Meddelelse om aftaler af ringe betydning, der ikke falder ind under EF-traktatens artikel 85, stk. 1, (»bagatelmeddelelsen«) (97/C 372/04)

(EØS-relevant tekst)

I.

1. Kommissionen betragter det som en vigtig opgave at fremme samarbejde mellem virksomheder i den udstrækning, dette samarbejde økonomisk set er ønskeligt og ikke giver anledning til betænkeligheder i konkurrencepolitisk henseende. Med henblik herpå har Kommissionen offentliggjort en meddelelse vedrørende aftaler, vedtagelser og samordnet praksis angående samarbejde mellem virksomheder (1), hvori der er anført en række aftaler, som ifølge deres natur ikke kan anses for at være konkurrencebegrænsende. Endvidere har Kommissionen i sin meddelelse om bedømmelse af underleveranceaftaler (2) anført, at denne type aftaler, der åbner udviklingsmuligheder for virksomhederne, ikke uden videre falder ind under anvendelsesområdet for EF-traktatens artikel 85, stk. 1. Kommissionens meddelelse vedrørende joint venture-selskaber oprettet i samarbejdsøjemed (3) beskriver i detaljer de betingelser de pågældende aftaler skal opfylde for at falde uden for kartelforbuddet. Med nærværende meddelelse, der træder i stedet for Kommissionens meddelelse af 3. september 1986 (4), ønsker Kommissionen at foretage en yderligere præcisering af rækkevidden af artikel 85, stk. 1, med det formål at fremme samarbejdet mellem virksomheder.

2. Artikel 85, stk. 1, i EF-traktaten forbyder aftaler, der kan påvirke handlen mellem medlemsstater, og som har til formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet. EF-Domstolen har fastslået, at dette forbud ikke gælder for aftaler, der ikke mærkbart påvirker samhandlen inden for Fællesskabet eller konkurrencen. Aftaler, som ikke mærkbart påvirker handlen mellem medlemsstater, falder ikke ind under artikel 85. De skal derfor alene vurderes på grundlag og inden for rammerne af national lovgivning. Det er tilfældet med aftaler, hvis faktiske eller forudselige virkninger er begrænset til en enkelt medlemsstats eller et eller flere tredjelandes område. Aftaler, som ikke har til formål eller følge at begrænse konkurrencen mærkbart, falder heller ikke ind under forbuddet i artikel 85, stk. 1.

3. Ved at anføre kvantitative kriterier og give retningslinjer for anvendelsen af dem giver Kommissionen begrebet »mærkbart« et tilstrækkeligt konkret indhold til, at virksomhederne selv kan vurdere, om deres aftaler falder uden for artikel 85, stk. 1, på grund af deres ringe betydning. Den kvantitative definition af, hvad der skal forstås ved mærkbart, har dog kun vejledende karakter. Det er absolut tænkeligt, at en konkret aftale mellem virksomheder, som overskrider nedennævnte grænser, kun påvirker handlen mellem medlemsstaterne eller begrænser konkurrencen inden for fællessmarkedet i ubetydeligt omfang og som følge heraf ikke falder ind under artikel 85, stk. 1. Nærværende meddelelse indeholder da heller ingen udtømmende angivelse af, hvilke konkurrencebegrænsninger der ikke falder ind under artikel 85, stk. 1. Det er en kendsgerning, at selv aftaler, der ikke er af »ringe betydning«, kan falde uden for kartelforbuddet, fordi de udelukkende indvirker positivt på konkurrencen.

4. Som følge af de kriterier og retningslinjer, der er anført i denne meddelelse, skulle virksomhederne ikke længere have nogen interesse i at få afklaret retstilstanden for de aftaler, der er omfattet af meddelelsen, gennem individuelle kommissionsbeslutninger. Der er derfor ikke grund til at anmelde sådanne aftaler. Men hvis der i et konkret tilfælde skulle opstå tvivl, om en aftale kan påvirke handlen mærkbart, har virksomhederne mulighed for at anmode om negativattest eller at anmelde aftalen efter de respektive bestemmelser i Rådets forordning nr. 17 (5), forordning (EØF) nr. 1017/68 (6), forordning (EØF) nr. 4056/86 (7) og forordning (EØF) nr. 3975/87 (8).

