Kommissionens beslutning

af 29. oktober 2003

om de af Nederlandene gennemførte støtteforanstaltninger til fordel for ikke-overskudsgivende marinaer i Nederlandene

(meddelt under nummer K(2003) 3890)

(Kun den nederlandske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2004/114/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftale om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter i overensstemmelse med ovennævnte artikler at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger(1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Ved brev af 1. marts 2001 modtog Kommissionen en klage vedrørende en mulig konkurrenceforvridning mellem marinaer i Nederlandene. Nederlandske marinaer drives af såvel ikke-overskudsgivende organisationer (sædvanligvis sejlklubber) som private foretagender. Ifølge klageren havde flere ikke-overskudsgivende marinaer modtaget statsstøtte til anlæg eller vedligeholdelse af bådpladser. Derved kunne disse marinaer for eksempel tilbyde en lavere leje for bådpladser til turister, som anløber med deres lystbåde.

(2) Oprindelig var klagen rettet mod et enkelt projekt i Enkhuizen, det såkaldte Gependam-projekt, hvortil den lokale sejlklub, ifølge klageren, havde modtaget betragtelig støtte i form af en usædvanligt lav købspris for et vandområde. Kommissionen stillede ved brev dateret den 11. april 2001 (D/51551) de nederlandske myndigheder spørgsmål, som de besvarede ved brev af 24. maj 2001.

(3) Efter at være blevet orienteret om denne korrespondance sendte klageren i løbet af 2001 flere gange supplerende oplysninger om denne og seks andre sager. Ved brev dateret den 11. februar 2002 (D/50569) anmodede Kommissionen de nederlandske myndigheder om detaljerede oplysninger om disse syv tilfælde.

(4) På anmodning fra de nederlandske myndigheder fandt der den 3. maj 2002 et bilateralt møde sted mellem Kommissionens tjenestegrene og de nederlandske myndigheder. De nederlandske myndigheder fremsendte henholdsvis den 10. juli 2002 og den 2. august 2002 svar på spørgsmålene samt yderligere oplysninger (rapporter).

(5) På grundlag af de modtagne oplysninger har Kommissionen udarbejdet en oversigt over de syv sager, som klageren fik tilsendt ved skrivelse af 8. august 2002. I denne oversigt blev der skelnet mellem tre sager, hvor det ikke kunne udelukkes, at der var tale om statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1, og fire sager, hvor Kommissionen mente, at der ikke var tale om statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1. Ved skrivelse af 3. september 2002 erklærede klageren sig indforstået med oversigten og fremlagde yderligere oplysninger om de tre resterende sager.

(6) Kommissionen informerede ved skrivelse af 5. februar 2003 Nederlandene om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, med hensyn til de tre resterende sager. Ved skrivelse af 22. april 2003 fremsatte de nederlandske myndigheder deres bemærkninger og fremlagde yderligere oplysninger for Kommissionen.

(7) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev den 22. marts 2003 offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende(2). Kommissionen opfordrede deri interesserede parter til at fremsætte bemærkninger.

(8) Kommissionen modtog ved skrivelse af 16. april 2003 en reaktion fra klageren, hvori der ikke fandtes nye oplysninger eller relevante supplerende oplysninger. Kommissionen modtog ingen reaktioner fra interesserede parter vedrørende indledning af den formelle undersøgelsesprocedure.

II. DETALJERET BESKRIVELSE AF DEN FORMODEDE STØTTE

(9) Kommissionen indledte nærmere undersøgelser af de tre marinaer i Enkhuizen, Nijkerk og Wieringermeer.

