++++

RAADETS BESLUTNING

af 17 . december 1979

om vedtagelse af aarsberetningen om den oekonomiske situation i Faellesskabet og fastlaeggelse af retningslinjerne for den oekonomiske politik i 1980

( 80/67/EOEF )

RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,

under henvisning til Raadets beslutning 74/120/EOEF af 18 . februar 1974 om gennemfoerelse af hoej grad af overensstemmelse inden for den oekonomiske politik i Det europaeiske oekonomiske Faellesskabs medlemsstater ( 1 ) , aendret ved beslutning 75/787/EOEF ( 2 ) , saerlig artikel 4 ,

under henvisning til forslag fra Kommissionen ,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 3 ) ,

under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 4 ) , og

ud fra foelgende betragtning :

Det er noedvendigt i naert samarbejde at imoedegaa de problemer , som er opstaaet i forbindelse med nye ugunstige oekonomiske faktorer -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING :

Artikel 1

Raadet vedtager den aarsberetning om den oekonomiske situation i Faellesskabet , som findes under punkt 1 i bilaget , og fastlaegger de retningslinjer , som hver medlemsstat boer foelge i sin oekonomiske politik i 1980 , og som fremgaar af punkt 2 til 5 i bilaget .

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne .

Udfaerdiget i Bruxelles , den 17 . december 1979 .

Paa Raadets vegne

M . O'KENNEDY

Formand

( 1 ) EFT nr . L 63 af 5 . 3 . 1974 , s . 16 .

( 2 ) EFT nr . L 330 af 24 . 12 . 1975 , s . 52 .

( 3 ) EFT nr . C 4 af 7 . 1 . 1980 , s . 47 .

( 4 ) Udtalelse afgivet den 24 . / 25 . 10 . 1979 ( endnu ikke offentliggjort i EFT ) .

BILAG

AARSBERETNING

OM DEN OEKONOMISKE SITUATION I FAELLESSKABET OG FASTLAEGGELSE AF RETNINGSLINJERNE FOR DEN OEKONOMISKE POLITIK I 1980

1 . De oekonomiske udsigter og maal for 1980

Denne beretning omhandler isaer den politik , Det europaeiske Faellesskab skal foelge for i det kommende aar at imoedegaa den ugunstige oekonomiske udvikling paa internationalt plan .

Som foelge af olieprisstigningen gennem de foregaaende tolv maaneder og den herskende afmatning i den nordamerikanske oekonomi samt de mange uloeste oekonomiske problemer i medlemsstaterne maa forventningerne til 1980 noedvendigvis blive forholdsvise beskedne .

Hovedlinjerne i Kommissionens oekonomiske prognoser for 1980 er anfoert i tabellen .

Faellesskabets oekonomi 1973-80

* Vaekst i BNP i faste priser % * Stigning i forbrugerpriser % * Betalingsbalancens loebende poster ( 1 000 mio ERE ) * Det offentliges finansielle underskud ( % af BNP ) * Stigning i pengemaengden ( M2 eller M3 ) % * Arbejdsloese i forhold til arbejdsstyrken % *

1973 * 6,0 * 8,4 * 1,1 * 0,7 * 16,5 * 2,5 *

1974 * 1,6 * 13,4 * - 9,5 * 1,7 * 12,8 * 2,9 *

1975 * - 1,6 * 12,8 * 0,8 * 5,6 * 12,7 * 4,3 *

1976 * 5,0 * 11,1 * - 6,2 * 3,8 * 12,5 * 4,9 *

1977 * 2,3 * 10,5 * 1,2 * 3,3 * 12,3 * 5,3 *

1978 * 3,1 * 6,8 * 14,0 * 4,0 * 12,7 * 5,5 *

1979 ( 1 ) * 3,1 * 8,9 * - 3,3 * 4,0 * 10,9 * 5,6 *

1980 ( 1 ) * 2 * 9 * - 5,25 * 3,9 * 10,5 * 6,2 *

( 1 ) Prognose fra Kommissionens tjenestegrene paa basis af den nuvaerende eller ventede politik .

Faellesskabet kan stile mod fortsat moderat vaekst i BNP i faste priser i 1980 paa omkring 2,5 - 3 % i de fleste medlemsstater , hvilket som foelge af en sandsynligvis svagere vaekst i visse af landene vil give et gennemsnit for Faellesskabet paa omkring 2 % . Dette skal ses i forhold til den gennemsnitsvaekst paa lidt over 3 % , der naaedes henholdsvis forventes i 1978 og 1979 .

Olieprisstigningen paa omkring 60 % gennem 12-maanedersperioden frem til juni 1979 indebaerer i foerste omgang en kontraktiv virkning for Faellesskabet som helhed paa ca . 0,7 % af BNP , der maaske vil stige til 1 % som foelge af forskellige sekundaere virkninger .

Den forudsete langsommere vaekst i BNP i 1980 er ensbetydende med , at den stigning i den samlede beskaeftigelse , som kunne iagttages gennem 1979 , sandsynligvis vil ophoere . Som foelge af et fortsat voksende antal personer i den arbejdsdygtige alder ( 0,5 % i 1980 ) vil arbejdsloesheden formodentlig atter stige noget i Faellesskabet som helhed , omend ikke i alle medlemsstaterne . Forudsat penge - og finanspolitikken klart lykkes og inflationspresset bremses , kan det blive muligt at opretholde en betydelig vaekst , saa man undgaar en udvikling , der kunne minde om tilbageslaget i faellesskabet i 1974-75 , hvor arbejdsloeshedsprocenten blev fordoblet .

