ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende L 193/48

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE

af 13. juli 2011

om vedtagelse af retningslinjer for medlemsstaternes rapportering i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/40/EU

(meddelt under nummer K(2011) 4947)

(2011/453/EU)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/40/EU af 7. juli 2010 om rammerne for indførelse af intelligente transportsystemer på vejtransportområdet og for grænsefladerne til andre transportformer (1), særlig artikel 15, stk. 2, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Ved artikel 17, stk. 1, i direktiv 2010/40/EF pålægges medlemsstaterne senest den 27. august 2011 at forelægge Kommissionen en rapport om deres nationale aktiviteter og projekter i relation til prioritetsområderne.

(2) Ved artikel 17, stk. 2, i direktiv 2010/40/EF pålægges medlemsstaterne senest den 27. august 2012 at forelægge Kommissionen oplysninger om nationale ITS-foranstaltninger for de efterfølgende fem år.

(3) Ved artikel 17, stk. 3, i direktiv 2010/40/EF pålægges medlemsstaterne efter den første rapport hvert tredje år at rapportere om de opnåede fremskridt med gennemførelsen af de foranstaltninger, der er henvist til i artikel 17, stk. 1.

(4) Ifølge artikel 17, stk. 2, i direktiv 2010/40/EU skal der også vedtages retningslinjer for medlemsstaternes rapportering.

(5) Foranstaltningerne i denne beslutning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Europæiske ITS-udvalg, der er nedsat i medfør af artikel 15, stk. 1, i direktiv 2010/40/EF —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Retningslinjerne for medlemsstaternes rapportering, jf. bilaget, vedtages herved.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 13. juli 2011. På Kommissionens vegne Siim KALLAS Næstformand

(1) EUT L 207 af 6.8.2010, s. 1.
(5)

For at hindre unødvendige forstyrrelser i samhandelen inden for EU og for at undgå, at tredjelande indfører uberettigede handelshindringer, bør der i samarbejde med den pågældende medlemsstat fastlægges en EU-liste over zonerne med restriktioner på grund af klassisk svinepest i Litauen, som er beskyttelses- og overvågningszoner (i det følgende benævnt »spærrezonerne«).
DA Den Europæiske Unions Tidende L 189/1

RÅDETS AFGØRELSE

af 12. juli 2011

om undertegnelse og indgåelse af en monetær aftale mellem Den Europæiske Union og Den Franske Republik om bibeholdelse af euroen på Saint-Barthélemy efter ændringen af øens status i forhold til Den Europæiske Union

(2011/433/EU)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 219, stk. 3,

under henvisning til Rådets afgørelse af 13. april 2011 om arrangementer for forhandling af en monetær aftale med Den Franske Republik, som handler til fordel for det franske oversøiske område Saint-Barthélemy, særlig artikel 4,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Ved Det Europæiske Råds afgørelse 2010/718/EU af 29. oktober 2010 om ændring af øen Saint-Barthélemys status i forhold til Den Europæiske Union (1) skal øen ophøre med at være en region i Unionens yderste periferi pr. 1. januar 2012 og opnår med virkning fra denne dato status af oversøisk land og territorium som omhandlet i fjerde del i traktaten. Den Franske Republik har forpligtet sig til at indgå de nødvendige aftaler for at sikre, at Unionens interesser beskyttes, når denne ændring sker.

(2) Den Franske Republik har meddelt EU-institutionerne, at det er hensigten at beholde euroen som fælles valutaenhed på Saint-Barthélemy. Der bør derfor indgås en monetær aftale.

(3) Den 13. april 2011 bemyndigede Rådet Kommissionen til at forhandle med Den Franske Republik, som handler til fordel for det franske oversøiske område Saint-Barthélemy, og fuldt ud tilknytte Den Europæiske Centralbank til forhandlingerne og søge at opnå en aftale med den om spørgsmål, der hører under dens kompetenceområder, med henblik på indgåelse af en monetær aftale. Den 30. maj 2011 blev den monetære aftale mellem Den Europæiske Union og Den Franske Republik om bibeholdelse af euroen på Saint-Barthélemy efter ændringen af øens status i forhold til Den Europæiske Union (»aftalen«) paraferet.

