Kommissionens beslutning

af 11. december 2002

om Spaniens statsstøtte til Sniace SA

(meddelt under nummer K(2002) 4824)

(Kun den spanske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2003/284/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93(1), særlig artikel 14,

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler(2), under hensyntagen til disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Ved brev af 2. marts 1998 modtog Kommissionen en klage over, at Sniace SA (i det følgende benævnt "Sniace") skulle have modtaget en ulovlig støtte i form af et efterstillet lån på 12020242 EUR (2000 mio. ESP), der var ydet på andre vilkår end markedsvilkårene. Kommissionen anmodede Spanien om oplysninger desangående, og da de modtagne oplysninger var utilstrækkelige, blev sagen registreret som ikke-anmeldt støtte den 11. december 1998.

(2) Ved brev af 11. april 2000 underrettede Kommissionen Spanien om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende ovennævnte støtte. Spanien fremsendte sine bemærkninger ved brev af 5. juni 2000.

(3) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtteforanstaltning. Kommissionen modtog bemærkninger fra Sniace. Disse bemærkninger blev den 10. august 2000 videresendt til de spanske myndigheder, som fik lejlighed til at udtale sig herom, hvilket de besluttede ikke at gøre.

(4) Ved brev af 2. oktober 2001 udstedte Kommissionen et påbud om oplysninger, som Spanien besvarede ved brev af 17. december 2001. Ved brev af 19. december 2001 fremsatte Sniace nye bemærkninger og foreslog, at der afholdtes et møde for at afklare situationen. Dette møde fandt sted i april 2002. Ved brev af 31. maj 2002 modtog Kommissionen yderligere oplysninger fra de spanske myndigheder.

II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN

(5) Sniace er en virksomhed med hjemsted i Torrelavega, Cantabrien. Sniace, som har en høj grad af vertikal integration, opererer inden for skovbrug og papirfremstilling, kunstfibre og afledte kemiske produkter. I 2000 havde virksomheden omkring 600 ansatte. I perioden 1992-1996 var virksomheden i betalingsstandsning, som blev ophævet, efter at den havde indgået en aftale med de vigtigste private kreditorer den 26. september 1996. I 1996 anmodede Cantabriens regering det private konsulentfirma Coypsa om at udarbejde en rentabilitetsplan for Sniace. Planen blev accepteret af de interesserede parter den 29. september 1996. I 1997 genforhandlede virksomheden på grundlag af denne plan sin gæld med de øvrige kreditorer, herunder med socialsikringen. I oktober 1998 vedtog Kommissionen en første negativ beslutning om vilkårene for denne gældsomlægningsaftale på grund af de aftalte rentesatsers niveau. I september 2000 besluttede Kommissionen imidlertid i lyset af Domstolens dom i en lignende sag om statsstøtte til den spanske virksomhed Tubacex(4) at annullere sin oprindelige beslutning og vedtog en positiv beslutning, hvori den fastslog, at der ikke forelå støtte(5).

(6) I samme forbindelse besluttede Caja de Cantabria i januar 1998 at yde Sniace et lån på 12020242 EUR (2 mia. ESP). Lånet, der har en gyldighedsperiode på otte år, løber fra datoen for undertegnelsen af aftalen (4. februar 1998) til 2. januar 2006. Der er tale om et efterstillet lån med andel i overskuddet. Da lånet er efterstillet, skal det først tilbagebetales ved forfald, og hvis virksomheden går konkurs, tilbagebetales det, efter at alle øvrige kreditorer er fyldestgjort, men før aktionærernes rettigheder tilgodeses. Da der er tale om et lån med andel i overskuddet, afhænger renten ved overskud af virksomhedens resultater. Rentesatsen består af to elementer: en fast sats på 2 % og en variabel sats, som er afhængig af virksomhedens overskud. Den variable rente betales kun, hvis virksomheden opnår overskud, og den er fastsat til 5 % ved overskud på op til 3 mio. EUR (500 mio. ESP), 8 % ved overskud på mellem 3 og 6 mio. EUR (mellem 500 mio. og 1 mia. ESP) og 10 % ved overskud på mere end 6 mio. EUR (1 mia. ESP). Det beløb, der skal betales på basis af den variable rente, kan imidlertid ikke overstige det beløb, som udgøres af Mibor-rentesatsen plus 2 % af den resterende hovedstol. For 1998 var renten fastsat til 6,75 %. Lånet kan konverteres til aktier eller til udbyttegivende obligationer ("obligaciones participativas"), hvis parterne beslutter det.

(7) Caja Cantabria er et ikke-udbyttegivende kreditinstitut, der har retlig form som en privat fond, og hvis resultater anvendes til at finansiere sociale og kulturelle aktiviteter. Majoriteten (63 %) af stemmerettighederne i dets besluttende organer indehaves af repræsentanter for de regionale myndigheder. Artikel 7 i lov 1/1990 for den autonome region Cantabrien af 12. marts 1990 om regulering af sparekassers besluttende organer fastsætter følgende repræsentation på generalforsamlingen, og den samme repræsentation gælder for andre besluttende organer: kommunalbestyrelser: 38 %, provinsadministrationer: 25 %, indskydere i sparekassen: 22 %, sociale og kulturelle institutioner: 10 %, sparekassens ansatte: 5 %. I henhold til artikel 10, stk. 2, i samme lov udpeges provinsadministrationernes repræsentanter direkte til hver region. Desuden deltager de offentlige myndigheder i udnævnelsen af de sociale og kulturelle institutioners repræsentanter. Når det ikke er muligt at finde repræsentanter for de stiftende medlemmer eller organer, øges de offentlige organers repræsentation(6). Endelig øger den fragmenterede karakter af kundernes repræsentation de offentligt udnævnte medlemmers indflydelse.

