RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 2834/91 af 23. september 1991 om endelig opkraevning af den midlertidige udligningstold paa importen af fibre og garn af polyester med oprindelse i Tyrkiet

RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 12,

under henvisning til tillaegsprotokollen (2) til aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Tyrkiet, saerlig artikel 46,

under henvisning til forslag fra Kommissionen, forelagt efter konsultation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. Midlertidige foranstaltninger og efterfoelgende procedure

(1) Ved forordning (EOEF) nr. 1432/91 (3), i det foelgende benaevnt kommissionsforordningen, indfoerte Kommissionen en midlertidig udligningstold paa importen af fibre og garn af polyester med oprindelse i Tyrkiet.

(2) Efter indfoerelsen af den midlertidige udligningstold tilkendegav den tyrkiske regering, tre eksportoerer og en importoer skriftligt deres synspunkter vedroerende resultaterne af undersoegelsen. Den tyrkiske regering og en eksportoer anmodede om at blive hoert af Kommissionen, hvilket blev imoedekommet.

(3) Parternes skriftlige redegoerelser og bemaerkninger blev undersoegt naermere, og Kommissionens konklusioner blev om fornoedent aendret for at tage hensyn hertil.

B. Procedurens laengde

(4) Der blev givet meddelelse om indledning af denne procedure i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (4). Undersoegelsen vedroerende subsidier omfattede perioden fra 1. juli 1987 til 31. december 1988. Undersoegelsen kunne ikke afsluttes inden for den normale frist paa grund af de meget omfattende og komplicerede data, der oprindelig blev indsamlet og gennemgaaet.

Den tyrkiske regering og en tyrkisk eksportoer gjorde gaeldende, at Kommissionen ikke havde afsluttet proceduren inden for en rimelig frist, og at nogle data derfor var foraeldede.

Raadet har i den forbindelse noteret sig, at Kommissionen i en laengere periode forud for indfoerelsen af udligningstold forgaeves havde haft droeftelser med de tyrkiske myndigheder om muligheden for at naa til en forstaaelse.

Raadet bekraeftede Kommissionens redegoerelse som gengivet i betragtning 6 i kommissionsforordningen.

C. Subsidier

Generelt

(5) Raadet droeftede i dette saerlige tilfaelde, om det kunne anses for rimeligt at indfoere udligningstold over for subsidieordninger, der blev ophaevet efter undersoegelsesperioden.

Paa grundlag af bevisligheder fremlagt af den tyrkiske regering fandt Raadet, da den foelte sig overbevist om, at der ikke ville kunne opnaas yderligere fordele i henhold til disse subsidieordninger, efter at de var ophaevet, og under forudsaetning af, at saadanne subsidier ikke genindfoertes, at det ville vaere unoedvendigt at indfoere udligningstold over for disse ordninger.

Saerlige ordninger

(6) Kommissionen identificerede elleve subsidieordninger, hvoraf nogle ansaas for at berettige paalaeggelse af udligningstold.

Den tyrkiske regering og den tyrkiske eksportoer rejste saerlige indvendinger mod foelgende ordninger.

Fritagelse for selskabsskat

(7) Den tyrkiske regering og en tyrkisk eksportoer anfaegtede ikke, at ydelsen af denne form for subsidier er betinget af eksportresultaterne, men de anfaegtede det grundlag, som denne ordning gav anledning til. Den tyrkiske regering foreslog som grundlag at anvende den fritagelsessats (14 %), der skal gaelde for eksportindtaegter i 1992, men som foerst vil faa virkning i 1993.

I henhold til ordningen for fritagelse for selskabsskat blev 20 % af produktionsselskabernes eksportindtaegter fritaget for betaling af selskabsskat i 1989 og 18 % af eksportindtaegterne i 1990. Denne procentsats blev i 1991 nedsat til 16 %, hvilket foerst vil faa virkning i 1992. Den tyrkiske regering har desuden saenket fritagelsesprocenten til 14 % af eksportindtaegterne i 1992 med virkning i 1993. Kommissionen fandt, at eftersom de aktuelle omkostninger for den tyrkiske regering og fordelene for de paagaeldende selskaber var baseret paa selskabernes eksportindtaegter i 1990, boer fritagelsessatsen paa 18 %, som er gaeldende i 1991, danne grundlag for beregning af stoerrelsen af udligningstolden i forbindelse med denne ordning. Det vil ikke vaere berettiget paa nuvaerende tidspunkt at foregribe en yderligere nedsaettelse af omkostninger og fordele i forbindelse med denne ordning i de kommende aar. Raadet bekraeftede denne konklusion.

