. Stk. 1 gælder for alle udstillinger, messer eller tilsvarende offentlige arrangementer af kommerciel, industriel, landbrugsmæssig eller håndværksmæssig karakter, som ikke er tilrettelagt med privat formål i forretninger eller handelslokaler med henblik på salg af udenlandske produkter, og under hvilke produkterne forbliver under toldkontrol.

AFSNIT IV

OPRINDELSESBEVIS

Artikel 14

Generelle krav

1. Produkter med oprindelse i AVS-staterne er ved indførsel i Unionen omfattet af de fordele, der er følger af bestemmelserne i denne forordning:

a) når der forelægges et varecertifikat EUR.1, hvortil modellen findes i tillæg 3 eller

b) når der i de i artikel 19, stk. 1, fastsatte tilfælde forelægges en erklæring, i det følgende benævnt »fakturaerklæring«, som afgives af eksportøren på en faktura, følgeseddel eller ethvert andet handelsdokument, og som beskriver de pågældende produkter tilstrækkeligt detaljeret til, at de kan identificeres. Teksten til fakturaerklæringen findes i tillæg 4.

2. Uanset stk. 1 er produkter med oprindelsesstatus i den i dette bilag fastlagte betydning i de i artikel 25 omhandlede tilfælde omfattet af bestemmelserne i denne forordning, uden at der skal forelægges nogen af de i nævnte stykke omhandlede dokumenter.

Artikel 15

Fremgangsmåde for udstedelse af et varecertifikat EUR.1

1. Udførselslandets toldmyndigheder udsteder et varecertifikat EUR.1 efter skriftlig anmodning fra eksportøren eller, på eksportørens ansvar, fra dennes befuldmægtigede repræsentant.

2. I dette øjemed udfylder eksportøren eller dennes befuldmægtigede repræsentant både varecertifikat EUR.1 og anmodningsformularen, der findes i tillæg 3. Disse formularer udfyldes i overensstemmelse med bestemmelserne i dette bilag. Hvis de udfyldes i hånden, skal det være med blæk og med blokbogstaver. Varebeskrivelsen anføres i den relevante rubrik uden mellemrum mellem linjerne. Hvis rubrikken ikke udfyldes fuldstændigt, trækkes der en vandret streg under produktbeskrivelsens sidste linje, og den ikke udfyldte del overstreges.

3. Den eksportør, der anmoder om at få udstedt et varecertifikat EUR.1, skal være forberedt på når som helst på begæring af toldmyndighederne i den eksporterende AVS-stat, hvor varecertifikatet EUR.1 er udstedt, at kunne fremlægge alle egnede dokumenter, som godtgør, at de pågældende produkter har oprindelsesstatus, og at de øvrige betingelser i dette bilag er opfyldt.

4. Varecertifikat EUR.1 udstedes af toldmyndighederne i den eksporterende AVS-stat, hvis de berørte produkter kan anses som produkter med oprindelse i AVS-staterne eller i et af de i artikel 6 omhandlede andre lande eller territorier og opfylder de øvrige i dette bilag fastsatte betingelser.

5. De udstedende toldmyndigheder træffer alle nødvendige foranstaltninger for at efterprøve, at produkterne har oprindelsesstatus, og at de øvrige betingelser i dette bilag er opfyldt. De er i denne sammenhæng berettiget til at kræve alle oplysninger og foretage alle former for kontrol af eksportørens regnskaber eller enhver anden kontrol, som de finder hensigtsmæssig. De udstedende toldmyndigheder påser desuden, at de i stk. 2 omhandlede formularer er udfyldt korrekt. De skal navnlig kontrollere, at den rubrik, der er beregnet til produktbeskrivelsen, er udfyldt på en sådan måde, at det ikke er muligt at foretage svigagtige tilføjelser.

6. Datoen for udstedelsen af varecertifikat EUR.1 skal anføres i certifikatets rubrik 11.

7. Varecertifikat EUR.1 udstedes af toldmyndighederne og stilles til rådighed for eksportøren, så snart udførslen faktisk har fundet sted eller er sikret.

Artikel 16

Efterfølgende udstedelse af varecertifikat EUR.1

1. Uanset artikel 15, stk. 7, kan et varecertifikat EUR.1 undtagelsesvis udstedes efter udførslen af de produkter, som det vedrører, såfremt

a) det på grund af fejltagelser, uforsætlige undladelser eller særlige omstændigheder ikke er blevet udstedt ved udførslen, eller

b) det over for toldmyndighederne godtgøres, at varecertifikat EUR.1 er blevet udstedt, men af tekniske årsager ikke er blevet godtaget ved indførslen.

2. Ved anvendelsen af stk. 1 anfører eksportøren i anmodningen sted og dato for udførslen af de produkter, som varecertifikat EUR.1 vedrører, og årsagerne til sin anmodning.

3. Toldmyndighederne må kun udstede et varecertifikat EUR.1 efterfølgende, når de har kontrolleret, at oplysningerne i eksportørens anmodning er i overensstemmelse med oplysningerne i de tilsvarende dokumenter.

4. På varecertifikater EUR.1, der udstedes efterfølgende, anføres følgende påtegning:

»ISSUED RETROSPECTIVELY«.

5. Den påtegning, der er omhandlet i stk. 4, anføres i rubrik 7 på varecertifikat EUR.1.

Artikel 17

Udstedelse af et duplikateksemplar af varecertifikat EUR.1

1. I tilfælde af tyveri, bortkomst eller ødelæggelse af et varecertifikat EUR.1 kan eksportøren henvende sig til de udstedende toldmyndigheder og anmode om udstedelse af et duplikateksemplar på grundlag af de hos myndighederne beroende udførselsdokumenter.

