DA Den Europæiske Unions Tidende L 116/26

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 23. oktober 2007

om Polens statsstøtte C 23/06 (ex NN 35/06) til stålproducenten Technologie Buczek Group

(meddelt under nummer K(2007) 5087)

(Kun den polske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2008/344/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

under henvisning til tiltrædelsestraktatens protokol nr. 8 om omstrukturering af den polske stålindustri (1) (i det følgende benævnt »protokol nr. 8«),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse bestemmelser (2), og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) I marts 2002 forelagde Huta Buczek (i det følgende benævnt »TH-HB«) en plan for omstrukturering af virksomheden for de polske myndigheder. Den 7. maj 2003 skiftede TB-HB navn til Technologie Buczek SA (i det følgende benævnt »TB«).

(2) Den 5. november 2002 godkendte det polske ministerråd programmet for omstrukturering og udvikling af den polske jern- og stålindustri frem til 2006, i det følgende benævnt »det nationale omstruktureringsprogram« eller »KPR« (»krajowy program restrukturyzacji«). Dette program gør det hovedsagelig muligt for staten at bevilge en støtte på 3 387 mia. PLN (846 mio. EUR) (3) til den polske stålindustri med henblik på omstrukturering i perioden fra 1997-2006.

(3) KPR blev forelagt for EU og blev den 25. marts 2003 vurderet af Kommissionen. På denne baggrund stillede Kommissionen et forslag til Rådets afgørelse om at forlænge perioden for at yde statsstøtte i den polske stålindustri i henhold til Europaaftalen (som oprindeligt kun var gældende indtil 1997) til datoen for Polens tiltrædelse af EU under forudsætning af, at støttemodtagerne i 2006 opnåede rentabilitet. Dette forslag blev vedtaget af Rådet i juli 2003 (4).

(4) EU afveg således fra sine regler (5) og tillod Polen at yde omstruktureringsstøtte til stålindustrien. Dette blev sluttelig nedfældet i tiltrædelsestraktatens protokol nr. 8 om strukturomlægning af den polske jern- og stålindustri (6). I protokol nr. 8 bekræftes accepten af tildelingen af en statsstøtte på ikke mindre end 3 387 mia. PLN inden udgangen af 2003 til de otte virksomheder opført i bilag 1 til protokollen, herunder TB-HB.

(5) For at sikre overholdelsen af de betingelser, der er nedlagt i protokol nr. 8, indeholder protokollen detaljerede bestemmelser om gennemførelse og tilsyn. Et af kravene er, at Polen to gange om året skal fremlægge tilsynsrapporter, og i 2003, 2004, 2005 og 2006 gennemførtes der evalueringer foretaget af en uafhængig konsulent (7). I februar 2004 og april 2005 blev der fremlagt årsberetninger om TB. De blev diskuteret med de polske myndigheder og støttemodtagerne og godkendt af Kommissionen og de polske myndigheder.

(6) I september 2005 ændrede TB sin individuelle forretningsplan (i det følgende benævnt »IBP 2005«) og fremlagde den dernæst for Kommissionen med anmodning om godkendelse i henhold til punkt 10 i protokol nr. 8. Imidlertid har den omstændighed, at virksomheden siden hen gentagne gange har ændret denne plan og siden 2006 har været under afvikling, gjort denne anmodning overflødig.

(7) Efter at den uafhængige evaluering i 2005 viste, at TB havde en voksende gæld til offentlige kreditorer og samtidig ikke havde opnået rentabilitet, anmodede Kommissionen ved brev af 29. marts 2005, 1. august 2005 og 2. december 2005 om yderligere oplysninger. Polen besvarede disse skrivelser ved brev af 23. juni 2005, 28. september 2005 og 14. februar 2006.

(8) Ved brev af 7. juni 2006 underrettede Kommissionen Polen om sin beslutning om at indlede proceduren i EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende støtten.

(9) Kommissionens beslutning om iværksættelse af proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (8). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte.

(10) Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter.

(11) De polske myndigheder svarede ved brev af 18. september 2006, 2. oktober 2006 og 20. oktober 2006. Kommissionen anmodede ved brev af 6. november 2006, 18. december 2006 og 15. marts 2007 Polen om yderligere oplysninger. Polen besvarede disse henvendelser ved brev af 24. november 2006, 23. januar 2007 og 23. maj 2007. Den 13. december 2006 blev der afholdt et møde mellem de polske myndigheder og Kommissionen.

II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN

1. TB-gruppen

(12) TB er en polsk rørproducent med hjemsted i byen Sosnowiec i provinsen Silesia. Indtil 2006 producerede virksomheden stålrør i en rolling shop for svejsede rør og en rolling shop for højlegeringstålrør. Disse produkter er stålprodukter i henhold til EU's regler om statsstøtte (9). Virksomheden har en totalkapacitet på 60 000 ton (10). Fabrikken for svejsede rør består af fire svejsekolonner (W1.5, W2, som blev opgraderet i 1993 og 2001, W3, der blev sat i drift i 1999, og W4, der blev sat i drift i 2003) og to spaltekolonner (den ene sat i drift i 2004). TB opererede også en valsningsproduktionsenhed indtil 2005.

(13) TB er et aktieselskab, som i 2004 havde en egenkapital på ca. 20 mio. PLN (5 mio. EUR). Indehaveren af aktiemajoriteten i TB, som er på ca. 78,1 %, er Górnośląski Fundusz Restrukturyzacyjny SA (den øvreschlesiske omstruktureringsfond, i det følgende benævnt »GFR«). Hovedaktionæren i GFR var indtil den 30. december 2005 Eurofaktor SA (i det følgende benævnt »EF«), som havde 51,3 % af aktierne; EF’s aktionærer er private investorer såsom Bonum Sp. z o.o. (37,25 %), ING TFI (13,40 %), Polmetal Sp. z o.o. (11,31 %) og Stabilo Group Sp. z o.o. (10,93 % ). Derefter solgte EF sine aktier til Stabilo Group Sp. z o.o. Den polske stat var mindretalsaktionær i GFR.

(14) TB har på nuværende tidspunkt fire datterselskaber med stor aktivitet: a) Buczek Automotive Sp. z o.o. (i det følgende benævnt »BA«, oprindelig med navnet P.U.R.M. (Przedsiębiorstwo Usług Remontowo Mechanicznych) »REMEBUD« Sp. z o.o., hvori TB i dag ejer en andel på 51 %. I begyndelsen ydede BA tjenester inden for vedligeholdelse af maskiner og udstyr til TB. I december 2005 overførte TB også sine hovedaktiviteter inden for automobilsektoren til BA (som på det tidspunkt var 100 % ejet af TB) og omdøbte virksomheden til BA. Foruden sine daværende 76 ansatte fik BA den 1. december 2005 tilført yderligere 227 ansatte. Den 1. januar 2006 undertegnede TB og BA den tidsubegrænsede lejeaftale, på grundlag af hvilken BA anvender TB's produktionsudstyr i sine aktiviteter inden for automobilsektoren. I november 2006 gjorde EF på grund af TB's ubetalte gæld udlæg i de BA-aktier, TB havde stillet som sikkerhed, og erhvervede derved 49 % af aktierne i BA. BA er i henhold til EU's regler om statsstøtte stålproducent. b) Huta Buczek Sp. z o.o. (i det følgende benævnt »HB«, 100 % ejet af TB) er en virksomhed, der er udskilt fra TB, og som samtidig er TB's valsningsproduktionsenhed. Virksomheden har 227 ansatte. HB blev oprettet den 3. december 2004 og havde på dette tidspunkt en aktiekapitel på 100 000 PLN (ca. 25 000 EUR). I 2005 og i første halvdel af 2006 øgede TB HB’s kapital ved adskillige kapitaltilførsler på i alt 14 811 600 PLN. HB er i henhold til EU's regler om statsstøtte ikke stålproducent. c) Buczek — HB — Zakład Produkcji Rur Sp. z o. o. (i det følgende benævnt »ZPR«, er 18 % ejet af TB, og de resterende aktier ejes af virksomhedens ansatte), som fremstiller trukne rør og leverer rørskæring og procestjenester, har 100 ansatte. ZPR blev overtaget af TB's ansatte for at forhindre virksomhedens lukning. TB ejer stadig TB-ZPR's produktionsudstyr, som det lejer til TB-ZPR. d) SAMKOL (100 % ejet af TB) er en transportvirksomhed. SAMKOL, der blev grundlagt i 1997, fik sidst udvidet sin kapital i 2001. Tidligere ydede SAMKOL 80 % af sine tjenester til TB, men for tiden hidrører kun 20 % af SAMKOL's indtægter fra arbejde for TB.

2. Den oprindelige omstruktureringsplan

(15) I 2002 udarbejdede TB-HB en individuel forretningsplan (i det følgende benævnt »IBP 2002«) med henblik på at overvinde sine finansielle vanskeligheder. Som anført i beslutningen om at indlede proceduren fokuserede den operationelle omstruktureringsplan på fremstilling af svejsede kalibrerede specialrør af ALU-coated eller galvaniseret steelstrip. Med dette formål for øje måtte der anskaffes mere produktionsudstyr (11).

(16) I forretningsplanen var de samlede udgifter til potentielle investeringer opgjort til 25 mio. EUR. Foruden hovedinvesteringerne i produktion og forarbejdning af rør til automobilsektoren og fremstilling af produktionslinjer til svejsede rør omfattede investeringerne projekter såsom indførelse af it, modernisering af diverse mindre projekter og indkøb af anlægsaktiver. Investeringer i valsningsfaciliteter var også ønskede, men blev anset for urealistiske og derfor udsat.

(17) Planen indeholdt også et program for nedskæring af udgifterne, herunder reduktion af arbejdsstyrken fra 532 til 407 ansatte. I dette øjemed blev der afsat 2 910 000 PLN til samlede udgifter til perioden 2002-2006. I forbindelse med reduceringen af arbejdsstyrken på 161 stillinger forventedes offentlig støtte svarende til 597 000 PLN. Desuden forventedes en støtte på 2 754 mio. PLN til forskning og udvikling (i det følgende benævnt »F&U«), heraf 1 250 000 PLN for 2002, hvilket svarer til en nettosubventionsækvivalent på 900 000 PLN i 2002, og 2 540 000 PLN i 2003, svarende til en nettosubventionsækvivalent på 1 854 000 PLN (12).

(18) Endelig var der planlagt en finansiel omstrukturering svarende til en nettosubventionsækvivalent på 8 411 mio. PLN i form af gældseftergivelse på ca. 3 392 mio. PLN (hovedsagelig ejendomsskatterestancer hos de lokale myndigheder og mindre restancer hos skattevæsenet og socialsikringsmyndigheden (Zakład Ubezpieczeń Społecznych — i det følgende benævnt »ZUS«) og gældsomlægning for 6 014 mio. PLN til ZUS og den statslige fond til rehabilitering af funktionshæmmede (PFRON) svarende til en nettosubventionsækvivalent på 5 019 mio. PLN (5 001 mio. PLN til ZUS og 18 000 PLN til PFRON). Formålet med den finansielle omstrukturering var at indkøbe materialer og bevare kontinuiteten af virksomhedens produktion (13).

