KOMMISSIONENS BESLUTNING af 5. december 1994 om Tysklands paataenkte statsstoette til Textilwerke Deggendorf GmbH, Thueringen (Kun den tyske udgave er autentisk) (Tekst af betydning for EOES) (94/1074/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

under henvisning til aftalen om oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Samarbejdsomraade, saerlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, og ud fra foelgende betragtninger:

I Ved skrivelse af 4. december 1992 indgav Tyskland i overensstemmelse med traktatens artikel 93, stk. 3, og EF-reglerne for statsstoette til kunstfiberindustrien for 1991 1992, der var gaeldende paa det tidspunkt (1), anmeldelse til Kommissionen angaaende ydelse af statsstoette til Textilwerke Deggendorf GmbH (TDG) til investeringer paa i alt 112 mio. DM (58 mio. ECU) i opfoerelse af nye bygninger i den af TDG nyligt overtagne fabrik i Leinefelde, Thueringen, samt i udstyr til at spinde polyamid- og polyester-stapelfibre til enkeltgarn bestaaende af mindst 85 vaegtprocent stapelfibre af nylon eller andre polyamider. Dette enkeltgarn skulle derefter saelges til bl. a. taeppefabrikanter.

Der var tale om stoette i form af et tilskud paa 23,460 mio. DM (12,15 mio. ECU) fra den tyske forbundsstat og delstaternes faelles regionaludviklingsordning, »Gemeinschaftsaufgabe«, et skattefradrag paa 6,696 mio. DM (3,45 mio. ECU) i henhold til den tyske »Investitionszulagengesetz« samt rentetilskud for et laan paa 14,652 mio. DM (7,60 mio. ECU) fra Kreditanstalt fuer Wiederaufbau.

Kommissionen besluttede den 24. marts 1993 at indlede proceduren i EF-traktatens artikel 93, stk. 2, i denne sag.

Kommissionens beslutning blev truffet, fordi det af de af Tyskland forelagte oplysninger ikke klart fremgik, om nogle af de investeringer, der skulle ydes stoette til, faldt ind under EF-reglerne for statsstoette til kunstfiberindustrien eller EF's rammebestemmelser for statstoette til tekstilindustrien. I betragtning af denne usikkerhed maatte det antages, at den paataenkte stoette til TDG kunne fordreje konkurrencen og paavirke samhandelen mellem medlemsstater og saaledes vaere uforenelig med faellesmarkedet.

Kommissionen bemaerkede desuden, at den paataenkte stoette indirekte ville komme TDG til gode, da selskabet ejer Leinefelde-fabrikken. I sin beslutning 86/509/EOEF (2) fastslog Kommissionen, at den stoette, de tyske myndigheder havde ydet TDG i aarene fra 1981 til 1983 i form af et tilskud paa 6,120 mio. DM og rentetilskud for et laan paa 11 mio. DM, var ulovlig og uforenelig med faellesmarkedet, og den kraevede stoetten tilbagesoegt af den tyske regering. Indtil fuldstaendig tilbagebetaling af denne stoette havde fundet sted, ville der fortsat vaere tale om en kunstig styrkelse af TDG's konkurrenceevne. Derfor fastslog Kommissionen i to andre beslutninger - beslutning 91/391/EOEF (3) og beslutning 92/330/EOEF (4) - angaaende stoette, som de tyske myndigheder agtede at yde til TDG, at stoetten i begge tilfaelde var forenelig med faellessmarkedet, men anmodede imidlertid Tyskland om at udskyde stoettens udbetaling, indtil tilbagebetaling af den stoette, der var genstand for beslutning 86/509/EOEF, havde fundet sted. Tyskland har indbragt beslutning 91/391/EOEF for Domstolen med paastand om annullation, og TDG har anlagt sag baade mod denne beslutning og mod beslutning 92/330/EOEF, hvilket indebaerer, at ingen af de to beslutninger har faaet endelig retskraft.

