DA Den Europæiske Unions Tidende L 83/38

KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2017/502

af 21. oktober 2015

i statsstøttesag SA.38374 (2014/C ex 2014/NN) Nederlandenes statsstøtte til Starbucks

(meddelt under nummer C(2015) 7143)

(Kun den nederlandske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter i overensstemmelse med ovennævnte bestemmelser at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger (1), under hensyntagen til deres bemærkninger, og

og ud fra følgende betragtninger:

1. SAGSFORLØB

(1) Ved brev af 30. juli 2013 anmodede Kommissionen de nederlandske myndigheder om at fremsende oplysninger om praksis for bindende svar fra skattemyndighederne i Nederlandene samt alle bindende skattesvar relateret til Starbucks Coffee EMEA BV (herefter benævnt: »Starbucks Coffee BV«) og Starbucks Manufacturing EMEA BV (herefter benævnt: »SMBV«). Starbucks Corporation har indirekte bestemmende indflydelse over begge selskaber. Starbucks Corporation og de selskaber, som selskabet har bestemmende indflydelse over, benævnes herefter samlet som »Starbucks« eller »Starbuckskoncernen«.

(2) Ved brev af 2. oktober 2013 fremsendte de nederlandske myndigheder de ønskede oplysninger til Kommissionen, herunder den forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordning (advance pricing agreement (herefter benævnt: »APA«)) (2), der blev indgået i 2008 mellem den nederlandske skattemyndighed og Starbucks Coffee BV (herefter benævnt: »Starbucks Coffee BV APA«), APA'en indgået i 2008 mellem den nederlandske skattemyndighed og SMBV (herefter benævnt »SMBV's APA«) og bilag. Dokumenterne vedrører navnlig en transfer pricing-rapport, der understøtter anmodningen om de to førnævnte APA'er (herefter benævnt »transfer pricing-rapporten«) og andre udvekslinger mellem den nederlandske skattemyndighed og Starbucks Corporations skatterådgiver [skatterådgiveren] (*1) (herefter benævnt: »skatterådgiveren«) på vegne af Starbucks Coffee og SMBV (3).

(3) Som led i forberedelsen af et møde, der skulle afholdes den 15. januar 2014, sendte Kommissionen den 9. januar 2014 en e-mail til de nederlandske myndigheder med en række spørgsmål om bl.a. den ordning for transfer pricing i Starbucks Coffee BV's APA og SMBV's APA, der blev indgået med den nederlandske skattemyndighed.

(4) Den 15. januar 2014 blev der afholdt et møde mellem Kommissionens tjenestegrene og repræsentanter for den nederlandske skattemyndighed, som Kommissionen bl.a. bad om yderligere præciseringer med hensyn til de justeringer, der blev foretaget af omkostningsgrundlaget i transfer pricing-rapporten, hvad angår SMBV's APA og SMBV's svingende betalinger af royalties.

(5) Ved brev af 28. januar 2014 forelagde de nederlandske myndigheder som svar på de spørgsmål, der blev stillet på mødet den 15. januar 2014, oplysninger om justeringerne af sammenlignelighed, valg af sammenlignelige virksomheder og den svingende royalty. Yderligere oplysninger om de fremlagte dokumenter er beskrevet i betragtning 59 til 62 i åbningsafgørelsen som nævnt i betragtning 9.

(6) Ved brev af 7. marts 2014 (4) underrettede Kommissionen de nederlandske myndigheder om, at den overvejede, om APA'erne til fordel for Starbucks Coffee BV og SMBV kunne udgøre statsstøtte som omhandlet i traktatens artikel 107, stk. 1, og opfordrede de nederlandske myndigheder til at kommentere foreneligheden af denne støtte. Kommissionen opfordrede de nederlandske myndigheder til at forelægge eventuelle yderligere oplysninger af relevans for Starbucks Coffee BV's og SMBV's APA'er såvel som selvangivelser for Starbucks Coffee BV og SMBV og selskaber med tilknytning til disse to selskaber i Nederlandene.

(7) Ved brev af 21. marts 2014 svarede de nederlandske myndigheder på brevet af 7. marts 2014 og fremsendte de ønskede selvangivelser. De nederlandske myndigheder bekræftede ligeledes, at alle relevante dokumenter vedrørende APA'erne, der tidligere var sendt til Kommissionen, allerede var blevet indsendt til Kommissionen.

(8) Den 6. maj 2014 blev der afholdt et møde mellem Kommissionens tjenestegrene og repræsentanter for den nederlandske skattemyndighed.

(9) Den 11. juni 2014 vedtog Kommissionen i overensstemmelse med traktatens artikel 108, stk. 2, afgørelsen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende SMBV's APA med den begrundelse, at denne APA kunne udgøre statsstøtte i betydningen i traktatens artikel 107, stk. 1, i traktaten (herefter benævnt »åbningsafgørelsen«) (5).

(10) Ved brev af 16. juli 2014 indsendte de nederlandske myndigheder deres bemærkninger til åbningsafgørelsen. Brevet indeholdt bl.a. aftalen om ristning mellem Alki Limited Partnership (herefter benævnt: »Alki LP«) og SMBV og købsaftalen om grøn kaffe mellem SMBV og Starbucks Coffee Trading Company SARL (herefter benævnt: »SCTC«).

(11) Ved brev af 25. november 2014 anmodede Kommissionen de nederlandske myndigheder om at fremlægge de oplysninger, der blev bedt om i åbningsafgørelsen, som kun blev delvist fremlagt af de nederlandske myndigheder den 16. juli 2014, og at fremlægge yderligere oplysninger, der krævedes for at analysere SMBV's APA.

(12) Ved brev af 19. december 2014 besvarede de nederlandske myndigheder skrivelsen af 25. november 2014, hvoraf det fremgår, at nogle af de ønskede oplysninger ikke er i de nederlandske myndigheders besiddelse.

(13) Den 19. december 2014 blev åbningsafgørelsen offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende. Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til foranstaltningen.

(14) Ved brev af 16. januar 2015 fremsatte Starbucks sine bemærkninger til åbningsafgørelsen. Ligeledes indkom der bemærkninger fra af den nederlandske sammenslutning af skatterådgivere (De Nederlandse Orde van Belastingadviseurs, herefter benævnt: »NOB«), forbundet af nederlandske selskaber og den nederlandske kristne arbejdsgiverforening (Verbond van Nederlandse Ondernemingen & Nederlands Christelijk Werkgeversverbond, herefter benævnt: »VNO-NCW«), ATOZ Tax AdvisersLuxembourg, Oxfam International og det østrigske handelskammer (Bundesarbeitskammer Österreich, herefter benævnt: »BAK«).

(15) Ved brev af 8. januar 2015 fremsendte de nederlandske myndigheder, som svar på Kommissionens brev af 25. november 2014, den kommanditselskabsaftale, der indstiftede Alki LP.

(16) Den 12. februar 2015 underrettede Kommissionen i overensstemmelse med artikel 6a i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (6) Nederlandene, om, at den havde betegnet den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende SMBV's APA som ineffektiv til dato (7). Ved brev af 6. februar 2015 og i overensstemmelse med artikel 6a, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 659/1999, anmodede Kommissionen de nederlandske myndigheder om samtykke til at kontakte Starbucks direkte for at få de manglende oplysninger.

(17) Ved brev af 18. februar 2015 underrettede Kommissionen de nederlandske myndigheder om, at den havde modtaget bemærkninger fra en konkurrent om merværdien af ristningen af grønne kaffebønner, og opfordrede de nederlandske myndigheder til at kommentere disse bemærkninger. De nederlandske myndigheder fremsatte deres bemærkninger hertil ved brev af 11. marts 2015.

(18) Ved brev af 12. marts 2015 gav Nederlandene, som svar på Kommissionens brev af 6. februar 2015, sin tilladelse til at kontakte Starbucks direkte. Med denne tilladelse bad Kommissionen, ved brev af 16. marts 2015, Starbucks om, på grundlag af artikel 6a, stk. 6, i forordning (EF) nr. 659/1999, at give oplysninger om den juridiske struktur, forretningsmodellen for Starbucks-butikkerne og de råvarer, som SMBV anvender, dvs. grønne kaffebønner (herefter benævnt »markedsinformationsanmodningen til Starbucks«).

(19) Ved brev af 20. og 26. marts 2015 indsendte de nederlandske myndigheder deres bemærkninger til bemærkningerne fra tredjeparter til åbningsafgørelsen.

(20) Den 7. april 2015 kontaktede Kommissionen, efter vedtagelsen af Kommissionens afgørelse af 12. februar 2015 og i overensstemmelse med artikel 6a, stk. 6, i forordning (EF) nr. 659/1999, fire af Starbucks' konkurrenter for at få oplysninger om deres forretningsmodel og deres værdiskabende aktiviteter, så Kommissionen kunne afslutte sin vurdering af sagen (herefter benævnt »markedsinformationsanmodning til konkurrent«). Disse fire konkurrenter var Virksomhed Y, Alois Dallmayr Kaffee oHG (herefter benævnt »Dallmayr«), Nestlé S.A. (herefter benævnt »Nestlé«) og Melitta Europa GmbH & Co KG (herefter benævnt »Melitta«). Kommissionen meddelte samtidig de nederlandske myndigheder, at den havde sendt anmodninger om oplysninger til nogle af Starbucks' konkurrenter.

(21) Den 13. april 2015 fremsendte Starbucks de oplysninger, der blev anmodet om i Kommissionens brev af 16. marts 2015.

(22) Ved breve af 27. april 2015 besvarede Dallmayr og Virksomhed Y Kommissionens anmodning om oplysninger af 7. april 2015.

(23) Den 29. april 2015 blev der afholdt et møde mellem Kommissionens tjenestegrene og Starbucks, hvor Kommissionens tjenestegrene præciserede, hvordan visse spørgsmål i markedsinformationsanmodningen til Starbucks skulle forstås i relation til undersøgelsen.

(24) Ved brev af 6. maj 2015, efter modtagelse af Starbucks' svar af 13. april 2015, anmodede Kommissionen Starbucks om at give yderligere oplysninger.

(25) Ved brev af 11. maj 2015 anmodede Kommissionen Virksomhed Y om visse nærmere uddybninger af de fremsendte markedsinformationer. Virksomhed Y indsendte uddybende oplysninger ved brev af 21. maj 2015.

(26) Ved brev af 20. maj 2015 og 26. maj 2015 besvarede Nestlé og Melitta Kommissionens markedsinformationsanmodning til konkurrent af 7. april 2015.

(27) Ved brev af 27. maj 2015 indsendte de nederlandske myndigheder deres bemærkninger til oplysningerne fra Virksomhed Y og Dallmayr.

(28) Ved brev af 29. maj 2015 indsendte Starbucks sit svar på Kommissionens anmodning af 6. maj 2015.

(29) Ved brev af 19. juni 2015 kom de nederlandske myndigheder med deres bemærkninger til oplysningerne fra Starbucks af 13. april 2015 og 29. maj 2015.

(30) Ved brev af 26. juni 2015 indsendte de nederlandske myndigheder deres bemærkninger til markedsinformationerne fra Nestlé og Melitta samt de uddybende oplysninger fra Virksomhed Y.

(31) Den 29. juni 2015 fremlagde Starbucks, ud over sine besvarelser af 13. april 2015 og 29. maj 2015, en yderligere konkretisering af, hvordan man skulle forstå den angivelige »armslængdekarakter« af den interne afregningspris, SCTC anvendte ved levering af grønne kaffebønner.

(32) Ved brev af 24. juli 2015 fremlagde Starbucks af sig selv yderligere oplysninger om funktionerne udført af SCTC, SMBV og Starbucks US (8) og fremlagde nye tal vedrørende Alki LP.

(33) Ved brev af 5. august 2015 anmodede Kommissionen Starbucks om at uddybende oplysninger og dokumenter angående de oplysninger, der blev fremsendt den 24. juli 2015, for at kunne foretage en grundig analyse af de nye oplysninger.

(34) Ved brev af 24. august 2015 og e-mail sendt den 26. august 2015 indsendte Starbucks delvist de oplysninger, som Kommissionen havde anmodet om i sit brev af 5. august 2015. Kommissionen videresendte disse oplysninger til de nederlandske myndigheder den 28. august 2015.

(35) Ved brev af 10. september 2015 og e-mail sendt den 11. september 2015 sendte Starbucks de resterende oplysninger til Kommissionen. Ved brev af 23. september 2015 supplerede Starbucks oplysningerne sendt til Kommissionen den 10. og 11. september 2015.

(36) Ved brev af 25. september 2015 og 7. oktober 2015 fremsatte de nederlandske myndigheder deres bemærkninger til oplysningerne indsendt af Starbucks den 10., 11. og 23. september 2015.

2. BESKRIVELSE AF DEN ANFÆGTEDE FORANSTALTNING

2.1. Beskrivelse af modtageren

(37) Den begunstigede er SMBV. SMBV er et datterselskab af Starbuckskoncernen stiftet i Nederlandene. Starbuckskoncernen består af Starbucks Corporation og alle de selskaber, hvorover det pågældende selskab har bestemmende indflydelse. Starbucks Corporation har hovedkontor i Seattle, Amerikas Forenede Stater (herefter benævnt »USA«). Starbuckskoncernens selskabsstruktur er forklaret nærmere i betragtning 27 og figur 1 i åbningsafgørelsen.