(4) Aftalen bør undertegnes og indgås —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

1. Den monetære aftale mellem Den Europæiske Union og Den Franske Republik om bibeholdelse af euroen på Saint-Barthélemy efter ændringen af øens status i forhold til Den Europæiske Union (»aftalen«) godkendes herved på Unionens vegne.

2. Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.

Artikel 2

Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen med bindende virkning for Unionen.

Artikel 3

Formanden for Rådet foranstalter på Unionens vegne den notifikation, der er omhandlet i aftalens artikel 11.

Artikel 4

Denne afgørelse træder i kraft på dagen for dens vedtagelse.

Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2011. På Rådets vegne J. VINCENT-ROSTOWSKI Formand

(1) EUT L 325 af 9.12.2010, s. 4.
(5)

For at fremme investeringer inden for Kommissionens prioriterede indsatsområder som beskrevet i dens skrivelse af 6. december 2010 (3), hvori den bebudede, at der ville blive givet prioritet og ydet større tilskud til projekter, som er nødvendige for gennemførelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 af 20. november 2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik (4), og på grund af finanskrisens negative indvirkning på medlemsstaternes budgetter bør der inden for beløbsgrænserne i artikel 15 i forordning (EF) nr. 861/2006 fastsættes en høj medfinansieringssats for udgifter til automatisering og forvaltning af data, elektroniske registrerings- og indberetningssystemer, elektroniske registrerings- og rapporteringsanordninger og fartøjsovervågningssystemer samt sporbarhed og kontrol med maskinstyrke.
DA Den Europæiske Unions Tidende L 188/1

RÅDETS AFGØRELSE

af 12. juli 2011

om indgåelse af protokollen om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og Den Demokratiske Republik São Tomé og Príncipe

(2011/420/EU)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a),

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Rådet vedtog den 23. juli 2007 forordning (EF) nr. 897/2007 om indgåelse af en fiskeripartnerskabsaftale mellem Den Demokratiske Republik São Tomé og Príncipe og Det Europæiske Fællesskab (1) (i det følgende benævnt »aftalen«). En protokol om fastsættelse af de fiskerimuligheder og de finansielle bidrag, der er omhandlet i aftalen (2) (i det følgende benævnt »den tidligere protokol«), var knyttet til aftalen. Den tidligere protokol udløb den 31. maj 2010.

(2) Unionen og Den Demokratiske Republik São Tomé og Principe har som følge heraf forhandlet om en ny protokol om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i fiskeripartnerskabsaftalen (i det følgende benævnt »protokollen«), hvormed EU-fartøjer tildeles fiskerimuligheder i de farvande, som fiskerimæssigt hører ind under Den Demokratiske Republik São Tomé og Principes højhedsområde eller jurisdiktion.

(3) Som resultat af disse forhandlinger blev protokollen paraferet den 15. juli 2010.

(4) I overensstemmelse med afgørelse 2011/296/EU af 24. februar 2011 (3) blev protokollen undertegnet, og den anvendes midlertidigt.

(5) Protokollen bør indgås —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Protokollen til aftalen om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og Den Demokratiske Republik São Tomé og Principe (i det følgende benævnt »protokollen«), godkendes på Unionens vegne (4).

Artikel 2

Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den eller de personer, der er beføjet til på Unionens vegne at afgive den meddelelse, der er omhandlet i protokollens artikel 14, med bindende virkning for Unionen (5).

Artikel 3

Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2011. På Rådets vegne J. VINCENT-ROSTOWSKI Formand

(1) EUT L 205 af 7.8.2007, s. 35.

(2) EUT L 205 af 7.8.2007, s. 40.

(3) EUT L 136 af 24.5.2011, s. 4.

(4) Protokollen og afgørelsen om dennes undertegnelse er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende.