(8) Som anført ved indledningen af proceduren mener Kommissionen på baggrund af denne situation, at Caja Cantabrias beslutninger om at finansiere bestemte virksomheder kan være dikteret af hensyn til almenheden i stedet for af det markedsøkonomiske investorprincip. Kommissionen besluttede, at den var nødt til at undersøge, om lånet til Sniace var ydet i overensstemmelse med normale markedsvilkår.

III. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER

(9) Sniace var den eneste part, der fremsatte bemærkninger. Disse kan sammenfattes således:

a) Den indledende undersøgelsesfase varede for længe, og i denne periode samarbejdede både virksomheden og de spanske myndigheder med Kommissionens tjenestegrene. Virksomheden havde derfor en berettiget forventning om, at lånet ikke ville blive anset for at udgøre støtte.

b) Caja Cantabria er en privat institution; de offentlige repræsentanter, som deltager i dens besluttende organer, handler med fuldstændig uafhængighed. Dens midler stammer fra private kilder, og dens udlån kan derfor ikke udgøre statsstøtte.

c) Under alle omstændigheder blev lånet ydet i overensstemmelse med de nationale love og på normale markedsvilkår. Sniace havde for nylig haft vanskeligheder, men opnåede aktuelt gode resultater med overskud i 2000 og forventeligt også i 2001. Endvidere råder virksomheden over aktiver til en værdi af omkring 150 mio. EUR (25 mia. ESP). Der er derfor ingen risiko for, at lånet ikke bliver tilbagebetalt.

d) Andre private banker har meddelt, at de ville have ydet Sniace et lån på lignende vilkår. Forskellene i forhold til Caja Cantabrias lån er minimale, og hvis der var tale om statsstøtte, ville denne ligge under tærsklen for de minimis-støtte. Kommissionen burde således godkende lånet på de aktuelle vilkår.

e) Hvis Kommissionen ikke desto mindre skulle vurdere, at lånet udgør støtte, opfordrer Sniace Kommissionen til at godkende støtten i henhold til undtagelserne i artikel 87, stk. 3, litra a) eller c).

IV. KOMMENTARER FRA SPANIEN

(10) I brev af 5. juni 2000 udtrykker de spanske myndigheder forståelse for virksomhedens overraskelse over beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren efter Kommissionens særdeles omfattende indledende undersøgelse.

(11) De bekræfter på ny, at Caja Cantabria er et privat kreditinstitut, og at de offentlige repræsentanter i dets besluttende organer ved lov er forpligtet til at udøve deres hverv i fuld uafhængighed, og at de hæfter personligt for deres handlinger på samme måde som ethvert andet medlem af et besluttende organ i en hvilken som helst privat finansiel institution. De spanske myndigheder mener følgelig, at det omhandlede lån udgør en aftale mellem et privat kreditinstitut og en privat virksomhed, og at det ikke indeholder støtte.

(12) Efter Kommissionens anmodning om oplysninger af 2. oktober 2001 anførte de spanske myndigheder atter ved brev af henholdsvis 17. december 2001 og 31. maj 2002, at det efterstillede lån ikke udgjorde statsstøtte. Vedlagt deres brev af 31. maj 2002 fremsendte de spanske myndigheder den rentabilitetsplan, som Sniace iværksatte i 1996. Den spanske regering anførte imidlertid, at der ikke burde tages hensyn til rentabilitetsplanen ved vurderingen af det efterstillede lån, eftersom dette ikke er nævnt i planen, og Caja Cantabria først ydede lånet i februar 1998.

V. VURDERING AF STØTTEN

1. Retsgrundlag

(13) I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. Artikel 87, stk. 3, fastsætter muligheden for, at støtte under visse omstændigheder kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet.

(14) Kommissionen har offentliggjort de kriterier, den følger ved sin vurdering af, om statsstøtte med regionalt sigte kan godkendes som værende forenelig med fællesmarkedet efter artikel 87, i retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte(7). Hvad angår støtte til virksomheder i kunstfiberindustrien har Kommissionen offentliggjort specifikke vurderingskriterier, som er indeholdt i rammebestemmelser for støtte til kunstfiberindustrien(8). Når støtten ydes med henblik på omstrukturering af virksomheder i krise, følges de kriterier, der er fastsat i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder(9).

(15) Kommissionen har ligeledes offentliggjort de kriterier, den lægger til grund ved bestemmelsen af, om der foreligger støtte i forbindelse med lån, som staten yder til virksomheder, i sin meddelelse til medlemsstaterne om anvendelse af EØF-traktatens artikel 87 og 88 på offentlige virksomheder(10).

(16) Som angivet i ovennævnte meddelelse og ifølge fast praksis anvender Kommissionen ved bestemmelsen af, om et lån indeholder støtte og i givet fald til at måle støttens størrelse, princippet om den private investor, som handler under normale markedsøkonomiske vilkår. Ethvert lån, der af en långiver ydes en kunde på normale markedsvilkår, er forbundet med en risiko. Den risiko, der er knyttet til ethvert lånearrangement, afspejles normalt i to separate parametre: rentesatsen og den krævede sikkerhed for lånet.

(17) Den eventuelle støtte, der er indeholdt i et lån ydet af en offentlig långiver, er lig med forskellen mellem den rente, som virksomheden skulle have betalt, hvis den skulle opfylde en privat långivers krav om dækning af den med lånet forbundne risiko, og den faktisk betalte rente. Kommissionen har orienteret medlemsstaterne om(11), at den referencerentesats, den offentliggør, fastsættes således, at den afspejler den gældende gennemsnitlige rentesats i de forskellige medlemsstater for mellem- og langfristede lån (5-10 år) med normal sikkerhed. Den faktiske referencesats svarer således til de femårige interbankrenter (de såkaldte "swaps") forhøjet med en præmie, som for Spaniens vedkommende er 75 basispoint.