Isaer hvis der tages hensyn til stigningen i samtlige energipriser , er indvirkningen paa prisniveauet betydelig : gennemsnitsvirkningen inden for Faellesskabet er en stigning i forbrugerpriserne paa 2 - 2,5 % uden hensyntagen til de sekundaere inflationsvirkninger ( gennem pris-loen-spiralen ) , som maa begraenses til et minimum . Prisvirkningerne slaar hovedsagelig igennem i anden halvdel af 1979 . Aar til-aar inflationstakten vil uundgaaeligt komme op paa omkring 9 % i 1979 og 1980 sammenlignet med lavpunktet paa lige under 7 % i 1978 . Maalet boer vaere at begraense den midlertidige stigning i den gennemsnitlige inflationstakt til maksimalt 2 % og atter at naa en faldende tendens i loebet af 1980 . Faellesskabet har saerlig interesse i snarest at vende den nuvaerende tendens til , at inflationstakterne atter begynder at divergere .

De loebende poster paa Faellesskabets betalingsbalance forringes for tiden , og resultaterne for 1979 og 1980 vil sandsynligvis vaere underskud paa omkring 3,25 - 5,25 mia ERE sammenlignet med det store overskud paa 14 mia ERE i 1978 . Denne udvikling afspejler saavel den aendrede relative placering i konjunkturforloebet af den europaeiske og den amerikanske oekonomi som olieprisstigningen ( der indebaerer en forhoejelse af Faellesskabets olieregning paa omkring 20 mia ERE ) . Medlemsstaternes loebende betalingsbalance vil muligvis fortsaette med at forringes indtil udgangen af 1979 , men der kan forventes et spontant opsving i loebet af 1980 , naar OPEC-landenes import oeges og forskellene i konjunkturforloeb bliver mindre . For tiden maa forringelsen af betalingsbalancen accepteres , dog under hensyntagen til visse medlemsstaters specielle stilling og forudsat , at der gives altdominerende prioritet til en styrkelse af energipolitikken med henblik paa at mindske afhaengigheden af importeret olie .

Faellesskabets oekonomi staar over for to vanskelige strukturelle problemer . Det foerste er de komplicerede forbindelser mellem produktivitetsudvikling , beskaeftigelsespolitik og industripolitik . Det andet vedroerer energien . Den maade , disse to problemer tilsammen gribes an paa , vil faa lige saa stor betydning for EF-oekonomiens fremtidige prisstabilitet og vaekst som en kortfristede oekonomiske strategi .

En raekke forhold tyder paa , at produktivitetsudviklingens tidligere langtidstendens , f.eks . Faellesskabets aarlige gennemsnit paa 4,3 % i 1960-1973 , ikke vil blive naaet i en overskuelig fremtid . Den gennemsnitlige produktivitetsstigning maa alt i alt formodes at blive mindre , og de faktorer , der bidrager til produktivitetsstigningen , er ikke saerlig beskaeftigelsesfremmende . Den disponible maengde arbejde er paa ingen maade en fast stoerrelse , og den oegede produktivitet skulle gerne daempe omkostningsstigninger og inflation og bidrage til en gunstig kombination af vaekst , beskaeftigelse og valutastabilitet .

I industrien er der behov for loebende tilpasning til nye efterspoergsmoenstre og ny produktionsteknologi . Fremskridt inden for industrien kan kun skabes gennem konkurrence og tilstraekkelig rentabilitet til at sikre investering , forskning og udvikling . Indgreb til fordel for sektorer med aftagende efterspoergsel maa kun have form af bistand til en ordnet og socialt acceptabel strukturomlaegning og kapacitetsnedsaettelse .

Selv om industriens beskaeftigelsesudvikling i de fleste lande ( dog med undtagelser ) naeppe muliggoer en vaesentlig mindskelse af den oejeblikkelige ledighed , er en konkurrencedygtig industri baade af fundamental betydning for Faellesskabets velstand og oekonomiske styrke og for de almindelige udsigter for en beskaeftigelsesfremgang , eksempelvis via de tilknyttede tjenestesektorer . Visse vaekstsektorer vil endvidere kunne imoedese en betydelig fremgang i beskaeftigelsen navnlig inden for energiomraadet .

I den tertiaere sektor er mulighederne for foroegelse af beskaeftigelsen langt stoerre , som det ses af tendensen overalt ( inkl . De forenede Stater , hvor tendensen er gaaet laengere end i Europa ) , paa grund af stadig stigende latent efterspoergsel og udbud . Der er stadig kraftig vaekst inden for sundheds - , uddannelses - , rejse - og fritidssektoren samt sociale tjenester , selv om der ogsaa er stigende utilfredshed med de offentlige tjenesters kvalitet .

Stoerre egen produktion og bevaring af energi udgoer nu et vitalt makrooekonomisk maal , uden hvilket det ser sort ud for mulighederne for ikke-inflatorisk vaekst . Paa kort - og mellemfristet sigt har Faellesskabet opstillet olielofter ( 500 millioner tons til forbrug i 1979 og 472 millioner tons til import i 1985 ) . Det maa antages , at disse maal kan opfyldes ved at aendre det tidligere forhold mellem nationalproduktets vaekst og olieforbruget , selv om aendringens mulige omfang stadig er genstand for betydelig usikkerhed .

Hvis der skal opnaas en moderat vaekst i Faellesskabets BNP i 1980 og tillige den fornoedne strukturelle udvikling , maa opsparingen i husholdningerne og de private investeringer inkl . lageropbygningen spille en central rolle . Det er i det hele taget vanskeligt at forudsige disse variabler , men det kan dog forventes , at de vil optraede i overensstemmelse med en raekke grundprincipper .

I 1980 ville det vaere oenskeligt , om husholdningernes opsparing daempes noget for at opretholde re * efterspoergslen uden omkostnings - og dermed prisforhoejelser . Skal dette vaere muligt , maa der skabes tillid til de oekonomiske maalsaetninger .