(38) Starbucks rister, markedsfører og sælger specialkaffe en detail i 65 lande. Selskabet køber og rister kaffe, der sammen med håndlavet kaffe, te og andre drikkevarer samt friske fødevarer sælges via butikker drevet af selskabet. Det sælger desuden et bredt udvalg af kaffe- og teprodukter og sælger licenser til sit varemærke ad andre kanaler, f.eks. licenserede butikker, supermarkeder og nationale storkøkkener (9). I 2014 havde Starbuckskoncernen på verdensplan en nettoomsætning på 16 448 mio. USD og et overskud efter skat på 2 067 mio. USD (10).

(39) SMBV er den eneste kafferistende virksomhed uden for USA, hvorover Starbucks-koncernen har bestemmende indflydelse.

2.2. Den anfægtede foranstaltning

(40) Denne afgørelse vedrører den APA-aftale om transfer pricing, som den nederlandske skattemyndighed indgik med SMBV den 28. april 2008 (Vaststellingsovereenkomst APA). SMBV's APA er bindende i 10 år, fra 1. oktober 2007 til 31. december 2017 (11).

(41) En APA er en aftale mellem en skattemyndighed og en skatteyder om anvendelsen af skattelovgivningen på (fremtidige) transaktioner, dvs. den bestemmer hvor stor en del af det overskud, som skatteyderen har genereret fra sin virksomhed, der er skattepligtigt i den pågældende skattejurisdiktion. En APA fastsætter, forud for koncerninterne transaktioner, et passende sæt kriterier (f.eks. metode, sammenlignelige elementer og relevante tilpasninger dertil, kritiske formodninger om fremtidige hændelser) med henblik på bestemmelsen af en armslængdepris for disse transaktioner for en given periode. Det er formelt skatteyderen, der tager initiativet til indgåelse af en APA.

2.2.1. SMBV's APA

(42) Ved at indgå en APA med SMBV accepterede den nederlandske skattemyndighed, at det vederlag, Starbucks' skatterådgiver fastsatte i sin transfer pricing-rapport for de funktioner, der udføres af SMBV i Nederlandene (herunder påtaget risiko og anvendte aktiver), er et vederlag efter armslængdeprincippet (12).

(43) Dette vederlag består af et avancetillæg på [9-12] % af det relevante omkostningsgrundlag. Det relevante omkostningsgrundlag, der bruges til at beregne det pågældende vederlag, inkluderer alle personaleudgifter til aktiviteter i såvel fremstilling som i forsyningskæden, omkostninger til produktionsudstyr (f.eks. afskrivninger) og fællesomkostninger for anlæg. Det inkluderer ikke omkostninger til Starbucks' kopper, servietter mv. udgifterne til grønne kaffebønner (kostpris for råvarer), logistik og distributionsomkostninger til tjenesteydelser leveret af tredjepart, vederlaget for aktiviteter udført af tredjepart på såkaldte »konsignationskontrakter« og royaltybetalinger til Alki LP.

(44) I SMBV's APA accepterede den nederlandske skattemyndighed desuden, at royalty-betalingen fra SMBV til Alki LP skulle fastsættes ultimo hvert år som forskellen mellem det realiserede driftsoverskud før royaltybetalinger og det ovennævnte tillæg på [9-12] % af driftsomkostningerne. SMBV's APA bestemmer endvidere, at »denne betaling af royalty er fradragsberettiget i selskabsskatten og er ikke underlagt nederlandsk kildeskat« (13).

(45) SMBV's APA godkender således, at SMBV i Starbuckskoncernen får tillagt et overskud, der sætter virksomheden i stand til at bestemme sin skattepligtige indkomst i Nederlandene år for år i 10 år. Da APA'en trådte i kraft den 1. oktober 2007, er det fra og med denne dato, at SMBV's APA analyseres i forhold til statsstøttereglerne i denne afgørelse.

2.2.2. Transfer pricing-rapporten

(46) Det vederlag, som den nederlandske skattemyndighed accepterede i SMBV's APA, bygger på den transfer pricing-analyse, der blev udarbejdet af Starbucks' skatterådgiver i transfer pricing-rapporten, som udgør en integrerende del af denne APA.

(47) Formålet med transfer pricing-rapporten er at underbygge SMBV's foreslåede overskudsallokering inden for Starbucks-koncernen som værende baseret på prisfastsættelse af koncerninterne transaktioner efter armslængdeprincippet. Transfer pricing-rapporten indeholder en selskabsoversigt, en funktionsanalyse og forskellige transfer pricing-metoder. Rapporten indeholder følgende relevante oplysninger om Starbucks Coffee BV og SMBV (14):

2.2.2.1. Starbucks Coffee BV

(48) Starbucks Coffee BV fungerer som Starbucks-koncernens hovedkontor for Europa, Mellemøsten og Afrika (»EMEA«), der understøtter koncernens forretningsaktiviteter i EMEA. Starbucks Coffee BV hjælper med at finde udviklere, der kan udvikle og drive Starbucks' detailbutikker i lande i EMEA. I sin egenskab af hovedkontor har Starbucks Coffee BV fået licens på visse Starbucks-varemærker, -teknologi og -knowhow (15) fra sin aktionær, Alki LP, til gengæld for betaling af royalty. Starbucks Coffee BV indgår såkaldte »aftaler om områdeudvikling og drift« (herefter benævnt »ADOA« (Area Development and Operation Agreement)) med forbundne og ikkeforbundne indehavere af Starbucks-butikker i EMEA-regionen. Disse butiksindehavere kaldes udviklere, eller betegnes herefter også som »butikker«. Starbucks Coffee BV giver udviklerne underlicenser på intellektuel ejendomsret (herefter »IP«), så de kan udvikle og drive deres forretninger som Starbucks-butikker. Udviklerne betaler royalty og andre gebyrer for brugen af IP til Starbucks Coffee BV baseret på en procentdel af omsætningen. Ifølge materialet indsendt af Nederlandene den 2. oktober 2013 betaler både forbundne og ikkeforbundne udviklere den samme procentdel af omsætningen som royalty til Starbucks Coffee BV. Derfor mener Starbucks' skatterådgiver, at det er den fri markedspris' metode (CUP-metoden) (16), der anvendes til at bestemme armslængdeprisen på koncerninterne betalinger af royalty til EMEA-hovedkontoret Starbucks Coffee BV (17).

2.2.2.2. SMBV

(49) I transfer pricing-rapportens præsentation af de vigtigste transaktioner og pengestrømme i SMBV (18) nøjes Starbucks' skatterådgiver med at beskrive, at SMBV primært forarbejder rå kaffe og sælger ristet kaffe til forbundne og ikkeforbundne parter. Det forklares også, at de grønne kaffebønner, der købes af SMBV, købes fra et forbundet Starbucks-datterselskab i Schweiz (SCTC). Desuden forklares det, at SMBV fungerer som formidlende distributionsenhed for en række andre varer end kaffe. Udover forsyningskædefunktionen for egne produktionsaktiviteter forklarer skatterådgiveren desuden, at visse markeder også modtager en vis forsyningskædestøtte fra SMBV. Skatterådgiverens beskrivelse af IP-licensordningen for ristning, ifølge hvilken SMBV betaler royalty til Alki LP for licenseret IP, står ikke blandt de vigtigste af selskabernes transaktioner og koncerninterne mellemværender, men vises kun i et diagram og beskrives i et særskilt afsnit i transfer pricing-rapporten, der beskriver aktiviteterne på EMEA-markedet og i Nederlandene (19).

(50) Ifølge funktionsanalysen i transfer pricing-rapporten (20) er fokus for SMBV's aktiviteter kafferisteriet, der har base i Amsterdam. Den vigtigste råvarekomponent i denne ristning er grønne kaffebønner. Den faktiske ristningsproces for en bestemt kaffeblanding afhænger af den specifikke type grønne kaffebønner, der bruges i opskriften, og den ønskede smagsprofil. SMBV er ansvarlig for at efterleve de prognoser for ristningen, der leveres af Starbucks US, og sikre, at det endelige produkt opfylder Starbucks' kvalitetsnormer. SMBV køber grønne kaffebønner fra SCTC, en udpeget leverandør (21). Bønnerne til EMEA-markedet ristes og pakkes i Nederlandene af SMBV.

(51) SMBV har fået licens på bestemte IP-rettigheder fra Alki LP, der ikke nævnes i funktionsanalysen, men er beskrevet i et særskilt afsnit om aktiviteterne på EMEA-markedet og i Nederlandene som »nødvendig for at benytte kafferistningsprocessen og for retten til at levere kaffe til [u]dviklere. Til gengæld betaler [SMBV] en royalty til Alki LP for den licenserede IP« (22). Denne IP relateret til kafferistningen består bl.a. af ristningskurver, som ifølge transfer pricing-rapporten bestemmer ristningsprocessens temperatur og længde.

(52) Ifølge transfer pricing-rapporten beskæftigede SMBV [40-60] ansatte, hvoraf [20-30] udfører forsyningskædeaktiviteter, herunder indkøb, planlægning, logistik og distributionsplanlægning (23). SMBV har et distributionscenter i Storbritannien (herefter benævnt »UK«), der drives på kontrakt af tredjepart (24). SMBV har en leverings- og logistikaftale med en tredjepart i Nederlandene, i henhold til hvilken tredjeparten køber til lager med henblik på videresalg til udviklere til aftalte priser (25). SMBV inddrog også en anden tredjepart til at åbne et distributionscenter i Tyskland i 2006.

(53) SMBV har også en forretningsforbindelse til en producent, der producerer på kommission, nemlig [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 1]. [Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 1] fremstiller hovedsageligt [et varemærkeregistreret kaffeprodukt]-pulver til Starbucks' [varemærkeregistreret kaffe]-produkt. SMBV er ansvarlig (26) for denne lønforarbejdningsaftale (27) og sælger størsteparten af produktet produceret af [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 1] til Starbucks-selskaber hjemmehørende i USA.

(54) Figur 1 er baseret på beskrivelsen i transfer pricing-rapporten og skal illustrere den del af Starbucks' struktur, der er relevant for denne afgørelse (28). Figur 1 Starbucks' struktur baseret på beskrivelsen i transfer pricing-rapporten

(55) Ifølge transfer pricing-rapporten valgte skatterådgiveren TNMM-metoden (»transactional net margin method«) (29) til at estimere det armslængdevederlag, som SMBV skulle have, frem for andre transfer pricing-metoder, fordi »nettoavancen under de specifikke forhold, der gør sig gældende for Starbucks', er mindre påvirket af transaktionsforskelle og funktionsforskelle, end det er tilfældet med de parametre, der anvendes i de helt traditionelle metoder« (30). For en mere detaljeret beskrivelse af valg af metode og af peer-analysen i transfer pricing-rapporten henvises til betragtning 40 til 58 i åbningsafgørelsen.

(56) Ved anvendelsen af TNMM på SMBV's ristningsaktiviteter anså skatterådgiveren det relevante grundlag (31) for nettooverskudsindikatoren for at være omkostningerne ved tjenesteydelserne ydet af SMBV i overensstemmelse med kostpris plus avance-metoden (»Cost+-metoden«), der betragtes som en egnet metodologi for forsyningskæde- og fremstillingstjenester. Tillægget beregnes imidlertid kun for de omkostninger, hvor SMBV, ifølge skatterådgiveren, tilfører værdi. I transfer pricing-rapporten er disse omkostninger angivet som de vigtigste driftsomkostninger, såsom omkostninger til personale og afskrivninger, men ikke COGS.

(57) Til at bestemme den rette »armslængdelønsomhed« for de aktiviteter, der udføres af SMBV, søgte skatterådgiveren efter virksomheder, der opererer i Europa med lignende funktioner og risici. En søgning i Amadeus-databasen (32) på NACE Rev 1.1 kode 1586 — Forarbejdning af te og kaffe med henblik på at finde virksomheder aktive inden for handel med kaffe (køb og salg af kaffe, der ikke forarbejdes af virksomheden selv, blev ikke anset for sammenlignelig) efterfulgt af en eliminering foretaget af skatterådgiveren på basis af yderligere finansielle udvælgelseskriterier og en manuel screening (33), resulterede til sidst i 20 virksomheder, der potentielt var sammenlignelige (34).

(58) Den nettooverskudsindikator, der blev beregnet for hver virksomhed, var et avancetillæg til de samlede omkostninger, der defineres som driftsresultatet divideret med de samlede driftsomkostninger. Medianværdien af det ukorrigerede avancetillæg til de samlede omkostninger blev for disse virksomheder anslået til 7,8 % fra 2001 til 2005.

(59) Men ifølge skatterådgiveren omfatter dette udsnit af sammenlignelige virksomheder fuldgyldige producenter, der typisk udfører flere funktioner og har råvarerelaterede risici. For at korrigere for denne forskel og angiveligt øge pålideligheden af sammenligningen udførte skatterådgiveren en første justering, der skulle tage højde for, at der i det avancetillæg, der foresloges beregnet af SMBV's omkostningsgrundlag, ikke indgår nogen omkostningskomponent for grønne kaffebønner.

(60) Desuden afspejlede de sammenlignelige virksomheders indtjening ifølge skatterådgiveren også indtjeningen på et omkostningsgrundlag, der omfatter sådanne råvarer. Derfor foretog skatterådgiveren en omkostningskorrektion for råvarerne for at ændre det samlede avancetillæg (35) i udsnittet af sammenlignelige virksomheder. Skatterådgiveren anførte, at denne justering hang sammen med, hvad skatterådgiveren refererer til som at »tage adkomst til råvarerne«. Fra overskuddet i hver virksomhed i udsnittet fratrak skatterådgiveren helt konkret dens skønnede råvarepriser ganget med 12-måneders Euribor plus 50 basispoint.

