Kommissionens beslutning

af 14. maj 2002

om statsstøtte til Grupo de Empresas Álvarez

(meddelt under nummer K(2002 1805)

(Kun den spanske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2002/935/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger(1) i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 88, stk. 2, og artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999(2), under hensyntagen til disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Den 15. juli 1997 vedtog Kommissionen beslutning 98/364/EF om statsstøtte til Grupo de Empresas Álvarez(3), meddelt under nr. K(1997) 2615 (i det følgende benævnt "beslutningen"), hvori den godkendte omstruktureringsstøtte til den spanske porcelæns- og keramikfabrik, Grupo de Empresas Álvarez (GEA) i Vigo (Galicien).

(2) Den positive vurdering blev foretaget på grundlag af en omstruktureringsplan, som indeholdt drastiske kapacitetsnedskæringer samt et tilsagn fra de spanske myndigheder om ikke at yde nogen form for ny statsstøtte til GEA eller dens 100 % ejede datterselskab Vidrios Automáticos del Norte (Vanosa). Sidste afsnit i Kommissionens beslutning fastslår: "Det skal derfor meddeles de spanske myndigheder, at enhver ny tildeling af statsstøtte til virksomheden vil blive betragtet som uforenelig med fællesmarkedet og i strid med de spanske myndigheders tilsagn, hvilket vil få konsekvenser for den støtte, der godkendes ved denne beslutning."

(3) I artikel 1, første afsnit, i beslutningen fastslås det, at flere af støtteforanstaltningerne udgør ulovlig støtte. Herefter hedder det: "Støtten er imidlertid i overensstemmelse med Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder og er derfor forenelig med fællesmarkedet i medfør af traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), og EØS-aftalens artikel 61, stk. 2, litra c), på betingelse af, at de spanske myndigheder overholder de tilsagn, de afgav ved deres brev af 22. maj 1997, dels om i fremtiden at afholde sig fra at yde nogen form for ny støtte, dels om at gennemføre den godkendte omstruktureringsplan fuldt ud."

(4) Beslutningen pålagde desuden de spanske myndigheder at forelægge Kommissionen en række rapporter for at give den mulighed for at konstatere, om omstruktureringsplanen gennemføres, og om de spanske myndigheder opfylder deres tilsagn om ikke at tildele virksomheden nogen form for yderligere statsstøtte.

(5) Ved brev af 21. maj 1999 anerkendte Kommissionen modtagelse af den anden rapport om gennemførelsen af omstruktureringsplanen og meddelte Spanien, at "i lyset af de i rapporten indeholdte oplysninger, tal og anden form for dokumentation agter den ikke at genåbne sagen, i betragtning af at retningslinjerne i beslutningen overholdes". Endvidere var følgende anført i brevet: "Eftersom GEA stadig er tabsgivende, erindrer Kommissionen om de spanske myndigheders tilsagn om ikke at yde ny statsstøtte til virksomheden."

(6) Rapporten indeholdt ingen antydning af, at GEA og Vanosa - som det efterfølgende skulle vise sig - systematisk havde undladt at betale skatter og sociale bidrag siden 1997.

(7) Efter påstande fra en konkurrent (i det følgende "klager nr.1") om, at Spanien havde eftergivet krav på i alt 17 mia. ESP, og i lyset af, at Spanien ikke havde fremsendt rapporter for 1999 inden for den givne frist, meddelte Kommissionen den 24. september 2000 den spanske regering, at den tvivlede på, at beslutningen fra 15. juli 1997 blev efterlevet.

(8) Ved breve af 5. oktober 2000, 7. november 2000 og 14. november 2000 fremsendte Spanien rapporten og informerede Kommissionen om, at GEA ikke havde modtaget nogen ny støtte. Spanien bekræftede også, at man ikke havde eftergivet krav på i alt 17 mia. ESP.

(9) Kommissionen modtog en ny klage (i det følgende "klager nr. 2") ved brev af 9. april 2001.

(10) Ved brev af 3. maj 2001 anmodede Kommissionen om nye oplysninger fra de spanske myndigheder.

(11) Klager nr. 1 indsendte flere påstande ved breve af 15., 16. og 31. maj samt 12. juni 2001.

(12) Ved brev af 29. juni 2001 fremsendte klager nr. 2 dokumentation for sine påstande om, at GEA og datterselskabet Vanosa ikke havde betalt socialsikringsbidrag siden 1997 og mindst frem til januar 2001.

