*****

RAADETS DIREKTIV

af 27. november 1984

om de gensidige forpligtelser, der paahviler saadanne eksportkreditforsikringsinstitutter i medlemsstaterne, som handler paa statens vegne eller med dennes stoette, eller offentlige organer, som handler i saadanne institutters sted, i tilfaelde af faelles garantier i forbindelse med en kontrakt, der omfatter en eller flere underleverancer fra en eller flere af De europaeiske Faellesskabers medlemsstater

(84/568/EOEF)

RAADET FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 og 113,

under henvisning til forslag fra Kommissionen, og

ud fra foelgende betragtninger:

Forsikring og finansiering af eksport har betydning for den internationale samhandel og udgoer som saadan et effektivt handelspolitisk instrument;

med den voksende indbyrdes afhaengighed mellem medlemsstaternes oekonomier opstaar der en tendens til stigning i de eksportforretninger, der gennemfoeres ved et samarbejde mellem flere virksomheder i forskellige medlemsstater;

dette samarbejde er en vigtig eller endog afgoerende faktor i forbindelse med de europaeiske eksporterhvervs konkurrenceevne paa tredjelandes markeder;

et saadant samarbejde boer derfor fremmes, navnlig i forbindelse med underleverancer;

forskelle i medlemsstaternes nugaeldende eksportgaranti- og finansieringsordninger kan skabe vanskeligheder for gennemfoerelsen af saadanne eksportforretninger;

forsikring i faellesskab er en form for samarbejde mellem kreditforsikrere i forskellige medlemsstater, der goer det muligt for virksomheder i disse medlemsstater at samarbejde ved gennemfoerelsen af eksportforretninger;

det er derfor vigtigt at tilvejebringe og udbygge en hensigtsmaessig fremgangsmaade ved denne form for samarbejde mellem kreditforsikrere;

endelig har de garanti- og finansieringsordninger, der gaelder i medlemsstaterne, direkte virkning paa, hvorledes faellesmarkedet fungerer, og det vil vaere nyttigt ligeledes at anvende denne samarbejdsform i samhandelen inden for Faellesskabet; gennemfoerelsen af dette direktiv indebaerer dog ingen aendring af medlemsstaternes lovgivning, hvorfor Europa-Parlamentet ikke skal hoeres -

UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

1. Medlemsstaterne sikrer, at nationale eksportkreditforsikringsinstitutter, der handler paa statens vegne eller med dennes stoette, eller offentlige organer, der optraeder i saadanne institutters sted, for saa vidt angaar deres gensidige forpligtelser overholder bestemmelserne i den i bilaget anfoerte standardaftale, hvis de traeffer afgoerelse om sammen med et institut eller et offentligt organ i en anden medlemsstat at yde garantier i forbindelse med en kontrakt, der omfatter en eller flere underleverancer fra en eller flere medlemsstater.

2. De i bilaget anfoerte bestemmelser udelukker ikke, at de i stk. 1 naevnte institutter eller organer kan vedtage supplerende regler, der ikke beroerer raekkevidden af de i bilaget anfoerte bestemmelser, naar disse sidstnaevnte bringes i anvendelse paa de enkelte forretninger.

Artikel 2

Kommissionen fremlaegger to aar efter ivaerksaettelsen af dette direktiv en rapport om de erfaringer, der er indvundet i forbindelse med anvendelsen af bestemmelserne i bilaget.

Kommissionen kan til enhver tid forelaegge forslag til aendring af disse bestemmelser.

Artikel 3

Medlemsstaterne traeffer de fornoedne foranstaltninger med henblik paa at sikre, at de i bilaget anfoerte bestemmelser overholdes, senest seks maaneder efter meddelelsen (1) af dette direktiv.

De underretter Kommissionen om disse foranstaltninger.

Artikel 4

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 27. november 1984.

Paa Raadets vegne

P. BARRY

Formand

(1) Dette direktiv er meddelt medlemsstaterne den 3. december 1984.

BILAG

STANDARDAFTALE

Artikel 1

Anvendelsesomraade

Denne aftale har til formaal at fastsaette reglerne for de gensidige forpligtelser for eksportkreditforsikrere i Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saafremt:

- en virksomhed, i det foelgende benaevnt »hovedleverandoeren«, giver underentreprise til en eller flere virksomheder, i det foelgende benaevnt »underleverandoererne«, i en eller flere af Det europaeiske oekonomiske Faellesskabs medlemsstater i forbindelse med en eksportkontrakt, som alene er indgaaet i hovedleverandoerens navn, og som er afsluttet med en virksomhed, i det foelgende benaevnt »koeberen«, beliggende:

- enten i et land, der ikke tilhoerer Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,

- eller i en af Det europaeiske oekonomiske Faellesskabs medlemsstater, som ikke er en af de stater, i hvilke hovedleverandoeren og underleverandoeren(-erne) er beliggende;

- hovedleverandoeren har forpligtet sig til at udbetale underleverandoeren(-erne) den andel, der tilkommer sidstnaevnte, af de beloeb, som af koeberen er betalt til hovedleverandoeren, samt til at opfylde alle de formaliteter, som maatte vaere noedvendige for overfoerslen af den del af de af koeber erlagte beloeb, som skal tilfalde underleverandoeren(-erne);

- der ikke bestaar noget retsforhold mellem underleverandoeren(-erne) og koeberen;

- hovedleverandoerens kreditforsikrer, i det foelgende benaevnt »hovedforsikreren«, og underleverandoerens(-ernes) kreditforsikrer(e), i det foelgende benaevnt »medforsikreren(-erne)«, er indstillet paa, hver isaer i henhold til de almindelige bestemmelser i deres police, at garantere den del af forretningen, som udfoeres i deres respektive lande, mod de risici, der af dem er fastlagt i hver enkelt aftale.