A. Enkhuizen

(10) Enkhuizen kommune besluttede i 1998 at anlægge en ny havn til små og store lystbåde. På grund af arbejderne med denne nye havn måtte den eksisterende indsejling til sejlklubben KNZ& RV lukkes. Som kompensation for denne lukning traf kommunen tre forholdsregler:

a) Kommunen sørgede for, at en indsejlingsrute til KNZ& RV's marina blev åbnet i nærheden.

b) Ifølge kommunen måtte gæstebåde på grund af den nye indsejlingsrute sejle en omvej for at nå frem til KNZ& RV's eksisterende marina. Ifølge en uafhængig rapport (som kommunen havde bestilt) fører omvejen i de kommende 13 år til, at antallet af gæstebåde, som lægger til i havnen, falder med 10 %. Det samlede indtægtstab anslås til 80700 EUR. Som kompensation for dette tab har kommunen uddybet en del af vandområdet nær den eksisterende marina med henblik på, at klubben får mulighed for i en senere fase at anlægge 105 bådpladser for egen regning. De nederlandske myndigheder har vurderet en uafhængig rapport, hvori udgifterne til uddybningen af den fremtidige marina sammenlignes med udgifterne til kompensation for indtægtstabet som følge af den omvej, som gæstebåde skal tilbagelægge. De samlede udgifter til uddybningen androg 96655 EUR, hvilket svarer omtrent til indtægtstabet som følge af omvejen.

c) Endelig fik sejlklubben KNZ& RV mulighed for at købe det uddybede vandområde (26000 m2) af kommunen til samme pris pr. m2, som kommunen i 1998 betalte de nationale myndigheder for det samme område. Prisen pr. m2 blev fastsat i en uafhængig vurderingsrapport af 30. marts 1998, hvori taksator konkluderede, at dette vandområde, hvoraf en stor del hørte til IJsselmeer, ikke havde nogen økonomisk værdi. Ifølge de nederlandske myndigheder går nederlandske taksatorer i det tilfælde ud fra en basisværdi på 0,45 EUR pr. m2. Den samlede overflade af det område, der blev købt af sejlklubben, udgjorde 26000 m2, hvormed den samlede købspris blev 11700 EUR (26000 × 0,45).

(11) For vand i dette område, der udlægges som marina, er den gennemsnitlige salgspris, ifølge klageren, på cirka 15 EUR/m2. Eftersom vandområdet var solgt til sejlklubben med det formål at lave bådpladser dér i fremtiden, var ejeren af vandområdet (kommunen) informeret om vandområdets fremtidige anvendelse. Derfor burde kommunen have været vidende om dets økonomiske værdi. Ifølge klageren har dette vandområde en værdi af 390000 EUR (26000 × 15).

B. Nijkerk

(12) Nijkerk kommune var ejer af en lokal marina, der blev anlagt i 1966. Marinaen blev i 2000 privatiseret og solgt til lejeren, den lokale sejlklub De Zuidwal. I 1998 blev marinaen af en uafhængig ekspert vurderet til 417477 EUR. Denne vurderingspris var baseret på den forudsætning, at marinaen var uforurenet, godt vedligeholdt og udlejet (uden lejer blev marinaen vurderet til 521847 EUR).

(13) Marinaen var dog alligevel forurenet og trængte til omfattende vedligeholdelse. I købekontrakten mellem kommunen og sejlklubben af 27. marts 2000 indvilligede kommunen i at påtage sig alle udgifter til sanering af vandet og den manglende vedligeholdelse af havnefaciliteterne. Kommunen anslog i 2000 udgifterne til den manglende vedligeholdelse til 272268 EUR og saneringsudgifterne til 145201 EUR. Disse vurderinger blev foretaget af kommunale embedsmænd på grundlag af deres praktiske erfaring. Kommunen trak disse udgifter fra marinaens anslåede værdi, hvilket gav en købspris på 0,45 EUR (1 NLG) for hele marinaen.

(14) Efter at Kommissionen ved brev af 11. februar 2002 havde stillet spørgsmål vedrørende dette, bestilte de nederlandske myndigheder en ny uafhængig vurdering af udgifterne til den manglende vedligeholdelse og saneringen. I rapporten af 20. juli 2002 blev udgifterne til den manglende vedligeholdelse sat til 200000 EUR og saneringsudgifterne til 600000 EUR.