(13) Ved brev af 5. juli 2001 bekræftede de spanske myndigheder delvist oplysningerne fra klager nr. 2.

(14) Den 19. september 2001 besluttede Kommissionen at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for støtteforanstaltningen. De spanske myndigheder blev underrettet herom ved brev af samme dato. Efter at have anmodet om en længere svarfrist fremsendte Spanien sit svar i et brev, som Kommissionen modtog den 4. december 2001.

(15) Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter som reaktion på offentliggørelsen af ovennævnte brev i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN

II.1 Klager

(16) Ifølge klagerne har GEA og nogle tilsluttede virksomheder ikke betalt skatter og socialsikringsbidrag siden 1997 og mindst frem til januar 2001.

(17) Klager nr. 1 anfægter desuden virksomhedens prissætningspolitik. GEA og de tilsluttede virksomheder fordrejer konkurrencen på det relevante marked ved at sælge deres produkter til så lave priser, at de kun kan forklares ved statsstøtte.

(18) Klager nr. 2 fremlagde forskellige erklæringer fra socialsikringshovedkassen, hvori det er angivet, i hvilke måneder fra og med 1992 GEA og dens tilsluttede virksomheder ikke har betalt bidrag, i det mindste for så vidt angår GEA. Klager nr. 2 anfører endvidere, at de offentlige kreditorer inden for rammerne af en kreditoraftale har accepteret at eftergive 98 % af deres kreditter til Vanosa.

II.2 Støttemodtager

(19) GEA fremstiller og sælger bordservice af porcelæn, keramik og glas og fremstiller også flasker. GEA var en af de største bordserviceproducenter i Spanien. Fra 1993 til 1997 var virksomhedens gennemsnitlige andel af det spanske marked 11,6 % og 0,64 % af EF-markedet. GEA havde på daværende tidspunkt 1029 ansatte. Dens årsomsætning var på ca. 2,5 mia. ESP i 1995 og 1996.

(20) Den 2. november 1997 indgav GEA og Vanosa insolvensbegæring, med en samlet gæld på 2994 mio. ESP. Ifølge den seneste rapport fra Spanien var arbejdsstyrken nedskåret til 715 ansatte i 1998, og virksomhederne havde et samlet driftstab på 2151 mio. ESP.

(21) Virksomheden er beliggende i Vigo, i provinsen Pontevedra i den selvstyrende spanske region Galicien, hvis vigtigste økonomiske sektorer er skibsbygning, fiskeri og bilproduktion, og som på grund af disse sektorers problemer befinder sig i en alvorlig økonomisk krise med en høj arbejdsløshedsprocent. Der er tale om et mål 1-område, som er berettiget til regionalstøtte i medfør af artikel 87, stk. 3, litra a). Indtil juni 1991 tilhørte GEA det spanske offentlige holdingselskab INI. På daværende tidspunkt besluttede INI at privatisere virksomheden.

(22) GEA ejer 100 % af kapitalen i Vanosa, et datterselskab, som GEA oprettede i 1993. Vanosa er aktiv i glasemballagesektoren. I 1999 havde Vanosa en omsætning på 1293 mio. ESP, heraf 5 % i de øvrige EU-medlemsstater, og et tab på 119 mio. ESP. I 1999 havde Vanosa 116 ansatte. Vanosa er beliggende i den samme støtteberettigede region som GEA.

II.3 Markedet

(23) Inden for sektoren for fremstilling af bordservice er der tale om betydelig samhandel mellem Spanien og de øvrige medlemsstater. Ifølge Eurostat eksporterede Spanien fra januar til oktober 1995 8546 tons bordservice til en værdi af 32,6 mio. EUR og importerede fra januar til september samme år 7844 tons til en værdi af 43,3 mio. EUR. Spaniens andel af den samlede samhandel mellem medlemsstaterne med bordservice er på ca. 3 %. Selv om GEA ikke er en af største producenter af bordservice i EF, er virksomheden aktiv på dette marked.