(61) Kombinationen af disse to justeringer sænkede det anslåede vederlag fra en medianværdi på 7,8 % af de samlede omkostninger til en skønnet medianværdi på 9,9 % af driftsomkostningerne (36). Et (afrundet) avancetillæg på [9-12] % af driftsomkostningerne blev på det grundlag anset for at afspejle et armslængdeavancetillæg for SMBV's udførelse af ristning og tilknyttede aktiviteter i forsyningskæden inden for virksomhedens koncerninterne transaktioner.

2.3. Beskrivelse af OECD's retningslinjer for transfer pricing

(62) Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling, OECD (herefter benævnt »OECD«), har opstillet vejledende retningslinjer til sine medlemslande om beskatning. OECD's retningslinjer for transfer pricing findes i OECD's Transfer Pricing Guidelines (herefter benævnt »OECD's TP-retningslinjer«), der ikke er juridisk bindende, men udstikker retningslinjer for transfer pricing.

(63) Ved transferpriser forstås de priser, der anvendes ved kommercielle transaktioner mellem forskellige dele af den samme koncern. Multinationale selskaber har et økonomisk incitament til at allokere så lidt overskud som muligt til jurisdiktioner, hvor beskatningen af dette overskud er højere. Det vil kunne føre til uforholdsmæssigt høje afregningspriser der ikke bør accepteres som grundlag for beregning af den skattepligtige indkomst. For at undgå dette problem bør skattemyndighederne kun acceptere transferpriser mellem koncernselskaber, når disse priser svarer til, hvad de ville modtage, hvis de var aftalt mellem uafhængige selskaber, der har forhandlet under lignende omstændigheder på armslængdeafstand (37). Dette kaldes »armslængdeprincippet«.

(64) De autoritative retningslinjer for armslængde-princippet findes i artikel 9, stk. 1, i OECD's modeloverenskomst om beskatning, der danner grundlag for bilaterale skatteaftaler mellem OECD-medlemslande og et stigende antal tredjelande. I artikel 9 hedder det: »[Where] conditions are made or imposed between the two [associated] enterprises in their commercial or financial relations which differ from those which would be made between independent enterprises, then any profits which would, but for those conditions, have accrued to one of the enterprises, but, by reason of those conditions, have not so accrued, may be included in the profits of that enterprise and taxed accordingly.«

(65) Retningslinjerne for transfer pricing blev vedtaget den 27. juni 1995 af OECD's udvalg for fiskale anliggender (herefter benævnt »OECD's retningslinjer fra 1995« (38)), som var genstand for en anbefaling fra OECD's råd (39). Den seneste udgave af OECD's retningslinjer for transfer pricing blev vedtaget i juli 2010 (herefter benævnt »OECD's retningslinjer af 2010«) (40).

(66) Da de er ikke-bindende, opfordres skattemyndighederne i OECD-medlemslandene blot til at følge retningslinjerne. Men generelt vil OECD's retningslinjer fungere som fokuspunkt og smitte tydeligt af på skattepraksis i OECD-landene (og endog i lande, der ikke er medlemmer). I mange OECD-medlemslande har disse retningslinjer fået retskraft eller fungerer som referencegrundlag ved fortolkningen af indenlandsk skattelovgivning. Når Kommissionen henviser til OECD's retningslinjer i nærværende afgørelse, er det, fordi disse retningslinjer er en eksisterende håndbog i transfer pricing, som udmønter diskussionerne mellem eksperter inden for rammerne af OECD og uddyber teknikker, hvis sigte er at behandle fælles udfordringer ved anvendelsen af armslængdeprincippet på konkrete situationer. OECD's retningslinjer giver derfor skattemyndigheder og multinationale selskaber nyttig vejledning i anvendelsen af armslængdeprincippet. De indfanger også den internationale konsensus om transfer pricing.

2.3.1. Transfer pricing-metoder

(67) OECD's retningslinjer fra såvel 1995 som 2010 beskriver fem metoder til estimering af en armslængdeprissætning af transaktioner og overskudsallokering mellem selskaber i samme koncern: i) den fri markedspris' metode (herefter benævnt »CUP«), ii) Cost+-metoden, iii) videresalgsprismetoden, iv) TNMM og v) profit split-metoden. Begge sæt retningslinjer skelner også mellem traditionelle transaktionsmetoder (de tre første metoder) og metoder med transaktionsbestemt overskud (de to sidste metoder). Desuden forklarer de begge, at multinationale selskaber fortsat kan vælge at anvende metoder, der ikke er beskrevet i disse retningslinjer, til at fastsætte transfer pricing, forudsat de overholder armslængdeprincippet.

(68) I OECD's retningslinjer fra 1995 udtales udtrykkelig præference for traditionelle transaktionsmetoder, såsom CUP, frem for metoder med transaktionsbestemt overskud, såsom TNMM, som et middel til at fastslå, om transfer pricing er armslængde. Punkt 3.49 i OECD's retningslinjer fra 1995 fastslår følgende: »Traditional transaction methods are to be preferred over transactional profit methods as a means of establishing whether a transfer price is at arm's length, i.e. whether there is a special condition affecting the level of profits between associated enterprises. To date, practical experience has shown that in the majority of cases, it is possible to apply traditional transaction methods.«

(69) I denne forbindelse hedder det i punkt 2.3 i OECD's retningslinjer fra 2010: »As a result, where, taking account of the criteria described at paragraph 2.2, a traditional transaction method and a transactional profit method can be applied in an equally reliable manner, the traditional transaction method is preferable to the transactional profit«.

(70) CUP og TNMM er relevante for nærværende afgørelse og er derfor beskrevet nærmere i betragtning 71 til 75.

(71) CUP-metoden sammenligner prisen anvendt ved overførsel af ejendom eller tjenesteydelser i en kontrolleret transaktion (dvs. en transaktion mellem to selskaber, der er indbyrdes forbundne) til den pris, der forlanges for overdragelse af ejendom eller tjenesteydelser i en tilsvarende ukontrolleret transaktion (dvs. en transaktion mellem selskaber, der ikke er indbyrdes forbundne, men uafhængige af hinanden), udført under sammenlignelige omstændigheder.

(72) TNMM er en af de såkaldte »indirekte metoder« til at estimere en armslængdeprissætning af transaktioner og overskudsallokering mellem selskaber i samme koncern. Metoden beskriver, hvad der ville være en armslængdefortjeneste for en hel aktivitet, snarere end for identificerede transaktioner. Den skal ikke fastsætte prisen for solgte varer, men estimerer de fortjenester, som uafhængige selskaber kunne forventes at få på en aktivitet, såsom det at sælge varer. Den gør dette ved at tage et passende udgangspunkt (»overskudsindikator«) i f.eks. omkostninger, omsætning eller faste investeringer, og anvende en overskudsgrad, der afspejler den, der ses i sammenlignelige ukontrollerede transaktioner, på det udgangspunkt.

(73) Fordi TNMM ikke sætter en pris for individuelle transaktioner, vil en enheds skattepligtige overskud estimeret ved hjælp af TNMM måske ikke have en direkte indvirkning på det skattepligtige overskud for en anden enhed i samme koncern. Metoden bruges altså anderledes end f.eks. CUP-metoden, hvor transfer pricing fastsætter prisen for en bestemt vare eller tjenesteydelse, der herefter med det samme beløb indregnes i det skattepligtige overskud for det selskab i koncernen, der sælger, og det selskab i koncernen, der køber den pågældende vare eller tjenesteydelse.

(74) Brugen af TNMM er ofte knyttet sammen med punkt 3.18 i OECD's retningslinjer fra 2010, ifølge hvilken den »testede part«, dvs. den part i transaktionen, som en finansiel indikator (avance på omkostninger, bruttoavance og nettooverskudsindikator) testes på, i princippet bør være det selskab, der har den mindst komplekse funktion. Punkt 3.18 i OECD's retningslinjer fra 2010 indeholder følgende detaljerede anbefaling: »When applying a cost plus, resale price or transactional net margin method as described in Chapter II, it is necessary to choose the party to the transaction for which a financial indicator (mark-up on costs, gross margin, or net profit indicator) is tested. The choice of the tested party should be consistent with the functional analysis of the transaction. As a general rule, the tested party is the one to which a transfer pricing method can be applied in the most reliable manner and for which the most reliable comparables can be found, i.e. it will most often be the one that has the less complex functional analysis« (41).

(75) Dette punkt i OECD's retningslinjer fra 2010 fortolkes ofte af skatterådgivere i forbindelse med transaktioner mellem to forbundne selskaber, som om det er tilladt at estimere armslængderentabilitet for kun ét af dem, dvs. det mindre komplekse, og allokere alt andet overskud, der er konstateret i regnskaberne, til det andet selskab, der anses for mere komplekst. Dette gøres, uanset om det selskab, der betragtes som mere komplekst, optjener et armslængdevederlag som følge af transaktioner mellem sig selv og det mindre komplekse selskab, og uanset det faktum, at OECD's retningslinjer fra 2010 ikke synes at ophæve kravet om, at deraf følgende transaktioner skal armslængdeprissættes, når man støtter sig på punkt 3.18 i OECD's retningslinjer fra 2010.

2.3.2. Armslængdespænd

(76) Ifølge OECD's retningslinjer er et spænd af resultater et mere acceptabelt armslængderesultat af en sammenlignende analyse end ét bestemt resultat (42). I praksis er det, som skatterådgivere kalder »et spænd«, det interkvartile interval. Kvartiler i en række data er tre punkter, der deler tallene i sættet i rækkefølge fra det mindste til det største i tre ens populationssæt, dvs. 25 % af dataene er i det 25. percentil (også kaldet nedre kvartil), 50 % af dataene er under eller lig med det andet kvartil, der er medianen for sættet, og 75 % af dataene er under eller lig med 75. percentil (også kaldet øvre kvartil). Et sådant interkvartilt interval er nævnt i punkt 3.57 i OECD's retningslinjer fra 2010 for situationer, hvor sammenlignelighedsproblemer ikke kan løses fuldstændigt. Hvis spændet omfatter et stort antal observationer, kan statistiske værktøjer, der tager højde for en fordeling af gennemsnit til at indsnævre spændet (f.eks. det interkvartile interval eller andre percentiler), ifølge OECD's retningslinjer fra 2010 i sådanne tilfælde medvirke til at øge pålideligheden af analysen. I praksis mener skatterådgivere ofte, at alle resultater i det interkvartile interval er acceptable og lige korrekte.

(77) Desuden bør skattemyndighederne, ifølge punkt 3.62 i OECD's retningslinjer fra 2010 (43), når de foretager tilpasninger af skatteyderens prisfastsættelse, der ligger uden for et korrekt spænd, i tilfælde af sammenlignelighedsproblemer bruge en fordeling af gennemsnit (f.eks. median, middel eller vægtede gennemsnit og lignende) til at bestemme det relevante punkt i spændet.

2.4. Beskrivelse af de væsentligste regnskabsmæssige og finansielle termer i transfer pricing-analysen

(78) Transfer pricing-analysen i den transfer pricing-rapport, der indgik i SMBV's APA-anmodning, indeholder en række regnskabsmæssige termer og finansielle overskudsindikatorer. En kort oversigt over finansielle indikatorer og regnskabsmæssige begreber, der ofte anvendes i forbindelse med transfer pricing-vurderinger og er relevante for den foreliggende sag, er forklaret nedenfor.

2.4.1. Væsentligste poster på resultatopgørelsen (ikkefinansielle virksomheder)

(79) De første poster på en typisk resultatopgørelse er den indtægt, som en virksomhed har af sine sædvanlige aktiviteter, sædvanligvis fra salg af varer og tjenesteydelser til kunder. Denne regnskabspost benævnes »salg« eller »omsætning« eller »indtægter«.

(80) Kostpris for solgte varer (herefter benævnt »COGS« (cost of goods sold)) repræsenterer hovedsageligt værdien af de anvendte materialer til fremstilling af varer (råvarer) eller købsprisen for varer, der er videresolgt, hvis selskabet ikke forarbejder de solgte varer. COGS fratrækkes salget for at beregne bruttoavancen.

(81) Driftsomkostninger omfatter primært lønudgifter (44), energiudgifter og andre administrations- og afsætningsomkostninger. I SMBV klassificeres den royalty, der udbetales til Alki LP, som en driftsomkostning, men den medregnes ikke i de driftsomkostninger, der anvendes til at beregne den skattepligtige indkomst i overensstemmelse med SMBV's APA (45).

(82) Tabel 1 giver en forenklet oversigt over en resultatopgørelse (46). Tabel 1 Forenklet resultatopgørelse Salg (eller omsætning eller indtægter) — COGS Bruttoavance — Driftsomkostning (OpEx) Driftsresultat (EBITDA) — Renter og afskrivninger Skattepligtig indkomst (EBT) — Skat Nettooverskud

2.4.2. Avancer

(83) Resultat og rentabilitet måles ofte ved hjælp af forholdstal, der anføres som »margener« eller »avancer«. Margener bruges også i peer-sammenligninger i transfer pricing.