Lavtforrentede investeringskreditter

(8) Den tyrkiske regering og en tyrkisk eksportoer har anfoert, at denne ordning blev ophaevet i januar 1990. Da der blev fremlagt tilstraekkelige beviser herfor, som Raadet kunne godtage, ansaas denne ordning ikke laengere at give grundlag for udligningstold.

Incitamentspraemier

(9) Den tyrkiske regering og en eksportoer har anfoert, at denne ordning blev ophaevet i november 1989. Ud over at Kommissionen ikke var blevet underrettet herom, da den indfoerte den midlertidige udligningstold, var den faktiske fordel for de selskaber, der benyttede sig af denne ordning, ubetydelig, og den havde derfor ikke og ville ikke faa nogen indvirkning paa tolden. Raadet tog ikke hensyn til fordelene ved denne ordning.

Investeringsbegunstigelse

(10) Den tyrkiske regering og en eksportoer gjorde gaeldende, at Kommissionen baade for denne ordning og for toldfritagelsesordningen havde anvendt en afskrivningsperiode, som ikke var repraesentativ for den normale afskrivningsperiode i Tyrkiet. De paastod, at den normale afskrivningsperiode i Tyrkiet er 8 til 10 aar, og at selskaberne frit kan vaelge den periode, de vil benytte.

(11) Kommissionen benyttede i den forbindelse som grundlag for sine afgoerelser de oplysninger, den havde indhentet ved kontrolbesoeg, og hvoraf det fremgik, at den normale afskrivningsperiode i den paagaeldende erhvervsgren var fire aar.

(12) Endvidere anfoerte en tyrkisk eksportoer, at hvis fordelen af denne ordning alene blev beregnet paa grundlag af de investeringer, som vedroerte fibre og garn af polyester, og ikke paa grundlag af alle investeringer, ville der blive tale om et mindre subsidiebeloeb. Eksportoeren var ikke i stand til paa tilfredsstillende maade at angive stoerrelsen af de subsidier, som kun vedroerte investeringer i forbindelse med fibre og garn af polyester, og Kommissionens beregninger er derfor foretaget paa grundlag af de eneste paalidelige oplysninger, der er fremlagt af det paagaeldende selskab, dvs. alle investeringer, der var omfattet af denne ordning.

Under disse omstaendigheder bekraeftede Raadet alle de metoder, Kommissionen havde benyttet som grundlag for beregning af udligningsbeloebet for denne ordning.

Toldfritagelse

(13) Den Tyrkiske regering og en tyrkisk eksportoer har anfoert, at den toldsats, der ligger til grund for fritagelsen i november 1989, blev nedsat fra 30 % til 5 %. Der er fremlagt tilfredsstillende beviser herfor. Raadet har taget hensyn hertil ved beregningen af udligningsbeloebet for denne subsidieordning.

Andre ordninger

(14) Raadet bekraeftede Kommissionens afgoerelse om ikke at vedtage foranstaltninger over for stoettefonden for anvendelse af ressourcer (betragtning 9 i kommissionsforordningen) og over for nedslag i indirekte skatter (betragtning 10 og 11), da disse to ordninger blev ophaevet foer afslutningen af undersoegelsesperioden, og ej heller over for stoette- og prisstabiliseringsfonden (betragtning 17), da der for de paagaeldende varer ikke kan opnaas stoette fra denne fond, eller over for ordningen for lavtforrentede kreditter til indkoeringsfasen (betragtning 29), da der her var tale om ubetydelige fordele.

D. Specificitet

(15) Den tyrkiske regering og en tyrkisk eksportoer fremfoerte igen det argument, at indenlandske subsidier kun kan give anledning til udligningstold, hvis de ydes specifikt til den begunstigede industri. Den tyrkiske regering gjorde gaeldende, at de indenlandske subsidier, som Kommissionen havde imoedegaaet med udligningstold, alle blev ydet i henhold til generelt gaeldende stoetteordninger.

