*****

RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 1739/85

af 24. juni 1985

om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af visse kuglelejer og koniske rullelejer med oprindelse i Japan

RAADET FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2176/84 af 23. juli 1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 12,

under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter konsultation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. Midlertidige foranstaltninger

(1) Kommissionen indfoerte ved forordning (EOEF) nr. 3669/84 (2) en midlertidig antidumpingtold paa importen af kuglelejer med stoerste udvendige diameter paa over 30 mm og paa koniske rullelejer med oprindelse i Japan og fremstillet eller eksporteret af Koyo Seiko Co Ltd, Nachi-Fujikoshi Corporation (Nachi), Nippon Seiko KK (NSK) og NTN Toyo Bearing Co Ltd.

(2) Raadet forlaengede ved forordning (EOEF) nr. 1034/85 (3) gyldighedsperioden for denne midlertidige told med hoejst to maaneder.

B. Efterfoelgende procedure

(3) Efter indfoerelsen af den midlertidige antidumpingtold og inden for den i artikel 3 i forordning (EOEF) nr. 3669/84 fastsatte frist paa én maaned anmodede de paagaeldende fire eksportoerer om at blive hoert af Kommissionen, hvilket blev imoedekommet; eksportoererne blev endvidere naermere orienteret om de faktiske forhold, som Kommissionen havde lagt til grund for sin foereloebige dumpingafgoerelse.

(4) De samme parter anmodede endvidere om et informationsmoede med henblik at blive underrettet om de kendsgerninger og betragtninger, paa grundlag af hvilke det var tanken at fastlaegge den endelige dumpingmargen, og disse anmodninger blev imoedekommet. Naevnte parter indroemmedes endvidere en frist, inden for hvilken de kunne goere ophaevelser efter afholdelsen af naevnte informationsmoede.

(5) Ud over de undersoegelser, der foerte til indfoerelse af den midlertidige told, foretog Kommissionen yderligere undersoegelse ved besoeg hos Nachi og NSK i Tokyo, Japan.

(6) Forud for indfoerelsen af den midlertidige told havde en raekke mindre japanske producenter og eksportoerer meddelt Kommissionen, at de ansaa sig for beroert af proceduren, og de tilboed at samarbejde. Alle disse selskaber fik tilsendt spoergeskemaer, og paa grundlag af de modtagne svar soegte Kommissionen foreloebigt at fastlaegge, hvilke af selskaberne der fremstillede de af undersoegelsen omfattede kugelejer og havde eksporteret dem til Faellesskabet i den betragtede periode. Dette var tilfaeldet for foelgende selskaber, hos hvilke Kommissionen aflagde kontrolbesoeg:

- Asahi Seiko Co Ltd, Osaka,

- FKC Bearing Co Ltd, Osaka,

- Fujino Iron Works Co Ltd, Osaka,

- Inoue Jikuuke Kogyo Co Ltd, Osaka,

- Izumoto Seiko Co Ltd, Osaka,

- Maekawa Bearing MFG, Co Ltd, Osaka,

- Matsuo Bearing Co Ltd, Osaka,

- Minamiguchi Bearing MFG Co Ltd, Osaka,

- Nankai Seiko Co Ltd, Osaka,

- Sapporo Precision Inc, Sapporo,

- Wada Seiko Co Ltd, Osaka.

I loebet af undersoegelsen viste det sig, at Sapporo Precision Inc ikke er et produktionsselskab, men modtager naesten samtlige de af denne undersoegelse omfattede lejer fra Kita Nippon Seiko Co Ltd, som er et produktionsselskab, hvis aktiemajoritet ejes af Sapporo Precision Inc, der derfor anses for at have den faktiske kontrol med dette selskab. I betragtning heraf behandledes de to selskaber under undersoegelsen som en enkelt oekonomisk enhed.

Alle disse producenter og eksportoerer underrettedes derefter om resultaterne af Kommissionens undersoegelse og fik lejlighed til at tilkendegive deres mening, hvilket nogle benyttede sig af.