(84) Nogle margener defineres på en bestemt måde. Dette er tilfældet for bruttoavancer, der principielt defineres som bruttoresultat divideret med salg, og for nettoavancer, der er i princippet defineres som nettoresultat divideret med salg. Nettoavancer brugt i transfer pricing-analyser vil ofte som udgangspunkt bruge (brøkens tæller) den skattepligtige indkomst, snarere end nettooverskuddet, navnlig ved brug af TNMM, der tjener til at estimere en testet parts skattepligtige indkomst.

2.5. Beskrivelse af de nederlandske regler for armslængdeprissætning

2.5.1. Artikel 8b i selskabsskatteloven fra 1969

(85) SMBV's APA blev indgået på grundlag af artikel 8b, stk. 1, i den nederlandske selskabsskattelov fra 1969 (Wet op de vennootschapsbelasting 1969) (herefter benævnt »CIT«).

(86) Artikel 8b, stk. 1, i CIT, der blev indsat i CIT i 2002, fastlægger armslængdeprincippet i Nederlandenes nationale skattelovgivning og lyder som følger: »Hvis en enhed deltager direkte eller indirekte i ledelsen af, kontrollen over eller kapitalen i en anden enhed, og der er aftalt eller fastsat vilkår mellem disse vedrørende deres kommercielle eller finansielle forbindelser (transfer prices), som afviger fra de vilkår, som ville være blevet aftalt mellem uafhængige parter, vil disse enheders overskud blive bestemt som om sidstnævnte vilkår var aftalt«.

2.5.2. Nederlandenes dekret om transfer pricing fra 2001

(87) Retningslinjerne for, hvordan den nederlandske skattemyndighed fortolker armslængdeprincippet i artikel 8b, stk. 1, i CIT, fremgår af Nederlandenes dekret om transfer pricing af 30. marts 2001 (herefter benævnt »dekretet«) (47). I præamblen til dekretet hedder det: »[…] Nederlandenes politik vedrørende armslængdeprincippet i forbindelse med international skatteret er, at dette princip udgør en integreret del af Nederlandenes skattesystem som følge af dets indarbejdelse i den brede definition af regnskabsført indtægt i afsnit 3.8 i kildeskatteloven fra 2001« (48). »Det vil i princippet sige, at OECD's retningslinjer gælder direkte for Nederlandene i overensstemmelse med afsnit 3.8 i kildeskatteloven af 2001. Der er en række områder, hvor OECD's retningslinjer giver mulighed for medlemslandenes egen fortolkning. På en række andre områder har praktisk erfaring vist, at OECD's retningslinjer kræver præcisering. Dette dekret forklarer Nederlandenes holdning til disse bestemte punkter og søger, hvor det er muligt, at fjerne al forvirring«.

(88) Med hensyn til brugen af et spænd bestemmer dekretet i kapitel 1.2: »I nogle tilfælde vil det være muligt at anvende armslængdeprincippet og komme frem til et enkelt tal, der er det mest pålidelige til at bestemme transferprisens armslængdekarakter. Da transfer pricing imidlertid ikke er en eksakt videnskab, vil en bestemt transfer pricing-metode ofte generere et spænd af tal, som alle er lige pålidelige«.

(89) Med hensyn til transfer pricing-metoder fastsætter dekretet i kapitel 2 følgende: »Kapitel II i OECD's retningslinjer omhandler de tre traditionelle transaktionsmetoder i punkt 1.68 til 1.70 (dvs. den fri markedspris' metode, videresalgsprismetoden og Cost+-metoden), mens kapitel III gennemgår metoderne kendt som transactional profit metoder (dvs. profit split-metoden og den transaktionsbestemte nettoavancemetode eller TNMM). Afhængigt af omstændighederne skal der vælges en af disse fem anerkendte metoder. Metoderne kan supplere hinanden. OECD's retningslinjer er baseret på et vist hierarki blandt metoderne, idet de traditionelle transaktionsmetoder foretrækkes. På den ene side anses transaktionsbestemte nettoavancemetoder mere eller mindre for at være de metoder, man sidst tyr til. På den anden side fremgår det af OECD's retningslinjer, at skattemyndighederne skal vurdere en transfer pricing på grundlag af den metode, der er valgt af skatteyderen (jf. punkt 4.9 i OECD's retningslinjer). I overensstemmelse med punkt 4.9 i OECD's retningslinjer bør de nederlandske skattemyndigheder, når de foretager en transfer pricing-revision, indlede den med udgangspunkt i den metode, som skatteyderen havde valgt på tidspunktet for transaktionen. Dette er i overensstemmelse med punkt. 1.68 i OECD's retningslinjer. Det betyder, at skatteyderne i princippet frit kan vælge en transfer pricing-metode under forudsætning af, at metoden fører til et armslængderesultat for den pågældende transaktion. I visse situationer vil nogle metoder dog give bedre resultater end andre. Selv om skatteydere kan forventes at basere deres valg af en transfer pricing-metode på metodens pålidelighed i den bestemte situation, forventes skatteyderne bestemt ikke at afveje fordele og ulemper ved de forskellige metoder og så forklare, hvorfor metoden, som valget faldt på, giver de bedste resultater under de foreliggende forhold (dvs. reglen om den bedste metode). Visse situationer er også velegnede til en kombination af metoder. Samtidig er skatteyderne ikke tvunget til at bruge mere end én metode. Den eneste forpligtelse, der påhviler skatteyderen, er at forklare, hvorfor der blev truffet beslutning om at vælge den bestemte metode.«

(90) I kapitel 2.1 i dekretet beskrives CUP-metoden. Hvad angår præferencen for at anvende denne metode fastslår dekretet: »(…) Hvis en sammenlignelig pris findes, vil den fri markedspris' metode (almindeligvis kendt som CUP-metoden) i almindelighed være den mest direkte og mest pålidelige metode til at fastsætte transferprisen, så derfor er denne metode at foretrække frem for andre metoder«.

2.6. Yderligere oplysninger modtaget fra Starbucks og Nederlandene efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure

(91) Nederlandene og Starbucks fremsendte yderligere oplysninger og tal om SMBV, Alki LP, Starbucks-butikkerne og SCTC.

2.6.1. Oplysninger om SMBV's aktiviteter og risici

(92) I transfer pricing-rapporten præsenteres SMBV som en lavrisikoproducent. Kommissionen anmodede om oplysninger, der kunne dokumentere, om SMBV's hovedaktivitet var lavrisikoproduktion, som i dette tilfælde ville være ristning af kaffe. Kommissionen anmodede også oplysninger om strukturen af SMBV's omkostninger for at efterprøve, om de underliggende aktiviteter, der genererer disse omkostninger, bekræfter, at opgaverne udført af SMBV er rutinemæssige arbejdsopgaver og ikke frembyder nogen grad af kompleksitet i overensstemmelse med forudsætningerne i transfer pricing-rapporten. Oplysning om graden af forretningsmæssig risiko, som SMBV påtager sig, er præsenteret i forskellige afsnit, hvor kontrakterne er beskrevet.

(93) For at kunne analysere, hvilke produkter der er de primære drivkræfter i SMBV's salg, og kontrollere, om kafferistning faktisk er den vigtigste økonomiske aktivitet i SMBV, anmodede Kommissionen om en udspecificering af SMBV's salg efter produkt. Starbucks fremlagde beløbene modtaget fra butikkerne for kaffebønner (fremhævet i tabel 2) og særskilt beløbene på andre betalinger fra butikkerne fra andre aktiviteter, såsom salg af kopper, vist i tabel 2. Tabel 2 SMBV's indtægt efter solgt produktkategori Beskrivelse RÅ07 RÅ08 RÅ09 RÅ10 RÅ11 RÅ12 RÅ13 RÅ14 INDT KONDITOR/BAGVÆRK — — [700-800 tusinde] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [20-30 mio.] [20-30 mio.] [20-30 mio.] INDT TILBEREDT MAD — — — — [1-10 mio.] [10-20 mio.] [10-20 mio.] [20-30 mio.] INDT FÆRDIGE DRIKKE [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [10-20 mio.] [10-20 mio.] INDT FÆRDIGPAKKET MAD [10-20 mio.] [10-20 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [20-30 mio.] [20-30 mio.] [20-30 mio.] INDT EMBALLERET KAFFE [20-30 mio.] [20-30 mio.] [20-30 mio.] [20-30 mio.] [40-50 mio.] [50-60 mio.] [50-60 mio.] [60-70 mio.] INDT KAPSELKAFFE — — — — — [1-10 mio.] — ([1-10 tusinde]) INDT KAPSELKAFFE-VERISMO — — — — — [1-10 mio.] [10-20 mio.] [10-20 mio.] INDT PULVERKAFFE — — [200-300 tusinde] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [10-20 mio.] [10-20 mio.] INDT EMBALLERET TE [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] INDT SERVICE [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [10-20 mio.] [10-20 mio.] INDT BRYGGEUDSTYR [900 tusinde-1 mio.] [1-10 mio.] [700-800 tusinde] [500-600 tusinde] [600-700 tusinde] [700-800 tusinde] [800-900 tusinde] [600-700 tusinde] INDT BRYGGEUDSTYR-VERISMO — — — — — [20-30 tusinde] [1-10 mio.] [800-900 tusinde] INDT HÅNDGRIBELIGE MEDIER ([1-10 tusinde]) [300-400 tusinde] [200-300 tusinde] [80-90 tusinde] [100-200 tusinde] [100-200 tusinde] [1-10 tusinde] — INDT GAVEPAKKER [100-200 tusinde] [100-200 tusinde] [50-60 tusinde] [1-10 tusinde] — — — — INDT SPIL OG LEGETØJ — — [200-300 tusinde] [300-400 tusinde] [100-200 tusinde] [100-200 tusinde] [100-200 tusinde] [30-40 tusinde] INDT DIV. MERCHANDISE — — ([100-200]) [400-500] [1-10 tusinde] [30-40 tusinde] [500-600 tusinde] [500-600 tusinde] INDT RÅVARER — — [100-200 tusinde] [1-10 mio.] [100-200 tusinde] [200-300 tusinde] [1-10 tusinde] [30-40 tusinde] INDT PAPIREMBALLAGE [10-20 mio.] [10-20 mio.] [10-20 mio.] [10-20 mio.] [20-30 mio.] [20-30 mio.] [20-30 mio.] [20-30 mio.] INDT BLANDED DRIKKE MIX [40-50 mio.] [40-50 mio.] [50-60 mio.] [50-60 mio.] [40-50 mio.] [50-60 mio.] [50-60 mio.] [60-70 mio.] INDT FRAP KAFFEBASE — — — — [20-30 mio.] [30-40 mio.] [20-30 mio.] [20-30 mio.] INDT EKSTRAKT — — — — [1-10 mio.] [10-20 mio.] [10-20 mio.] [10-20 mio.] INDT UDSTYR [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [10-20 mio.] [20-30 mio.] INDT FORSENDELSE [40-50 tusinde] [30-40 tusinde] [70-80 tusinde] [300-400 tusinde] [300-400 tusinde] [200-300 tusinde] [1-10 mio.] [1-10 mio.] INDT RETTIGHEDER — — — — — — — — INDT GEBYR ADMINISTRATIONSSERVICE [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [800-900 tusinde] [900 tusinde-1 mio.] [600-700 tusinde] — — INDT ANDEN INDT [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] SALGSRABAT ([100-200 tusinde]) [80-90 tusinde] ([1-10 tusinde]) ([200-300 tusinde]) ([500-600 tusinde]) ([600-700 tusinde]) ([1-10 mio.]) ([100-200 tusinde]) HANDELSRABATTER DIREKTE TIL MARKEDET — — — — — ([30-40 tusinde]) ([10-20 tusinde]) ([1-10 mio.]) KUPONRABATTER DIREKTE TIL MARKEDET — — — — — — — ([20-30 tusinde]) SLOTTINGUDGIFTER DIREKTE TIL MARKEDET — — — — — — ([20-30 tusinde]) ([200-300 tusinde]) USÆLGELIGE RETURVARER OG DEKORT — — — — — — — ([20-30 tusinde]) RABATTER/DEKORT — — — — — ([1-10 tusinde]) ([10-20 tusinde]) ([90-100 tusinde]) Afrunding 0 (0) (0) 0 (0) 0 (0) (0) Indtægter iht. lovpligtige regnskaber [100-200 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] [200-300 mio.] [300-400 mio.] [300-400 mio.]

(94) Starbucks anførte, at indtægterne samlet under betegnelsen »INDT EMBALLERET KAFFE« i tabel 2, vedrører SMBV's ristnings- og emballagefunktion. Resten af indtægterne vedrører, ifølge Starbucks, SMBV's administrative og logistiske støttefunktion. En lille del af den kaffe, der ristes i Nederlandene, videreforarbejdes af tredjepartsproducenter. Det drejer sig om: »INDT KAPSELKAFFE«, »INDT KAPSELKAFFE-VERISMO«, »INDT PULVERKAFFE«, »INDT FRAP KAFFEBASE« og »INDT EKSTRAKT«. Disse indtægter bør også klassificeres som administrativ og logistisk støtte, da den underliggende indtægt, der faktureres til udviklere, repræsenterer værdien skabt af tredjepart snarere end SMBV. Under alle omstændigheder udgør disse indtægter, ifølge Starbucks, kun en lille del af SMBV's samlede ristningsproduktion.

(95) Med hensyn til prisfastsættelsen af varer fremlagde Starbucks […] prislisteeksempler for forskellige kvartaler i 2013 og 2014, der viser priser på kaffe og andre produkter end kaffe solgt af Starbucks. Ifølge Starbucks […].