(16) Raadet noterede sig, hvorledes indenlandske subsidier ydes i Tyrkiet. Et selskab skal have et incitamentscertifikat, som udstedes af den statslige planlaegningsorganisation (SPO), som for at lette sin afgoerelse har opstillet en liste over erhvervsgrene, som ikke kan deltage i indenlandske stoetteordninger. Endvidere gennemgaar SPO hver enkelt investeringsansoegning, i forbindelse med hvilken der normalt foretages en saakaldt forhaandsvurdering, og SPO traeffer derefter beslutning om, hvorvidt et selskab kan faa del i en eller flere af de beskrevne indenlandske subsidieordninger. Under disse omstaendigheder er der al mulig grund til at antage, at de paagaeldende subsidier ikke ydes efter neutrale og objektive kriterier.

Kommissionen anmodede den tyrkiske regering om at fremlaegge afgoerende beviser for, at de paagaeldende subsidier kunne opnaas paa et generelt grundlag, men der blev ikke fremlagt saadanne beviser.

Under disse omstaendigheder er Raadet ligesom Kommissionen af den overbevisning, at det tyrkiske system ikke indebaerer, at de ansoegende selskaber automatisk opnaar de soegte subsidier, naar de fastsatte kriterier er opfyldt.

(17) Det foelger heraf, at Raadet ikke kan godtage paastanden om, at der generelt kan opnaas andel i disse ordninger. Raadet konkluderede foelgelig, at subsidier i henhold til disse ordninger ydes specifikt.

(18) Endvidere fremgik det, at endog de indenlandske subsidier, der blev tildelt efter udviklingsniveauet i den region, hvor modtagervirksomheden havde sit hjemsted, blev ydet specifikt og ogsaa i de hoejest udviklede regioner i Tyrkiet.

(19) Det stod derfor klart, at det i praksis ikke generelt var muligt for selskaberne at faa del i disse subsidier, og det samme gjaldt regionerne, hvor der blev konstateret forskellige procenter for stoetteberettigelsen alt efter regionens udviklingsniveau. Raadet fandt, at disse ordninger berettigede paalaeggelse af udligningstold.

E. De samlede subsidieydelser

(20) Raadet fastslog, at de samlede subsidieydelser, som berettigede paalaeggelse af udligningstold, androg:

- SASA 9,99 %

- Sonmez Filament 9,13 %

- Sonmez ASF 9,35 %

- SIFAS 9,39 %

- Polylen 8,79 %

- Polyteks 10,16 %

Hvert af de beroerte selskaber er blevet underrettet om, hvilken udligningstold, der svarer til hver af de omhandlede ordninger. Af fortrolighedshensyn offentliggoeres de ikke her.

F. Skade

(21) I kommissionsforordningen blev det fastslaaet, at fire varer var omfattet af denne procedure, og at faellesskabsproducenterne fremstillede samme varer. Hvad angaar vurderingen af virkningerne af den subsidierede import blev det imidlertid gjort gaeldende, at de fibre og garn af polyester, som de tyrkiske selskaber eksporterede, ikke var samme varer som dem, faellesskabsproducenterne fremstillede, da de ikke var af samme kvalitet. Importen af disse varer kunne foelgelig ikke have vaeret til vaesentlig skade for produktionen i Faellesskabet af samme varer. Disse paastande blev ikke godtaget i kommissionsforordningen, da de eventuelle kvalitetsforskelle mellem de tyrkiske varer og de i Faellesskabet fremstillede varer var saa ubetydelige, at der ikke kunne foretages nogen klar sondring mellem dem. Denne konklusion blev yderligere understoettet af lighedspunkterne mellem varernes endelige anvendelsesformaal.

