*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 31. juli 1987

om godkendelse af Forbundsrepublikken Tysklands stoette til virksomheder inden for stenkulindustrien i 1987

(Kun den tyske udgave er autentisk)

(87/451/EKSF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab,

under henvisning til Kommissionens beslutning nr. 2064/86/EKSF af 30. juni 1986 om faellesskabsregler for statsstoette til kulindustrien (1), og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Den tyske regering har i henhold til artikel 9, stk. 2, i beslutning nr. 2064/86/EKSF ved skrivelse af 3. november 1986, af 3. marts og 13. april 1987 underrettet Kommissionen om de finansielle foranstaltninger, som den har til hensigt at gennemfoere i loebet af 1987 direkte eller indirekte til fordel for kulindustrien. Nedenstaaende former for stoette forelaegges Kommissionen til godkendelse efter naevnte beslutning:

1.2 // // (mio DM) // - stoette til afsaetning af kul og koks til Faellesskabets jern- og staalindustri // 3 450 // - investeringsstoette // 130 // - bonus til minearbejdere for hvert skift, der arbejdes i underjordiske miner (»Bergmannspraemie«) // 185 // - stoette til saerlige afskrivninger i forbindelse med rationaliseringsforanstaltninger // 30 // - stoette til daekning af forskellen mellem effektive og normale sociale omkostninger // 274 // - stoette inden for rammerne af den anden og tredje lov om elektricitet-af-kul // 3 109.

I henhold til beslutningens artikel 12 har kulvirksomhederne tilladelse til i fornoedent omfang at give afslag i deres listepriser paa kokskul, koks og kul til indblaesning i hoejovne, som leveres til Faellesskabets jern- og staalindustri i henhold til langtidskontrakter, eller i forhold til deres produktionsomkostninger; saadanne afslag maa ikke foere til franko-priser for kul og koks i Faellesskabet, der er lavere end de priser, som ville gaelde for kul fra tredjelande og koks, der fremstilles af kokskul fra tredjelande.

Ifoelge den tyske regering vil stoetten til afsaetning af kokskul, koks og kul til indblaesning i hoejovne til Faellesskabets jern- og staalindustri paa 3 450 mio DM udligne forskellen mellem verdensmarkedspriserne og produktionsomkostningerne for en produceret maengde paa 25 mio tons. Stoetten er derfor forenelig med bestemmelserne i beslutningens artikel 4.

Stoetten til afsaetning af kokskul, koks og kul til indblaesning i hoejovne til Faellesskabets jern- og staalindustri har til formaal at forhindre pludselige lukninger af miner. Herved ydes der i henhold til beslutningens artikel 2, stk. 1, tredje led, et bidrag til loesning af de sociale og regionale problemer, der er forbundet med udviklingen inden for kulindustrien.

Investeringsstoetten paa 130 mio DM paataenkes anvendt til investeringsprojekter i miner, forkoksningsanlaeg, briketteringsanlaeg og minekraftvaerker. Stoetten vil daekke 3,6 % af den samlede investering paa 3 600 mio DM; for hvert kuldistrikts vedkommende er den forenelig med bestemmelserne i beslutningens artikel 5, stk. 1 og 2.

I forhold til retningslinjerne for Faellesskabets kulpolitik maa investeringsstoetten for 1987 anses for at vaere en positiv foranstaltning, idet den medvirker til at forbedre kulindustriens konkurrenceevne i overensstemmelse med beslutningens artikel 2, stk. 1, foerste led.

I henhold til beslutningens artikel 5, stk. 3, skal den tyske regering mindst en gang aarligt for hvert program underrette Kommissionen om de forfulgte maalsaetninger, de dertil bevilgede investeringsudgifter samt de involverede stoettebeloeb.

Stoetten paa 185 mio DM til finansiering af bonusser til minearbejderne (»Bergmannspraemie«) (10 DM for hvert skift, der arbejdes i underjordiske miner) hjaelper kulindustrien til at bevare en faglaert arbejdsstyrke i underjordiske miner. Stoetten er en specifik foranstaltning, der har eksisteret i flere aar (lempelse af skatten paa minearbejderes indtaegter), og som gennemfoeres saerskilt fra den stoette, der ydes i henhold til beslutningens artikel 3, 4 og 5. Stoetten opfylder saaledes beslutningens artikel 6.

Formaalet med bonusserne til minearbejderne (»Bergmannspraemie«) er at bevare en kvalificeret arbejdsstyrke til rationaliseringsforanstaltninger inden for kulindustrien for herved at forbedre dennes konkurrenceevne i henhold til beslutningens artikel 2, stk. 1, foerste led.

Den tyske regering aabner i 1987 mulighed for saerlige afskrivninger i forbindelse med udvidelses- og rationaliseringsforanstaltninger inden for underjordisk minedrift. Disse saerlige afskrivninger, som har eksisteret i mange aar og er blevet godkendt af Kommissionen som en generel foranstaltning i overensstemmelse med EKSF-Traktatens artikel 67, beloeber sig til i alt 30 mio DM.

Foranstaltningen er baseret paa § 51 i indkomstskatteloven og paa § 81 i indkomstskatteforordningen, og vil ikke give den tyske kulindustri nogen saerlig konkurrencemaessig fordel i forhold til andre kulproducenter i Faellesskabet.