(7) Inden for den i artikel 3 i forordning (EOEF) nr. 3669/84 fastsatte frist anmodede to uafhaengige importoerer om at blive hoert, hvilket blev imoedekommet, og Kommissionen indhentede derefter oplysninger fra endnu en uafhaengig importoer af de paagaeldende lejer, nemlig Findling Waelzlager, Karlsruhe, Tyskland.

C. Normal vaerdi

(8) Den normale vaerdi for de lejer, der er omfattet af den midlertidige told, blev fastlagt paa grundlag af den pris, der betaltes af uafhaengige koebere for tilsvarende lejer, som solgtes i Japan; Kommissionen benyttede samme metode som i forbindelse med den foreloebige dumpingafgoerelse, idet der blev taget hensyn til nye oplysninger, som blev fremlagt af de beroerte parter.

En af parterne gjorde indsigelse mod anvendelsen af de kombinerede vejede gennemsnitlige salgspriser til uafhaengige koebere, hvor salget paa hjemmemarkedet fand sted direkte fra producenten og gennem fuldtejede eller kontrollerede salgsselskaber. Den paagaeldende gjorde gaeldende, at i saadanne tilfaelde burde det vejede gennemsnit af producentens salgspriser til uafhaengige kunder og til producentens salgsdatterselskaber benyttes i de tilfaelde, hvor disse priser var sammenlignelige, eller den normale vaerdi burde fastsaettes paa grundlag af det direkte salg til uafhaengige kunder udelukkende fra producenten. Paa grundlag af de oplysninger, Kommissionen har faaet forelagt, har den ikke fundet det godtgjort, at priser og omkostninger i forbindelse med transaktioner mellem producenten og uafhaengige koebere. Da transaktionerne mellem producenten og dennes salgsselskaber ikke kan anses for at have fundet sted i normal handel, boer den normale vaerdi foelgelig i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra a), i forordning (EOEF) nr. 2176/84 fastsaettes paa grundlag af de sammenlignelige priser i normal handel i eksportlandet, hvilket under de foreliggende omstaendigheder er de priser, som uafhaengige kunder har betalt producenten og dennes salgsselskaber, som udgoer en enkelt oekonomiske enhed i medfoer af det bestaaende ejerforhold eller den fuldstaendige kontrol, som produktionsselskabet udoever. Kun naar de kontrollerede salgsselskabers salg tages i betragtning, anses den saaledes fastlagte normale vaerdi for paa passende maade at afspejle hele prisspektret paa hjemmemarkedet. Det fremgaar af de oplysninger, der er fremlagt af den paagaeldende producent, at selv om det vigtigste salgsselskab og salgsfilialerne saelger til samtlige kundekategorier paa hjemmemarkedet, saelger foerstnaevnte til et forholdsvis stoerre antal smaa forhandlere end sidstnaevnte, og det bestrides ikke, at priserne i denne sektor af markedet normalt er hoejere.

(9) Dumpingundersoegelsen vedroerende de mindre producenter omfattede perioden fra den 1. oktober 1983 til den 31. marts 1984.

(10) Med henblik paa at fastlaegge den normale vaerdi for hver af disse mindre producenter, hvis produktionsaktivitet udelukkende omfattede lejer, udvalget Kommissionen en repraesentativ proeve af kuglelejer, hvoraf eksporten til Faellesskabet tegnede sig for den stoerste aggregerede vaerdi og tilsammen udgjorde mindst 75 % af hver producents eksport af kuglelejer og koniske rullelejer til Faellesskabet i undersoegelsesperioden. Den normale vaerdi for denne proeve blev fastlagt paa grundlag af den vejede gennemsnitspris, som betaltes for samme type lejer paa det japanske marked. I tilfaelde, hvor en producent ikke paa hjemmemarkedet solgte en varetype identisk med eksportvaren, blev den normale vaerdi fastlagt paa grundlag af den hjemmemarkedsvare, hvis egenskaber ligger taet op ad de egenskaber, der kendetegner eksportvaren. Saafremt der ikke fandtes en saadan tilsvarende vare, blev den normale vaerdi fastlagt paa grundlag af de beregnede vaerdi ved for hvert selskab at sammenlaegge produktionsomkostningerne og en fortjeneste svarende til selskabets fortjeneste paa driften i det seneste fulde regnskabsaar.