(24) Der er desuden overkapacitet inden for porcelænsindustrien. Både produktion og forbrug oplevede konstant vækst i perioden 1984-1991, men i årene 1992-1993 var begge vigende. Det forventede genopsving i 1994 udeblev. Samhandelsbalancen har været positiv i de sidste par år, men importandelen er vokset markant, især inden for porcelænsvarer til husholdningsbrug. Eksportstigningen er ikke tilstrækkelig til at kompensere for øget konkurrence inden for industrien. Den hårde konkurrence og overkapaciteten forstærkes tværtimod af nye markedsdeltagere fra Sydøstasien og østeuropæiske lande, især Den Tjekkiske Republik og Ungarn, som har præferentielle handelsaftaler med EU. I 1999 beløb Spaniens import af porcelænsbordservice fra de andre medlemsstater sig til 22295000 EUR (29582000 EUR i 2000) og eksporten til de andre medlemsstater til 11902000 EUR (10773000 EUR i 2000), mens salget inden for Fællesskabet beløb sig til 374399000 EUR (372030000 EUR i 2000).

(25) De oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, bekræfter, at mindst 20 % af salget af keramik og porcelæn i Spanien til hoteller og restauranter er baseret på import. De resterende 80 % fordeler sig således:

>TABELPOSITION>

(26) GEA's produkter konkurrerer således direkte med spanske og EF-fabrikanters produkter.

(27) For så vidt angår Vanosa, er denne virksomhed aktiv på markedet for glasemballage.

(28) Med en andel på 13 % indtager glasemballagen en tredjeplads i emballagesektoren, efter plastic med 35 % og karton med 32 %. I perioden 1996-1998 faldt priserne. Tendensen til en hurtig prisnedgang blev længerevarende som følge af konkurrencen fra andre produkter (PET-folie, karton og dåser) og det russiske markeds sammenbrud.

(29) Produktionen inden for den europæiske glasemballageindustri er fordelt således:

Europæisk glasemballageindustri

>TABELPOSITION>

Kilde:

FEVE - Fédération Européenne du Verre d'Emballage.

(30) For samhandelen med glasemballage mellem medlemsstaterne ser tallene således ud:

EUR 15 (endelige resultater)

>TABELPOSITION>

Kilde:

Kombineret nomenklatur Eurostat - CPIV.

(31) Ifølge Asociación Nacional de Empresas de Fabricación Automática de Envases de Vidrio udgjorde importen på det spanske marked i 1999 8 % af produktionen. Frankrig aftog 98 % af eksporten. Importen i samme år tegnede sig for 12 % af det samlede forbrug. 50 % af importen kom fra Portugal.

III. SPANIENS SVAR PÅ INDLEDNINGEN AF PROCEDUREN

(32) Ved brev registreret den 4. december 2001 besvarede Spanien Kommissionens brev af 19. september 2001 og meddelte de oplysninger, der er gengivet i betragtning 33 til 37.

(33) Der er ikke givet yderligere støtte til GEA/Vanosa siden beslutningen fra 1997.

(34) I tre år efter vedtagelsen af beslutningen fra 1997 undlod GEA/Vanosa systematisk at betale skatter og sociale bidrag.

(35) Den 14. april 1998 eftergav skattemyndighederne en del af GEA/Vanosa's skattegæld og accepterede at omlægge den resterende del; eftergivelsen var betinget af virksomhedernes overholdelse af de betingelser, der var knyttet til omlægningen af den resterende gæld og opfyldelsen af deres løbende skatteforpligtelser; den 7. februar 2001, næsten tre år efter eftergivelsen, besluttede skattemyndighederne at annullere eftergivelsen og omlægningen af restgælden, fordi virksomheden "ikke foretog de foreskrevne indbetalinger".

(36) Den 6. november 1998 eftergav skattemyndighederne en del af Vanosa's skattegæld og accepterede at omlægge resten; eftergivelsen var betinget af Vanosas overholdelse af betingelserne for omlægning af restgælden og opfyldelsen af dens løbende skatteforpligtelser; den 7. februar 2001, mere end to år efter eftergivelsen, besluttede skattemyndighederne at annullere såvel denne som omlægningen af restgælden, fordi virksomheden "ikke foretog de foreskrevne indbetalinger".

(37) Socialsikringen og skattemyndighederne gjorde, hvad der var muligt for at inddrive restancerne ved at anordne udlæg i GEA/Vanosas faste ejendomme; en stor del af disse var imidlertid belånt til fordel for private banker.

