DA Den Europæiske Unions Tidende L 340/8

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1559/2007

af 17. december 2007

om en flerårig genopretningsplan for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet og om ændring af forordning (EF) nr. 520/2007

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Fællesskabet har siden 14. november 1997 været part i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet (2).

(2) Den Internationale Kommissionen for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) vedtog på sit årsmøde i november 2006 henstilling 2006[05] om opstilling af en 15-årig genopretningsplan for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet.

(3) For at genopbygge bestanden indeholder ICCAT’s genopretningsplan en række tiltag såsom gradvis reduktion af de samlede tilladte fangstmængder (TAC’er) i perioden 2007-2010, fiskeribegrænsninger i visse områder og perioder, et nyt mindstemål for almindelig tun, foranstaltninger vedrørende sports- og fritidsfiskeri samt kontrolforanstaltninger og gennemførelse af ICCAT-ordningen for fælles international inspektion for at sikre, at planen bliver effektiv.

(4) For at opfylde de internationale forpligtelser, som følger af ICCAT-henstillingen, gennemførtes ICCAT’s genopretningsplan for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet midlertidigt ved Rådets forordning (EF) nr. 643/2007 af 11. juni 2007 om ændring af forordning (EF) nr. 41/2007 for så vidt angår den genopretningsplan for almindelig tun, som Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet har anbefalet (3), i afventning af, at Rådet i løbet af 2007 vedtager en forordning om gennemførelse af flerårige foranstaltninger til genopretning af bestanden af almindelig tun.

(5) Det er derfor nødvendigt at gennemføre ICCAT’s genopretningsplan permanent ved hjælp af en forordning om opstilling af en genopretningsplan som fastsat i artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (4), som skal gælde fra den 1. januar 2008.

(6) Visse tekniske foranstaltninger vedtaget af ICCAT for almindelig tun er blevet indarbejdet i fællesskabsretten ved Rådets forordning (EF) nr. 520/2007 af 7. maj 2007 om tekniske bevarelsesforanstaltninger for visse bestande af stærkt vandrende fiskearter (5).

(7) De foranstaltninger til gennemførelse af ICCAT’s genopretningsplan, som vedtages i henhold til denne forordning, samt de foreløbige foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til forordning (EF) nr. 643/2007, bør udelukkende med henblik på deres finansiering indtil den 31. december 2014 anses for at være en genopretningsplan som defineret i artikel 5 i forordning (EF) nr. 2371/2002 med virkning fra den dato, hvor forordning (EF) nr. 643/2007 træder i kraft.

(8) Som følge af, at ICCAT har vedtaget nye tekniske foranstaltninger for almindelig tun, og at de foranstaltninger, der har været i kraft siden vedtagelsen af ovennævnte forordning, skal ajourføres, bør visse bestemmelser i forordning (EF) nr. 520/2007 ophæves og erstattes af denne forordning —

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

KAPITEL I

GENERELLE BESTEMMELSER

Artikel 1

Formål og anvendelsesområde

Ved denne forordning fastsættes der generelle regler for Fællesskabets gennemførelse af en flerårig genopretningsplan for almindelig tun (thunnus thynnus) anbefalet af Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT). Denne forordning gælder for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet.

Formålet med genopretningsplanen er med en sandsynlighed på over 50 % at tilvejebringe en biomasse svarende til det makimalt bæredygtige udbytte (Bmsy).

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

a) »CPC’er«: kontraherende parter i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet og samarbejdende ikke-kontraherende parter, organisationer eller fiskeriorganisationer

b) »fiskerfartøj«: ethvert fartøj, der anvendes til eller er beregnet til erhvervsmæssig udnyttelse af tunressourcer, herunder fabriksfartøjer, transportfartøjer, slæbebåde og fartøjer, der deltager i omladning

c) »fælles fiskeri«: ethvert fiskeri udøvet i fællesskab af to eller flere fartøjer, der fører forskellige CPC’ers eller forskellige medlemsstaters flag, når et fartøjs fangst helt eller delvis tildeles et eller flere andre fartøjer

d) »overførsel«: enhver overførsel af almindelig tun: i) fra et fiskerfartøj til den endelige opfedningsbedrift for almindelig tun, inkl. fisk, der er døde eller undsluppet under transporten ii) fra en bedrift for almindelig tun eller et faststående tunfiskenet til et fabriksfartøj, et transportfartøj eller til landjorden

e) »faststående tunfiskenet«: et faststående tunfiskeredskab, der er forankret til bunden, og som normalt er forsynet med ledegarn, der leder fiskene ind i et aflukke

f) »anbringelse i bur«: levende almindelig tun tages ikke om bord; både opfedning og opdræt foregår i buret

g) »opfedning«: anbringelse af almindelig tun i bur i en kort periode (normalt 2-6 måneder) primært for at øge fiskenes fedtindhold

h) »opdræt«: anbringelse af almindelig tun i bur i over ét år for at øge den samlede biomasse

i) »omladning«: overførsel af en del af eller hele fangsten af almindelig tun om bord på et fiskerfartøj til et andet fiskerfartøj

j) »fabriksfartøj«: et fartøj, om bord på hvilket fiskevarer underkastes én eller flere af følgende behandlinger inden pakning: filetering eller udskæring i skiver, frysning og/eller forarbejdning

k) »sportsfiskeri«: ikke-erhvervsmæssigt fiskeri, hvor de fiskende er medlemmer af en national sportsfiskerforening eller har national sportsfiskerilicens

l) »fritidsfiskeri«: ikke-erhvervsmæssigt fiskeri, hvor de fiskende ikke er medlemmer af en national sportsfiskerforening eller ikke har national sportsfiskerilicens

m) »opgave II«: opgave II som defineret af ICCAT i »Field manual for statistics and sampling Atlantic tunas and tuna-like fish« (tredje udgave, ICCAT, 1990)

n) »transportfartøj«: et fartøj, der tager levende vilde fisk om bord og transporterer dem til bedrifter til opfedning eller opdræt.