2. På duplikateksemplarer, der bliver udstedt på denne måde, anføres følgende påtegning:

»DUPLICATE«.

3. Den påtegning, der er omhandlet i stk. 2, anføres i rubrik 7 på duplikateksemplaret af varecertifikat EUR.1.

4. Duplikateksemplaret, der påføres samme udstedelsesdato som det originale varecertifikat EUR.1, får virkning fra denne dato.

Artikel 18

Udstedelse af varecertifikater EUR.1 på grundlag af et tidligere udstedt eller udfærdiget oprindelsesbevis

Når produkter med oprindelsesstatus er under et toldsteds kontrol i en AVS-stat eller i Unionen, skal det originale oprindelsesbevis kunne erstattes med et andet eller flere varecertifikater EUR.1 med henblik på at sende alle eller nogle af produkterne til et andet sted i AVS-staterne eller Unionen. Erstatningsvarecertifikat eller erstatningsvarecertifikater EUR.1 udstedes af det toldsted, hvis kontrol produkterne er undergivet.

Artikel 19

Betingelser for udfærdigelse af en fakturaerklæring

1. En fakturaerklæring som omhandlet i artikel 14, stk. 1, litra b), kan udfærdiges:

a) af en godkendt eksportør som omhandlet i artikel 20 eller

b) af enhver eksportør angående enhver sending, der består af en eller flere pakker indeholdende produkter med oprindelsesstatus, hvis samlede værdi ikke overstiger 6 000 EUR.

2. Der kan udfærdiges en fakturaerklæring, hvis de pågældende produkter kan anses som produkter med oprindelse i AVS-staterne eller i et af de andre i artikel 6 omhandlede lande eller territorier og opfylder de øvrige betingelser i dette bilag.

3. En eksportør, som udfærdiger en fakturaerklæring, skal være forberedt på når som helst på begæring af toldmyndighederne i udførselslandet kunne fremlægge alle egnede dokumenter, som beviser, at de pågældende produkter har oprindelsesstatus, og at de øvrige betingelser i dette bilag er opfyldt.

4. Eksportøren skal udfærdige en fakturaerklæring ved med maskinskrift, stempling eller trykning at anføre den i tillæg 4 gengivne erklæring på fakturaen, følgesedlen eller et andet handelsdokument, idet der vælges en af de sproglige udgaver, der er vist i nævnte tillæg, i overensstemmelse med udførselslandets lovgivning. Erklæringen kan også være håndskrevet; i så fald skal den være skrevet med blæk og med blokbogstaver.

5. Fakturaerklæringer skal være forsynet med eksportørens personlige håndskrevne underskrift. En godkendt eksportør som omhandlet i artikel 20 kan dog undlade at underskrive sådanne erklæringer, forudsat at den pågældende skriftligt over for toldmyndighederne i udførselslandet tilkendegiver, at den pågældende påtager sig det fulde ansvar for alle fakturaerklæringer, der angiver den pågældende, som om de faktisk var forsynet med hans håndskrevne underskrift.

6. Eksportøren kan udfærdige en fakturaerklæring ved udførslen af de produkter, som den vedrører, eller efterfølgende, forudsat at erklæringen forelægges i indførselslandet senest to år efter indførslen af de produkter, den vedrører.

Artikel 20

Godkendt eksportør

1. Udførselslandets toldmyndigheder kan give enhver eksportør, der hyppigt forsender produkter i henhold til denne forordning, tilladelse til at udfærdige fakturaerklæringer uanset de pågældende produkters værdi. En eksportør, der ansøger om en sådan tilladelse, skal til toldmyndighedernes tilfredshed give alle de garantier, der er nødvendige for, at det kan efterprøves, at de pågældende produkter har oprindelsesstatus, og at de øvrige betingelser i dette bilag er opfyldt.

2. Udførselslandets toldmyndigheder kan indrømme status som godkendt eksportør og til denne tilladelse knytte alle de betingelser, som de finder hensigtsmæssige.

3. Udførselslandets toldmyndigheder giver den godkendte eksportør et toldgodkendelsesnummer, som skal angives på fakturaerklæringen.

4. Udførselslandets toldmyndigheder kontrollerer, hvordan den godkendte eksportør bruger sin godkendelse.

5. Udførselslandets toldmyndigheder kan når som helst trække godkendelsen tilbage. De skal trække den tilbage, når den godkendte eksportør ikke længere giver de i stk. 1 omhandlede garantier, ikke opfylder de i stk. 2 omhandlede betingelser eller på anden måde gør ukorrekt brug af godkendelsen.

Artikel 21

Oprindelsesbevisets gyldighed

1. Et oprindelsesbevis er gyldigt i ti måneder fra den dato, hvor det blev udstedt i udførselslandet, og skal inden for denne periode fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder.

2. Oprindelsesbeviser, som fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder efter udløbet af den i stk. 1 nævnte frist, kan godtages som grundlag for præferencebehandling, når overskridelsen af fristen for fremlæggelse af disse dokumenter skyldes ekstraordinære omstændigheder.

3. I andre tilfælde af forsinket fremlæggelse kan indførselslandets toldmyndigheder godtage oprindelsesbeviser, når produkterne frembydes for dem inden udløbet af fristen.