C. Wieringermeer

(15) Wieringermeer kommune solgte i 2000 vandområde og grund til Jachtwerf Jongert BV. Ved skrivelse af 10. juli 2002 gav de nederlandske myndigheder følgende oversigt over den anslåede værdi af de pågældende områder og den faktiske salgspris:

>TABELPOSITION>

III. BEGRUNDELSER FOR AT INDLEDE PROCEDUREN

(16) Kommissionen betragter marinaers aktiviteter som almindelige aktiviteter i turismesektoren. I beslutning af 7. januar 2000 (N 582/99 - Italien, Marina di Stabia SpA(3)) konkluderede Kommissionen, at offentlig støtte i dette specifikke tilfælde til denne marina styrker dens stilling i forhold til konkurrerende marinaer i andre medlemsstater.

(17) Den formodede finansielle støtte til de her omhandlede marinaer er finansieret med statsmidler. Dermed er allerede to af de fire kriterier for statsstøtte opfyldt, nemlig statsmidler og selektivitet.

(18) Med hensyn til begrebet "fordel" har Kommissionen i sin beslutning om at indlede proceduren erklæret nedenstående:

A. Enkhuizen

(19) Kommissionen mener, at den nye indsejling til marinaen skal ses som kommunens infrastrukturelle kompensation for lukningen af den tidligere indsejlingsrute. Denne foranstaltning udgør ikke statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk.1. Kommissionen anser uddybningen for at være en foranstaltning som kompensation for det anslåede indtægtstab som følge af de lokale myndigheders lukning af den tidligere adgangsrute. Denne foranstaltning udgør heller ikke statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

(20) Kommissionen nærer imidlertid tvivl om statsstøtteelementet i kommunens salg af vandområdet til sejlklubben. På grundlag af de oplysninger, der er fremlagt af de nederlandske myndigheder og klageren, kan Kommissionen ikke udelukke et muligt statsstøtteelement, i betragtning af den pris, der er betalt for dette vandområde (11700 EUR) og dets formodede værdi (390000 EUR). Differencen mellem disse priser udgør 378300 EUR, hvilket overstiger det loft, der er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 om de minimis-støtte(4). Fordelen for sejlklubben KNZ& RV anslås derfor til 378300 EUR.

B. Nijkerk

(21) Hvad angår den manglende vedligeholdelse, er Kommissionen indforstået med den uafhængige vurderingsrapport og nedslaget på 200000 EUR i forhold til marinaens anslåede værdi i 1998.

(22) Med hensyn til saneringsudgifter skelnede de nederlandske myndigheder mellem udgifterne til sanering af den nærliggende kanal (Arkervaart) og sanering af marinaen. Ifølge dem står kanalen i forbindelse med marinaen, og den er forurenet af forskellige brugere, der ikke har noget med marinaen at gøre. Derfor har de nederlandske myndigheder besluttet, at sejlklubben ikke er ansvarlig for nogen forurening, heller ikke i marinaen. Da det i løbet af 2002 viste sig, at saneringsudgifterne blev meget høje, besluttede kommunen desuden at afholde 25 % af disse. Sejlklubben skal således betale 450000 EUR i saneringsudgifter. Ifølge de nederlandske myndigheder har sejlklubben derfor måttet lægge noget til salgsaftalen (dvs. 200000 + 450000 - 417477 = 232522 EUR).

(23) Med hensyn til saneringsudgifterne nærer Kommissionen tvivl om, hvorvidt princippet, at forureneren betaler, netop finder anvendelse på denne transaktion. Efter reglen er sejlklubben De Zuidwal ansvarlig (og kan drages til ansvar) for forureningen af dens marina. Ifølge omtalte princip burde marinaen have været solgt for (417477 - 200000 = 217477 EUR). Den anslåede fordel for sejlklubben De Zuidwal udgør derfor 217477 EUR.