3. Statsstøtte

a) Støtte i henhold til omstruktureringsplanen

(19) Omstruktureringsprogrammet omfattede hovedsagelig følgende støtte: Tabel 1 Planlagt statsstøtte til TB i perioden 2002-2003 Myndighed Støttens art i tusind PLN i tusind PLN (NSÆ) FGŚP (2002) (14) Betaling i afdrag 136 3 FGŚP (2003) Betaling i afdrag 270 15 Subtotal — afdrag 406 18 Sosnowiec kommune Gældseftergivelse 2 964 2 964 Skattemyndighederne Gældseftergivelse 163 163 ZUS Gældseftergivelse 265 265 Subtotal — gældseftergivelse 3 392 3 392 ZUS Betaling i afdrag 6 014 5 001 I alt Finansiel omstrukturering 9 812 8 411 Reorganisering af arbejdsstyrken 823 597 F&U 3 790 2 754 Støtte i alt 14 425 11 762

(20) Af omstruktureringsplanen fremgik det også, at HB-TB i 1997-2001 havde modtaget statsstøtte til en værdi af 4 422 411 PLN (nettosubventionsækvivalent). Størstedelen heraf var støtte til F&U (3 243 626 PLN). Der var afsat 196 800 PLN til miljøbeskyttelse og 132 240 PLN til uddannelsesstøtte, og de resterende 849 746 PLN var støtte til »omstruktureringsprocessen« eller »ad hoc«-støtte (15).

(21) Således var der i alt afsat støtte for 16 184 411 PLN til TB, som efterfølgende godkendtes i henhold til KPR og protokol nr. 8.

b) Modtaget statsstøtte

(22) Ifølge den uafhængige konsulent modtog virksomheden i perioden 2002-2003 kun 2 235 mio. PLN (nettosubventionsækvivalent) i statsstøtte (16). Ud af denne støtte blev 2 045 mio. PLN afsat til F&U og 190 400 PLN afsat til reorganisering af arbejdsstyrken (17).

(23) Desuden var det i IBP-2005 angivet, at TB havde indhentet en budgetbevilling på 877 000 PLN til reorganisering af arbejdsstyrken fra 2004 til 2006 (18). De polske myndigheder forklarede, at staten tilvejebragte midler til arbejdsløse stålarbejdere med henblik på at lette disses tilbagevenden til arbejdsmarkedet ved forbedring af deres kvalifikationer eller med henblik på at tilskynde dem til tidlig pensionering ved at supplere den lave indkomst, de har ved tidlig pensionering. Bevillingen er baseret på den i december 2003 gennemførte ændring af omstruktureringsloven for jern- og stålindustrien af 24. august 2001, der fastsatte, at kun arbejdstagerne kunne modtage støtte, og at det var arbejdsgivernes opgave at formidle budgetmidlerne til de arbejdsløse arbejdere.

4. Den ikke gennemførte omstruktureringsplan — udviklingen i årene 2003-2006

(24) Omstruktureringen af TB udviklede sig ikke som planlagt i omstruktureringsplanen, men endte derimod med virksomhedens konkurs i 2006; dette skyldtes flere forhold:

a) Gældseftergivelse

(25) TB var ikke i stand til at opnå den i forretningsplanen påregnede gældseftergivelse.

(26) Eftergivelsen af gælden på 3 392 000 PLN til ZUS, Sosnowiec kommune og skattemyndighederne skulle være tildelt i henhold til loven af 30. august 2002 om omstrukturering af virksomheders gæld til det offentlige (i det følgende benævnt »loven af 30. august 2002«) (19). Denne lov gjorde det muligt for kriseramte virksomheder at få omstruktureret sin gæld til det offentlige i form af gældseftergivelse. Den pågældende virksomhed skulle i medfør af loven indgive en ansøgning (vedlagt omstruktureringsplan) til enhver offentlig myndigheder, hvis fordringer skulle omstruktureres (i det følgende benævnt »det omstrukturerende organ«).

(27) Det omstrukturerende organ kunne efter at have fastslået, at den foreslåede omstruktureringsplan kunne forbedre virksomhedens finansielle situation, udstede en beslutning om omstruktureringsvilkårene, herunder en liste over de gældsposter, der var omfattet af omstruktureringen. Hvis virksomheden havde opfyldt alle betingelser i beslutningen, dvs. havde betalt et omstruktureringsgebyr, fremlagt en omstruktureringsplan og ikke havde andre betalingsrestancer, var det omstrukturerende organ forpligtet til at udstede en »endelig« beslutning om eftergivelse af de i beslutningen om omstruktureringsvilkårene nævnte fordringer (i det følgende benævnt »beslutningen om gennemførelse af omstrukturering«).

(28) Denne endelige beslutning kunne imidlertid tidligst træffes et år efter vedtagelsen af beslutningen om omstruktureringsvilkårene, og den måtte godkendes af formanden for kontoret for konkurrence- og forbrugerbeskyttelse (Urząd Ochrony Konkurencji i Konsumentów, den polske konkurrencemyndighed — i det følgende benævnt »UOKiK«) med henblik på gældseftergivelsens overensstemmelse med reglerne om statsstøtte. I perioden efter vedtagelsen af beslutningen om omstruktureringsvilkårene og før vedtagelsen af beslutningen om gennemførelse af omstruktureringen måtte virksomheder registrere fremtidige gældseftergivelser som betalingsrestancer. Desuden påløb der morarenter. Kommissionen forstår, at logikken bag denne praksis var kun at tillade gældseftergivelse, efter at det var påvist, at virksomheden rent faktisk var i færd med at gennemføre et omstruktureringsprogram.

(29) Kommissionen blev underrettet om, at ZUS, Sosnowiec kommune og skattemyndighederne ikke havde gennemført sådanne gældseftergivelser.

(30) Planerne om eftergivelse af TB's gæld til Sosnowiec kommune (ejendomsskatterestancer på 2 964 000 PLN), blev afvist af UOKiK, fordi ansøgningen var indgivet efter den 31. december 2003, og det i henhold til protokol nr. 8 ikke var tilladt at bevilge statsstøtte efter denne dato. Derfor erklærede UOKiK den 28. april 2004, at den planlagte gældseftergivelse ikke kunne bevilges, idet dette ville være i strid med bestemmelserne i protokol nr. 8. Af de samme grunde afgav UOKiK den 6. februar 2004 negativ udtalelse om den planlagte eftergivelse af TB's gæld til PFRON.

(31) TB's ansøgning om eftergivelse af sin gæld til skattemyndighederne (163 000 PLN) blev afvist af skattemyndighederne. I henhold til loven af 30. august 2002 kan dette kun forekomme, hvis virksomheden ikke har betalt »omstruktureringsafgiften« (15 % af værdien af den gæld, der skal eftergives), eller hvis virksomheden havde andre restancer hos skattemyndighederne.

(32) Endelig lykkedes gældseftergivelsen fra ZUS (265 000 PLN) af finansielle grunde ikke, således som det fremgår af forretningsplanen for 2005. Som forklaret ovenfor (betragtning 25) burde virksomheden med henblik på at opnå gældseftergivelse i henhold til loven af 30. august 2002 have tilbagebetalt eller fået omlagt tilbagebetalingen af al anden offentlig gæld, der ikke var omfattet af omstrukturering i henhold til loven af 30. august 2002. Derfor forudsatte IBP 2002, at en gæld på 6 420 000 PLN ville blive betalt i afdrag. På denne baggrund konkluderer Kommissionen, at TB enten ikke opnåede en aftale med ZUS om betaling af sin gæld i afdrag, eller at ZUS traf en sådan beslutning, og TB overholdt ikke betingelserne i den.

b) Forøgelse af gælden

(33) Mellem 2001 og 2006 steg TB's offentligretlige gæld til ZUS, Sosnowiec kommune, skattemyndighederne og PFRON. Gælden begyndte at stige i 2001 og fortsatte med at stige støt til december 2002. Efter en kort pause steg gælden igen mellem februar 2002 og november 2003. Først mellem november 2003 og oktober 2004 var virksomheden i stand til at betale af på sin gæld, formentlig med henblik på at opfylde kravene vedrørende gældseftergivelse i loven af 30. august 2002. I november 2004 begyndte virksomhedens gæld imidlertid igen at stige.

(34) Som et resultat af TB's manglende opnåelse af gældseftergivelse havde virksomheden i efteråret 2004 en gæld på 20 mio. PLN. Dette bekræftedes af den fjerde polske tilsynsrapport for 2004 (8. marts 2005), som indeholdt en detaljeret oversigt over følgende restancer: Tabel 2 TB's gæld ifølge den polske tilsynsrapport, marts 2005 Offentligretlig gæld (i tusind PLN) Restancer ved udgangen af 2003 Restancer ved udgangen af 2004 Restancer ved udgangen af januar 2005 ZUS 14 956 13 916 14 510 Sosnowiec kommune 7 411 5 118 5 371 PFRON 480 678 704 Skattemyndigheden i Sosnowiec 269 555 524 Andet 115 0 0 I alt 23 231 20 267 21 108

(35) Således udgjorde TB's gæld til det offentlige ved udgangen af 2004 ca. 20 mio. PLN. De polske myndigheder anførte, at det i 2004 ved salg af overskydende aktiver var lykkedes TB at tilbagebetale ca. 5 mio. PLN (1,2 mio. PLN til ZUS og 3,8 PLN til Sosnowiec kommune). Til trods for dette fremgik det af rapporten, at gælden var begyndt at stige igen efter 2004, og i januar 2005 udgjorde den 21,1 mio. PLN.

(36) De polske myndigheder korrigerede efterfølgende beløbet til 20 761 mio. PLN ved udgangen af 2004. Den 31. marts var gælden steget til 22,43 mio. PLN, og den 30. juni 2005 til 22,91 mio. PLN. Derefter lykkedes det tilsyneladende virksomheden at sælge nogle aktiver og dermed ved udgangen af 2005 at reducere gælden til 20,87 mio. PLN. I medio 2006 steg gælden imidlertid igen til 22,11 mio. PLN, og i august 2006, da virksomheden erklæredes konkurs, udgjorde gælden 22,67 mio. PLN.

(37) Ifølge de oplysninger, Kommissionen har adgang til, fremlagde TB ikke i 2004 en omfattende omstruktureringsplan med henblik på omstrukturering af gælden.

(38) De offentlige kreditorer har taget skridt til tvangsfuldbyrdelse af deres krav i overensstemmelse med loven. For eksempel gjorde Sosnowiec kommune og ZUS udlæg i virksomhedens bankkonti med henblik på inddrivelse af deres fordringer. Dette var imidlertid ikke effektivt, da alle midler på disse konti er afsat til lønudbetalinger.

(39) Derfor tvangsfuldbyrdes disse udeståender hovedsagelig ved udlæg i fast ejendom og erhvervelse af fast brugsret til ejendomme. Desuden har de lokale myndigheder tilsyneladende fået tilkendt ejendomsret til en række aktiver i henhold til artikel 66 i skatteloven.

(40) Især blev betalingen af gæld til ZUS tvangsfuldbyrdet ved oprettelse af pantebreve på 25 mio. PLN. ZUS har også pant i produktionsaktiver for ca. 12 mio. PLN, hvoraf ca. 9,5 mio. er førsteprioriteter (herunder førsteprioriteten på svejsekolonne W3, som er mere end 7 mio. PLN værd).

(41) I maj 2007 offentliggjorde kurator listen over anerkendte gældsposter for det konkursramte TB, som havde en samlet værdi af 63 mio. PLN. Dette beløb omfatter offentligretlig gæld; den største kreditor er EF, hvis udeståender beløber sig til 35,9 mio. PLN.

c) Investeringer

(42) TB fuldførte ikke sit investeringsprogram på 25 mio. PLN, men brugte ca. 10 mio. PLN til investeringer og afsatte yderligere midler til F&U.

