KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 940/96 af 23. maj 1996 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af tekstureret garn af endeløse polyesterfibre med oprindelse i Indonesien og Thailand

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 23,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (2), senest ændret ved forordning (EF) nr. 522/94 (3), særlig artikel 11,

efter konsultation i Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) I juli 1994 gav Kommissionen ved en meddelelse offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (4) underretning om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende import af tekstureret garn af endeløse polyesterfibre med oprindelse i Indonesien, Indien og Thailand og indledte en undersøgelse.

(2) Proceduren blev indledt som følge af en klage indgivet af The International Committee of Rayon and Synthetic Fibres (CIRFS), der handlede på vegne af producenter i Fællesskabet, hvis samlede produktion af den pågældende garntype udgjorde en væsentlig del af den samlede produktion af denne vare.

Klagen indeholdt bevis for dumping af varen med oprindelse i de ovenfor anførte lande og for væsentlig skade som følge deraf; beviserne fandtes tilstrækkelige til at begrunde indledningen af en undersøgelse.

(3) Kommissionen underrettede officielt de producenter, eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanter for eksportlandene og klageren og gav de berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt.

(4) Repræsentanter for nogle eksportører, klageren og en sammenslutning af eksportører tilkendegav deres mening skriftligt. Sammenslutningen af indiske eksportører anmodede om at blive hørt mundtligt, hvilket blev imødekommet.

(5) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle kendte berørte parter og modtog detaljerede oplysninger fra de fællesskabsproducenter, der havde indgivet klagen, samt fra et antal producenter i Indien, Indonesien og Thailand og en importør i Fællesskabet, som var forbundet med en indisk producent.

(6) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe foreløbig afgørelse, og aflagde kontrolbesøg hos:

(a) Producenter i Fællesskabet

Rhône Poulenc, Frankrig

Hoechst AG, Tyskland

Nylstar, Tyskland

Unifi, Irland

Montefibre SpA Enichem, Italien

Akzo Fibres and Polymers Division, Nederlandene

Nurel SA, Spanien

Exsa, Det Forenede Kongerige

(b) Producenter/eksportører i eksportlandene

Indien

Akai Impex Limited, Bombay

Bahuma Ploytex Ltd, Ahmedabad

Century Enka Ltd, Pune

DCL Polyesters Ltd, Hyderabad

Indo Rama Synthetics (India) Ltd, Bombay

Raymond Synthetics Ltd, Allahabad

Reliance Industries Ltd, Bombay

Indonesien

PT Hadtex Indosyntec, Bandung

PT Indo Rama Synthetics, Jakarta

PT Polysindo Eka Perkasa, Jakarta Pusat

PT Susilia Indah Synthetic Fibres Industries, Jakarta Pusat

PT Vastex Prima Industries, Bandung

Thailand

Sunflag Thailand Ltd, Bangkok

Tuntex Thailand Public Company Limited, Bangkok

Chareonsawatt Stretched Yarn Co. Ltd, Nakhorn Pathom.

(7) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. juli 1993 til den 30. juni 1994 (»undersøgelsesperioden«).

(8) På grund af det store antal berørte parter og de indsamlede og undersøgte oplysningers deraf følgende mængde og kompleksitet har undersøgelsen varet længere end den normale periode på et år, der er angivet i artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning (EØF) nr. 2423/88 (i det følgende benævnt grundforordningen).

B. DEN VARE, SOM ER OMFATTET AF UNDERSØGELSEN, OG SAMME VARE

1. Beskrivelse af den pågældende vare

(9) Den vare, der er omfattet af klagen, er tekstureret garn af endeløse polyesterfibre (PTY), som henhører under KN-kode 5402 33 10 og 5402 33 90. Varen fremstilles direkte på grundlag af delvis orienteret polyestergarn og anvendes både i væve- og trikotageindustrien til fremstilling af polyester- eller polyester/bomuldsstoffer.

Der er forskellige typer PTY afhængig af vægt (denier), antal fibre og glans. Der findes også forskellige kvaliteter, som afhænger af produktionsprocessens effektivitet. Der er imidlertid ingen væsentlige forskelle mellem de forskellige PTY-typers og -kvaliteters grundlæggende fysiske egenskaber og anvendelsesformål. Under disse omstændigheder bør alle typer PTY opfattes som en og samme vare i forbindelse med denne undersøgelse.

2. Samme vare

(10) Undersøgelsen viste, at PTY solgt på hjemmemarkederne i Indien, Indonesien og Thailand har lignende grundlæggende egenskaber og anvendelsesformål som den vare, der eksporteres fra disse lande til Fællesskabet. Ligeledes har PTY, som fremstilles af erhvervsgrenen i Fællesskabet og sælges på fællesskabsmarkedet, lignende grundlæggende egenskaber og anvendelsesformål som den vare, der eksporteres til Fællesskabet fra de pågældende lande.

(11) PTY, som sælges på eksportlandenes respektive markeder og derefter eksporteres fra disse lande til Fællesskabet, og PTY, som fremstilles og sælges i Fællesskabet, opfattes derfor som samme vare, jf. artikel 2, stk. 12, i grundforordningen.

C. DUMPING

1. Normal værdi

a) Indien

(12) Det blev først undersøgt, om de enkelte indiske producenters salg af den pågældende vare på hjemmemarkedet udgjorde mindst 5 % af eksporten af samme vare til Fællesskabet; denne procentdel er konsekvent blevet anset for at udgøre salg i tilstrækkelige mængder til at muliggøre en passende sammenligning. De syv indiske selskaber, som samarbejdede, havde alle et hjemmemarkedssalg, der lå højere end denne tærskel på 5 %.

(13) For hver af de typer, der solgtes af de syv indiske selskaber på hjemmemarkedet og fandtes identiske eller direkte sammenlignelige med typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, undersøgte Kommissionen derefter, om der fandt et tilstrækkeligt hjemmemarkedssalg sted for hver enkelt type.

(14) Hjemmemarkedssalget for hver varetype blev anset for at have været af tilstrækkeligt omfang i henhold til artikel 2, stk. 3, i grundforordningen, hvis mængden af hver PTY-type, der solgtes i Indien i undersøgelsesperioden, udgjorde 5 % eller derover af mængden af den sammenlignelige PTY-type, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet.