Ved indledningen af proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, i forbindelse med Tysklands seneste stoetteprojekt til fordel for TDG anfoerte Kommissionen, at ogsaa selv om den i sidste instans skulle fastslaa, at stoetten var forenelig med faellessmarkedet, ville det blive kraevet, at Tyskland ventede med at udbetale en del af stoetten, indtil den tidligere stoette, der var ydet ulovligt og uforenelig med faellesmarkedet, var blevet tilbagebetalt, medens der ikke ville vaere noget til hinder for at udbetale den resterende del. Det beloeb, der ikke maatte udbetales endnu, svarede til forskellen mellem det samlede beloeb, som Tyskland skulle tilbagesoege ifoelge beslutning 86/509/EOEF, og det samlede stoettebeloeb, der var blevet godkendt ved beslutning 91/391/EOEF og 92/330/EOEF, men hvis udbetaling var blevet stillet i bero, indtil den tidligere ydede stoette var blevet tilbagebetalt.

Ved skrivelse af 7. april 1993 meddelte Kommissionen den tyske regering, at den havde indledt proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til den paataenkte stoette til TDG. De oevrige medlemsstater og andre interesserede parter blev underrettet herom ved offentliggoerelse af denne skrivelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (1).

II Tyskland fremsatte ved skrivelse af 7. juni 1993, 7. december 1993 og 23. juni 1994 samt paa et moede med Kommissionen den 7. juli 1993 foelgende bemaerkninger:

Den paataenkte stoette til investeringer i Leinefelde-fabrikken ville ikke faa nogen indvirkning paa TDG's produktion af kunstfibre. De stapelfibre, fabrikken skulle bruge, ville blive leveret af tredjeparter og ikke af TDG, som kun producerede polyester- og polyamidgarn til industrien og filamentgarn til tekstilproduktion. Der var aldrig blevet fremstillet kunstfibre paa Leinefelde-fabrikken. Desuden ville Leinefelde-fabrikkens tekstilspindekapacitet som resultat af den paataenkte stoette og af TDG's overtagelse af fabrikken blive reduceret fra 23 000 tons til 7 000 tons om aaret. Det blev endvidere anfoert, at tekstilfabrikken Leinefelde Textilwerke GmbH, som ogsaa var beliggende i Thueringen, ikke havde nogen forretningsforbindelser med TDG's Leinefelde-fabrik.

Investeringerne ville resultere i 70 nye arbejdspladser i det foerste aar, yderligere 80 arbejdspladser i det andet aar og yderligere 50 i det tredje aar, hvorved den permanente arbejdsstyrke ville komme op paa 200, heraf 60 % kvinder. I perioden mellem 1. januar 1991 og 31. december 1992 var det samlede antal beskaeftigede i tekstilindustrien i delstaten Thueringen faldet fra 25 540 til 3 739, hvilket er en tilbagegang paa omkring 85 %. I betragtning af at arbejdsloeshedsprocenten i Leinefelde for oejeblikket laa paa over 42 %, ville oprettelsen af 200 nye arbejdspladser komme regionen overordentlig til gode.

Efter Tysklands opfattelse havde Kommissionen ikke befoejelse til at tage hensyn til, at stoetten til TDG, der var ydet ulovligt og uforenelig med faellesmarkedet, endnu ikke var blevet tilbagebetalt i overensstemmelse med beslutning 86/509/EOEF. Efter EF-traktaten skulle Kommissionen kun tage stilling til, om en stoette var forenelig med faellesmarkedet eller ej, men kunne ikke kraeve, at en medlemsstat stillede udbetalingen i bero, indtil en tidligere vedtaget beslutning var efterkommet, navnlig ikke i sager som den her foreliggende, hvor de nationale domstole foerst skulle tage stilling til tilbagebetalingen af den paagaeldende stoette, idet TDG gjorde gaeldende, at kravet om tilbagebetaling var i strid med princippet om berettigede forventninger. Tyskland havde ogsaa givet udtryk for tilsvarende synspunkter i det annullationssoegsmaal, der var anlagt mod beslutning 91/391/EOEF.