(43) TB gennemførte en række investeringer i henhold til sin IBP. I 2003 og 2004 var investeringerne rettet mod udviklingen af produktionen af rør til automobilsektoren. I 2003 bestilte virksomheden en kolonne til svejsning af aluminimcoatede rør (3 207 000 PLN) og i 2004 en spaltekolonne til fremstilling af korte rør (733 000 PLN). Desuden moderniseredes eksisterende svejsekolonner (1 063 000 PLN) og en række bygninger (1 379 000 PLN, herunder et varmesystem), som var nødvendige for produktionen til automobilsektoren. I alt investeredes der for 6 383 mio. PLN i automobilsektoren i perioden 2002-2005. De polske myndigheder har anført, at alle investeringer vedrører aktiver, der siden hen er udlejet til BA (20).

(44) Ca. 3,5 mio. PLN blev afsat til andre investeringer vedrørende it-systemer, køb af andre kapitalgoder og andre projekter (21).

(45) Der blev også afsat yderligere 12-13 mio. PLN for perioden 2005-2006, herunder til igangsætning af produktionen af kromrørelementer, der kunne fremskyndes takket være det i 2006 planlagte køb af en ny svejsekolonne (ca. 6 000 000 PLN); så vidt Kommissionen har forstået, er denne kolonne ikke opført.

d) Virksomhedens samlede resultater

(46) TB har ikke overvundet sine finansielle problemer og har ikke opnået banklån.

(47) I omstruktureringsperioden var TB ikke i stand til at opnå finansiel støtte fra kreditorer og lokale pengeinstitutter (22). I realiteten reducerede TB's bank allerede i 2003 adgangen til kreditfaciliter for virksomheden. Dette problem blev først løst, da der blev inddraget en privat investor, GFR, som overtog et betydeligt antal gældsposter, som blev konverteret til langsigtede lån. Dette til trods var TB i 2004 igen ikke i stand til opnå kredit hos pengeinstitutterne (23).

(48) Det skyldes for det meste, at TB på intet tidspunkt i løbet af omstruktureringsperioden var i stand til at opnå rentabilitet, dette til trods for at markedet var begyndt at ændre sig i positiv retning.

(49) Som det fremgår af de uafhængige tilsynsrapporter var TB i 2003 faktisk langt fra at nå sine salgsmål på 48 000 ton rør, idet virksomheden kun solgte 30 000 ton (24). Desuden måtte virksomheden kæmpe med de afgifter, der var indført på varmvalset bredbånd, dens vigtigste produkt, og følgerne af en mislykket prisstrategi, der resulterede i lavere indtjening. Året 2004 sluttede derfor for virksomheden med negativt driftsoverskud på 5 mio. PLN (omsætningen var på 92 mio. PLN). I konsekvens heraf opfyldte TB ikke Kommissionens krav vedrørende rentabilitet. I sin sammenfattende rapport fra januar 2004 konkluderer Kommissionens uafhængige konsulent, at TB driver forretning, mens virksomheden i realiteten er insolvent (25).

(50) I 2004 fremgik det desuden af den 3. polske tilsynsrapport fra september 2004, at TB havde lav finansiel likviditet, og at virksomhedens finansielle overskud ikke kunne dække betalingen af afdrag og renter på lån, hvilket betød, at der var stor risiko for misligholdelse (26). Den fjerde polske tilsynsrapport indeholdt detaljerede oplysninger om restancer (jf. betragtning 32), og det anførtes i denne rapport, at virksomheden ikke havde modtaget støtte fra finansielle institutioner, ikke havde gennemført sin plan om reduktion af arbejdsstyrken og ikke havde nået de planlagte produktivitetsmål. Hvad angår virksomhedens finansielle situation, fastslog rapporten, at »ud af alle virksomheder tilhørende den undersøgte virksomhedsgruppe Technologie Buczek Sp. z o.o. var TB det foretagende, der havde størst risiko for at miste finansiel likviditet. Denne risiko blev ikke mindre af nettogevinsterne på forretningsaktiviteter, idet disse ikke gav øget finansiel likviditet. […] Risikoen blev så meget desto tydeligere af det høje gældsniveau i finansieringen af aktiver, hvor der var betydelige offentligretlige restancer. Denne situation var demotiverende for potentielle investorer, hvilket understreges af virksomhedens vanskeligheder ved at opnå banklån«.

(51) De polske myndigheders vurdering blev bekræftet af den uafhængige tilsynsrapport fra maj 2005 (27). Heri understregedes det, at TB i 2004 til trods for de positive tendenser på stålmarkedet og de stigende priser (30 % højere end i henhold til prognoserne) havde noteret et driftsunderskud, og at virksomhedens salg lå 20 % under det i henhold til prognoserne forventede. Derfor konkluderede konsulenten, at »der på grundlag af virksomhedens resultater i 2003 og 2004 var betydelig risiko for, at den ikke ville opnå rentabilitet i 2006« (28).

(52) I september 2005 bekræftedes det i den 5. polske tilsynsrapport, at »TB havde mistet finansiel likviditet«. Dette skyldtes ifølge rapporten udskilning af virksomhedens valsningsaktiviteter (29).

e) Ændring af strategi

(53) TB har adskillige gange skiftet ledelse og strategi.

(54) Virksomheden har forsøgt at gennemføre forskellige strukturelle ændringer. I 2003, 2005 (februar og oktober) og 2006 blev bestyrelsen afsat.

(55) I slutningen af 2003, i september 2005 i begyndelsen af 2006 ændrede TB sin omstruktureringsstrategi. I IBP 2005 ændredes strategien klart til fordel for en indskrænkning af TB's aktiviteter til aluminiumcoatede rør og kromstålrør. I dette øjemed planlagdes en reduktion af arbejdsstyrken til 267 ansatte. Den opdaterede IBP forpligtede tydeligvis TB til at indstille produktionen af de tabsgivende sømløse og svejsede rør af højlegeringsstål. Virksomheden indstillede også produktionen af svejsede kromstålrør.

(56) Som de polske myndigheder anførte i deres skrivelse af 14. februar 2006, havde TB til hensigt at indstille produktionen i 2007 og fortsætte som et rent administrativt selskab. TB havde planer om at grundlægge et nyt selskab med henblik på at skabe en førende polsk producent med speciale inden for aluminium- og kromrør til automobilindustrien. I dette øjemed skulle der oprettes et særligt selskab, »idet den igangværende omstrukturering af TB's aktiver og finanser […] udelukker finansiel stabilisering, betaling af budgetrestancer og indhentning af billigere finansiering« (30). Virksomheden skulle råde over svejsekolonnerne W4 og W2, som den skulle leje af TB, og hele arbejdsstyrken herfra skulle overføres til virksomheden (med undtagelse af nogle medarbejdere, der skulle stå for driften af TB). Den nødvendige infrastruktur stammede næsten udelukkende fra TB's aktiver. De resterende svejseapparater skulle sælges med henblik på omstruktureringen af aktiver. Eftersom produktionen skulle indstilles ved udgangen af 2006, konkluderer Kommissionen, at omstruktureringsstrategien indebærer en de facto afvikling af TB.

(57) I mellemtiden har TB indgivet konkursbegæring (den 15. september 2006). Den konkursgangne TB-gruppe har fået tilladelse til at fortsætte sine forretninger. TB's aktiviteter består for tiden i udlejning af aktiver til virksomhedens datterselskaber. Konkursadministratoren har til hensigt at frasælge alle virksomhedens organiserede dele og fortsætte udlejningen indtil konkursen.

f) Omstrukturering af virksomhedsgruppen

(58) TB omstrukturerede sin virksomhedsgruppe og udskilte to indtægtsgivende aktiviteter, valsning af kromstål (for HB) og aktiviteter inden for produktion af aluminium og kromrør (for BA) (jf. betragtning 14).

(59) TB’s fremstilling af valsede produkter blev ikke betragtet som en del af dens kerneaktiviteter. Allerede i 2002 fremgik det af HB's IBP, at der ikke skulle investeres yderligere i virksomheden, og at den skulle udskilles.

(60) HB blev grundlagt i december 2004 med en startkapital på 100 000 PLN. Det følgende år steg virksomhedens værdi til 14 911 600 PLN i kraft af en kapitaltilførsel på 3 330 900 PLN den 17. januar 2005, kapitaltilførsler på 3 850 000 PLN og 1 830 700 PLN, henholdsvis i februar/marts og november 2005, og en tilførsel af immaterielle aktiver til en værdi af 5 800 000 PLN den 13. juli 2006.

(61) Den samlede værdi af HB var opgjort til 38 mio. PLN på basis af den såkaldte schweiziske metode. Derfor er virksomhedens markedsværdi meget højere end dens aktieværdi på 14,9 mio. PLN. HB er reelt indtægtsgivende. Virksomheden har ikke restancer hos offentlige myndigheder. I juni/juli 2005 købte HB ejendomme og maskiner for 9 450 013 PLN af TB med en anslået markedsværdi på 10 430 194 PLN. Der var stadig pant i aktiverne, og i overensstemmelse med polsk lov (artikel 112 i skatteloven) hæftede HB endda solidarisk med TB for visse af TB's gældsforpligtelser over for ZUS.

(62) I 2005 blev BA genoplivet med henblik på overtagelse af aluminium- og kromrørsaktiviteterne. I dette øjemed overførtes TB's arbejdsstyrke til BA, og i juli 2006 modtog virksomheden en kapitaltilførsel på 1 550 000 PLN. Desuden lejer BA aktiver til produktion af udstødningsrør til automobilindustrien fra TB (herunder svejsekolonnerne W2 og W4 og en spaltekolonne). Lejeaftalen er indgået på ubestemt tid, og BA betaler en leje på 258 000 PLN om måneden samt moms. På denne baggrund er investeringerne i disse aktiver forbundet med klare fordele for BA. Faktisk bekræftes det i den syvende polske tilsynsrapport, at TB har overført 20 000 ton produktionskapacitet til BA (31).

(63) I februar 2004 indgik EF en factoring service-kontrakt med TB. Med henblik på overholdelsen af kontrakten skulle der noteres pant i HB's og BA's aktier. På denne måde blev EF TB’s største kreditor. Da EF kun var aktionær i GFR, betragtes EF's fordringer ikke som en kapitalinvestering i TB

(64) TB ejer på nuværende tidspunkt 51,2 % af aktierne i BA. De resterende aktier i BA blev overtaget af EF ved indløsning af et pant den 20. juli 2006 som betaling af gæld. Indløsningen skete på grundlag af aktiernes pålydende værdi (7,2 mio. PLN).

(65) Som kreditor indgav EF også ansøgning til konkursadministrator om udelukkelse af 48,8 % af HB-aktierne fra konkursboet. Denne ansøgning blev imidlertid i september 2006 afvist af dommeren.

III. BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF PROCEDUREN

(66) I sin beslutning om at indlede proceduren fandt Kommissionen, at omstruktureringen af TB ikke var i overensstemmelse med protokol nr. 8, og gjorde opmærksom på følgende tre spørgsmål: a) i betragtning af at omstruktureringsplanen ikke var blevet gennemført, havde Kommissionen besluttet sig til at undersøge, om der var tildelt ulovlig støtte til omstrukturering; b) om den manglede tvangsfuldbyrdelse af offentligretlig gæld udgjorde statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1; c) om der var tildelt supplerende budgetstøtte til reorganisering af arbejdsstyrken efter 2003, der kunne udgøre statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

(67) Kommissionen tilkendegav, at den ville betragte hele virksomhedsgruppen som støttemodtager.