Investeringerne inkl . lageropbygningen er normalt konjunkturernes mest foranderlige element : i 1975 faldt investeringerne med 5 % i faste priser i Faellesskabet som helhed , medens lagernedgangen alene bidrog med 2 % til nedgangen i BNP . Indikatorerne er ikke ugunstige i oejeblikket . Investeringsaktiviteten styrkedes i 1979 og vil ifoelge prognoser og undersoegelser stadig vaere betydelig i 1980 i Faellesskabet som helhed . Forespoergsler hos virksomhederne viser , at lagrene har vaeret konstant aftagende gennem de sidste 18 maaneder , hvilket betyder , at der maa antages at vaere ringe sandsynlighed for yderligere lagernedgang , forudsat at de oevrige oekonomiske adfaerdskomponenter udvikler sig acceptabelt . Baade investeringer og lageropbygning er imidlertid yderst foelsomme over for erhvervslivets finansielle vilkaar - baade hvad angaar rentabilitet og adgang til kredit . Disse faktorer vil igen i hoej grad afhaenge af , om husholdningerne via udviklingen i de nominelle indkomster i det kommende aar vil acceptere bytteforholdsforringelsen som foelge af olieprisstigningen , eller om de vil soege at vaelte dette tab over paa virksomhederne eller statsfinanserne ved kompenserende loenkrav .

2 . Principper for politikken paa EF-niveau

Faellesskabet har den saerlige opgave , at det skal indkredse de faelles problemer , som ikke kan loeses hensigtsmaessigt paa nationalt niveau , og ivaerksaette en samordnet loesning , saa der opnaas et bedre resultat .

Faellesskabet er slaaet ind paa en ny vej med Det europaeiske monetaere System , der gennem det sidste halve aar har bidraget til en hoejst paakraevet kursstabilitet mellem EF-valutaerne og - som det saas i september - en effektiv procedure til begraenset justering mellem centralkurserne . Systemets kursstabilitet boer udvides til andre lande end de for tiden deltagende , f.eks . ved hjaelp af en samordnet politik med De forenede Stater vedroerende dollarkursen .

I den kommende periode , hvor den nye olieprisstignings virkninger for betalingsbalancerne skal opsuges , bidrager Faellesskabets kreditmekanismer - foroeget ved Det europaeiske monetaere System - til oeget solidaritet mellem medlemsstaterne .

Man kan ikke uden videre gaa ud fra , at et system for valutakursstabilitet , der i sig selv er udsat for alle de spaendinger , som afvigende oekonomiske forloeb kan skabe , er en tilstraekkelig loesning for Faellesskabets oekonomiske politik , men Det europaeiske monetaere System laegger en ramme for en sammenhaengende kort - og mellemfristet politik , som med noedvendigt hensyn til de saerlige omstaendigheder i hver enkelt medlemsstat indebaerer en samordnet maade at gribe problemerne an paa .

I den nuvaerende situation er der brug for en indbyrdes afstemt indsats hvor medlemsstaterne bevaeger sig sammen gennem to successive faser . Det foerste og oejeblikkelige behov er - under forudsaetning af , at olieprisstigningen fuldt ud overvaeltes paa forbrugeren - at forebygge sekundaere stigninger i inflationstakten . Dette betyder , at indkomstudviklingen og -fordelingen fra nu af og til omkring midten af 1980 skal reguleres ved hjaelp af lavere realindkomstkrav , eller ved midlertidig tilpasning af den fulde pristalsregulering ( detaljerne vil naturligvis variere fra land til land ) . Med dette udgangspunkt vil Det europaeiske monetaere System bidrage til forsvar mod valutarisk divergens .

Forudsat at dette opnaas skulle der vaere et vist raaderum for den oekonomiske politik . Kontrollen med de pengepolitiske stoerrelser boer ikke fravige den nuvaerende stramme kurs , men forudsat at inflationsforventningerne brydes , skulle det blive muligt og oenskeligt efterhaanden at gaa over til en mere ekspansiv finanspolitik , hvis ogsaa investeringerne og forbruget bliver lavere end forventet . Den oekonomiske politik kunne ogsaa i en saadan situation - eventuelt som et alternativ - omfatte en rentesaenkning . Der kraeves en staerk samordning for at kunne bedoemme disse spoergsmaal og traeffe afgoerelse om mulige efterfoelgende korrektioner af politikken .

Det er et yderligere oejeblikkeligt og ubetinget krav , at energipolitikken inden for Faellesskabet styrkes . De lofter over olieimporten indtil 1985 , der opnaaedes enighed om i Strasbourg i juni , udspecificeredes yderligere i september . Det er nu noedvendigt at realisere disse maal ved ivaerksaettelse af gennemgribende strukturforanstaltninger for energiproduktion og -besparelser paa regerings - , virksomheds - og husholdningsplan . Prismekanismen maa i fuld omfang forbrugerniveau , og regeringerne boer gaa i spidsen med hensyn til investeringsprogrammer og stoetteforanstaltninger for den private sektor .

Paa EF-niveau er der yderligere en raekke instrumenter til raadighed . Faellesskabets strukturinstrumenter udbygges i takt med oegede budgetmidler til Socialfonden , EUGFL ( udviklingssektionen ) , Regionalfonden og industri - og energipolitikken samt oeget finansiering af investeringer gennem Den europaeiske Investeringsbank og Kommissionens faciliteter inden for EURATOM , EKSF og det nye faellesskabsinstrument til fremme af investeringerne . Disse forskellige finansieringsaktiviteter er fuldt ud rettet mod de stoerste behov under den nuvaerende oekonomiske situation : beskaeftigelse , investeringer i industri og infrastruktur samt udvikling af energi .

3 . Hovedlinjer for den oekonomiske politik i 1980

Pengepolitikken maa spille en betydelig rolle ved inflationsbekaempelsen . I 1979 vil pengepolitikken sandsynligvis kunne holde pengemaengdeudvidelsen inden for gennemsnitlig 11,5 % i Faellesskabet , hvilket er omtrent det samme som vaeksten i bruttonationalproduktet i loebende priser . Dette viser , at politikken generelt er blevet mere restriktiv sammenlignet med 1978 , hvor pengemaengden som led i de vaeksfremmende foranstaltninger fik lov til at vokse med omkring 13 % - naesten 2 % hurtigere end vaeksten i bruttonationalproduktet i loebende priser .