III International Rayon & Synthetic Fibres Committee (CIRFS), Apparel, Knitwear & Textiles Alliance (AKTA) og Det Forenede Kongerige har stoettet Kommissionen i dens beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, i forbindelse med den senest paataenkte ydelse af stoette til TDG og udtrykt bekymring over, at den stoette, som TDG havde modtaget i aarene mellem 1981 og 1983, og som var ydet ulovligt og uforenelig med faellesmarkedet, endnu ikke var blevet tilbagebetalt. AKTA mente, at hvis Kommissionen traf beslutning om, at den paataenkte stoette var forenelig med faellesmarkedet, skulle den suspendere udbetalingen af enhver ny stoette, indtil virksomheden havde efterkommet beslutning 86/509/EOEF. CIRFS havde samme opfattelse og foreslog, at Kommissionen skulle kraeve, at Tyskland lagde renter paa det beloeb, der skulle tilbagebetales TDG.

De bemaerkninger, der blev fremsat i sagen, blev meddelt Tyskland.

IV Proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, blev indledt over for tre forskellige former for statsstoette (2) med en samlet netto-subventionsaekvivalent paa 17,88 %.

- et tilskud paa 23,460 mio. DM ydet under forbundsstatens og delstaternes faelles regionaludviklingsprogram, »Gemeinschaftsaufgabe«, for hvilket det 22. rammeprogram for nylig blev godkendt af Kommissionen (3) (netto-subventionsaekvivalent 13,64 %) - et skattefradrag paa op til 6,696 mio. DM under »Investitionszulage«-ordningen, som Kommissionen har godkendt (1) (netto-subventionsaekvivalent 3,89 %) - et rentetilskud paa 1,38 % for et tiaarigt laan paa 14,652 mio. DM fra Kreditanstalt fuer Wiederaufbau med en rentesats paa 7,75 % og en afdragsfri periode paa to aar (netto-.subventionsaekvivalent 0,35 %).

Den paataenkte stoette maa betragtes som statsstoette efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EOES-aftalens artikel 61, stk. 1, da den vil saette virksomheden i stand til at gennemfoere de planlagte investeringer uden selv at maatte baere alle de dermed forbundne omkostninger.

Stoetten blev korrekt anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 93, stk. 3, og EF-reglerne for statsstoette til kunstfiberindustrien gaeldende for 1991 1992.

Kommissionen har derfor vaeret i stand til at fremsaette sine bemaerkninger hertil og tage stilling til den paataenkte stoette.

Den her omhandlede stoette indebaerer en begunstigelse af TDG, som vil faa styrket sin stilling i forhold til konkurrenterne, der maa foretage strukturtilpasninger henholdsvis uden statsstoette eller med stoette, der er blevet godkendt som vaerende forenelig med faellesmarkedet og EOES-aftalen. Stoetten virker derfor konkurrencefordrejende og paavirker samhandelen efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EOES-aftalens artikel 61.

Der foregaar samhandel mellem Det Europaeiske Faellesskabs medlemsstater og inden for EOES-omraadet med spundet enkeltgarn indeholdende mindst 85 vaegtprocent stapelfibre af nylon eller andre polyamidfibre (ca. 19 000 tons i 1992, som er det seneste aar, der foreligger oplysninger om), og der bestaar dermed ogsaa konkurrence mellem europaeiske producenter og deres produkter. Denne stoette til TDG har derfor styrket virksomhedens position i forhold til andre producenter, der er noedt til at tilpasse sig de aendringer, der sker, henholdsvis uden statsstoette eller med stoette, der er godkendt som vaerende forenelig med faellesmarkedet og, siden 1. januar 1994, ogsaa med EOES-aftalen. Stoetten fordrejer foelgelig konkurrencen og paavirker samhandelen efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EOES-aftalens artikel 61.