IV. DE POLSKE MYNDIGHEDERS KOMMENTARER

(68) For det første bestrider de polske myndigheder, at omstruktureringsstøtten var ulovlig. Polen hævder, at støtten ikke kun var omstruktureringsstøtte. a) Det drejer sig især om støtten vedrørende F&U, som blev tildelt mellem 2002 og 2003. TB brugte størstedelen af den støtte, det blev tildelt under omstruktureringsplanen til F&U. Polen har bekræftet, at støtten blev anvendt til F&U. De polske myndigheder har leveret oplysninger om den af formanden for det videnskabelige forskningsudvalg (Komitet Badań Naukowych — i det følgende benævnt »KBN«) afgivne forordning af 30. november 2001 om kriterierne for og metoderne til at yde finansiel statsstøtte til videnskaben. I overensstemmelse med denne forordning blev F&U-udgifter overvåget på grundlag af forelagte fakturaer og detaljerede årsberetninger; af disse fremgik det, at der ikke var tildelt ulovlig støtte. b) Desuden blev beskæftigelsesstøtte, som var tildelt før 2004, fundet forenelig med fællesmarkedet, idet godkendelsen heraf var knyttet til andre faktorer ved tiltrædelsesforhandlingerne. De polske myndigheder fastholder dog ikke, at denne støtte er forenelig med fællesmarkedet som støtte tildelt til andre formål end omstrukturering. c) Polen påpeger desuden, at en del af støtten, som blev tildelt før 2002, reelt blev udnyttet til fordel for F&U, miljøbeskyttelse og uddannelse og anvendt til de erklærede formål.

(69) For det andet fremsendte de polske myndigheder forklaringer fra en række af de relevante institutionelle kreditorer, ZUS, Sosnowiec kommune og PFRON, vedrørende disse myndigheders eksekutive dispositioner for at understrege, at de agerede som private investorer. a) I forbindelse med sine eksekutive dispositioner udtog ZUS pant i virksomhedens konti og fordringer og fik i 2005 tvangsfuldbyrdet fordringer for 2,3 mio. PLN. ZUS har også hypotekspant på TB’s ejendomme til en værdi af mere end 25 mio. PLN og har udtaget finansiel pant i virksomhedens aktiver for 12,2 mio. PLN. Ifølge ZUS var der imidlertid ikke grundlag for at konkludere, at der i forbindelse med TB's eventuelle konkurs ville blive indfriet flere af ZUS’s fordringer, end tilfældet ville være i forbindelse med mere intensive fuldbyrdelsesprocedurer over for TB. I stedet var det sandsynligt, at de priser, der kunne opnås ved salg af aktiverne, ville være betydeligt lavere end værdien af størstedelen af de fordringer, der var sikret ved pant. Desuden var der forud for størstedelen af de på ZUS’s foranledning udtagne hypotekspanter, der belaster TB's aktiver, stillet sikkerhed for andre kreditorer, hvis prioriteter i tilfælde af ejendommenes salg ville gå forud, når det gjaldt om indfrielse af eksisterende fordringer. b) Sosnowiec kommune gennemførte tvangsfuldbyrdelse i form af udlæg i bankkonti (værdien af de tvangsfuldbyrdede fordringer er 1,7 mio. PLN) og fordringer på leje (værdien af fordringerne er på 0,5 mio. PLN). Kommunens fordringer blev også sikret ved registrering af tvangshypotekspanter til en samlet værdi af 3,2 mio. PLN samt renter. c) PFRON anførte, at det i 2005 gennemførte tvangsfyldbyrdelser mod TB ved udstedelse af seks eksigible dokumenter, hvilket i juli 2006 førte til delvis tilbagebetaling.

(70) For det tredje besvarede Polen de af Kommissionen rejste tvivlsspørgsmål vedrørende støtte til reorganisering af arbejdsstyrken efter 2003. De polske myndigheder forklarede, at omstruktureringsloven (for jern- og stålindustrien) af 24. august 2001 var blevet ændret i december 2003, således at støtten kun var bestemt for arbejdsløse; det var stålværkernes opgave at formidle støtten (jf. betragtning 20).

(71) Endelig finder de polske myndigheder, at TB's datterselskaber kun kan gøres ansvarlige, hvis de rent faktisk har haft fordel af støtten. De fandt også, at tilførslerne af kapital og aktiver var udført på forsvarlig vis. De polske myndigheder bemærker også, at HB ikke er stålproducent og derfor ikke omfattet af protokol nr. 8.

V. VURDERING AF STØTTEN

1. Retsgrundlag

(72) I punkt 1 i protokol nr. 8 fastsættes det, at »uanset artikel 87 og 88 i EF-traktaten anses statsstøtte, som Polen yder til bestemte dele af den polske stålindustri til omstruktureringsformål, for at være forenelig med det fælles marked«, forudsat bl.a. at betingelserne i protokollen er opfyldt.

(73) Rådet forlængede perioden, hvor der kunne ydes omstruktureringsstøtte til den polske stålindustri i henhold til Europaaftalen, til datoen for Polens tiltrædelse af EU. Denne bestemmelse blev indføjet i protokol nr. 8 til traktaten om Polens tiltrædelse af EU. For at nå dette mål dækker den tidsmæssigt en periode, der strækker sig før og efter tiltrædelsen. Mere præcist godkendes en begrænset omstruktureringsstøtte i perioden 1997-2003, mens det i perioden 1997-2006 forbydes at yde den polske stålindustri yderligere statsstøtte til omstruktureringsformål. I den henseende adskiller den sig klart fra bestemmelserne i tiltrædelsestraktaten som f.eks. den midlertidige mekanisme i bilag IV (»procedurerne vedrørende eksisterende støtte«), som udelukkende vedrører statsstøtte, som er tildelt inden tiltrædelsesdatoen, og som »fortsat gælder« efter den dato. Protokol nr. 8 kan derfor anses som lex specialis, som i de forhold, den dækker, tilsidesætter alle andre bestemmelser i tiltrædelsestraktaten (32).

(74) Kommissionen bemærker også, at det polske nationale omstruktureringsprogram (KPR) og protokol nr. 8 er mere vidtrækkende end bilag 1 til EKSF-traktaten. I modsætning til sidstnævnte omfatter protokol nr. 8 også visse stålsektorer, som ikke er omfattet af EKSF-traktaten (33), herunder især sømløse rør og større svejsede rør. Dette er i overensstemmelse med definitionen af stål i EF's gældende statsstøtteregler (34) på tidspunktet for ikrafttrædelsen af protokol nr. 8. Dette fremgår først og fremmest af anvendelsesområdet for KPR, som er gennemført ved protokol nr. 8. Faktisk er halvdelen af støttemodtagerne i den sidste KPR rørproducenter: Huta Andrzej SA (gået konkurs), Huta Batory SA (gået konkurs), Huta Pokój, et datterselskab af Mittal Steel Poland (tidligere PHS) og TB. Derfor finder protokol nr. 8 også anvendelse på rørproducenterne, herunder især TB.

(75) Således udvides kontrollen af statsstøtte i henhold til EF-traktaten ifølge bestemmelserne i protokol nr. 8 til al støtte, der er ydet til omstrukturering af den polske stålindustri i perioden 1997-2006, selv om traktatens artikel 87 og 88 normalt ikke finder anvendelse på støtte, der er ydet inden tiltrædelsen, og som ikke anvendes efter tiltrædelsen.

(76) Beslutningen kan træffes efter Polens tiltrædelse i henhold til traktatens artikel 88, stk. 2, idet de normale regler og principper bør finde anvendelse, da der ikke findes særskilte bestemmelser herom i protokol nr. 8. Derfor finder Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (i det følgende benævnt »procedureforordningen«) ligeledes anvendelse (35).

2. Eksistensen af statsstøtte

(77) I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte enhver støtte, som ydes af en medlemsstat eller ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at forvride konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder, idet den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, således at den er uforenelig med fællesmarkedet.

(78) Polen var i medfør af protokol nr. 8 berettiget til at yde omstruktureringsstøtte til TB med henblik på gennemførelse af sin omstruktureringsplan.

(79) Imidlertid var det kun muligt at tildele støtte inden for en begrænset periode, som udløb i slutningen af 2003. Herefter havde Polen ikke længere ret til at bevilge omstruktureringsstøtte i henhold til protokol nr. 8. Enhver støtte ud over denne periode ville være i strid med punkt 18, litra c), i protokol nr. 8, som forbyder tildeling af yderligere statsstøtte til stålindustrien og især til de støttemodtagere, der nævnes i protokollen.

(80) Til trods for dette fortsatte de polske myndigheder med at give eller forlænge lån til TB efter 2003, hvilket må betragtes som statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

(81) Kommissionen minder om, at EF-traktatens artikel 87, stk. 1, vedrører interventioner i forskellig form, som letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget, og derved, uden at være tilskud i ordets egentlige forstand, er af samme art og har tilsvarende virkninger. Dette er bekræftet ved adskillige lejligheder i sager, hvor en offentlig myndighed med ansvar for indsamling af socialsikringsbidrag tolerer manglende eller for sen indbetaling af disse bidrag, idet denne praksis utvivlsomt giver modtageren en konkurrencefordel ved at reducere de byrder for firmaet, der ellers er forbundet med normal drift af et socialsikringssystem (36). I stedet for at give henstand med betalingerne kunne den offentlige kreditor have krævet omgående betaling af det skyldige beløb, om nødvendigt ved indløsning af det hypotekspant, der var udstedt i myndighedens favør (37).

(82) Med henblik på at fastslå, at der er tale om en fordel, som kan klassificeres som statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, må Kommissionen påvise, at de offentlige myndigheders praksis ikke havde træk tilfælles med hypotetiske private kreditorers praksis over for deres debitorer i samme situation (38).

(83) Indledningsvis bemærker Kommissionen, at selve den omstændighed, at en virksomhed tidligere er tildelt statsstøtte, i henhold til Domstolens praksis forhindrer, at sagen kan ses fra en privat kreditors side, idet en sådan kreditor allerede på et tidligt tidspunkt ville have afvist at yde henstand, og der derfor ellers ikke ville have været tale om støtte (39). Dette gælder især i en omstruktureringssituation, hvor begge foranstaltninger falder inden for omstruktureringsperioden.

(84) Den manglende opdaterede omstruktureringsplan forhindrer også en vurdering fra en hypotetisk privat investor. Ifølge retspraksis ville en sådan investor, der opererer på markedsvilkår, ved overvejelse af en anmodning om omstrukturering af gæld have krævet en omfattende opdatering af den oprindelige omstruktureringsplan. Ingen privat investor ville have godkendt en omstrukturering uden en sådan plan, således som det er tilfældet her (40).

(85) Ydermere ville ingen privat kreditor — selv på grundlag af en hypotetisk omstruktureringsplan — have indgået yderligere en omstruktureringsaftale.

(86) Kommissionen bestrider ikke, at den manglende tvangsfuldbyrdelse af offentligretlige fordringer, som i henhold til IBP/NRP kunne gøres til genstand for gældseftergivelse, var berettiget i en vis periode i henhold til den mekanisme, der er fastsat ved loven af 30. august 2002. Faktisk var tvangsfuldbyrdelse af fordringer omfattet af omstrukturering i henhold til loven af 30. august 2002 forbudt indtil omstruktureringsprocedurerne var tilendebragt eller indstillet af de i loven nævnte grunde. Desuden bemærker Kommissionen, at kreditorerne i forbindelse med anden gæld, som ikke var omfattet af omstrukturering, kunne have regnet med en forbedring af TB's finansielle situation efter en planlagt gældseftergivelse og derfor kunne have grund til at udsætte tvangsfuldbyrdelsen, indtil der var ydet støtte i henhold til loven af 30. august 2002.