Maalsaetninger for pengemaengdeudvidelsen i 1980 boer holdes under eller i hvert fald ikke hoejere end de for 1979 gaeldende . Med undtagelse af visse tilfaelde , hvor der maa forventes en fortsat faldende tendens for omloebshastigheden , boer pengemaengden stige i lidt langsommere takt end vaeksten i bruttonationalproduktet i loebende priser , saaledes at det markeres , at man stiler mod - og ogsaa arbejder paa - en gradvis reduktion af inflationstakten i loebet af 1980 . For Faellesskabet som helhed kunne pengemaengden ( paa grundlag af Kommissionens skoen baseret paa uaendret politik ) begraenses til en vaekst paa 10,5 % , lidt under den , som forventes i bruttonationalproduktet i loebende priser ( 11,25 % ) .

De nominelle rentesatser maa muligvis fortsat holdes hoejt efter historisk maalestok for at goere det muligt at finansiere de offentlige underskud ved hjaelp af ikke-monetaere midler . Naar der atter registreres en nedadgaaende tendens for inflationen , vil det vaere oenskeligt at nedsaette rentesatserne forat stimulere investeringerne og lette rentebyrden for de offentlige finanser . En eventuel rentesaenking ville vaere en opgave , der kan loeses ved hjaelp af samordnet politik i Faellesskabet under ét ; behovet for bedre samordning paa dette omraade er blevet forstaerket af Det europaeiske monetaere Systems ikrafttraeden .

Finanspolitikken var ekspansiv i baade 1978 og 1979 , og det samlede underskud paa de offentlige finanser i Faellesskabet undet ét voksede fra 3,3 % af BNP i 1977 til 4,0 % i 1978 og i 1979 . Det er nu oenskeligt at gaa ind i en fase med faldende offentlige underskud i forhold til BNP for at lette omlaegningen af opsparingen henimod de private investeringer og mindske de offentlige finansers bidrag til pengemaengdeudvidelsen . Men disse nedsaettelsers omfang boer variere fra land til land ud fra flere kriterier : det oekonomiske aktivitetsniveau , de offentlige underskuds vaekst gennem de seneste aar , inflationsforventningernes omfang , overensstemmelsen med de pengepolitiske maalsaetninger og styrken af behovet for at overfoere ressourcer fra den offentlige til den private sektor af hensyn til betalingsbalancen eller for at styrke oekonomiens direkte produktive grundlag . Ved kombination af disse kriterier faas en raekke oenskede slutresultater , der varierer mellem nedsaettelse af det offentlige underskuds andel af BNP i nogle tilfaelde ( f.eks . Forbundsrepublikken Tyskland , Irland , Italien , Nederlandene og Det forenede Kongerige ) og omtrentlig stabilitet i andre . For Faellesskabet som helhed vil det offentlige finansielle underskud formodentlig falde fra 4,0 % af BNP i 1979 til 3,9 % i 1980 ; det statslige laanebehov maa i almindelighed forventes at gaa i samme retning ( selv om det i gennemsnit for EF forventes at udgoere en stabil andel af BNP som foelge af visse usaedvanlige finansielle transaktioner ) .

Denne udvikling er hensigtsmaessig paa baggrund af de underliggende makrooekonomiske maal og prognoser . Finanspolitikken skal imidlertid stadig vaere automatisk konjunkturmodgaaende , hvilket betyder , at hvis vaekstraten for den oekonomiske aktivitet er stoerre en ventet , vil de offentlige underskud blive nedbragt i hurtige takt , og hvis den oekonomiske aktivitet er svagere , vil de offentlige underskud blive stoerre . Det maa nu som foelge af de tidligere naevnte begraensninger anses for uhensigtsmaessigt at reagere paa olieprisstigningens virkninger ved at vende tilbage til en fase med generel og ubetinget ekspansiv finanspolitik . Der er imidlertid omstaendigheder , hvorunder en mere aktiv finanspolitik kunne blive aktuel i 1980 , saerlig hvis dette kunne hjaelpe med til at skabe en mere stabil og mindre inflatorisk vaekst ( jf . nedenfor om indkomstforhandlingerne ) og ioevrigt svare til de pengepolitiske maalsaetninger .

Holdningen under indkoemstforhandlingerne vil i det kommende aar vaere af stoerste betydning for , om de foreliggende oekonomiske fremskridt saettes over styr . Gennem de sidste atten maaneder har udviklingen i loenindkomsterne i Faellesskabet under ét - selv om der er undtagelser - stoettet det fald i inflationen , som der er undtagelser - stoettet det fald i inflationen , som registreredes i 1978 , og har siden da i de fleste lande ikke bidraget til den forstaerkede inflation ( som i vid udstraekning kunne tilskrives en bytteforholdsforringelse , der altsaa ikke efterfulgtes af kompenserende loenkrav ) . Den nominelle stigning i timeloennen i Faellesskabet som helhed udviklede sig om foelger : 12 % i 1977 , 11 % i 1978 og 10 % i andet kvartal 1979 i forhold til samme kvartal aaret foer .