(96) Hvad angår prisfastsættelsen af kaffeprodukter er priserne beregnet på grundlag af formler for omkostninger, og de varierer fra produkt til produkt. Starbucks fremlagde, som illustration, formlen for omkostningsopbygningen for posten »[certificeringsprogrammet for kaffeprodukt e]«, som volumenmæssigt er SMBV's største artikel. Kaffepriser, som SMBV opkrævede af butikkerne, beregnes ud fra de omkostninger, som SCTC betaler for grønne kaffebønner, hvortil er lagt omkostningerne […] til anskaffelsen af kaffe og kaffe […]. Til dette beløb, »[…]« er der lagt omkostninger […] samt en […], der samlet bliver den ristede kaffes pris. Endelig betales et licensgebyr til en tredjepart for [certificeringsprogrammet]-betegnelsen (49).

(97) Hvad angår priserne på andre produkter end kaffe, der af SMBV blev solgt til butikker, anførte Starbucks, at priserne på andre produkter end kaffe leveret af SMBV til butikker fastlægges ved at lægge en såkaldt [omkostningsdækningsmargen] til købsprisen for andre produkter end kaffe. Den [omkostningsdækningsmargen] opkræves af SMBV for at få dækket […] udgifterne. Men, den gælder ikke kun SMBV's […] udgifter, men også alle […] relevante […]omkostninger. Da de endelige priser for andre produkter end kaffe, som SMBV opkræver af butikkerne, beregnes ved at anvende [omkostningsdækningsmargenen] på produktionsomkostningerne, svarer avancen på andre produkter end kaffe, som SMBV bogfører, faktisk til denne [omkostningsdækningsmargin].

(98) SMBV's største udgiftspost er løn, der udgjorde [1-10 mio.] EUR i 2014 ud af en samlet driftsomkostning på 16 124 000 EUR det år. Andre af SMBV's store driftsomkostningsposter i 2014 var lønrelaterede omkostninger, lønsumsafgift, betaling af leje og leasing af ejendom, afskrivning på udstyr og amortisering af immaterielle værdier. Selv om SBMV før 2013 ikke havde omkostninger til amortisering af immaterielle aktiver, var det en af de største driftsomkostningsposter i 2014, svarende til 628 000 EUR, hvilket var en større udgift det år end reparation og vedligeholdelse af udstyr, elektricitet, uerholdelige fordringer, kontor- og computerforsyninger og andet (f.eks. omkostninger til softwarelicenser, der registreres som en særskilt post). Omkostninger til amortisering af immaterielle værdier synes at relatere til en IP-rettighed, der første gang bogførtes i regnskabet i 2012, og som skulle være erhvervet for mere end 4 mio. EUR. Derudover var der i 2014 en stor driftsomkostning, der er anført som »Markedsundersøgelser« og beløb sig til [100-200 tusinde] EUR det år.

2.6.2. Royaltybetalinger

(99) SMBV's skattepligtige overskud i Nederlandene, der ifølge SMBV's APA fastlægges i forhold til virksomhedens driftsomkostninger, reduceres med en royalty betalt til Alki LP. Kommissionen anmodede om yderligere oplysninger fra Nederlandene og Starbucks vedrørende størrelsen af royaltybetalingen og den nøjagtige beregning af beskatningsgrundlaget.

(100) SMBV's resultatopgørelse, som den fremgår af regnskabet, er gengivet i tabel 3. Tabel 3 SMBV's resultatopgørelse 2001-2014 (EUR) 2001/2002 2002/2003 2003/2004 2004/2005 2005/2006 2006/2007 2007/2008 2008/2009 2009/2010 2010/2011 2011/2012 2012/2013 2013/2014 Salg 14 067 934 51 700 060 63 950 312 83 240 391 108 855 325 118 663 171 128 784 681 135 677 607 142 627 243 184 159 097 286 217 379 327 632 453 350 538 852 Direke salgsomkostninger (15 398 686 ) (41 799 345 ) (50 148 768 ) (68 349 376 ) (85 467 406 ) (98 615 765 ) (108 107 101 ) (115 352 332 ) (120 020 824 ) (153 275 834 ) (252 500 829 ) (286 969 488 ) (305 831 016 ) deraf grønne bønner (*2) [0-10 million] [10-20 million] [10-20 million] [10-20 million] [10-20 million] [20-30 million] [20-30 million] [20-30 million] [30-40 million] [40-50 million] [60-70 million] [60-70 million] [60-70 million] Bruttoavance (1 330 752 ) 9 900 715 13 801 544 14 891 015 23 387 919 20 047 406 20 677 580 20 325 275 22 606 419 30 883 263 33 716 550 40 662 965 44 707 836 Administrative omkostninger (3 150 256 ) (8 474 279 ) (8 997 548 ) (5 086 145 ) (7 303 608 ) (10 158 687 ) (15 221 123 ) (16 742 108 ) (16 835 153 ) (14 303 059 ) (17 469 758 ) (16 626 967 ) (16 124 052 ) Valutakursomkostninger 219 905 33 743 5 102 24 784 (388 855 ) (166 915 ) (467 072 ) 1 849 067 (2 266 492 ) (2 089 448 ) (8 162 650 ) 709 539 (2 272 582 ) Andre udgifter (se noten) 4 744 084 526 555 (2 165 152 ) (6 336 360 ) (11 594 191 ) (4 699 336 ) (1 698 150 ) (2 470 449 ) (1 079 817 ) (12 352 838 ) (5 786 211 ) (22 812 962 ) (24 285 088 ) EBIT 482 981 1 986 734 2 643 946 3 493 294 4 101 265 5 022 468 3 291 235 2 961 785 2 424 957 2 137 918 2 297 931 1 932 575 2 026 114 Rendteindtægter 17 328 34 576 27 668 51 766 167 195 248 997 304 939 86 995 45 402 30 073 18 763 14 200 76 209 Rendteudgifter 0 (803 856 ) (1 263 915 ) (1 272 114 ) (817 041 ) (2 356 989 ) (2 097 056 ) (1 345 779 ) (817 041 ) (737 371 ) (735 233 ) (411 315 ) (434 454 ) Resultat før skat 500 309 1 217 454 1 407 699 2 272 946 2 763 349 2 914 476 1 499 118 1 703 001 1 653 318 1 430 620 1 581 461 1 535 460 1 667 869 Selskabsskat (171 805 ) (418 774 ) (484 408 ) (733 370 ) (783 194 ) (844 309 ) (383 909 ) (427 159 ) (428 611 ) (337 599 ) (395 365 ) (391 220 ) (575 812 ) Årets nettoresultat 328 504 798 680 923 291 1 539 576 1 980 155 2 070 167 1 115 209 1 275 842 1 224 707 1 093 021 1 186 096 1 144 240 1 092 057

(101) I noterne til regnskaberne defineres posten »Andre udgifter« i tabel 3 på følgende måde: »Andre udgifter vedrører en royaltyaftale med det forbundne selskab [CV 1], som blev overført til Alki LP den 13. december 2006 og er baseret på en bindende svar fra de nederlandske skattemyndigheder«. APA'en, som denne fodnote henviser til, er SMBV's APA og angiver således, at SMBV's revisor fandt, at SMBV's royaltybetalinger til Alki LP var fastlagt i SMBV's APA.

(102) Denne royalty beregnes som en restpost i resultatopgørelsen. Ved opstillingen af SMBV's resultatopgørelse er alle input-tal, der ikke er royalty, enten observeret til eller antages at være prissat ved armslængde. Baseret på de priser, der er godkendt i SMBV's APA, beregnes det skattepligtige overskud (»Resultat før skat« i figur 2) til ca. [9-12] % af SMBV's driftsomkostninger (»administrationsomkostninger« i figur 2). Men da posten »Salg« i figur 2 minus alle de regnskabsførte udgifter før royaltybetalingen (50) ikke udgør dette skattepligtige overskud beregnet på basis af SMBV's APS, så udbetaler SMBV det overskydende overskud udover dette avancetillæg på [9-12] % som en skattefradragsberettiget royalty til Alki LP for kafferistningsrelateret IP (»Andre udgifter« i figur 2). Baseret på SMBV's regnskab finder royaltybetalingen således sted som bestemt af SMBV's APA, som er godkendt af de nederlandske skattemyndigheder. Figur 2

(103) Idet skattegrundlaget i SMBV's regnskab i SMBV APA's anvendelsesperiode er lig med men ikke præcis [9-12] % af hvert års »Administrationsomkostninger«, anmodede Kommissionen Starbucks om at udlevere de faktiske omkostninger for hvert år, som blev anvendt til beregning af beskatningsgrundlaget. Starbucks gav oplysninger om størrelsen af driftsudgifterne, der blev anvendt til at beregne den skattepligtige indkomst hvert år på grundlag af SMBV's APA, og også for de tidligere regnskabsår (siden 2001), hvor en tidligere APA var i kraft. For hver periode af anvendelsen af SMBV's APA er de omkostninger, der tages i betragtning ved beregningen af beskatningsgrundlaget, lavere men tæt på de beløb, der er regnskabsført som »Administrationsomkostninger«. F.eks. i perioden 2012/2013 beløber disse omkostninger sig til 15 694 137 EUR, og for perioden 2007/2008 er disse omkostninger 15 055 253 EUR. I de perioder, der ligger forud for anvendelsen af SMBV's APA, er de omkostninger, der er taget i betragtning ved beregningen af skattegrundlaget, langt højere, da de, ifølge Starbucks, også omfatter de omkostninger, som [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 1] opkrævede. F.eks. i perioden 2006/2007 udgjorde de omkostninger, der blev brugt til beregningen af beskatningsgrundlaget, [30-40 mio.] EUR. Dette forklarer, hvorfor selskabsskattetilsvaret faldt med mere end halvdelen, da SMBV's APA trådte i kraft (51), dvs. fra 844 309 EUR i 2006/2007 til 383 909 EUR i 2007/2008, som vist i tabel 3.

2.6.3. Oplysninger om Alki LP

(104) Som svar på spørgsmålene fra åbningsafgørelsen har Nederlandene givet en beskrivelse af de licensrettigheder, som Alki LP har på brug og videregivelse af IP-rettigheder, for hvilke SMBV betaler royalty til Alki LP. I denne forbindelse har Nederlandene forklaret, at IP-rettigheden omfatter tre kategorier: i) varemærkerettigheder (52), ii) Starbucks' systemrettigheder (53), og iii) kafferelaterede rettigheder (54). Nederlandene forklarede yderligere, at viden og information om kaffe indbefatter brug og anvendelse af fortrolig information, teknologi og viden med hensyn til opskrifter til blanding af grønne kaffebønner, ristning af grønne kaffebønner og produktion af andre afledte kaffeprodukter (55).

(105) Nederlandene har yderligere forklaret, at under aftalen om ristning, som er nærmere beskrevet i betragtning 142, fungerer Alki LP som den ordregivende hovedvirksomhed, der bærer alle risici og udfører de tilknyttede aktiviteter (56). Derfor udgør denne royalty ifølge Nederlandene ikke kun vederlag for IP-rettigheden, men også for Alki LP's rolle som ordregiver.

(106) I forhold til Alki LP har Starbucks anført, at Alki LP ikke har nogen ansatte på sin lønningsliste til at udføre sin rolle som hovedvirksomhed under aftalen om ristning, ej heller har dennes partnere medarbejdere på lønningslisten, der udfører denne rolle. Ifølge Starbucks varetager Alki LP denne rolle gennem vejledning, ekspertise og nødvendige funktioner leveret af Starbucks-enheder i USA i henhold til [aftalen om omkostningsdeling] (57). Ifølge Starbucks, og som det fremgår af Alki LP's kommanditselskabsstiftelsesdokumentet, er SCI UK I, Inc. (58) og Starbucks Coffee International, Inc. (59) partnere i Alki LP.

(107) Starbucks har præciseret, at Alki LP blev føjet til koncernstrukturen i december 2006 som led i udbygningen af omkostningsdelingsaftalen for at dække hele EMEA-regionen ved at inkludere det britiske marked. Ved at tilføje Alki LP til strukturen undgik Starbucks, at de royaltyindtægter, som Alki LP modtog, kom til at indgå direkte i Alki LP-partnernes indkomst under amerikansk skatteret.

2.6.4. Udbetalinger fra Alki LP til Starbucks Corporation under aftalen om omkostningsdeling

(108) Da hverken Alki LP eller dets partnere har nogen ansatte (60), og Starbucks hævder, at Alki LP er i stand til at varetage sin rolle som hovedvirksomhed gennem omkostningsdelingsaftalen, anmodede Kommissionen om oplysninger om betalinger under denne aftale og om de tjenester, som disse betalinger vedrører, samt den måde, hvorpå ydelserne finansieres af Alki LP. Starbucks gav følgende oversigt over udbetalinger fra Alki LP til Starbucks USA opdelt i forskellige typer af betalinger.

(109) Under omkostningsdelingsaftalen foretager Alki LP royaltybetalinger til Starbucks USA for de tre IP-kategorier, som Starbucks USA licenserer til Alki LP. Disse royalties består af i) en buy-in royalty for brand/varemærke-rettigheder, ii) en buy-in royalty for forretningsformatrelaterede rettigheder og iii) en fast royalty for kaffeviden.

