ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende L 250/1

RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2016/1623

af 1. juni 2016

om undertegnelse på den Europæiske Unions vegne og midlertidig anvendelse af den økonomiske partnerskabsaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og SADC-ØPA-landene på den anden side

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 3 og 4, og artikel 209, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 5,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Den 12. juni 2002 bemyndigede Rådet Kommissionen til at indlede forhandlinger om økonomiske partnerskabsaftaler med gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet.

(2) Forhandlingerne er afsluttet, og den økonomiske partnerskabsaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og SADC-ØPA-landene (dvs. Botswana, Lesotho, Mozambique, Namibia, Swaziland og Sydafrika) på den anden side (»aftalen«) blev paraferet den 15. juli 2014.

(3) I partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000, opfordres der til indgåelse af WTO-kompatible økonomiske partnerskabsaftaler.

(4) I henhold til aftalens artikel 113, stk. 3, anvender Unionen og SADC-ØPA-landene aftalen midlertidigt, indtil den træder i kraft.

(5) Aftalen bør undertegnes på vegne af Unionen, og den bør anvendes midlertidigt for så vidt angår de elementer, der henhører under Unionens kompetence, indtil afslutningen af procedurerne for dens indgåelse —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

1. Der gives herved bemyndigelse til undertegnelse på Unionens vegne af den økonomiske partnerskabsaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og SADC-ØPA-landene på den anden side med forbehold af indgåelse af aftalen.

2. Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.

Artikel 2

Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne.

Artikel 3

1. For så vidt angår de elementer, der henhører under Unionens kompetence, anvender Unionen aftalen midlertidigt, jf. artikel 113, stk. 3, indtil afslutningen af procedurerne for dens indgåelse. Dette berører ikke kompetencefordelingen mellem Unionen og dens medlemsstater i henhold til traktaterne.

2. Unionen anvender ikke aftalens artikel 12, stk. 4, midlertidigt.

3. Kommissionen offentliggør en meddelelse med oplysninger om datoen for den midlertidige anvendelse af aftalen.

Artikel 4

Aftalen må ikke fortolkes således, at den skaber rettigheder eller forpligtelser, som kan påberåbes direkte for Unionens eller medlemsstaternes domstole.

Artikel 5

Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
(2)

I medfør af artikel 2b, stk. 2, i afgørelse (FUSP) 2015/778 gælder det, at når Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité har truffet afgørelse om, at de relevante betingelser er opfyldt, skal EUNAVFOR MED operation SOPHIA i det aftalte indsatsområde begynde at bidrage til gennemførelsen af FN's våbenembargo på åbent hav ud for Libyens kyst gennem inspektioner af fartøjer, som er på vej til eller fra Libyen, hvis der er rimelig grund til at antage, at de pågældende fartøjer direkte eller indirekte transporterer våben eller hertil knyttet materiel til eller fra Libyen i strid med våbenembargoen mod Libyen, og gennem relevante tiltag at beslaglægge og bortskaffe sådanne genstande, herunder med henblik på at omdirigere sådanne fartøjer og deres besætninger til en passende havn for at lette en sådan bortskaffelse, med samtykke fra havnestaten, i overensstemmelse med de relevante resolutioner fra FN's Sikkerhedsråd, herunder UNSCR 2292 (2016).
DA Den Europæiske Unions Tidende L 288/1

RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2016/1873

af 10. oktober 2016

om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af aftalen om oprettelse af den internationale EU-LAC-fond

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 37,

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 209, stk. 2, og artikel 212, stk. 1, sammenholdt med artikel 218, stk. 5, og artikel 218, stk. 8, andet afsnit,

under henvisning til fælles forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Rådet gav den 23. marts 2012 Kommissionen bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en international aftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater og de latinamerikanske og caribiske lande, som omdanner EU-LAC-fonden til en international organisation.

(2) Forhandlingerne om aftalen om oprettelse af den internationale EU-LAC-fond (»aftalen«) blev afsluttet med et positivt resultat den 29. januar 2015.

(3) Med aftalen omdannes EU-LAC-fonden til en international organisation med status som juridisk person under folkeretten.

(4) Aftalen bør undertegnes på Unionens vegne med forbehold af senere indgåelse.