5. Kommissionen vil hverken efter anmodning eller på eget initiativ indlede en procedure i sager, der falder ind under denne meddelelse, jf. dog punkt 11 og 20. Hvis en aftale, der er omfattet af artikel 85, stk. 1, ikke er blevet anmeldt, fordi de pågældende virksomheder i god tro har antaget, at aftalen er omfattet af denne meddelelse, har Kommissionen ikke til hensigt at pålægge bøder.

6. Denne meddelelse gælder også for vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og for samordnet praksis.

7. Denne meddelelse foregriber ikke de nationale domstoles anvendelse af artikel 85. Den er dog et element, som domstolene kan tage i betragtning, når de træffer afgørelse i de sager, de får forelagt. Den foregriber heller ikke EF-Domstolens eller Retten i Første Instans' fortolkning.

8. Denne meddelelse berører ikke anvendelsen af national konkurrenceret.

II.

9. Kommissionen er af den opfattelse, at aftaler mellem virksomheder, der producerer eller distribuerer varer eller præsterer tjenesteydelser, ikke falder ind under forbuddet i artikel 85, stk. 1, når de deltagende virksomheder på intet af de berørte markeder tilsammen har en markedsandel, der overstiger:

a) 5 %, når aftalen er indgået mellem virksomheder, der opererer på samme produktions- eller afsætningsled (»horisontale« aftaler)

b) 10 %, når aftalen er indgået mellem virksomheder, der opererer i forskellige økonomiske led (»vertikale« aftaler).

Er der tale om en blandet horisontal og vertikal aftale, eller lader aftalen sig vanskeligt klassificere som horisontal eller vertikal, gælder tærsklen på 5 %.

10. Kommissionen mener i øvrigt heller ikke, at ovennævnte aftaler er omfattet af forbuddet i artikel 85, stk. 1, hvis de i punkt 9 fastsatte tærskler for markedsandele overskrides med højst en tiendedel i en periode på to på hinanden følgende regnskabsår.

11. For så vidt angår:

a) horisontale aftaler, der har til formål

- at fastsætte priser eller begrænse produktion eller salg, eller

- at opdele markeder eller forsyningskilder

b) vertikale aftaler, der har til formål

- at fastsætte videresalgspriser, eller

- at sikre de deltagende virksomheder eller tredjeparts virksomheder territorial beskyttelse

kan det ikke udelukkes, at artikel 85, stk. 1, finder anvendelse, selv om de deltagende virksomheders samlede markedsandele ligger under de i punkt 9 og 10 anførte tærskler.

Kommissionen finder imidlertid, at det i første instans påhviler medlemsstaternes myndigheder og domstole at tage de under a) og b) omhandlede aftaler op til behandling. Den vil derfor kun skride ind over for sådanne aftaler, hvis den finder det nødvendigt af hensyn til Fællesskabets interesse, og navnlig når der er tale om aftaler, der bevirker, at det indre marked ikke fungerer korrekt.

12. Ved deltagende virksomheder forstås i denne meddelelse:

a) de i aftalen deltagende virksomheder

b) virksomheder, hvori en i aftalen deltagende virksomhed direkte eller indirekte

- ejer mere end halvdelen af kapitalen eller driftsformuen

- råder over mere end halvdelen af stemmerettighederne

- kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne af bestyrelsen eller af de organer, som retligt repræsenterer virksomheden, eller

- har ret til at lede virksomhedens forretninger

c) virksomheder, som direkte eller indirekte har de under litra b) anførte rettigheder i eller beføjelser over en i aftalen deltagende virksomhed

d) virksomheder, hvori en under litra c) anført virksomhed direkte eller indirekte har de under litra b) anførte rettigheder eller beføjelser.