D. Eksportpris

(11) Bortset fra de tilfaelde, hvor varen eksporteredes til datterselskaber i Faellesskabet, blev eksportpriserne fastlagt paa grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales til kuglelejerproducenterne for de varer, de solgte til eksport til Faellesskabet. Denne fremgangsmaade anvendtes ikke alene over for de producenter, der solgte direkte til kunder i Faellesskabet, men ogsaa over for dem, som solgte til eksport til Faellesskabet gennem uafhaengige mellemhandlere i Japan, saakaldte »handelshuse«, og over for de selskaber, der gjorde begge dele. I de paagaeldende tilfaelde ansaas den pris, hvortil producenten solgte kuglelejerne til mellemhandleren, i medfoer af artikel 2, stk. 8, litra a), i forordning (EOEF) nr. 2176/84, for at vaere eksportprisen ud fra den betragtning, at varernes endelige bestemmelsessted var producenten bekendt paa tidspunktet for leveringen til hamdelshuset, og at den normale vaerdi er blevet fastlagt i tilsvarende handelsled. Denne fremgangsmaade indebaerer, at saafremt et handelshus eksporterer under eget navn, paalaegges selskabet den told, der gaelder for kategorien »andre«, medmindre det paavises, at de eksporterede lejer hidroerer fra en bestemt producent, hvis eksport paalaegges en mindre individuel told. I dette resultat tages der hensyn til handelshusenes muligheder for at indkoebe kuglelejer til eksport fra en hvilken som helst af et stort antal forskellige producenter.

Paa baggrund af disse muligheder synes det ikke at vaere en rimelig loesning at anvende den alternative metode, nemlig at foretage en undersoegelse for handelshusene selv paa grundlag af disses kortvarige forbindelser med en raekke forskellige leverandoerer. Denne fremgangsmaade anvendtes ogsaa i forbindelse med en producent, som har solgte de paagaeldende lejer med henblik paa eksport til Faellesskabet til en anden uafhaengig japansk producent, eftersom sidstnaevnte hverken fremstillede eller solgte tilsvarende kuglelejer paa det japanske marked og derfor udoevede et handelshus' funktioner for saa vidt angaar eksporten af disse lejer. Det ansaas i den forbindelse for irrelevant, om mellemhandleren fastsatte sin videresalgspris uafhaengigt og/eller anvendte et fast pristillaeg. At laegge mellemhandlerens fortjeneste og generalomkostninger til producentens eksportpris, hvor mellemhandleren ikke kontrolleres af leverandoeren, som foreslaaet af den beroerte producent, ville alene vaere berettiget, saafremt dumpingmargenen skulle fastsaettes for mellemhandleren og ikke for producenten.

(12) Hvor der var tale om eksport til datterselskaber i Faellesskabet, benyttedes samme metode som ved fastsaettelse af den midlertidige told, idet der dog blev taget hensyn til nye oplysninger, som de beroerte parter fremlagde. Nogle parter gjorde indsigelse mod, at der ved beregning af eksportpriserne blev fradraget en fortjenstmargen paa 6 %, som skulle tilskrives de japanske producenters datterselskaber i Faellesskabet. Det fremgik af de af Kommissionen indsamlede oplysninger, at denne margen var gaeldende baade for et selskab, der udoevede virksomhed som fuldt ejet salgsselskab, og for et selskab, som indlaegger de paagaeldende kuglelejer i toldoplag, og saelger dem til ikke forbundne importoerer i Faellesskabet.