(5) Når de handler inden for rammerne af EU-LAC-fonden, bør Unionen og dens medlemsstater samordne deres holdninger i overensstemmelse med traktaterne og princippet om loyalt samarbejde —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Der gives herved bemyndigelse til undertegnelse på Unionens vegne af aftalen om oprettelse af den internationale EU-LAC-fond med forbehold af indgåelse af aftalen.

Artikel 2

Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne.

Artikel 3

Denne afgørelse træder i kraft dagen efter vedtagelsen.
DA Den Europæiske Unions Tidende L 287/1

RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2016/1850

af 21. november 2008

om undertegnelse og midlertidig anvendelse af den foreløbige økonomiske partnerskabsaftale mellem Ghana på den ene side og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den anden side

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 133 og 181 sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, første punktum,

under henvisning til forslag fra Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Den 12. juni 2002 bemyndigede Rådet Kommissionen til at indlede forhandlinger om økonomiske partnerskabsaftaler med AVS-stater.

(2) Forhandlingerne om en foreløbig økonomisk partnerskabsaftale (herefter »foreløbig ØPA«) med Ghana er afsluttet, og den foreløbige ØPA blev paraferet den 13. december 2007.

(3) I henhold til artikel 75 i den foreløbige ØPA finder aftalen midlertidig anvendelse, indtil den træder i kraft.

(4) Den foreløbige ØPA bør undertegnes på Det Europæiske Fællesskabs vegne og for så vidt angår elementer, der henhører under Fællesskabets kompetence, finde anvendelse på midlertidig basis med forbehold af senere indgåelse —

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Undertegnelsen af den foreløbige økonomiske partnerskabsaftale mellem Ghana på den ene side og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den anden side godkendes herved på Fællesskabets vegne med forbehold af Rådets afgørelse om indgåelse af nævnte aftale.

Teksten til den foreløbige ØPA er knyttet som bilag til denne afgørelse.

Artikel 2

Med henblik på artikel 73, stk. 2, i den foreløbige ØPA sammensættes ØPA-udvalget af medlemmerne af Rådet og repræsentanter for Kommissionen på den ene side og repræsentanter for Ghanas regering på den anden side. Med henblik på afgørelse fremsætter Kommissionen forslag om Det Europæiske Fællesskabs holdning til Rådet med henblik på forhandling om procedurereglerne for ØPA-udvalget.

Artikel 3

Rådets formand bemyndiges hermed til at udpege den (de) person(er), der er beføjet til på Det Europæiske Fællesskabs vegne at undertegne den foreløbige ØPA, med forbehold af dens indgåelse.

Artikel 4

For så vidt angår elementer, der henhører under Fællesskabets kompetence, finder den foreløbige ØPA som fastsat i dens artikel 75 anvendelse på midlertidig basis, indtil procedurerne for dens indgåelse er afsluttet. Kommissionen offentliggør en meddelelse med oplysninger om datoen for midlertidig anvendelse.
(5)

Parisaftalen fastsætter bl.a. et langsigtet mål i overensstemmelse med målsætningen om at holde den globale temperaturstigning et godt stykke under 2 °C over det førindustrielle niveau og om at fortsætte bestræbelserne på at holde den på 1,5 °C over det førindustrielle niveau. For at nå dette mål vil parterne udarbejde, meddele og opretholde successive nationalt bestemte bidrag.
(61)

Kommissionen bemærker, at den leje, som PSV skal betale, er højere end markedsrenten på et sådant lån, når der tages højde for forskellene mellem en transaktion med salg og tilbageleasing og et lån. Den vigtigste forskel går på, at hvis PSV misligholder sine betalinger, efter at have fået et lån af kommunen, ville kommunen i bedste fald få lånets nominelle beløb tilbage. Den ville ikke kunne udnytte en stigning i jordens værdi ud over lånets nominelle beløb. I henhold til kontrakten om salg og tilbageleasing bliver kommunen ejer af jorden, når leasingkontrakten træder i kraft, og har fuld ejendomsret i tilfælde af misligholdelse. Kommunen understregede dette aspekt ved valget af foranstaltning, navnlig i lyset af, at den garanterede fulde rådighed over jorden efter PSV's eventuelle misligholdelse afviger i kommunens favør fra de almindelige bestemmelser i nederlandsk ret (betragtning 59). Enhver stigning i jordens værdi (efter fastlæggelse af lånevilkårene) vil således udelukkende være til kommunens fordel.
(35)