C. Wieringermeer

(24) I sin første vurdering konkluderede Kommissionen, at prisen på jorden åbenbart var rigtig, eftersom der i vurderingsrapporten henvises til forskellige sammenlignelige grundpriser. Den anslåede værdi af vandområdet (i alt 69731 m2) på 1,51 EUR pr. m2 syntes at ligge under markedsprisen. Vurderingsrapporten omfatter ingen henvisninger eller yderligere forklaring på denne anslåede værdi.

(25) Problemet med overkompensation optræder imidlertid først, hvis værdien af vandområdet udgør mere end 29,21 EUR/m2(5). Eftersom denne tærskel er temmelig høj, går man ikke på grundlag af de nuværende tal ud fra, at der er tale om overkompensation. Kommissionen har derfor pr. brev af 8. august 2002 meddelt klageren, at der ikke er fundet bevis for uretmæssigt udbetalt statsstøtte.

(26) Klageren meddelte ved brev af 3. september 2002, at kommunen har foretaget landindvinding i IJsselmeer, hvilket er meget bekosteligt. Udgifterne til tørlægning beløb sig til 9892409 EUR. Eftersom landindvindingen fandt sted mindre end tre år forud for salget, synes kommunens adfærd ikke at være i overensstemmelse med del II, punkt 2, litra d), i Kommissionens meddelelse om statsstøtteelementer i forbindelse med offentlige myndigheders salg af jord og bygninger(6).

(27) Med hensyn til påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne (fjerde kriterium for statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1) erkendte Kommissionen, at de pågældende marinaers aktiviteter kan betragtes som forholdsvis marginale.

(28) I sin beslutning om at indlede proceduren kunne Kommissionen heller ikke som sådan udelukke påvirkning på samhandelen, om end det kun ville være begrundet med lystbådes mobile karakter.

(29) Kommissionen var derfor nødt til at indlede en formel undersøgelsesprocedure, da dens foreløbige undersøgelser ikke gjorde det muligt at løse alle de problemer, der er forbundet med spørgsmålet, hvorvidt den pågældende foranstaltning udgør statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Den har i forbindelse hermed anmodet om specifikke oplysninger om hver af de pågældende marinaer og for den nederlandske marinasektor i almindelighed, om den andel af deres årlige omsætning, der genereres af faste eller midlertidige bådpladser for både fra andre medlemsstater end Nederlandene.

(30) Med hensyn til denne støttes forenelighed finder ingen af EF-traktatens undtagelser anvendelse. Undtagelserne i artikel 87, stk. 2, og stk. 3, litra b) og d), er absolut irrelevante. De nederlandske myndigheder hævdede ikke, og Kommissionen fandt ikke, at støtten kunne have regionaludvikling til formål som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c)(7). Støtten synes heller ikke at være ydet til fremme af virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), som f.eks. forskning og udvikling, jobskabelse, uddannelse, miljøbeskyttelse, små og mellemstore virksomheder eller rednings- eller omstruktureringsstøtte som omhandlet i de relevante retningslinjer og rammebestemmelser. Endelig fandt Kommissionen det ikke formålstjenligt at fremme marinasektoren på grundlag af traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

IV. BEMÆRKNINGER FRA DE INTERESSEREDE PARTER

(31) Kommissionen modtog fra klageren en skrivelse, dateret 16. april 2003, der ikke indeholder nye oplysninger eller relevante supplerende kendsgerninger om de pågældende marinaer. Kommissionen har ikke modtaget reaktioner fra tredjeparter.

V. BEMÆRKNINGER FRA NEDERLANDENE

(32) De nederlandske myndigheder reagerede ved skrivelse af 22. april 2003. De nederlandske myndigheder fremfører to argumenter i deres svar på meddelelsen om indledning af proceduren.

(33) For det første mener de nederlandske myndigheder, at der ikke er tale om nogen fordel, da den finansielle statsstøtte (for så vidt der er tale herom) er minimal og ligger under de minimis-tærsklen. Til begrundelse for denne opfattelse har de nederlandske myndigheder givet supplerende oplysninger.