(110) Størrelsen af royaltybetalingen beregnes på grundlag af en formel, der tager udgangspunkt i det resterende overskud. Det resterende overskud er summen af de royalties, som SMBV og Starbucks Coffee BV har betalt til Alki LP (61), og de indtægter, som Alki LP modtager fra Starbucks Corporation (62). Fra dette beløb er et armslængdevederlag for rutineopgaver udført af Alki LP trukket fra (63). […]. I denne forbindelse skal der sondres mellem IP-rettighederne for brand/varemærke og forretningsformat på den ene side, og viden om kaffe på den anden. Denne forskel kan forklares ved, at Alki LP har det egentlige ejerskab af de forretningsformatrelaterede immaterielle aktiver og varemærket/brandet i EMEA-regionen, mens det juridiske og egentlige ejerskab af kaffeviden-rettighederne ligger hos Starbucks USA.

(111) Det egentlige ejerskab af de forretningsformatrelaterede immaterielle aktiver og varemærket/brandet i EMEA-regionen blev i 2002overført fra Starbucks Corporation til [CV 1] og siden i 2006 til Alki LP. For det egentlige ejerskab foretog [CV 1] og Alki LP buy-in royalty-betalinger, hvor andelen af den amerikanske andel af udgifterne, som Alki LP skulle betale til Starbucks USA, degressivt reduceredes fra [65-70] % i 2002 til [0.5-1] % i 2010 og fremefter for varemærket og [70-75] % i 2002 til [0-0,5] % i 2010 og fremefter for forretningsformat-IP. Med disse buy-in-betalinger anses de egentlige ejerskabsrettigheder for disse to kategorier af IP i EMEA-regionen for at være betalt af Alki LP. Med hensyn til kaffeviden-IP betaler Alki LP en fast royalty på [70-75] % af det resterende overskud henført til denne IP-kategori til Starbucks USA.

(112) Starbucks har fremlagt en oversigt over den faste royalty og buy-in-betalingerne fra [CV 1] og Alki LP for perioden 2005-2014. Med hensyn til buy-in-betalingerne har [CV] 1 indbetalt et beløb på [1-10] mio. EUR som buy-in-betalinger for varemærke og forretningsformat-IP til Starbucks Corporation (64), (65). I december 2006 blev omkostningsdelingsaftalen overført fra [CV 1] til Alki LP. Fra 2007 til 2014 betalte Alki LP [1-10] millioner EUR for varemærket og [20-30] mio. EUR for forretningsformat-IP (66). Det betyder, at der i alt blev betalt [10-20] mio. EUR som buy-in-betalinger for varemærke og [20-30] mio. EUR for forretningsformat-IP. I 2014 overførte Alki LP det egentlige ejerskab af IP-rettighederne til Starbucks EMEA Ltd, i forbindelse hvormed en gevinst på [1-1,5] mia. EUR blev regnskabsført som anden driftsindtægt i dens resultatopgørelse. Med hensyn til fast royalty betalte Alki LP i gennemsnit [1-10] mio. EUR om året (EUR [70-80] millioner i alt) i perioden 2005-2014 til Starbucks Corporation for kaffeviden-IP (67).

(113) Udover buy-ins og fast royalty betaler Alki LP gebyrer for tjenesteydelser leveret af Starbucks Corporation og deler omkostningerne i forbindelse med udviklingen af visse immaterielle aktiver (68). I perioden 2008-2014 betalte Alki LP i gennemsnit [1-10] mio. EUR om året i omkostningsdeling og [1-10] mio. EUR om året i gebyrer for tjenesteydelser.

2.6.5. Oplysninger om SCTC og om priserne på grønne kaffebønner betalt af SMBV

(114) Da grønne kaffebønner indkøbes af SMBV gennem en koncerntransaktion, mere præcist købes de hos SCTC, anmodede Kommissionen om oplysninger om, hvordan priserne for denne koncerninterne transaktion bestemmes, og om den pris, der fastsættes for hvert år i hele programmet af SMBV's APA.

(115) Starbucks har indsendt balancer og resultatopgørelser for SCTC siden 2005. Tabel 4 gengiver oplysningerne indeholdt heri. Den beregning af avancetillægget på omkostningerne ved grønne kaffebønner (COGS), der anvendes af SCTC, blev tilføjet af Kommissionen med henblik på denne afgørelse. På grundlag af de regnskabsmæssige oplysninger, som starter fra 2005, er det gennemsnitlige avancetillæg på grønne kaffebønner på [ca. 3 %] for perioden 2005 til 2010 sammenholdt med et gennemsnitligt avancetillæg på [ca. 18 %] i perioden 2011 til 2014.

(116) Starbucks fremførte, at fra 2011 og fremefter har Starbucks justeret den transfer pricing-politik, der gælder for salg af grønne kaffebønner, for at hæve avancetillægget på produktomkostningerne, grundet den stigende betydning af SCTC's drift, især dens stigende ekspertise i kaffeindkøb, og, vigtigere endnu, dens ejerskab og drift af C.A.F.E. Praksisprogram.

(117) C.A.F.E. Praksisprogrammet blev lanceret i 2004 i forbindelse med åbningen af SCTC's støttecenter for landmænd i Costa Rica som et initiativ i fortsat udvikling, hvor landmænd, eksportører og indkøbere kan have en løbende diskussion for at i) forbedre kaffekvalitet, ii) sikre økonomisk ansvarlighed for betalinger på alle niveauer i forsyningskæden; iii) fremme social ansvarlighed i arbejdsforhold, beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder og passende levevilkår og iv) gå i front på miljøområdet med hensyn til dyrkning og forarbejdning af grønne kaffebønner.

(118) For at undersøge, om de voksende aktiviteter, som Starbucks hævder er forklaringen på den forøgede avance, bliver bekræftet i regnskabet, fremlægger tabel 4 også SCTC's aktiver. Selv om aktiverne i alt er vokset betydeligt siden 2010, skyldes dette hovedsageligt øget likviditetsbeholdning. Driftsaktiverne (uden likvide midler) er steget med en tredjedel over de fire år fra 2010 til 2014.

(119) De årsberetninger fra SCTC, der er fremlagt af Starbucks, beskriver heller ikke i noterne noget om en eventuel forskel i risici, funktioner eller aktiver fra 2010 til 2011. Aktiviteterne og risici er beskrevet i samme formulering i denne periode, dvs. at SCTC's hovedaktivitet ifølge begge årsberetninger er køb og salg af grønne kaffebønner af høj kvalitet og beslægtede aktiviteter som kvalitetssikring og drift (logistik, oplagring, blanding, fjernelse af koffein osv.). Tabel 4 Finansielle data for SCTC (CHF) 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 SCTC's salg [500-600 mio.] [600-700 mio.] [600-700 mio.] [600-700 mio.] [600-700 mio.] [500-600 mio.] [900-1 000 mio.] [1,5-2 mia.] [1-1,5 mia.] [900-1 000 mio.] SCTC's egenpris [500-600 mio.] [500-600 mio.] [600-700 mio.] [600-700 mio.] [600-700 mio.] [400-500 mio.] [800-900 mio.] [1-1,5 mia.] [800-900 mio.] [700-800 mio.] Bruttoavance (salg — egenpris) [20-30 mio.] [30-40 mio.] [40-50 mio.] [30-40 mio.] [40-50 mio.] [30-40 mio.] [100-200 mio.] [200-300 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] Bruttoavance på egenpris [4,5-7,5] % [4,5-7,5] % [4,5-7,5] % [4,5-7,5] % [4,5-7,5] % [4,5-7,5] % [16,5-19,5] % [16,5-19,5] % [19,5-22,5] % [16,5-19,5] % Driftsudgifter (ekskl. hensættelser) [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] Resultat før skat [10-20 mio.] [20-30 mio.] [20-30 mio.] [20-30 mio.] [30-40 mio.] [20-30 mio.] [100-200 mio.] [200-300 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] Skat [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [1-10 mio.] [10-20 mio.] [10-20 mio.] [10-20 mio.] [10-20 mio.] Nettooverskud [10-20 mio.] [20-30 mio.] (*3) [20-30 mio.] (*3) [20-30 mio.] [20-30 mio.] [10-20 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] Aktiver i alt [200-300 mio.] [200-300 mio.] [200-300 mio.] [200-300 mio.] [200-300 mio.] [100-200 mio.] [300-400 mio.] [500-600 mio.] [600-700 mio.] [700-800 mio.] Aktiver i alt med fradrag af kontante og likvide midler (inkl. omsættelige værdipapirer) [100-200 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] [300-400 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.] [100-200 mio.]

(%) 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 Bruttoavance på egenpris [1,5-4,5] [1,5-4,5] [1,5-4,5] [1,5-4,5] [4,5-7,5] [1,5-4,5] [16,5-19,5] [13,5-16,5] [19,5-22,5] [16,5-19,5]

(120) Da Starbucks påberåbte sig C.A.F.E. Praksisprogrammet for at forklare stigningen af den af SCTC opkrævede avance, anmodede Kommissionen Starbucks om at fremlægge omkostningerne i forbindelse med dette program og omkostningerne til Støttecentrene for landmænd. Starbucks indsendte overslag over de årlige omkostninger af i) C.A.F.E. Praksisprogrammet og ii) Støttecentrenes for landmænd, som præsenteres i tabel 5. Tabel 5 Direkte og indirekte omkostninger i forbindelse med C.A.F.E. Praksisprogrammet og Støttecentrene for landmænd (USD) RÅ04 RÅ05 RÅ06 RÅ07 RÅ08 RÅ09 RÅ10 RÅ11 RÅ12 RÅ13 RÅ14 1) Tildelte C.A.F.E. Praksisudgifter Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant Ikke relevant [500 000 -600 000 ] [100 000 -200 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] 2) Omkostninger i forbindelse med Støttecentrene for landmænd [800 000 -900 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] 3) Andre C.A.F.E. Praksisrelaterede omkostninger Ikke relevant Ikke relevant [60 000 -70 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [200 000 -300 000 ] [700 000 -800 000 ] [400 000 -500 000 ] [60 000 -70 000 ] [200 000 -300 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] I alt [800 000 -900 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ]

(121) De samlede omkostninger i perioden 2011-2014 til Praksisprogrammet og Støttecentrene for landmænd repræsenterer højst [0,5-1] % af værdien af de grønne kaffebønner, der indkøbes af SCTC (69).

(122) Som svar angav Starbucks, at C.A.F.E. Praksisprogrammet bør betragtes som IP, for hvilken værdien er uafhængig af de underliggende omkostninger.

(123) Kommissionen anmodede Starbucks om at udlevere transfer pricing-rapporten vedrørende prisfastsættelsen af grønne kaffebønner, der sælges af SCTC til SMBV. Ifølge Starbucks er der historisk set ikke blevet udarbejdet dokumentation for transfer pricing, der omfatter forholdet mellem SCTC og SMBV. For at imødekomme Kommissionens anmodning udleverede Starbucks en ad hoc-rapport om SCTC's interne afregningspriser til Kommissionen den 13. april 2015.

(124) Ifølge den udleverede rapport om ad hoc-transferpriser bestemmer SCTC priserne over for sine samarbejdspartnere ved at beregne et avancetillæg på produktomkostningerne ved de grønne kaffebønner, SCTC indkøber..

(125) Derudover, for at bestemme et aktuel armslængdeavancetillæg på SCTC's produktomkostninger ved indkøb af grønne kaffebønner, blev tre separate komponenter identificeret: — Intellektuel ejendomsret — C.A.F.E. Praksisprogram: SCTC styrer C.A.F.E. Praksisprogrammet og bruger værdifuld knowhow, når det indgår i Starbucks' forretningsaktiviteter, sikrer en ensartet levering og understøtter Starbucks-brandet for bæredygtighed. Starbucks analyserede denne transaktion med sammenlignelige licensaftaler vedrørende levnedsmidler og landbrugsteknologi. — Indkøb: SCTC leverer indkøbsfunktioner for grønne kaffebønner. Starbucks analyserede denne transaktion med sammenlignelige indkøbsaftaler mellem tredjeparter. — Finansiering: SCTC bør generere en modydelse for finansieringsomkostninger, der er forbundet med usolgt lager og nettotilgodehavender for grønne kaffebønner. Starbucks analyserede en passende modydelse for finansiering, som skal returneres til SCTC.

(126) En kombination af resultaterne for hver enkelt komponent analyseret af SCTC ville give et samlet resultat for grønne kaffebønner, i alt fra 2005 til 2014 som vist i tabel 6: Tabel 6 Bruttoavanceprocent på produktomkostninger (%) Komponent Avancetillæg til produktionsomkostningerne Nedre kvartil Avancetillæg til produktionsomkostningerne Median Avancetillæg til produktionsomkostningerne Øvre kvartil IP – C.A.F.E. Practices Program 1,4 4,2 9,9 Indkøb 4,7 6,0 8,0 Finansiering [1,5-4,5] [1,5-4,5] [1,5-4,5] Samlet avancetillæg i % af produktionsomkostningerne [7,5-10,5] [10,5-13,5] [19,5-22,5]

(127) Det kombinerede armslængdeinterval for SCTC's samlede avancetillæg til produktomkostningerne for kaffen, der sælges til SMBV, ligger ifølge ad hoc- rapporten om transferpriser mellem en nedre kvartil på [ca. 9 %] og en øvre kvartil på [ca. 21 %], med en median på [ca. 12 %] for hele perioden 2005 til 2014.