(22) Raadet bekraeftede, at de grundlaeggende fysiske egenskaber ved de eksporterede og de i Faellesskabet fremstillede varer samt deres anvendelsesformaal er identiske i den foreliggende sag. Endvidere er de endelige brugere de samme, og den eneste afgoerende faktor, der kan give anledning til en sondring mellem de importerede varer og de i Faellesskabet fremstillede varer, er prisen. Prisen er imidlertid i hoej grad paavirket af de tyrkiske statssubsidier. Under disse omstaendigheder foreligger der ikke nogen klar og afgoerende faktor, der goer det muligt at sondre mellem de naevnte varer.

(23) Raadet bekraefter derfor resultaterne af Kommissionens undersoegelse, ifoelge hvilke de i Faellesskabet fremstillede varer maa anses for at vaere de samme varer som de importerede, subsidierede varer.

(24) Kommissionen konkluderede i sine foreloebige konklusioner, at der som foelge af den subsidierede import fra Tyrkiet var paafoert den paagaeldende faellesskabserhvervsgren, som fremstiller fibre og garn af polyester, vaesentlig skade.

(25) Disse konklusioner vedroerende den forvoldte skade var hovedsagelig baseret paa foelgende kendsgerninger:

For saa vidt angaar omfanget af den subsidierede import konstateredes det i kommissionsforordningen, at importen af garn steg fra 233 tons i 1984 til 13 315 tons i 1988, hvilket svarer til en foroegelse af markedsandelen fra 0 til 5 %, medens markedsandelen for fibre svingede omkring 4 % og udgjorde 3,3 % i 1988. Det skal i den forbindelse erindres, at der i juni 1988 blev indfoert midlertidig antidumpingtold (5) paa importen af de fleste af de paagaeldende varer, hvilket sandsynligvis havde indvirkning paa den importerede maengde. Der blev ikke fremsat bemaerkninger hertil.

(26) Faellesskabsproduktionens markedsandel faldt for fibre fra 79 % i 1984 til 75 % i 1988 og for garn fra 81 % i 1984 og 69,8 % i 1988. For priserne blev der i perioden fra 1985 og indtil undersoegelsesperioden konstateret betydelige prisfald, som for tekstureret garn udgjorde 5 %, for filamentgarn af polyester 12 %, for fibre 20 % og for det saakaldte POY-garn 26 %.

Endvidere konstateredes det, at flertallet af virksomheder inden for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet led betydelige tab i 1988, i nogle tilfaelde indtil 26 % for fibre og 15 % for garn.

(27) Raadet bekraefter derfor konklusionerne i betragtning 50 til 53 i kommissionsforordningen.

(28) Kommissionen konstaterede desuden, af priserne i Faellesskabet for de fra Tyrkiet importerede varer i undersoegelsesperioden i gennemsnit var lavere end faellesskabsproducenternes tilsvarende priser for samme varer; de procentuelle forskelle udgjorde: for fibre 18 til 22 %, for tyrkisk filamentgarn af polyester 65 %, for tyrkisk POY-garn 30 % og for tyrkisk tekstureret garn mellem 25 og 43 %.

(29) Den tyrkiske regering og en tyrkisk eksportoer gjorde i den forbindelse gaeldende, at prisunderbudsmargenerne ikke var korrekte, idet der ikke var foretaget nogen justeringer af de tyrkiske priser for at tage hensyn til de paastaaede forskelle i fysiske egenskaber mellem de tyrkiske og de i Faellesskabet fremstillede varer. Kommissionen fik imidlertid hverken fra den tyrkiske regering eller fra den paagaeldende eksportoer forelagt noget tilfredsstillende bevis for, at disse paastaaede forskelle oevede indflydelse paa priserne. Dette krav blev derfor afvist.

(30) Endvidere skal det erindres, at selv om de paastaaede forskelle skulle have en vis indvirkning paa priserne og saaledes paa sammenligneligheden af priserne paa de paagaeldende varer, ville en saadan indvirkning aldrig kunne opveje de meget betydelige underbudsmargener, der er paavist og efterproevet af Kommissionen. Raadet bekraeftede derfor Kommissionens analyse af spoergsmaalet om prisunderbud.

Konklusioner

(31) Paa baggrund af konklusionerne i betragtning 53 i kommissionsforordningen samt ovenstaaende betragtninger bekraeftede Raadet, at de tyrkiske eksportoerer havde oeget deres markedsandel betydeligt, at de havde genoptaget deres prisunderbudspolitik, og at der paafoertes den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade.