(5) Datoen for protokollens ikrafttræden offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.
(5)

På grundlag af de af Kommissionen (Eurostat) fremlagte data i overensstemmelse med artikel 14 i forordning (EF) nr. 479/2009 efter indberetning fra Finland inden den 1. april 2011 og på grundlag af Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2011 kan der drages følgende konklusioner: — Mens der i henhold til indberetningen vedrørende proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud i april 2010 forventedes et underskud på 4,1 % af BNP i 2010, blev resultatet rent faktisk væsentligt bedre, nemlig et underskud på 2,5 % af BNP. — At underskuddet blev mindre end forventet, skyldes primært en kraftigere økonomisk vækst end forventet og en forbedring af arbejdsmarkedssituationen, som medførte større skatteindtægter (især fra moms og indkomstbeskatning), alt imens udgifterne forblev stort set uforandrede. — I henhold til Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2011 skulle underskuddet falde yderligere til 1 % af BNP i 2011. Tilsvarende forventes der ifølge 2011-opdateringen af stabilitetsprogrammet et underskud på 0,9 % af BNP i 2011. Forbedringen af budgetsaldoen i forhold til året forinden er drevet af cykliske faktorer, som afspejler det forhold, at den forholdsvis robuste økonomiske aktivitet forventes at fortsætte, og af visse diskretionære skatteforhøjelser (især energi- og produktskatter) svarende til omkring ½ % af BNP. Ifølge både prognosen fra Kommissionens tjenestegrene og 2011-opdateringen af stabilitetsprogrammet forventes underskuddet at falde yderligere en anelse, nemlig til 0,7 % af BNP i 2012. — I henhold til Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2011 og de strukturelle saldi (som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene med udgangspunkt i oplysningerne i den seneste opdatering af stabilitetsprogrammet ved hjælp af den i fællesskab aftalte metode) forventes den strukturelle saldo i 2011 at nå et bedre niveau end den mellemfristede målsætning, som de finske myndigheder har sat til et strukturelt overskud på 0,5 % af BNP. Den strukturelle saldo forventes imidlertid at blive svækket noget og blive negativ på mellemlang sigt. Det tydelige fald i den beregnede strukturelle saldo er en følge af et stort set stabilt samlet underskud på baggrund af gunstige fremskrivninger af den økonomiske vækst, der kan forventes at lukke det p.t. store outputgab. Det betyder, at medmindre der træffes yderligere foranstaltninger, skønnes det på nuværende tidspunkt, at budgetsaldoen, ekskl. cykliske faktorer og engangs- og andre midlertidige foranstaltninger, i 2015 vil bevæge sig en anelse under minimumsbenchmarken på – 1,2 % af BNP, hvilket i en situation med normale konjunkturudsving giver en sikkerhedsmargin mod at overskride referenceværdien på 3 % af BNP. I henhold til stabilitetsprogrammets fremskrivninger, der strækker sig frem til 2015, forventes det offentlige underskud at stabilisere sig på omkring 1 % af BNP i årene 2013-2015. — Ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2011 forventes gældskvoten at vokse fra 48,4 % af BNP i 2010 til 52,2 % af BNP i 2012. I det opdaterede stabilitetsprogram er gældskvoten fremskrevet til at vokse til 51,3 % af BNP i 2012.
(6)

Polen og Finland har forelagt ændrede programmer for udryddelse af rabies med det formål at indføre oral vaccination i visse områder i nabotredjelande, der støder op til Unionen, for at beskytte Unionen mod, at inficerede vilde dyr genindslæber rabies over de fælles grænser.
(5)