(34) Endvidere mener de nederlandske myndigheder ikke, at statsstøtten, selv hvis den ligger over de minimis-tærsklen, vil påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, hvorfor der ikke er tale om statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1. I denne forbindelse har de nederlandske myndigheder fremskaffet statistiske oplysninger om de nederlandske og europæiske marinamarkeder.

(35) I forbindelse med Enkhuizen mener de nederlandske myndigheder fortsat, at den påståede værdi af vandområdet på 0,45 EUR/m2 blev fastsat på basis af den uafhængige vurderingsrapport af 30. marts 1998 (hvori taksator konkluderede, at dette vandområde ingen økonomisk værdi havde, hvilket var grunden til, at man gik ud fra en basisværdi på 1 NLG/m2). De nederlandske myndigheder betvistede ikke de andre økonomiske indikatorer.

(36) Endvidere har de nederlandske myndigheder fremlagt supplerende statistiske oplysninger om marinaen i Enkhuizen. Det drejer sig om tal fra 2002:

>TABELPOSITION>

(37) Med hensyn til marinaen i Nijkerk mener de nederlandske myndigheder fortsat, at sejlklubben ikke er ansvarlig for forureningen, ikke engang i marinaen. Det slam, der blev fundet i marinaen, er af samme type som det, der blev fundet i den nærliggende kanal Arkervaart, hvorfor det ikke er påvist, at marinaen er blevet forurenet af sine brugere.

(38) De nederlandske myndigheder mener endvidere, at den pris, til hvilken en marina sælges til lejeren af den, skal svare til markedsprisen i lejet tilstand. Ifølge de nederlandske myndigheder skal der ræsonneres ud fra kommunens standpunkt: Der er ingen forskel på salget af marinaen til lejeren og salget med lejer til en ny ejer. I begge tilfælde burde kommunen få samme pris, hvorfor det ville være urimeligt at forlange en højere pris af sejlklubben.

(39) Endvidere har de nederlandske myndigheder fremlagt supplerende statistiske oplysninger om marinaen i Nijkerk. Det drejer sig om tal fra 2002:

>TABELPOSITION>

(40) Med hensyn til Wieringermeer er de nederlandske myndigheder endelig enige i den opfattelse, at udgifterne til landindvinding i søen beløb sig til 9892409 EUR. Ifølge de nederlandske myndigheder omfatter disse udgifter ikke alene udgifterne til anlæg af den pågældende fremtidige marina, men også udgifterne til infrastrukturarbejder som f.eks. vandområder, kloakker, veje osv. De samlede udgifter til infrastrukturarbejderne udgjorde 4559248 EUR. Nettoanlægsudgifterne til marinaen udgjorde således 5333161 EUR. Den samlede købspris var væsentlig højere end disse anlægsudgifter, hvorfor de nederlandske myndigheder konkluderer, at den påståede begunstigede ikke har haft nogen fordel. De nederlandske myndigheder kunne ikke fremlægge statistiske oplysninger om denne marina, eftersom den endnu ikke er anlagt.

VI. VURDERING AF FORANSTALTNINGERNE

(41) For at en foranstaltning kan betragtes som statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, skal fire kriterier være opfyldt samtidig. Foranstaltningen skal begunstige visse virksomheder (eller visse produktioner), være selektiv, være bekostet med statsmidler og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. I nærværende tilfælde er foranstaltningerne tydeligvis betalt af midler på de lokale myndigheders budget, og de vedrører tre specifikke marinaer. Således er kriterierne vedrørende statsmidler og selektivitet opfyldt.

(42) Med hensyn til kriteriet vedrørende fordel kommer Kommissionen til følgende resultater.

A. Enkhuizen

(43) Kommissionen mener fortsat, at det er usandsynligt, at den lave værdi af vandområdet, som de nederlandske myndigheder har opgivet, er passende. Såfremt det lokale formål med vandområdet er en marina, har dette vandområde markedsværdi og kan ikke betragtes som værdiløst. Af brevet fra de nederlandske myndigheder af 22. april 2003 fremgår det, at det nederlandske marinamarked er meget konkurrencepræget, og at der er stor efterspørgsel efter bådpladser i denne del af Nederlandene. Købsprisen for vandområdet er derfor fortsat diskutabel. Uenigheden vedrører 378300 EUR, der udgør den største del af den påståede statsstøtte. Kommissionen kan derfor ikke udelukke, at foranstaltningen har givet marinaen i Enkhuizen en fordel.