(18) I samme meddelelse anfører Kommissionen, at den således fastsatte referencesats er en minimumssats, der kan forhøjes i tilfælde af særlige risici, f.eks. en virksomhed i vanskeligheder eller tilfælde, hvor den sikkerhed, bankerne normalt kræver, ikke er stillet. I sådanne tilfælde kan præmien sættes op til 400 basispoint og endda mere, hvis ingen privat bank ville have accepteret at yde det omhandlede lån på normale markedsvilkår.

2. Støtte ydet af staten eller ved hjælp af statsmidler

(19) Caja Cantabria er et kreditinstitut, der har retlig form som en privat fond, og som ud over et kreditinstituts normale aktiviteter forfølger mål af social og økonomisk karakter på regionalt plan. Majoriteten (63 %) af stemmerettighederne i dets besluttende organer indehaves af repræsentanter for regionens offentlige myndigheder. I henhold til kreditinstituttets vedtægter og definitionen i artikel 2, stk. 2, litra c), i Kommissionens direktiv 80/723/EØF af 25. juni 1980 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder(12), senest ændret ved direktiv 2000/52/EF(13), kan Caja Cantabria betragtes som en offentlig virksomhed. I dette direktiv forstås der ved offentlig virksomhed enhver virksomhed, på hvilken de offentlige myndigheder direkte eller indirekte kan have en dominerende indflydelse, og dominerende indflydelse antages at foreligge, når de offentlige myndigheder direkte eller indirekte kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne i virksomhedens bestyrelse, direktion eller tilsynsråd.

(20) Kommissionen kan ikke være enig i de af Spanien og Sniace fremsatte bemærkninger, hvorefter lånet skulle være en aftale mellem en privat institution og en privat virksomhed, hvilket uden videre skulle indebære, at der ikke foreligger støtte. På samme måde indebærer den omstændighed, at en national lov(14) fastsætter muligheden for at yde efterstillede lån med deltagelse i overskuddet, ikke uden videre, at der ikke foreligger støtte. Lånet skal vurderes på grundlag af de kriterier, der anvendes til at undersøge denne type foranstaltninger.

(21) Den omstændighed, at de offentlige myndigheder er i stand til at udøve en dominerende indflydelse på Caja Cantabria, indebærer ikke uden videre, at staten faktisk udøver sine kontrolbeføjelser i et konkret tilfælde. Selv om staten nemlig er i stand til at udøve en dominerende indflydelse på en virksomheds transaktioner, er der ikke uden videre formodning for, at den faktisk udøver denne kontrol i et konkret tilfælde(15). Kommissionen skal derfor undersøge, om de offentlige myndigheder på den ene eller den anden måde må antages at være impliceret i vedtagelsen af de pågældende konkrete foranstaltninger.

(22) I det foreliggende tilfælde har Kommissionen undersøgt de indikatorer, som fremgår af sagens omstændigheder som helhed og den sammenhæng, hvori det efterstillede lån blev ydet, og er kommet til den konklusion, at foranstaltningen kan tilregnes staten af de grunde, der redegøres for i det følgende.

(23) For det første spillede de offentlige myndigheder en særdeles aktiv rolle i genopretningen af Sniace og genetableringen af dens normale aktivitet efter betalingsstandsningen. Sniaces økonomiske situation drøftedes gentagne gange i Cantabriens regionalforsamling. På mødet den 4. juni 1996 vedtog regionalforsamlingen enstemmigt et forslag, hvori regionalregeringen i punkt 4 opfordredes til at:

"udnytte regionalregeringens kapacitet til at lægge politisk og administrativt pres på Banesto og Banco de Santander med henblik på at få disse til at bakke op om dens vision vedrørende Sniaces fremtid og engagere sig heri"

(16).

(24) Sideløbende hermed anmodede den cantabriske regering konsulentfirmaet Coypsa om at udarbejde den rentabilitetsplan, som udgjorde grundlaget for Sniaces genetablering af sin normale aktivitet(17), og som virksomheden og fagforeningsorganisationerne efterfølgende tilsluttede sig.

(25) Efter undertegnelsen af rentabilitetsplanen i september 1996 påtog de lokale myndigheder sig tillige en aktiv rolle i forbindelse med dens gennemførelse. Der blev nedsat en arbejdsgruppe med deltagelse af repræsentanter for Cantabriens regering, Torrelavega kommune, Sniaces direktion, fagforeningerne, konsulentfirmaet Coypsa og - ved flere møder - den private bank Banesto. Arbejdsgruppen mødtes regelmæssigt for at drøfte gennemførelsen af rentabilitetsplanen, herunder aspekter i relation til dens finansiering.

(26) Cantabriens regionalforsamling interesserede sig også for gennemførelsen af rentabilitetsplanen. Repræsentanter for den private bank Banesto, der var en af Sniaces hovedkreditorer, deltog i møder i regionalforsamlingen den 5. juli 1996 og den 22. januar 1997.

(27) For det andet omfattede de lokale myndigheders intervention i gennemførelsen af planen aktiv deltagelse i aspekter vedrørende dens finansiering. Den 22. januar 1997 deltog en repræsentant for Banesto, dr. Robles, i et møde i Cantabriens regionalforsamling. På mødet udtalte han, at banken var villig til at yde Sniace et lån på op til 10,2 mio. EUR (1,7 mia. ESP) og en kreditlinje på omkring 18 mio. EUR (3 mia. ESP), såfremt Sniace havde brug for dem, og der blev stillet en egentlig garanti(18). Som svar på konkrete spørgsmål om Banesto's holdning tilkendegav dr. Robles, at kravet om en garanti var det største problem i de igangværende forhandlinger med Sniace(19).

(28) Kommissionen har taget hensyn til følgende indicier, der er fremkommet i pressen(20): I sommeren 1997 bekræftede Caja Cantabria, at den var villig til at yde halvdelen af lånet på 12 mio. EUR, såfremt Banesto ydede den anden halvdel. I modsætning til Banesto deltog Caja Cantabria på daværende tidspunkt kun i ringe grad i finansieringen af Sniace.