Den kompetente myndighed i Grønland bør give Kommissionen officielle garantier med hensyn til håndhævelsen af EU-regler og -dyresundhedskrav for de pågældende produkter. Disse garantier bør navnlig omfatte overensstemmelse med de gældende bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1069/2009 af 21. oktober 2009 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter og afledte produkter, som ikke er bestemt til konsum (5), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer (6) og Rådets direktiv 2006/88/EF af 24. oktober 2006 om dyresundhedsbestemmelser for akvakulturdyr og produkter deraf og om forebyggelse og bekæmpelse af visse sygdomme hos vanddyr (7). Nævnte garantier bør ligeledes omfatte en forpligtelse til at sikre overensstemmelsen med reglerne for samhandel i Unionen.
a)

i budgetforslaget for 2011 inkluderes der finanspolitiske konsolideringsforanstaltninger, der beløber sig til mindst 3,2 % af BNP (4,3 % af BNP, hvis fremførsler fra foranstaltninger, der er gennemført i 2010, tages i betragtning): en reduktion af den samlede offentlige sektors mellemliggende forbrug på mindst 300 mio. EUR i forhold til 2010-niveauet (ud over besparelserne fra den i dette stykke nævnte reform af den offentlige forvaltning og de lokale forvaltninger); en fastfrysning af indeksreguleringen af pensioner (med henblik på at spare 100 mio. EUR); en midlertidig kriseafgift på særdeles rentable virksomheder (der giver yderligere indtægter på mindst 600 mio. EUR pr. år i 2011, 2012 og 2013); en skønsmæssig skatteansættelse (presumptive taxation) af selvstændige (med et provenu på mindst 400 mio. EUR i 2011 og på mindst 100 mio. EUR mere pr. år i 2012 og 2013); en udvidelse af momsgrundlaget til at omfatte visse tjenesteydelser, som i øjeblikket er fritaget, og flytte 30 % af varer og tjenesteydelser fra den nedsatte sats til den generelle sats (med et provenu på 1 mia. EUR); en gradvis indførelse af en grøn afgift på CO2-emissioner (med et provenu på mindst 300 mio. EUR i 2011); regeringens gennemførelse af den lovgivningsmæssige reform af den offentlige forvaltning og reorganisering af de lokale forvaltninger (med henblik på at mindske omkostningerne med mindst 500 mio. EUR i 2011 og yderligere 500 mio. EUR i både 2012 og 2013); en reduktion af indenlandsk finansierede investeringer (på mindst 500 mio. EUR) ved at prioritere investeringsprojekter, som finansieres via EU's strukturfonde, incitamenter til at berigtige overtrædelser af bestemmelserne om arealanvendelse (med et provenu på mindst 1 500 mio. EUR fra 2011 til 2013, heraf mindst 500 mio. EUR i 2011); en opkrævning af indtægter fra spillelicenser (mindst 500 mio. EUR fra salg af licenser og 200 mio. EUR i årlige licensafgifter); en udvidelse af grundlaget for beskatning af fast ejendom ved at opdatere værdien af aktiver (med henblik på at opnå yderligere indtægter på mindst 400 mio. EUR); en højere beskatning af løn i naturalier, herunder beskatning af billeasingydelser (med mindst 150 mio. EUR); en højere beskatning af luksusvarer (på mindst 100 mio. EUR); en særafgift på uautoriserede etablissementer (med henblik på et provenu på mindst 800 mio. EUR pr. år) og en erstatning af kun 20 % af det personale i den offentlige sektor, der går på pension (centralforvaltningen, lokale forvaltninger, socialsikringsfonde, offentlige selskaber, statsagenturer og andre offentlige institutioner). Andre foranstaltninger, der resulterer i tilsvarende budgetbesparelser, kan komme på tale i samråd med Kommissionen
(5)

Kommissionen bemærker, at i de medlemsstater, hvor fyrværkeri hovedsageligt anvendes i det offentlige rum, anbringes visse batteri- og kombinationsfyrværkerier trods mærkning, ifølge hvilken det kræves, at de fastgøres til en pæl eller sættes i blød jordbund, i praksis ofte blot på hård jordbund eller på andre hårde overflader. I andre medlemsstater, hvor fyrværkeri primært anvendes på privat ejendom, øger kravet om, at batteri- og kombinationsfyrværkerier sættes i blød jordbund eller fastgøres til en pæl, faktisk sikkerheden. For at beskytte brugere og tilskuere mod at komme til skade er det derfor nødvendigt at revidere de relevante dele af standard EN 15947 med henblik på at introducere forskellige typer batteri- og kombinationsfyrværkerier og tage hensyn til sondringerne mellem dem. Der bør sondres mellem batteri- og kombinationsfyrværkerier, som er bestemt til og egnet til at blive anbragt på en hård, plan overflade (og som skal prøves på denne måde), og batteri- og kombinationsfyrværkerier, som skal sættes i blød jordbund eller fastgøres til en pæl (og som skal prøves på denne måde). Batteri- og kombinationsfyrværkerier, som hverken er bestemt til eller egnet til at blive anbragt på en hård, plan overflade eller sat i blød jordbund eller fastgjort til en pæl, bør være omfattet af en tredje, supplerende type.
25)