Set i et mellemfristet perspektiv er der imidlertid stadig et stykke vej , foer relationerne mellem loensum og virksomhedsoverskud er tilbage paa et niveau , der kan betragtes som normalt for en stimulering af produktive og beskaeftigelsesskabende investeringer . Foerst maa arbejdsmarkedets parter - paa hvert lands egne vilkaar med hensyn til overenskomster og forhandlingsmiljoe - enes om at begraense energiprisforhoejelsernes indvirkning paa indkomsterne til et minimum . I lande med faste overenskomster betyder dette , at man ikke soeger at genforhandle disse foer deres normale udloeb . I lande med omfattende og hurtigt reagerende pristalsreguleringsmekanismer er det noedvendigt enten at tilbageholde betalingen af en del af de fremtidige reguleringer , saa de seneste energiprisforhoejelser ikke overvaeltes , eller at foretage tilsvarende reduktioner i kravene om real forbedring af koebekraften . Disse principper overholdes i nogle medlemsstater , men der tilbagestaar problemer i andre lande med pristalsregulering . Disse forskelle er farlige , idet de kan foere til fornyede forskelle i medlemsstaternes inflationsudvikling .

I den kommende periode boer realloenforhoejelser holdes taet paa nul i Faellesskabet som helhed : opretholdelse af koebekraften , men naeppe mere . For de enkelte medlemsstater kan de vaere begrundede afvigelser i op - eller nedadgaaende retning fra dette gennemsnit alt efter den seneste produktivitetsudvikling , erhvervslivets finansielle stilling og graden af prisstabilitet .

En udvikling i denne retning vil tillade en mere kontinuerlig fremgang i realoekonomisk vaekst og bedre beskaeftigelsesudsigter , end det ellers ville vaere tilfaeldet . Undladelse af saaledes at tilpasse sig energiprischoket vil ifoelge de hidtidige erfaringer foere til mere ubehagelige resultater .

I den generelle beskaeftigelsesstrategi maa det paaregnes , at beskaeftigelsen inden for tjenesteydelser i dette begrebs bredeste forstand vokser , medens der stadig tilstraebes hoej produktivitet inden for industrien . Regeringernes rolle skal vaere at fremme denne tendens med arbejdsmarkeds - , industri - og regionalpolitik , om end det ( navnlig paa grund af budgettet ) er begraenset , hvor meget regeringerne direkte kan gribe ind paa arbejdsmarkedet . I de sidste tre aar er regeringernes direkte beskaeftigelsesforanstaltninger oeget betydeligt . Antallet af personer , som er omfattet af de fire hovedformer for beskaeftigelsesforanstaltninger ( beskaeftigelsesskabende subsidier , erhvervsuddannelsesprogrammer , beskaeftigelsesprogrammer inden for det offentlige , beskaeftigelsesbevarende foranstaltninger ) er vokset fra omkring 1,4 millioner personer i 1976 til 2,1 millioner i 1977 og er endnu hoejere i 1978 for Faellesskabet som helhed . Disse foranstaltninger er af betragtlig stoerrelse i forhold til den registrerede arbejdsloeshed .

Med den vedholdende hoeje arbejdsloeshed i naesten alle medlemslandene og udsigt til oeget tilgang til arbejdsstyrken i de kommende 5-10 aar er forslag til arbejdstidsnedsaettelser eller udvidet brug af arbejdsfordeling blevet centrale emner i droeftelserne om arbejdsmarkedspolitikken . Det er ikke muligt at sige med sikkerhed , hvor store kort - og langsigtede beskaeftigelsesvirkninger en arbejdstidsnedsaettelse vil have . Arbejdstidsnedsaettelser er ikke et hurtigvirkende universalmiddel og kan ikke erstatte en generel vaekst - og tilpasningspolitik . Uden at dette boer medfoere oegede omkostninger for virksomhederne , maa der forventes en vis fremskyndelse af tendensen til nedsaettelse af det aarlige antal arbejdstimer ( arbejds * gen eller ferier ) sideloebende med andre former for arbejdsfordeling ( foertidspensionering og fleksibel pension , deltidsarbejde , mindre overarbejde ) og tilvejebringelse af et bredere udvalg af erhvervsuddannelses - og efteruddannelsesprogrammer .

4 . Medlemsstaternes politik

I Danmark er der risiko for en yderligere forvaerring af det loebende betalingsbalanceunderskud i 1980 som foelge af forringelsen af bytteforholdet . Selv om de nylige kursjusteringer af kronen i Det europaeiske monetaere System hjaelper , vil den oekonomiske vaekst fortsat vaere underkastet en staerk ekstern begraensning . Under disse omstaendigheder maa de oekonomisk-politiske foranstaltninger foerst og fremmest tage sigte paa at sikre en varig omkostningsdaemping , navnlig for at opnaa en forbedring af betalingsbalancens loebende poster . Dette indebaerer , at indkomststigningen i 1980 boer vaere betydelig lavere end gennem de foregaaende aar og mindre , end det nu kan forventes inden for de eksisterende overenskomster . I denne henseende maa der tages skridt til at sikre , at de hoejere priser paa importeret energi ikke gennem den automatiske pristalsregulering overvaeltes paa de nominelle indkomster . Derfor forekommer en aendring af pristalsreguleringssystemet saerdeles oenskelig . Selv efter stigningen i de indirekte skatter og den i juni vedtagne formindskelse af de offentlige udgifter vil statens laanebehov kunne stige fra et niveau paa 1 % af BNP i 1979 til 2 % af BNP i 1980 . Det kan blive noedvendigt at mindske dette underskud , medmindre indkomststigningen bliver vaesentlig lavere . For at det foroegede betalingsbalanceunderskud kan finansieres , og for at kronens stilling paa valutamarkederne kan opretholdes , maa pengepolitikken fortsat tage sigte paa at holde et hoejt renteniveau og paa at bevare en stram kontrol med laangivningen .