(15) For hvert af de syv indiske selskaber undersøgte Kommissionen derefter, om hjemmemarkedssalget af hver type PTY kunne anses for at være sket i normal handel, hvilket skete ved at se på de rentable salgs andel af salget af den pågældende type.

(16) Der anvendtes følgende metode til at vurdere den normale handel for salg på hjemmemarkedet:

I tilfælde, hvor salget af den type PTY, der solgtes til en nettosalgspris på eller over de beregnede produktionsomkostninger som defineret i artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i grundforordningen, udgjorde mere end 80 % af det samlede salg af denne type, blev den normale værdi fastsat som et vejet gennemsnit af alle salgstransaktioner på hjemmemarkedet for den pågældende type i undersøgelsesperioden, uanset om de var rentable eller ej.

I tilfælde, hvor salget af den type PTY, der solgtes til en nettosalgspris på eller over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mindre end 80 %, men mere end 20 % af det samlede salg af denne type, blev den normale værdi fastsat som et vejet gennemsnit af alle rentable salgstransaktioner på hjemmemarkedet, som kun vedrørte den pågældende type.

I tilfælde, hvor salget af den type PTY, der solgtes til en nettosalgspris på eller over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mindre end 20 % af det samlede salg af denne type, fandtes det, at den pågældende type ikke solgtes i normal handel, og den normale værdi måtte derfor beregnes.

(17) Ved anvendelse af den ovenfor beskrevne metode kunne den normale værdi for alle typer PTY, som fem indiske selskaber eksporterede til Fællesskabet, fastsættes på grundlag af hjemmemarkedsprisen på sammenlignelige typer, efter at salgsprisen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra a), i grundforordningen var fratrukket alle rabatter og afslag, som direkte havde tilknytning til de pågældende salg. For et indisk selskab, som eksporterede to typer PTY til Fællesskabet, blev den normale værdi for den ene type fastsat på grundlag af hjemmemarkedsprisen på den sammenlignelige type, og for den anden type måtte den normale værdi beregnes som beskrevet i betragtning 18, da denne type ikke var blevet solgt på hjemmemarkedet. For et andet selskab, som kun eksporterede en enkelt type PTY til Fællesskabet og solgte den sammenlignelige type på hjemmemarkedet med tab, måtte den normale værdi også beregnes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i grundforordningen.

(18) Den beregnede værdi blev fastsat ved at sammenlægge produktionsomkostningerne for de pågældende varetyper med et rimeligt beløb til dækning af salgs-, administrations- og generalomkostninger samt fortjeneste.

Størrelsen af salgs-, administrations- og generalomkostningerne blev for to berørte producenter fastsat på grundlag af de udgifter, som hver af disse producenter havde pådraget sig i forbindelse med det rentable salg af samme vare på hjemmemarkedet. Størrelsen af fortjenesten blev for den ene producent beregnet på grundlag af den fortjeneste, som den pågældende producent havde haft på det rentable salg af samme vare på hjemmemarkedet. Da den anden producent ikke havde haft noget rentabelt salg af samme vare på hjemmemarkedet, blev størrelsen af fortjenesten for denne producents vedkommende beregnet på grundlag af den fortjeneste, som de andre producenter havde haft på rentable salg af samme vare på hjemmemarkedet.

b) Indonesien

(19) Ved vurderingen af, hvorvidt de samarbejdende indonesiske producenter havde haft et hjemmemarkedssalg af den pågældende vare, der var tilstrækkelig stort til at muliggøre en passende sammenligning, samt om dette salg havde fundet sted i normal handel, anvendte Kommissionen samme metode, som blev anvendt over for de indiske producenter (se betragtning 12 til 16).

(20) På dette grundlag fandtes det, at for hver af de pågældende indonesiske producenter var såvel det samlede hjemmemarkedssalg af PTY som hjemmemarkedssalget for hver enkelt PTY-type højere end 5 % af det tilsvarende salg af samme vare, som solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet. Som følge heraf blev det samlede hjemmemarkedssalg og hjemmemarkedssalget af hver varetype anset for at være af tilstrækkeligt omfang til at muliggøre en passende sammenligning.

(21) Det fandtes endvidere, at ud af i alt 49 typer PTY, der solgtes til eksport til Fællesskabet af de fem berørte indonesiske eksportører, var den tilsvarende samme vare kun for 32 typers vedkommende blevet solgt på hjemmemarkedet i normal handel. Den normale værdi blev derfor for disse 32 typer fastsat på grundlag af hjemmemarkedsprisen for sammenlignelige typer efter fradrag af alle rabatter og afslag, som direkte havde tilknytning til de pågældende salg, jf. artikel 2, stk. 3, litra a), i grundforordningen.

(22) For de resterende 17 typer PTY, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, måtte den normale værdi beregnes, da de sammenlignelige typer ikke fandtes at være blevet solgt på hjemmemarkedet i normal handel.

(23) For hver af de berørte indonesiske producenter blev den normale værdi fastsat ved at sammenlægge produktionsomkostningerne for de pågældende varetyper med et rimeligt beløb til dækning af salgs-, administrations- og generalomkostninger samt fortjeneste. Dette beløb blev fastsat på grundlag af hver af disse producenters udgifter og fortjeneste i forbindelse med det rentable salg af samme vare på hjemmemarkedet.

c) Thailand

(24) Ved vurderingen af, hvorvidt de samarbejdende thailandske producenter havde haft et hjemmemarkedssalg af den pågældende vare, der var tilstrækkelig stort til at muliggøre en passende sammenligning, samt om dette salg havde fundet sted i normal handel, anvendte Kommissionen samme metode, som blev anvendt over for de indiske producenter (se betragtning 12 til 16).

(25) På dette grundlag fandtes det, at for hver af de pågældende thailandske producenter var såvel det samlede hjemmemarkedssalg af PTY som hjemmemarkedssalget for hver enkelt PTY-type højere end 5 % af det tilsvarende salg af samme vare, som solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet. Som følge heraf blev det samlede hjemmemarkedssalg og hjemmemarkedssalget af hver produkttype anset for at være af tilstrækkeligt omfang til at muliggøre en passende sammenligning.