Foranstaltningen vil medvirke til at intensivere rationaliseringen og forbedre konkurrenceevnen i overensstemmelse med beslutningens artikel 2, stk. 1, foerste led.

De meddelelser, som Forbundsrepublikken Tysklands regering har forelagt Kommissionen om foranstaltninger til finansiering af sociale ydelser i kulindustrien, viser, at statsstoetten til de sociale sikringsordninger inden for mineindustrien som helhed bevirker, at de reelle udgifter til sociale ydelser for kulvirksomhederne er lavere end de standardudgifter, virksomhederne skal baere i henhold til beslutningens artikel 7. Forskellen inden for mineindustrien som helhed beloeber sig til 343 mio DM, hvoraf kulindustrien tegner sig for ca. 80 % (svarende til 274 mio DM).

Som foelge heraf overskrides den i beslutningens artikel 7 fastsatte begraensning med dette beloeb, som derfor maa anses for indirekte stoette til den loebende produktion. Virksomhedernes produktionsomkostninger formindskes gennem lave udgifter til sociale ydelser (3 DM pr. ton = 1,3 % af de samlede produktionsomkostninger).

Statsstoetten til de sociale sikringsordninger inden for mineindustrien som helhed omfatter alle former for minedrift (kul, malm, salte osv.), og repraesenterer saaledes en generel foranstaltning i henhold til EKSF-Traktatens artikel 67. I forhold til de andre kulproducenter i Faellesskabet giver en formindskelse af produktionsomkostningerne med 1,3 % ingen saerlig konkurrencemaessig fordel for den tyske kulindustri, eftersom udbyttet ikke daekker produktionsomkostningerne. En overskridelse af den i beslutningens artikel 7 fastsatte begraensning med 274 mio DM kan derfor godkendes som en generel foranstaltning i henhold til EKSF-Traktatens artikel 67. Foranstaltningen bidrager ogsaa til at lette de sociale problemer, der omtales i artikel 2, stk. 1, tredje led.

I henhold til bestemmelserne i den anden og tredje lov om elektricitet-af-kul daekker den tyske regering de ekstra omkostninger ved at fyre med egenproduceret kul for 1987 ved at haeve el-taksterne (»Kohlepfennig«).

Denne stoette, som har eksisteret i mange aar og blev godkendt af Kommissionen som en generel foranstaltning i medfoer af EOEF-Traktaten, beloeber sig til 3 109 mio DM. Vilkaarene for ydelse af denne stoette er uforandrede. Foranstaltningen bidrager ogsaa til at lette de sociale problemer, der omtales i artikel 2, stk. 1, tredje led.

II

For saa vidt angaar foreneligheden af den paataenkte stoette til den loebende produktion med faellesmarkedets rette funktion kan foelgende fastslaas:

- som foelge af de rigelige lagre af kul og koks forventes der ikke at opstaa forsyningsvanskeligheder i 1987;

- leverancerne af tysk kul til andre faellesskabslande vil falde i 1987 i forhold til 1986;

- der vil i 1987 sandsynligvis kun i meget begraenset omfang blive afsluttet forretninger med pristilpasning med andre faellesskabsproducenter;

- de tyske kulpriser forventes principielt ikke at ville foere til indirekte stoette til industrielle kulforbrugere i 1987. Det kan herefter fastslaas, at den i 1987 paataenkte stoette til den loebende produktion i den tyske stenkulindustri er forenelig med faellesmarkedets rette funktion.

III

Kommissionen skal efter beslutningens artikel 11, stk. 2, sikre sig, at den direkte stoette til den loebende produktion, som den godkender, udelukkende anvendes til de i beslutningens artikel 3 til 6 naevnte formaal. Med henblik herpaa skal den isaer holdes underrettet om de udbetalte beloebs stoerrelse og fordeling -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Forbundsrepublikken Tyskland bemyndiges til fra den 1. januar 1987 for kalenderaaret 1987 at yde stoette paa i alt 7 178 000 000 DM til den tyske stenkulindustri.

Det samlede beloeb omfatter foelgende former for stoette:

1. et beloeb paa indtil 3 450 mio DM i stoette til afsaetning af kul og koks til Faellesskabets jern- og staalindustri;

2. et beloeb paa indtil 130 mio DM i investeringsstoette;

3. et beloeb paa indtil 185 mio DM i stoette til bonus til minearbejdere for hvert skift, der arbejdes i underjordiske miner (»Bergmannspraemie«);

4. et beloeb paa indtil 30 mio DM i stoette til saerlige afskrivninger i forbindelse med rationaliseringsforanstaltninger;

5. et beloeb paa indtil 274 mio DM i stoette til daekning af forskellen mellem effektive og normale sociale omkostninger;

6. et beloeb paa indtil 3 109 mio DM inden for rammerne af den anden og tredje lov om elektricitet-af-kul.

Artikel 2

Forbundsrepublikken Tysklands regering giver

- senest den 30. september 1987 Kommissionen meddelelse om, hvad de i denne beslutning fastsatte stoettebeloeb forventes at ville andrage paa aarsbasis paa baggrund af forloebet af stoettetildelingen i de foerste ni maaneder af 1987;

- senest den 30. juni 1988 Kommissionen meddelelse om, hvilke stoettebeloeb der faktisk er blevet udbetalt i 1987.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 31. juli 1987.

Paa Kommissionens vegne

Nicolas MOSAR

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 177 af 1. 7. 1986, s. 1.