KAPITEL II

FISKERIMULIGHEDER

Artikel 3

Samlede tilladte fangstmængder (TAC’er)

ICCAT har for de kontraherende parter fastsat følgende TAC’er for bestanden af almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet:

— i 2008: 28 500 tons

— i 2009: 27 500 tons

— i 2010: 25 500 tons.

Når der i ICCAT aftales nye TAC-niveauer, justerer Rådet dog på forslag af Kommissionen med kvalificeret flertal de TAC’er, der er fastsat i stk. 1, i overensstemmelse hermed.

Artikel 4

1. Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at dens fartøjers og faststående tunfiskenets fiskeriindsats står i forhold til de fiskerimuligheder for almindelig tun, som medlemsstaten har til rådighed i det østlige Atlanterhav og Middelhavet.

2. Hver medlemsstat udarbejder en årlig fangstplan for de fartøjer og faststående net, der fisker efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet. Medlemsstater, hvis kvoter for almindelig tun udgør mindre end 5 % af Fællesskabets kvote, kan anvende en særlig metode til forvaltning af deres kvoter i deres fangstplan; i så fald finder bestemmelserne i stk. 3 ikke anvendelse.

3. Den årlige fangstplan skal

a) bl.a. angive de fartøjer på over 24 meter, der er optaget på listen i artikel 12, og de individuelle kvoter, der er tildelt dem

b) for fartøjer på mindre end 24 meter og faststående tunfiskenet angive mindst de kvoter, der er tildelt producentorganisationer eller grupper af fartøjer, der fisker med tilsvarende redskaber.

4. Senest den 31. januar hvert år indgives den årlige fangstplan til Kommissionen. Alle senere ændringer af den årlige fangstplan eller den særlige metode til forvaltning af kvoter indgives til Kommissionen senest 10 dage før udøvelsen af den aktivitet, der svarer til den pågældende ændring.

5. Flagmedlemsstaten griber ind i medfør af dette stykke, hvis et fartøj, der fører dens flag, har

a) undladt at opfylde de krav om fangstopgørelser, der er anført i artikel 17, stk. 3

b) begået en overtrædelse som omhandlet i artikel 26.

Flagmedlemsstaten sikrer, at en fysisk inspektion finder sted under dens myndighed i dens havne eller foretages af en anden person, der er udpeget af flagmedlemsstaten, når fartøjet ikke befinder sig i en fællesskabshavn.

Flagmedlemsstaten kan kræve, at fartøjet øjeblikkeligt begiver sig til en havn, som den har udpeget, når den individuelle kvote skønnes opbrugt.

6. Senest den 31. januar sender medlemsstaterne en rapport til Kommissionen om, hvordan deres årlige fangstplaner for det foregående år er blevet gennemført. Disse rapporter skal redegøre for

a) antallet af fartøjer, der faktisk har taget del i fiskeri efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet

b) det enkelte fartøjs fangster, og

c) det samlede antal dage, hvert fartøj har fisket i det østlige Atlanterhav og Middelhavet.

7. Private handelsaftaler mellem en medlemsstats borgere og en CPC om at anvende et fiskerfartøj, der fører den pågældende medlemsstats flag, til fiskeri inden for en CPC’s tunkvote, kan kun indgås, hvis den pågældende medlemsstat giver sin godkendelse og underretter Kommissionen herom, og hvis ICCAT-Kommissionen giver sin godkendelse.

8. Senest den 1. marts hvert år tilsender medlemsstaterne Kommissionen oplysninger om eventuelle private handelsaftaler mellem deres statsborgere og en CPC.

9. De i stk. 8 nævnte oplysninger skal omfatte følgende:

a) en liste over alle fiskerfartøjer, der fører medlemsstatens flag, og som har fået tilladelse til aktivt at fiske efter almindelig tun i henhold til private handelsaftaler

b) fartøjernes interne nummer som defineret i bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 26/2004 af 30. december 2003 om et EF-fiskerflåderegister (6)

c) de private handelsaftalers varighed

d) medlemsstatens godkendelse af de private aftaler

e) navnet på den pågældende CPC.

10. Kommissionen meddeler omgående de i stk. 9 nævnte oplysninger til ICCAT’s eksekutivsekretariat.

11. Kommissionen sikrer, at den procentdel af en CPC’s kvote for almindelig tun, der i henhold til artikel 8b i Rådets forordning (EF) nr. 1936/2001 (7) kan anvendes til befragtning af EF-fiskerfartøjer, ikke overstiger 60 %, 40 % og 20 % af den samlede kvote i henholdsvis 2007, 2008 og 2009.

12. Befragtning af EF-fiskerfartøjer til fiskeri af almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet vil være forbudt i 2010 og de efterfølgende år.

13. Hver medlemsstat sikrer, at antallet af dens befragtede fiskerfartøjer til fiskeri efter alminde lig tun og varigheden af befragtningen står i forhold til den kvote, der er tildelt befragtningslandet.

KAPITEL III

TEKNISKE FORANSTALTNINGER

Artikel 5

Lukkede fiskeriperioder

1. Fiskeri efter almindelig tun med store pelagiske langlinefartøjer på over 24 m er forbudt i det østlige Atlanterhav og Middelhavet i perioden 1. juni-31. december, bortset fra området vest for 10° V og nord for 42° N.

2. Notfiskeri efter almindelig tun er forbudt i det østlige Atlanterhav og Middelhavet i perioden 1. juli-31. december.

3. Fiskeri efter almindelig tun med stangfartøjer er forbudt i det østlige Atlanterhav og Middelhavet i perioden 15. november-15. maj.