G. AArsagssammenhaeng

(32) Som allerede anfoert i betragtning 54 i kommissionsforordningen var de paagaeldende markeder meget prisfoelsomme og gennemsigtige. De store prisunderbud paa tyrkiske eksportvarer, som i vid udstraekning blev daekket af den betydelige subsidiemargen, havde saaledes ganske klart indvirkning paa faellesskabsindustriens priser.

Den tyrkiske regering gjorde i den forbindelse gaeldende, at den tyrkiske eksport med en lille markedsandel ikke kunne have en skadelig indvirkning paa faellesskabsindustriens priser. Paa dette saerlige marked, hvor der kun findes et begraenset antal leverandoerer, og hvor prisgennemsigtigheden er stor, kan salg til lave priser, som praktiseres af eksportoerer, der kun har en lille markedsandel, ikke desto mindre have stor skadelig virkning paa det generelle prisniveau og tvinge faellesskabsproducenterne til at tilpasse deres priser til denne lavprisimport paa bekostning af rentabiliteten.

(33) Det blev indvidere gjort gaeldende, at prisfaldet, der som saadant ikke blev anfaegtet, hovedsagelig var foraarsaget af faldende raastofpriser. Raadet var imidlertid af den opfattelse, at selv om faldende raastofpriser kan have paavirket priserne i nedadgaaende retning, forklarer dette ikke, at faellesskabsproducenterne ikke kunne saelge til rentable priser. Prisunderbuddene paa de subsidierede importvarer oegede saaledes tendensen til prisfald og tvang priserne ned under det normale niveau, der ville kunne tilskrives lavere omkostninger.

(34) Den tyrkiske regering og en tyrkisk eksportoer anfoerte, at den vaesentlige skade, der var forvoldt den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, var foraarsaget af andre faktorer, enten dumpingimport fra nogle lande, over for hvilke der var indfoert antidumpingtold, eller lave priser paa varer, der blev importeret til meget lave priser.

Raadet erkendte i den forbindelse, at der var lagt antidumpingtold paa importen fra flere lande af tre af de varer, der var omfattet af undersoegelsen. Det var antagelsen, at disse foranstaltninger ville afhjaelpe den skade, denne dumpingimport forvoldte. Bortset fra, at konklusionerne i forbindelse med de paagaeldende antidumpingprocedurer vedroerte en anden undersoegelsesperiode, var antidumpingtolden for de fleste tyrkiske selskaber og de fleste varer imidlertid fastsat paa grundlag af de dumpingmargener, der var fastlagt for Tyrkiet, og de afhjalp ikke fuldstaendigt de skadelige virkninger. Subsidierne til den paagaeldende import havde saaledes en yderligere skadelig indvirkning paa faellesskabsproduktionen, og denne skade blev ikke afhjulpet af de naevnte antidumpingforanstaltninger.

I artikel 4 i forordning (EOEF) nr. 2423/88 er det saaledes ikke fastsat, at skadelige virkninger kun kan konstateres, hvis ydelsen af subsidier er den eneste aarsag eller hovedaarsagen til den samlede skade, der er paafoert en erhvervsgren. Skade, der skyldes subsidier, kan derfor berettige, at der indfoeres beskyttelsesforanstaltninger, ogsaa selv om der blot er tale om en del af en mere omfattende skade, som ogsaa kan tilskrives andre faktorer. I den foreliggende sag fremgaar det saaledes af undersoegelsen, at faellesskabserhvervsgrenen paa trods af de antidumpingforanstaltninger, der er truffet, stadig befinder sig i en vanskelig situation, og at foranstaltningerne mod dumpingimporten ikke fuldt ud har afhjulpet den skade, der er foraarsaget af den illoyale priskonkurrence.

(35) De tyrkiske myndigheder fremsatte yderligere den paastand, at de vanskeligheder, som faellesskabserhvervsgrenen befandt sig i, hovedsagelig kunne tilskrives grundlaeggende strukturelle problemer.

