DA Den Europæiske Unions Tidende L 279/8

KOMMISSIONENS HENSTILLING

af 19. oktober 2009

om procedurer for kildeskattelettelser

(EØS-relevant tekst)

(2009/784/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,

som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, og

som tager følgende i betragtning:

(1) Mange medlemsstater anvender kildeskat på indtægter af værdipapirer. Kildeskatten opkræves enten af værdipapirudstederen eller en finansiel formidler, der er ansvarlig for udbetaling af indtægterne.

(2) I mange tilfælde deles beskatningsrettighederne mellem kildestaten og bopælsstaten, og derfor kan ikke-residente investorer være berettiget til en lavere kildeskattesats eller skattefritagelse i kildestaten i henhold til konventioner om at undgå dobbeltbeskatning eller national lovgivning, men procedurerne for nedsættelse af kildeskattesatserne eller for godtgørelse af den skat, der er opkrævet, er ofte komplicerede, og der er store forskelle mellem de enkelte medlemsstater.

(3) I mange medlemsstater har kun finansielle formidlere, der er etableret inden for den pågældende medlemsstats eget område, ret til at varetage opkrævningen af kildeskatten.

(4) Den kompleksitet, som denne situation indebærer, står i vejen for effektive kapitalmarkeder og øger omkostningerne til grænseoverskridende afvikling. I Giovannini-rapporterne »Cross-border clearing and settlement arrangements in the European Union« (1) (grænseoverskridende clearings- og afviklingsordninger i EU) fra 2001 og »Second Report on EU Clearing and Settlement« (2) (anden rapport om clearing og afvikling i EU) fra 2003 udpeges dette som en hindring for effektive grænseoverskridende investeringer i værdipapirer.

(5) I to rapporter fra Fiscal Compliance Experts’Group (FISCO) (3) — »Fact-Finding Study on Fiscal Compliance Procedures Related to Clearing and Settlement within the EU« (en undersøgelse af procedurerne for overholdelse af skattereglerne vedrørende clearing og afvikling i EU) fra 2006 og »Solutions to Fiscal Compliance Barriers Related to Post-Trading within the EU« (fjernelse af hindringerne for overholdelse af skattereglerne vedrørende post trading i EU fra 2007) — undersøges de eksisterende procedurer for kildeskattelettelser og der fremsættes forslag til at gøre dem mere effektive.

(6) Som anført i disse rapporter vil brugen af kildeskattelettelser frem for en godtgørelsesprocedure være et betydningsfuldt skridt i retning af forenkling af kildeskatteprocedurerne.

(7) Indtægter af værdipapirer, der falder ind under anvendelsesområdet for anden fællesskabslovgivning, dvs. Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (4) og Rådets direktiv 2003/49/EF af 3. juni 2003 om en fælles ordning for beskatning af renter og royalties, der betales mellem associerede selskaber i forskellige medlemsstater (5), bør ikke være omfattet af disse forenklingsprocedurer. Der er heller ikke behov for forenkling for den kildeskat, som visse medlemsstater opkræver som erstatning for informationsudvekslingen i overgangsperioden i henhold til artikel 11 i Rådets direktiv 2003/48/EF af 3. juni 2003 om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger (6).

(8) Hvis der i særlige tilfælde ikke er mulighed for skattelettelser ved kilden, kunne kildemedlemsstater også forbedre den nuværende situation gennem fastlæggelse af en hurtig godtgørelsesprocedure.

(9) For at sikre neutrale konkurrencevilkår mellem finansielle formidlere i Fællesskabet er det hensigtsmæssigt at tillade finansielle formidlere i andre medlemsstater end kildemedlemsstaten, der fungerer som mellemled mellem værdipapirudstederen og den retmæssige ejer, at fungere som oplysningsformidlere eller opkrævere af kildeskat i forbindelse med kildeskatteprocedurerne.

(10) Finansielle formidlere, der er etableret i et af EFTA-landene, bør behandles på samme måde som finansielle formidlere, der er etableret i medlemsstaterne, hvis disse lande har bestemmelser om administrativ bistand, der svarer til bestemmelserne i Rådets direktiv 77/799/EØF af 19. december 1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter (7) og Rådets direktiv 2008/55/EF af 26. maj 2008 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med visse bidrag, afgifter, skatter og andre foranstaltninger (8).

(11) Medlemsstaterne har en legitim ret til at beskytte deres skatteindtægter og bør derfor have tilladelse til at forlange, at finansielle formidlere opnår forhåndstilladelse eller -godkendelse til at fungere som oplysningsformidler eller opkræver af kildeskat.

(12) Hvis finansielle formidlere får tilladelse til at videregive samlede oplysninger om kildeskattesatsen til den næste finansielle formidler i en handelskæde, vil det medføre store besparelser for alle berørte parter og fjerne bekymringerne vedrørende beskyttelse af personoplysninger og konkurrencevilkår i forbindelse med videregivelse af kundeoplysninger mellem finansielle formidlere.

(13) Forenklingen kunne fremmes ved at tillade andre beviser for investorernes ret til skattelettelser end bopælsattester, herunder f.eks. selvcertificering og de identifikationsoplysninger, som finansielle formidlere ligger inde med i medfør af de forpligtelser, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter (9).