Kommissionen bemærker for det første, at kommunens årsager til at købe stadionet omfattede overvejelser vedrørende »folkesundhed« og »social samhørighed«, da den ønskede at udvikle en »sportszone« i De Geusselt-området (8). Sådanne politiske mål ville ikke være en del af en markedsinvestors investeringsbeslutning, og kommunen kan derfor ikke sidestilles med en markedsøkonomisk operatør. For det andet er Kommissionen ikke enig i, at en markedsøkonomisk operatør ville have været villig til at købe fodboldstadionet til dens genanskaffelsesværdi. Et fodboldstadion er i modsætning til jord eller andre handelsvarer et produktivt aktiv, som kan anvendes til at generere indtægter, men som også medfører vedligeholdelsesomkostninger. En markedsøkonomisk operatør ville kun købe et sådant stadion på grundlag af en forretningsplan, der viser stor sandsynlighed for en tilstrækkelig rentabel udnyttelse. Forretningsplanen ville også bestemme den pris, som en investor ville være villig til at købe stadionet for. Kommunen havde ikke en sådan forretningsplan, hverken inden købet eller da den besluttede at købe stadionet. Faktisk blev kommunalbestyrelsen i maj 2010 underrettet af den kommunale ledelse om, at der ville blive udarbejdet en plan for den fremtidige udnyttelse af stadionet som en multifunktionel facilitet. Denne plan blev fremlagt for bestyrelsen, men først i december 2010. Kommissionen bemærker, at kommunen i maj 2010, da beslutningen om at købe stadionet blev taget, vurderede, at de årlige omkostninger til vedligeholdelse af stadionet ville udgøre 380 000 EUR, mens den årlige leje for MVV var på 75 000 EUR (9). Forskellen på 305 000 EUR skulle finansieres af lejeindtægter fra andre begivenheder eller skulle dækkes af kommunen. Selv om købsprisen blev fastlagt under hensyntagen til et eventuelt underskud som følge af den lave lejeindtægt fra MVV, kan det ikke konkluderes, at en privat markedsinvestor ville have indgået en kontrakt, der medførte en stor risiko for at give underskud. Den rapport, som blev forelagt kommunalbestyrelsen i december 2010, bekræfter, at »det i den nuværende situation ikke er muligt at udnytte stadionet kommercielt eller omkostningsdækkende«. I juni 2012 blev det i en rapport udarbejdet af den kommunale revisionsret (10) konstateret, at udnyttelsen af stadionet stadig gav underskud.
(49)

I henhold til traktatens artikel 107, stk. 1, skal en foranstaltning fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirke EU-samhandelen, før den kan siges at udgøre statsstøtte. Foranstaltningerne gælder for alle virksomheder med en omsætning fra produktion af og handel med tobak i Ungarn. Den ungarske tobaksindustri er åben for konkurrence og den er kendetegnet ved en tilstedeværelse af både EU-aktører og internationale aktører, således at enhver støtte til fordel for bestemte aktører sandsynligvis påvirker samhandelen i EU. I den udstrækning foranstaltningerne fritager virksomheder med lavere omsætning og virksomheder, der foretager kvalificerede investeringer, for et afgiftstilsvar, de ville have haft, hvis de havde høj omsætning og ikke havde foretaget den type investeringer, så udgør den støtte, der ydes i henhold til disse foranstaltninger, driftsstøtte, fordi den fritager disse virksomheder for en afgift, de normalt skulle betale af deres daglige drift eller normale aktiviteter. Ifølge Domstolens faste retspraksis fordrejer driftsstøtte konkurrencen (17), og enhver form for støtte til disse virksomheder skal derfor antages at fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene ved at styrke deres finansielle position på det ungarske tobaksmarked. Foranstaltningerne fordrejer derfor eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen inden for hele EU.
(2)

Teksten til ændringsprotokollen, der er resultatet af forhandlingerne, afspejler på behørig vis Rådets forhandlingsdirektiver, idet den tilpasser aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Fyrstendømmet Monaco om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF (3), (i det følgende benævnt »aftalen«) til den seneste udvikling på internationalt plan vedrørende automatisk udveksling af oplysninger, nemlig den globale standard for automatisk udveksling af oplysninger om finansielle konti på skatteområdet, som er udarbejdet af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD). Unionen, medlemsstaterne og Fyrstendømmet Monaco har aktivt deltaget i arbejdet i OECD's globale forum med henblik på at støtte udviklingen og gennemførelsen af nævnte standard. Teksten til aftalen som ændret ved ændringsprotokollen er retsgrundlaget for gennemførelsen af den globale standard i forbindelserne mellem Unionen og Fyrstendømmet Monaco.
(2)