Artikel 22

Transitproceduren

Når produkterne ankommer til en anden AVS-stat end oprindelseslandet, begynder en ny gyldighedsperiode på fire måneder på den dato, hvor transitlandets toldmyndigheder i rubrik 7 i varecertifikat EUR.1 anfører:

— anmærkningen »transit«

— transitlandets navn

— det officielle stempel, hvoraf et aftryk i forvejen er stillet til rådighed for Kommissionen i henhold til artikel 31, og

— datoen for påtegningerne.

Artikel 23

Fremlæggelse af oprindelsesbevis

Oprindelsesbeviser fremlægges for toldmyndighederne i indførselslandet i overensstemmelse med de procedurer, der gælder i det pågældende land. Disse myndigheder kan forlange en oversættelse af oprindelsesbeviset; de kan desuden kræve, at indførselsangivelsen suppleres med importørens erklæring om, at produkterne opfylder de betingelser, der kræves for anvendelse af denne forordning.

Artikel 24

Indførsel i form af delforsendelser

Når produkter henhørende under afsnit XVI og XVII eller pos. 7308 og 9406 i det harmoniserede system på importørens anmodning og på de af indførselslandets toldmyndigheder fastsatte vilkår indføres i demonteret eller ikke-monteret stand i henhold til punkt 2a i de almindelige bestemmelser i det harmoniserede system, og denne indførsel finder sted i form af delforsendelser, skal der ved indførslen af den første delforsendelse fremlægges et samlet bevis for disse produkters oprindelse for toldmyndighederne.

Artikel 25

Undtagelser fra kravet om oprindelsesbevis

1. Produkter, der indgår i småforsendelser fra private afsendere til private modtagere eller medbringes af rejsende i deres personlige bagage, kan indføres som produkter med oprindelsesstatus, uden at det er nødvendigt at fremlægge et oprindelsesbevis, forudsat at der er tale om indførsel uden erhvervsmæssig karakter, at det erklæres, at produkterne opfylder betingelserne i dette bilag, og at der ikke er nogen tvivl om denne erklærings rigtighed. For så vidt angår produkter sendt pr. post, kan denne erklæring afgives på toldangivelse CN22/CN23 eller på et ark papir, der vedlægges det nævnte dokument.

2. Som indførsel helt uden erhvervsmæssig karakter anses lejlighedsvis indførsel, der udelukkende består af produkter bestemt til personlig brug for modtagerne eller de rejsende eller deres familie, og hvis beskaffenhed og mængde ikke giver anledning til tvivl om, at indførslen sker i ikke-erhvervsmæssigt øjemed.

3. Desuden må den samlede værdi af disse produkter ikke overstige 500 EUR, når der er tale om småforsendelser, eller 1 200 EUR, når der er tale om produkter, der indgår i de rejsendes personlige bagage.

Artikel 26

Oplysningsprocedure til kumuleringsformål

1. Når artikel 2, stk. 2, og artikel 6, stk. 1, anvendes, stilles beviset for oprindelsesstatus i den i dette bilag anførte forstand for materialer fra de andre AVS-stater, Unionen eller OLT i form af et varecertifikat EUR.1 eller den i tillæg 5A angivne leverandørerklæring, som skal afgives af eksportøren i den stat eller det OLT, hvorfra materialerne kommer.

2. Når artikel 2, stk. 2, og artikel 6, stk. 2 og 9, anvendes, stilles beviset for den bearbejdning eller forarbejdning, der er udført i de andre AVS-stater, Unionen, OLT eller Sydafrika, i form af den i tillæg 5B angivne leverandørerklæring, som skal afgives af eksportøren i den stat eller det OLT, hvorfra materialerne kommer.

3. Leverandøren skal for hver sending materialer afgive en særskilt leverandørerklæring på fakturaen for den pågældende sending, på et bilag til fakturaen eller på en følgeseddel eller i et andet handelsdokument vedrørende sendingen, som beskriver de pågældende materialer tilstrækkelig detaljeret til, at de kan identificeres.

4. Leverandørerklæringen kan afgives på en fortrykt formular.

5. Leverandørerklæringen skal underskrives i hånden. Når fakturaen og leverandørerklæringen udstedes pr. EDB, behøver leverandørerklæringen imidlertid ikke at blive underskrevet i hånden, såfremt den ansvarlige person i leverandørvirksomheden på fyldestgørende vis identificeres over for toldmyndighederne i den stat, hvor leverandørerklæringen udfærdiges. De pågældende toldmyndigheder kan fastsætte betingelser for anvendelsen af dette stykke.

6. Leverandørerklæringen forelægges for det kompetente toldsted i den eksporterende AVS-stat, der er blevet anmodet om at udstede varecertifikat EUR.1.

Artikel 27

Støttedokumenter

De i artikel 15, stk. 3, og artikel 19, stk. 3, omhandlede dokumenter, der benyttes som bevis for, at produkter, der er omfattet af et varecertifikat EUR.1 eller en fakturaerklæring, kan betragtes som produkter med oprindelse i AVS-stat eller et af de andre i artikel 6 omhandlede lande eller territorier og opfylder de øvrige betingelser i dette bilag, kan bl.a. omfatte følgende:

a) direkte dokumentation for fremstillingsprocessen for de omhandlede varer hos den pågældende eksportør eller leverandør, f.eks. hidrørende fra eksportørens eller leverandørens eksterne eller interne regnskab

b) dokumenter, der beviser de anvendte materialers oprindelsesstatus, og som er udstedt eller udfærdiget i en AVS-stat eller et af de andre i artikel 6 omhandlede lande eller territorier, hvor disse dokumenter benyttes i overensstemmelse med intern lovgivning

c) dokumenter, der beviser, at en bearbejdning eller forarbejdning af materialerne har fundet sted i en AVS-stat, i Unionen eller i et OLT, og som er udstedt eller udfærdiget i en AVS-stat, Unionen eller i et OLT i overensstemmelse med intern lovgivning

d) varecertifikater EUR.1 eller fakturaerklæringer, der beviser de anvendte materialers oprindelsesstatus, og som er udstedt eller udfærdiget i AVS-staterne eller i et af de andre i artikel 6 omhandlede lande eller territorier i overensstemmelse med dette bilag.