(87) Det er imidlertid indlysende, at omstruktureringen på grundlag af loven af 30. august 2002 slog fejl, og at dette i det mindste til dels kan tilskrives manglende overholdelse af protokol nr. 8, således som anført i UOKiK's negative udtalelse (første udtalelse af 6. februar 2004), og til dels kan tilskrives virksomhedens finansielle problemer, som forhindrede TB i at overholde kravene i national lovgivning. Kommissionen mener, at de vigtigste offentlige kreditorer, såsom ZUS, Sosnowiec kommune og skattevæsenet, må have kendt til denne manglende overholdelse, da de alle var involveret i den oprindelige omstrukturering. Desuden burde PFRON have set UOKiK's udtalelse om TB's gæld til PFRON som en advarsel.

(88) Når en tidligere omstruktureringsaftale er slået fejl, kan der forventes en særlig årvågenhed fra private kreditorers side, og det kan forventes, at de nøje vil gennemgå debitors økonomiske situation (41). I overensstemmelse hermed ville en grundig analyse af fordelene ved gældsomlægning have vist, at disse ikke ville have oversteget den sikre erstatning, der ville tilfalde kreditor ved likvidation af virksomheden (42). Faktisk ville en ny aftale om gældsomlægning kræve omstrukturering med henblik på genoprettelse af rentabiliteten under alle omstændigheder og hindring af, at restancerne voksede, således at kreditor kunne forvisse sig om, at fordringerne ville være inddrevet inden for en rimelig tidsfrist.

(89) For TB's vedkommende var en genoprettelse af rentabiliteten ved udgangen af 2004 yderst tvivlsom, da virksomheden, som det fremgår af betragtning 46 til 50, havde driftsunderskud i 2003 og 2004. Virksomhedens omsætning var ikke tilstrækkelig til at dække dens omkostninger. Desuden lykkedes det ikke TB benytte sig af de stigende konjunkturer i stålsektoren i 2004. Alle indikationer vedrørende TB's fremtidige rentabilitet var således negative.

(90) Da TB desuden ikke længere var kreditværdig, steg virksomhedens gæld støt. Fra november 2004 var virksomheden til trods for omstruktureringsprocessen ikke længere i stand til at indfri sine løbende forpligtelser. Derfor var der ikke mulighed for inddrivelse af gælden ved en hypotetisk omstrukturering.

(91) I betragtning af at de offentlige kreditorer, dvs. kommunen, ZUS, PFRON og skattemyndighederne alle var i besiddelse af god sikkerhed, havde de mulighed for at omsætte denne sikkerhed til kontante midler ved kollektiv konkursbehandling efter national lov. Kommissionen kan ikke godtage ZUS’s påstand om ikke at have været i besiddelse af god sikkerhed, da førsteprioriteterne ifølge de oplysninger, de polske myndigheder har fremlagt udgjorde en betydelig del (om ikke hele) sikkerheden (jf. betragtning 38). I betragtning af den forværrede situation for virksomheden og dens aktiver forekom det økonomisk mere fornuftigt at indløse denne sikkerhed end at omstrukturere (43).

(92) Ydermere ville selv en hypotetisk omstrukturering af aktiver i henhold til en hypotetisk omstruktureringsplan ikke have kunnet overvinde en privat investors modstand mod omstrukturering. Det skyldes, at alle aktiver i en virksomhed, der er så forgældet som TB, normalt er belånte og derfor næppe vil give overskud ved frasalg. Selv om virksomheden i 2005 ved adskillige lejligheder har bekendtgjort en omstrukturering af sine aktiver, har et salg af aktiverne ikke kunnet indbringe mere end 5 mio. PLN kontant.

(93) Kommissionen er bekendt med, at TB i 2004 og ved senere lejligheder forsøgte at betale noget af sin gæld, men at disse betalinger knapt dækkede de påløbne renter (med hensyn til virkningerne af betalingen af 5 mio. PLN i 2004, jf. tabellen i betragtning 34).

(94) Endelig bør det med henblik på at fuldende billedet understreges, at planen fra september 2005 på ingen måde var et tilfredsstillende grundlag for yderligere omstrukturering. I betragtning af at virksomheden skulle likvideres, er det klart, at dens forretningsaktiviteter ikke ville give flere indtægter, og at afvikling var den eneste løsning. Det fremgik faktisk af planen, at ZUS kun kunne regne med delvis indfrielse af sine fordringer. Denne indfrielse skulle muliggøres ved omstrukturering af aktiver til en værdi af ca. 20 mio. PLN indtil slutningen af 2005, hvilket viste sig at være urealistisk af de grunde, der nævnes i ovenstående afsnit. De foreslåede månedlige betalinger efter 2005 på 100 000 PLN afhængigt af TB's mulighed for at betale var heller ikke mulige at gennemføre, idet TB ikke længere drev forretning.

(95) Som TB indrømmede i sin IBP for 2005, var udskilning af aktiver til BA derimod virksomhedens bedste håb for at genvinde rentabiliteten. Dette indebar ikke blot udskilning af virksomhedens eneste gevinstgivende forretning (BA), men beseglede også TB’s skæbne, idet den blev afviklet.

(96) Med andre ord finder Kommissionen, at enhver privat kreditor ville have valgt at tvangsfuldbyrde sine fordringer allerede i slutningen af 2004. På dette tidspunkt blev det klart, at TB ikke var i stand til at overholde sine tidligere omstruktureringsaftaler og ikke ville være i stand til at indfri sine løbende forpligtelser; der var ikke forelagt nogen opdateret omstruktureringsplan, og det var ikke sandsynligt, at virksomheden ville blive rentabel.

(97) Polen tvangsfuldbyrdede således ikke 20 761 mio. PLN (angivet som 20 267 mio. PLN i den 4. polske omstruktureringsrapport, men dette beløb blev senere rettet af de polske myndigheder). Dette udgør driftsstøtte til virksomheden til fortsættelse af dens urentable forretninger og udgør derfor en fordel tildelt med statslige midler, som truer med at forvride konkurrencen, idet støtten påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne og derfor er uforenelig med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 87.

(98) For at kunne bestemme støttebeløbet må den hypotetiske effekt af manglende tvangsfuldbyrdelse simuleres. Da en privat kreditor ville have foretrukket at fuldbyrde sine fordringer, er den fordel, virksomheden har ved manglende fuldbyrdelse, lig med størrelsen af de fordringer, den ikke behøver at indfri. Med andre ord får virksomheden stillet et beløb til rådighed, som den på grund af sin situation ikke ville have kunnet indhente på markedet. Især hvis staten havde tvangsfuldbyrdet sine fordringer, ville virksomheden ikke have været i stand til at betale det skyldige beløb og ville med al sandsynlighed være gået konkurs. Manglende tvangsfuldbyrdelse af fordringerne havde derfor den samme virkning som tildeling af hele det ikke-tvangsfuldbyrdede beløb til virksomheden (44). Derfor andrager den fordel, der er opnået siden den 1. januar 2005, 20 761 mio. PLN. I betragtning af at en aktør, der agerer på markedsvilkår, ville have fuldbyrdet de oprindelige fordringer, bør denne gæld hypotetisk ikke eksistere og bør derfor ikke tages i betragtning to gange.

(99) Når det gælder de budgetmidler, der var angivet som støtte til reorganisering af arbejdsstyrken og tildelt efter 2004, har Kommissionen ikke længere nogen indvendinger. Reelt kan disse midler ikke betragtes som statsstøtte, da de polske myndigheder har forklaret, at de kun er bevilget til fordel for arbejdsløse, og ikke for virksomheder; samtidig kan sådanne midler ikke relateres til arbejdsgiveren, da de bevilges, efter at arbejdstagerne er afskediget og ikke kan modregnes i andre udgifter, virksomheden ville skulle bære, hvis en sådan støtte ikke var tildelt.

3. Ulovlig støtte

(100) Punkt 18, litra c), i protokol nr. 8 giver Kommissionen beføjelser til at træffe »de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at virksomheder, der måtte være berørt, tilbagebetaler al støtte, der er ydet i modstrid med de i denne protokol fastlagte betingelser […] hvis kontrollen viser, at betingelserne for de i denne protokol omhandlede overgangsordninger ikke er opfyldt«.

(101) Kommissionen finder, at TB ikke til fulde har gennemført sin omstruktureringsplan, således som det udtrykkeligt kræves i punkt 9 i protokol nr. 8, og selv bidrog til sin konkurs ved forskellige foranstaltninger, som nævnes i betragtning 56. Polen har ikke bestridt dette.

(102) TB opfyldte desuden ikke flere af de krav, der stilles i punkt 9 i protokol nr. 8: a) TB var ikke i stand til at opnå finansiel støtte fra kreditorer og lokale pengeinstitutter således som krævet i punkt 9, litra c), i protokol nr. 8. b) TB nedsatte kun delvis sine omkostninger som krævet i punkt 9, litra c) i protokol nr. 8, litra c). Konsulenten bekræftede, at denne forpligtelse kun delvis var overholdt (45). c) Det lykkedes kun delvis TB at gennemføre en reorganisering af arbejdsstyrken som led i sit omkostningsbesparelsesprogram. Antallet af ansatte blev reduceret fra 550 til 294 kun takket være udskilning af valsningsafdelingen til HB, ikke på grund af nedskæringer i kerneaktiviteterne (46). d) TB var ikke i stand til at forbedre virksomhedsledelsens effektivitet og gennemslagskraft som krævet i punkt 9, litra a), andet afsnit, i protokol nr. 8. Faktisk er TB’s bestyrelse blevet udskiftet adskillige gange 2002.

(103) Da TB ikke opfyldte betingelserne i protokol nr. 8 og ikke gennemførte sin IBP til fulde, er omstruktureringsstøtten ulovlig og bør tilbagebetales.

4. Støttens forenelighed

a) På grundlag af KPR fra 1997 til 2003

(104) Kommissionen tilkendegav i beslutningen om at indlede proceduren, at andre grunde med hensyn til støttens forenelighed med fællesmarkedet kunne veje tungere end den omstændighed, at omstruktureringsstøtten ikke blev anvendt i overensstemmelse med omstruktureringsplanen. I dette øjemed påpegede Kommissionen, at der under KPR ikke kun var bevilget omstruktureringsstøtte, men også andre typer støtte. Den manglende omstrukturering betyder ikke nødvendigvis, at al denne støtte er ulovlig (47), hvis det kan bevises, at den er forenelig med fællesmarkedet i henhold til andre regler om statsstøtte (48).

(105) Kommissionen bemærkede, at indtil den 23. juli 2002 var reglerne om statsstøtte til stålsektoren at finde i Kommissionens beslutning nr. 2496/96/EKSF af 18. december 1996 om fællesskabsregler for støtte til jern- og stålindustrien (49) (i det følgende benævnt »fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien«) (50). Af Kommissionens praksis ved gennemførelsen af protokol nr. 8 fremgår den principielle holdning, at støtte tildelt i henhold til andre rammebetingelser, såsom F&U-rammebestemmelserne, kan findes forenelig med fællesmarkedet, hvis Kommissionen ikke finder, at den giver anledning til alvorlig tvivl om foreneligheden heraf med F&U-rammebestemmelserne i henhold til bilag IV, stk. 3, nr. 2, til tiltrædelsestraktaten (51).