IV. VURDERING AF FORANSTALTNINGERNE

IV.1. 1 Statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1

(38) Traktatens artikel 87, stk. 1, fastslår, at bortset fra de i traktaten hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

(39) Som anført i betragtning 23 til 31 er de af GEA markedsførte produkter genstand for samhandel mellem medlemsstaterne, og der er konkurrence mellem producenterne. GEA er desuden en af de største spanske producenter i sektoren. Enhver statsstøtte til GEA og Vanosa kan derfor påvirke samhandelen og fordreje konkurrencevilkårene på markedet til skade for konkurrenterne.

(40) Som det ligeledes er anført i betragtning. 23 til 31, er Vanosa aktiv på markedet for emballage, der er præget af visse strukturelle problemer. Enhver støtte til Vanosa vil derfor kunne påvirke dens stilling i forhold til konkurrenterne på fællesmarkedet.

(41) Af de oplysninger, Spanien har fremlagt, fremgår det, at GEA/Vanosa ikke betalte sociale bidrag for perioden fra vedtagelsen af 1997-beslutningen og mindst indtil januar 2001. Der var tale om følgende beløb:

>TABELPOSITION>

(42) Det skal bemærkes, at Spanien ikke fremsendte oplysninger om ubetalte skatter, selv om Kommissionen udtrykkeligt havde anmodet herom. Af den dokumentation, de spanske myndigheder har vedlagt, kan det imidlertid udledes, at GEA/Vanosa systematisk undlod at betale skat. Den akkumulerede skatterestance i løbet af de tre år må være af betydeligt omfang.

(43) For så vidt angår socialsikringsbidrag, står det klart, at GEA og Vanosa i adskillige år kunne fortsætte deres kommercielle aktiviteter uden at opfylde deres forpligtelser over for socialsikringen.

(44) Spanien anførte i brev af 5. juli 2001, at den offentlige kreditors adfærd var i overensstemmelse med gældende nationale bestemmelser og ikke indebar forskelsbehandling til fordel for de omhandlede virksomheder. Det anførtes endvidere, at der var dekreteret udlæg i forskellige aktiver. Det oplystes imidlertid ikke, om man havde udnyttet andre i spansk lovgivning hjemlede retsmidler med henblik på at bringe den fortsatte og systematiske undladelse af at betale socialsikringsbidrag til ophør, såsom de særskilte tvangsfuldbyrdelsesprocedurer, der kan iværksættes over for gæld, der er opstået efter en betalingsstandsning.

(45) I overensstemmelse med Kommissionens beslutning 1999/509/EF af 14. oktober 1998 om Spaniens støtte til virksomhederne i Magefesa-koncernen og deres efterfølgere(4), som er bekræftet i EF-Domstolens dom i Magefesa-sagen(5) indebærer den fortsatte og systematiske undladelse af at betale socialsikringsbidrag og et ukendt, men betydeligt beløb i skatter, siden januar 1997 og mindst frem til januar 2001, en overførsel af offentlige midler til GEA og Vanosa, hvilket giver dem en konkurrencemæssig fordel, idet de i modsætning til deres konkurrenter ikke belastes af denne omkostning, som det normalt ville være tilfældet. Der er således tale om statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1.

(46) Det forhold, at den nationale lovgivning, som den spanske regering påberåber sig, finder anvendelse på enhver virksomhed, som er genstand for en plan for inddrivelse af gæld under retsligt tilsyn, eller som har gæld til socialsikringen og skattemyndighederne, er ikke i sig selv tilstrækkeligt til at antage, at de af Spanien iværksatte foranstaltninger ikke udgør støtte efter traktatens artikel 87.

(47) Den opnåede fordel i form af fortsat og systematisk manglende betaling af skatter og fortsat og systematisk manglende betaling af socialsikringsbidrag fra januar 1997 og mindst indtil januar 2001 er en følge af, at Spanien ikke har iværksat de i spansk ret hjemlede foranstaltninger (særskilte tvangsfuldbyrdelsesprocedurer) med henblik på at undgå, at virksomhederne fortsætter deres aktiviteter uden at betale skat og sociale bidrag.

(48) At hverken skattemyndighederne eller socialsikringen har slettet gælden, ændrer ikke ved det forhold, at virksomhederne har kunnet fortsætte deres aktiviteter uden at opfylde deres forpligtelser til at betale skatter og sociale bidrag. I samme tidsrum nød konkurrenterne ikke godt af en sådan finansiel fordel.