4. Fiskeri efter almindelig tun med pelagiske trawlere er forbudt i det østlige Atlanterhav i perioden 15. november-15. maj.

Artikel 6

Anvendelse af luftfartøjer

Det er forbudt at anvende fly og helikoptere til sporing af almindelig tun i konventionsområdet.

Artikel 7

Mindstemål

1. Mindstemålet for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet er 30 kg eller 115 cm.

2. Uanset stk. 1 er mindstemålet for almindelig tun 8 kg eller 75 cm for følgende almindelige tun (thunnus thynnus), jf. dog artikel 9:

a) almindelig tun fanget i det østlige Atlanterhav af stangfartøjer, dørgefartøjer og pelagiske trawlere

b) almindelig tun fanget i Adriaterhavet med henblik på opdræt.

3. Med henblik på anvendelsen af stk. 2, litra a), fastsætter Rådet med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen det maksimale antal stangfartøjer, dørgefartøjer, der har tilladelse til at fiske efter almindelig tun, og pelagiske trawlere, der har tilladelse til at fiske efter almindelig tun som bifangst. Antallet af stangfartøjer og dørgefartøjer fastsættes til det antal EF-fartøjer, der deltog i direkte fiskeri efter almindelig tun i 2006. Antallet af pelagiske trawlere fastsættes til det antal EF-fartøjer, der har tilladelse til at fiske efter almindelig tun som bifangst i 2006.

4. Med henblik på anvendelsen af stk. 2, litra a), fordeler Rådet med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen antallet af fartøjer, jf. stk. 3, mellem medlemsstaterne.

5. Med henblik på anvendelsen af stk. 2, litra a), må højst 10 % af Fællesskabets kvote for almindelig tun på mellem 8 kg eller 75 cm og 30 kg eller 115 cm tildeles fartøjer med særlig tilladelse som omhandlet i stk. 3 og 4, idet stangfartøjer med en længde overalt på under 17 m dog højst må fange 200 tons almindelig tun af en vægt på mindst 6,4 kg eller en længde på 70 cm. Rådet træffer med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen afgørelse om fordelingen af Fællesskabets kvote mellem medlemsstaterne.

6. Højst 2 % af Fællesskabets kvote for almindelig tun mellem 8 og 30 kg må tildeles til kystnært fiskeri efter fersk fisk i det østlige Atlanterhav. Rådet træffer med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen afgørelse om fordelingen af Fællesskabets kvote mellem medlemsstaterne.

7. Bilag I indeholder yderligere specifikke bestemmelser for almindelig tun fanget i det østlige Atlanterhav af stangfartøjer, dørgefartøjer og pelagiske trawlere.

Artikel 8

Prøveudtagningsplan for almindelig tun

1. Hver medlemsstat opstiller et prøveudtagningsprogram med henblik på at vurdere antallet af fangede almindelig tun pr. størrelsesklasse.

2. Ved prøveudtagning med henblik på størrelsesbestemmelse af fiskene i burene udtages der en prøve på 100 individer pr. 100 tons levende fisk eller på 10 % af det samlede antal fisk anbragt i bur. Prøverne med henblik på størrelsesbestemmelse efter længde og vægt udtages under høsten på bedriften og på de døde fisk under transporten efter den metode, som ICCAT har vedtaget for datarapportering under opgave II.

3. Der skal udvikles flere metoder og foretages yderligere prøveudtagninger for fisk, der opdrættes i over ét år.

4. Prøverne udtages under en tilfældigt udvalgt høst og skal omfatte alle bure. Dataene for hvert års prøveudtagning meddeles Kommissionen senest den 31. maj det følgende år.

Artikel 9

Bifangst

1. Alle fiskerfartøjer må, uanset om de fisker aktivt efter almindelig tun eller ej, have en bifangst på højst 8 % almindelig tun på under 30 kg, men mindst 10 kg, jf. dog artikel 7, stk. 2.

2. Procenten i stk. 1 beregnes enten på basis af den samlede bifangst udtrykt i antal fisk pr. landing ud af fartøjets samlede fangster af almindelig tun eller på basis af bifangstens vægtækvivalent i procent.

3. Bifangsten skal trækkes fra flagmedlemsstatens kvote. Døde fisk fra den i stk. 1 omhandlede bifangst må ikke smides ud igen, så længe fiskeriet efter almindelig tun er åbent, og de skal trækkes fra flagmedlemsstatens kvote.

4. For landing af bifangster af almindelig tun gælder bestemmelserne i artikel 14 og artikel 18, stk. 1.

Artikel 10

Fritidsfiskeri

1. Ved fritidsfiskeri er det forbudt at fange og beholde om bord, omlade og lande mere end én almindelig tun pr. fangstrejse.

2. Afsætning af almindelig tun fanget ved fritidsfiskeri er forbudt, undtagen til velgørende formål.

3. Hver medlemsstat skal registrere fangstdata for fritidsfiskeri og meddele disse data til Kommissionen. Kommissionen videresender disse oplysninger til ICCAT’s stående udvalg for forskning og statistik.

4. Hver medlemsstat træffer de fornødne foranstaltninger til i videst muligt omfang at sikre, at almindelig tun, især ungfisk, der fanges levende ved fritidsfiskeri, slippes fri igen.

Artikel 11

Sportsfiskeri

1. Hver medlemsstat træffer de fornødne foranstaltninger til at regulere sportsfiskeri, især ved hjælp af fisketegn.

2. Afsætning af almindelig tun fanget ved sportsfiskeri er forbudt, undtagen til velgørende formål.

3. Hver medlemsstat skal registrere fangstdata for fritidsfiskeri og meddele disse data til Kommissionen. Kommissionen videresender disse oplysninger til ICCAT’s stående udvalg for forskning og statistik.