Artikel 28

Opbevaring af oprindelsesbeviser og dokumentation

1. En eksportør, der anmoder om udstedelse af et varecertifikat EUR.1, skal opbevare de i artikel 15, stk. 3, omhandlede dokumenter i mindst tre år.

2. En eksportør, der udfærdiger en fakturaerklæring, skal opbevare et eksemplar af denne fakturaerklæring, samt de i artikel 19, stk. 3, omhandlede dokumenter i mindst tre år.

3. De toldmyndigheder i udførselslandet, som udsteder et varecertifikat EUR.1, skal opbevare den i artikel 15, stk. 2, omhandlede ansøgningsformular i mindst tre år.

4. Indførselslandets toldmyndigheder skal opbevare de varecertifikater EUR.1 og de fakturaerklæringer, der fremlægges for dem i mindst tre år.

Artikel 29

Uoverensstemmelser og formelle fejl

1. Konstateres der mindre uoverensstemmelser mellem oplysningerne i et oprindelsesbevis og oplysningerne i de dokumenter, der forelægges toldstedet med henblik på opfyldelse af formaliteterne i forbindelse med produkternes indførsel, medfører dette ikke i sig selv, at et oprindelsesbevis er ugyldigt, når det på fyldestgørende måde godtgøres, at dokumentet svarer til de frembudte produkter.

2. Klare formelle fejl som maskinskrivningsfejl på et oprindelsesbevis bør ikke føre til, at det pågældende dokument afvises, hvis fejlene ikke er af en sådan karakter, at de rejser tvivl om rigtigheden af påtegningerne i dokumentet.

Artikel 30

Beløb udtrykt i euro

1. Med henblik på anvendelsen af artikel 19, stk. 1, litra b), og artikel 25, stk. 3, i tilfælde, hvor produkterne er faktureret i en anden valuta end euro, fastsætter AVS-staterne, medlemsstaterne og de i artikel 6 omhandlede lande eller territorier årligt modværdien af de beløb, der er udtrykt i euro, i deres respektive nationale valutaer.

2. Sendinger er omfattet af bestemmelserne i artikel 19, stk. 1, litra b), og artikel 25, stk. 3, med udgangspunkt i den valuta, som fakturaen er udstedt i, og ud fra det beløb, som det pågældende land har fastsat.

3. De beløb, der skal benyttes i en given national valuta, er modværdien i den pågældende nationale valuta af de i euro udtrykte beløb på den første hverdag i oktober hvert år. Beløbene meddeles Kommissionen inden den 15. oktober og anvendes fra den 1. januar det følgende år. Kommissionen underretter alle de berørte lande om de pågældende beløb.

4. Et land kan afrunde — opad eller nedad — det beløb, der fremkommer ved omregning af et beløb udtrykt i euro til dets nationale valuta. Det afrundede beløb må ikke afvige mere end 5 % fra det beløb, der fremkommer ved omregningen. Et land kan bibeholde modværdien i national valuta af et beløb udtrykt i euro uændret, hvis omregningen af dette beløb ved den årlige tilpasning i henhold til stk. 3 fører til en stigning af den i national valuta udtrykte modværdi på mindre end 15 %, inden ovennævnte afrunding foretages. Modværdien i national valuta kan bibeholdes uændret, hvis omregningen fører til en lavere modværdi.

5. De i euro udtrykte beløb kontrolleres af Kommissionen. Som led i denne kontrol overvejer Kommissionen, om det er ønskeligt at bevare de pågældende beløbsgrænsers virkninger i faste priser. Med henblik herpå kan den træffe beslutning om at ændre de i euro udtrykte beløb.

AFSNIT V

ORDNINGER FOR ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE

Artikel 31

Gensidig bistand

1. AVS-staterne tilsender Kommissionen aftryk af de anvendte stempler sammen med en fortegnelse over adresserne på de toldmyndigheder, der er kompetente til at udstede varecertifikater EUR.1 og til efterfølgende at kontrollere varecertifikater EUR.1 og fakturaerklæringer.

Fra den dato, hvor Kommissionen modtager oplysningerne, accepteres varecertifikater EUR.1 og fakturaerklæringer med henblik på anvendelse af præferenceordningen.

Kommissionen fremsender nævnte oplysninger til medlemsstaternes toldmyndigheder.

2. For at sikre en korrekt anvendelse af dette bilag yder Unionen, OLT og AVS-staterne gennem de kompetente toldmyndigheder hinanden gensidig bistand ved kontrollen af ægtheden af varecertifikater EUR.1 eller fakturaerklæringer og af rigtigheden af de oplysninger, der er anført i disse dokumenter.

De adspurgte myndigheder meddeler alle relevante oplysninger om de nærmere omstændigheder, hvorunder produktet er blevet fremstillet, idet de navnlig oplyser, på hvilke vilkår oprindelsesreglerne er blevet overholdt i de forskellige berørte AVS-stater, medlemsstater og OLT.