(26) Det fandtes endvidere, at ud af i alt 19 typer PTY, der solgtes til eksport til Fællesskabet af de tre berørte eksportører i Thailand, var den tilsvarende samme vare kun for 14 typers vedkommende blevet solgt på hjemmemarkedet i normal handel. Den normale værdi blev derfor for disse 14 typer fastsat på grundlag af hjemmemarkedsprisen for sammenlignelige typer efter fradrag af alle rabatter og afslag, som direkte havde tilknytning til de pågældende salg, jf. artikel 2, stk. 3, litra a), i grundforordningen.

(27) For de resterende 5 typer PTY, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet af en af de pågældende eksportører i Thailand, måtte den normale værdi beregnes, da de sammenlignelige typer ikke fandtes at være blevet solgt på hjemmemarkedet i normal handel.

(28) For denne producent blev den normale værdi fastsat ved at sammenlægge produktionsomkostningerne for de pågældende varetyper med et rimeligt beløb til dækning af salgs-, administrations- og generalomkostninger samt fortjeneste. Dette beløb blev fastsat på grundlag af den pågældende producents udgifter og fortjeneste i forbindelse med det rentable salg af samme vare på hjemmemarkedet.

2. Eksportpris

(29) Eksportprisen blev generelt fastlagt på grundlag af den pris, der faktisk var betalt eller skulle betales for de pågældende varer, der solgtes til eksport til Fællesskabet, jf. artikel 2, stk. 8, litra a), i grundforordningen.

(30) For én indisk eksportør, som solgte en lille mængde af varen til en forbunden importør i Fællesskabet, blev eksportpriserne i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, litra b), i grundforordningen beregnet på grundlag af den pris, til hvilken den indførte vare første gang videresolgtes til en uafhængig køber i Fællesskabet. Ved beregningen af eksportpriserne foretoges der justeringer for alle omkostninger, der var påløbet mellem indførsel og videresalg samt for en fortjenstmargen på 3 %, der foreløbig fandtes rimelig i lyset af de oplysninger, som Kommissionen rådede over vedrørende de fortjenester, der opnåedes af uafhængige importører i den pågældende sektor.

3. Sammenligning

(31) Den normale værdi for hver varetype blev sammenlignet med eksportprisen for den tilsvarende type for hver enkelt transaktion, ab fabrik og på samme handelstrin.

(32) For at sikre en rimelig sammenligning blev den normale værdi og eksportprisen justeret i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9 og 10, i grundforordningen for at tage hensyn til forskelle, der direkte påvirkede prisernes sammenlignelighed. Disse justeringer vedrørte importafgifter og indirekte skatter samt salgsomkostninger som følge af salg på forskellige vilkår og betingelser. De justeringer, der blev foretaget for de ovennævnte forskelle, var begrænset til forskelle, for hvilke der blev fremlagt tilfredsstillende beviser for, at de havde direkte forbindelse til de undersøgte salg.

(33) Nogle importører i Thailand og Indien anmodede om og blev indrømmet en justering for importafgifter på råmaterialer, der fysisk indgik i den samme vare, når den var bestemt for forbrug i oprindelseslandet, og det var bevist, at afgiften ikke var blevet opkrævet eller refunderet for den vare, der eksporteredes til Fællesskabet.

4. Dumpingmargener

a) Samarbejdende producenter

(34) Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted for alle de berørte samarbejdende selskabers vedkommende, og at dumpingmargenerne er lig med det beløb med hvilket den normale værdi som fastsat overstiger prisen ved eksport til Fællesskabet.

Den vejede gennemsnitlige dumpingmargen efter producent, udtrykt i procent af prisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, er:

Indien

>TABELPOSITION>

Indonesien

>TABELPOSITION>

Thailand

>TABELPOSITION>

b) Ikke-samarbejdende producenter

(35) For så vidt angår de producenter i de pågældende eksportlande, som hverken besvarede Kommissionens spørgeskema på tilfredsstillende vis eller på anden måde gav sig til kende, fandt Kommissionen, at dumpingmargenen skulle fastlægges på grundlag af de tilgængelige oplysninger i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i grundforordningen. I denne forbindelse fandtes det, at de mest rimelige tilgængelige oplysninger var dem, der var blevet verificeret af Kommissionen under undersøgelsen. For ikke at belønne manglende samarbejde, og for at sikre at de indførte foranstaltninger effektivt beskytter erhvervsgrenen i Fællesskabet mod illoyal konkurrence, fandtes det i forbindelse med den foreløbige afgørelse rimeligt at fastsætte dumpingmargenen for de ikke-samarbejdende producenter i hvert af de berørte lande til den højeste dumpingmargen, der konstateredes for de samarbejdende producenter i det pågældende land.

På dette grundlag er de foreløbige dumpingmargener for ikke-samarbejdende producenter fastsat til 42,9 % for Indien, 22 % for Indonesien og 29,6 % for Thailand.

D. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET

(36) Ikke alle producenter af PTY i Fællesskabet samarbejdede med undersøgelsen. For at fastslå den samlede produktion af PTY i Fællesskabet og definere erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. artikel 4, stk. 5, i grundforordningen, blev der derfor benyttet oplysninger fra besvarelserne af spørgeskemaerne, Eurostat og Udvalget for Syntetiske Fibre vedrørende de ikke-samarbejdende selskabers produktion. På dette grundlag blev den samlede produktion af PTY i Fællesskabet anslået til omkring 95 000 tons.

(37) Kommissionen overvejede, om et samarbejdende selskab, der producerede PTY i Fællesskabet, som er et datterselskab af en producent i Tyrkiet og som samarbejdede med undersøgelsen, skulle anses for at tilhøre erhvervsgrenen i Fællesskabet i henhold til artikel 4, stk. 5, i grundforordningen.

I denne forbindelse mindes der om, at dette selskab købte det vigtigste materiale til produktion af PTY, nemlig delvis orienteret polyestergarn (POY), fra sit moderselskab i Tyrkiet, som fandtes at eksportere POY og PTY til fællesskabsmarkedet. Det tyrkiske selskab er som producerende eksportør en interesseret part i den fornyede undersøgelse af antidumpingforanstaltningerne mod importen af POY og PTY med oprindelse i bl.a. Tyrkiet, som er gennemført sideløbende med nærværende undersøgelse.