Europa 2020-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst (»Europa 2020-strategien«), som Kommissionen har fremlagt, sætter Unionen i stand til at vende økonomien mod intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, ledsaget af høje beskæftigelses- og produktivitetsniveauer og et højt niveau af social samhørighed. Fem overordnede mål udgør de fælles målsætninger, der skal være retningsgivende for medlemsstaternes indsats, idet der tages hensyn til deres relative udgangssituationer og nationale forhold og til Unionens stilling og forhold. Rådet vedtog den 14. juli 2015 henstilling (EU) 2015/1184 (4) om overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker. Den 5. oktober 2015 vedtog Rådet desuden afgørelse (EU) 2015/1848 (5) om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2015 (»beskæftigelsesretningslinjer«). Disse to sæt retningslinjer udgør de integrerede retningslinjer for gennemførelse af Europa 2020-strategien (»de integrerede retningslinjer for Europa 2020«). Den europæiske beskæftigelsesstrategi er det vigtigste middel til gennemførelse af beskæftigelses- og arbejdsmarkedsmålsætningerne i Europa 2020-strategien.
—

Kommissionen forelagde den 30. juni 2016 et forslag med et forslag til ændringsbudget nr. 3 til det almindelige budget for regnskabsåret 2016 —
(5)

Disse ændringer, der vedrører tekniske standarder og fælles tekniske beskrivelser, har til formål at garantere en sikker og effektiv transport af farligt gods, samtidig med at der tages hensyn til den videnskabelige og tekniske udvikling i sektoren og udviklingen af nye stoffer og genstande, der frembyder fare under transporten. Udviklingen inden for transport af farligt gods ad vej og indre vandveje, både inden for Unionen og mellem Unionen og dens nabolande, er et centralt element i den fælles transportpolitik og sikrer, at alle industrisektorer, der fremstiller eller anvender de varer, der er klassificeret som farlige i henhold til ADR og ADN, er velfungerende.
(2)

Efter vedtagelsen ligeledes den 19. april 2016 af Rådets afgørelse om bemyndigelse til at indlede forhandlinger med henblik herpå har Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik i overensstemmelse med artikel 37 i TEU forhandlet en aftale i form af brevveksling mellem Unionen og Den Centralafrikanske Republik om status i Den Centralafrikanske Republik for EUTM RCA.
(3)

Efter vedtagelsen af Rådets afgørelse den 26. oktober 2015 om bemyndigelse til at indlede forhandlinger har Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik i overensstemmelse med artikel 37 i TEU forhandlet en aftale i form af brevveksling mellem Unionen og Den Islamiske Republik Afghanistan med henblik på at forlænge SOMA for at afslutte mandatet for EUPOL AFGHANISTAN og for at afvikle EUPOL AFGHANISTAN.
(162)

Ligesom FD anførte Tyskland, at aftalen om overførsel af over- og underskud 1991 mellem DSW21 og FD — såfremt Kommissionen konkluderede, at den skal anses for ulovlig statsstøtte — kun kan vurderes efter retningslinjerne for luftfart fra 2005 fra deres anvendelsesdato. Tyskland understregede desuden, at DSW21's finansiering skal anses for finansiering af en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse (SGEI), for hvilke Kommissionen sædvanligvis indrømmede medlemsstaterne en bred skønsmargen. Tyskland fremlagde det argument, at det er billigere for byen Dortmund at finansiere investeringerne i lufthavnen gennem aftalen om overførsel af over- og underskud 1991 end gennem direkte støtte, eftersom underskuddene i perioden 1998-2008 generelt var lavere, end afskrivninger og renter ville have været. I enighed med Verkehrsverband Westfalen e.V. og W21 anførte Tyskland, at en lukning ville have været endnu mindre omkostningseffektiv, fordi FD i det mindste kunne betale en del af virksomhedens egne faste omkostninger og havde positive fremtidsudsigter med hensyn til øgede passagertal. En markedsøkonomisk operatør ville have handlet som byen og DSW21 og ville i det mindste have investeret i en begrænset periode. Tyskland var navnlig enig med tredjeparterne i det forhold, at lufthavne har lang økonomisk levetid, og at en periode med underskud kan accepteres.
(1)

Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1062/2014 (2) indeholder i bilag II, del 2, en liste over kombinationer af aktivstof og produkttype, der ikke støttes den 4. august 2014, for hvilke alle kan udtrykke interesse i at overtage hvervet som deltager for denne kombination af aktivstof og produkttype inden for 12 måneder fra forordningens ikrafttrædelsesdato, jf. artikel 14, stk. 3, i nævnte forordning.
(1)

På samlingen den 20. januar 2014 besluttede Rådet at bemyndige Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (HR) til i henhold til artikel 37 i traktaten om Den Europæiske Union og i overensstemmelse med proceduren i artikel 218, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at indlede forhandlinger med henblik på at indgå en aftale mellem Den Europæiske Union og Georgien om informationssikkerhed.
(1)

Den 3. marts 2016 anmodede Det Forenede Kongerige Kommissionen om i henhold til artikel 3, stk. 3, i forordning (EU) nr. 528/2012 at træffe afgørelse om, hvorvidt paraffinolie, der anvendes til oliering af æg fra ynglende fugle, såsom gæs og måger, for at styre bestandenes størrelse og begrænse muligheden for, at luftfartøjer i og omkring flyvepladser og lufthavne rammes af fugle, er et biocidholdigt produkt efter betydningen i samme forordnings artikel 3, stk. 1, litra a).
(2)

I henhold til artikel 46 i direktiv 2013/34/EU fritages virksomheder inden for udvindingsindustrien og skovning af primærskove for kravene i kapitel 10 i direktiv 2013/34/EU om at udarbejde og offentliggøre en beretning om betalinger foretaget til myndigheder, hvis de pågældende betalinger offentliggøres af virksomhederne som følge af retlige forpligtelser i henhold til ækvivalente indberetningskrav i de pågældende tredjelande. En sådan retlig forpligtelse kan have de facto indvirkning på et moderselskab på grund af datterselskaber. I så fald indberetter virksomhederne deres betalinger, som er omfattet af lovfæstede indberetningskrav i visse tredjelande, i henhold til disse tredjelandes indberetningskrav, som anses for ækvivalente. Alle andre betalinger indberetter virksomhederne i henhold til de relevante krav i EU-lovgivningen. De berørte virksomheder skal stadig opfylde kravet om at offentliggøre beretningen som omhandlet i de enkelte medlemsstaters lovgivning, jf. kapitel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/101/EF (3), herunder den tidsperiode, som medlemsstaterne har fastsat for den offentlige tilgængelighed af dokumenter.
(3)

Rådet besluttede den 24. november 2015 efter forslag fra Kommissionen at fastsætte loftet for medlemsstaternes årlige bidrag til EUF for 2016 til 3 450 000 000 EUR for Kommissionen og til 150 000 000 EUR for Den Europæiske Investeringsbank.
(5)

I overensstemmelse med artikel 31, stk. 2, i overenskomsten og for at undgå en afbrydelse i anvendelsen af bestemmelserne i den internationale overenskomst af 2005 om olivenolie og spiseoliven, bør det fastsættes, at overenskomsten anvendes midlertidigt af Unionen, hvis proceduren for Unionens indgåelse af overenskomsten ikke er afsluttet inden den 1. januar 2017.
(7)

De elektroniske standardmodeller for ansøgning, foreløbige rapporter og endelige rapporter, herunder betalingsanmodninger, vil, for at være i tråd med udviklingen i EU-lovgivningen, kunne findes online på Kommissionens websted, og de bør anvendes til undersøgelsesprogrammer, således at man lettere kan foretage fornødne ændringer eller medtage yderligere oplysninger. Kommissionen informerer medlemsstaterne og drøfter alle fornødne ændringer af de elektroniske standardmodeller inden for rammerne af Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder med dem. De elektroniske standardmodeller er tilgængelige på Kommissionens websted senest den første uge af marts (endelige rapporter og betalingsanmodninger), den første uge i april (ansøgning) og den første uge af juli (foreløbig rapport) i det pågældende år.