I Forbundsrepublikken Tyskland har regeringens aktivitetsstimulerende programmer , der i hovedsagen blev vedtaget i 1978 , medfoert er kraftigt oekonomisk opsving , der i stigende omfang understoettes af endogene ekspansive kraefter i oekonomien , saerlig investeringerne . Beskaeftigelsesudviklingen har udvist en mere gunstig tendens , end man forventede ved aarets begyndelse . Disse resultater kan delvis tilskrives udpraeget moderate loenoverenskomster . Forvaerringen paa prisomraadet skyldes hovedsagelig olieprisstigninger og den forhoejelse af mervaerdiafgiften , der blev indfoert med virkning fra 1 . juli 1979 som led i en aendring af skattestrukturen paa mellemlangt sigt . De konjunkturledende indikatorer tyder paa , at den gunstige oekonomiske situation vil fortsaette i 1980 paa trods af en afdaempning i aarets loeb . Dette betyder , at der naeste aar kan forventes en lille formindskelse af den offentlige sektors finansielle underskud i forhold til det for 1979 anslaaede niveau paa 3 % af BNP . Der er ikke desto mindre risiko for en markant afmatning i den oekonomisk aktivitet . Bortset fra usikkerheden omrking eksporten kan den interne efterspoergsel , i saerdeleshed det private forbrug , blive afdaempet betydeligt . Hvis denne afdaempning bliver vaesentlig mere udtalt end forventet i oejeblikket , kan finanspolitikken faa en kompenserende virkning , allerede foer den af regeringen planlagte nedsaettelse af den personlige indkomstskat traeder i kraft . Stigningstakten i " centralbankpengemaengden " er i oejeblikket taet paa undergraensen i det interval fra 6 til 9 % , som Bundesbank opstillede sidste aar . For det kommende aar har Bundesbank fastsat en maalsaetning for stigningstakten paa 5 til 8 % fra 4 . kvartal 1979 til 4 . kvartal 1980 . Paa denne maade begraenses mulighederne for prisstigninger fortsat af pengemaengden . Denne politik skulle goere det lettere for arbejdsmarkedets parter at indgaa moderate loenoverenskomster , hvilket er en uomgaengelig betingelse for balanceret vaekst i det kommende aar .

I Frankrig tager den oekonomiske politik fortsat sigte paa strukturelle reformer . De forhoejede bidrag , der er indfoert for at sanere det sociale sikringssystem , kombineres med en ret stram styring af statsbudgettet . For at understoette den oekonomiske aktivitet udgangen af 1979 og begyndelsen af 1980 er der samtidig truffet foranstaltninger med henblik paa et passende niveau og udenrigshandelen stort set vaere i balance ( trods forringelsen af bytteforholdet i 1979 og den forventede forringelse i 1980 ) ; statsbudgettet boer gennemfoeres paa en saadan maade , at nettolaanebehovet i 1980 holdes inden for 1979-graenserne , dvs . 1,7 % af BNP , saaledes at det offentliges nettolaanebehov stabiliseres . Paa baggrund af lavere oekonomisk vaekst og fortsat produktivitetsfremgang vil stigningen i beskaeftigelsen aftage i 1980 . Som foelge af den kraftige stigning i antallet af personer , der for foerste gang melder sig paa arbejdsmarkedet , og trods nye foranstaltninger for unge maa man imoedese en yderligere stigning i ledigheden . Denne foroegelse indebaerer risiko for , at der vil ske en stigning i opsparingstilboejeligheden , hvilket kan medfoere adaempning i det reale privatforbrug . Hvis der indtraeder en maerkbar afsvaekkelse af den oekonomiske aktivitet , bliver det noedvendigt at forstaerke de i 1979 trufne foranstaltninger for at fremme den oekonomiske aktivitet , saa vidt det er muligt under hensyn til de udenrigsoekonomiske begraensninger . For at formindske inflationspresset vil det desuden ikke alene vaere tilraadeligt fortsat at foelge en politik , der tager sigte paa at moderere de nominelle indkomststigninger , men ogsaa at genoprette fri konkurrence i alle brancher i oekonomien , herunder saerlig inden for servicesektoren . Oekonomien maa ogsaa omstruktureres gennem en reduktion af de subsidier , der tildeles visse store nationaliserede virksomheder . Det generelle pengepolitiske maal vil fortsat vaere franc'ens stabilitet . Med henblik herpaa boer det nuvaerende likviditetsniveau i oekonomien holdes konstant eller endog reduceres .

I Irland vil vaeksten ogsaa vaere beskeden i 1980 som foelge af en langsom stigning i den indenlandske efterspoergsel og til trods for en forventet foroegelse af landbrugseksporten . Den initiale virkning af dyrere importerede raastoffer vil antagelig blive forstaerket som foelge af den automatiske virkning af pristalsreguleringen , der vil have ugunstige konsekvenser for oprettelsen af nye arbejdspladser , og som vil foroege arbejdsloesheden paa baggrund af den hurtige stigning i arbejdsstyrken . Hertil kommer , at en forvaerring af betalingsbalanceunderskuddet vil saette vaesentlige graenser for den oekonomiske politik . Finanspolitikken boer saaledes noeje styre den indenlandske efterspoergsel og sigte mod en vaesentlig formindskelse af statens nettolaanebehov i forhold til BNP , svarende til det i 1978 fastsatte maal paa 8 % for 1980 . Indkomststigninger boer desuden ikke anvendes til at kompensere for forringelsen af bytteforholdet . I denne forbindelse ville det vaere oenskeligt , om arbejdsmarkedets parter overvejede en aendring i pristalsreguleringen . Sker denne aendring ikke , boer der i det loenniveau , som skal fastsaettes ved udloebet af de gaeldende overenskomster , tages hensyn til , at en uhensigtsmaessig kompensation for bytteforholdsforringelsen allerede har fundet sted . Til stoette for udviklingen paa betalingsbalancen og for valutareserverne maa pengepolitikken fortsat vaere restriktiv og boer i saerdeleshed tage sigte paa at opretholde et stramt laaneloft .