(29) Forhandlingerne om lånet fandt sted i arbejdsgruppen vedrørende Sniace. Dagbladet "El Diario Montañés"(21) refererede en udtalelse, som Sniaces bestyrelsesformand, Blas Mezquita, var fremkommet med efter et møde i arbejdsgruppen den 24. november 1997 på det regionale industriministeriums adresse. Ifølge dette dagblad havde Blas Mezquita udtalt, at den vigtigste beslutning, der blev truffet på arbejdsgruppens møde, var, at regionalregeringen ville intervenere direkte og stille en garanti for lånet på 12 mio. EUR til Sniace.

(30) Efter at Banesto havde afvist at yde et efterstillet lån til Sniace, besluttede Caja Cantabria i slutningen af januar 1998 at yde hele det efterstillede lån på 12 mio. EUR. Ifølge oplysninger i pressen stemte en repræsentant for bankens kunder og repræsentanten for Cantabriens erhvervssammenslutning på det møde, hvor det besluttedes at yde lånet, imod tildelingen af dette(22). Ifølge arbejdsgiverorganisationen CEOE-CEPYME gav det efterstillede lån ikke Caja Cantabria de nødvendige garantier(23).

(31) For det tredje tyder også andre af sagens omstændigheder på, at det efterstillede lån kan tilregnes staten. Valget af finansieringsinstrument, et efterstillet lån, er usædvanligt for kreditinstitutter, som handler ud fra rent kommercielle kriterier. Efterstillede lån tilbagebetales ved forfald, og hvis virksomheden går konkurs, tilbagebetales de, efter at de øvrige kreditorer er fyldestgjort, men før aktionærernes interesser tilgodeses. Det normale ville have været, at en bank, som ikke tidligere havde ydet lån til den kommende debitor, som det var tilfældet for Caja Cantabria, krævede større og bedre sikkerhedsstillelse, før den besluttede sig for at yde en ny kredit.

(32) Hertil kommer, at det efterstillede lån var af stor betydning for at sikre Sniaces rentabilitet. I slutningen af 1997 androg virksomhedens negative aktiver 10,4 mio. EUR; i slutningen af 1998 rådede Sniace over aktiver på 6,4 mio. EUR i kraft af det efterstillede lån, som er genstand for undersøgelse, en kapitaludvidelse og kreditoraftalen om omlægning af dens gamle gæld. Endvidere udgjorde lånet en meget stor andel af Sniaces gæld og tegnede sig i 1998 for 73 % af dens langfristede gæld til kreditinstitutter og 26 % af dens samlede gæld til kreditinstitutter. Endelig tegnede det sig for omkring en femtedel af virksomhedens omsætning i 1998.

(33) På det tidspunkt, hvor lånet blev ydet, spillede Sniace en meget stor rolle i den lokale økonomi. Med sine 600 ansatte var det en virksomhed, som sikrede et betydeligt antal arbejdspladser i Cantabrien, hvor 20,9 % af den aktive befolkning var arbejdsløs i 1997(24). Sniaces betydning for den cantabriske økonomi bekræftes af den omstændighed, at genopretningen af virksomhedens rentabilitet blev betegnet som en betydelig succes for regeringens erhvervspolitik(25) i debatten om hovedlinjerne i den cantabriske regerings politik, der afholdtes den 15. juni 1998.

(34) Af de tidligere anførte grunde er Kommissionen kommet til den konklusion, at det i den foreliggende sag er meget lidt sandsynligt, at de offentlige myndigheder ikke var impliceret i godkendelsen af Caja Cantabrias efterstillede lån til Sniace. Omstændighederne omkring lånets ydelse tyder på, at de offentlige myndigheder var impliceret i tildelingen af lånet. Det kan derfor antages, at det efterstillede lån må tilregnes staten.

(35) I det følgende afsnit undersøges det, om lånevilkårene er i overensstemmelse med de betingelser, som en privat långiver, der handler under normale markedsøkonomiske vilkår, ville have tilbudt under lignende omstændigheder.

3. Støtten er til fordel for en bestemt virksomhed

(36) Caja Cantabria ydede et otteårigt lån, uden garanti og til en variabel årlig rentesats, som kan gå fra 2 %, hvis virksomheden ikke har overskud, til MIBOR + 4, hvis den opnår et klækkeligt overskud. For at bestemme, om der foreligger statsstøtte og i givet fald måle støttens størrelse, er det nødvendigt at sammenligne lånebetingelserne med de betingelser, der ville have været acceptable for et kreditinstitut, der virker under normale markedsvilkår. Med henblik herpå skal der tages hensyn til Sniaces særlige situation.

(37) Sniace havde i flere år økonomiske problemer, som førte til, at virksomheden var i betalingsstandsning i perioden 1992-1996. Betalingsstandsningen blev ophævet i medfør af en rentabilitetsplan og Sniaces aftale med sine private kreditorer, hvorefter disse indvilgede i at omlægge gælden og forringe deres rettigheder, hvorved det blev muligt for virksomheden at mindske sin gæld. Efterfølgende forhandlede virksomheden separat med sine offentlige kreditorer og opnåede en omlægning af gælden til socialsikringen. Planen omfattede en virksomhedsstrategi med nye investeringer, navnlig i et kraftvarmeanlæg, som skulle medfinansieres af den private virksomhed Abengoa; de pågældende investeringer skulle gøre det muligt for Sniace at reducere sine produktionsomkostninger. Der blev også foretaget andre investeringer med henblik på modernisering af produktionsmidlerne og optimal og fuld udnyttelse af alle anlæggene.