(14) Finansielle formidlere bør have tilladelse til at arkivere dokumentation i elektronisk form for at mindske den administrative byrde.

(15) Medlemsstaterne bør udnytte mulighederne for informationsudveksling i henhold til fællesskabslovgivningen og bilaterale skatteaftaler og deltage i fælles eller individuelle kontrolforanstaltninger for at efterprøve, om de finansielle formidlere lever op til deres forpligtelser. De bør også benytte direktiv 2008/55/EF og eventuelle tilsvarende fremtidige instrumenter til at inddrive skatteprovenuer fra andre medlemsstater eller et EFTA-land.

(16) Medlemsstaternes repræsentanter i Kommissionens arbejdsgruppe IV om direkte beskatning og i Det Europæiske Værdipapirudvalg har drøftet dette emne meget indgående. Parallelt hermed arbejdes der også på at forenkle procedurerne for kildeskattelettelser i Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD),

HENSTILLER:

1. Genstand og anvendelsesområde

1.1. Denne henstilling vedrører forbedringer af medlemsstaternes procedurer for kildeskattelettelser for grænseoverskridende indtægter af værdipapirer, som opnås af investorer hjemmehørende i Fællesskabet, i medfør af konventioner om at undgå dobbeltbeskatning eller nationale bestemmelser.

1.2. Denne henstilling finder anvendelse på indtægter af værdipapirer, der opnås i en medlemsstat og udbetales via en eller flere finansielle formidlere, der er etableret i Fællesskabet, eller i EFTA-lande med bestemmelser om administrativ bistand, der svarer til bestemmelserne i direktiv 77/799/EØF og direktiv 2008/55/EF.

1.3. Denne henstilling finder ikke anvendelse på indtægter af værdipapirer, som er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/435/EØF eller direktiv 2003/49/EF, eller den kildeskat, der opkræves af visse medlemsstater i overgangsperioden i overensstemmelse med artikel 11 i direktiv 2003/48/EF.

2. Definitioner

I denne henstilling forstås ved:

a) »indtægter af værdipapirer« den dividende, rente eller anden form for indtægt, som værdipapirer kan skabe, og som er pålagt kildeskat i kildemedlemsstaten

b) »kildemedlemsstaten« den medlemsstat, hvor udstederen af de værdipapirer, der skaber indtægten, har skattemæssigt hjemsted

c) »bopælsmedlemsstaten« den medlemsstat, hvor den retmæssige ejer af indtægterne af værdipapirerne, har skattemæssigt hjemsted

d) »finansiel formidler« en værdipapircentral, et kreditinstitut eller andre godkendte eller kontrollerede økonomiske enheder i handelskæden mellem værdipapirudstederen og den retmæssige ejer

e) »retmæssig ejer« den investor, som modtager indtægterne af værdipapirerne til egen fordel

f) »oplysningsformidler« en finansiel formidler, som kildemedlemsstaten har givet tilladelse til at varetage efterprøvningen af investorens ret til skattelettelse og at videregive disse oplysninger til den næste finansielle formidler i handelsskæden, således at de sluttelig når frem til opkræveren af kildeskat

g) »opkræver af kildeskat« en oplysningsformidler, som af kildemedlemsstaten også har fået tilladelse til at varetage opkrævningen af den relevante kildeskattesats og at indbetale den opkrævede skat til de relevante skattemyndigheder i kildemedlemsstaten

h) »samlede oplysninger om kildeskattesatsen« oplysninger, der forelægges i et format, hvor værdipapirerne inddeles i kategorier på grundlag af den anvendte kildeskattesats, uden at der anføres oplysninger om værdipapirernes ejere.

3. Kildeskattelettelser

Kildemedlemsstaterne opfordres til at give kildeskattelettelser på tidspunktet for udbetaling af indtægterne af værdipapirer, såfremt alle de nødvendige oplysninger er blevet forelagt.

4. Standardiserede og hurtige godtgørelsesprocedurer

Hvis der i særlige tilfælde ikke er mulighed for skattelettelser ved kilden, opfordres kildemedlemsstaterne til at fastlægge standardiserede og hurtige godtgørelsesprocedurer. Sådanne procedurer bør omfatte følgende:

a) tilladelse til, at oplysningsformidlere eller opkrævere af kildeskat kan indsende godtgørelsesansøgninger til kildemedlemsstatens skattemyndigheder på vegne af investorerne

b) brug af et enkelt kontaktpunkt for indsendelse og behandling af alle godtgørelsesansøgningerne og offentliggørelse af de relevante oplysninger om godtgørelsesprocedurerne på mindst et af de sprog, som den internationale finansverden normalt anvender, på internettet

c) brug af fælles formater for godtgørelsesansøgninger, som skal kunne opbevares elektronisk

d) godtgørelse inden for en rimelig frist og normalt senest seks måneder, efter at de relevante skattemyndigheder har modtaget godtgørelsesansøgningen, såfremt alle nødvendige oplysninger er blevet forelagt.