B. Nijkerk

(44) Der findes ingen klare vurderingsrapporter om forureningen i marinaen i Nijkerk, og det står ikke klart, i hvilket omfang sejlklubben er eller kan gøres ansvarlig for (en del af) forureningen. Det er yderst tvivlsomt, at sejlklubben overhovedet ikke kan gøres ansvarlig.

(45) Kommissionen deler ikke de nederlandske myndigheders opfattelse, at marinaen er solgt til lejeren selv til en købspris i udlejet stand. Endelig har De Zuidwal, takket være salget, erhvervet retten til brug af marinaen fuldstændig udgiftsfrit. Sejlklubben kunne omgående have solgt marinaen med en gevinst på 95370 EUR (dvs. forskellen mellem de to anslåede priser, med og uden lejer).

(46) Kommissionen nærer da også fortsat tvivl om ansvaret og værdien af købsprisen for marinaen. Uenigheden vedrører 312847 EUR, der udgør den største del af den påståede statsstøtte. Kommissionen kan derfor ikke udelukke, at foranstaltningen har givet marinaen i Nijkerk en fordel.

C. Wieringermeer

(47) Med hensyn til marinaen i Wieringermeer har de nederlandske myndigheder givet tilstrækkelige supplerende oplysninger, der har ført til den konklusion, at der ikke er tale om nogen fordel. Udgifterne til anlæg af marinaen øget med prisen på vandområdet er meget lavere end købsprisen. Hvis der skal være tale om støtte på over 100000 EUR, skulle værdien af vandet have været på over 34,84 EUR/m2, hvilket helt klart er for meget(8). Da der ikke er givet nogen fordel, udgør denne foranstaltning ikke statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk.1.

(48) Med hensyn til de to andre marinaer (Enkhuizen og Nijkerk) har Kommissionen undersøgt kriteriet vedrørende påvirkning af samhandelen. Vejledende i denne forbindelse er Kommissionens beslutning vedrørende friluftsbadet i Dorsten(9). I den sag fastslog Kommissionen, at det var indbyggerne i byen og omegn, der gjorde brug af anlægget. Endvidere skelnede Kommissionen klart mellem denne form for støtte og støtte til fremme af store forlystelsesparker, der retter sig mod de nationale og endda internationale markeder, og for hvilke der reklameres langt uden for det område, hvor de er beliggende. Kommissionen konkluderede, at i betragtning af arten af støtteforanstaltninger til anlæg, der tager sigte på at tiltrække internationale besøgende, er der stor risiko for, at disse foranstaltninger påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. I sagen med friluftsbadet i Dorsten mente Kommissionen ikke, at der var risiko for påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne. Det årlige tilskud til den private leder af svømmebadet i Dorsten udgjorde ikke statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk.1.

(49) I Nederlandene findes der ca. 1200 marinaer med i alt ca. 203000 bådpladser. Det anslås. at der i Nederlandene findes 375000 lystbåde. I hele EU findes der i alt mindst 5 millioner lystbåde. Der findes over 10000 marinaer i EU, som tæller over 1,5 millioner bådpladser (ikke alle bådpladser er beliggende i marinaer)(10). De fleste lystbåde har således ingen bådplads, men står på land eller ligger på åbent vand.