(38) Sniace er en stor virksomhed i papirindustrien, hvor de variable produktionsomkostninger er høje. Rentabilitetsplanen fokuserede på dette aspekt og indeholdt en undersøgelse af fordele og ulemper for virksomheden samt foranstaltninger til nedbringelse af omkostningerne. Rentabilitetsplanen tog sigte på genoprettelse af virksomhedens rentabilitet og opnåelse af overskud. Virksomheden havde faktisk opnået betydelige positive resultater i 2000, som forventes at fortsætte i 2001. Alle virksomhedens kreditorer havde indvilget i at bidrage til planens gennemførelse ved dels at indgå kreditoraftalen, dels i 1997 at genforhandle betingelserne for tilbagebetaling af gælden. Ligeledes i 1997 blev virksomhedens kapital udvidet gennem udstedelse af nye aktier med henblik på at mindske dens gældsætning. Fra et industrielt synspunkt begyndte virksomheden allerede i 1997 at genetablere sin normale produktionsaktivitet og var klar til at foretage en række store investeringer, der ansås for nødvendige, bl.a. i opførelse af eget kraftvarmeanlæg.

(39) På baggrund af disse omstændigheder finder Kommissionen, at et kreditinstitut, der virker under normale markedsvilkår, ville have kunnet yde det lån, som Caja Cantabria ydede Sniace. Spørgsmålet er herefter, om det ville have gjort det på samme betingelser som Caja Cantabria.

(40) Kommissionen kan heller ikke tilslutte sig Sniaces udtalelse om, at hvis det fastslås, at der foreligger støtte, skal denne vurderes i forhold til de betingelser, der er angivet i nogle breve fra private banker vedrørende lån af samme art som det her omhandlede, som de pågældende banker ville have været villige til at yde Sniace. Brevene indeholder ikke et tilbud om kredit fremsat i januar 1998, men en udtalelse fra 1999 om, hvad bankerne eventuelt ville have gjort tidligere. De godtgør derfor ikke, at bankerne på lige nøjagtigt det tidspunkt og under de konkrete omstændigheder, hvor det efterstillede lån blev ydet, ville have været villige til at tilbyde lignende betingelser som Caja Cantabria. Kommissionen bemærker ligeledes, at de spanske myndigheder ikke underrettede den om forhandlingerne med Banesto, selv om det står klart, at denne bank forhandlede med Sniace om betingelserne for at yde et efterstillet lån, som den ganske vist i sidste instans besluttede sig for ikke at yde. Af disse grunde må beregningen af den støtte, der er indeholdt i det efterstillede lån, foretages på grundlag af de kriterier, som Kommissionen som tidligere nævnt har orienteret om i forskellige meddelelser.

(41) Sniace stillede ingen sikkerhed for lånet. Den omstændighed, at Sniace rådede over aktiver til en værdi af omkring 150 mio. EUR, kan ikke anses for en tilstrækkelig sikkerhedsstillelse, da Caja Cantabria ikke havde specifikke rettigheder i de pågældende aktiver. I tilfælde af konkurs ville dets rettigheder tværtimod først blive tilgodeset, efter at de øvrige kreditorer var fyldestgjort. Heller ikke muligheden for at konvertere lånet til aktier eller obligationer - hvilket giver mulighed for tilbagebetaling af lånet før dets forfald - udgør et reelt alternativ til den normalt krævede garanti. For at yde et lån med disse karakteristika ville enhver privat långiver, som handler under normale markedsvilkår, have krævet sikkerhed i primære aktiver, eller han ville have forhøjet rentesatsen for at dække den større risiko.

(42) Under hensyn til lånets karakteristika og Sniaces historie samt den omstændighed, at virksomheden i 1998 gradvis begyndte at overvinde de alvorlige problemer, som havde truet dens overlevelse, mener Kommissionen, at den normale rentesats til dækning af den risiko, der er forbundet med lånet, ville have været 12,2 %. Dette tal fremkommer ved til den interbankrente, der anvendes af Kommissionen ved beregningen af markedsreferencesatsen, at lægge de normale 75 basispoint, der tilføjes for lån i Spanien, og andre 600 point for manglen på garanti. Dette er i overensstemmelse med oplysningerne i Kommissionens meddelelse om metoden for fastsættelse af referencesatsen, hvori det er fastsat, at referencesatsen kan forhøjes med 400 basispoint og endda mere, i tilfælde af særlige risici. Ved anvendelse af den normale markedsrente ville den årlige rente være på 1466701 EUR i et typisk år (fra 1999 til 2005)(26). Den samlede rente i lånets otteårige løbetid ville andrage 9454365 EUR i 1998-priser.

(43) For at beregne den rente, Sniace har betalt i lånets gyldighedsperiode, skal der tages hensyn til, at den faktisk betalte rente afhænger af to faktorer - Sniaces rentabilitet og MIBOR-renten i perioden 1998-2006 - som parterne ikke kunne have kendskab til, da lånet blev ydet. Beregnet på grundlag af det mest pessimistiske scenario, dvs. hvis Sniace ikke opnåede overskud i nogen af årene i den omhandlede periode, ville renterne beløbe sig til 240000 EUR pr. typisk år (fra 1999 til 2005)(27). I lånets otteårige gyldighedsperiode ville de samlede renter beløbe sig til 2066108 EUR i 1998-priser.

(44) På grundlag af de oplysninger, parterne rådede over, da lånet blev ydet, var det ikke muligt at forestille sig et gunstigere scenario. Kommissionen mener imidlertid, at der kan foretages en hensigtsmæssig tilnærmelse ved at beregne den rente, som Sniace skulle betale, hvis rentabilitetsplanens mål vedrørende overskud blev nået(28). Kommissionen har beregnet, at de samlede betalte renter i så fald ville beløbe sig til 4340602 EUR i 1998-priser.

(45) Kommissionen er derfor kommet til den konklusion, at ved det mest ugunstige scenario ville den fordel, der er ydet Sniace, andrage 7388258 EUR og ved det gunstigste 5113763 EUR. Under alle omstændigheder overskrider den fordel, der er ydet Sniace, tærsklen på 100000 EUR for de minimis-støtte.