(38) I overensstemmelse med Fællesskabets tidligere praksis fandtes det, at denne producent i Fællesskabet gennem sin forbindelse med den pågældende producent/eksportør i Tyrkiet var beskyttet mod de skadelige følger af dumpingimporten. Det fandtes yderligere og i overensstemmelse med samme praksis, at det ville forvride vurderingen af disse følger at anse denne producent for at være en del af erhvervsgrenen i Fællesskabet. Det forhold, at den pågældende producent i Fællesskabet fremstiller PTY af POY, der er købt til intern afregningspris fra den med virksomheden forbundne tyrkiske eksportør, der fandtes at have foretaget dumping og forårsaget skade for klagerne, gør rent faktisk oplysningerne om fremstillingsomkostningerne for den pågældende vare upålidelige. Det fandtes derfor, at den pågældende producent i Fællesskabet ikke skulle anses for at tilhøre erhvervsgrenen i Fællesskabet.

(39) På grundlag af ovenstående udgjorde den andel af den samlede produktion i Fællesskabet, der fremstilledes af de samarbejdende producenter, som havde indgivet klagen, mere end 50 % i undersøgelsesperioden. Det bekræftes derfor, at klagerne tegner sig for en betydelig del af den samlede fællesskabsproduktion af den pågældende vare og udgør erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. artikel 4, stk. 5, i grundforordningen.

E. SKADE

1. Forbruget af PTY i Fællesskabet

Kommissionen fastslog, at det samlede åbenbare forbrug af PTY i Fællesskabet havde udviklet sig således: det steg fra 230 000 tons i 1991 til 237 000 tons i 1992, faldt derefter til 221 000 tons i 1993 for igen at stige til 241 000 tons i undersøgelsesperioden. Dette svarer til en samlet stigning i forbruget på omkring 5 % i den undersøgte periode.

2. Eksportørernes adfærd på Fællesskabsmarkedet

a) Kumulering af dumpingimporten

(40) Kommissionen undersøgte, hvorvidt importen fra de pågældende lande skulle kumuleres for at vurdere dens indvirkning på erhvervsgrenen i Fællesskabet. Denne analyse blev gennemført på grundlag af følgende kriterier: omfanget af importen fra hvert af de pågældende lande, ligheden mellem de fysiske kendetegn og den indbyrdes udskiftelighed mellem de importerede varer samt mellem disse og samme vare fremstillet i Fællesskabet ved de endelige anvendelsesformål, og lighed mellem distributionskanaler og prisadfærd på fællesskabsmarkedet for producenterne i de pågældende lande.

(41) For så vidt angår Indien har omfanget af importen med oprindelse i dette land været stadig faldende siden 1992 til 2 274 tons i undersøgelsesperioden, hvilket udgør 0,9 % af det samlede forbrug i Fællesskabet i denne periode. Denne importmængde fandtes ubetydelig, og importen af den pågældende vare med oprindelse i Indien findes derfor i overensstemmelse med EF's sædvanlige praksis og med henblik på den foreløbige afgørelse ikke at have bidraget til den væsentlige skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet, og denne import tages derfor ikke i betragtning ved vurderingen af skaden.

(42) For så vidt angår importen med oprindelse i Indonesien og Thailand hævdede de berørte producenter i disse lande, at deres respektive eksport til Fællesskabet ikke skulle kumuleres med eksporten fra de øvrige involverede lande på grund af det påståede ringe omfang af denne eksport. Det fandtes imidlertid, at importen til Fællesskabet fra hvert af disse to pågældende lande siden 1991 konstant har været stigende, og at Indonesien i undersøgelsesperioden eksporterede 11 518 tons PTY, svarende til 4,8 % af forbruget i Fællesskabet, mens Thailand i samme periode eksporterede 6 925 tons, svarende til 2,9 % af forbruget i Fællesskabet. Sådanne importmængder kan hverken relativt eller absolut anses for ubetydelige.

(43) Efter undersøgelsen af kendsgerningerne fandtes det, at PTY importeret fra Indonesien og Thailand såvel indbyrdes som i forhold til PTY fremstillet i Fællesskabet var ens i enhver forstand og i høj grad udskiftelige.

Undersøgelsen viste yderligere, at den indonesiske og thailandske import af PTY konkurrerer indbyrdes og med samme vare fremstillet af erhvervsgrenen i Fællesskabet. Disse importerede varer sælges desuden i Fællesskabet gennem tilsvarende kommercielle kanaler og havde en sammenlignelig prisudvikling. Under disse omstændigheder fandtes det, at virkningen af den pågældende import med oprindelse i Indonesien og Thailand skulle vurderes på kumuleret grundlag.

b) Dumpingimportens omfang og markedsandel

(44) Importen af PTY med oprindelse i Indonesien og Thailand steg tilsammen fra 3 863 tons i 1991 til 9 490 tons i 1993 og til 18 443 tons i undersøgelsesperioden. Dette udgør en stigning i andelen af fællesskabsmarkedet fra 1,7 % i 1991 til 4,3 % i 1993 og til 7,7 % i undersøgelsesperioden.

3. Dumpingimportens pris

(45) For at undersøge om der var tale om prisunderbud, blev alle de PTY-typer, der fremstilledes af erhvervsgrenen i Fællesskabet, og de typer, der importeredes til Fællesskabet fra Indonesien og Thailand, opdelt i tre grupper efter de forskellige typers vægt (»denier«). Kommissionen sammenlignede derefter fællesskabserhvervsgrenens vejede gennemsnitlige salgspris for hver gruppe med hvert af de berørte eksporterende selskabers vejede gennemsnitlige pris for den sammenlignelige gruppe på samme handelstrin. De resulterende underbudsmargener for hver gruppe blev derefter vejet for at nå frem til én margen for hvert eksporterende selskab.

For fællesskabserhvervsgrenen benyttedes priserne ab fabrik og for eksportørerne priserne frit Fællesskabets grænse, fortoldet.

(46) Sammenligningen viste underbudsmargener i undersøgelsesperioden. Margenerne lå for Indonesien fra 37,4 % til 46,8 %, alt efter den pågældende eksportør, med et samlet vejet gennemsnit på 41,3 % og for Thailand fra 48,2 % til 52,7 % med et samlet vejet gennemsnit på 49,6 %.

4. Fællesskabserhvervsgrenens situation

a) Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse

(47) Fællesskabserhvervsgrenens produktion af PTY faldt støt fra 104 000 tons i 1991 til 92 000 tons i 1993 og steg en smule til 95 000 tons i undersøgelsesperioden. Dette svarer til et samlet fald i Fællesskabets produktion på 8,6 %, mens forbruget steg med 5 % i samme periode.