(50) Marinaen i Nijkerk tæller 200 bådpladser, hvoraf i gennemsnit kun 0,25 % bruges af udenlandske turister, hvilket er en ubetydelighed på det nationale bådpladsmarked. Kommissionen konkluderer da også, at marinaen i Nijkerk bruges af indbyggerne i landsbyen og omegn, og at den ikke forsøger at tiltrække internationale besøgende. Støtten forhindrer heller ikke indbyggerne i Nijkerk i at bruge marinaer, der ligger uden for Nederlandene. Selv om dette skulle være tilfældet, ville påvirkningen af samhandelen alligevel være uden betydning, når man ser på antallet af indbyggere i Nijkerk (mindre end 40000). Endelig må det slås fast, at den årlige omsætning i marinaen i Nijkerk beløber sig til 120000 EUR. Støtten til marinaen i Nijkerk, for så vidt der er tale om støtte, påvirker således ikke samhandelen og udgør derfor ikke statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk.1.

(51) I marinaen i Enkhuizen bruges gennemsnitlig 14 % af bådpladserne af internationale turister(11). De 235 bådpladser i Enkhuizen udgør kun 0,15 % af det nederlandske bådpladsmarked, og 0,016 % af bådpladsmarkedet i EU. Marinaen i Enkhuizen påvirker derfor marinamarkedet i meget begrænset omfang.

(52) Det er desuden vigtigt at skelne mellem faste bådpladser og gæstepladser. Påvirkningen af samhandelen som følge af støtten, for så vidt der er tale om støtte, er sandsynligvis især mærkbar i forbindelse med de faste bådpladser.

a) Det er hovedsagelig i forbindelse med faste bådpladser, at brugeren har et reelt valg mellem marinaen i Enkhuizen og en udenlandsk marina, når den (internationale) ejer eller langtidslejeren før eller i begyndelsen af sæsonen beslutter, i hvilken havn han vil ligge. I denne forbindelse skal det bemærkes, at udenlandske brugeres andel af faste bådpladser i Enkhuizen kun udgør 10 %. Desuden er den gennemsnitlige årlige omsætning pr. fast bådplads (under 1000 EUR) temmelig lav i forhold til udgifterne til vedligeholdelse, transport, finansiering og afskrivning af lystbåde, og de øvrige omkostninger ved en ferie til vands.

b) Støtten til gæstepladser påvirker som følge af sin art kun i meget begrænset omfang samhandelen mellem medlemsstaterne. En (international) ejer eller lejer af en båd bruger den marina, der er beliggende på det sted, hvor han befinder sig på en given dato og et givet tidspunkt, og som forekommer egnet under hensyntagen til bådens størrelse og dybgang. Der er ofte meget begrænsede valgmuligheder. I nærværende tilfælde udgør omsætningen i marinaen i Enkhuizen på alle gæstepladser kun 18 % af den samlede omsætning, hvoraf kun 30 % stammer fra internationale turister.

(53) Endelig må det slås fast, at den årlige omsætning i marinaen i Enkhuizen beløber sig til 316000 EUR.

(54) Af ovenstående følger det, at støtten til marinaen i Enkhuizen, for så vidt der er tale om støtte, ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne og derfor ikke udgør statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk.1.

(55) Kommissionen når derfor til det endelige resultat, at støtten, for så vidt der er tale om støtte, og skønt man ikke kan udelukke en vis fordrejning af den (lokale) konkurrence, ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Navnlig gælder det for disse sager, at det ikke med rimelighed kan forventes, at denne støtte får ejerne af lystfartøjer fra andre medlemsstater til at gøre brug af faste bådpladser eller gæstepladser i disse marinaer frem for marinaer i andre medlemsstater, bl.a. som følge af de pågældende marinaers geografiske placering, deres forholdsvis beskedne størrelse og det relativt lave statsstøttebeløb i forhold til antallet af bådpladser, der tilbydes i marinaerne.

(56) Dette er ikke i modstrid med nuværende retspraksis i De Europæiske Fællesskabers Domstol og Retten i Første Instans angående indvirkning på samhandelen. I sagen Tubemeuse(12) afsagde Domstolen kendelsen, at "den omstændighed, at den støttemodtagende virksomhed er af forholdsvis beskeden størrelse, udelukker ikke på forhånd, at samhandelen mellem medlemsstaterne kan være påvirket". Dette udelukker ikke, at en virksomheds ubetydelige omfang sammen med sagens andre faktiske omstændigheder kan føre til den konklusion, at den statsstøtte, der er ydet til denne virksomhed, ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

(57) Også Retten i Første Instans afsagde i sagen Vlaams Gewest(13) følgende dom: "Forbuddet i traktatens artikel 92, stk. 1, finder anvendelse på enhver støtte, som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen, uanset støttens størrelse, i det omfang(14) den påvirker samhandelen mellem medlemsstater".