4. Støtten påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne

(46) Da der foregår en intens samhandel mellem medlemsstaterne i sektorerne for papirfremstilling, kunstfibre og afledte kemiske produkter, kan den fordel, der er givet Sniace, fordreje konkurrencen i Fællesskabet ved at give Sniace en fordel i forhold til konkurrenter, som ikke modtager støtte. Af alle de ovennævnte grunde udgør foranstaltningen statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1.

VI. STØTTENS FORENELIGHED

(47) Kommissionen kan ikke tilslutte sig de spanske myndigheders og Sniaces opfattelse, at virksomheden kunne have en berettiget forventning om, at der ville blive vedtaget en positiv beslutning på grund af den lange indledende undersøgelsesperiode. Domstolen har tværtimod gentagne gange fastslået, at virksomheder ikke kan påberåbe sig hensynet til den berettigede forventning, når støtten ydes, uden at reglerne er fuldt ud overholdt. I den foreliggende sag blev støtten ikke anmeldt, og en indledende undersøgelse kan ikke foregribe den endelige afgørelse i sagen.

(48) Kommissionen skal vurdere, om støtten kan anses for forenelig med fællesmarkedet i henhold til en af undtagelsesbestemmelserne i traktaten. I sit svar på beslutningen om indledning af proceduren anførte Sniace, at lånet på grund af dets karakter af kvasiegenkapital var blevet anvendt til at dække løbende kapitalbehov og ikke var blevet øremærket til et bestemt formål.

(49) Efter Kommissionens mening er der ikke tale om investeringsstøtte, men om driftsstøtte. Selv om virksomheden er etableret i et område, som er berettiget til regionalstøtte i henhold til undtagelsesbestemmelsen i artikel 87, stk. 3, litra a), anses denne type ad hoc-støtte ikke for en regionalstøtte i egentlig forstand. Støtten opfylder ikke de krav, der stilles i Kommissionens retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte, for at kunne anses for støtte til initialinvestering eller jobskabelse. Støtten opfylder heller ikke betingelserne i disse retningslinjer for at godkende driftsstøtte i litra a)-områder(29) og kan derfor ikke anses for forenelig med fællesmarkedet i henhold til ovennævnte retsgrundlag.

(50) Eftersom Sniace producerer kunstfibre, kan støtten være omfattet af rammebestemmelserne for støtte til kunstfiberindustrien. Disse fastsætter imidlertid kun særlige betingelser for støtte til investering i de produktionsmaskiner, der er angivet i rammebestemmelserne, hvorfor enhver anden type støtte skal vurderes i henhold til de horisontale bestemmelser. Eftersom støtten ikke er bestemt til direkte støtte til industriprocesser i form af ekstrudering, teksturering eller polymerisation eller som støtte til en industriproces forbundet med samtidig installation af ekstruderings-/tekstureringskapacitet som beskrevet i rammebestemmelserne, kan den ikke anses for at opfylde betingelserne for anvendelse af disse (se betragtning 54 og 55 nedenfor).

(51) Tilbage står muligheden for at vurdere støtten i henhold til rammebestemmelserne for statsstøtte til omstrukturering, hvori det bestemmes, at driftsstøtte under visse omstændigheder kan anses for forenelig med fællesmarkedet. For det første skal det godtgøres, at Sniace var en kriseramt virksomhed, som var ude af stand til at komme på fode igen med egne midler. For det andet skal vurderingen af støtten være baseret på en omstruktureringsplan med sigte på genetablering af virksomhedens rentabilitet på længere sigt.

(52) Hvad angår Sniaces vanskeligheder, fik høje produktionsomkostninger, faldende markedsandele og vigende markeder virksomheden til at begære betalingsstandsning i 1992. Denne blev erklæret i marts 1993 og ophævet i oktober 1996, efter at de private kreditorer havde indvilget i at konvertere 40 % af virksomhedens gæld til aktier. De offentlige kreditorer besluttede at holde sig uden for denne aftale. Det står således klart, at Sniace i 1996, da rentabilitetsplanen blev udarbejdet, var en virksomhed i krise. Tabel 1 viser virksomhedens finansielle situation i perioden 1991-1996.

TABEL 1

>TABELPOSITION>

(53) I juni 1996 anmodede Cantabriens regering det private konsulentfirma Coypsa om at udarbejde en rentabilitetsplan for Sniace. Planen indeholder en analyse af Sniaces situation efter betalingsstandsningen og en beskrivelse af de foranstaltninger, der skulle træffes i de efterfølgende år inden for rammerne af industri- og finansieringsplanen for at sikre virksomhedens rentabilitet på længere sigt.

(54) Sniace godkendte rentabilitetsplanen i september 1996 og begyndte at gennemføre den i 1997 og 1998, som det fremgår af punkt 3.2 i årsberetningen for 1998. I samme punkt i årsberetningen henvises der eksplicit til det efterstillede lån (beskrevet i punkt 11.1 i beretningen) som et led i gennemførelsen af rentabilitetsplanen. Af denne grund kan de spanske myndigheders argument om, at rentabilitetsplanen ikke bør tages i betragtning ved vurderingen af det efterstillede lån, ikke godtages.

(55) Hovedelementet i rentabilitetsplanen var en række foranstaltninger med sigte på at nedbringe produktionsomkostningerne, især energiomkostningerne. Særlig betydning havde i den forbindelse planen om at opføre et kraftvarmeanlæg i samarbejde med den spanske virksomhed Abengoa SA. Et sådant anlæg ville medføre en betydelig mindskelse af energiudgifternes indvirkning på produktionsomkostningerne og gøre virksomhedens produkter mere konkurrencedygtige, først og fremmest de produkter, hvis fremstilling kræver et intensivt energiforbrug, såsom papir og kunstfibre.

(56) Andre foranstaltninger i planen havde til formål at nedsætte omkostningerne i tilknytning til produktionen af flydende affald (nye former for affaldsbehandling og nye anlæg til behandling af spildevand), samt af driftsomkostningerne (nedbringelse af generalomkostningerne, rationalisering af administrations- og salgsafdelingerne, lukning af lokaler i Barcelona og Madrid).

