Rådets beslutning

af 30. marts 2004

om bemyndigelse af Tyskland til at anvende en foranstaltning, der fraviger artikel 21 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter

(2004/290/EF)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag(1), særlig artikel 27, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I en anmodning i form af to breve til Kommissionen, som blev registreret i Kommissionens generalsekretariat henholdsvis den 1. september 2003 og den 12. november 2003, søgte den tyske regering om bemyndigelse til at indføre tre foranstaltninger, der fraviger artikel 21, stk. 1, litra a), i direktiv 77/388/EØF for at forhindre skatteunddragelse og skattetænkning.

(2) Der er tale om betydelig momsunddragelse i byggesektoren og i forbindelse med rengøring af ejendomme, hvor momsen åbenlyst faktureres, men ikke betales til skattemyndighederne, og hvor modtageren benytter sig af sin fradragsret. De virksomheder, der ikke overholder reglerne, kan ikke identificeres eller identificeres for sent til, at momsen kan inddrives. Antallet af sådanne tilfælde har nået et niveau, hvor et lovindgreb er påkrævet. Den afgiftspligtighed, der er tale om i det foreliggende tilfælde, vedrører kun fratrækningsberettigede virksomheder og altså ikke privatpersoner. Den er begrænset til to specifikke brancher, hvor momsunddragelsen har nået uacceptable højder. Østrig har allerede fået bevilget en lignende undtagelsesbestemmelse ved beslutning 2002/880/EF(2).

(3) Det er endvidere fastslået, at momsunddragelse finder sted i forbindelse med levering af fast ejendom, som omtalt i artikel 13, punkt B, litra g) og h), som er en transaktion, hvor der er særlig risiko for momsunddragelse, når leverandøren har valgt at gøre leveringen afgiftspligtig. Fordi der i forbindelse med fast ejendom er tale om store værdier, bliver der tale om betydelige momspligtige beløb og dermed betydelige momstab blot for en enkelt transaktion. Opretholdelsen af muligheden af at gøre en levering af fast ejendom afgiftspligtig er nødvendig for at bevare et neutralt momssystem. I forbindelse med levering af fast ejendom synes den mest hensigtsmæssige løsning for at imødegå den høje momsunddragelsesrisiko at være den foreslåede foranstaltning, der består i at gøre modtageren af ydelsen betalingspligtig. Med denne løsning undgår man, at både leverandør og modtager gøres afgiftsansvarlige, hvilket ville medføre en øget økonomisk risiko for modtageren, og man undgår at gøre tredjemand, som f.eks. en notar, afgiftsansvarlig, hvilket ville medføre øgede omkostninger for både leverandør og modtager. Da undtagelsesbestemmelsen i praksis kun vil vedrøre leveringer mellem afgiftspligtige personer, vil den derfor kun finde anvendelse i specifikke tilfælde.

(4) Fravigelsen påvirker ikke størrelsen af den skyldige moms ved det endelige forbrug og har ingen indvirkning på Fællesskabernes egne momsindtægter -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Ved undtagelse fra artikel 21, stk. 1, litra a), i direktiv 77/388/EØF, som formuleret i artikel 28, litra g), bemyndiges Forbundsrepublikken Tyskland fra og med den 1. april 2004 til at udpege modtageren af varer og ydelser, som omtalt i artikel 2 i denne beslutning, som den betalingspligtige person.

Artikel 2

I nedenstående tilfælde kan modtageren af en levering af varer og ydelser udpeges som den betalingspligtige person:

1) når rengøringsydelser i forbindelse med ejendomme leveres til en afgiftspligtig person, undtagen når modtageren af ydelsen ikke udlejer mere end to boliger, eller når bygningsarbejder leveres til en afgiftspligtig person

2) når fast ejendom leveres til en afgiftspligtig person, jf. artikel 13, punkt B, litra g) og h), og hvor leverandøren har benyttet sig af muligheden for at opkræve moms på leveringen.

Artikel 3

Denne beslutning udløber den 31. december 2008.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfærdiget i Bruxelles, den 30. marts 2004.

På Rådets vegne

M. McDowell

Formand

(1) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1. Senest ændret ved direktiv 2004/15/EF (EUT L 52 af 21.2.2004, s. 61).

(2) EFT L 306 af 8.11.2002, s. 24.