(128) Ifølge Starbucks falder SCTC's faktiske realiserede bruttoavance (70) helt og holdent inden for armslængdeintervallet. Det fremgår ifølge Starbucks af, at bruttoavancen på SCTC's salg lå på [ca. 12 %] for årene 2005 til 2014 baseret på et vægtet gennemsnit.

(129) Kommissionen anmodede Starbucks om at indberette de data og komponenter af avancetillægget, der blev anvendt til at beregne de kvartil- og mediantal for perioden fra 2005 til 2014, som blev fremsendt til Kommissionen. Starbucks oplyste, at disse data ikke er tilgængelige.

(130) Starbucks indsendte oplysninger den 29. juni 2015 for at dokumentere prisfastsættelsen af grønne kaffebønner i den fremsendte transfer pricing-rapport, og især tallene vist i tabel 6, for hvilke har Kommissionen anmodet om de underliggende data.

(131) I modsætning til, hvad der blev anført i tabellen fra Starbucks den 13. april 2015, er værdierne i tabellen om C.A.F.E. Praksisprogram 1,4 % og 9,9 % ikke den nederste kvartil (25. kvartil) og øvre kvartil (75. kvartil). Men de ville være de to ekstreme værdier, dvs. laveste og højeste værdi, i en sammenligning af licensaftaler. I sine bemærkninger af 29. juni 2015 identificerede Starbucks 11 licensaftaler vedrørende teknologilicenser, som de skønner svarer til C.A.F.E. Praksisprogram. Disse aftaler vedrører mad og drikkevarer. De procentsatser, Starbucks kommer frem til, er præsenteret i tabel 7. Starbucks forklarede, at »avancetillæg til produktomkostninger« i tabel 7 »er beregnet ud fra gennemsnittet af hver observation divideret med 1 minus den gennemsnitlige observation«, men der er ingen forklaring på, hvorfor dette skridt blev taget for at beregne et avancetillæg til produktomkostninger uden nogen information om eller hensyntagen til de i aftalerne implicerede virksomheders omkostninger. Tabel 7 Starbucks' forklaring af tidligere fremsendte oplysninger om interkvartilintervallet på 1,4 % til 9,9 % i C.A.F.E. Praksisprogram Average Observation Percentage Markup on Product Cost Highest Observed Value 9,0 % 9,9 % Upper Quartile 6,0 % 6,4 % Median 4,0 % 4,2 % Lower Quartile 2,7 % 2,8 % Lowest Observed Value 1,4 % 1,4 % Observations 11 % 11 %

(132) I sine bemærkninger af 29. juni 2015 angav Starbucks også en prissætning af SCTC's indkøbsfunktion, som var estimeret på basis af sammenlignelige transaktioner identificeret af Starbucks ved hjælp af databaserne PowerK og LIVEDGAR. Tretten aftaler, hvor indkøbstjenester leveres af en tredjepart, blev anset for at svare til de indkøbstjenester, som SCTC leverede til SMBV.

(133) Resultaterne af analysen præsenteres som procentvise andele af »Free on Board«- produktomkostninger, dvs. de omkostninger, kunden afkræves for leverede produkter. Medianværdien af observationer er 6 %. Starbucks præsenterer resultatet i form af et interkvartilt interval af produktomkostninger fra 4,7 % til 8,0 %.

(134) De anvendte observationer drejer sig om aftaler med følgende ordregivere, og kommissionerne er angivet i parentes som procentdel af Free on Board-priser: Aeropostale, Inc (5 %); Ateca Produktion International, Inc. (7 %); BELL SPORTS CORP. (6 %), COLUMBIA SPORTSWEAR CO (1,5 %); Designer Apparel Inc. (5 %), F.I.S. Inc (10 %); He-Ro Industries Incorporated (10 %); JONES APPAREL GROUP INC/NI WEST GROUP INC. (10 %); Mannesmann Pipe&Steel Corporation (2 %), Skin Shoes LLC (8 %); Skin Inc. (6 %); TI Sportswear Inc. (4,7 %) og WW Mexicana (1 %). Det interkvartile interval i disse observationer er 4 % til 8,5 %. Ligesom det var tilfældet med C.A.F.E. Praksisprograms prisfastsættelse, anførte Starbucks, at »procentdelen af salget beregnes som procentdel af FOB divideret med én plus procentdel af FOB« (71). Denne ændring af tallene fra den sammenlignende analyse er ikke forklaret og synes ikke at svare til nogen sædvanlig justering.

(135) Endelig beregner Starbucks prisen på, hvad der er præsenteret som et finansieringselement, og som SCTC bør tjene som et vederlag for »at lagerføre grøn kaffe og finansiere nettotilgodehavender for egen risiko og regning«. Dette vederlag beregnes af Starbucks ved at beregne vægtede gennemsnitlige kapitalomkostninger (weighted average cost of capital, WACC) af SCTC's tilgodehavender og lagerbeholdning for 2014, og det er på den baggrund sat til [ca. 3 %].

(136) For at kunne beregne SMBV's fortjeneste på ristning af grønne kaffebønner købt hos SCTC anmodede Kommissionen endelig Starbucks om oplysning om den pris, SMBV betalte SCTC. Starbucks gav en oversigt over de gennemsnitlige priser (pr. pund), som SMBV betalte til SCTC, og de beløb, SMBV betalte til SCTC, og som er angivet i tabel 8. Ingen andre betalinger er foretaget fra SMBV til SCTC. Tabel 8 Beløb betalt af SMBV til SCTC for indkøb af grønne kaffebønner Køb fra SCTC

RÅ Købsværdi i EUR Købsmængde i pund Pris pr. Enhed i EUR/lbs 2002 — — 2003 [10 000 000 -20 000 000 ] [10 000 000 -20 000 000 ] [1,0000-1,5000] 2004 [10 000 000 -20 000 000 ] [10 000 000 -20 000 000 ] [1,0000-1,5000] 2005 [10 000 000 -20 000 000 ] [1 000 000 -10 000 000 ] [1,0000-1,5000] 2006 [10 000 000 -20 000 000 ] [10 000 000 -20 000 000 ] [1,0000-1,5000] 2007 [20 000 000 -30 000 000 ] [20 000 000 -30 000 000 ] [1,0000-1,5000] 2008 [20 000 000 -30 000 000 ] [10 000 000 -20 000 000 ] [1,0000-1,5000] 2009 [20 000 000 -30 000 000 ] [10 000 000 -20 000 000 ] [1,0000-1,5000] 2010 [30 000 000 -40 000 000 ] [20 000 000 -30 000 000 ] [1,0000-1,5000] 2011 [40 000 000 -50 000 000 ] [20 000 000 -30 000 000 ] [2,0000-2,5000] 2012 [60 000 000 -70 000 000 ] [20 000 000 -30 000 000 ] [2,0000-2,5000] 2013 [60 000 000 -70 000 000 ] [30 000 000 -40 000 000 ] [1,5000-2,0000] 2014 [60 000 000 -70 000 000 ] [40 000 000 -50 000 000 ] [1,5000-2,0000]

2.6.6. Information og tal for Starbucksbutikkerne

(137) De produkter, som SMBV distribuerer, og som enten er produceret af SMBV eller købt af SMBV fra andre leverandører, sælges til Starbucksbutikkerne. Nogle af butikkerne er selvstændige, og nogle er ejet af Starbucks. Kommissionen anmodede om oplysninger for at undersøge, om der er en forskel i de kommercielle betingelser for egne butikker og selvstændige butikker.

(138) Med hensyn til Starbucksbutikkerne har Starbucks givet oplysninger om de forskellige licenstagerprogrammer og kriterier for adgang til at drive Starbucks butikker i EMEA-regionen, en oversigt over butikker i EMEA-regionen, og tal for omsætningen i butikkerne og deres licensbetalinger i 2012 til Starbucks Coffee BV. Ifølge disse oplysninger varierer den procentdel af omsætningen, der skal betales i licensafgift under de tre forskellige typer licensprogrammer (uafhængige geografiske licenstagere, Starbucksejede geografiske licenstagere og såkaldte kanallicenstagere — de tre forskellige typer af licensprogrammer) fra land til land, og disse procentdele ligger i et interval på [5- 10] %.

2.6.7. Oplysninger om rentabiliteten af andre ristningsfaciliteter drevet af Starbucks

(139) Kommissionen anmodede Starbucks om finansielle oplysninger om rentabiliteten af enhver anden ristningsfacilitet drevet af gruppen, og især Starbucks Manufacturing Corporation (herefter benævnt »SMC«), der ud fra offentligt tilgængelige oplysninger blev identificeret som hørende til Starbucks. Kommissionen anmodede om disse oplysninger, da OECD's retningslinjer fra 2010 anbefaler brugen af interne data for at teste »armslængde« for deling af overskud (72). Starbucks oplyste, at SMC var koncernens eneste anden ristningsfacilitet udover SMBV. Da SMC ikke har reviderede regnskaber, indsendte Starbucks proformaregnskaber baseret på virksomhedens interne rapportering.

(140) Oplysningerne fra Starbucks præsenteres i tabel 9. Nøgletal for overskud i forhold til omsætning og overskud i forhold til driftsomkostninger (73) er tilføjet af Kommissionen med henblik på denne afgørelse, idet en dækningsgrad på [9-12] % i SMBV's APA er fastlagt som et armslængdevederlag til SMBV. For SMC lå dækningsgraden på 500 % over de seneste fire regnskabsår. Tabel 9 Finansielle oplysninger om den amerikanske fremstillingsvirksomhed Starbucks Manufacturing Corporation 2011 2012 2013 2014 Starbucks Manufacturing Corporation salg [700 000 000 – 800 000 000 ] [1 000 000 000 – 1 500 000 000 ] [1 000 000 000 – 1 500 000 000 ] [1 000 000 000 – 1 500 000 000 ] COGS [(500 000 000 ) – (600 000 000 )] [(800 000 000 ) – (900 000 000 )] [(800 000 000 ) – (900 000 000 )] [(700 000 000 ) – (800 000 000 )] Andre indtægter og gevinster [100 000 – 200 000 ] [600 000 – 700 000 ] [300 000 – 400 000 ] [1 000 000 – 10 000 000 ] Fradrag [(40 000 000 ) – (50 000 000 )] [(60 000 000 ) – (70 000 000 )] [(70 000 000 ) – (80 000 000 )] [(80 000 000 ) – (90 000 000 )] heraf lønninger og vederlag [(10 000 000 ) – (20 000 000 )] [(20 000 000 ) – (30 000 000 )] [(20 000 000 ) – (30 000 000 )] [(30 000 000 ) – (40 000 000 )] heraf afskrivninger [(10 000 000 ) – (20 000 000 )] [(10 000 000 ) – (20 000 000 )] [(10 000 000 ) – (20 000 000 )] [(10 000 000 ) – (20 000 000 )] Indtægter i alt [100 000 000 – 200 000 000 ] [400 000 000 – 500 000 000 ] [300 000 000 – 400 000 000 ] [500 000 000 – 600 000 000 ] Avance (indtægter/salg) [20 % – 25 %] [30 % – 35 %] [30 % – 35 %] [35 % – 40 %] Avance I forhold til driftsomkostninger (indtægter/fradrag) [400 % – 450 %] [650 % – 700 %] [500 % – 550 %] [550 % – 600 %]

2.7. Beskrivelse af de forskellige aftaler om roller og ansvar for SMBV

(141) Da SMBV blev etableret i Nederlandene, blev der indgået en række aftaler, som beskriver den kontraktlige rolle- og ansvarsfordeling mellem SMBV og dets modparter. De tre aftaler, som er relevante for denne afgørelse, er ristningsaftalen mellem SMBV og Alki LP, købsaftalen for grøn kaffe mellem SMBV og SCTC og leveringsaftalen mellem SMBV og butikkerne.

(142) Ristningsaftalen, som trådte i kraft den 1. januar 2002, regulerer produktionen. Under ristningsaftalen fungerer Alki LP som ordregiver og SMBV som ejeren af ristningsfaciliteten. SMBV betaler en licens til Alki LP, og til gengæld giver Alki LP SMBV adgang til IP-rettigheder og overtager den forretningsmæssige risiko i SMBV, såsom budgetoverskridelser og salg af produkterne. SMBV skal riste grønne kaffebønner og lave ristet kaffe og andre relaterede produkter til butikker (ifølge leveringsaftalen nævnt nedenfor og ADOA (74)). Som ejer af faciliteten skal SMBV sikre, at det rigtige udstyr anvendes, at de korrekte processer udføres, og at varerne produceres i overensstemmelse med specifikationer angivet af Alki LP. SMBV bliver ejeren af de indkøbte produkter, der kan købes fra leverandører, der udpeges og/eller godkendes af Alki LP. SMBV skal sikre, at produkterne på leveringstidspunktet opfylder Alki LP's produktspecifikationer, og SMBV er forpligtet til straks at erstatte enhver mængde af defekte eller mangelfulde varer for egen regning. Alki LP bærer dog risikoen for tab, der kan opstå under produktion, salg, transport, opbevaring, behandling eller anden brug af produkter og skal skadesløsholde SMBV mod eventuelle erstatningskrav.

(143) Købsaftalen for grøn kaffe trådte i kraft den 22. april 2002 og præciserer betingelserne for salg af grønne hele kaffebønner fra SCTC til SMBV. SCTC skal sælge bønnerne til SMBV til priser, der fremgår af prislister udsendt af SCTC. SMBV skal afgive indkøbsordrer på kaffe på grundlag af indkøbsprognoser. SCTC leverer bønner […].

