Rådets forordning (EF) nr. 1091/2001

af 28. maj 2001

om fri bevægelighed for indehavere af visum til længerevarende ophold

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 62, nr. 2), litra b), nr. ii), og artikel 63, nr. 3), litra a),

under henvisning til initiativ fra Den Franske Republik(1),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Der kan gå et vist stykke tid fra det tidspunkt, hvor en person, der er indehaver af et nationalt visum til længerevarende ophold udstedt af en medlemsstat, indrejser på denne medlemsstats område, og det tidspunkt, hvor den pågældende modtager en opholdstilladelse, der sætter ham i stand til frit at bevæge sig på de øvrige medlemsstaters område.

(2) Det er hensigtsmæssigt at fremme den frie bevægelighed for indehavere af et nationalt visum til længerevarende ophold, indtil den pågældende får opholdstilladelse, og at fastsætte, at dette visum, der for tiden kun giver ret til en enkelt transitrejse gennem de øvrige medlemsstaters område til den visumudstedende stats område, har samme gyldighed som et ensartet visum til kortvarigt ophold, såfremt ansøgeren opfylder indrejse- og opholdsbetingelserne i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985, undertegnet i Schengen den 19. juni 1990.

(3) En sådan foranstaltning er et første skridt til en harmonisering af betingelserne for udstedelse af nationale visa til længerevarende ophold.

(4) Konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen og de fælles konsulære instrukser til de diplomatiske og konsulære repræsentanter(3) bør derfor ændres.

(5) Denne forordning er en udbygning af Schengen-reglerne, jf. protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union, således som disse er defineret ved bilag A til Rådets afgørelse 1999/435/EF af 20. maj 1999 om definition af Schengen-reglerne med henblik på, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og traktaten om Den Europæiske Union, at fastsætte retsgrundlaget for de bestemmelser og afgørelser, der udgør Schengen-reglerne(4).

(6) I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter at Rådet har truffet afgørelse om denne forordning til udbygning af Schengen-reglerne efter bestemmelserne i afsnit IV i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre dette instrument i sin nationale lovgivning, jf. artikel 5 i protokollen om Danmarks stilling.

(7) For så vidt angår Republikken Island og Kongeriget Norge udgør denne forordning en udbygning af Schengen-reglerne som omhandlet i aftalen indgået den 18. maj 1999 mellem Rådet for Den Europæiske Union og disse to stater(5).

(8) I medfør af artikel 1 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Irland og Det Forenede Kongerige ikke i vedtagelsen af denne forordning. Med forbehold af artikel 4 i nævnte protokol finder denne forordning derfor ikke anvendelse i Irland og Det Forenede Kongerige -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Artikel 18 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen affattes således:

"Artikel 18

Visa til ophold af mere end tre måneders varighed er nationale visa, som den enkelte medlemsstat udsteder ifølge sin egen lovgivning. Et sådant visum kan i højst tre måneder fra den oprindelige gyldighedsdato have samme gyldighed som et ensartet visum til kortvarigt ophold, hvis det er udstedt under iagttagelse af de fælles betingelser og kriterier, der er fastlagt ved eller i medfør af de relevante bestemmelser i kapitel 3, afdeling 1, i denne konvention, og hvis indehaveren opfylder indrejsebetingelserne i artikel 5, stk. 1, litra a), c), d) og e). I modsat fald giver dette visum kun indehaveren ret til at rejse gennem de øvrige medlemsstaters område til den visumudstedende medlemsstats område, medmindre han ikke opfylder indrejsebetingelserne i artikel 5, stk. 1, litra a), d) og e), eller han er opført på den nationale liste over uønskede personer i den medlemsstat, hvis område den pågældende ønsker at rejse igennem."

Artikel 2

Punkt 2.2 i del I i de fælles konsulære instrukser affattes således: "2.2. Visum til længerevarende ophold

Til ophold af en varighed på mere end tre måneder udsteder den pågældende medlemsstat et nationalt visum i overensstemmelse med de nationale bestemmelser.

Dette nationale visum har dog tillige i højst tre måneder fra den oprindelige gyldighedsdato samme gyldighed som et ensartet visum til kortvarigt ophold, hvis det er udstedt under iagttagelse af de fælles betingelser og kriterier, der er fastlagt ved eller i medfør af de relevante bestemmelser i kapitel 3, afdeling 1, i denne konvention om gennemførelse af Schengen-aftalen, og hvis indehaveren opfylder indrejsebetingelserne i konventionens artikel 5, stk. 1, litra a), c), d) og e), jf. del IV i disse instrukser. I modsat fald har indehaveren kun ret til at rejse gennem de øvrige medlemsstaters område til den visumudstedende medlemsstats område, medmindre han ikke opfylder indrejsebetingelserne i artikel 5, stk. 1, litra a), d) og e), i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen, eller han er opført på den nationale liste over uønskede personer i den medlemsstat, hvis område den pågældende ønsker at rejse igennem."

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Dene forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

Udfærdiget i Bruxelles, den 28. maj 2001.

På Rådets vegne

T. Bodström

Formand

(1) EFT C 200 af 13.7.2000, s. 4.

(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 18.1.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(3) EFT L 239 af 22.9.2000, s. 318.

(4) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 1.

(5) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.