(106) For det første er støtte, der er forenelig med F&U-rammebestemmelserne, tilladt i henhold til artikel 2 i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien og i henhold til EF's regler for statsstøtte. F&U-tilskud bevilget i henhold til KPR blev tildelt af KBN og var omfattet af programmet fra formanden for KBN om kriterierne for at yde finansiel støtte til videnskaben af 30. november 2001, som er godkendt af Kommissionen som eksisterende støtte i henhold til foranstaltning PL 6 i bilag IV til tiltrædelsestraktaten. I KPR var »KBN’s midler« betegnet som »tilladte instrumenter for offentlig støtte til F&U«, hvilket klart adskilte dem fra »instrumenter til omstrukturering« (52). KPR blev godkendt af Rådet med denne ordlyd i juli 2003. Kommissionen har derfor besluttet ikke at gøre indsigelser over for støtte tildelt i henhold til KPR mellem 1997 og 2003 i overensstemmelse med bilag IV til tiltrædelsestraktaten og finder, at denne støtte er F&U-støtte, som er forenelig med fællesmarkedet (53).

(107) Da den støtte, der i IBP er betegnet som F&U-støtte, blev tildelt af KBN, kan den betragtes som forenelig med fællesmarkedet. Desuden finder Kommissionen, at Polen har kunnet demonstrere, at støtten kun udbetaltes i forbindelse med F&U-aktiviteter. Dette gælder for støtte tildelt i 2002 og 2003 samt F&U-støtte tildelt mellem 1997 og 2000.

(108) Hvad angår støtte til uddannelse, reorganisering af arbejdsstyrken og anden omstruktureringsstøtte, kan Kommissionen ikke finde bestemmelser i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien og EF's statsstøtteregler, i henhold til hvilke denne støtte er forenelig med fællesmarkedet.

(109) Før det første er ingen af disse støttetyper bestemt til miljøbeskyttelse i henhold til EF-retningslinjerne (54). Polen anførte, at støtte, der var beregnet til miljøbeskyttelse i 1997, blev bevilget til disse formål, men uden at give nærmere detaljer om de pågældende mål. Også den omstændighed at støtte blev bevilget af Wojewódzki Fundusz Ochrony Środowiska i Gospodarki Wodnej (fonden til beskyttelse af miljøet, i det følgende benævnt »miljøfonden«) er ikke bevis nok for forenelighed, da denne fond udtrykkeligt nævnes i KPR som et eksempel på et omstruktureringsinstrument og til forskel fra F&U ikke kan adskilles fra omstruktureringsinstrumenter (jf. betragtning 106). For det andet blev støtten ikke anvendt til lukninger (artikel 3 i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien), da TB ikke lukkede nogen fabrikker. Bortset fra støtten fra miljøfondene påberåbte de polske myndigheder sig ikke nogen undtagelser i henhold til i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien eller EF's andre regler, ifølge hvilke støtten kunne betragtes som forenelig med fællesmarkedet.

(110) Endelig ønsker Kommissionen at påpege, at selv om visse foranstaltninger blev betragtet som tilladt omstruktureringsstøtte inden for rammerne af et omfattende omstruktureringsprogram til genoprettelse af rentabiliteten, vil den manglende vellykkede gennemførelse af hele omstruktureringsplanen og opnåelse af rentabilitet i princippet betyde, at hele omstruktureringsprojektet er mislykket, og at enhver støtte tildelt i dette øjemed ikke længere tjener noget formål. Derfor ophører støtte, der tidligere er tildelt i henhold til denne plan, med at være berettiget og må derfor ex post vurderes som uforenelig med fællesmarkedet.

(111) Faktisk anfører Polen, at støtten til reorganisering af arbejdsstyrken var forenelig med fællesmarkedet, da godkendelsen heraf var knyttet til andre faktorer ved tiltrædelsesforhandlingerne. Dette bestrides ikke af Kommissionen, men Kommissionen bemærker dog, at argumentet om forenelighed ikke betyder, at støtten ville have været forenelig med fællesmarkedet, uden at der forelå et omstruktureringsprojekt. Hvis omstruktureringen slår fejl, må de enkelte foranstaltninger såsom reorganisering af arbejdsstyrken derfor også betragtes som ulovlig støtte. I mangel på indikationer for at en sådan støtte var forenelig med fællesmarkedet af andre grunde, må Kommissionen konkludere, at den var uforenelig med fællesmarkedet.

(112) Da den resterende støtte — til uddannelse, reorganisering af arbejdsstyrken og anden omstruktureringsstøtte — således ikke er omfattet af andre undtagelser i hverken EKSF's eller Fællesskabets regler for støtte til jern- og stålindustrien, finder Kommissionen, at den udgør ulovlig omstruktureringsstøtte, som i henhold til protokol nr. 8 er uforenelig med fællesmarkedet. På denne baggrund konkluderer Kommissionen, at der er tildelt ulovlig statsstøtte i form af 849 746 PLN som omstruktureringsstøtte, 132 240 PLN som uddannelsesstøtte, 196 800 PLN som støtte til miljøbeskyttelse og 190 400 PLN som beskæftigelsesstøtte; den samlede ulovlige statsstøtte andrager således 1 369 186 PLN.

b) Støtte uden for KPR og efter tiltrædelsen af EU

(113) Den manglende tvangsfuldbyrdelse af fordringer i slutningen af 2004 udgør driftsstøtte og er dermed klart uforenelig med fællesmarkedet. Denne støtte kan hverken betragtes som omstruktureringsstøtte i henhold til protokol nr. 8, som kategorisk forbyder enhver form for støtte efter 2003, eller i henhold til nogen af bestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 3. Kommissionen minder om, at selv ikke de polske myndigheder har hævdet det modsatte. Derfor er enhver støtte tildelt til TB, BA og HB efter Polens tiltrædelse af EU uforenelig med fællesmarkedet, uanset om støttemodtageren (i dette tilfælde HB) er stålproducent eller ikke.

5. Støttemodtageren

(114) Kommissionen tilkendegav i beslutningen om at indlede proceduren, at støttemodtagen er TB-gruppen inklusive alle dens datterselskaber, muligvis med undtagelse af TB ZPR. Dette er tilfældet, da HB og BA helt klart tilhører samme virksomhedsgruppe, TB-gruppen.

(115) Hvad angår den manglende tvangsfuldbyrdelse af fordringer, som androg 20 761 643 mio. PLN, bekræftes det af nærværende undersøgelse, at en del af gruppen havde fordel heraf. Kommissionen kunne imidlertid ikke fastslå en sådan fordel i tilfældene ZPR og SAMKOL: a) Aktiemajoriteten i ZPR ejes ikke af TB, men af ZPR's ansatte, og dermed indgår ZPR i henhold til polsk lov ikke i gruppen. Desuden blev der ikke investeret i virksomheden, og den fik ikke tilført aktiver eller kapital fra TB mellem 2003 og 2006, sandsynligvis heller ikke på et tidligere tidspunkt. b) SAMKOL, der ganske vist indgår i gruppen, men som ikke er stålproducent, var ikke genstand for hverken investeringer eller tilførsler af aktiver eller kapital mellem 2003 og 2006, og sandsynligvis heller ikke på et tidligere tidspunkt.

(116) På den anden side viste undersøgelsen, at BA og HB havde fordel af støtten. Driftsstøtten forblev ikke i TB, da den manglende tvangsfuldbyrdelse gjorde det muligt for virksomheden at fortsætte med. sine forretningsaktiviteter og organisationen af sin indre omstrukturering.

(117) Faktisk gjorde omstruktureringsstøtten og driftsstøtten det muligt for TB først at fuldende investeringerne i produktionen af udstødningsrør til biler for ca. 6383 mio. PLN (jf. betragtning 41 (55), som var påbegyndt mellem 2003 and 2005, hvilket ikke ville have været muligt, hvis TB havde skullet overholde sine gældsforpligtelser behørigt eller havde skullet indgive konkursbegæring på et tidligere tidspunkt. De aktiver, der er nødvendige i automobilproduktionen, drives i dag af BA. Selv om BA kun lejer disse aktiver af TB, ville virksomheden, såfremt disse investeringer ikke havde været foretaget, selv skullet have foretaget lignende investeringer. Desuden undgår BA ved at leje disse aktiver at blive udsat for indløsning af pantsatte aktiver, samtidig med at virksomheden nyder ejerens rettigheder, idet lejeperioden er ubegrænset. Desuden viderefører BA tydeligvis TB's kerneaktiviteter, som er udviklet inden for rammerne af TB's omstruktureringsplan, og anvender som medlem af TB-gruppen TB's produktionsaktiver og arbejdskraft.

(118) Desuden var overførslen af aktiver, arbejdskraft og kapital til datterselskaberne (14,81 mio. PLN til HB og 1,55 mio. PLN til BA, jf. betragtning 58 og punkt 61) kun mulig, fordi driftsstøtten reddede TB fra konkurs. Uden denne støtte ville de to datterselskaber sandsynligvis ikke en gang være oprettet, og de ville med sikkerhed ikke have været operative.

(119) På trods af den omstændighed, at BA, HB og TB er forskellige juridiske personer, finder Kommissionen, at der foreligger økonomisk kontinuitet og i betragtning af ejerskabsstrukturen er tale om tre virksomheder, som udgør et enkelt foretagende (56), der således må betragtes som modtager af støtten (57).

(120) Ovennævnte bedømmelse af fordel berøres ikke af den omstændighed, at TB modtog visse modydelser for disse ydelser (f.eks. aktier for kapitaltilførslerne og leje i medfør af lejeaftalen), da TB var ejer i sidste instans (direkte eller indirekte) af alle aktiver, og transaktionen ikke rettet mod fortjeneste, men begrundet i intern omorganisering af virksomhedsgruppen. Det vigtigste er omfordelingen af fordele inden for virksomhedsgruppen, dvs. at TB's stilling, som var skabt ved konkurrenceforvridende støtte, blev overført. Dette berøres ikke af den omstændighed, at TB har aktier i sine datterselskaber (58). Kommissionen vil dog ikke drage en så vidt rækkende slutning, at TB's salg af aktiver til HB var en fordel, i og med at dette skete til en passende pris (59).

(121) På grundlag af denne vurdering af omstændighederne og på baggrund af Domstolens praksis finder Kommissionen, at den ulovlige støtte bør tilbagesøges fra TB-gruppen under hensyntagen til, hvem der reelt havde fordel af støtten (60).

(122) Kommissionen deler imidlertid ikke den opfattelse med de polske myndigheder, at sagen kun vedrører den oprindelige adressat til de fordringer, der ikke er tvangsfuldbyrdet og derfor udgør støtte. I denne sag kunne fordringerne inddrives ved registrering af fordringerne på aktiverne i TB's konkursbo. Denne valgmulighed kunne anvendes på basis af retspraksis, som anerkender, at likvidation af en virksomhed betragtes som et acceptabelt alternativ til fuld inddrivelse, idet formålet er at afskaffe støtten, og dette formål kan opnås ved at begæring om virksomhedens konkurs (61).

(123) Kommissionen finder dog ikke, at likvidation af den oprindelige støttemodtager er tilfredsstillende i et konkurrenceperspektiv, når den reelle fordel ved støtten er videregivet. I denne sag vil registrering af fordringerne på aktiverne i TB's konkursbo ikke være tilstrækkeligt til at ophæve den konkurrencefordel, som resulterede af, at de reelle fordele ved støtten blev videregivet til TB’s datterselskaber. Hvis kravene alene rettes mod TB, vil dette resultere i salg af dets datterselskaber som juridiske personer, men det vil ikke påvirke deres økonomiske aktiviteter, fordi salget ikke vil have indflydelse på aktiviteterne, på datterselskabernes finanser eller deres drift.