(48) Fællesskabserhvervsgrenens PTY-produktionskapacitet er steget med omkring 7 % fra 114 000 tons i 1991 til 122 000 tons i undersøgelsesperioden.

(49) Udnyttelsesgraden for fællesskabserhvervsgrenens produktionskapacitet faldt samlet fra 91 % til 78 %. I betragtning af, at polyestergarnindustrien er meget kapitalintensiv (en udnyttelsesgrad på op til 90 % anses for normal), havde den faldende udnyttelsesgrad en betydelig effekt på fordelingen af faste omkostninger.

b) Salg og markedsandel

(50) Mængden af PTY, der solgtes i Fællesskabet af fællesskabserhvervsgrenen, faldt fra omkring 87 000 tons i 1991 og 1992 til 83 000 tons i 1993, for igen at stige til 87 000 tons i undersøgelsesperioden i en situation med stigende efterspørgsel.

(51) Fællesskabserhvervsgrenens andel af fællesskabsmarkedet udviklede sig således: 37,7 % i 1991, 36,8 % i 1992, 37,7 % i 1993 og 36 % i undersøgelsesperioden. Den samlede forholdsvise stabilitet i salget førte til et mindre fald i markedsandel på grund af stigningen i forbruget i Fællesskabet.

c) Prisudvikling

(52) Priserne for PTY har svunget i takt med priserne på de råmaterialer, der anvendes til at fremstille varen POY på et tidligere produktionstrin, dvs. ren terephthalsyre (PTA), dimetylætylen (DMT) og glykol. De stigende priser på PTY, der konstateredes ved slutningen af undersøgelsesperioden (første halvdel af 1994) i forhold til 1993 (anden halvdel), er et resultat af den verdensomspændende mangel på disse råmaterialer og de deraf følgende prisstigninger.

Disse prisstigninger ramte derfor alle aktører på markedet samtidig.

d) Rentabilitet

(53) Det fandtes, at fællesskabserhvervsgrenen generelt og fra 1992 og fremefter har haft forværrede finansielle resultater. Den samlede rentable situation i 1992 blev vendt til tab og er især blevet forværret i undersøgelsesperioden, hvor der konstateredes gennemsnitlige tab på omkring 10 % af omsætningen. Alle klagende fællesskabsproducenter led store tab eller havde faldende rentabilitet.

e) Beskæftigelse og investeringer

(54) Det skal bemærkes, at selv om produktionen af PTY ikke er arbejdskraftintensiv, har der været stadige nedskæringer i beskæftigelsen i fællesskabserhvervsgrenen. Investeringsniveauet var generelt reduceret for de fleste selskaber. Stigningen i PTY-produktionskapaciteten er specifikt et resultat af betydelige investeringer i 1992 og 1993 foretaget af ét selskab, som er forbundet med en producent i et tredjeland; dette selskab har reduceret sin import af POY fra moderselskabet drastisk, men udvidet sin produktion af POY og følgelig sin PTY-kapacitet i Fællesskabet.

5. Konklusioner vedrørende skade

(55) På grundlag af de ovennævnte økonomiske indikatorers negative tendens, som hovedsagelig består af faldende produktion, kapacitetsudnyttelse og markedsandel til trods for en vis stigning i Fællesskabets forbrug af PTY samt stadig større finansielle tab, konkluderes det foreløbig, at erhvervsgrenen i Fællesskabet lider væsentlig skade.

F. ÅRSAG TIL SKADE

(56) Kommissionen har undersøgt hvorvidt den væsentlige skade, som erhvervsgrenen i Fællesskabet har lidt, er blevet forårsaget af dumpingimporten, og hvorvidt andre faktorer kan have forårsaget eller bidraget til skaden.

1. Virkningen af dumpingimporten fra Indonesien og Thailand

(57) I betragtning af den voksende indtrængning på markedet kombineret med en aggressiv lav prisfastsættelse for importen af PTY med oprindelse i Indonesien og Thailand har denne import tilsyneladende bidraget til fællesskabserhvervsgrenens forværrede situation. Siden 1991 har importen fra de pågældende to lande opnået langt den højeste markedsandel på fællesskabsmarkedet (7,7 % i undersøgelsesperioden) i forhold til importen fra andre tredjelande. I samme periode har erhvervsgrenen i Fællesskabet lidt et vist tab af markedsandel til trods for den konstaterede vækst i forbruget i Fællesskabet og har også lidt betydelige finansielle tab. Stigningen i importen fra Indonesien og Thailand kan i vid udstrækning forklares ved de importerede varers lave pris, der lå betydeligt under prisen på fællesskabserhvervsgrenens varer. Dette var tilfældet selv i anden halvdel af undersøgelsesperioden (første halvdel af 1994), hvor fællesskabspriserne oplevede en svag genopretning, som afspejlede en stigning i priserne på råmaterialer.

2. Virkningen af andre faktorer

(58) Kommissionen undersøgte også, om den skade, som erhvervsgrenen i Fællesskabet havde lidt, kunne tilskrives andre faktorer end importen fra Indonesien og Thailand. Denne analyse var så meget mere påkrævet, som fællesskabserhvervsgrenens rentabilitetssituation var begyndt at forværres allerede i 1992, mens importen fra Indonesien og Thailand udviste den mest betydningsfulde stigning i 1993.

a) Importen fra andre lande

- Taiwan og Tyrkiet

(59) Det bør erindres, at antidumpingforanstaltninger indført i 1988 stadig gælder for importen af PTY med oprindelse i Tyrkiet og Taiwan. Den fornyede undersøgelse af disse foranstaltninger, som Kommissionen er i færd med at gennemføre, kan føre til den konklusion, at importen fra Tyrkiet og Taiwan havde en skadelig indvirkning på erhvervsgrenen i Fællesskabet og at den bidrog til fællesskabserhvervsgrenens vanskelige situation, selv om den pågældende import faldt målt såvel i omfang som i markedsandel.

- Malaysia, USA, Sydafrika og Slovakiet

(60) Importen fra disse lande hævdedes at have påvirket fællesskabserhvervsgrenens situation.