Agha Jan Alizai (alias a) Haji Agha Jan Alizai, b) Hajji Agha Jan, c) Agha Jan Alazai, d) Haji Loi Lala, e) Loi Agha). Titel: Haji. Fødselsdato: a)15.10.1963, b)14.2.1973, c) 1967, d) ca. 1957. Fødested: a) Landsbyen Hitemchai, Helmandprovinsen, Afghanistan, b) Kandahar, Afghanistan. Nationalitet: Afghansk. Dato for FN's opførelse på listen:4.11.2010. Yderligere oplysninger fra det beskrivende resumé af grundene til opførelse på listen fra sanktionskomitéen: Agha Jan Alizai har drevet et af de største narkotikanet i Helmand, Afghanistan, og har skaffet midler til Taleban til gengæld for beskyttelse af hans narkotikahandel. I 2008 indvilgede en gruppe narkotikahandlere, heriblandt Alizai, i at betale Taleban en afgift på jord, der blev tilplantet med opiumvalmuer, til gengæld for, at Taleban arrangerede transport af narkotikamaterialer. Taleban lovede også at varetage sikkerheden for narkotikahandlere og deres lagre, mens narkotikahandlerne til gengæld ville give Talebankæmpere husly og transport. Alizai har også været involveret i våbenindkøb til Taleban og er regelmæssigt rejst til Pakistan for at møde højtstående Talebanledere. Alizai har også hjulpet Talebanmedlemmer med at skaffe falske iranske pas, så de kunne rejse til Iran for at blive optrænet. I 2009 sørgede Alizai for et pas og midler til en Talebanleder, så han kunne rejse til Iran.
(11)

Når de relevante standarder foreligger, og forudsat at Kommissionen beslutter at offentliggøre referencen i Den Europæiske Unions Tidende i henhold til proceduren i artikel 4, stk. 2, i direktiv 2001/95/EF, bør stationært træningsudstyr, der overholder disse standarder, formodes at opfylde det almindelige sikkerhedskrav i direktiv 2001/95/EF for så vidt angår de sikkerhedskrav, der er omfattet af de pågældende standarder.
(2)

Den 5. december 2005 gav Rådet Kommissionen bemyndigelse til at indlede forhandlinger om partnerskabsaftaler for at gennemføre EU-handlingsplanen for retshåndhævelse, god forvaltningspraksis og handel på skovbrugsområdet (FLEGT).
(2)

Den 8. juli 2002 bemyndigede Rådet Kommissionen til at indlede forhandlinger med New Zealand med henblik på at ændre aftalen om gensidig anerkendelse. Forhandlingerne blev afsluttet med en parafering af aftalen mellem Den Europæiske Union og New Zealand om ændring af aftalen om gensidig anerkendelse af overensstemmelsesvurdering mellem Det Europæiske Fællesskab og New Zealand (»aftalen«) i Bruxelles den 29. juni 2009.
(82)