Artikel 32

Kontrol af oprindelsesbeviser

1. Efterfølgende kontrol af oprindelsesbeviser foretages ved stikprøver, og i øvrigt når indførselslandets toldmyndigheder nærer begrundet tvivl om dokumenternes ægthed, de pågældende produkters oprindelsesstatus eller opfyldelsen af de øvrige betingelser i dette bilag.

2. Med henblik på gennemførelse af stk. 1 skal indførselslandets toldmyndigheder tilbagesende et varecertifikat EUR.1 eller en fakturaerklæring eller en kopi af disse dokumenter til udførselslandets toldmyndigheder, i givet fald med angivelse af grundene til, at der anmodes om kontrol. Samtlige dokumenter og oplysninger, som de er kommet i besiddelse af, og som tyder på, at angivelserne i oprindelsesbeviset er ukorrekte, fremsendes til støtte for anmodningen om kontrol.

3. Kontrollen gennemføres af udførselslandets toldmyndigheder. De er i denne sammenhæng berettiget til at kræve alle oplysninger og foretage alle former for kontrol af eksportørens regnskaber eller enhver anden kontrol, som de finder hensigtsmæssig.

4. Hvis indførselslandets toldmyndigheder træffer afgørelse om at suspendere præferencebehandlingen af de pågældende produkter, medens de afventer resultatet af kontrollen, skal de tilbyde at frigive produkterne til importøren med forbehold af de sikkerhedsforanstaltninger, de måtte finde nødvendige.

5. De toldmyndigheder, der har anmodet om kontrol, skal snarest muligt underrettes om resultaterne af denne kontrol. Det skal klart fremgå, om dokumenterne er ægte, og om de berørte produkter kan anses som produkter med oprindelsesstatus i AVS-staterne eller i et af de andre i artikel 6 omhandlede lande eller territorier og opfylder de øvrige betingelser i dette bilag.

6. Hvis der i tilfælde, hvor der er begrundet tvivl, ikke foreligger svar inden ti måneder regnet fra datoen for kontrolanmodningen, eller hvis svaret ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå de pågældende dokumenters ægthed eller produkternes virkelige oprindelse, afslår de anmodende toldmyndigheder at indrømme præferencebehandling, medmindre der foreligger ekstraordinære omstændigheder.

7. Hvis det af kontrolproceduren eller andre foreliggende oplysninger synes at fremgå, at bestemmelserne i dette bilag overtrædes, skal der hurtigt foretages passende undersøgelser for at afsløre og forhindre sådanne overtrædelser.

Artikel 33

Kontrol af leverandørerklæringen

1. Kontrol af leverandørerklæringer skal foretages ved stikprøver, og i øvrigt når indførselsstatens toldmyndigheder nærer begrundet tvivl om dokumenternes ægthed eller om rigtigheden eller fuldstændigheden af oplysningerne vedrørende de berørte materialers faktiske oprindelse.

2. De toldmyndigheder, til hvem der indgives en leverandørerklæring, kan anmode toldmyndighederne i den stat, hvor erklæringen er afgivet, om at udstede en oplysningsformular, der findes i tillæg 6. Alternativt kan de toldmyndigheder, til hvem der indgives leverandørerklæring, anmode eksportøren om at forelægge en oplysningsformular, som er udstedt af toldmyndighederne i den stat, hvor erklæringen er udfærdiget.

Et eksemplar af oplysningsformularen opbevares i mindst tre år af det toldsted, der har udstedt den.

3. De toldmyndigheder, der har anmodet om kontrollen, underrettes om resultatet af kontrollen så hurtigt som muligt. Det skal klart fremgå af resultatet, om erklæringen vedrørende materialernes status er korrekt.

4. Af kontrolhensyn skal leverandørerne opbevare et eksemplar af det dokument, der indeholder erklæringen, samt alt nødvendigt bevismateriale, som viser materialernes reelle status i mindst tre år.

5. Toldmyndighederne i den stat, hvor leverandørerklæringen er udfærdiget, har ret til at anmode om ethvert bevis eller til at udføre enhver kontrol, som de anser for passende, for at kontrollere rigtigheden af leverandørerklæringen.

6. Ethvert varecertifikat EUR.1 eller enhver fakturaerklæring, som er udstedt eller udfyldt på grundlag af en urigtig leverandørerklæring, betragtes som ugyldig.

Artikel 34

Sanktioner

Der iværksættes sanktioner mod enhver person, der udfærdiger eller lader udfærdige et dokument med urigtige oplysninger for at opnå præferencebehandling for produkter.

Artikel 35

Frizoner

1. Der træffes alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at produkter, der udføres på grundlag af et oprindelsesbevis eller en leverandørerklæring, og som under transporten indføres i en frizone beliggende på deres område, ikke ombyttes med andre varer og ikke dér undergår andre behandlinger end sådanne, der er bestemt til at sikre, at deres tilstand ikke forringes.

2. Som undtagelse til stk. 1 skal de berørte myndigheder på eksportørens anmodning udstede et nyt varecertifikat EUR.1 for produkter med oprindelsesstatus, der er indført i en frizone på grundlag af et oprindelsesbevis, og som underkastes behandling eller forarbejdning, såfremt den behandling eller forarbejdning, produkterne underkastes, er i overensstemmelse med dette bilag.

Artikel 36

Undtagelser

1. Kommissionen kan på eget initiativ eller efter anmodning fra et modtagerland indrømme et modtagerland en midlertidig undtagelse fra bestemmelserne i dette bilag, når:

a) interne eller eksterne faktorer i modsætning til tidligere forhindrer det i at overholde reglerne for opnåelse af oprindelsesstatus i henhold til dette bilag, eller

b) det har brug for forberedelsesperiode, inden det vil være i stand til at overholde reglerne for opnåelse af oprindelsesstatus i henhold til dette bilag.