(49) Domstolen bekræftede i Magefesa-dommen, at foranstaltninger truffet af staten i forbindelse med konkursbehandling under visse omstændigheder kan indeholde et statsstøtteelement. I forbindelse med en betalingsstandsningsprocedure handler staten ikke som en offentlig investor. Dens adfærd kan derfor ikke sammenlignes med adfærden hos en privat investor, som tilfører kapital for at opnå en fortjeneste inden for et relativt kort tidsrum. Kommissionen skal i stedet undersøge, om staten har handlet som en rationel privat kreditor, som gør alt, hvad der er muligt, for at opnå dækning for sit tilgodehavende. Som Domstolen har anført i Tubacex-dommen(6) kan dette bedst fastslås ved at sammenligne statens adfærd med en privat kreditors. Denne vurdering bekræftedes af Domstolen i DMT-dommen(7) hvori det anføres, at ONSS kan sammenlignes med en tænkt privat kreditor, der i videst muligt omfang antages at indtage den samme stilling til debitor som ONSS, og som søger at inddrive de beløb, han har til gode.

(50) Det skal fastslås, om de offentlige kreditorers adfærd havde til formål i videst muligt omfang at sikre sig mulighed for at inddrive de udestående skatter og socialsikringsbidrag. De spanske myndigheder har ikke udtalt eller antydet, at det var tilfældet. Virksomhedernes fortsættelse af deres aktiviteter øgede tværtimod gælden til skattemyndighederne og socialsikringen betydeligt, hvilket indebærer en væsentlig afvigelse fra den omstruktureringsplan, som var grundlaget for beslutningen fra 1997.

(51) Den fortsatte manglende betaling er ensbetydende med en automatisk mindskelse af bomassen, eftersom den gæld, der opstår ved administrationen af bomassen, skal dækkes forud for de øvrige kreditorers fordringer. I lyset af størrelsen af virksomhedernes gæld til de offentlige kreditorer er det indlysende, at efter godkendelsen af betalingsstandsningen den 19. november 1997 (GEA) og den 14. november 1997 (Vanosa) var GEA's og Vanosas fortsættelse af aktiviteterne, uden at de opfyldte deres forpligtelser til at betale skat og sociale bidrag, i modstrid med statskassens og socialsikringens interesser. Ifølge de oplysninger, Spanien har fremsendt, er GEA stadig i betalingsstandsning, mens betalingsstandsningen for Vanosas vedkommende ophørte i juli 2000. På trods heraf var gælden som følge af den fortsatte manglende betaling stadig ikke indfriet i juli 2001.

(52) Størrelsen af de skatter og sociale bidrag, som er forblevet ubetalt i perioden fra januar 1997 og mindst indtil januar 2001, viser, at GEA's og Vanosas fortsættelse af aktiviteterne har bevirket, at man har holdt liv i en økonomisk aktivitet, der under normale markedsvilkår ikke ville have overlevet.

(53) Statens adfærd giver derfor ikke anledning til at konkludere, at den handlede som en privat kreditor, der forsøgte at inddrive i det mindste en lille del af de skyldige skatter og sociale bidrag. Under disse omstændigheder og i lyset af at omstruktureringsplanen ikke blev overholdt, er det yderst tvivlsomt, at en rationel privat kreditor ville have accepteret en sådan risiko.

(54) Kommissionen har ikke fået oplyst, hvor store GEA's og Vanosa's skatterestancer er. I overensstemmelse med den i Magefesa-sagen vedtagne beslutning 1999/509/EF er det de spanske myndigheders ansvar at oplyse beløbet.

(55) Kommissionen mener derfor, at GEA's og Vanosas fortsatte undladelse af at betale skatter og socialsikringsbidrag efter anmeldelsen af betalingsstandsningen udgør støtte i medfør af traktatens artikel 87, stk. 1.

IV.2 Støttens forenelighed

(56) Kommissionen bemærker, at de spanske myndigheder ikke har påberåbt sig nogen af undtagelserne i traktaten, idet de afviser, at der er tale om statsstøtte.

(57) Kommissionen mener ikke, at undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 2, finder anvendelse på den her omhandlede foranstaltning, da den hverken udgør støtte af social karakter til enkelte forbrugere, støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer, eller støtte, der har til formål at opveje de økonomiske ulemper, som Tysklands deling har forårsaget.

(58) Undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 3, litra b) og d), finder heller ikke anvendelse, eftersom støtten ikke har til formål at fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller udgør støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven.

(59) EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c), opregner andre undtagelser, som heller ikke finder anvendelse i nærværende beslutning.