(124) Derfor er den eneste passende valgmulighed set fra en konkurrencemæssig synsvinkel at tilbagesøge støtten fra de faktiske modtagere. Således bør de polske myndigheder rette deres indsats mod datterselskaberne (og kun mod gruppen, hvis tilbagesøgning fra datterselskaberne ikke længere er mulig). Denne løsning er i overensstemmelse med retspraksis (62) vedrørende konkurs, herunder især Seleco-sagen, som er baseret på lignende omstændigheder, men hvor Kommissionen mente, at tilbagesøgning af støtten skulle udvides til også at omfatte den udskilte virksomhed. Til forskel fra Seleco-sagen ønsker Kommissionen imidlertid ikke at udvide tilbagesøgningen af støtten, og har i stedet valgt tilbagesøgning inden for gruppen fra dem, der reelt har haft fordel af støtten. Mens det centrale spørgsmål i forbindelse med en udvidelse af tilbagesøgningen er, om en udskilt virksomhed har fjernet midler fra en likvideret virksomheds aktiver, er dette som nævnt irrelevant i et intra-gruppe-scenario (63).

(125) Under alle omstændigheder accepterer Domstolen, at støtte kan tilbagesøges fra et datterselskab, hvis dette var den faktiske modtager af støtten (64), hvilket er tilfældet her. Desuden har Domstolen accepteret, at Kommissionen bør kunne tilbagesøge støtte uden for likvidationsproceduren for dermed at undgå, at tilbagesøgningen af støtten mister sin virkning (65). Som beskrevet i betragtning 56 udskilte TB med forsæt sin automobilstålvirksomhed til BA med henblik på at fortsætte de aktiviteter, der var forbundet med støttefordel (66). Kommissionen betragter dog blot dette som endnu en grund til at tilbagesøge støtte fra den faktiske modtager.

(126) Dog var Kommissionen ikke i stand til fastslå, om den ulovlige omstruktureringsstøtte tildelt før 2004 blev anvendt til fordel for nogen af TB’s datterselskaber, og støtten må derfor tilbagesøges fra TB.

VI KONKLUSIONER

(127) Kommissionen konkluderer, at omstruktureringen af TB ikke blev ordentligt gennemført, og at den slog fejl. Dermed bør al omstruktureringsstøtte, som er tildelt TB i løbet af omstruktureringsperioden betragtes som ulovlig. Støtte som er forenelig med fællesmarkedet, fordi den er tildelt som F&U-støtte, og som er anvendt til dette formål, er imidlertid ikke ulovlig.

(128) Følgelig er den omstruktureringsstøtte på 1 369 186 PLN, som TB-gruppen modtog mellem 1997 og 2003, ikke i overensstemmelse med punkt 9 og 18 i tiltrædelsestraktatens protokol nr. 8 og bør i henhold til punkt 18 i protokol nr. 8 betales tilbage.

(129) Også den omstruktureringsstøtte på 20 761 643 PLN, som blev tildelt i slutningen af 2004, er uforenelig med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og punkt 6 og 18 i protokol nr. 8.

(130) Som anført ovenfor betragtes denne støtte som et subsidier modtaget den 1. januar 2005, som bør tilbagebetales med renter, således som anført i betragtning 133. I betragtning af at denne støtte havde samme virkning som gældseftergivelse, vil Kommissionen dog kunne acceptere, at de polske myndigheder fortsætter tilbagesøgningen af denne støtte, som om den oprindelige gæld var blevet eftergivet. Kommissionen ville også finde det acceptabelt, at der med henblik på tilbagesøgningen ses bort fra alle nye fordringer på TB fra 2004, fordi TB mellem begyndelsen af 2005 og august 2006 foretog visse betalinger på sin gæld til offentlige kreditorer, som mere eller mindre udlignede de fordringer, der opstod efter 2004 (67). Som angivet i betragtning 36 beløb TB’s samlede gæld efter januar 2005 sig aldrig til mindre end 20,76 mio. PLN, og i august 2005 steg gælden til offentlige kreditorer til 22,7 mio. PLN.

(131) Som diskuteret ovenfor bør der i forbindelse med spørgsmålet om tilbagebetaling af støtte tages hensyn til, hvilke virksomheder der rent faktisk har haft fordel af støtten. Hvad angår beløbet på 20 761 643 PLN, bør der huskes på, at 7,833 mio. PLN blev overført til BA, og 14,81 mio. PLN blev overført til HB (jf. betragtning 117-118). Da summen af disse beløb (22,643 mio. PLN) overstiger det modtagne støttebeløb, bør det samlede tilbagesøgte beløb tilsvarende begrænses til det samlede støttebeløb. Denne begrænsning bør være proportionel, dvs. at BA, som modtog 34,6 % af den samlede identificerede støtte, også skal betale 34, 6 % af den støtte, der tilbagesøges (7 183 528 PLN); de resterende 65,4 % (13 578 115 PLN) bør tilbagesøges fra HB.

(132) Desuden bør den ulovlige støtte på 1 369 186 PLN, som TB modtog før 2002, tilbagesøges, da der ikke er indikation for, at denne støtte blev videregivet til andre medlemmer af TB-gruppen.

(133) De beløb, der skal tilbagebetales, pålægges rente, der beregnes i overensstemmelse med bestemmelserne i gennemførelsesforordningen. Navnlig kan Kommissionen i henhold til artikel 9, stk. 4, i gennemførelsesforordningen, hvor der ikke findes en femårig interbank swap-sats, i tæt samarbejde med den pågældende medlemsstat fastsætte en rentesats for tilbagebetaling af statsstøtte ved hjælp af en anden metode og på baggrund af de tilgængelige oplysninger. Eftersom der ikke fandtes nogen gældende femårige interbank swap-satser for Polen i den periode, hvor den uforenelige støtte blev ydet, bør rentesatsen for tilbagebetalingen anvendes på baggrund af en tilgængelige rentesats, der anses for hensigtsmæssig for den pågældende periode. I denne sammenhæng kan der henvises til den praksis, der er etableret mellem Polen og Kommissionen (68) —

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den af Polen ulovligt tildelte statsstøtte på 20 761 643 PLN til Technologie Buczek-gruppen er i strid med EF-traktatens artikel 88, stk. 3, og er uforenelig med fællesmarkedet.

Artikel 2

Den af Polen tildelte statsstøtte på 1 369 186 PLN til Technologie Buczek-gruppen mellem 1997 og 2003 er ikke anvendt i overensstemmelse med betingelserne i tiltrædelsestraktatens protokol nr. 8 og er derfor ikke forenelig med fællesmarkedet.

Artikel 3

1. Polen opkræver den i artikel 1 nævnte støtte, som ulovligt er tildelt Technologie Buczek-gruppen fra især datterselskaberne Huta Buczek Sp. z o.o og Buczek Automotive Sp. z o.o, proportionelt med den støtte, de reelt har modtaget. I overensstemmelse hermed opkræver Polen 13 578 115 PLN af Huta Buczek Sp. z o.o og 7 183 528 PLN af Buczek Automotive Sp. z.o.o.

2. Polen opkræver den i artikel 2 nævnte til Technologie Buczek-gruppen ulovligt tildelte støtte af Technologie Buczek SA

3. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra den dato, den var til støttemodtagerens rådighed, og indtil den er blevet tilbagebetalt.

4. Renterne beregnes efter en procentsats, der er i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (69).

Artikel 4

1. Tilbagebetalingen af den støtte, der er omhandlet i artikel 1 og 2, er øjeblikkelig og effektiv.

2. Polen gennemfører denne beslutning senest fire måneder efter, at den er blevet meddelt.

Artikel 5

1. Senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning fremsender Polen følgende oplysninger til Kommissionen:

a) det samlede beløb (hovedstol og renter), som støttemodtagerne skal tilbagebetale

b) en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der allerede er iværksat og planlagt med henblik på efterlevelse af nærværende beslutning

c) dokumenter, som viser, at støttemodtagerne er blevet pålagt at tilbagebetale støtten.

2. Polen underretter løbende Kommissionen om resultaterne af gennemførelsen af de nationale foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til nærværende beslutning, indtil tilbagebetalingen af den støtte, der er omhandlet i artikel 1 og 2, er afsluttet. Polen fremlægger på Kommissionens anmodning øjeblikkeligt oplysninger om foranstaltninger, der allerede er iværksat og planlagt med henblik på efterlevelse af denne beslutning. Polen fremlægger ligeledes detaljerede oplysninger om de støttebeløb og renter, støttemodtageren allerede har tilbagebetalt.

Artikel 6

Denne beslutning er rettet til Republikken Polen.

Udfærdiget i Bruxelles, den 23. oktober 2007. På Kommissionens vegne Neelie KROES Medlem af Kommissionen

(1) EUT L 236 af 23.9.2003, s. 948.

(2) EUT C 196 af 19.8.2006, s. 23.

(3) Det antages her, at 1 EUR = 4 PLN.

(4) Yderligere oplysninger kan findes i Kommissionens beslutning 2006/937/EF af 5. juli 2005 om statsstøtte nr. C 20/04 (ex NN 25/04) til fordel for Huta Częstochowa S.A. (EUT L 366 af 21.12.2006, s. 1), betragtning 23 ff.

(5) Statsstøtte til stålindustrien er ikke tilladt i Den Europæiske Union, jf. Kommissionens meddelelse »Støtte til redning og omstrukturering og støtte til lukning i stålindustrien« (EUT C 70 af 19.3.2002, s. 21).

(6) Jf. tiltrædelsestraktatens protokol nr. 8 om strukturomlægning af den polske stålindustri (EUT L 236 af 23.9.2003, s. 948).

(7) I det følgende benævnt »uafhængige tilsynsrapporter« og betegnet ved referenceåret.

(8) Se fodnote 2.

(9) Jf. bilag B til Multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter (EFT C 70 af 19.3.2002, s. 8), som blev erstattet af bilag I til Retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte for 2007-2013 (EUT C 54 af 4.3.2006, s. 13).

(10) Oplysningerne om TB er hentet i Huta Buczek’s omstruktureringsplan for 2002-2006 (den individuelle forretningsplan for 2002) fra marts 2002, som var grundlaget for godkendelsen af støtten efter vedtagelsen af det nationale omstruktureringsprogram. Yderligere oplysninger findes i beslutningen om indledning af proceduren (fodnote 2).

(11) Jf. IBP 2003, s. 57.

(12) Jf. IBP 2002, s. 74.

(13) Jf. IBP 2002, s. 74.

(14) Fundusz Gwarantowanych Świadczeń Pracowniczych (løngarantifonden) har til formål at garantere udbetaling af løntilgodehavender i tilfælde af arbejdsgivers insolvens.

(15) Jf. IBP 2002, s. 30.

(16) Den uafhængige tilsynsrapport for 2004, april 2005. s. 14.

(17) Dette bekræftedes af oplysningerne i den af Polen forelagte halvårlige tilsynsrapport, f.eks. for 2003 (OCCP-rapport nr. 2, bilag 5, s. 5). Den omstændighed at TB’s forretningsplan for 2005 angiver et lavere beløb, der tydeligvis ikke omfatter F&U, er ikke acceptabel.

(18) Brev af 2.10.2006.

(19) Jf. IBP 2002, s. 73.

(20) Brev fra de polske myndigheder af 23.1.2007.

(21) Jf. IBP 2005, s. 69.

(22) Jf. den uafhængige tilsynsrapport for 2003, januar 2004, s. 7.

(23) Jf. den uafhængige tilsynsrapport for 2004, marts 2005. s. 168.

(24) Jf. den uafhængige tilsynsrapport for 2003, januar 2004.

(25) Jf. den uafhængige tilsynsrapport for 2003, januar 2004, s. 16. I rapporten for 2004 bemærkedes det endda, at resultaterne for 2003 var betragteligt værre end forventet efter 10 måneder (fra datoen for første tilsyn).