5. Rolle for oplysningsformidlere og opkrævere af kildeskat

5.1. Den oplysningsformidler, der er tættest på investoren, vil normalt have de bedste forudsætninger for også at fungere som opkræver af kildeskat.

5.2. Hvis dette ikke er tilfældet, og der findes en handelskæde omfattende en række forskellige oplysningsformidlere:

a) bør den oplysningsformidler, der er tættest på investoren, undersøge, om investoren er berettiget til skattelettelse, og opbevare den dokumentation, som han har modtaget

b) bør den oplysningsformidler, der er tættest på investoren, indberette investorspecifikke oplysninger til kildemedlemsstaten enten en gang om året eller efter anmodning

c) bør hver enkelt oplysningsformidler i handelskæden videregive samlede oplysninger om kildeskattesatsen til den næste oplysningsformidler i kæden, således at oplysningerne når frem til opkræveren af kildeskat

d) bør opkræveren af kildeskat anvende kildeskattelettelser på grundlag af de samlede oplysninger om kildeskattesatsen, som han har modtaget.

6. Betingelser for finansielle formidlere

6.1. Kildemedlemsstater opfordres til at fastsætte forholdsmæssigt afpassede og ikke-diskriminerende vilkår og betingelser for, at en finansiel formidler kan få tilladelse til at fungere som oplysningsformidler eller opkræver af kildeskat.

6.2. Kildemedlemsstater opfordres til at trække den tilladelse, der er blevet givet, tilbage, hvis en oplysningsformidler eller opkræver af kildeskat ikke opfylder vilkårene og betingelserne.

7. Dokumentation for ret til skattelettelser

7.1. Kildemedlemsstater opfordres til at tillade andre beviser for investorernes ret til skattelettelser end bopælsattester udstedt af bopælslandet. Disse alternative beviser kunne omfatte selvcertificering foretaget af den retmæssige ejer og dokumentation indsamlet af oplysningsformidlerne i medfør af de forpligtelser, der er fastsat i direktiv 2004/39/EF om markeder for finansielle instrumenter.

7.2. Når der træffes afgørelse om de i punkt 7.1 omhandlede alternative beviser, kan medlemsstaterne tage hensyn til omfanget af den risiko, der f.eks. er forbundet med at fastsætte mindre strenge regler for krav, der er på under 1 000 EUR.

8. Oplysninger og dokumentation i elektronisk format

Kildemedlemsstater opfordres til at tillade, at oplysningsformidlere og opkrævere af kildeskat videregiver og opbevarer oplysninger og dokumentation elektronisk.

9. Tilsyn

Medlemsstaterne opfordres til at fastsætte procedurer for undersøgelse af, om oplysningsformidlerne og opkræverne af kildeskat lever op til de forpligtelser, der fastsættes i medfør af denne henstilling. Dette kunne indebære, at kildemedlemsstatens skattemyndigheder, skattemyndighederne i den medlemsstat, hvor oplysningsformidleren eller opkræveren af kildeskat er etableret, eller eksterne revisorer hver især eller sammen foretager revisioner.

10. Opfølgning

10.1. Medlemsstaterne opfordres til at vedtage regler, der er mere fleksible end reglerne i denne henstilling, for så vidt angår procedurerne for kildeskattelettelser for grænseoverskridende indtægter af værdipapirer.

10.2. Medlemsstaterne opfordres til at undersøge, i hvilket omfang denne henstilling giver mulighed for at indføre nye, effektive informationsudvekslingskanaler, som giver både kildemedlemsstaterne og bopælsmedlemsstaterne adgang til investorspecifikke oplysninger. Dette kunne gøres på grundlag af de procedurer, der er fastsat i fællesskabslovgivningen, navnlig direktiv 2003/48/EF.

10.3. Medlemsstaterne opfordres til at undersøge mulighederne og vilkårene for at give opkrævere af kildeskat tilladelse til at modregne de skattebeløb, der skal indbetales til skattemyndighederne i kildemedlemsstaten, med de skattebeløb, der skal godtgøres.

10.4. Medlemsstaterne opfordres til at udvikle fælles vilkår og betingelser for godkendelse af finansielle formidlere, for så vidt angår denne henstilling.

10.5. Medlemsstaterne opfordres til fortsat at forsøge at finde metoder til forbedring af procedurerne for kildeskattelettelser i de relevante arbejdsgrupper under Kommissionen og at vedtage en koordineret holdning med henblik på drøftelserne af dette emne i OECD.

11. Adressater

Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 19. oktober 2009. På Kommissionens vegne Charlie McCREEVY Medlem af Kommissionen

(1) http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/docs/clearing/first_giovannini_report_en.pdf

(2) http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/docs/clearing/second_giovannini_report_en.pdf

(3) http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/clearing/compliance_fr.htm#reports

(4) EFT L 225 af 20.8.1990, s. 6.

(5) EUT L 157 af 26.6.2003, s. 49.

(6) EUT L 157 af 26.6.2003, s. 38.

(7) EFT L 336 af 27.12.1977, s. 15.

(8) EUT L 150 af 10.6.2008, s. 28.

(9) EUT L 145 af 30.4.2004, s. 1.