Berigtigelse til Kommissionens beslutning 2004/453/EF af 29. april 2004 om gennemførelse af Rådets direktiv 91/67/EØF for så vidt angår foranstaltninger mod visse sygdomme hos akvakulturdyr

( Den Europæiske Unions Tidende L 156 af 30. april 2004 )

Beslutning 2004/453/EF læses således:

Kommissionen tager senest den 30. april 2007 de i denne beslutning fastsatte supplerende garantier op til revision. Der skal ved revisionen tages hensyn til de erfaringer, der er gjort med indsatsen for at bekæmpe og udrydde de pågældende sygdomme, samt udviklingen af alternative bekæmpelsesmidler såsom vacciner.

Levende akvakulturfisk samt æg og mælke herfra, der føres ind i de områder, der er nævnt i kapitel II i bilag I eller i kapitel II i bilag II, skal transporteres under forhold, der ikke ændrer deres sundhedsstatus og ikke indebærer en risiko for forringelse af sundhedsstatussen på bestemmelsesstedet.

Programmerne for bekæmpelse og udryddelse for de områder, der er nævnt i kapitel II i bilag II til denne beslutning, godkendes.

Kriterier for programmer for bekæmpelse og udryddelse

De betingelser, der skal være opfyldt, for at et område kan betragtes som fri for en eller flere af de sygdomme, der er nævnt i liste III i kolonne 1 i bilag A til direktiv 91/67/EØF, er indeholdt i kapitel I i bilag I til denne beslutning.

Betingelser for, at et område kan betragtes som sygdomsfrit

De i beslutning 93/44/EØF og 2003/513/EF fastsatte garantier bør ajourføres i overensstemmelse med den nuværende videnskabelige viden og de seneste anbefalinger fra Verdensorganisationen for Dyresundhed (Det Internationale Kontor for Epizootier (OIE)).

Kommissionens beslutning 2003/513/EF (5) blev vedtaget af sikkerhedshensyn med henblik på at beskytte visse områder i EF mod indslæbning af Gyrodactylus salaris. De pågældende foranstaltninger har været gældende siden 1996 og er af en sådan art, at der ikke er tale om sikkerhedsforanstaltninger, men supplerende garantier. Beslutning 2003/513/EF bør derfor også ophæves og erstattes af nærværende beslutning.

Der er ved Kommissionens beslutning 93/44/EØF (4) fastsat supplerende garantier med hensyn til SVC for visse fiskearter, der forsendes til Det Forenede Kongerige, Isle of Man og Guernsey. Beslutning 93/44/EØF bør ophæves og erstattes af nærværende beslutning.

De supplerende garantier, der kræves i henhold til denne beslutning, bør efter tre år tages op til revision på grundlag af de erfaringer, der er gjort med indsatsen for at bekæmpe og udrydde de pågældende sygdomme, samt udviklingen af alternative bekæmpelsesmidler såsom vacciner.

Det Forenede Kongerige har fremlagt dokumentation for frihed for Gyrodactylus salaris for hele landets område samt for frihed for IPN, BKD og SVC for dele af dets område. De pågældende områder bør derfor betragtes som fri for disse sygdomme. Det Forenede Kongerige har desuden fremlagt programmer for bekæmpelse og udryddelse af SVC og BKD, som skal anvendes i andre af landets områder. Disse programmer bør godkendes med henblik på udryddelse af sygdommene og opnåelse af status som sygdomsfri.

Sverige har fremlagt dokumentation for frihed for SVC og IPN for hele landets område og bør derfor betragtes som fri for disse sygdomme. Sverige har desuden fremlagt et program for bekæmpelse og udryddelse af BKD, som skal anvendes på det svenske fastland. Dette program bør godkendes med henblik på udryddelse af sygdommen og opnåelse af status som sygdomsfri.

Irland har fremlagt dokumentation for frihed for SVC, BKD og Gyrodactylus salaris for hele landets område og bør derfor betragtes som fri for disse sygdomme.

Finland har fremlagt dokumentation for frihed for SVC for hele landets område samt for frihed for Gyrodactylus salaris og infektiøs pankreasnekrose (IPN) for dele af dets område. De pågældende områder bør derfor betragtes som fri for disse sygdomme. Finland har desuden fremlagt et program for bekæmpelse og udryddelse af bakteriel nyresygdom (BKD), som skal anvendes på det finske fastland. Dette program bør godkendes med henblik på udryddelse af sygdommen og opnåelse af status som sygdomsfri.