4. Hver medlemsstat træffer de fornødne foranstaltninger til i videst muligt omfang at sikre, at almindelig tun, især ungfisk, der fanges levende ved sportsfiskeri, slippes fri igen.

KAPITEL IV

KONTROLFORANSTALTNINGER

Artikel 12

Register over fartøjer med tilladelse til aktivt fiskeri efter almindelig tun

1. Hver medlemsstat sender senest den 31. januar 2008 elektronisk Kommissionen en liste over alle fiskerfartøjer, der fører dens flag, og som har fået særlig tilladelse til aktivt at fiske efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet.

2. Kommissionen sender disse oplysninger til ICCAT’s eksekutivsekretariat, så de pågældende fartøjer kan indføres i ICCAT’s register over fartøjer med tilladelse til at fiske efter almindelig tun.

3. De EF-fartøjer, der er omfattet af denne artikel, og som ikke er indført i ICCAT’s register, må ikke fiske efter, opbevare om bord, omlade, transportere, overføre eller lande almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet.

4. Bestemmelserne om fiskerilicenser i artikel 8a, stk. 2, 4, 6, 7 og 8, i forordning (EF) nr. 1936/2001 finder tilsvarende anvendelse.

Artikel 13

Register over faststående tunfiskenet med tilladelse til fiskeri efter almindelig tun

1. Hver medlemsstat sender senest den 31. januar 2008 elektronisk Kommissionen en liste over sine tilladte faststående tunfiskenet med særlig tilladelse til fiskeri efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet. Listen skal indeholde de faststående tunfiskenets navn og registernummer.

2. Kommissionen sender listen til ICCAT’s eksekutivsekretariat, så de pågældende faststående tunfiskenet kan indføres i ICCAT’s register over faststående tunfiskenet med tilladelse til fiskeri efter almindelig tun.

3. EF-faststående tunfiskenet, der ikke er indført i ICCAT’s register, må ikke fiske efter, opbevare om bord, omlade eller lande almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet.

4. Artikel 8a, stk. 2, 4, 6, 7 og 8, i forordning (EF) nr. 1936/2001 finder tilsvarende anvendelse.

Artikel 14

Udpegede havne

1. Medlemsstaterne udpeger et landingssted eller et sted tæt på kysten (udpegede havne), hvor landing eller omladning af almindelig tun er tilladt.

2. Medlemsstaterne sender senest den 1. april hvert år en liste over udpegede havne til Kommissionen. Kommissionen videresender inden den 15. april hvert år disse oplysninger til ICCAT’s eksekutivsekretariat. Eventuelle ændringer af listen meddeles Kommissionen til videreformidling til ICCAT’s eksekutivsekretariat senest 15 dage før, ændringen træder i kraft.

3. Fartøjer som omhandlet i artikel 12 må ikke lande eller omlade almindelig tun fanget i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, uanset mængde, andre steder end i de havne, der er udpeget af CPC’erne og af medlemsstaterne i henhold til stk. 1 og 2.

4. Denne bestemmelse gælder for stangfartøjers, dørgefartøjers og pelagiske trawleres landing eller omladning af almindelig tun fanget i det østlige Atlanterhav i henhold til de særlige betingelser i bilag I.

Artikel 15

Registreringskrav

1. Foruden at overholde artikel 6 og 8 i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (8) skal føreren af et EF-fiskerfartøj som omhandlet i artikel 12 indføre de oplysninger, der er anført i bilag II, i logbogen, når dette er relevant.

2. Føreren af et EF-fartøj som omhandlet i artikel 12, der deltager i fælles fiskeri, skal indføre følgende yderligere oplysninger i logbogen:

a) hvis fangsten er taget om bord eller overført til bure: — dato og klokkeslæt for fangst under fælles fiskeri — position (længde/bredde) for fangst under fælles fiskeri — hvor stor en fangstmængde af almindelig tun, der er taget om bord eller overført til bure — fiskerfartøjets navn og internationale radiokaldesignal

b) for fartøjer, der deltager i fælles fiskeri, men ikke i overførsel af fisk: — dato og klokkeslæt for det fælles fiskeri — position (længde/bredde) for det fælles fiskeri — konstatering af, at der ikke er blevet taget fangster om bord eller overført fangster til bure — fangstfartøj(ets)(ernes) navn(e) og internationale radiokaldesignal(er).

3. Når et fangstfartøj, der deltager i fælles fiskeri, opgiver den mængde almindelig tun, der er fanget med dets fiskeredskaber, angiver fartøjsføreren for hver fangst, i hvilke(t) fartøj(er)s og i hvilke(n) flagstat(er)s kvote fangsterne skal modregnes.

Artikel 16

Fælles fiskeri

1. Fartøjer, som fører en eller flere medlemsstaters flag, må kun udøve fælles fiskeri efter almindelig tun med tilladelse fra den eller de pågældende flagmedlemsstat(er).

2. Når der ansøges om tilladelser, træffer hver medlemsstat de fornødne foranstaltninger til fra de fiskerfartøjer fra den pågældende medlemsstat, der deltager i det fælles fiskeri, at indhente detaljerede oplysninger om det fælles fiskeris varighed, aktørernes identitet og nøglen for fordeling af fangsterne mellem fartøjerne.

3. Hver medlemsstat sender de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2, til Kommissionen. Kommissionen videresender straks disse oplysninger til ICCAT’s sekretariat.

Artikel 17

Fangstopgørelser

1. Føreren af et fangstfartøj som omhandlet i artikel 12 sender en fangstopgørelse med angivelse af sit fartøjs fangstmængder af almindelig tun, herunder nulfangst, til de kompetente myndigheder i sin flagmedlemsstat.