Tyskland har ikke givet nogen udfoerlig begrundelse for sin opfattelse af, at EF-traktatens artikel 92, stk. 2, litra c), skulle kunne finde anvendelse paa den paataenkte stoette. I mangel af en saadan begrundelse forekommer det ikke tilstraekkeligt godtgjort, at de omhandlede foranstaltninger skulle vaere noedvendige ud over de stoetteordninger, Kommissionen har godkendt i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, for at kompensere for de oekonomiske ulemper, Tyskland deling har foraarsaget. EF-traktatens artikel 92, stk. 2, litra c), finder foelgelig ikke anvendelse.

Undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), drejer sig om stoette ydet til fremme af den oekonomiske udvikling i visse omraader. Delstaten Thueringen er et af de omraader, der er klassificeret som regionalstoetteberettiget under maal nr. 1 i strukturfondene, samt - i betragtning af den sociooekonomiske situation i delstaten (BNP per capita maalt i koebekraftstandarder ligger noget under 75 % af EF-gennemsnittet) - som regionalstoetteberettiget i henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a).

Selv i de lavest udviklede omraader inden for EF er det imidlertid noedvendigt at foere kontrol med de virkninger, regionalstoette til kunstfiber- og tekstilindustrien kan faa for denne industrisektor.

Siden 1977 har ydelse af statsstoette til kunstfiberindustrien vaeret reguleret af et saet EF-regler, hvis betingelser og anvendelsesomraade med jaevne mellemrum tages op til revision, hvilket sidste gang skete i 1992 (2). I den foreliggende sag maa den paataenkte ydelse af stoette til kunstfiberproducenten TDG vurderes i lyset af de nugaeldende regler, der har vaeret i kraft siden 31. december 1992.

Ifoelge disse regler skal enhver paataenkt ydelse af statsstoette i en hvilken som helst form til en virksomhed til stoette for kunstfiberaktiviteter forinden anmeldes til Kommissionen. Reglerne fastsaetter de kriterier, Kommissionen skal laegge til grund i sin vurdering af investeringsstoette til virksomheder, der er omfattet af disse regler. Der stilles bl. a. krav om, at modtagere af investeringsstoette skal nedskaere deres kapacitet betragteligt, og at virksomhederne med egne midler skal finansiere enhver investering i udvidelse eller opretholdelse af den kapacitet, de skoenner noedvendig for at tilpasse deres produktion til markedstendenserne og den teknologiske udvikling.

I den foreliggende sag vil de investeringer, hvortil der skal ydes stoette, dog ikke have nogen forbindelse med TDG's produktion af kunstfibre. Den paataenkte stoette er derfor ikke omfattet af EF-reglerne for statsstoette til kunstfiberindustrien.

Betingelserne for, hvornaar der maa ydes statsstoette til tekstilindustrien, er fastsat i EF's rammebestemmelser for statsstoette til tekstilindustrien. Da den paataenkte stoette ydes til investeringer i tekstilspindingskapacitet, maa den vurderes paa baggrund af disse rammebestemmelser, der bl. a. fastsaetter, at det skal undgaas at yde statsstoette til tilvejebringelse af yderligere kapacitet inden for de dele af tekstil- og beklaedningsindustrien, der er praeget af strukturel overkapacitet eller vedvarende stagnation paa markedet, samt at der ikke kan gives tilladelse til statsstoette, der vil foere til foroegelse af kapaciteten. I den foreliggende sag vil den paataenkte stoette foere til en reduktion af tekstilspindingskapaciteten paa Leinefelde-fabrikken. Stoetten opfylder derfor betingelserne i EF's rammebestemmelser for statsstoette til tekstilindustrien.

Den paataenkte stoette er foelgelig forenelig med faellesmarkedet efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), i det omfang, hvor den ydes i henhold til de relevante stoetteordninger. Den er ogsaa forenelig med EOES-aftalen.