(60) Ud fra de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af om de spanske myndigheders indgreb, må det antages, at den omhandlede foranstaltning har karakter af driftsstøtte til GEA/Vanosa; denne type støtte er uforenelig med fællesmarkedet. Foranstaltningen har således til formål at friholde GEA/Vanosa for omkostninger, som de under normale drifts- eller aktivitetsbetingelser selv skulle have afholdt.

(61) Denne type støtte kan dog undtagelsesvis ydes til virksomheder i regioner, der er omfattet af undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), såfremt det er begrundet i støttens bidrag til regionaludvikling, støttens art, og forudsat at støtten står i forhold til de ulemper, den har til formål at opveje.

(62) Kommissionen bemærker, at Vigo er beliggende i en region efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). Kommissionen mener imidlertid ikke, at de omhandlede foranstaltninger opfylder betingelserne for driftsstøtte i retningslinjerne for regionalstøtte, jf. punkt 4.15-4.17 i retningslinjerne. Kommissionen bemærker mere specifikt, at der ikke er tale om nedtrapning af støtten.

(63) Kommissionen finder derfor ikke, at de nødvendige betingelser er til stede, for at undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), kan finde anvendelse.

(64) Det skal desuden undersøges, om støtten har til formål at genoprette en kriseramt virksomheds rentabilitet på lang sigt. Som grundlag for vurderingen af finansielle foranstaltninger til fordel for kriseramte virksomheder har Kommissionen offentliggjort rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder(8); de her undersøgte foranstaltninger skal vurderes i lyset af disse rammebestemmelser.

(65) Kommissionen bemærker, at støtten var relateret til støttemodtagerens gennemførelse af den omstruktureringsplan, som var grundlaget for den positive beslutning fra 1997.

(66) I overensstemmelse med omstruktureringsretningslinjerne skal omstruktureringsplanen, som skal være af kortest mulig varighed, inden for et rimeligt tidsrum og på basis af en realistisk vurdering af virksomhedens fremtidige driftsvilkår kunne gøre virksomheden rentabel på længere sigt. Omstruktureringsstøtten skal derfor være ledsaget af et bæredygtigt omstruktureringsprogram, hvis gennemførelse overvåges af medlemsstaten.

(67) Ud over foranstaltninger i form af modydelser kan Kommissionen fastsætte sådanne betingelser og forpligtelser, som den finder nødvendige for at sikre, at støtten ikke fordrejer konkurrencen i strid med den fælles interesse. Den kan f.eks. som i det foreliggende tilfælde pålægge medlemsstaten at afholde sig fra at yde den støttemodtagende virksomhed andre typer støtte i omstruktureringsperioden.

(68) Ved brev af 21. maj 1999 anerkendte Kommissionen modtagelse af den anden rapport om gennemførelsen af omstruktureringsplanen og meddelte Spanien, at "i lyset af de i rapporten indeholdte oplysninger, tal og anden form for dokumentation agter Kommissionen ikke at genåbne (sagen), i betragtning af at retningslinjerne i beslutningen overholdes". Som tidligere nævnt hed det endvidere i brevet: "Eftersom GEA fortsat er tabsgivende, erindrer Kommissionen om de spanske myndigheders tilsagn om ikke at yde ny statsstøtte til virksomheden."

(69) Rapporten indeholdt imidlertid ingen antydning af, at GEA og Vanosa systematisk havde misligholdt deres forpligtelser over for skattemyndighederne og socialsikringen siden 1997.

(70) Spanien havde ikke på noget tidspunkt under proceduren antydet, at støtteforanstaltningen skulle være iværksat inden for rammerne af den godkendte omstruktureringsplan, og heller ikke rapporterne om gennemførelsen af omstruktureringsplanen indeholdt oplysninger om den nye støtte, lige så lidt som de nævnte noget om, at der skulle være tale om en nødvendig yderligere foranstaltning af hensyn til gennemførelsen af omstruktureringsplanen. Endvidere var den delvise eftergivelse, som staten havde indrømmet GEA og Vanoasa, afhængig af virksomhedernes overholdelse af de betingelser, der var knyttet til gældsomlægningen, og opfyldelsen af deres løbende skattemæssige forpligtelser. Det var imidlertid først den 7. februar 2001, næsten tre år efter eftergivelsen, at skattemyndighederne besluttede at annullere eftergivelsen og omlægningen af restgælden, fordi virksomheden "ikke foretog de foreskrevne indbetalinger".