2. Fangstopgørelsen skal første gang sendes senest 10 dage efter indsejling i det østlige Atlanterhav og Middelhavet eller efter fangstrejsens begyndelse. Ved fælles fiskeri angiver føreren af fangstfartøjet for hver fangst, for hvilke(t) fartøj(er) fangsterne skal modregnes i flagstat(ens) (ernes) kvote.

3. Fra den 1. juni hvert år skal fartøjsføreren sende en fangstopgørelse for almindelig tun, herunder nulfangst, hver femte dag.

4. Hver medlemsstat skal, så snart den har modtaget fangstopgørelserne, sende dem elektronisk eller på anden måde til Kommissionen. Kommissionen videresender straks disse oplysninger til ICCAT’s sekretariat.

5. Medlemsstaterne meddeler inden den 15. i hver måned elektronisk Kommissionen, hvor store mængder almindelig tun fra det østlige Atlanterhav og Middelhavet der i den foregående måned er landet, omladet, fanget med faststående net eller anbragt i bur af fartøjer, der fører deres flag. Kommissionen videresender straks disse oplysninger til ICCAT’s sekretariat.

Artikel 18

Landing

1. Uanset artikel 7 i forordning (EØF) nr. 2847/93 meddeler føreren af et EF-fartøj som omhandlet i artikel 12 i denne forordning eller dennes repræsentant senest fire timer før forventet ankomst i havn de kompetente myndigheder i den medlemsstat (herunder flagmedlemsstaten) eller CPC, hvis havne eller landingsfaciliteter han ønsker at benytte, følgende:

a) hvornår fartøjet forventes at ankomme

b) hvor stor en mængde almindelig tun der anslås at være om bord

c) i hvilket geografisk område fangsterne er taget.

2. Hvis der landes fisk i en udpeget havn i en anden medlemsstat end flagmedlemsstaten, sender de relevante myndigheder i denne medlemsstat senest 48 timer efter afsluttet landing en landingsopgørelse til de kompetente myndigheder i fartøjets flagstat.

3. Denne bestemmelse gælder ikke for stangfartøjers, dørgefartøjers og pelagiske trawleres landing af almindelig tun fanget i det østlige Atlanterhav.

Artikel 19

Omladning

1. Uanset artikel 11 i forordning (EØF) nr. 2847/93 er omladning til havs af almindelig tun forbudt i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, undtagen for store langlinefartøjer til tunfiskeri, der fisker i overensstemmelse med ICCAT’s henstilling 2005[06] om opstilling af et omladningsprogram for store langlinefartøjer til tunfiskeri, som ændret.

2. Føreren af modtagerfartøjet (fiskerfartøj eller fabriksfartøj) eller dennes repræsentant meddeler senest 48 timer før forventet ankomst i havn de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvis havn han ønsker at benytte, følgende:

a) hvornår fartøjet forventes at ankomme

b) hvor stor en mængde almindelig tun der anslås at være om bord

c) i hvilke geografiske områder fangsterne af almindelig tun til omladning er taget

d) navnet på det fangstfartøj, der leverer den almindelige tun, og dets nummer i ICCAT’s register over fartøjer med tilladelse til fiskeri efter almindelig tun

e) modtagerfartøjets navn og dets nummer i ICCAT’s register over fartøjer med tilladelse til fiskeri efter almindelig tun

f) hvor stor en mængde almindelig tun der skal omlades.

3. Fangstfartøjer må ikke omlade, medmindre de har opnået forhåndstilladelse til omladning fra deres flagstat.

4. Føreren af fangstfartøjet meddeler, før omladningen begynder, sin flagstat følgende:

a) hvor stor en mængde almindelig tun der skal omlades

b) omladningsdato og -havn

c) modtagerfartøjets navn, registreringsnummer og flag samt dets nummer i ICCAT’s register over fartøjer med tilladelse til fiskeri efter almindelig tun

d) i hvilket geografisk område tunfangsterne er taget.

5. De kompetente myndigheder i den medlemsstat, i hvis havn omladningen foregår:

a) inspicerer modtagerfartøjet ved ankomst og kontrollerer lasten og papirerne vedrørende omladningen

b) sender en omladningsmeddelelse til myndighederne i fangstfartøjets flagstat senest 48 timer efter afsluttet omladning.

6. Føreren af et EF-fartøj som omhandlet i artikel 12 udfylder og sender en ICCAT-omladningsopgørelse til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvis flag fartøjerne fører. Opgørelsen sendes senest 15 dage efter datoen for omladning i havn i det format, som er vist i bilag III.

Artikel 20

Anbringelse i bur

1. Den medlemsstat, under hvis jurisdiktion bedriften til opfedning eller opdræt af almindelig tun henhører, sender senest en uge efter afsluttet anbringelse i bur en rapport om anbringelse i bur valideret af en observatør til den medlemsstat eller CPC, under hvis flag fartøjerne har fisket efter tun, og til Kommissionen. Kommissionen videresender straks disse oplysninger til ICCAT’s sekretariat. Rapporten skal indeholde oplysningerne i meddelelsen om anbringelse i bur, jf. artikel 4b i forordning (EF) nr. 1936/2001.

2. Hvis bedrifterne til opfedning eller opdræt ligger på åbent hav, finder stk. 1 tilsvarende anvendelse for medlemsstater, hvor de fysiske eller juridiske personer med ansvar for bedrifterne til opfedning eller opdræt er etableret.

3. De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor bedriften til opfedning eller opdræt er beliggende, underretter inden enhver anbringelse i bur fangstfartøjets flagmedlemsstat eller flag-CPC om anbringelse i bur af fisk fanget af fiskerfartøjer, der fører dens flag.