Danmark har fremlagt dokumentation for frihed for forårsviræmi hos karper (SVC) og bør derfor betragtes som fri for denne sygdom.

Det er nødvendigt at fastsætte de krav, medlemsstaterne skal opfylde for at kunne blive erklæret sygdomsfri, samt de kriterier, medlemsstaterne skal anvende i deres programmer for bekæmpelse og udryddelse. Det er ligeledes nødvendigt at fastsætte supplerende garantier, som skal overholdes ved indførsel af visse fiskearter i sygdomsfri zoner og zoner, der er omfattet af programmerne for bekæmpelse og udryddelse. Der bør i denne forbindelse tages hensyn til anbefalingerne fra Verdensorganisationen for Dyresundhed (Det Internationale Kontor for Epizootier (OIE)).

I henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 706/73 af 12. marts 1973 om de fællesskabsbestemmelser, der skal finde anvendelse på Kanaløerne og øen Man for samhandel med hensyn til landbrugsvarer (3) , gælder veterinærbestemmelserne for disse øer på de samme betingelser som i Det Forenede Kongerige for produkter, der indføres til øerne eller udføres fra dem til EF.

En medlemsstat, der opstiller et bekæmpelsesprogram med henblik på udryddelse af en eller flere af de sygdomme, der er nævnt i liste III i kolonne 1 i bilag A til direktiv 91/67/EØF, kan i henhold til direktivets artikel 12 forelægge Kommissionen programmet med henblik på godkendelse heraf. Finland, Irland, Sverige og Det Forenede Kongerige har forelagt sådanne programmer for Kommissionen.

En medlemsstat, der vurderer, at hele eller dele af dens område er fri for en eller flere af de sygdomme, der er nævnt i liste III i kolonne 1 i bilag A til direktiv 91/67/EØF, kan i henhold til direktivets artikel 13 fremlægge dokumentation for Kommissionen til støtte for påstanden om sygdomsfrihed med anmodning om at få tildelt status som sygdomsfri. Danmark, Finland, Irland, Sverige og Det Forenede Kongerige har indgivet sådanne anmodninger til Kommissionen.

under henvisning til Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked (2) , særlig artikel 10, og

under henvisning til Rådets direktiv 91/67/EØF af 28. januar 1991 om dyresundhedsmæssige betingelser for afsætning af akvakulturdyr og -produkter (1) , særlig artikel 12, stk. 2, artikel 13, stk. 1, andet afsnit, og artikel 13, stk. 2,

Der er i mindst de sidste to år gennemført målrettet overvågning i akvakulturvirksomheder, der holder en eller flere modtagelige arter, uden at sygdomsagenset er blevet påvist. Giver overvågningen i akvakulturvirksomheder alene ikke tilstrækkelige epidemiologiske data (hvor antallet af akvakulturvirksomheder er begrænset), men der findes vildtlevende populationer af en eller flere af de modtagelige arter, skal disse vildtlevende populationer være omfattet af den målrettede overvågning. De anvendte prøveudtagningsmetoder og prøvestørrelser skal mindst svare til dem, der er fastlagt i beslutning 2001/183/EF eller i de relevante kapitler i OIE's International Aquatic Animal Health Code og OIE's Manual of Diagnostic Tests for Aquatic Animals. De diagnostiske metoder skal mindst svare til dem, der er fastlagt i de relevante kapitler i OIE's Manual of Diagnostic Tests for Aquatic Animals.

En zone, hvor det seneste kendte kliniske tilfælde er konstateret inden for de sidste 25 år, eller hvor status med hensyn til infektioner inden gennemførelsen af målrettet overvågning har været ukendt, for eksempel fordi de gældende forhold ikke har været befordrende for, at de kliniske tegn på sygdommen kunne vise sig, kan betragtes som sygdomsfri, under forudsætning af at den opfylder følgende betingelser:

Der anvendes i det pågældende land et system for tidlig påvisning, som sikrer hurtig opdagelse af tegn på forekomst af en sygdom, nye sygdomssituationer eller uforklarlig dødelighed hos akvatiske dyr i akvakulturvirksomheder eller i naturen samt hurtig indberetning af hændelsen til myndighederne med henblik på så hurtigt som muligt at få indledt diagnostiske undersøgelser, og som gør det muligt for myndighederne at træffe effektive foranstaltninger til sygdomsundersøgelse og -indberetning og omfatter adgang til laboratorier, der kan diagnosticere og skelne mellem de pågældende sygdomme, og uddannelse af dyrlæger eller fiskesundhedsspecialister i påvisning og indberetning af usædvanlige sygdomstilfælde. Systemet for tidlig påvisning skal som et minimum være kendetegnet ved følgende:

En zone, hvor der i mindst de sidste 25 år ikke er konstateret forekomst af sygdommen, til trods for at de gældende forhold har været befordrende for, at de kliniske tegn på sygdommen kunne vise sig, kan betragtes som sygdomsfri, under forudsætning af at den opfylder følgende betingelser:

Såfremt et afvandingsområde strækker sig over mere end én medlemsstat, kan det kun erklæres for sygdomsfri zone, hvis nedenfor beskrevne betingelser er opfyldt for alle dele af zonen. Begge de pågældende medlemsstater skal ansøge om godkendelse af zonen.

En sygdomsfri zone omfatter ét eller flere afvandingsområder i deres helhed fra vandløbenes udspring til havet eller en del af et afvandingsområde fra kilderne til en naturlig eller kunstig forhindring, der standser fiskenes vandring opad fra de lavereliggende dele af vandløbet. Sådanne zoner skal være klart afgrænsede og indtegnet på et kort over det pågældende lands område af landets myndigheder.

Der er i mindst de sidste to år gennemført målrettet overvågning i akvakulturvirksomheder, der holder en eller flere modtagelige arter, uden at sygdomsagenset er blevet påvist. Er der i det pågældende land områder, hvor overvågning i akvakulturvirksomheder alene ikke giver tilstrækkelige epidemiologiske data (hvor antallet af akvakulturvirksomheder er begrænset), men hvor der findes vildtlevende populationer af en eller flere af de modtagelige arter, skal disse vildtlevende populationer være omfattet af den målrettede overvågning. De anvendte prøveudtagningsmetoder og prøvestørrelser skal mindst svare til dem, der er fastlagt i Kommissionens beslutning 2001/183/EF eller i de relevante kapitler i OIE's International Aquatic Animal Health Code og OIE's Manual of Diagnostic Tests for Aquatic Animals. De diagnostiske metoder skal mindst svare til dem, der er fastlagt i de relevante kapitler i OIE's Manual of Diagnostic Tests for Aquatic Animals.

En medlemsstat, hvor det seneste kendte kliniske tilfælde er konstateret inden for de sidste 25 år, eller hvor status med hensyn til infektioner inden gennemførelsen af målrettet overvågning har været ukendt, for eksempel fordi de gældende forhold ikke har været befordrende for, at de kliniske tegn på sygdommen kunne vise sig, kan betragtes som sygdomsfri, under forudsætning af at den opfylder følgende betingelser:

Der anvendes i det pågældende land et system for tidlig påvisning, som sikrer hurtig opdagelse af tegn på forekomst af en sygdom, nye sygdomssituationer eller uforklarlig dødelighed hos akvatiske dyr i akvakulturvirksomheder eller i naturen samt hurtig indberetning af hændelsen til myndighederne med henblik på så hurtigt som muligt at få indledt diagnostiske undersøgelser, og som gør det muligt for myndighederne at træffe effektive foranstaltninger til sygdomsundersøgelse og -indberetning og omfatter adgang til laboratorier, der kan diagnosticere og skelne mellem de pågældende sygdomme, og uddannelse af dyrlæger eller fiskesundhedsspecialister i påvisning og indberetning af usædvanlige sygdomstilfælde. Systemet for tidlig påvisning skal som et minimum være kendetegnet ved følgende:

En medlemsstat, hvor der i mindst de sidste 25 år ikke er konstateret forekomst af sygdommen, til trods for at de gældende forhold har været befordrende for, at de kliniske tegn på sygdommen kunne vise sig, kan betragtes som sygdomsfri, under forudsætning af at følgende betingelser er opfyldt:

BILAG II

Programmer for bekæmpelse og udryddelse

Kapitel I

Minimumskriterier for programmer for bekæmpelse og udryddelse af visse sygdomme nævnt i liste III i kolonne 1 i bilag A til direktiv 91/67/EØF