(58) Endelig er Kommissionens konklusioner ikke i modstrid med dens egen praksis i forbindelse med marinaer. I denne forbindelse understreges det, at den i betragtning 16 omtalte beslutning vedtaget af Kommissionen den 7. januar vedrørte en marina, der var af langt større omfang end marinaerne i Nijkerk og Enkhuizen, og for hvilken der havde fundet anmeldelse sted i henhold til de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter(15).

(59) Kommissionen mener, at det er slået tilstrækkeligt fast, at der i nærværende tilfælde ikke er tale om påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne. Desuden må den nederlandske marinasektor i øjeblikket kæmpe med overkapacitet, selv om dette ikke er tilfældet på EU-niveau, hvor markedet vokser.

VII. KONKLUSION

(60) Som konklusion er Kommissionen af den mening, at der med hensyn til de pågældende nederlandske marinaer ikke er tale om statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk.1. Med hensyn til marinaen i Wieringermeer er der ikke tale om nogen fordel. Med hensyn til marinaerne i Enkhuizen og Nijkerk påvirkes samhandelen mellem medlemsstaterne ikke af støtteforanstaltningen -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

De støtteforanstaltninger, som Nederlandene har truffet til fordel for de ikke-overskudsgivende marinaer i Enkhuizen, Nijkerk og Wieringermeer, kan ikke betragtes som statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Nederlandene.

Udfærdiget i Bruxelles, den 29. oktober 2003.

På Kommissionens vegne

Mario Monti

Medlem af Kommissionen

(1) EUT C 69 af 22.3.2003, s. 4.

(2) EUT C 69 af 22.3.2003, s. 4.

(3) EFT C 40 af 12.2.2000, s. 2.

(4) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 30.

(5) 7636147 EUR - 5719854 EUR (grundvurdering) = 1916293 EUR + 100000 EUR (de minimis) = 2016293 EUR

2016293 EUR/69031 m2 = 29,21 EUR/m2

(6) EFT C 209 af 10.7.1997, s. 3.

(7) Der findes ikke noget artikel 87, stk. 3, litra a)-område i Nederlandene.

(8) 7636147 EUR - 5333161 EUR (byggeudgifter) = 2302986 EUR + 100000 EUR (de minimis) = 2402986 EUR

2402986 EUR/69031 m2 = 34,81 EUR/m2.

(9) Kommissionens beslutning af 21.12.2000, N 258/2000 - Tyskland (Friluftsbad Dorsten) EFT C 172 af 16.6.2001, s. 16.

(10) Disse tal stammer fra ICOMIA (International Council of Marine Industry Organisations, se endvidere http://www.icomia.com) og fra rapporten "La Nautica in cifre" fra UCINA (Unione Nazionale Cantieri e Industrie Nautiche ed Affini, se endvidere http://www.ucina.it). Eftersom der ikke findes klare statistikker, drejer det sig om løse overslag.

(11) Vægtet gennemsnit af faste bådpladser og gæstepladser.

(12) Domstolens dom af 21. marts 1990, sag C-142/87, Belgien mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 959. Se også Domstolens dom af 14. september 1994, sag C-278/92 til C-280/92, Spanien mod Kommissionen, Sml. 1994 I, s. 4103.

(13) Dom afsagt af Retten i Første Instans af 30. april 1998, sag T-214/95, Vlaams Gewest mod Kommissionen, Sml. 1998 II, s. 717, præmis 46, 49 og 50.

(14) Egen kursivering.

(15) EFT C 107 af 7.4.1998, s. 7.