Fangstfartøjets flagmedlemsstat skal anmode de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor bedriften til opfedning eller opdræt er beliggende, om at beslaglægge fangsterne og slippe fiskene fri i havet, hvis førstnævnte medlemsstat ved modtagelse af oplysningerne skønner

a) at det fartøj, der opgives at have fanget fiskene, havde en utilstrækkelig individuel kvote i forhold til den mængde almindelig tun, der blev anbragt i bur, eller

b) at mængden af fisk ikke var blevet behørigt rapporteret og ikke var taget med i beregningen af en eventuel kvote, eller

c) at det fartøj, der opgives at have fanget fiskene, ikke havde tilladelse til at fiske efter almindelig tun.

4. Føreren af et EF-fiskerfartøj skal udfylde en ICCAT-overførselsopgørelse og sende den til flagmedlemsstaten eller flag-CPC’en senest 15 dage efter datoen for overførsel til slæbebåd eller anbringelse i bur i det format, som er vist i bilag III. Overførselsopgørelsen skal ledsage de overførte fisk under transport til bur.

Artikel 21

Fiskeri med faststående tunfiskenet

1. Efter afslutning af hvert fiskeri med faststående tunfiskenet registreres fangsterne, og fangstopgørelsen sendes elektronisk eller på anden måde senest 48 timer efter afslutningen af hvert fiskeri til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor det faststående net befinder sig.

2. Hver medlemsstat sender fangstrapporten elektronisk til Kommissionen straks efter modtagelsen. Kommissionen videresender straks disse oplysninger til ICCAT’s sekretariat.

Artikel 22

Kontrol i havn eller på bedrift

1. Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger til at sikre, at alle fartøjer i ICCAT’s register over fartøjer med tilladelse til at fiske efter almindelig tun, der anløber en udpeget havn for at lande og/eller omlade almindelig tun fanget i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, kontrolleres i havn.

2. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger til at kontrollere hver anbringelse i bur på bedrifter til opfedning eller opdræt, der henhører under deres jurisdiktion.

3. Hvis bedrifterne til opfedning eller opdræt ligger på åbent hav, finder stk. 2 tilsvarende anvendelse for medlemsstater, hvor de fysiske eller juridiske personer med ansvar for bedriften til opfedning eller opdræt er etableret.

Artikel 23

Krydskontrol

1. Medlemsstaterne undersøger på baggrund bl.a. af FOS-data (FOS = fartøjsovervågningssystem) de indsendte logbøger og relevante oplysninger registreret i deres fartøjers logbøger, i overførselsopgørelsen/omladningsopgørelsen og i fangstopgørelserne.

2. Medlemsstaterne foretager administrativ krydskontrol af alle landinger, omladninger eller anbringelser i bur ved at sammenholde mængderne pr. art registreret i fartøjets logbog eller mængderne pr. art anført i omladningsopgørelsen med mængderne anført i landingsopgørelsen eller meddelelsen om anbringelse i bur og alle andre relevante dokumenter såsom fakturaer og/eller salgsnotaer.

Artikel 24

ICCAT-ordningen for fælles international inspektion

1. ICCAT-ordningen for fælles international inspektion, som ICCAT vedtog på sit fjerde ordinære møde (Madrid, november 1975), og som findes i bilag IV til denne forordning, skal gælde i Fællesskabet.

2. Medlemsstater, hvis fiskerfartøjer har tilladelse til at fiske efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet, udpeger inspektører og foretager inspektion til havs i henhold til ordningen.

3. Kommissionen eller et af denne udpeget organ kan udpege EF-inspektører til ordningen.

4. Kommissionen eller et af denne udpeget organ koordinerer overvågnings- og inspektionsarbejdet for Fællesskabet. Den kan i samråd med de berørte medlemsstater opstille fælles inspektionsprogrammer med henblik herpå, så Fællesskabet bliver i stand til at opfylde sine forpligtelser i henhold til ordningen. De medlemsstater, hvis fartøjer fisker efter almindelig tun, træffer de fornødne foranstaltninger til at lette gennemførelsen af sådanne programmer, især med hensyn til hvilke menneskelige og materielle ressourcer der er behov for, og i hvilke perioder og områder de skal indsættes.

5. Medlemsstaterne meddeler senest den 1. april hvert år Kommissionen navnene på de inspektører og inspektionsfartøjer, som de agter at lade indgå i ordningen i det følgende år. På grundlag af disse oplysninger opstiller Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne en foreløbig plan for Fællesskabets deltagelse i ordningen hvert år, som den sender til ICCAT’s sekretariat og medlemsstaterne.

Artikel 25

Observatørprogram

1. Hver medlemsstat sørger for observatørdækning af sine fiskerfartøjer af en længde på over 15 m for mindst

a) 20 % af dens aktive notfartøjer. Ved fælles fiskeri skal der være en observatør til stede under fiskeriet

b) 20 % af dens aktive pelagiske trawlere

c) 20 % af dens aktive langlinefartøjer

d) 20 % af dens aktive stangfartøjer

e) 100 % ved høst af fangst fra faststående tunfiskenet.

Observatøren har især til opgave

a) at kontrollere, om fartøjet opfylder betingelserne i denne forordning

b) at registrere og rapportere fiskeriaktiviteten

c) at observere og anslå fangster og kontrollere oplysninger i logbogen

d) at spotte og registrere fartøjer, der fisker i strid med ICCAT’s bevarelsesforanstaltninger.

Observatøren skal desuden udføre videnskabeligt arbejde såsom indsamling af opgave II-data som defineret af ICCAT, når ICCAT anmoder derom, efter vejledning fra ICCAT’s stående udvalg for forskning og statistik.

2. Hver medlemsstat, under hvis jurisdiktion bedriften til opfedning eller opdræt af almindelig tun henhører, skal sørge for, at der er en observatør til stede ved enhver overførsel af almindelig tun til bur og enhver høst af fisk fra bedriften.