(61) For så vidt angår Malaysia blev der i april 1995 indledt en antidumpingprocedure, og undersøgelsen forløber stadig. Da Kommissionen konkluderede, at der var tilstrækkelige beviser for skadevoldende dumping til at indlede undersøgelsen, kan det ikke udelukkes, at importen fra Malaysia, hvis markedsandel på fællesskabsmarkedet steg fra 0 % i 1991 til 1,9 % i undersøgelsesperioden, bidrog til den skade, som fællesskabserhvervsgrenen har lidt.

(62) Importen af PTY fra USA faldt målt i mængde med 16 % fra 1991 til undersøgelsesperioden, om end den stadig er betydelig (en markedsandel på 4,1 % i undersøgelsesperioden). For så vidt angår importen af PTY fra Sydafrika steg dens markedsandel i Fællesskabet fra 1,07 % i 1991 til 1,47 % i undersøgelsesperioden. Eurostats tal giver imidlertid ikke oplysninger om de typer PTY, der importeredes, og der kan derfor ikke drages nogen konklusioner vedrørende de priser, hvortil importen af PTY fra USA og Sydafrika fandt sted.

(63) For så vidt angår Slovakiet opnåede importen af PTY til Fællesskabet fra dette land en markedsandel på fællesskabsmarkedet på 3,1 % i undersøgelsesperioden. Som følge af investeringer foretaget af en fællesskabsproducent i Slovakiet er en væsentlig del af importen til Fællesskabet med oprindelse i dette land imidlertid tilsyneladende sket til interne afregningspriser mellem forbundne parter. Det kan med rimelighed antages, at en sådan import ikke kan være foretaget af den pågældende fællesskabsproducent med henblik på at påvirke dens egen rentabilitet negativt. Det konkluderes følgelig, at importen fra Slovakiet ikke kan have haft en betydningsfuld indvirkning på fællesskabserhvervsgrenens situation.

- Konklusion

(64) Importen af PTY fra Taiwan, Tyrkiet og Malaysia, for hvilken der enten er konstateret skadelig dumping eller som er ved at blive undersøgt i forbindelse med en antidumpingprocedure, kan have bidraget til fællesskabserhvervsgrenens ugunstige situation. For så vidt angår importen af PTY fra USA og Sydafrika, hvorom der ikke findes afgørende oplysninger om priser, kan det ikke udelukkes, at den pågældende import har bidraget til den skade, som fællesskabserhvervsgrenen har lidt. Selv hvis det blev konkluderet, at denne import kunne have bidraget til skaden, kunne det dog ikke have haft til følge, at den skadelige virkning af importen fra Indonesien og Thailand blev fjernet.

b) Andre producenter i Fællesskabet

(65) Da de fællesskabsproducenter, som har indgivet klagen, tegner sig for omkring 50 % af den samlede produktion af PTY i Fællesskabet, fandtes det nødvendigt at undersøge de øvrige PTY-fællesskabsproducenters adfærd og deres mulige indvirkning på klagernes situation.

(66) De øvrige fællesskabsproducenter af PTY har tilsyneladende haft en stabil anslået produktionskapacitet i de sidste fire år. Det samme gælder deres faktiske produktion, der kun i første halvdel af 1994 udviste en svag stigning svarende til fællesskabserhvervsgrenens produktion. Med hensyn til disse øvrige fællesskabsproducenters markedsandel udviste den i undersøgelsesperioden et svagt fald svarende til udviklingen for den erhvervsgren, der har indgivet klagen.

(67) Det synes derfor ikke, som om disse producenters adfærd havde en skadelig virkning på den klagende erhvervsgrens vanskelige situation ud over den virkning, der følger af normal konkurrence.

c) Fællesskabserhvervsgrenens konkurrencedygtighed

(68) Indiske eksportører fremførte, at fællesskabserhvervsgrenen gennem omfattende omstruktureringer har udviklet teknisk meget avancerede anlæg og skabt overkapacitet. Disse eksportører fremførte endvidere, at under disse omstændigheder var den væsentlige skade, om nogen, som erhvervsgrenen i Fællesskabet har lidt, selvforskyldt.

(69) Kommissionen undersøgte dette synspunkt og konkluderede, at investeringsniveauet for nogle selskaber i Fællesskabet fortsat var betydeligt, navnlig fordi denne industritype kræver konstant fornyelse af maskiner og installationer. Disse investeringer var nødvendige for at kunne konkurrere effektivt og forklarer kun delvist faldet i fællesskabserhvervsgrenens kapacitetsudnyttelsesgrad. Under alle omstændigheder er fællesskabserhvervsgrenens samlede produktionskapacitet ikke for stor i sammenligning med forbruget i Fællesskabet og rimelige salgsforventninger.

d) Fællesskabserhvervsgrenens eksport

(70) Nogle producenter i de pågældende eksportlande fremførte, at den kritiske situation, som ifølge fællesskabserhvervsgrenen eksisterer på fællesskabsmarkedet, kan forklares ved, at fællesskabserhvervsgrenens eksport er steget siden 1991.

(71) Som svar på dette argument skal det bemærkes, at Eurostats statistik for Fællesskabets eksport af PTY viser en stigning på 15,5 % i mængde i den undersøgte periode. Dette resultat kan dog kun tilskrives eksport fra producenter i Fællesskabet, som ikke er indeholdt i fællesskabserhvervsgrenen, da sidstnævntes eksport er faldet svagt i samme periode. Som følge heraf er den påstand, som er fremført af producenterne i eksportlandene, ikke begrundet.

e) Valutakurser og markedsvilkår

(72) Indonesiske producenter hævdede, at en gunstig dollarkurs i forhold til ecu har fremmet den indonesiske eksport til Fællesskabet.

(73) Det forhold, at kursforholdet mellem dollar og ecu kan have gjort importeret PTY, som faktureredes i dollar, mere tiltrækkende for importørerne ændrer ikke ved det faktum, at varen eksporteredes til dumpingpris i hele undersøgelsesperioden, og at den skadelige virkning af en sådan import kan være blevet forstærket.

(74) Indonesiske eksportører påstod også, at arbejdskraftomkostningerne er meget højere i Fællesskabet end i Indonesien, hvilket fører til meget højere priser på fællesskabsproduceret PTY i forhold til PTY produceret i Indonesien.

(75) Det skal bemærkes, at arbejdskraften i denne form for industri udgør en mindre del af produktionsomkostningerne. Forskellen mellem prisen på dumpet importeret garn og garn fremstillet af erhvervsgrenen i Fællesskabet kan ikke i større udstrækning forklares ved forskelle i prisen på arbejdskraft.