(36) Raadet erkendte, at faellesskabserhvervsgrenen tidligere havde haft vaesentlige oekonomiske problemer. For at loese disse problemer havde faellesskabsproducenterne truffet en raekke strukturomlaegningsforanstaltninger, som havde forbedret deres resultater. Denne strukturomlaegning af faellesskabserhvervsgrenen er imidlertid nu blevet bragt i fare som foelge af illoyal og skadelig priskonkurrence ved import fra en raekke lande, som det fremgaar af de rentabilitetstal, der er anfoert i betragtning 52 i kommissionsforordningen. Raadet fandt det derfor ukorrekt at paastaa, at den skade, som faktisk er forvoldt af illoyal priskonkurrence, skyldes strukturelle problemer.

(37) Den tyrkiske regering gjorde endvidere gaeldende, at eftersom virkningerne af dumpingimporten fra Tyrkiet blev vurderet sammen med virkningerne af dumpingimporten fra fem andre lande ved fastlaeggelsen af skaden i de paagaeldende antidumpingsager, ville Raadet ikke have mulighed for i denne antisubsidiesag som modsaetningsslutning af fastslaa, om den subsidierede import fra Tyrkiet i sig selv havde foraarsaget skade.

(38) Af de grunde, der er omhandlet i betragtning 56 til 58 i kommissionsforordningen, og paa baggrund af ovenstaaende betragtninger bekraefter Raadet imidlertid, at den subsidierede import fra Tyrkiet har paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade.

H. Faellesskabets interesser

(39) I betragtning 59 til 63 i kommissionsforordningen har Kommissionen begrundet, hvorfor det af hensyn til beskyttelsen af Faellesskabets interesser var paakraevet at gribe ind for at hindre, at der forvoldtes yderligere skade under proceduren. Raadet ansaa disse begrundelser for gyldige.

En tyrkisk eksportoer og den tyrkiske regering gjorde imidlertid gaeldende, at indfoerelsen af told ville hindre priskonkurrence paa faellesskabsmarkedet, hvilket ikke ville vaere i Faellesskabets interesse.

(40) Raadet goer i den forbindelse opmaerksom paa, at en udligningstold har til formaal at genskabe en situation med redelige konkurrencevilkaar, og at det derfor er noedvendigt at udligne virkningerne af eksportsubsidierne, hvilket vil have til foelge, at faellesskabsproducenterne udsaettes for yderligere konkurrence paa redelig vilkaar, ogsaa fra tyrkiske selskabers eksport til faellesskabsmarkedet. Raadet bekraefter derfor Kommissionens konklusioner vedroerende spoergsmaalet om Faellesskabets interesser.

I. Tillaegsprotokollen til associeringsaftalen EOEF-Tyrkiet

(41) Den tyrkiske regering gjorde gaeldende, at Kommissionen ikke havde benyttet sig at det rette instrument over for de tyrkiske subsidieordninger ved at indfoere told i henhold til forordning (EOEF) nr. 2423/88, da der findes saerlige regler i tillaegsprotokollen til associeringsaftalen mellem Faellesskabet og Tyrkiet af 23. november 1970.

(42) Ifoelge artikel 43, stk. 2, i denne tillaegsprotokol, hvorefter Tyrkiet kan anses for at vaere i den i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), omhandlede situation, er en saadan stoette kun forenelig med associeringsaftalen, hvis den ikke aendrer samhandelsvilkaarene i et omfang, der er uforenelig med de kontraherende parters faelles interesser.

Den tyrkiske regering var af den opfattelse, at den foelgelig i henhold til artikel 43, stk. 2, var berettiget til at yde disse subsidier.

(43) Raadet fandt imidlertid, at Kommissionen havde foretaget en korrekt vurdering af resultaterne af undersoegelsen af spoergsmaalet om skade og aarsagssammenhaeng, og det bekraeftede, at samhandelsvilkaarene ved ydelsen af subsidier til importen fra Tyrkiet er blevet aendret paa en maade, der er uforenelig med de kontraherende parters faelles interesser.