Observatøren har især til opgave

a) at observere og overvåge, at opdrættet foregår i overensstemmelse med artikel 4a, 4b og 4c i forordning (EF) nr. 1936/2001

b) at validere rapporten om anbringelse i bur omhandlet i artikel 20 i denne forordning

c) at udføre videnskabeligt arbejde, f.eks. prøveudtagning, når ICCAT anmoder derom, efter vejledning fra ICCAT’s stående udvalg for forskning og statistik.

Artikel 26

Håndhævelse

1. Medlemsstaterne træffer håndhævelsesforanstaltninger over for et fiskerfartøj, der fører deres flag, hvis det efter deres lovgivning fastslås, at fiskerfartøjet ikke overholder bestemmelserne i artikel 4, 5, 7, 14, 15, 16, 17 og 19. Foranstaltningerne kan, alt efter hvor alvorlig overtrædelsen er, og efter de gældende bestemmelser i den nationale lovgivning omfatte:

a) bøder

b) beslaglæggelse af ulovlige fiskeredskaber og fangster

c) beslaglæggelse af fartøjet

d) suspension eller inddragelse af fiskeritilladelse

e) eventuel nedsættelse eller annullering af fiskekvote.

2. Hver medlemsstat, på hvis jurisdiktionsområde der ligger en bedrift for almindelig tun, træffer håndhævelsesforanstaltninger over for denne bedrift, hvis det efter medlemsstatens lovgivning er fastslået, at bedriften ikke overholder bestemmelserne i artikel 20 og artikel 25, stk. 2, i denne forordning og artikel 4a, 4b og 4c i forordning (EF) nr. 1936/2001. Foranstaltningerne kan, alt efter hvor alvorlig overtrædelsen er, og efter de gældende bestemmelser i den nationale lovgivning omfatte

a) bøder

b) suspension eller udelukkelse fra registeret for opfedningsbedrifter

c) forbud mod anbringelse i bur eller afsætning af almindelig tun.

Artikel 27

Markedsforanstaltninger

1. Handel med og landing, import, eksport, anbringelse i bur med henblik på opdræt og opfedning, reeksport og omladning inden for Fællesskabet af almindelig tun (thunnus thynnus) fra det østlige Atlanterhav og Middelhavet, der ikke er ledsaget af nøjagtig, fuldstændig og valideret dokumentation i overensstemmelse med denne forordning, er forbudt.

2. Handel med og import, landing, anbringelse i bur med henblik på opdræt og opfedning, forarbejdning, eksport, reeksport og omladning inden for Fællesskabet af almindelig tun (thunnus thynnus) fra det østlige Atlanterhav og Middelhavet, der er fanget af fiskerfartøjer, hvis flagstat ikke har kvoter, fangstbegrænsning eller tildeling af fiskeriindsats for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet i henhold til ICCAT’s forvaltnings- og bevarelsesforanstaltninger, eller hvis flagstats fiskerimuligheder er opbrugt, er forbudt. På grundlag af de oplysninger, der modtages fra ICCAT’s sekretariat, underretter Kommissionen alle medlemsstaterne om, at en CPC’s kvote er opbrugt.

3. Handel med og import, landing, forarbejdning og eksport inden for Fællesskabet af almindelig tun fra bedrifter, der ikke følger ICCAT’s henstilling 2006[07] om opdræt af almindelig tun, er forbudt.

Artikel 28

Omregningsfaktorer

Ved beregning af forarbejdet almindelig tuns rundvægtsækvivalent anvendes de omregningsfaktorer, der er vedtaget af ICCAT’s stående udvalg for forskning og statistik.

Artikel 29

Finansiering

Med henblik på artikel 21, litra a), nr. i), i Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 af 27. juli 2006 om Den Europæiske Fiskerifond (9) anses den flerårige genopretningsplan for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet indtil 31. december 2014 for at være en genopretningsplan som defineret i artikel 5 i forordning (EF) nr. 2371/2002.

KAPITEL V

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 30

Ændringer af forordning (EF) nr. 520/2007

I forordning (EF) nr. 520/2007 foretages følgende ændringer:

1) Artikel 6 og 11 udgår.

2) I bilag IV udgår teksten vedrørende almindelig tun.

Artikel 31

Ikrafttræden og anvendelse

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 2008.

Artikel 29 anvendes dog fra den 13. juni 2007.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2007. På Rådets vegne J. SILVA Formand

(1) Udtalelse af 15.11.2007 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(2) EFT L 162 af 18.6.1986, s. 33.

(3) EUT L 151 af 13.6.2007, s. 1.

(4) EFT L 358 af 31.12.2002, s. 59. Ændret ved forordning (EF) nr. 865/2007 (EUT L 192 af 24.7.2007, s. 1).

(5) EUT L 123 af 12.5.2007, s. 3.

(6) EUT L 5 af 9.1.2004, s. 25. Ændret ved forordning (EF) nr. 1799/2006 (EUT L 341 af 7.12.2006, s. 26).

(7) EFT L 263 af 3.10.2001, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 869/2004 (EUT L 162 af 30.4.2004, s. 8).

(8) EFT L 261 af 20.10.1993, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1098/2007 (EUT L 248 af 22.9.2007, s. 1).

(9) EUT L 223 af 15.8.2006, s. 1.