(26) Jf. den tredje polske tilsynsrapport for perioden januar-juni 2004, januar 2004.

(27) Jf. den uafhængige tilsynsrapport for 2004, maj 2005.

(28) Jf. den uafhængige tilsynsrapport for 2004, maj 2005, side 1.

(29) Jf. den femte polske tilsynsrapport af 9.9.2005, s. 18.

(30) Planen blev ikke forelagt for Kommissionen, men gengivet i et brev fra de polske myndigheder af 14.2.2006.

(31) Jf. den syvende polske tilsynsrapport af 10.9.2006, s. 15.

(32) Jf. Kommissionens beslutning 2006/937/EF.

(33) Jf. EFT C 320 af 17.10.1998, s. 3.

(34) Jf. bilag B til Multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter (EFT C 70 af 19.3.2002, s. 8), som blev erstattet af bilag I til Retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte for 2007-2013 (EUT C 54 af 4.3.2006, s. 13).

(35) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

(36) Sag C-256/97, DMT, Sml. 1999 I, s. 3913, præmis 21.

(37) Sag T-36/99, Lenzing, Sml. 2004 II, s. 3597, præmis 146.

(38) Jf. sag C-342/96, Kongeriget Spanien mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Sml. 1999 I, s. 2459, præmis 46, sag C-256/97, DMT, Sml. 1999 I, s. 3913, præmis 21, sag C-480/98, Magefesa, Sml. 2000 I, s. 8717, og sag T-152/99, HAMSA, Sml. 2002 II, s. 3049, præmis 167.

(39) Sag T-11/95, BP Chemicals, Sml. 1998 II, s. 3235, præmis 170 og 179, hvor Domstolen fandt, at en kapitaltilførsel ikke kan betragtes uafhængigt af en igangværende omstrukturering. Med andre ord fandt Domstolen, at anden finansiel støtte i sager, hvor kriseramte virksomheder allerede havde modtaget omstruktureringsstøtte, normalt ikke kunne tilfredsstille kriteriet vedrørende private investorer.

(40) Jf. sag T-126/96 og T-127/96, BFM og EFIM, Sml. 1998 II, s. 3437, præmis 86. Jf. også sag T-318/00 Freistaat Thüringen mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (CDA Alrechts), Sml. 2005 II, s. 4179, præmis 200 og 248: »Det må således understreges, at i betragtning af den katastrofale situation, som PA befandt sig i på tidspunktet for indgåelsen af saneringsaftalen, ville enhver rimelig påpasselig investor, der drev virksomhed i en markedsøkonomi, først have foretaget en grundig undersøgelse af virksomhedens økonomiske situation og have krævet, at der blev opstillet en bæredygtig omstruktureringsplan, før der blev ydet virksomheden så store lån og så meget mere før overtagelsen af den«.

(41) Jf. ligeledes sag T-36/99, Lenzing, Sml. 2004 II, s. 3597, præmis 140 ff.

(42) Sag T-152/99, HAMSA, Sml. 2002 II, s. 3049, præmis 170.

(43) Jf. også sag T-36/99, Lenzing, Sml. 2004 II, s. 3597, præmis 160, hvor Retten i Første Instans fastslog, at en offentligretlig kreditor, der var i besiddelse af god sikkerhed, ikke havde grund til at udskyde anvendelsen af kollektiv tvangsfuldbyrdelse for længe.

(44) De samme konklusioner bør drages, hvis det tages i betragtning, at manglende tvangsfuldbyrdelse er betalingshenstand, som har samme virkning som et lån, idet modtageren normalt skulle låne penge på pengemarkedet for at hindre tvangsfuldbyrdelse af gælden. Da TB havde mistet sin kreditværdighed, ville et sådant lån indebære en støttekvote på 100 % (jf. meddelelsen om offentlige virksomheder i fremstillingssektoren (EFT C 307 af 13.11.1993, s. 3), punkt 41, som anvendtes i Kommissionens beslutning af 7.7.2004 i sag C-58/03 Alstom (EUT L 150 af 10.6.2005, s. 24), betragtning 132 og 133). Det bør også bemærkes, at en støttekvote på 100 % ikke kræver konkret overførsel af statsmidler, men mere beror på et ex ante-perspektiv. Det er derfor ikke relevant, hvis et lån imod forventning senere tilbagebetales. Dette gælder også ved manglende tvangsfuldbyrdelse af gæld, hvor spørgsmålet om, hvad en hypotetisk kreditor kan fuldbyrde, bør være irrelevant.

(45) Jf. den uafhængige tilsynsrapport for 2004, april 2005, side 13.

(46) Jf. den uafhængige tilsynsrapport for 2004, april 2005, side 15.

(47) Dette kan udledes af Kommissionens praksis i henhold til rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder af 1999, som var gældende, da protokol nr. 8 trådte i kraft (Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (EFT C 288 af 9.10.1999, s. 2). Dette vil dog ikke længere være tilladt i henhold til punkt 20 i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder af 2004 (EUT C 244 af 1.10.2004, s. 2). Selv om de ikke er direkte anvendelige, da stål i princippet er udelukket, kan Kommissionen i de sjældne tilfælde, hvor omstruktureringsstøtte er tilladt, lade sig inspirere af disse retningslinjer.

(48) Jf. Kommissionens beslutning 2006/937/EF.

(49) EFT L 338 af 28.12.1996, s. 42.

(50) I henhold til punkt 44 i Kommissionens meddelelse om visse aspekter ved behandlingen af konkurrencesager efter EKSF-traktatens udløb (EFT C 152 af 26.6.2002, s. 5) vil Kommissionen, når den »træffer beslutninger efter den 23. juli 2002 om statsstøtteforanstaltninger, der er iværksat senest på dette tidspunkt uden Kommissionens forudgående godkendelse anvende sin meddelelse om fastlæggelse af reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte«. I henhold til denne meddelelse (se EFT C 119 af 22.5.2002, s. 22) skal ulovlig støtte vurderes på grundlag af de gældende instrumenter på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet.

(51) Jf. Kommissionens beslutning 2006/937/EF.

(52) Side 38.

(53) Jf. Kommissionens beslutning 2006/937/EF.

(54) EFT C 72 af 10.3.1994, s. 3, anvendt i overensstemmelse med artikel 3 i fællesskabsreglerne for støtte til jern- og stålindustrien (erstattet af EFT C 37 af 3.2.2001, s. 3).

(55) I tilfælde af højere investeringer i perioden 2005-2006, bør der som angivet i betragtning 45 også tages hensyn til disse investeringer.

(56) Jf. sag 323/82, Intermills, præmis 11, hvor Domstolen fastslog: »[…] Det må derfor fastslås, at de tre virksomheder i sagen, på trods af, at de hver især har status som selvstændige juridiske personer i forhold til det tidligere Intermills-selskab, tilsammen udgør en enhed, i hvert fald for så vidt angår den støtte, der er ydet af de belgiske myndigheder«. En lignende tilgang blev foreslået af generaladvokat Geelhoed i de forenede sager C-328/99 og C-399/00, Seleco, Sml. 2003 I, s. 4035, til trods for at Kommissionen havde fremført, at kravet om tilbagebetaling burde rettes mod den udskilte virksomhed (og ikke havde anvendt argumentet vedrørende økonomisk kontinuitet).

(57) Det er etableret ved retspraksis, at støtte i princippet skal tilbagesøges fra den virksomhed, der rent faktisk har haft fordel af støtten, for at eliminere konkurrenceforvridning forårsaget af den konkurrencefordel, der er forårsaget af denne støtte, jf. forenede sager T-111/01 og T-133/01, Saxonia Edelmetalle, Sml. 2005 II, s. 1579, præmis 115.

(58) Dette argument er også fremsat af generaladvokat Geelhoed, forenede sager C-328/99 og C-399/00, Seleco, Sml. 2003 I, s. 4035, præmis 79 og 84.

(59) Dette gælder til trods for den omstændighed, at der i forbindelse med salget af TB's aktiver til HB blev overført en del gæld til HB som beskrevet i betragtning 61. Under alle omstændigheder var prisen for aktiverne ikke reduceret som følge af overførslen af fordringerne, idet HB næsten betalte markedsprisen for aktiverne.

(60) Kommissionen er bevidst om, at den »ikke var forpligtet til […] at fastsætte, i hvilket omfang hver virksomhed havde draget fordel af [støtten], men var berettiget til alene at opfordre [medlemsstaten] til at tilbagesøge denne støtte hos modtageren (modtagerne), altså hos de virksomheder, der reelt havde modtaget støtten«, jf. forenede sager T-111/01 og T-133/01, Saxonia Edelmetalle, præmis 124. Selv om Kommissionen vil kunne nøjes med at bede medlemsstaten om at angive den virksomhed, støtten skal tilbagesøges fra, er Kommissionen ikke forhindret i at finde ud, hvem der rent faktisk havde fordel af støtten.

(61) Sag 277/00, SMI, Sml. 2004 I, s. 4355, præmis 85, sag 52/84, Kommissionen mod Belgien, Sml. 1986, s. 89, præmis 14, og sag C-142/87, Tubemeuse, Sml. 1990 I, s. 959, præmis 60-62.

(62) Forenede sager C-328/99 og C-399/00, Seleco, Sml. 2003 I, s. 4035, sag 277/00, SMI, Sml. 2004 I, s. 4355, sag T-318/00 og T-324/00, CDA Albrechts II, Sml. 2005 II, s. 4179.

(63) Sag 277/00, SMI, Sml. 2004 I, s. 4355, præmis 86, sammenholdt med præmis 92. Dette er tilfældet, hvis aktiverne ikke er overført til markedspris, eller hvis transaktionen er motiveret i ønsket om at undgå tilbagesøgning.

(64) Jf. præmis 86 i sag 277/00, SMI, Sml. 2004 I, s. 4355, hvor Domstolen fandt, at »Det kan ganske vist, i tilfælde, hvor afviklingsselskaber stiftes med henblik på at videreføre en del af den støttemodtagende virksomheds aktiviteter, efter at denne er gået konkurs, ikke udelukkes, at disse selskaber også i givet fald kan være forpligtet til at tilbagebetale den omhandlede støtte, såfremt det er godtgjort, at de faktisk nyder godt af den med støtten forbundne konkurrencefordel«.

(65) Domstolen fandt at, »hvis det uden videre blev tilladt en virksomhed, der befinder sig i vanskeligheder og står umiddelbart over for at blive erklæret konkurs, under en formel undersøgelse af støtte, som vedrører den individuelt, at oprette et datterselskab, til hvilket det dernæst, før undersøgelsen afsluttes, overfører de mest rentable aktiver fra sin produktion, ville det betyde, at ethvert selskab fik mulighed for at unddrage moderselskabets formue disse aktiver ved tilbagesøgningen af støtte, hvilket skaber risiko for, at tilbagesøgningen af støtten bliver helt eller delvis virkningsløs«. C-328/99 og C-399/00, Seleco, Sml. 2003 I, s. 4035, præmis 77. Et lignende ræsonnement blev anvendt i sag C-415/03, Kommissionen mod Grækenland (Olympic), Sml. 2005 I, s. 3875.

(66) Med hensyn til HB fremgik udskilningen af den oprindelige IBP, jf. betragtning 59.

(67) Dog vil der i forbindelse med fastsættelse af de beløb, der skal inddrives, kunne tages hensyn til inddrevne fordringer efter august 2006.

(68) Jf. Kommissionens beslutning 2006/937/EF.

(69) EUT L 140 af 30.4.2004, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1935/2006 (EUT L 407 af 30.12.2006, s. 1).