E. Sammenligning

(13) Ved sammenligningen af den normale vaerdi med eksportpriserne tog Kommissionen i fornoedent omfang hensyn til forskelle, der paavirkede prisernes sammenlignelighed, saasom forskelle i fysiske egenskaber og i salgsvilkaar, hvor det paa tilfredsstillende maade kunne paavises, at disse forskelle har direkte tilknytning til det paagaeldende salg, hvilket var tilfaeldet for saa vidt angaar forskelle i kreditvilkaar, garantier, teknisk bistand, provisioner, loen til saelgere, emballerings-, transport-, forsikrings-, haandterings- og ekstraomkostninger.

Der blev ikke indroemmet fradrag for indirekte omkostninger og generalomkostninger. Faellesskabets lovgivning begraenser de faktorer, der kan tages i betragtning naar prisernes sammenlignelighed bliver fastsat til visse faktorer naevnt i artikel 2, stk. 9, i forordning (EOEF) nr. 2176/84, saasom fysiske egenskaber, salgsvilkaar, tid og omfanget af handelen. Den eneste faktor, hvorunder indirekte omkostninger og generalomkostninger kan tages i betragtning er salgsvilkaar, men i den foreliggende sammenhaeng er tilpasning begraenset til de forskelle, der har direkte tilknytning til det paataenkte salg. I henhold til Faellesskabets lovgivning er dette normalt ikke tilfaeldet for indirekte omkostninger og generalomkostninger.

(14) En af parterne gjorde gaeldende, at i tilfaelde, hvor den normale vaerdi var fastlagt paa grundlag af det kombinerede vejede gennemsnit af salgspriserne for varer, der solgtes til uafhaengige koebere af producenten og af dennes fuldt ejede eller kontrollerede salgsselskaber, burde der ogsaa indroemmes fradrag for indirekte omkostninger og generalomkostninger i de indenlandske salgsselskaber med den begrundelse, at samtlige disse selskabers omkostninger ville have direkte tilknytning til salget paa hjemmemarkedet, eftersom de udelukkende solgte kuglelejer paa hjemmemarkedet. Denne anmodning kan ikke imoedekommes. For det foerste vedroerer dette krav en formel sondring mellem produktionsselskabets salgsafdelinger og dets salgsselskaber, hvilket ikke kan godtages i betragtning af den naere forbindelse mellem producenten og dennes salgsdatterselskaber, som er en foelge af den generelle kontrollerende indflydelse, foerstnaevnte har paa disse selskaber, jf. i oevrigt betragtning 8. Den paagaeldende producents paastand, ifoelge hvilken de indirekte omkostningers tilknytning til salget er forskellige for saa vidt angaar produktions- og salgsselsskaberne, kan saaledes ikke tages til foelge.

Desuden kan der i henhold til forordning (EOEF) nr. 2176/84 alene tages hensyn til forskelle i de i artikel 2, stk. 9, naevnte faktorer. En af disse faktorer er »salgsvilkaar«. Dette er et forholdsvis snaevert teknisk udtryk, som vedroerer de forpligtelser, der indgaar som en fast bestanddel af en salgskontrakt, og som kan vaere fastsat i selve kontrakten eller de almindelige salgsbetingelser, som saelger udfaerdiger. Det, der er afgoerende, er, om de paagaeldende omkostninger er strengt noedvendige for at opfylde de foreliggende salgsvilkaar. Saafremt dette foerste kriterium er opfyldt, skal det desuden paavises, at disse omkostninger har en direkte funktionel tilknytning til det paagaeldende salg, dvs. at de er opstaaet, fordi et bestemt salg har fundet sted. I almindelighed har indirekte omkostninger og generalomkostninger, naar de forekommer, ikke en saadan direkte funktionel tilknytning og kan derfor ikke fradrages. Der foreligger ingen grund til at fravige denne retningslinje paa grund af formelle retlige forskelle, saasom at et selskab har alle administrationsfunktioner i stedet for et andet eller flere andre selskaber, gruppens juridiske struktur, eller at salg paa hjemmemarkedet sker via et datterselskab eller en salgsafdeling.