(144) Leveringsaftalen fastlægger ansvarsfordelingen for levering af primære Starbucks- varer mellem SMBV og butikkerne. Butikkerne forpligter sig til at købe al markedsført ristet kaffe og andre primære og relaterede produkter som defineret i denne aftale udelukkende fra SMBV eller godkendte leverandører til priser, som er enten fastsat efter en formel vedhæftet denne aftale (for kaffe og relaterede produkter) eller i henhold til en […] prisliste (for andre varer). Butikkerne skal give SMBV en [periodisk] købsprognose (75), mens SMBV garanterer butikkerne, at på det tidspunkt, hvor kaffe og andre varer forlader SMBVs lager, er de fri for mangler og, hvor dette ikke er tilfældet, skal SMBV vederlagsfrit erstatte et defekt produkt eller kreditere butikkerne beløbet (76).

2.8. Aftale om omkostningsdeling

(145) Omkostningsdelingsaftalen mellem Alki LP og Starbucks Corporation fra 1. august 2006 regulerer Alki LP's direkte rettigheder til at meddele licenser og underlicenser til tredjeparter på at: i) […] drive Starbucksbutikker […], ii) […] drive »[…]« og iii) fremstille og/eller distribuere produkter ved brug af varemærker og teknologi og knowhow.

(146) Under omkostningsdelingsaftalen skal Alki LP betale Starbucks Corporation royalty, gebyrer for tjenesteydelser leveret af Starbucks Corporation, og omkostningsdelingsbetalinger for udvikling af visse immaterielle aktiver. Royaltybetalingerne består af: i) buy-in royalty for varemærke og forretningsformat IP og ii) fast royalty for kaffekendskab IP. Betalingerne i henhold til denne aftale er omhandlet i betragtning 112 og 113.

2.9. Kontrakter mellem Starbucks og tredjeparter om fremstilling og salg af kaffe

(147) For at kunne sammenligne de kommercielle vilkår, der er aftalt mellem SMBV og Starbuckskoncernen, særlig med hensyn til betaling af royalty for ristnings- IP, på den ene side, med de kommercielle vilkår, der gælder i forholdet mellem Starbuckskoncernen og tredjeparter, på den anden side, har Kommissionen anmodet Starbucks om at indsende alle kontrakter, hvorved Starbucks har licenseret IP, og alle kontrakter, hvor Starbucks har outsourcet ristning af kaffe. Kommissionen anmodede også om oplysninger om kommercielle vilkår mellem Starbucks Corporation og dets ristningsvirksomhed i USA.

(148) Som svar på Kommissionens anmodning indsendte Starbucks kontrakter med: — [Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 2], ([»ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 2]«), […]. Starbucks har indgået to typer aftaler med [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 2] om udlicitering af ristning af kaffe, der er blevet ændret ved flere lejligheder. I en aftale om teknologilicens af [før 2008], giver et Starbucksselskab […], en ikke-eksklusiv licens til [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 2] på brug af bl.a. Starbucks' teknologi og knowhow til at producere og sælge ristet kaffe til udvalgte tredjeparter, som Starbucks har indgået aftaler med, f.eks. [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5] […]. [Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 2] skal sikre en høj kvalitet i den ristede kaffe, og [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 2], skal derfor bl.a. overholde bestemte kvalitetsstandarder opstillet af Starbucks. Aftalen om teknologilicens fastsætter, at [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 2] ikke skal betale noget gebyr for licensen (77). En aftale om levering af grøn kaffe foreskriver, at [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 2] har pligt til at købe grønne kaffebønner udelukkende fra Starbucks til en fast pris [pr. en bestemt mængde]. — [Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 3], (»ikkeforbundet [forarbejdningsvirksomhed 3]«), […]. I henhold til en aftale om ristningslicens af [efter 2008], skal [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 3] riste kaffe, som den skal sælge til Starbucks og et joint-venture mellem [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 3] og Starbucks kaldet [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 3's og Starbucks' joint-venture], der driver Starbucks butikker i [et bestemt land]. [Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 3] betaler et ristningsgebyr til Starbucks […] på USD […] [pr. en bestemt mængde] for grøn kaffe produceret og solgt til [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 3's og Starbucks' joint-venture]. — [Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 4], (»[ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 4]«), […]. For at få udliciteret ristning af kaffe indgik [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 4] tre typer af aftaler, hvoraf kun […] købsaftalen af [efter 2008] blev indsendt. I denne aftale udpeger Starbucks [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 4] til at producere, pakke, og levere kaffeprodukt. Aftalerne indeholder ingen gebyrer eller afgifter, der skal betales til Starbucks. Fremstillingen skal finde sted efter bestemte produktspecifikationer og standarder angivet af Starbucks. Aftalen fastsætter, at [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 4] skal sælge produkterne til Starbucks og dets koncernselskaber til en pris på niveau med grønne kaffebønner (ifølge Starbucks er grønne kaffebønner derfor blot en pass-through-omkostning for [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 4]) og leveringsomkostningerne med tillæg af et forarbejdningsgebyr. I dette forarbejdningsgebyr indgår der gebyrer til ristning […]. Denne prisformel er derefter blevet omsat til en salgspris pr. [en bestemt mængde] ristet kaffe. Starbucks hævder, at dette resulterer i en margen på [5-10] % af de samlede forarbejdningsomkostninger, uden yderligere oplysninger om, hvordan denne påståede avance er beregnet. — [Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5] (»ikkeforbundet [forarbejdningsvirksomhed 5]«), […]. Starbucks indgik tre aftaler med [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5] i [før 2008]. I en leverandøraftale forpligter Starbucks sig til at levere ristede kaffebønner, koncentrat og andre kaffeingredienser til [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5] til en pris baseret på en formel, der bruges til at fastsætte prisen på kaffeingredienser til [Starbucks'] kaffebutikker, […]. […]aftalen, der er en produktions- og distributionsaftale, giver [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5] eneforhandlingsret på visse færdigpakkede, ready-to-drink drikke under Starbucks varemærke i et konkret område. Fremstillingen skal finde sted efter bestemte produktspecifikationer og standarder angivet af Starbucks. […]aftale indeholder ikke nogen gebyrer eller royalty, som [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5] skal betale til Starbucks. Aftalen om varemærke og teknologilicens giver [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5] ret til at bruge Starbucks' varemærke samt teknologi og knowhow til fremstilling af de aftalte produkter. [Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5] betaler en licensafgift på [10-15] % af nettosalget underlagt en justeringsmekanisme, som ifølge Starbucks medfører et gebyr på ca. [10-15] % af nettosalget af ready-to-make drikkevarer (78). — Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] (»[ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6]«), […]. Starbucks har indgået tre aftaler med [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] i [før 2008], som senere er blevet ændret. I en leverandøraftale påtager Starbucks sig forpligtelsen til at levere ristede kaffebønner, koncentrat og andre kaffeingredienser til [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] til en pris baseret på en formel, der bruges til at fastsætte prisen på kaffeingredienser til Starbucks' […] kaffebutikker, […]. Produktions- og distributionsaftalen giver [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] eneforhandlingsret på visse færdigpakkede, ready-to-drink drikke under Starbucks varemærke i [et bestemt land]. Fremstillingen skal finde sted efter bestemte produktspecifikationer og standarder angivet af Starbucks. Produktions- og distributionsaftalen indeholder ikke nogen gebyrer eller royalty, som [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] skal betale til Starbucks. Aftalen om varemærke og teknologilicens giver [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] ret til at bruge Starbucks' varemærke samt teknologi og knowhow til fremstilling af de aftalte produkter. [Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] betaler en licensafgift, afhængigt af produktet. Ifølge Starbucks udgør dette gebyr mellem [5 og 10] % af nettosalget af ready-to-make drikkevarer (79). — [Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7] (»[ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7]«), […]. Starbucks indgik tre aftaler med [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7] i [efter 2008], som senere er blevet ændret. I en leverandøraftale påtager Starbucks sig forpligtelsen til at levere kaffeingredienser til [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7], […] til en pris fastsat [pr. en bestemt mængde]. Produktions- og distributionsaftalen giver [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7] eneforhandlingsret på visse færdigpakkede, ready-to-drink drikke under Starbucks varemærke i et bestemt område. Fremstillingen skal finde sted efter bestemte produktspecifikationer og standarder angivet af Starbucks. Produktions- og distributionsaftalen indeholder ikke nogen gebyrer eller royalty, som [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7] skal betale til Starbucks. Aftalen om varemærke og teknologilicens giver [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7] ret til at bruge Starbucks' varemærke samt teknologi og knowhow til fremstilling af de aftalte produkter. [Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7] betaler en licensafgift afhængigt af område mellem [10 og 20] % af nettoomsætningen.

(149) De kontrakter, som Starbucks som beskrevet ovenfor har med [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5], [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] og [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7], blev klassificeret i tre kategorier: i) leveringsaftaler svarende til leveringsaftalen mellem SMBV og udviklere, der er beskrevet i betragtning 144; ii) produktions- og distributionsaftaler svarende til aftalen mellem SMBV og Alki LP; og iii) aftale om varemærke og teknologilicens svarende til aftalen mellem ADOA og Starbucks Coffee BV og butikkerne, der er beskrevet i betragtning 48. Af de tre typer aftaler mellem Starbucks og [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5], [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] og [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7] indebærer kun den sidstnævnte kategori af aftaler, at Starbucks' modparter betaler royalty.

(150) Derudover indsendte Starbucks fire andre ristningsaftaler med [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 8], [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 1], [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 9] og [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 10] til Kommissionen. — fremstillings- og leveringsaftalen med [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 8] stammer fra [efter 2008] og fastsætter, at [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 8] skal fremstille aromatiseret kaffe til Starbucks til en nærmere fastsat pris (80). […] fastsætter, at [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 8] strengt skal overholde en teknisk manual for bl.a. fremstillingen af produkterne. […] fastsætter, at Starbucks skal give [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 8] en royaltyfri licens på brug af knowhow i forbindelse med fremstillingsprocessen. — fremstillings- og leveringsaftalen med [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 1] er dateret [efter 2008] og fastsætter, at [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 1] skal producere bestemte kaffeprodukter til Starbucks til en nærmere fastsat pris (81). […] fastsætter, at [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 1] strengt skal overholde en teknisk manual for bl.a. fremstillingen af produkterne. Aftalen indeholder ikke nogen gebyrer eller royalty, som [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 1] skal betale til Starbucks. — fremstillings- og leveringsaftalen med [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 9] er dateret [efter 2008] og fastsætter, at [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 9] skal producere aromatiseret kaffe til Starbucks til en nærmere fastsat pris (82). […] fastsætter, at [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 9] strengt skal overholde en teknisk manual for bl.a. fremstillingen af produkterne. [Produktions- og leveringssaftalen] indeholder ikke nogen gebyrer eller royalty, som [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 9] skal betale til Starbucks. Aftalen omhandler også en teknologi og varemærkeaftale, som dog ikke blev medsendt. — Produktionsaftalen med [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 10] er dateret [efter 2008] og vedrører fremstilling og ristning af grønne kaffebønner til Starbucks foretaget af en […] rister, som får sine kaffebønner direkte. Aftalen indeholder ikke nogen gebyrer eller royalty, som [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 10] skal betale til Starbucks. […] i aftalen præciserer, at Starbucks ejer IP rettighederne til kaffeblanding, temperaturkurve over ristningsforløb og ristningsslutpunkt osv. Starbucks betaler et gebyr til [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 10] for kaffen [pr. en bestemt mængde] efter en bestemt formel, som fører til en lavere pris for ristning end for emballering.

2.9.1. Argumenter fra Starbucks om aftalerne mellem tredjeparter og Starbucks Manufacturing Corp.

(151) Foruden kontrakterne nævnt i betragtning 148 har Starbucks indsendt en analyse af sammenligneligheden af disse kontrakter med SMBVs royaltybetalinger til Alki LP.

(152) Blandt de aftaler, hvorved Starbucks meddelte licenser på immaterielle aktiver (varemærker og bestemt kafferelateret knowhow) til tredjeparter, skelner Starbucks mellem i) tredjeparter, der udnyttede de immaterielle aktiver til fremstilling af produkter indeholdende Starbucks kaffeingredienser i ristningsaftaler ([ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 3] og [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 2]), ii) tredjeparter, der distribuerede sådanne fremstillede produkter direkte til kunderne ([ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7], [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] og [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5]). [Ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7], [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] og [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5] bruger de immaterielle aktiver til at fremstille ready-to-drink kaffe, som de sælger til detailhandlen (primært supermarkeder). Starbucks finder, at de royalties, som betales af [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7], [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] og [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5] er sammenlignelige med de royalties, som betales af SMBV, og som den anslår til [5-10] % af salget (83).

(153) Mere generelt skelner Starbucks mellem alle aftaler indgået med tredjeparter siden 2002. Efter Starbucks' bedste overbevisning vil de vigtigste kategorier være følgende: 1) Aftaler om tredjeparters brug af Starbucks' immaterielle aktiver (kafferelaterede immaterielle aktiver og varemærker) på markedet: — Ristningslicensaftalerne med [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 2] og [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 3]. — Aftalerne om varemærke og teknologilicens med [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 7], [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 6] og [ikkeforbundet forarbejdningsvirksomhed 5] for brug af Starbucks' varemærke og en særlig kafferelateret knowhow. 2) Forskellige aftaler, som giver tredjeparte