2. En sådan midlertidig undtagelse skal kun gælde, indtil virkningerne af de interne eller eksterne faktorer, der begrunder den, er ophørt, eller indtil modtagerlandet er i stand til at overholde reglerne.

3. En anmodning om undtagelse indgives skriftligt til Kommissionen. Den skal indeholde en begrundelse og behørig dokumentation for, hvorfor en undtagelse er påkrævet, jf. stk. 1.

4. Foranstaltninger i henhold til denne artikel vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 19, stk. 5, i denne forordning.

Unionen imødekommer enhver anmodning om undtagelse fra AVS-stater, der er behørigt begrundet efter denne artikel, og som ikke kan påføre en etableret erhvervsgren i Unionen alvorlig skade.

AFSNIT VI

CEUTA OG MELILLA

Artikel 37

Særlige betingelser

1. Udtrykket »Unionen« i dette bilag omfatter ikke Ceuta og Melilla. Udtrykket »produkter med oprindelse i Unionen« omfatter ikke produkter med oprindelse i Ceuta og Melilla.

2. Dette bilags bestemmelser finder tilsvarende anvendelse ved afgørelsen af, om produkter, der indføres til Ceuta og Melilla, kan anses for at have oprindelse i AVS-staterne.

3. Såfremt produkter, der er fuldt ud fremstillet i Ceuta, Melilla eller Unionen, bearbejdes eller forarbejdes i AVS-staterne, anses de som værende fuldt ud fremstillet i AVS-staterne.

4. Bearbejdning eller forarbejdning foretaget i Ceuta, Melilla eller Unionen anses for at være foretaget i AVS-staterne, hvis materialerne yderligere bearbejdes eller forarbejdes i AVS-staterne.

5. Ved anvendelsen af denne artikels stk. 3 og 4 betragtes de utilstrækkelige arbejdsprocesser angivet i artikel 5 ikke som bearbejdning eller forarbejdning.

6. Ceuta og Melilla betragtes som et enkelt område.

AFSNIT VII

AFSLUTTENDE BESTEMMELSE

Artikel 38

Tillæg

Tillæggene til dette bilag udgør en integrerende del deraf.