(57) Planen omfattede ikke permanente nedskæringer af kapaciteten i de eksisterende produktionslinjer. Heller ikke investeringer med henblik på at øge den eksisterende kapacitet, hvis man ser bort fra forøgelsen af energiproduktionskapaciteten som følge af opførelsen af det nye kombinerede kraftvarmeanlæg.

(58) Planen indeholdt følgende overslag over de nødvendige finansielle midler til gennemførelse af planen: en kreditlinje på 3 mio. til at genoptage produktionen i de linjer, der var indstillet som følge af betalingsstandsningen; en kreditlinje på 18 mio. EUR til finansiering af driftskapitalen og 9,2 mio. EUR til finansiering af de foreslåede investeringer. Endvidere fastsatte planen de nødvendige betingelser for at fastholde den eksisterende gæld på et hensigtsmæssigt niveau, hovedsagelig gennem konvertering til langfristet gæld.

(59) Det skal herefter undersøges, om Sniace på basis af rentabilitetsplanen opfyldte kriterierne for at kunne omfattes af omstruktureringsstøtte. Med henblik herpå skal det godtgøres, at rentabilitetsplanen opfylder følgende betingelser, som er fastsat i punkt 3.2.2 i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder:

a) planen skal på basis af en realistisk vurdering kunne gøre Sniace rentabel på længere sigt

b) urimelig konkurrencefordrejning i forbindelse med tildeling af støtten skal forhindres

c) støtten skal stå i forhold til omstruktureringsomkostninger og -fordele

d) virksomheden skal gennemføre planen fuldstændigt og opfylde alle dens betingelser.

(60) Genetableringen af Sniaces rentabilitet på længere sigt skal kunne ske inden for et rimeligt tidsrum og på basis af en realistisk vurdering af virksomhedens fremtidige driftsvilkår. Forbedringen af rentabiliteten skal først og fremmest opnås ved interne foranstaltninger, med henblik på at gøre det muligt for virksomheden at fungere ved hjælp af egne midler, når omstruktureringen er afsluttet.

(61) I nærværende sag dækker rentabilitetsplanen perioden 1997-2001. På basis af oplysningerne i planen må det konkluderes, at denne dannede grundlag for at sikre Sniaces rentabilitet på længere sigt. Hovedsigtet i rentabilitetsplanen er at nedbringe produktionsomkostningerne, navnlig inden for de områder, såsom energi- og miljøudgifter, som bevirkede, at Sniaces produkter ikke var konkurrencedygtige på markedet. Et andet vigtigt element i planen var en optimering af kapacitetsudnyttelsen med henblik på at imødekomme betingelserne for efterspørgsel og undgå dyre energikøb i den mellemliggende tid. Ifølge planen ville virksomheden allerede i 1997 opnå en begrænset rentabilitet og fra 1999 en tilfredsstillende rentabilitet (se tabel 2).

TABEL 2

>TABELPOSITION>

(62) At rentabilitetsplanen byggede på realistiske vurderinger fremgår af udviklingen i Sniaces resultater, som er vist i tabel 3. Selv om det tog længere tid at genetablere Sniaces omsætning og rentabilitet end forudset i planen, var driftsresultatet og omsætningen i 2000 og 2001 i vid udstrækning i overensstemmelse med planen.

TABEL 3

>TABELPOSITION>

(63) På grundlag af ovenstående finder Kommissionen, at rentabilitetskriteriet er opfyldt.

(64) Hvad angår støttens virkninger for Sniaces konkurrenter, kræves det i rammebestemmelserne for statsstøtte til omstrukturering, at der træffes foranstaltninger for at undgå urimelig konkurrencefordrejning. Dette indebærer, at hvis der er strukturel overkapacitet i en sektor, skal omstruktureringsplanen, afhængigt af støtten og dens virkning på det pågældende marked, bidrage til at sanere markedet ved at tilvejebringe en irreversibel reduktion af produktionskapaciteten.

(65) Ifølge rammebestemmelserne begrunder det forhold, at en kriseramt virksomhed ligger i et støtteberettiget område, ikke, at der indtages en eftergivende holdning i spørgsmålet om støtte til omstrukturering. Kravet om forhindring af urimelig konkurrencefordrejning kan imidlertid anvendes mere fleksibelt i støtteberettigede områder, navnlig i områder, der anses for ugunstigt stillede i henhold til artikel 87, stk. 3, litra a), en kategori, som Torrelavega i Cantabrien har hørt ind under siden 1995.

(66) Selv om det er åbenbart, at der forekommer konkurrence inden for Den Europæiske Union i de sektorer, hvor Sniace opererer, skal det understreges, at rentabilitetsplanen ikke indeholdt nogen form for forøgelse af den installerede kapacitet i disse sektorer. Navnlig skal det understreges, at opførelsen af kraftvarmeanlægget ikke vil fjerne den eksisterende flaskehals i produktionen og dermed ikke vil føre til en mere intensiv udnyttelse af den installerede kapacitet. Opførelsen af anlægget vil derimod reducere energiomkostningernes indvirkning på de samlede omkostninger, da købet af energi i nettet hermed kan erstattes af internt produceret energi. En bedre udnyttelse af den eksisterende kapacitet efter afslutningen af strukturomlægningen og iværksættelsen af rationaliseringsforanstaltningerne var nødvendig for, at Sniace igen kunne få overskud i 2000. Den omhandlede støtte, som var nødvendig for at genetablere rentabiliteten for en virksomhed i et støtteberettiget område, gør det imidlertid ikke muligt for Sniace under planens gennemførelse at øge sin kapacitet på bekostning af konkurrenterne. En forøgelse af kapaciteten til energifremstilling er uomgængeligt nødvendig for at reducere virksomhedens driftsomkostninger og sikre dens rentabilitet på mellemlang sigt.