De aftaler, som ovennaevnte eksportkreditforsikrere indgaar i hvert enkelt tilfaelde vedroerende afgivelse af faelles garantier til en hovedleverandoer og til en eller flere underleverandoerer, skal vaere i overensstemmelse med de nedenfor anfoerte artikler.

Artikel 2

Hovedforsikrerens forpligtelser

Hovedforsikreren, som er den enste administrator af risikoen, herunder underleverandoerernes andel, forpligter sig til:

a) at garantere hovedleverandoeren for saa vidt alene angaar dennes andel af kontrakten, mod de risici, der af hovedforsikreren er fastlagt i hver enkelt aftale;

b) ikke at acceptere nogen aendring i bestemmelserne vedroerende kontraktens gennemfoerelse (beloeb, levering, betaling, osv.) eller i kontrakten mellem hovedleverandoeren og underleverandoeren(-erne) vedroerende gennemfoerelsen af den paagaeldende kontrakt, medmindre det sker efter faelles overenskomst med medforsikreren(-erne);

c) ikke at fralaegge sig erstatningsansvaret i henhold til den til hovedleverandoeren udstedte police, som foelge af sidstnaevntes forsoemmelse, uden at give medforsikreren(-erne) meddelelse herom;

d) ikke at erklaere policen for bortfaldet, uden at give medforsikreren(-erne) meddelelse herom;

e) at give medforsikreren(-erne) meddelelse om ethvert forhold, som kommer til hans kundskab, og som vil kunne aendre risikoens art eller omfang eller foere til indtraeden af en forsikringsbegivenhed;

f) saafremt en forsikringsbegivenhed indtraeder eller truer med at indtraede, at raadfoere sig med medforsikreren(-erne) vedroerende de foranstaltninger, der skal traeffes; afgoerelsen om at anerkende en forsikringsbegivenhed skal saa vidt muligt traeffes efter faelles overenskomst, idet erstatningens stoerrelse og udbetalingsmaaden fastsaettes i henhold til bestemmelserne i hver enkelt police;

g) saafremt en forsikringsbegivenhed indtraeder, at traeffe de noedvendige foranstaltninger eller kraeve, at hovedleverandoeren traeffer saadanne, med henblik paa at inddrive udestaaende beloeb og til medforsikreren udrede den del af de inddrevne beloeb, der tilkommer denne, samt at gennemfoere de formaliteter, der maatte vaere noedvendige for overfoerslen af denne andel. Hovedforsikrerens udgifter til inddrivelsen deles mellem de to forsikrere i forhold til deres andele af den daekkede kontrakt;

h) i tilfaelde af tilbagekaldelse af den garanti, der er stillet for hovedleverandoeren, at goere sit bedste for at overholde de forpligtelser, der er anfoert i denne artikel. Artikel 3

Hver enkelt af medforsikrernes forpligtelser

Hver enkelt af medforsikrerne forpligter sig for sit vedkommende til:

a) at garantere underleverandoeren i hans land, for saa vidt alene angaar dennes andel af kontrakten, mod de risici, der af medforsikreren er fastlagt i hver enkelt aftale;

b) ikke at acceptere nogen aendring af den kontrakt, der er indgaaet mellem hovedleverandoeren og underleverandoeren(-erne) vedroerende gennemfoerelsen af den medkoeberen indgaaede kontrakt, medmindre det sker efter faelles overenskomst med hovedforsikreren;

c) ikke at fralaegge sig erstatningsansvaret i henhold til den til underleverandoeren udstedte police, som foelge af sidstnaevntes forsoemmelse, uden at give hovedforsikreren meddelelse herom;

d) ikke at erklaere policen for bortfaldet, uden at give hovedforsikreren meddelelse herom;

e) at give hovedforsikreren meddelelse om ethvert forhold, som kommer til hans kundskab, og som vil kunne aendre risikoens art eller omfang eller foere til indtraeden af en forsikringsbegivenhed;

f) i tilfaelde af tilbagekaldelse af den garanti, der er stillet for underleverandoeren, at goere sit bedste for at overholde de forpligtelser, der er anfoert i denne artikel.

Artikel 4

Konsolidering

Saafremt der indgaas aftale om konsolidering af koeberlandets gaeld, skal hovedforsikreren og medforsikreren(-erne) holde samraad om fremgangsmaader og midler til loesning af de specifikke problemer i forbindelse med konsolideringsaftalen.

Artikel 5

Forretninger med koeberkredit

Kreditforsikrere i Faellesskabet, som er enige om, at deres koeberkreditordninger er forenelige i tilstraekkelig grad, kan desuden traeffe aftale om at yde eller daekke én enkelt koeberkredit for en samlet kontrakt, idet bestemmelserne i naervaerende aftale finder tilsvarende anvendelse.

Artikel 6

Voldgift

Enhver tvist, der maatte opstaa som foelge af denne aftale, og som ikke kan bilaegges ved mindelig overenskomst, forelaegges for en voldgiftsret bestaaende af tre voldgiftsmaend. Hver af de paagaeldende parter udpeger en voldgiftsmand. Den tredje voldgiftsmand udpeges af praesidenten for De europaeiske Faellesskabers Domstol; denne voldgiftsmand varetager hvervet som formand for voldgiftsretten. Proceduren fastlaegges i henhold til Det internationale Handelskammers regler vedroerende forligsmaegling og voldgift.