RÅDETS BESLUTNING

af 1. juni 2006

om ændring af bilag 12 til de fælles konsulære instrukser og bilag 14a til Den Fælles Håndbog om gebyrer svarende til de administrative omkostninger, der er forbundet med behandlingen af en visumansøgning

(2006/440/EF)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 789/2001 af 24. april 2001 om at forbeholde Rådet gennemførelsesbeføjelserne vedrørende visse detailbestemmelser og konkrete procedurer i forbindelse med behandling af visumansøgninger (1),

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 790/2001 af 24. april 2001 om at forbeholde Rådet gennemførelsesbeføjelserne vedrørende visse detailbestemmelser og konkrete procedurer i forbindelse med grænsekontrol og grænseovervågning (2),

under henvisning til initiativ fra Den Franske Republik, og

ud fra følgende betragtninger:

Beløbet på 35 EUR dækker ikke længere de aktuelle omkostninger ved behandling af en visumansøgning. Desuden bør der tages højde for konsekvenserne af indførelsen af Det Europæiske Visuminformationssystem (VIS) og af de biometriske identifikatorer, der er nødvendige for at kunne indføre VIS i forbindelse med behandlingen af visumansøgninger.

Det nuværende beløb på 35 EUR bør derfor justeres for at dække de ekstra omkostninger, som indførelsen af biometriske identifikatorer og VIS kommer til at indebære for behandlingen af visumansøgninger.

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr ..../2006 af om fastsættelse af regler for mindre grænsetrafik ved medlemsstaternes ydre landgrænser og om ændring af Schengen-konventionen (5) giver mulighed for gratis udstedelse af en tilladelse med henblik på mindre grænsetrafik.

Ud over de undtagelser, der omhandles i artikel 2 i denne beslutning, kan der i overensstemmelse med Fællesskabets samlede strategi for aftaler om visumlempelse indgås aftaler mellem Det Europæiske Fællesskab og visse tredjelande om at frafalde eller nedsætte visumgebyret for de pågældende tredjelandes statsborgere.

Medlemsstaterne bør i videst muligt omfang gøre brug af de muligheder, der ligger i Schengen-reglerne, for at udvikle mellemfolkelige kontakter med nabolandene i overensstemmelse med EU's overordnede politiske mål.

I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter at Rådet har truffet afgørelse om denne beslutning til udbygning af Schengen-reglerne efter bestemmelserne i tredje del, afsnit IV, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne beslutning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 5 i protokollen om Danmarks stilling.

For Islands og Norges vedkommende er denne beslutning et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengen-reglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengen-reglerne (7) , der falder ind under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale (8) .

For Schweiz' vedkommende er denne beslutning et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengen-reglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengen-reglerne, der falder ind under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 4, stk. 1, i Rådets afgørelser af 25. oktober 2004 om undertegnelse på henholdsvis Den Europæiske Unions vegne og Det Europæiske Fællesskabs vegne af nævnte aftale og om midlertidig anvendelse af visse bestemmelser deri.

Denne beslutning er et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengen-reglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne (9) . Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.

Denne beslutning er et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengen-reglerne, som Irland ikke deltager i, i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne (10) . Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Tabellen i bilag 12 til de fælles konsulære instrukser og bilag 14a til Den Fælles Håndbog erstattes af følgende:

Artikel 2

I bilag 12 til de fælles konsulære instrukser og bilag 14a til Den Fælles Håndbog affattes punkt II under afsnittet »Principper« således:

Indtil den 1. januar 2008 berører denne beslutning ikke visumgebyrer for tredjelande, som Rådet inden den 1. januar 2007 har givet Kommissionen mandat til at føre forhandlinger med for at indgå en aftale om visumlempelse.

Visumgebyret kan også nedsættes eller frafaldes for statsborgere fra et tredjeland som følge af en aftale om visumlempelse mellem Det Europæiske Fællesskab og det pågældende tredjeland i overensstemmelse med Fællesskabets samlede strategi for aftaler om visumlempelse.

forskere fra tredjelande, der rejser i Fællesskabet med det formål at udføre videnskabelig forskning som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets henstilling 2005/761/EF af 28. september 2005 om lettelse af medlemsstaternes udstedelse af ensartede visa til kortvarigt ophold til forskere fra tredjelande, som rejser inden for Fællesskabet med henblik på videnskabelig forskning (11) .

Artikel 3

Denne beslutning anvendes fra den 1. januar 2007.

Medlemsstaterne kan anvende denne beslutning før den 1. januar 2007, dog tidligst den 1. oktober 2006, forudsat at de underretter Generalsekretariatet for Rådet om, fra hvilken dato de er klar til det.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

(1) EFT L 116 af 26.4.2001, s. 2.

(2) EFT L 116 af 26.4.2001, s. 5.

(3) EFT L 20 af 23.1.2002, s. 5.

(4) EUT L 152 af 20.6.2003, s. 82.

(5) Endnu ikke offentliggjort i EUT.

(6) EUT L 289 af 3.11.2005, s. 23.

(7) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.

(8) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 31.

(9) EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43.

(10) EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20.

(11) EUT L 289 af 3.11.2005, s. 23«

UDKAST TIL ERKLÆRING FRA RÅDET OG KOMMISSIONEN

Rådet og Kommissionen bemærker, at visumlempelse, det vil sige forenkling af visumudstedelsesprocedurerne for statsborgere fra tredjelande, der er omfattet af visumpligt, kan øge mulighederne for at fremme kontakt mellem EU og nabolandene, blandt andet ved at man frafalder eller nedsætter gebyret for visse kategorier af statsborgere fra tredjelande.

Rådet og Kommissionen bemærker også, at den samlede strategi for visumlempelse giver mulighed for at indlede forhandlinger om visumlempelse med tredjelande efter vurdering af hvert enkelt tilfælde, idet der tages hensyn til EU's samlede forbindelser til kandidatlande, lande med et europæisk perspektiv og lande, der er omfattet af den europæiske naboskabspolitik, samt strategiske partnerlande.

Rådet og Kommissionen bekræfter, at de går ind for, at der udarbejdes aftaler med tredjelande om visumlempelse i overensstemmelse med den fremgangsmåde og de overvejelser, der fremgår af den samlede strategi for visumlempelse, og de understreger, at der skal forhandles parallelaftaler om tilbagetagelse, så aftalerne kan træde i kraft samtidig.

Rådet og Kommissionen gør opmærksom på, at medlemsstaterne i forbindelse med deres fremme af mellemfolkelige kontakter med nabolande i overensstemmelse med EU's overordnende politiske mål bør gøre brug af de muligheder, som Schengen-reglerne byder, navnlig hvor sådanne mellemfolkelige kontakter kan bidrag til at styrke civilsamfundet og demokratiseringen i disse lande. Rådet og Kommissionen ser også gerne, at der sker en opfølgning af virkningen af de nye foranstaltninger med henblik herpå.