Derfor kræver Kommissionen, at denne foranstaltning henføres til staten. I sag C-482/99 (Stardust) traf Domstolen derfor følgende dom (betragtning 53-56): »53. Der kan i så henseende ikke stilles krav om bevis for, at de offentlige myndigheder konkret ved en anvisning har tilskyndet en offentlig virksomhed til at træffe de pågældende støtteforanstaltninger. For det første er der nemlig på grund af de tætte forbindelser mellem staten og de offentlige virksomheder en reel risiko for, at der via disse tildeles statsstøtte, som er svært gennemskuelige og i strid med traktatens regler om statsstøtte. 54. For det andet er det normalt meget vanskeligt for tredjemand, netop på grund af de privilegerede forbindelser mellem staten og de offentlige virksomheder, at påvise i et konkret tilfælde, at en offentlig virksomhed har truffet støtteforanstaltninger efter anvisning fra offentlige myndigheder. 55. Af disse grunde må det antages, at en støtteforanstaltning, som er truffet af en offentlig virksomhed, efter omstændighederne kan tilregnes staten på grundlag af en bedømmelse af sagens omstændigheder som helhed og den sammenhæng, hvori foranstaltningen er truffet. Hvad dette spørgsmål angår har Domstolen eksempelvis taget hensyn til, at det pågældende organ ikke kunne træffe den anfægtede beslutning uden at tage hensyn til kravene fra de offentlige myndigheder (jf. bl.a. dommen i sag Van der Kooy m.fl. mod Kommissionen , præmis 37), eller at de offentlige virksomheder, gennem hvem støtten var ydet, var forpligtet til, ud over de organisatoriske forhold, hvorved de offentlige virksomheder var knyttet til staten, at tage hensyn til direktiverne fra »comitato interministeriale per la programmazione economica« (CIPE) (jf. dommene af 21.3.1991 i sag C-303/88, Italien mod Kommissionen , præmis 11 og 12, og i sag C-305/89, Italien mod Kommissionen , præmis 13 og 14). 56. Også andre omstændigheder kan have betydning for, om en stat kan tilregnes en støtteforanstaltning, der er truffet af en offentlig virksomhed, nemlig navnlig om denne er integreret i den offentlige forvaltning, karakteren af dens aktiviteter og om disse udøves på markedet under normale konkurrencevilkår med deltagelse fra private erhvervsdrivende, virksomhedens juridiske status — det være sig, om den henhører under den offentlige ret eller privatrettens regler for selskaber — udstrækningen af de offentlige myndigheders kontrol med administrationen af virksomheden eller enhver anden omstændighed, som i det konkrete tilfælde indicerer, at de offentlige myndigheder er impliceret deri, eller som tværtimod sandsynliggør, at de ikke er impliceret i vedtagelsen af en foranstaltning, når endvidere henses til dennes rækkevidde, indhold eller hermed forbundne betingelser.«
o.

I direktivets bilag V, punkt 5.7.1, tilføjes følgende: »Land Uddannelsesbevis Udstedende organ Certifikat, der ledsager uddannelsesbeviset Akademisk referenceår Schweiz Diploma di architettura (Arch. Dipl. USI) Accademia di Architettura dell'Università della Svizzera Italiana 1996-1997 Master of Arts BFH/HES-SO en architecture, Master of Arts BFH/HES-SO in Architecture Haute école spécialisée de Suisse occidentale (HES-SO) together with Berner Fachhochschule (BFH) — 2007-2008 Master of Arts BFH/HES-SO en architecture, Master of Arts BFH/HES-SO in Architecture Haute école spécialisée de Suisse occidentale (HES-SO) together with Berner Fachhochschule (BFH) 2007-2008 Master of Arts FHNW in Architektur Fachhochschule Nordwestschweiz FHNW — 2007-2008 Master of Arts FHZ in Architektur Fachhochschule Zentralschweiz (FHZ) — 2007-2008 Master of Arts ZFH in Architektur Zürcher Fachhochschule (ZFH), Zürcher Hochschule für Angewandte Wissenschaften (ZHAW), Departement Architektur, Gestaltung und Bauingenieurwesen — 2007-2008 Master of Science MSc in Architecture, Architecte (arch. dipl. EPF) Ecole Polytechnique Fédérale de Lausanne 2007-2008 Master of Science ETH in Architektur, MSc ETH Arch Eidgenössische Technische Hochschule Zurich 2007-2008«