(44) Faellesskabet har endvidere i overensstemmelse med artikel 45 i tillaegsprotokollen forelagt Associeringsraadet spoergsmaalet om den udligningstold paa importen af fibre og garn fra Tyrkiet, som Faellesskabet agter at opkraeve endeligt, med henblik paa godkendelse. Da Associeringsraadet imidlertid ikke har truffet afgoerelse i henhold til artikel 45, kan Faellesskabet i henhold til artikel 46 i tillaegsprotokollen traeffe de beskyttelsesforanstaltninger, det finder paakraevet for at overvinde vanskeligheder, der skyldes, at Associeringsraadet undlader at traeffe afgoerelse.

J. GATT-koden vedroerende subsidier

Udviklingslande

(45) Den tyrkiske regering gjorde endvidere gaeldende, at bestemmelserne i artikel 14 i aftalen om fortolkning og anvendelse af artikel VI, XVI og XXIII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (koden vedroerende subsidier) i modsaetning til det i betragtning 36 og 37 i kommissionsforordningen anfoerte var overtraadt.

(46) Hvad angaar indenlandske subsidier indebaerer de saerlige bestemmelser for udviklingslande (artikel 14 i koden vedroerende subsidier) imidlertid ikke en begraensning af en anden signatarstats muligheder for at anvende sin lovgivning vedroerende udligningstold, hvis subsidieret eksport fra et udviklingsland paafoerer den paagaeldende signatarstats indenlandske industri vaesentlig skade (artikel 14, stk. 7, i GATT-koden vedroerende subsidier).

For saa vidt angaar eksportsubsidier har Raadet endvidere i den forbindelse noteret sig, at Tyrkiet over for de stater, der har undertegnet GATT-koden vedroerende subsidier (jf. artikel 14, stk. 5 og 6), har forpligtet sig til at have afviklet sine eksportsubsidieordninger ved udgangen af 1989. Tyrkiet har ikke overholdt denne forpligtelse.

(47) Raadet fandt, at Faellesskabet i henhold til koden vedroerende subsidier er berettiget til at anvende udligningstold.

K. Skadestaerskel

(48) Kommissionen har beregnet den told, der er noedvendig for at afhjaelpe skaden, ved for hver af de paagaeldende fire varer et sammenligne priserne paa de tyrkiske varer i Faellesskabet i undersoegelsesperioden med en maalpris for produktionen i Faellesskabet, som er beregnet paa grundlag af de gennemsnitlige produktionsomkostninger for hver vare fra repraesentative faellesskabsproducenter plus en rimelig fortjenstmargen (6 % for fibre og 7 % for garn). Forskellen mellem disse to priser ansaas for at vaere det beloeb, hvormed priserne paa de tyrkiske varer skulle forhoejes ved Faellesskabets graense for at afhjaelpe den skade, der var forvoldt af den subsidierede import.

Den tyrkiske regering og en tyrkisk eksportoer fandt, at det ved beregning af skadestaersklen var mere realistisk at anvende en fortjenstmargen paa 3 % for faellesskabsproducenterne. Der er imidlertid ikke fremlagt noget, der kan begrunde anvendelsen af en fortjenstmargen paa 3 %. Raadet noterede sig, at Kommissionen havde fastsat forjenstmargenen paa grundlag af den gennemsnitlige fortjenstmargen for faellesskabsproducenterne i 1985 og 1986, eftersom den skadelige virkning for faellesskabsproducenterne af lavprisimporten fra tredjelande i det meste af denne periode endnu var beskeden.

Under disse omstaendigheder bekraeftede Raadet grundlaget for at vaelge den fortjenstmargen, der er benyttet i det foreliggende tilfaelde, og dermed konklusionerne i betragtning 64 og 65 i kommissionsforordningen.

L. Tilsagn

(49) Efter at parterne var blevet underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, paa grundlag af hvilke det var Kommissionens hensigt at anbefale indfoerelse af endelig told og endelig opkraevning af beloeb, for hvilke der var stillet sikkerhed i form af midlertidig told, afgav den tyrkiske regering et tilsagn, der anses for tilfredsstillende.

Dette tilsagn indebaerer, at de mest betydningsfulde eksportsubsidier (fritagelsen for selskabsskat) bortfalder, hvorved den vaesentlige skade, der forvoldes af de tyrkiske subsidier, afhjaelpes.