(15) Et selskab kraevede, at der blev taget hensyn til en rimelig fortjenstmargen til dets indenlandske salgsselskaber ud over samtlige disse salgsselskabers indirekte omkostninger og andre generalomkostninger, idet det gjorde gaeldende, at der var forskel med hensyn til handelsled for saa vidt angaar henholdsvis disse selskabers og producentens eksportsalg. Hvad angaar dette krav er det indlysende, at i betragtning af den store lighed, der er mellem paa den ene side salgsselskabernes funktioner og paa den anden side de funktioner, som producentens salgsfilialer og salgsafdelinger udoever, og i betragtning af, at der ikke er tale om vaesentlige forskelle i sammensaetningen af deres kundekategorier, er der ikke nogen forskel i handelsled, som kan berettige en saadan hensyntagen. Endvidere boer kravet ogsaa afvises paa grundlag af de forhold, der allerede er redegjort for i betragtning 14, og hvoraf det fremgaar, at en sondring mellem producentens og dennes salgsdatterselskaber kun er rent formel.

(16) Nogle parter fremhaevede endvidere, at samtlige importoerens omkostninger for saa vidt angaar forbundne importoerer tages i betragtning ved beregning af eksportprisen, og en tilsvarende fremgangsmaade burde derfor foelges, hvor salg paa hjemmemarkedet fandt sted indirekte gennem et tilknyttet salgsselskab. I dette argument sammenblandes to forskellige spoergsmaal, nemlig beregning af eksportprisen paa grundlag af en forbunden importoers videresalgspris, og spoergsmaalet om en sammenligning mellem den normale vaerdi og eksportprisen. Med henblik paa beregning af eksportprisen foreskriver forordning (EOEF) nr. 2176/84 fradrag af »alle omkostninger, der paaloeber mellem indfoersel og videresalg«. Formaalet med denne bestemmelse er at naa frem til en eksportpris, som ikke er paavirket af den indbyrdes forbindelse mellem eksportselskabet og den dertil knyttede importoer. For saa vidt angaar sammenligningen mellem den normale vaerdi og eksportprisen gaelder andre regler, som har foert til prisjusteringer for alle de faktorer, der kan tages i betragtning, jf. naermere i betragtning 13.

F. Dumpingmargen

(17) Den normale vaerdi blev sammenlignet med eksportprisen for hver enkelt transaktion, idet eksportvarer, der solgtes til samme pris, henfoertes til samme gruppe.

(18) Nogle af de beroerte parter genfremsatte den paastand, at den normale vaerdi ikke burde sammenholdes med eksportprisen for hver enkelt transaktion, men at den vejede gennemsnitlige hjemmemarkedspris burde sammenlignes med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver lejetype. Begrundelsen for at anvende metoden med sammenligning for hver enkelt transaktion, som er i fuld overensstemmelse med artikel 2, stk. 13, litra b), i forordning (EOEF) nr. 2176/84, redegoeres der naermere for i betragtning 12 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3669/84 om indfoerelse af en midlertidige antidumpingtold, og den bekraeftes med henblik paa den endelige dumpingafgoerelse.

(19) De paa ovennaevnte grundlag fastlagte dumpingmargener for hver type lejer blev derefter vejet med hensyn til den samlede cif-eksportvaerdi af de af undersoegelsen omfattede lejer. I de tilfaelde, hvor producenterne ogsaa solgte gennem handelshuse til hoejere priser end priserne ved direkte eksport, blev der taget hensyn hertil baade ved beregning af dumpingmargenerne for de forskellige typer lejer og ved vejningen af disse margener i forhold til den samlede cif-vaerdi. For hvert selskab fastsattes foelgende dumpingmargen:

1.2.3 // // Kuglelejer // Koniske rullelejer // // (%) // (%) // NTN Toyo Bearing Ltd, Osaka // 3,20 // 2,09 // Koyo Seiko Co Ltd, Osaka // 5,52 // 4,39 // Nippon Seiko KK, Tokyo (NSK) // 16,71 // 45,04 // Nachi Fujikoshi Corporation, Tokyo (Nachi) // 13,91 // 22,72 // FKC Bearing Co Ltd, Osaka // 1,21 // ingen eksport // Fujino Iron Works Co Ltd, Osaka // 7,97 // ingen eksport // Izumoto Seiko Co Ltd, Osaka // 21,75 // ingen eksport // Nankai Seiko Co Ltd, Osaka // 4,23 // ingen eksport // Sapporo Precision Inc, Sapporo // 1,86 // ingen eksport // Wada Seiko Co Ltd, Osaka // 10,73 // ingen eksport.

For saa vidt angaar eksporten fra Inoue Jikuuke og Maekawa Bearing konstateredes det, at der ikke fandt dumping sted, og de dumpingmargener, der konstateredes for Matsuo Bearing (0,98 %) og for Minamiguchi Bearing (0,97 %), ansaas for ubetydelige.

(20) For saa vidt angaar en af de beroerte producenter, Izumoto Seiko Co Ltd, kunne de oplysninger vedroerende den normale vaerdi, der var blevet fremlagt som svar paa Kommissionens spoergeskema, ikke efterproeves paa det tidspunkt, der blev aflagt kontrolbesoeg, og der blev ved den lejlighed fremlagt yderligere modstridende oplysninger for Kommissionens tjenestemaend. Selskabet indroemmedes derfor en sidste mulighed for at fremlaegge fuldstaendige oplysninger skriftligt og opfordredes til at lade disse oplysninger efterproeve hos Kommissionen. Selskabet fremlagde ikke oplysninger, der kunne efterproeves. Det har derfor vaeret noedvendigt at fastlaegge dumpingmargenen for dette selskab paa grundlag af de foreliggende oplysninger, idet der ved beregningen kun benyttedes de af selskabet fremlagte data, som ansaas for tilstraekkeligt paalidelige.

(21) For saa vidt angaar producenter og eksportoerer, som ikke har givet sig til kende i undersoegelsesperioden, blev dumpingmargenen fastlagt paa grundlag af de foreliggende oplysninger. Kommissionen fandt i den forbindelse, at resultaterne af undersoegelsen var det bedst egnede grundlag for fastsaettelse af dumpingmargenen, og at det ville vaere en beloenning af manglende samarbejdsvilje at antage, at dumpingmargenen for disse firmaer var lavere end de hoejeste dumpingmargener, som var fastlagt for producenter og eksportoerer, der havde medvirket i undersoegelsen. Det anses derfor for rimeligt at anvende sidstnaevnte dumpingmargener for denne eventuelle restgruppe af producenter og eksportoerer, som ikke har tilbudt at samarbejde.

G. Skade

(22) Raadet har taget de oplysninger, paa grundlag af hvilke Kommissionen naaede frem til de i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3669/84 omhandlede konklusioner vedroerende skade, op til fornyet overvejelse. Da ingen af de beroerte parter har fremlagt nye oplysninger eller fremsat vaegtige argumenter, der kunne give anledning til at drage de konklusioner, som Kommissionen naaede frem til paa grundlag af den foreloebige undersoegelse, i tvivl, bekraeftes disse konklusioner. Det fremgaar af den endelige konstatering af de faktiske omstaendigheder, navnlig med hensyn til japanske underbud paa markedet i Faellesskabet, at dumpingimporten af kuglelejer med stoerste udvendige diameter paa over 30 mm og koniske rullelejer med oprindelse i Japan saerskilt betragtet maa anses for at have paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade.