V Domstolen (1) har imidlertid fastslaaet, at Kommissionen, naar den skal tage stilling til, hvorvidt en statsstoette er forenelig med faellesmarkedet og EOES-aftalen, skal tage alle relevante faktorer med i betragtning, herunder ogsaa, naar dette er relevant, omstaendigheder, der allerede er taget hensyn til i en tidligere beslutning, samt de forpligtelser, denne beslutning maatte have paalagt en medlemsstat.

I sin vurdering af den paataenkte stoette til TDG maa Kommissionen derfor tage hensyn til beslutning 86/509/EOEF, der ikke blev indbragt for Domstolen og foelgelig har retskraft. Kommissionen maa desuden ogsaa tage hensyn til beslutning 91/391/EOEF og 92/330/EOEF, der dog ikke har retskraft, da Tyskland har indbragt beslutning 91/391/EOEF for Domstolen med paastand om annullation, og TDG har indbragt begge beslutninger for Domstolen.

Tyskland har ganske vist taget retslige skridt paa nationalt plan for at tilbagesoege den stoette, der blev ydet til TDG i aarene mellem 1981 og 1983, og som er ydet ulovligt og er uforenelig med faellesmarkedet, saaledes som det kraeves i beslutning 86/509/EOEF; denne stoette er imidlertid endnu ikke blevet tilbagebetalt. Ifoelge Kommissionens beregninger udgjorde det beloeb, der skal tilbagebetales, pr. 30. juni 1994 - uden renter for forsinket tilbagebetaling - 11 601 mio. DM. Det betyder, at TDG's konkurrenceevne fortsat vil vaere styrket paa kunstig vis, hvilket vil aendre samhandelen inden for EOES-omraadet paa en maade, der strider mod den faelles interesse, indtil Tyskland har faaet den tidligere stoette, der er ydet ulovligt og er uforenelig med faellesmarkedet, tilbagebetalt.

Som foelge heraf boer den paataenkte stoette i denne sag, selv om den er forenelig med faellesmarkedet og EOES-aftalen, ikke komme til fuld udbetaling, foer Tyskland har faaet den i beslutning 86/509/EOEF omhandlede stoette tilbagebetalt. Denne situation er en direkte foelge af, at Tyskland og TDG har tilsidesat deres forpligtelser og handlet i strid med EF-traktatens artikel 93, stk. 3.

I sin skrivelse af 7. april 1993 pegede Kommissionen paa, at den manglende tilbagebetaling af den stoette, der var genstand for beslutning 86/509/EOEF, resulterede i en dobbelt konkurrencefordrejning. Tysklands opfattelse, hvorefter Kommissionen ikke har ret til at tage hensyn til tidligere beslutninger angaaende TDG, kan ikke godtages, og den stemmer ikke overens med Domstolens ovennaevnte dom og andre lignende domme.

Under hensyn til beslutning 86/509/EOEF, 91/391/EOEF og 92/330/EOEF maa det ved ydelse af yderligere statsstoette til TDG kraeves, at Tyskland tilbageholder en del af stoetten, indtil den tidligere stoette, der er ydet ulovligt og er uforenelig med faellesmarkedet, er blevet tilbagebetalt i overensstemmelse med beslutning 86/509/EOEF, hvorimod udbetalingen af den resterende del kan godkendes. At udbetalingen af en del af stoetten stilles i bero, er saa meget desto mere noedvendigt, som Kommissionen ikke har noget andet middel til at fremme eller gennemtvinge efterlevelsen af beslutning 86/509/EOEF.

Kommissionen har beregnet den del af stoetten, hvis udbetaling skal stilles i bero, til 5 160 700 DM (2,65 mio. ECU). Dette beloeb svarer til forskellen mellem det samlede beloeb, Tyskland skulle tilbagesoege i overensstemmelse med beslutning 86/509/EOEF, og som af Kommissionen er beregnet til 11 601 000 DM pr. 30. juni 1994, og den samlede stoette, der blev godkendt ved beslutning 91/391/EOEF og 92/330/EOEF, men hvis udbetaling blev stillet i bero, indtil den tidligere udbetalte stoette var blevet tilbagebetalt, og som Kommissionen har beregnet til henholdsvis 6 005 300 DM og 435 000 DM.