Efter konsultation i det raadgivende udvalg godtog Kommissionen dette tilsagn ved afgoerelse 91/511/EOEF (6). Raadet har desuden meddelt, at undersoegelsen i forbindelse med denne procedure er afsluttet.

(50) Eftersom en del af den endelige udligningstold ville vaere blevet suspenderet paa grund af den antidumpingtold, der blev indfoert ved forordning (EOEF) nr. 3905/88 (7) og (EOEF) nr. 3946/88 (8), ville en endelig udligningstold kun vaere blevet indfoert med de nettobeloeb, der er anfoert i artikel 1 i naervaerende forordning.

M. Kumulering af antidumpingtold og udligningstold

(51) Kommissionen har i betragtning 67 til 70 i kommissionsforordningen redegjort for spoergsmaalet om, hvorvidt antidumpingtold og udligningstold kan kumuleres i henhold til artikel 13, stk. 9, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 og artikel VI, paragraf 5, i GATT.

(52) Raadet godtog bemaerkningerne i betragtning 67 til 70 i kommissionsforordningen og bekraeftede, at artikel 13, stk. 9, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 ikke udelukker, at der ud over antidumpingtold paalaegges udligningstold over for de konstaterede indenlandske subsidier og over for eksportsubsidier, som ikke kan have oevet indflydelse paa antidumpingtolden, eftersom de paagaeldende selskaber foerst benyttede sig af subsidieordningerne, efter at antidumpingtolden var indfoert.

(53) Saa laenge antidumpingtolden er i kraft, boer den del af udligningstolden, der modsvarer de eksportsubsidier, som har haft indflydelse paa dumpingmargenen, kun paalaegges i det omfang, den overstiger antidumpingtolden.

N. Opkraevning af midlertidig told

(54) I betragtning af stoerrelsen af de endeligt fastlagte subsidiebeloeb, som er anfoert ovenfor, og den vaesentlige skade, der er paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, fandt Raadet det paakraevet, at de beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig udligningstold, opkraeves endeligt i et omfang svarende til nettobeloebet af den endelige told, der er fastsat (artikel 1 i denne forordning) -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

De beloeb, der er opkraevet, eller for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig udligningstold i medfoer af forordning (EOEF) nr. 1432/91, opkraeves med foelgende satser:

i) Fibre af polyester

(Taric-tillaegskode: 8527) 3,19 %

For nedennaevnte selskab gaelder foelgende sats:

- Sonmetz Filament

(Taric-tillaegskode: 8526) 0,58 %

ii) Tekstureret filamentgarn af polyester

(Taric-tillaegskode: 8532) 1,98 %

For nedennaevnte selskaber gaelder foelgende satser:

- SASA

(Taric-tillaegskode: 8531) 1,31 %

- Sonmez Filament

(Taric-tillaegskode: 8530) 0,58 %

- Sonmetz ASF

Taric-tillaegskode: 8529) 0,58 %

- Polyteks

(Taric-tillaegskode: 8528) 1,48 %

iii) Filamentgarn af polyester

(Taric-tillaegskode: 8534) 9,99 %

Nedennaevnte selskab er fritaget for denne sats:

- Sonmetz Filament

(Taric-tillaegskode: 8533)

iv) Delvis orienteret garn af polyester (POY)

(Taric-tillaegskode: 8536) 7,29 %

Nedennaevnte selskab er fritaget for denne sats:

- Sonmez ASF

(Taric-tillaegskode: 8535).

Beloeb, der er opkraevet midlertidigt, eller for hvilke der er stillet sikkerhed, og som ikke omfattes af ovennaevnte satser, frigives.

Artikel 2

Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 23. september 1991. Paa Raadets vegne

P. BUKMAN

Formand

(1) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1. (2) EFT nr. L 293 af 29. 12. 1972, s. 4. (3) EFT nr. L 137 af 31. 5. 1991, s. 8. (4) EFT nr. C 33 af 9. 2. 1989, s. 7. (5) Midlertidig told: EFT nr. L 151 af 17. 6. 1988, s. 39 og 47. (6) Se side 92 i denne Tidende. (7) EFT nr. L 347 af 16. 12. 1988, s. 10. (8) EFT nr. L 348 af 17. 12. 1988, s. 49.