(67) Hvad angår spørgsmålet, om støtten står i forhold til omstruktureringsomkostningerne, kan det konstateres, at genetableringen af Sniaces rentabilitet ikke alene afhænger af den modtagne støtte. Sådan ville det også forholde sig, hvis det mest pessimistiske scenario lægges til grund, nemlig at virksomheden ikke opnåede overskud i noget år i perioden 1999-2005 (en hypotetisk situation, som ikke forekom), og støtteelementet dermed ville udgøre 7388258 EUR. I så fald ville støtteintensiteten kun være på 24,5 % af de samlede omkostninger på 30,2 mio. EUR, som rentabilitetsplanen kalkulerede med. Denne procent ville blive endnu lavere, hvis Sniace betalte en højere rente til Caja Cantabria (som det var tilfældet i 2000 og 2001).

(68) Kommissionen er kommet til den konklusion, at støtten til Sniace er begrænset til det strengt nødvendige minimum og ikke giver virksomheden en overskudslikviditet, der kan anvendes til konkurrencefordrejende aktiviteter uden tilknytning til strukturomlægningen. Den omhandlede støtte er knyttet til foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre rentabilitetsplanen, samtidig med, at den ikke i overdreven grad reducerer virksomhedens finansieringsomkostninger.

(69) Af ovenstående grunde finder Kommissionen, at den omstruktureringsstøtte, der er genstand for undersøgelse, er forenelig med fællesmarkedet.

VII. KONKLUSIONER

(70) Kommissionen konstaterer, at det lån, som Caja Cantabria har ydet Sniace, indeholder statsstøtte efter artikel 87, stk. 1. Spanien har derfor ulovligt ydet den pågældende støtte i strid med traktatens artikel 88, stk. 3. Støtten opfylder imidlertid betingelserne for at blive omfattet af undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra c), og er følgelig forenelig med traktaten -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Spaniens statsstøtte til Sniace til et maksimalt beløb af 7388258 EUR er forenelig med fællesmarkedet efter artikel 87, stk. 3, litra c).

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Spanien.

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. december 2002.

På Kommissionens vegne

Mario Monti

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

(2) EFT C 162 af 1.6.2000, s. 15.

(3) Se fodnote 2.

(4) Se Domstolens dom i sag C-342/96 af 29. april 1999, Sml. 1999 I, s. 2459.

(5) EFT L 11 af 16.1.2001, s. 46.

(6) Dette gælder også for Caja Cantabria. F.eks. havde generalforsamlingen den 31. december 2001 følgende sammensætning: kommunalbestyrelser: 40 %, provinsadministrationer: 27 %; indskydere i sparekassen: 23 %; sociale og kulturelle institutioner: 5 %, sparekassens ansatte: 5 %. Desuden blev 10 af de 15 bestyrelsesmedlemmer (herunder formanden, de to næstformænd og sekretæren) udnævnt af de offentlige myndigheder.

(7) EFT C 74 af 10.3.1998, s. 9.

(8) EFT C 96 af 30.3.1996, s. 11.

(9) EFT C 368 af 23.12.1994, s. 12. Disse rammebestemmelser blev revideret i 1999 (EFT C 288 af 9.10.1999, s. 2). Versionen fra 1999 finder ikke anvendelse, da den formodede støtte blev ydet før offentliggørelsen af rammebestemmelserne fra 1999 (se afsnit 7 i versionen fra 1999).

(10) EFT C 307 af 13.11.1993, s. 3.

(11) Kommissionens meddelelse om metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (EFT C 273 af 9.9.1997, s. 3).

(12) EFT L 195 af 29.7.1980, s. 35.

(13) EFT L 193 af 29.7.2000, s. 75.

(14) Ley 27/1984 de 26 de julio, sobre reconversión y reindustrialización.

(15) Domstolens dom af 13. maj 2002 i sag C-482/99, Sml. 2002 I, s. 4397.

(16) Diario de Sesiones de la Asamblea Regional de Cantabria, N 34, af 4. juni 1996, s. 1230.

(17) Dette bekræftes bl.a. af repræsentanten for Cantabriens regering, Alvarez Redondos udtalelse i det regionale parlament den 17. juli 1996: "Man må ikke glemme, at det var regionalregeringen, der tog initiativ til at gennemføre rentabilitetsplanen", Diario de Sesiones de la Asamblea Regional de Cantabria, N 98, af 17. juli 1996, s. 1885.

(18) Diario de Sesiones de la Asamblea Regional de Cantabria, N 150, af 22. januar 1997, s. 2812.

(19) Diario de Sesiones de la Asamblea Regional de Cantabria, N 150, af 22. januar 1997, s. 2817.

(20) El Diario Montañés, 17. august 1997, s. 1 og 16; 20. august 1997, s. 17; 23. august 1997, s. 18; 3. september 1997, s. 16; 28. oktober 1997, s. 16.

(21) 25. november 1997, s. 16.

(22) Alerta, 30. januar 1998, s. 29.

(23) Alerta, 29. januar 1998, s. 33.

(24) Kilde: Eurostats database Newcronos, regionale statistikker.

(25) Diario de Sesiones de la Asamblea Regional de Cantabria, N 119.1, af 15. juni 1998, s. 3849.

(26) I 1998 ville rentebyrden have ligget en smule under 1325849 EUR, eftersom lånet blev ydet den 4. februar, og renten dermed blev tilskrevet for mindre end et kalenderår.

(27) For 1998 fastsatte parterne rentebyrden til 733564 EUR.

(28) Og ud fra to yderligere antagelser: for det første, at overskuddet holdt sig konstant i perioden 2002-2005, på samme niveau, som forudsås i planen for perioden 1999-2001, og for det andet, at den heraf resulterende rente til enhver tid lå under loftet på MIBOR + 2.

(29) EFT C 74 af 10.3.1998, s. 9. Se især punkt 2, fodnote 10, og punkt 4.17.