I Italien var der atter et stort overskud paa betalingsbalancens loebende poster trods fortsat oekonomisk vaekst i 1979 . Der har imidlertid vaeret en foruroligende acceleration i inflationstakten , og der er risiko for , at den foroeges yderligere i kraft af samspillet mellem olieprisstigninger og pristalsreguleringen af loenningerne . Det vil derfor vaere noedvendigt at goere en endnu stoerre indsats for at bekaemp * inflationen , samtidig med at der foretages en ressourceoverfoersel , som kan understoette den oekonomiske vaekst . Med hensyn til de offentlige finanser ser retningslinjerne i den oekonomiske plan for 3-aarsperioden 1979-1981 , der blev forelagt i januar , og som endnu ikke har udkrystalliseret sig i praktiske foranstaltninger , fortsat ud til at vaere hensigtsmaessige for at naa disse maal . I denne forbindelse boer der traeffes foranstaltninger for at sikre , at den offentlige sektors underskud ( 1 ) , udtrykt i procent af bruttonationalproduktet , ikke overstiger 14 % i 1980 . Paa denne baggrund boer der foretages en nedskaering af de loebende udgifters andel , samtidig med at gennemfoerelsen af de statslige investeringsprojekter accelereres saa hurtigt som muligt . For at opfylde begge disse krav vil det vaere noedvendigt at gennemfoere reformen af pensionssystemet , at daempe stigningen i udgifterne til sundhedsvaesenet og at fremskynde de administrative procedurer , som i vid udstraekning er en betingelse for at kunne gennemfoere de foroegede investeringer . Paa det pengepolitiske omraade maa den rigelige likviditet , der er opstaaet i oekonomien , gradvis opsuges . For at naa dette maal boer stigningen i den samlede laangivning modereres , og bestraebelserne paa at konsolidere statsgaelden fortsaettes . I betragtning af den kraftige prisstigning og , i mindre omfang , faldet i overskuddet paa de loebende poster boer renteniveauet holdes tilstraekkeligt hoejt . Disse oekonomisk-politiske retningslinjer vil sandsynligvis medfoere en afdaempning i den oekonomiske vaekstrate . I overensstemmelse med 3-aarsplanen forekommer det derfor noedvendigt at fremme investeringstilboejeligheden , samtidig med at vaeksten i timeloennen begraenses til det niveau , som er noedvendigt for at daekke den samtidige stigning i priserne . Med henblik herpaa ville det vaere hensigtsmaessigt at formindske pristalsreguleringen af loenningerne og i stedet indroemme skattelettelser med henblik paa at sikre , at loenmodtagernes koebekraft opretholdes .

I Nederlandene var den oekonomiske aktivitet ret hoej i 1979 ; siden midten af 1978 har arbejdsloesheden stabiliseret sig paa omkring 4,5 % af den civile arbejdsstyrke , og forbrugerprisstigningerne har vaeret relativt lave . Med en forventet afmatning i eksportfremgangen vil stigningen i den nederlandske oekonomiske aktivitet sandsynligvis blive en smule afdaempet i 1980 . Paa baggrund af den hurtige vaekst i eksportmaengderne i 1979 og den forventede stigning i eksportpriserne for naturgas ser udviklingen paa betalingsbalancens loebende poster ud til at vaere mere gunstig , og forbedringen vil antagelig fortsaette . Manoevrefriheden i den oekonomiske politik paa kort sigt er saaledes lidt stoerre end tidligere antaget . Myndighederne har derfor inden for statsbudgettet for 1980 truffet en raekke foranstaltninger ( fremme af beskaeftigelsen , energibesparelser , stoette til fornyelser og strukturaendringer ) som - under hensyn til forskellige finanspolitiske foranstaltninger - vil oege budgetunderskuddet med henved 600 millioner gylden . Det er ikke desto mindre noedvendigt at fortsaette bestraebelserne paa at begraense udgiftsstigningen paa mellemlangt sigt - det er den eneste maade , hvorpaa stigningen i skattebyrden for den erhvervsaktive del af befolkningen kan begraenses og en varig forbedring af beskaeftigelsesudsigterne sikres . Retningslinjen for statens laanebehov i 1980 boer ikke oversigte 3,6 % af BNP ( 4,0 % af nationalindkomsten ) ; dette skulle goere det muligt at holde den offentlige sektors laanebehov paa betalingsbasis uaendret paa 5,0 % af BNP ( 5,5 % af nationalindkomsten ) . Den stoerste risiko er en acceleration af inflationen , som kunne bringe de senest opnaaede resultater i henseende til konkurrenceevne i fare . Det er i denne sammenhaeng vaesentligt at undgaa , at stigningen i energipriserne medfoerer en yderligere foroegelse af de nominelle indkomster .

I Belgien fortsatte det oekonomiske opsving , som indledtes i 1978 , med betydelig styrke i 1979 . Trods virkningen af de beskaeftigelsesfremmende foranstaltninger ( uddannelseskurser for unge , foertidspensionering osv . ) voksede arbejdsloesheden fortsat , men udelukkende for kvinder . Stigningen i forbrugerpriserne er taget til . Underskuddet paa de loebende poster ser ud til at vaere blevet stoerre trods forholdsvis gode eksportresultater . Vaeksten vil sandsynligvis aftage noget i 1980 , foerst og fremmest som resultat af afmatningen paa eksportmarkederne . Dette indebaerer , at beskaeftigelsessituationen antagelig fortsat vil vaere vanskelig . Det er desuden sandsynligt , at forbrugerprisstigningerne vil accellerere noget . Det stoerste oekonomisk-politiske problem er fortsat de offentlige finanser . Paa kort sigt er tilpasningen sket via pengepolitikken , men den eneste maade , hvorpaa man varigt kan formindske presset paa kapitalmarkedet , er at reducere budgetunderskuddet , samtidigt med at der daemmes op for inflationen . For at undgaa en maerkbar stigning i skattetrykket maa den indsats , der i de seneste aar , er gjort for at formindske vaeksten i statens udgifter , prioriteres hoejt og udvides til ogsaa at omfatte andre dele af den offentlige sektor , herunder saerlig socialsikringen . Hvis der ikke foeres en stram politik , vil der uundgaaeligt ske en yderligere stigning i statens laanebehov . Der boer for 1980 satses paa en formindskelse af statens laanebehov til hoejst 7,1 % af BNP . For saa vidt angaar indkomsterne , er det vigtigt at tage hensyn til , at bytteforholdsforringelsen alvorligt begraenser mulighederne for realloensstigninger ( bortset fra pristalsregulering ) .