Virksomheder, hvori flere af de under litra a) til d) anførte virksomheder tilsammen direkte eller indirekte har de under litra b) anførte rettigheder eller beføjelser, anses ligeledes for at være deltagende virksomheder.

13. For at kunne beregne markedsandelen er det nødvendigt at afgrænse det relevante marked. Dette indebærer, at både det relevante produktmarked og det relevante geografiske marked må defineres.

14. Det relevante produktmarked omfatter alle de produkter eller tjenesteydelser, som forbrugerne på grund af deres egenskaber, pris og anvendelsesformål betragter som substituerbare.

15. Ved det relevante geografiske marked forstås det område, inden for hvilket de deltagende virksomheder afsætter de relevante varer og tjenesteydelser, inden for hvilket konkurrencevilkårene er tilstrækkeligt homogene, og som kan afgrænses fra tilstødende geografiske områder, navnlig på grund af væsentlige forskelle i konkurrencevilkårene.

16. Ved anvendelsen af punkt 14 og 15 bør meddelelsen (om definitionen af det relevante marked med henblik på anvendelsen af Fællesskabets konkurrenceret) (9) tages i betragtning.

17. I tilfælde af tvivl om afgrænsningen af det relevante geografiske marked kan virksomhederne gå ud fra, at deres aftale ikke påvirker samhandlen inden for Fællesskabet eller konkurrencen mærkbart, når de i punkt 9 og 10 anførte tærskler for markedsandele ikke overskrides i nogen medlemsstat. Dette er dog ikke til hinder for, at national konkurrenceret kan finde anvendelse på de pågældende aftaler.

18. Bestemmelserne i denne meddelelses kapitel II finder ikke anvendelse, når konkurrencen på det berørte marked begrænses af den kumulative virkning af parallelle net af lignende aftaler indgået af flere producenter eller forhandlere.

III.

19. Aftaler mellem små og mellemstore virksomheder som defineret i bilaget til Kommissionens henstilling 96/280/EF (10) vil sjældent kunne påvirke handlen mellem medlemsstater og konkurrencen inden for fællesmarkedet mærkbart. Som hovedregel falder de derfor ikke ind under forbuddet i artikel 85, stk. 1. Hvis disse aftaler undtagelsesvis skulle opfylde betingelserne for anvendelse af denne bestemmelse, vil de ikke frembyde en tilstrækkelig interesse for Fællesskabet til, at det vil være berettiget at skride ind over for dem. Kommissionen vil derfor ikke indlede nogen procedure, hverken efter anmodning eller på eget initiativ, med henblik på at bringe artikel 85, stk. 1, i anvendelse på sådanne aftaler, heller ikke selv om de tærskler, der er fastsat i punkt 9 og 10, er overskredet.

20. Kommissionen forbeholder sig dog ret til at skride ind over for sådanne aftaler:

a) når de hæmmer konkurrencen mærkbart inden for en væsentlig del af det berørte marked

b) når den kumulative virkning af parallelle net af lignende aftaler indgået af flere producenter eller forhandlere fører til en begrænsning af konkurrencen på det relevante marked.

(1) EFT C 75 af 29. 7. 1968, s. 3, berigtiget i EFT C 84 af 28. 8. 1968, s. 14.

(2) EFT C 1 af 3. 1. 1979, s. 2.

(3) EFT C 43 af 16. 2. 1993, s. 2.

(4) EFT C 231 af 12. 9. 1986, s. 2.

(5) EFT 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.

(6) EFT L 175 af 23. 7. 1968, s. 1.

(7) EFT L 378 af 31. 12. 1986, s. 4.

(8) EFT L 374 af 31. 12. 1987, s. 1.

(9) EFT C 372 af 9. 12. 1997, s. 5.

(10) EFT L 107 af 30. 4. 1996, s. 4.