Den stoette, som Tyskland agter at yde til TDG, er i sin helhed forenelig med faellessmarkedet efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), og forenelig med EOES-aftalen. Udbetalingen af en del af denne stoette, naermere bestemt 5 160 700 DM, skal imidlertid stilles i bero, indtil Tyskland som kraevet i beslutning 86/509/EOEF har faaet tilbagebetalt den stoette, der blev ydet til TDG i aarene fra 1981 til 1983, og som er ydet ulovligt og er uforenelig med faellesmarkedet.

Kravet om, at Tyskland suspenderer udbetalingen af en del af den paataenkte stoette, er ikke i strid med betingelserne for suspension af den stoette, der er omhandlet i beslutning 91/391/EOEF og 92/330/EOEF. For det foerste har kravet om suspension af stoetteudbetalingen det samme formaal i alle beslutninger - nemlig at faa Tyskland og TDG til at efterkomme beslutning 86/509/EOEF og faa TDG til at tilbagebetale den stoette, virksomheden modtog i aarene fra 1981 til 1983, og som er ydet ulovligt og er uforenelig med faellesmarkedet. For det andet vil kravet om suspension af stoetteudbetalingen i de enkelte beslutninger ophoere med at gaelde samtidig, saa snart stoetten er blevet tilbagebetalt. For det tredje svarer den samlede stoette, hvis udbetaling suspenderes i henhold til denne beslutning samt beslutning 91/391/EOEF og beslutning 92/330/EOEF, til det samlede beloeb, Tyskland skal tilbagesoege i henhold til beslutning 86/509/EOEF- VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den stoette, som Tyskland paataenker at yde til Textilwerke Deggendorf GmbH i form af et tilskud paa 23,460 mio. DM ydet under ordningen »Gemeinschaftsaufgabe - Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstrukturen«, et skattefradrag paa op til 6,696 mio. DM under »Investitionszulage«-ordningen og et rentetilskud for et tiaarigt laan paa 14,652 mio. DM fra Kreditanstalt fuer Wiederaufbau med en afdragsfri periode paa to aar og en rentesats paa 7,75 %, er forenelig med faellesmarkedet efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), og med EOES-aftalen.

Artikel 2

Tyskland stiller udbetalingen af en del af den i artikel 1 omhandlede stoette- nemlig et beloeb paa 5 160 170 DM - i bero, indtil tilbagebetaling har fundet sted af den i beslutning 86/509/EOEF omhandlede stoette, der blev ydet til Textilwerke Deggendorf GmbH i aarene fra 1981 til 1983, og som er ydet ulovligt og er uforenelig med faellesmarkedet.

Artikel 3

Tyskland underretter senest to maaneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme den.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 5. december 1994.

Paa Kommissionens vegne Karel VAN MIERT Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. C 179 af 16. 7. 1992, s. 3.

(2) EFT nr. L 300 af 24. 10. 1986, s. 34.

(3) EFT nr. L 215 af 2. 8. 1991, s. 16.

(4) EFT nr. L 183 af 3. 7. 1992, s. 36.

(1) EFT nr. C 172 af 23. 6. 1993, s. 2.

(2) Paa grund af en administrativ fejl var de tal, der blev offentliggjort i meddelelsen om indledningen af proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, ukorrekte.

(3) EFT nr. C 74 af 12. 3. 1994, s. 5.

(1) EFT nr. C 71 af 13. 3. 1993, s. 4.

(2) EFT nr. C 346 af 30. 12. 1992, s. 2.

(1) Bl. a. dom af 3. 12. 1991 i sag C-261/89, Italien/Kommissionen, Sml. 1991, s. I-4437.