Tillæg 1 Indledende noter til listen i tillæg 2 Note 1: Listen indeholder de betingelser, der skal være opfyldt, for at alle produkter kan anses for at være tilstrækkeligt bearbejdede eller forarbejdede i henhold til artikel 4 i dette bilag. Note 2: 1. I de to første kolonner på listen beskrives det fremstillede produkt. I første kolonne angives position eller kapitel i det harmoniserede system, og i anden kolonne angives varebeskrivelsen i den bestemte position eller det bestemte kapitel i dette system. For hver angivelse i de to første kolonner er en regel specificeret i kolonne 3 eller 4. Når der i nogle tilfælde står et »ex« før angivelsen i første kolonne, betyder det, at reglen i kolonne 3 eller 4 kun finder anvendelse på den del af den pågældende position eller det pågældende kapitel, som er anført i kolonne 2. 2. Når flere positioner er grupperet i kolonne 1, eller et kapitel er angivet, og varebeskrivelsen i kolonne 2 derfor er angivet generelt, finder den tilsvarende regel i kolonne 3 eller 4 anvendelse på alle produkter, der i henhold til det harmoniserede system tariferes under positioner i kapitlet eller under en af de positioner, der er grupperet i kolonne 1. 3. Når der er forskellige regler i listen for forskellige produkter inden for en position, indeholder hver »indrykning« beskrivelsen af den del af positionen, der er omfattet af den tilsvarende regel i kolonne 3 eller 4. 4. Hvis der i forbindelse med en angivelse i de to første kolonner er specificeret en regel i både kolonne 3 og 4, kan eksportøren vælge at anvende enten reglen i kolonne 3 eller reglen i kolonne 4. Hvis der ikke er angivet nogen oprindelsesregel i kolonne 4, skal reglen i kolonne 3 anvendes. Note 3: 1. Bestemmelserne i dette bilags artikel 4 angående produkter, der efter at have opnået oprindelsesstatus, benyttes til fremstilling af andre varer, finder anvendelse, uanset om oprindelsesstatus er opnået på den fabrik, hvor disse produkter benyttes, eller på en anden fabrik i Unionen eller AVS-staterne. Eksempel: En maskine, der henhører under pos. 8407, for hvilken det i reglen hedder, at værdien af anvendte materialer uden oprindelsesstatus ikke må overstige 40 % af prisen ab fabrik, fremstilles af »andet legeret stål groft tildannet ved smedning«, der henhører under pos. ex 7224. Hvis smedningen er foretaget i Unionen på grundlag af en barre uden oprindelsesstatus, har smedeemnet allerede fået oprindelsesstatus i henhold til reglen for pos. ex 7224 på listen. Smedeemnet anses så for at have oprindelsesstatus ved beregningen af værdien af maskinen, uanset om denne er fremstillet på den samme fabrik eller på en anden fabrik i Unionen. Der tages således ikke hensyn til værdien af barren uden oprindelsesstatus, når værdien af de anvendte materialer uden oprindelsesstatus lægges sammen. 2. Reglen i listen er den mindstebearbejdning eller -forarbejdning, der er nødvendig, og yderligere bearbejdning eller forarbejdning giver også oprindelsesstatus; omvendt kan en mindre grad af bearbejdning eller forarbejdning ikke give oprindelsesstatus. Når et materiale uden oprindelsesstatus ifølge en regel kan anvendes på et vist fremstillingstrin, er det derfor tilladt at anvende sådant materiale på et tidligere stadium i fremstillingen, men ikke på et senere stadium. 3. Såfremt en regel angiver »fremstilling på basis af alle materialer«, kan, med forbehold af note 3.2, også materialer, der henhører under samme position som produktet, anvendes, jf. dog eventuelle specifikke begrænsninger, som også kan være indeholdt i reglen. Ved »fremstilling på basis af alle materialer, herunder andre materialer henhørende under pos. …« forstås imidlertid, at kun materialer, der tariferes under samme position som varen med en anden beskrivelse end produktbeskrivelsen i kolonne 2 på listen, kan anvendes. 4. Når det i en regel på listen specificeres, at et produkt må fremstilles af mere end ét materiale, betyder det, at et eller flere af materialerne kan anvendes. Reglen betyder naturligvis ikke, at alle disse materialer skal anvendes samtidigt. Eksempel: I reglen for vævede stoffer henhørende under pos. 5208 til 5212 hedder det, at naturlige fibre kan anvendes, og at bl.a. kemikalier også kan anvendes. Dette indebærer ikke, at der så skal anvendes kemofibre eller andre syntetiske materialer samtidig; men at et af dem eller begge må anvendes. 5. Når det i en regel i listen hedder, at et produkt skal være fremstillet af et bestemt materiale, forhindrer betingelsen ikke, at der anvendes andre materialer, som på grund af deres art ikke kan opfylde reglen. (Se også note 6.3 angående tekstiler). Eksempel: Reglen angående tilberedte fødevarer under pos. 1904, hvorefter anvendelse af korn og varer deraf udtrykkeligt er udelukket, er ikke til hinder for, at der anvendes mineralsalte, kemiske og andre tilsætningsstoffer, som ikke er fremstillet af korn. Dette gælder imidlertid ikke for produkter, der — selv om de ikke må fremstilles af det bestemte materiale, der er nævnt på listen — på et tidligere fremstillingstrin må fremstilles af et materiale af samme art. Eksempel: Når en beklædningsgenstand henhørende under ex kapitel 62 er fremstillet af fiberdug, og selv om det er tilladt udelukkende at anvende garn uden oprindelsesstatus til fremstilling af den slags artikler, er det ikke muligt at starte med fiberdug, selv om fiberdug normalt ikke kan fremstilles af garn. I sådanne tilfælde vil udgangsmaterialet normalt skulle være stadiet inden garnet, dvs. fiberstadiet. 6. Når der i en regel i listen angives to procenter som maksimalværdien af materialer uden oprindelsesstatus, der kan anvendes, må disse procenter ikke lægges sammen. Maksimalværdien af alle de anvendte materialer uden oprindelsesstatus må således aldrig være højere end den højeste af de angivne procenter. Endvidere må de enkelte procenter ikke overskrides i forhold til de bestemte materialer, de gælder for. Note 4: 1. »Naturlige fibre« anvendes i listen for alle andre fibre end regenererede og syntetiske fibre. De er begrænset til stadiet inden spinding foretages, herunder også affald, og omfatter, medmindre andet er angivet, også fibre, der er kartede, kæmmede eller på anden måde beredt, men ikke spundet. 2. »Naturlige fibre« omfatter også hestehår henhørende under pos. 0503, natursilke henhørende under pos. 5002 og 5003, uld og fine eller grove dyrehår under pos. 5101 til 5105, bomuld under pos. 5201 til 5203 og andre vegetabilske fibre under pos. 5301 til 5305. 