A. De kriterier, en medlemsstat som et minimum skal anvende i et godkendt bekæmpelses- og udryddelsesprogram, er som følger:

1. Det skal være obligatorisk at anmelde sygdommen, herunder også mistanke herom, til myndighederne.

2. Der skal i det pågældende land anvendes et system for tidlig påvisning, som sikrer hurtig opdagelse af tegn på forekomst af den pågældende sygdom hos akvatiske dyr i akvakulturvirksomheder eller i naturen samt hurtig indberetning af hændelsen til myndighederne med henblik på så hurtigt som muligt at få indledt diagnostiske undersøgelser, og som gør det muligt for myndighederne at træffe effektive foranstaltninger til sygdomsundersøgelse og -indberetning og omfatter adgang til laboratorier, der kan diagnosticere og skelne mellem de pågældende sygdomme, og uddannelse af dyrlæger eller fiskesundhedsspecialister i påvisning og indberetning af usædvanlige sygdomstilfælde. Systemet for tidlig påvisning skal som et minimum være kendetegnet ved følgende:

2.1. Der er blandt personalet på blandt andet akvakulturvirksomheder og i tilvirkningsleddet en generel opmærksomhed om de karakteristiske tegn på de anførte sygdomme.

2.2. Der er dyrlæger eller specialister i akvatiske dyrs sundhed, som er uddannet i at påvise og indberette mistænkelige sygdomstilfælde.

2.3. Myndighederne kan hurtigt iværksætte effektive sygdomsundersøgelser.

2.4. Myndighederne har adgang til laboratorier, der kan påvise den pågældende sygdom og skelne den fra andre sygdomme.

3. Der skal gælde betingelser for handel og import, som skal forhindre indslæbning af sygdommen i den pågældende medlemsstat.

4. Der skal gennemføres målrettet overvågning i akvakulturvirksomheder, der holder en eller flere modtagelige arter. Er der i det pågældende land områder, hvor overvågning i akvakulturvirksomheder alene ikke giver tilstrækkelige epidemiologiske data (hvor antallet af akvakulturvirksomheder er begrænset), men hvor der findes vildtlevende populationer af en eller flere af de modtagelige arter, skal disse vildtlevende populationer være omfattet af den målrettede overvågning. De anvendte prøveudtagningsmetoder og prøvestørrelser skal mindst svare til dem, der er fastlagt i Kommissionens wAquatic Animal Health Code og OIE's Manual of Diagnostic Tests for Aquatic Animals. De diagnostiske metoder skal mindst svare til dem, der er fastlagt i de relevante kapitler i OIE's Manual of Diagnostic Tests for Aquatic Animals.

5. Bekæmpelses- og udryddelsesprogrammet skal fortsættes, indtil betingelserne i bilag I er opfyldt, og medlemsstaten eller dele af den kan betragtes som fri for sygdommen.

6. woplysninger om antallet af henholdsvis mistænkte og bekræftede tilfælde, antallet af brug og steder, der er omfattet af restriktioner, antallet af ophævede restriktioner og resultaterne af aktiv overvågning gennemført i det foregående kalenderår, jf. følgende skema:

Medlemsstat og sygdom Antal mistænkte tilfælde Antal bekræftede tilfælde Antal brug og steder, der er omfattet af restriktioner Antal ophævede restriktioner Hvor mange brug og fisk/(del)bestande er der udtaget prøver fra? Hvor mange vilde fisk/(del)bestande er der udtaget prøver fra, og hvilke afvandingsområder stammer disse fra? Prøveresultat

B. Ved mistanke om sygdomstilfælde sørger medlemsstatens officielle tjeneste for, at der træffes følgende foranstaltninger:

1. Der udtages passende prøver, som undersøges for forekomst af det pågældende patogen.

2. Indtil resultatet af undersøgelsen i punkt 1 foreligger, sætter myndighederne bruget under officielt tilsyn, ligesom de nødvendige forholdsregler træffes, og fisk kan kun forlade det berørte brug med forudgående tilladelse fra den officielle tjeneste.