(76) Producenter i Thailand hævdede, at en indførelse af antidumpingforanstaltninger ville være totalt ubegrundet under de nuværende forhold i betragtning af den kraftige stigning i deres eksportpriser siden foråret 1994, der var mere end tilstrækkelig til at fjerne enhver påstået dumping eller skade i undersøgelsesperioden.

(77) Prisstigningen i første halvdel af 1994, dvs. anden halvdel af undersøgelsesperioden, skyldes hovedsagelig en omkostningsstigning som følge af højere råvarepriser og afspejler derfor blot en samlet verdensomspændende generel stigning i priser. Som tidligere nævnt forblev underbudsmargenerne de samme i den pågældende periode.

(78) Desuden bør det huskes, at det er Kommissionens sædvanlige praksis i antidumpingprocedurer at undersøge kendsgerninger og tal, som vedrørende en afgrænset undersøgelsesperiode. Begivenheder, som finder sted efter undersøgelsesperioden, i dette tilfælde efter juni 1994, kan normalt ikke tages i betragtning i forbindelse med konstatering af dumping og skade, da behovet for at verificere sådanne hændelser ville gøre en undersøgelse praktisk talt permanent. Det ville også gøre det muligt for eksportører at manipulere resultaterne ved hjælp af kortvarige prisstigninger efter indledningen af antidumpingundersøgelsen. På grundlag af de oplysninger, der indhentedes for undersøgelsesperioden, ville prisstigningen, hvis den opretholdtes efter undersøgelsesperioden, under alle omstændigheder stadig være på et skadeligt dumpingniveau.

3. Konklusioner vedrørende årsagen til skade

(79) Det følger af det foregående, at efter at have udelukket andre faktorer, der kun havde en begrænset effekt, om overhovedet nogen, udgør importen af PTY med oprindelse i Indonesien og Thailand en relevant årsag til forværringen af fællesskabserhvervsgrenens situation.

(80) Stigningen i importen fra Indonesien og Thailand, som konsekvent solgtes til lave dumpede priser i undersøgelsesperioden, har faktisk haft en særlig destabiliserende virkning på erhvervsgrenen i Fællesskabet, som kun var ved at rejse sig efter den skade, der var forårsaget af anden dumpingimport.

Denne import fandtes stadig at underbyde fællesskabsproducenternes priser betydeligt i undersøgelsesperioden, men i mindre omfang end importen fra Indonesien og Thailand.

(81) Det må derfor konkluderes, at ved at trænge ind på fællesskabsmarkedet på grund af lave dumpede priser, som førte til et faldende prisniveau på fællesskabsmarkedet og følgelig til tab af rentabilitet for fællesskabserhvervsgrenen, har den kumulerede dumpingimport fra Indonesien og Thailand påført Fællesskabets PTY-industri væsentlig skade.

G. FÆLLESSKABETS INTERESSER

1. Generelle overvejelser

(82) En afgørelse af, hvorvidt en indgriben er nødvendig af hensyn til Fællesskabets interesser, skal baseres på en vurdering af alle de forskellige interesser som helhed, herunder fællesskabsproducenternes, -brugernes og -forbrugernes interesser.

I en sådan undersøgelse skal der tages særlig hensyn til behovet for at fjerne de handelsforvridende følger af skadelig dumping samt for at genskabe en effektiv konkurrence.

2. Fællesskabserhvervsgrenens interesser og virkningen på konkurrencen

(83) I forbindelse med undersøgelsen blev det fastslået, at erhvervsgrenen i Fællesskabet står over for en skadevoldende situation i form af et samlet fald i produktionen, et stagnerende salg til trykkede priser og en svagt faldende markedsandel, hvilket tilsammen har ført til betydelige finansielle tab. Desuden har erhvervsgrenen måttet reducere antallet af beskæftigede.

En fjernelse af de uberettigede fordele, der er opnået ved hjælp af dumping, bør bringe fællesskabserhvervsgrenen i en situation, hvor den kan konkurrere med importerede varer på lige vilkår; hvis dette ikke sker, er den i fare for at blive ukonkurrencedygtig. Konkurrenceevnen i denne sektor afhænger i høj grad af evnen til regelmæssigt at modernisere produktionsapparatet, hvilket er en investering, der kan være vanskelig at foretage for erhvervsgrenen i Fællesskabet i betragtning af dens dårlige og stadigt forværrede finansielle situation.

(84) Ved undersøgelsen af eventuelle antidumpingforanstaltningers virkning på konkurrencen i det foreliggende tilfælde må der tages hensyn til det forhold, at Fællesskabets PTY-industri havde en markedsandel på 36 % i undersøgelsesperioden. I denne forbindelse forekommer betragtningerne under nr. 85, 86 og 87 relevante.

(85) Indførelsen af antidumpingforanstaltninger vil påvirke prisniveauet for importen fra Thailand og Indonesien til Fællesskabet og kan efterfølgende have en vis indflydelse på sådanne importerede varers relative konkurrencedygtighed. Konkurrencen på fællesskabsmarkedet kan imidlertid ikke forventes mindsket som følge af sådanne foranstaltninger.

(86) Tværtimod skal fjernelsen af de uretmæssige fordele som følge af dumping forhindre yderligere tilbagegang for fællesskabserhvervsgrenen og muligvis for producenter i tredjelande, som sælger i Fællesskabet og ikke har benyttet illoyal prisfastsættelse, og derved bidrage til at sikre, at der stadig kan vælges mellem en lang række PTY-producenter. Det synes indiskutabelt, at fællesskabserhvervsgrenens situation vil forværres yderligere, medmindre der træffes foranstaltninger.

(87) Det bør også erindres, at erhvervsgrenen i Fællesskabet er blevet påvirket af import fra andre tredjelande, nemlig Taiwan og Tyrkiet, som i øjeblikket er genstand for antidumpingforanstaltninger. Disse lande vil blive udsat for forskelsbehandling, og foranstaltningernes effektivitet vil blive undergravet, hvis der ikke træffes foranstaltninger med henblik på at fjerne den skadelige virkning af dumpingimporten fra Indonesien og Thailand.

3. Andre involverede specifikke interesser

(88) Virkningerne af at indføre antidumpingforanstaltninger over for importen af PTY fra Thailand og Indonesien i forbindelse med de specifikke interesser for andre parter end erhvervsgrenen i Fællesskabet, herunder forarbejdningsindustrien og forbrugerne, må også tages i betragtning.