H. Faellesskabets interesser og toldsats

(23) Kun én koeber i Faellesskabet af de paagaeldende lejer har reageret paa proceduren efter indfoerelsen af den midlertidige told og har anfoert, at indfoerelsen af denne told gjorde det vanskeligt at konkurrere med lejer af oesteuropaeisk oprindelse. Det er muligt, at der foreligger saadanne vanskeligheder, men det berettiger dog ikke, at Faellesskabet undlader at tage forholdsregler over for den skadevoldende import fra Japan. Kommissionen har i mellemtiden genoptaget antidumpingproceduren vedroerende import af lejer fra OEsteuropa.

(24) I betragtning af de saerligt alvorlige vanskeligheder, som den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet befinder sig i, denne erhvervsgrens oekonomiske, sociale og strategiske betydning og den forholdsvis ringe indvirkning, som en prisforhoejelse, der skyldes indfoerelsen af antidumpingtold, vil have for varer, der fremstilles i Faellesskabet, er Raadet naaet til den konklusion, at det er i Faellesskabets interesse, at der gribes ind. Under disse omstaendigheder er det af hensyn til beskyttelsen af Faellesskabets interesser paakraevet at indfoere en endelig antidumpingtold paa importen af kuglelejer med stoerste udvendige diameter paa over 30 mm og paa koniske rullelejer med oprindelse i Japan og at opkraeve de, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told, med et beloeb svarende til den endelige told, der indfoeres for saa vidt angaar Koyo Seiko Co Ltd (for begge kategorier af lejer), Nachi Fujikoshi Corporation (for begge kategorier af lejer) og NTN Toyo Bearing Co Ltd (kun for koniske rullelejer) og med et beloeb svarende til den midlertidige told i de oevrige tilfaelde. I betragtning af omfanget af den forvoldte skade, og isaer paa baggrund af de betydelige underbud, der er konstateret i forbindelse med Kommissionens undersoegelse, boer tolden svare til de konstaterede dumpingsmargener, nedrundet til naermeste tiendedel af én procent. I alle de undersoegte tilfaelde blev der konstateret underbud for importerede lejer, der oversteg den indfoerte midlertidige eller endelige told paa det gaeldende prisniveau.

(25) En af parterne anmodede om, at den endelige told paa kuglelejer begraensedes til kun at omfatte enradede sporkuglelejer, eftersom det tidligere pristilsagn havde vaere begraenset til kun at omfatte denne kategori af lejer, hvilket ogsaa havde vaeret tilfaelde for undersoegelsen.

Det er korrekt, at de tidligere pristilsagn kun omfattede denne kategori kuglelejer, men naervaerende undersoegelse ivaerksattes for at revidere de foranstaltninger, der blev vedtaget i forbindelse med den tidligere procedure vedroerende kuglelejer og koniske rullelejer, som ikke var begraenset til kun at omfatte en bestemt type kuglelejer. Foranstaltninger, der traeffes i medfoer af den nuvaerende undersoegelse, behoever derfor ikke at begraenses i samme omfang, som de tidligere pristilsagn. Det er ogsaa korrekt, at for saa vidt angaar de fire store producenter og eksportoerer, var undersoegelsen koncentreret om enradede sporkuglelejer, men disse lejer maa anses for at vaere repraesentative for disse fire leverandoerers samlede eksport til Faellesskabet af kuglelejer. At disse lejer var repraesentative anfaegtedes ikke af nogen af de fire selskaber, som efter indfoerelsen af den midlertidige told udtrykkeligt opfordredes til at fremlaegge oplysninger om den normale vaerdi og eksportpriserne for andre typer kuglelejer end enradede sporkuglelejer, saafremt de kunne paavise, at nogle af disse typer ville falde ind under de vigtigste typer, der eksporteredes, og som tegnede sig for 75 % af eksporten til Faellesskabet. Ingen af disse selskaber fremlagde saadanne oplysninger.

For saa vidt angaar de mindre producenter, blev der i forbindelse med undersoegelsen taget hensyn til eksporten til Faellesskabet af alle typer kuglelejer.