BILAG I Særlige betingelser for fiskeri med stangfartøjer, dørgefartøjer og pelagiske trawlere i det østlige Atlanterhav 1. a) Hver medlemsstat sørger for, at fartøjer, der har fået udstedt særlig fiskeritilladelse, optages på en liste med angivelse af navn og EF-flåderegisternummer (CFR) som defineret i bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 26/2004. Medlemsstaterne udsteder først særlig fiskeritilladelse, når et fartøj er indført i ICCAT’s register over fartøjer med tilladelse til fiskeri efter almindelig tun. b) Senest 1. april 2008 sender hver medlemsstat den liste, der er omhandlet i litra a), og alle senere ændringer til Kommissionen i elektronisk form. c) Ændringer af den liste, der er omhandlet i litra a), sendes til Kommissionen senest fem dage før den dato, hvor det fartøj, der lige er blevet opført på listen, sejler ind i det østlige Atlanterhav. Kommissionen videresender straks ændringer til ICCAT’s sekretariat. 2. a) Fartøjer som omhandlet i punkt 1 i dette bilag må, uanset mængde, ikke lande og/eller omlade almindelig tun fanget i det østlige Atlanterhav andre steder end i de havne, der er udpeget af medlemsstaterne eller CPC’erne. b) Medlemsstaterne udpeger et landingssted eller et sted tæt på kysten (udpegede havne), hvor landing eller omladning af almindelig tun er tilladt. c) Medlemsstaterne sender senest den 1. april hvert år en liste over udpegede havne til Kommissionen. Kommissionen videresender inden den 15. april hvert år disse oplysninger til ICCAT’s eksekutivsekretariat. Eventuelle ændringer af listen meddeles Kommissionen til videreformidling til ICCAT’s eksekutivsekretariat senest 15 dage før, ændringen træder i kraft. 3. Uanset artikel 7 i forordning (EØF) nr. 2847/93 skal føreren af et EF-fartøj som omhandlet i stk. 1 og 2 i den pågældende artikel eller dennes repræsentant senest fire timer før forventet ankomst i havn meddele de kompetente myndigheder i den medlemsstat (herunder flagmedlemsstaten) eller CPC, hvis havne eller landingsfaciliteter han ønsker at benytte, følgende: a) hvornår fartøjet forventes at ankomme b) hvor stor en mængde almindelig tun der anslås at være om bord c) i hvilket geografisk område fangsterne er taget. 4. Hver medlemsstat skal indføre en fangstopgørelsesordning, der sikrer, at hvert fartøjs kvoteudnyttelse overvåges effektivt. 5. Fangster af almindelig tun må, uanset afsætningsmetode, kun udbydes til detailsalg til den endelige forbruger, hvis de er behørigt mærket med følgende oplysninger: a) art og anvendt fiskeredskab b) fangstområde og -dato. 6. Medlemsstater, hvis stangfartøjer har tilladelse til at fiske efter almindelig tun i det østlige Atlanterhav, skal indføre følgende halemærkningskrav: a) Hver almindelig tun skal forsynes med et halemærke straks efter losning. b) Hvert halemærke skal have et unikt identifikationsnummer, der indgår i statistisk materiale vedrørende almindelig tun og anføres på alle pakninger indeholdende tun.

BILAG II Logbogsspecifikationer Minimumsspecifikationer for logbøger: 1. Logbogens sider skal være nummererede. 2. Logbogen skal føres hver dag (midnat) eller før ankomst i havn. 3. Logbogen skal føres ved inspektion til havs. 4. Én kopi af siderne skal forblive i logbogen. 5. Logbøgerne for det sidste års aktivitet skal altid forefindes om bord. Minimumsstandardoplysninger i logbøger: 1. Førerens navn og adresse 2. Afsejlingsdato og -havn, ankomstdato og -havn 3. Fartøjets navn, registreringsnummer, ICCAT-nummer og eventuelt IMO-nummer. Ved fælles fiskeri: navn, registreringsnummer, ICCAT-nummer og eventuelt IMO-nummer på alle fartøjer, der deltager i det fælles fiskeri 4. Fiskeredskab: a) type (FAO-kode) b) dimensioner (længde, maskestørrelse, antal kroge …) 5. Aktivitet til havs — (mindst) én line pr. fangstrejsedag — med angivelse af: a) aktivitet (fiskeri, sejlads …) b) position: nøjagtig daglig position (i grader og minutter) registreret for hver fiskerihandling eller kl. 12 middag på dage, hvor der ikke fiskes c) fangstopgørelse 6. Artsidentifikation: a) efter FAO-kode b) i rund vægt i kg pr. dag 7. Førerens underskrift 8. Eventuel observatørs underskrift 9. Vægt bestemt ved: skøn, vejning om bord 10. Vægten i logbogen angives omregnet til levende vægt med oplysning om, hvilke omregningsfaktorer der er anvendt ved vurderingen. Minimumsoplysninger ved landing og omladning/overførsel: 1. Landingsdato/omladningsdato/overførselsdato og landingshavn/omladningshavn/overførselshavn 2. Varer a) præsentationsform b) antal fisk eller kasser og mængde i kg 3. Førerens eller fartøjsrepræsentantens underskrift

BILAG III ICCAT-overførselsopgørelse/omladningsopgørelse Ved overførsel af levende fisk angives antal enheder og levende vægt. Forpligtelser ved overførsel/omladning: 1) Den originale overførselsopgørelse/omladningsopgørelse afleveres til modtagerfartøjet (slæbebåd/fabriksfartøj/transportfartøj). 2) Kopien af overførselsopgørelsen/omladningsopgørelsen opbevares om bord på det pågældende fangstfartøj. 3) Yderligere overførsel eller omladning skal godkendes af den kontraherende part, som gav fartøjet tilladelse til at fiske. 4) Den originale overførselsopgørelse/omladningsopgørelse skal opbevares om bord på modtagerfartøjet, der har fisken om bord, indtil ankomst til bedriften eller landingsstedet. 5) Alle fartøjer, som deltager i overførsel eller omladning, skal registrere overførslen eller omladningen i logbogen.