(89) Der blev ikke fremført argumenter af brugerne vedrørende virkningen af prisen på PTY i de endelige varer. I betragtning af de foreslåede foranstaltningers begrænsede niveau anslås virkningen på de endelige varer - hovedsagelig stoffer og tæpper - dog til at være moderat.

(90) Nogle producenter i Indonesien og Thailand hævdede, at indførelsen af antidumpingforanstaltninger ikke ville være i Fællesskabets interesse, fordi anlæggene i Fællesskabet ikke havde tilstrækkelig produktionskapacitet til at forsyne køberne i Fællesskabet. Producenter i Thailand tilføjede, at antidumpingforanstaltningerne ville bidrage til en yderligere forøgelse af de aktuelle markedsforstyrrelser, der er forårsaget af mangelen på tilstrækkelige leverancer, og at foranstaltningerne ville være til skade for forarbejdningsindustrien i Fællesskabet.

(91) Disse argumenter må afvises, da der ikke synes at eksistere et strukturelt forsyningsunderbud (forbruget og produktionskapaciteten ligger i gennemsnit på omkring 240 000 tons), når der ses på såvel de klagende som ikke-klagende fællesskabsproducenters produktionskapacitet.

4. Konklusioner vedrørende Fællesskabets interesser

(92) Efter at have undersøgt de forskellige involverede interesser konkluderer Kommissionen, at hvis Fællesskabets PTY-industri fortsat tillades at lide væsentlig skade, navnlig påvist i form af finansielle tab, faldende produktion og svagt faldende markedsandel, uden at der ydes beskyttelse mod skadelig dumping, vil denne erhvervsgrens tilbagegang blive fremskyndet, hvilket ikke vil være i Fællesskabets interesse. Det findes desuden nødvendigt at sikre en ikke-diskriminatorisk behandling af PTY med oprindelse i Indonesien og Thailand i forhold til importen af PTY med oprindelse i andre tredjelande, som i øjeblikket er genstand for antidumpingforanstaltninger. Der fandtes ingen overbevisende grunde til ikke at indføre antidumpingforanstaltninger.

(93) Det konkluderes derfor, at det er i Fællesskabets interesse at indføre antidumpingforanstaltninger.

H. TOLD

(94) For at forhindre, at der forvoldes yderligere skade for erhvervsgrenen i Fællesskabet under undersøgelsen, finder Kommissionen, at der bør iværksættes antidumpingforanstaltninger over for importen af PTY med oprindelse i Indonesien og Thailand på en sådan måde, at det gøres muligt for erhvervsgrenen at opnå den rimelige fortjeneste, som den har kunnet opnå på grund af dumpingimportens virkninger. Med henblik herpå bør der indføres en midlertidig antidumpingtold i form af en værditold.

(95) Ved fastsættelsen af den midlertidige told tog Kommissionen hensyn til det konstaterede dumpingniveau og den told, der er nødvendig for at fjerne den skade, som erhvervsgrenen i Fællesskabet har lidt.

(96) Ved beregningen af den told, som er tilstrækkelig til at afhjælpe fællesskabserhvervsgrenens udsatte situation, måtte Kommissionen tage i betragtning, at denne situation hovedsagelig består i forringede finansielle resultater som følge af trykkede priser på grund af prisunderbud. Fjernelsen af den pågældende skade kræver, at de trufne foranstaltninger gør det muligt for fællesskabserhvervsgrenen at opnå salg til priser, der giver en rimelig fortjeneste.

(97) I denne forbindelse har Kommissionen beregnet det prisniveau, som anses for tilstrækkeligt til at fjerne skaden, på grundlag af fællesskabserhvervsgrenens vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger, herunder en fortjeneste på 6 %, der fandtes rimelig for på lang sigt at garantere erhvervsgrenens produktionsinvesteringer. Den sammenlignede derefter dette skadesafhjælpningsniveau med de gennemsnitlige importpriser, frit Fællesskabets grænse, fortoldet. Da de konstaterede skadesmargener for alle berørte selskaber og lande overstiger de fastsatte dumpingmargener, bør tolden baseres på de fastsatte dumpingmargener, jf. artikel 13, stk. 3, i grundforordningen.

(98) Ved fastsættelsen af den midlertidig told for producenter i hvert af de berørte eksportlande, som hverken besvarede Kommissionens spørgeskema eller på anden måde gav sig til kende, finder Kommissionen det af de årsager, der er angivet i betragtning 35, rimeligt at fastsætte den midlertidige antidumpingtold til den dumpingmargen, der er fastsat i den pågældende betragtning for importerede varer med oprindelse i Indonesien og Thailand, nemlig henholdsvis 22 % og 29,6 %.

(99) Som forklaret i betragtning 41 er det foreløbig blevet konkluderet, at importen af de pågældende varer med oprindelse i Indien ikke ansås for at have bidraget til den væsentlige skade, der var forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet. Kommissionen finder derfor, at beskyttelsesforanstaltninger vedrørende denne import er unødvendige i denne fase af undersøgelsen.

I. INTERESSEREDE PARTERS RETTIGHEDER

(100) Af hensyn til en forsvarlig forvaltning bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de berørte parter kan tilkendegive deres mening skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Det bør desuden erklæres, at alle konklusioner i forbindelse med denne forordning er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse i forbindelse med enhver endelig told, som måtte foreslås af Kommissionen -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af tekstureret garn af endeløse polyesterfibre henhørende under KN-kode 5402 33 10 og 5402 33 90 med oprindelse i Indonesien og Thailand.

2. Tolden fastsættes til følgende procentdel af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet:

>TABELPOSITION>

3. Medmindre andet er angivet, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.

4. De i stk. 1 omhandlede varers overgang til fri omsætning i Fællesskabet er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.

Artikel 2

Parterne kan inden en måned fra tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden tilkendegive deres mening skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen, jf. dog artikel 7, stk. 4, litra b) og c), i forordning (EØF) nr. 2423/88.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 23. maj 1996.

På Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Næstformand

(1) EFT nr. L 56 af 6. 3. 1996, s. 1.

(2) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.

(3) EFT nr. L 66 af 10. 3. 1994, s. 10.

(4) EFT nr. C 209 af 29. 7. 1994, s. 2.