3. Hvis den i punkt 1 omtalte undersøgelse viser forekomst af et patogen eller kliniske sygdomstegn, gennemfører den officielle tjeneste en epizootisk undersøgelse for at fastslå, hvad der kan have været årsag til kontamineringen, og for at afgøre, hvorvidt fisk har forladt bruget i den periode, der ligger forud for konstateringen af det mistænkte tilfælde.

4. Hvis den epizootiske undersøgelse viser, at sygdommen er slæbt ind i ét eller flere brug eller ikke-lukkede vandområder, finder bestemmelserne i punkt 1 anvendelse i disse områder, ligesom

4.1. alle brug, der ligger i det samme afvandingsområde eller kystområde, sættes under officielt tilsyn

4.2. ingen fisk, æg eller mælke forlader disse brug uden forudgående tilladelse fra den officielle tjeneste.

5. Er der tale om vidtstrakte afvandingsområder eller kystområder, kan den officielle tjeneste beslutte at begrænse disse forholdsregler til et mindre vidtstrakt område i nærheden af det brug, der er mistænkt for at være inficeret, såfremt den vurderer, at dette område giver optimale garantier for, at sygdommen ikke vil spredes.

C. Bekræftes sygdommen, sørger medlemsstaten for følgende:

1. Der indføres omgående restriktioner for bruget eller stedet med de inficerede fisk, ligesom der ikke må udsættes levende fisk i bruget/på stedet eller flyttes fisk fra bruget uden forudgående tilladelse fra den pågældende medlemsstats officielle tjeneste.

2. Restriktionerne opretholdes, inden sygdommen er udryddet i overensstemmelse med betingelserne i punkt 2.1 eller 2.2 nedenfor:

2.1. Øjeblikkelig fjernelse af alle fisk, omfattende:

a) Slagtning af alle levende fisk under tilsyn af den officielle tjeneste eller, hvis der er tale om fisk, som har nået handelsstørrelse og ikke udviser kliniske sygdomstegn, slagtning under tilsyn af den officielle tjeneste med henblik på afsætning eller forarbejdning til konsum. I sidstnævnte tilfælde sikrer den officielle tjeneste, at fiskene slagtes og renses omgående, og at dette sker under forhold, der forhindrer spredning af patogener. Medlemsstaterne kan i hvert enkelt tilfælde under hensyntagen til risikoen for, at sygdommen spredes til andre brug eller til vildtlevende populationer, tillade, at fisk, som endnu ikke har nået handelsstørrelse, holdes på bruget, indtil de har nået markedsstørrelse.

b) Udtagning af drift (og om nødvendigt desinficering) af det pågældende brug eller sted i en passende periode efter fjernelse, under hensyntagen til afsnit 1.7 i den seneste udgave af OIE's International Aquatic Animal Health Code.

2.2. Forbedringsforanstaltninger med henblik på at fjerne infektion ved hjælp af omhyggelig styring af inficerede brug eller steder, omfattende:

a) Fjernelse og destruktion af døde fisk og fisk, der udviser kliniske sygdomstegn, høst af fisk, der ikke udviser kliniske sygdomstegn, indtil hver enkelt sygdomsramt epidemiologisk enhed på det pågældende sted er blevet tømt for fisk og desinficeret, eller

b) fjernelse og destruktion af døde fisk og fisk, der udviser kliniske sygdomstegn, hvis der er tale om steder, hvis beskaffenhed kan umuliggøre fjernelse og/eller desinficering (f.eks. flodsystemer eller meget store søer).

3. Medlemsstatens myndigheder kan, for at sikre, at sygdommen hurtigt udryddes på de inficerede steder, give tilladelse til, at fisk, der ikke udviser kliniske sygdomstegn, under myndighedernes tilsyn transporteres til andre brug eller områder i den pågældende medlemsstat, der ikke har status som sygdomsfri eller et godkendt bekæmpelses- og udryddelsesprogram.

4. Fisk, der fjernes og bortskaffes i overensstemmelse med punkt 2.1 og 2.2, skal bortskaffes i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1774/2002.

5. Fisk, der bruges til fornyelse af en bestand, skal komme fra bestande, der er attesteret som værende sygdomsfri.

6. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at forhindre, at sygdommen spredes til andre opdrættede fisk eller vilde bestande.

Kapitel II

Områder med godkendte programmer for bekæmpelse og udryddelse af visse sygdomme nævnt i liste III i kolonne 1 i bilag A til direktiv 91/67/EØF