(26) En uafhaengig importoer har gjort gaeldende, at hans japanske leverandoer forhoejede sine eksportpriser betydeligt fra april 1984, dvs. efter udloebet af den af Kommissionen valgte referenceperiode for beregning af dumpingmargenen, og at disse forhoejelser burde tages i betragtning ved fastsaettelse af den endelige dumpingmargen.

I henhold til artikel 12, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2176/84 fastlaegges den endelige dumpingmargen altid paa grundlag af de faktiske omstaendigheder i undersoegelsesperioden. Ved fastlaeggelse af endelige antidumpingforanstaltninger maa begivenheder, der er indtruffet efter udloebet af denne periode noedvendigvis lades ude af betragtning, uanset om de vedroerer dumping eller skade. Enhver anden metode ville bogstavelig talt goere en undersoegelse permanent, goere det muligt for eksportoererne at manipulere resultaterne gennem kortvarige prisforhoejelser og har ingen hjemmel i forordning (EOEF) nr. 2176/84.

I. Tilsagn

(27) Ingen af de af undersoegelsen omfattede eksportoerer har givet tilsagn om prisforhoejelser -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indfoeres en endelig antidumpingtold paa importen af kuglelejer med stoerste udvendige diameter paa over 30 mm og paa koniske rullelejer henhoerende under pos. ex 84.62 i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer 84.62-09 og 84.62-17, med oprindelse i Japan, med undtagelse af lejer, der fremstilles af Inoue Jikuuke Kogyo Co Ltd, Maekawa Bearing MFG Co Ltd, Matsuo Bearing Co Ltd og Minamiguchi Bearing MFG Co Ltd.

2. Antidumpingtolden udtrykt i procent af nettoprisen, frit Faellesskabets graense, ufortoldet, fastsaettes til:

a) kuglelejer med stoerste udvendige diameter paa over 30 mm, som fremstilles af:

- NTN Toyo Bearing Ltd, Osaka 3,2 %

- Koyo Seiko Co Ltd, Osaka 5,5 %

- Nippon Seiko KK, Tokyo (NSK) 16,7 %

- Nachi Fujikoshi Corporation, Tokyo

(Nachi) 13,9 % - FKC Bearing Co Ltd, Osaka 1,2 %

- Fujino Iron Works Co Ltd, Osaka 7,9 %

- Izumoto Seiko Co Ltd, Osaka 21,7 %

- Nankai Seiko Co Ltd, Osaka 4,2 %

- Sapporo Precision Inc, Sapporo 1,8 %

- Wada Seiko Co Ltd, Osaka 10,7 %

- andre 21,7 %.

b) Koniske rulelejer, som fremstilles af:

- NTN Toyo Bearing Ltd, Osaka 2,0 %

- Koyo Seiko Co Ltd, Osaka 4,3 %

- Nippon Seiko KK, Tokyo (NSK) 45,0 %

- Nachi Fujikoshi Corporation, Tokyo

(Nachi) 22,7 %

- andre 45,0 %.

3. Gaeldende bestemmelser for told finder anvendelse.

Artikel 2

De beloeb, for hvilke der i henhold til forordning (EOEF) nr. 3669/84 er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, opkraeves med de for den endelige antidumpingtold fastsatte respektive satser for saa vidt angaar Koyo Seiko Co Ltd (for begge kategorier af lejer), Nachi Fujikoshi Corporation (for begge kategorier af lejer) og NTN Toyo Bearing Co Ltd (kun for koniske rullelejer) og med et beloeb svarende til den midlertidige told i de oevrige tilfaelde, som angaar Nippon Seiko KK (for begge kategorier af lejer) og NTN Toyo Bearing Ltd (for kuglelejer).

Artikel 3

Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Luxembourg, den 24. juni 1985.

Paa Raadets vegne

C. SIGNORILE

Formand

(1) EFT nr. L 201 af 30. 7. 1984, s. 1.

(2) EFT nr. L 340 af 28. 12. 1984, s. 37.

(3) EFT nr. L 112 af 25. 4. 1985, s. 1.