DA Den Europæiske Unions Tidende L 258/1

KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) 2016/1712

af 7. juni 2016

om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder, der præciserer et minimumssæt af oplysninger om finansielle kontrakter, der bør være omfattet af de detaljerede registre, og de omstændigheder, hvorunder dette krav bør gælde

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15. maj 2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 (1), særlig artikel 71, stk. 8, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) For at sikre, at de kompetente myndigheder og afviklingsmyndighederne kan få let adgang til oplysninger om finansielle kontrakter, som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 100), i direktiv 2014/59/EU, hvis den gældende afviklingsplan eller koncernafviklingsplanen indeholder bestemmelser om afviklingsforanstaltninger over for de i artikel 1, stk. 1, litra b), c) eller d), i direktiv 2014/59/EU omhandlede institutter eller enheder, bør disse myndigheder kræve, at institutterne eller enhederne løbende registrerer et minimumssæt af oplysninger om sådanne kontrakter. Dette bør være med forbehold af de kompetente myndigheders eller afviklingsmyndighedernes beføjelse til at kræve, at der føres detaljerede registre med yderligere oplysninger om finansielle kontrakter, og at pålægge de i artikel 1, stk. 1, litra b), c) eller d), i direktiv 2014/59/EU omhandlede institutter eller enheder sådanne krav, når det er nødvendigt for at sikre en omfattende og effektiv planlægning.

(2) Det minimumssæt af oplysninger, som institutternes eller enhedernes detaljerede registre over finansielle kontrakter skal indeholde, bør defineres klart. Dette bør være med forbehold af de kompetente myndigheders og afviklingsmyndighedernes beføjelse til at vælge at anvende det som model eller til at fastsætte det format, hvori de ønskede oplysninger bør forelægges inden for den tidsfrist, der er fastsat i anmodningen.

(3) Det skal præciseres, at kravet til de relevante institutter eller enheder om at føre detaljerede registre over finansielle kontrakter ikke bør berøre de kompetente myndigheders og afviklingsmyndighedernes ret til at anmode om nødvendige oplysninger fra transaktionsregistre i henhold til artikel 81 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 (2) og artikel 71, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU.

(4) Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har forelagt Kommissionen.

(5) Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har afholdt åbne offentlige høringer om det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for banker, der er nedsat i henhold artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (3) —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Krav om at føre detaljerede registre over finansielle kontrakter

1. Den kompetente myndighed eller afviklingsmyndigheden skal kræve, at de i artikel 1, stk. 1, litra b), c) eller d), i direktiv 2014/59/EU omhandlede institutter eller enheder fører detaljerede registre over finansielle kontrakter, hvis afviklingsplanen eller koncernafviklingsplanen indeholder bestemmelser om afviklingsforanstaltninger over for det pågældende institut eller den pågældende enhed, hvis betingelserne for afvikling er opfyldt.

2. Når det er nødvendigt for at sikre en omfattende og effektiv planlægning, kan de kompetente myndigheder og afviklingsmyndighederne pålægge de i artikel 1, stk. 1, litra b), c) eller d), i direktiv 2014/59/EU omhandlede institutter eller enheder, som ikke er omfattet af nærværende artikels stk. 1, de i samme stykke omhandlede krav.

Artikel 2

Minimumssæt af oplysninger om finansielle kontrakter, som de detaljerede registre skal omfatte

1. Et institut eller en enhed, der er forpligtet til at føre detaljerede registre over finansielle kontrakter i henhold til artikel 1, registrerer løbende det minimumssæt af oplysninger, der er opført i bilaget, for hver enkelt finansiel kontrakt i sine registre.

2. Det institut eller den enhed, der er omhandlet i stk. 1, skal på den kompetente myndigheds eller afviklingsmyndighedens anmodning give den anmodende myndighed adgang til de ønskede oplysninger om finansielle kontrakter eller fremsende oplysningerne til denne inden for den frist, der er fastsat i anmodningen.

3. Hvis et oplysningsfelt, der er opført i bilaget, ikke er relevant for en bestemt type finansiel kontrakt, og instituttet eller enheden som omhandlet i stk. 1 kan godtgøre dette for den kompetente myndighed eller afviklingsmyndigheden, er de oplysninger, der er relevante for det pågældende felt, undtaget fra kravet i artikel 1.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den 7. juni 2016. På Kommissionens vegne Jean-Claude JUNCKER Formand

(1) EUT L 173 af 12.6.2014. s. 190.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 af 4. juli 2012 om OTC-derivater, centrale modparter og transaktionsregistre (EUT L 201 af 27.7.2012, s. 1).

(3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/78/EF (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 12).