(71) Den fortsatte og systematiske undladelse af at betale skatter og sociale bidrag resulterede således i, at en af de helt afgørende foranstaltninger (eftergivelse) for en korrekt gennemførelse af omstruktureringsplanen, blev annulleret. Det kan således næppe antages, at den fortsatte manglende betaling, som var tilladt af staten, for så vidt som denne ikke udnyttede alle til rådighed stående retsmidler for at forhindre det, udgør en foranstaltning, der er iværksat inden for rammerne af omstruktureringsplanen.

(72) Med henblik på at hindre, at virksomhederne modtager uretmæssig støtte, er omstruktureringsstøtte principielt en engangsforanstaltning. Hvis den pågældende virksomhed allerede har modtaget omstruktureringsstøtte, og planens gennemførelse er ophørt for mindre end ti år siden, vil Kommissionen normalt ikke godkende en ny omstruktureringsstøtte, medmindre der foreligger ekstraordinære og uforudseelige omstændigheder, der ikke kan tilskrives virksomheden. Uforudseelige omstændigheder er omstændigheder, som umuligt kunne forudses på det tidspunkt, hvor omstruktureringsplanen blev udarbejdet. Spanien har ikke påberåbt sig sådanne uforudseelige omstændigheder og har heller ikke fremlagt beviser på forekomsten heraf.

(73) På denne baggrund må Kommissionen konkludere, at den nye støtte ikke opfylder de betingelser for godkendelse, der er fastsat i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.

(74) På baggrund af det ovenfor anførte finder Kommissionen ikke, at støtten er forenelig med fællesmarkedet.

V. KONKLUSIONER

(75) Støtten i form af Grupo de Empresas Álvarez SA's og Vanosas fortsatte manglende betaling af skat og sociale bidrag siden betalingsstandsningen i november 1997 og indtil januar 2001, er uforenelig med fællesmarkedet.

(76) Kommissionen konstaterer, at Spanien ulovligt har gennemført den pågældende støtteforanstaltning i strid med traktatens artikel 88, stk. 3.

(77) I henhold til artikel 14 i forordning (EF) nr. 659/1999 kan ulovligt udbetalt støtte, hvis uforenelighed med fællesmarkedet er fastslået af Kommissionen, gøres til genstand for en beslutning om tilbagebetaling.

(78) Med henblik på at genetablere den økonomiske situation, som virksomheden ville have befundet sig i, hvis den uforenelige støtte ikke var blevet ydet, træffer de spanske myndigheder alle de nødvendige foranstaltninger for at ophæve de fordele, der er opnået som følge af støtten, og sikre tilbagebetaling af den modtagne støtte, i overensstemmelse med Domstolens dom i sag C-480/98 Spanien mod Kommissionen(9) idet tilbagesøgningen dog ikke skal omfatte de renter, der er påløbet fra datoen for støttens tildeling til dens tilbagebetaling.

(79) Tilbagebetalingen af støtten skal ske ifølge de i spansk ret gældende procedurer.

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den statsstøtte, der er ydet i form af fortsat manglende betaling af skatter og sociale bidrag fra Grupo de Empresas Álvarez SA (GEA) og Vidrios Automáticos del Norte SA. (Vanosa), som er et datterselskab af GEA, efter godkendelsen af betalingsstandsningen den 19. november 1997 for GEA's vedkommende og den 14. november 1997 for Vanosas vedkommende, og fra de nævnte datoer indtil januar 2001, er uforenelig med fællesmarkedet.

Artikel 2

1. Spanien træffer alle de nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte, som allerede ulovligt er udbetalt til støttemodtageren.

2. Tilbagesøgningen skal ske uophørligt og i overensstemmelse med national lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme beslutningen hurtigt og effektivt.

Artikel 3

Spanien underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Spanien.

Udfærdiget i Bruxelles, den 14. maj 2002.

På Kommissionens vegne

Mario Monti

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 336 af 30.11.2001, s. 6.

(2) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

(3) EFT L 164 af 9.6.1998, s. 30.

(4) EFT L 198 af 30.7.1999, s. 15.

(5) Sag C 480/98, Spanien mod Kommissionen, Sml. 2000 I, s. 8717.

(6) Sml. 1999 I, s. 2459.

(7) Sml. 1999 I, s. 3913.

(8) EFT C 288 af 9.10.1999.

(9) Sml. 2000 I, s. 8717.