I Luxemburg har den oekonomiske aktivitet vaeret ret hoej , og arbejdsioesheden har vist faldende tendens . Skatteindtaegterne har vist sig at blive lidt * ere end forventet for et aar siden , hvilket hovedsageng skyldes det vedvarende hoeje aktivitetsniveau i banksektoren trods faldende profitmargin i denne sektor . Statsbudgettet for 1979 vil derfor udvise et overskud svarende til 1,7 % af BNP , og der forventes ogsaa et overskud i 1980 . Selv om der forudsaettes en afmatning i den oekonomiske aktivitet , vil overskuddet ikke udgoere under 1 % af BNP . Derfor boer statens laangivning ikke formindskes med mere end 0,5 % af BNP fra 1979 til 1980 .

I Det forenede Kongerige var den oekonomiske aktivitet noget udbalanceret i 1979 . Den kraftige stigning i den indenlandske efterspoergsel blev hovedsagelig daekket af importen , saaledes at der opstod et betydeligt underskud paa betalingsbalancens loebende poster , paa trods af at olieproduktionen i Nordsoeen naesten daekker det indenlandske forbrug . Sterling forblev imidlertid staerk som resultat af den internationale energisituation og den stramme pengepolitik i Det forenede Kongerige . Dette bidrog til at daempe prisstigningerne , men foraarsagede en yderligere forvaerring af Det forenede Kongeriges konkurrencestilling . Efter den nye regering opfattelse skal de stoerste svagheder i den britiske oekonomi findes paa udbudssiden , og den forsoeger at loese disse strukturproblemer ved at reducere den offentlige sektors indgreb og ved at forbedre incitamenterne for den private sektor gennem en brat skatteomlaegning fra direkte til indirekte skatter , samtidig med at der opretholdes en stram pengepolitik . Valutareguleringen er blevet ophaevet . Som foelge af den nye penge - og finanspolitik ventes den indenlandske efterspoergsel at aftage i 1980 og underskuddet paa betalingsbalancens loebende poster at falde . Paa baggrund af den nuvaerende oekonomiske politik vil den offentlige sektors laanebehov udtrykt i procent af BNP i 1980-81 ikke overstige de 4,5 % , der er anslaaet for 1979/80 . Hvis loenningerne stiger for kraftigt , kunne konsekvenserne - naar der desuden tages hensyn til et sandsynligt fald i produktion og produktivitet i 1980 - blive meget alvorlige for den internationale konkurrencedygtighed og saerlig afor beskaeftigelsesudsigterne . Regeringen boer imidlertid ikke aabne muligheder for en saadan udvikling ved at lempe pengepolitikken . En stabil lav inflationstakt samt forbedrede vilkaar for ressourceallokeringen maa vaere de overordnede maal .

5 . Konkulsioner

De oekonomiske udsigter for 1980 er blevet moerkere paa grund af olieprisstigningen og de afmatningstendenser , der viser sig i visse industrialiserede tredjelande . Der er imidlertid nogle gunstige traek i situationen for Det europaeiske Faellesskab : der er sket et konjunkturopsving i 1979 samtidig med , at der er opstaaet stoerre valutakursstabilitet i Det europaeiske monetaere System og en relativ god betalingsbalancesituation i de fleste medlemsstater .

De nye ugunstige faktorer stiller Faellesskabet over for tre hovedproblemer : inflations - og vaekstudsigterne vil blive forvaerret i nogen tid fremover , der er fare for en ny divergens i prisudviklingen medlemsstaterne imellem , og der er store udfordringer under den nuvaerende * gisituation .

Foelgende tre forhold boer indgaa i Faellesskabets politik :

i ) foreloebig maa indkomstpolitikken foeres paa en saadan maade , at forbrugerne baerer de foroegede energiomkostninger , og at sekundaere prisstigninger undgaas ; samtidig boer der foeres en stram pengepolitik , og finanspolitikken boer i denne fase kun medfoere meget begraensede kompensationer for virkningerne af olieprisstigninger ;

ii ) for saa vidt der klart opnaas en varig reduktion af inflationen , skulle det vaere muligt efterhaanden at tilpasse den oekonomiske politik i mere aktivt stimulerende retning , navnlig saafremt der sker en betydelig afmatning i investeringerne og forbruget ;

iii ) energipolitikken maa i alle tilfaelde udbygges i alle aspekter ; dette haenger sammen med , at hvis der ikke sker en dybtgaaende aendring i det tidligere forhold mellem olieimport og oekonomisk vaekst , er der ikke store udsigter til , at vaeksten kan foroeges .

Denne politik indebaerer efter Kommissionens opfattelse ingen aendringer i den politiske maalsaetning - at bekaempe inflationen uden at stoppe vaeksten . Den skulle heller ikke medfoere fundamentale aendringer i de oekonomisk-politiske foranstaltninger , der er fastlagt i de seneste maaneder , men disse foranstaltninger maa gennemfoeres beslutsomt og hurtigt .

( 1 ) I overensstemmelse med faellesskabsdefinitionen daekker dette underskud , foruden statens laanebehov , ogsaa ENEL's ( det statslige elektricitetsmonopol ) og de statslige selskabers samt de kommunale selskabers laanebehov . Underskuddet omfatter imidlertid ikke overfoersler til saerlige kreditinstitutioner , tilbagebetaling af tidligere stiftet kommerciel gaeld samt aendringer i bankindskud .