3. »Spindeopløsninger«, »kemikalier« og »materialer til papirfremstilling« anvendes i listen til beskrivelse af materialer, der ikke tariferes i kapitel 50 til 63, og som kan anvendes til fremstilling af regenererede eller syntetiske fibre eller papirfibre eller -garn. 4. »Korte kemofibre« anvendes i listen for syntetiske eller regenererede bånd (tow), korte fibre eller affald henhørende under pos. 5501 til 5507. Note 5: 1. Når der for et bestemt produkt er henvist til denne note, finder betingelserne i kolonne 3 ikke anvendelse på basistekstilmaterialer, der er anvendt til fremstilling af dette produkt, og som sammenlagt udgør 10 % eller derunder af den samlede vægt af alle anvendte basistekstilmaterialer (Se også note 5.3 og 5.4). 2. Denne tolerancemargen kan imidlertid kun anvendes på blandede produkter, der er fremstillet af to eller flere basistekstilmaterialer. Følgende materialer er basistekstilmaterialer: — natursilke — uld — grove dyrehår — fine dyrehår — hestehår — bomuld — materialer til papirfremstilling og papir — hør — hamp — jute og andre bastfibre — sisal og andre agavefibre — kokos, abaca, ramie og andre vegetabilske tekstilfibre — endeløse syntetiske fibre — endeløse regenererede fibre — strømførende fibre — korte syntetiske fibre af polypropylen — korte syntetiske fibre af polyester — korte syntetiske fibre af polyamid — korte syntetiske fibre af polyacrylonitril — korte syntetiske fibre af polyimid — korte syntetiske fibre af polytetraflouorethylen — korte syntetiske fibre af polyphenylensulphid — korte syntetiske fibre af polyvinylchlorid — andre korte syntetiske fibre — korte regenererede fibre af viskose — andre korte regenererede fibre — garn af polyurethan opdelt af fleksible polyethersegmenter, også overspundet — garn af polyurethan opdelt af fleksible polyestersegmenter, også overspundet — produkter henhørende under pos. 5605 (metalliseret garn), hvori der indgår strimler bestående af en kerne af aluminiumsfolie eller en kerne af plastfolie, også beklædt med aluminiumspulver, af bredde på 5 mm og derunder, der ved hjælp af et klæbemiddel er anbragt mellem to lag plastfolie — andre produkter henhørende under pos. 5605. Eksempel: Garn henhørende under pos. 5205, der er fremstillet af bomuldsfibre henhørende under pos. 5203 og korte syntetiske fibre henhørende under pos. 5506, er blandet garn. Derfor kan korte syntetiske fibre uden oprindelsesstatus, som ikke opfylder oprindelsesreglerne (der kræver anvendelse af kemikalier eller spindeopløsninger), anvendes med op til 10 vægtprocent af garnet. Eksempel: Vævet stof henhørende under pos. 5112, der er fremstillet af uldgarn henhørende under pos. 5107 og garn af korte syntetiske fibre henhørende under pos. 5509, er et blandet stof. Derfor kan garn af syntetiske fibre, som ikke opfylder oprindelsesreglerne (der kræver anvendelse af kemikalier eller spindeopløsninger), eller uldgarn, som ikke opfylder oprindelsesreglerne (der kræver anvendelse af naturlige fibre, ikke kartede eller kæmmede eller på anden måde beredt til spinding), eller en kombination af disse to garntyper anvendes med op til 10 vægtprocent af stoffet. Eksempel: Tuftet tekstilstof henhørende under pos. 5802, der er fremstillet af bomuldsgarn henhørende under pos. 5205 og bomuldsstof henhørende under pos. 5210, er kun et blandet produkt, når bomuldsstoffet i sig selv er et blandet stof, fremstillet af garner, der tariferes under to særskilte positioner, eller når de anvendte bomuldsgarner selv er blandinger. Eksempel: Der er klart tale om to særskilte basistekstilmaterialer, når det pågældende tuftede tekstilstof er fremstillet af bomuldsgarn henhørende under pos. 5205 og stof af syntetiske fibre henhørende under pos. 5407, og det tuftede tekstilstof er derfor et blandet produkt. 3. For produkter, hvori der indgår »garn fremstillet af polyurethan opdelt af fleksible polyestersegmenter, også overspundet«, er tolerancen 20 % med hensyn til garnet. 4. For produkter, hvori der indgår »strimler bestående af en kerne af aluminiumsfolie eller en kerne af plastfolie, også beklædt med aluminiumspulver, af bredde på 5 mm og derunder, der ved hjælp af et klæbemiddel er anbragt mellem to lag plastfolie«, er tolerancen 30 % med hensyn til denne strimmel. Note 6: 1. For de tekstilvarer, der i listen er markeret med en fodnote med henvisning til denne indledende note, kan besætningsartikler og tilbehør af tekstilmaterialer, som ikke opfylder reglen i listen i kolonne 3 for det fremstillede produkt, anvendes, forudsat at deres vægt ikke overstiger 10 % af den samlede vægt af alle de medgåede tekstilmaterialer. Besætningsartikler og tilbehør af tekstilmaterialer er dem, der er tariferet i kapitel 50 til 63. For- og mellemfor skal betragtes ikke som besætningsartikler eller tilbehør. 2. Besætningsartikler og tilbehør, der ikke er af tekstilmateriale og andre anvendte materialer, som ikke indeholder tekstilmateriale, skal ikke opfylde betingelserne i kolonne 3, selv om de falder uden for anvendelsesområdet for note 3.5. 3. I overensstemmelse med note 3.5 kan besætningsartikler og tilbehør uden oprindelsesstatus, der ikke er fremstillet af tekstilmateriale, eller andre produkter uden oprindelsesstatus, som ikke indeholder tekstilmaterialer, dog anvendes frit, når de ikke kan fremstilles af de i kolonne 3 anførte materialer. Hedder det f.eks (1) i en regel på listen, at der skal anvendes garn til en bestemt tekstilgenstand som f.eks. en bluse, forhindrer dette ikke, at der kan anvendes metalgenstande som f.eks. knapper, da de ikke kan fremstilles af tekstilmateriale. 4. Når der gælder en procentregel, skal der tages hensyn til værdien af besætningsartikler og tilbehør ved beregningen af værdien af de medgåede materialer, som ikke har oprindelsesstatus. Note 7: 1. Som »specifikke processer« (pos. ex 2707, 2713 til 2715, ex 2901, ex 2902 og ex 3403) betragtes: a) vacuumdestillation b) gendestillation i videre fraktioner (2) c) krakning d) reformning e) ekstraktion med selektive opløsningsmidler f) den proces, der består i følgende behandlinger: behandling med koncentreret svovlsyre, rygende svovlsyre eller svovldioxid, neutralisering med alkalier samt blegning og rensning med naturligt aktive jordarter, aktiverede jordarter, aktiveret kul eller bauxit g) polymerisation h) alkylering i) isomerisation. 2. Som »specifikke processer« (pos. 2710, 2711 og 2712) betragtes: a) vacuumdestillation b) gendestillation i videre fraktioner (2) c) krakning d) reformning e) ekstraktion med selektive opløsningsmidler f) den proces, der består i følgende behandlinger: behandling med koncentreret svovlsyre, rygende svovlsyre eller svovldioxid, neutralisering med alkalier samt blegning og rensning med naturligt aktive jordarter, aktiverede jordarter, aktiveret kul eller bauxit g) polymerisation h) alkylering i) isomerisation