KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 31. juli 1985

om stoette som ydes af den franske regering inden for oksekoedsektoren

(Kun den franske udgave er autentisk)

(85/592/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro-

paeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2,

foerste afsnit,under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for oksekoed (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 868/84 (2), saerlig artikel 24,efter i henhold til artikel 93, stk. 2, foerste afsnit, at have anmodet de interesserede parter bortset fra medlemsstaterne om at fremsaette deres bemaerkninger (3), ogud fra foelgende betragtninger:I. SAGENS HIDTIDIGE FORLOEB OG BESKRIVELSE

1Hidtidige forloebEfter at Kommissionen havde faaet kendskab til de paataenkte aendringer i den bestaaende stoette, der ydes inden for oksekoedsektoren i forbindelse med opdraetskontrakter, anmodede den ved skrivelse af 25. november 1981, 11. januar og 17. februar 1982 den franske regering om naermere oplysninger vedroerende de kortfattede punkter, der var anfoert i oversigten over de forskellige former for stoette. I oevrigt gav den franske regering den 29. december 1981 meddelelse om de aendringer af beloebene, der var blevet foreslaaet for stoetteforanstaltningerne truffet i forbindelse med de aarlige landbrugsforhandlinger i 1981.Som foelge af manglende underretning indledtes for saa vidt angaar stoetteforanstaltningerne truffet i forbindelse

med de aarlige landbrugsforhandlinger i 1981 den 10. marts 1982 proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2. Stoetteforanstaltningerne omfattede bl.a. den generelle foranstaltning vedroerende stoette til opdraet af faar og kvaeg. De franske myndigheder gav ved meddelelse nr. 242 af 26. juli 1982 fra Frankrigs faste repraesentation oplysning om, at stoette i forbindelse med opdraetskontrakter inden for oksekoedsektoren omfattede praemien til produktion of diekalve. Denne praemie er en viderefoerelse af en allerede loebende foranstaltning, som er beskrevet i oversigten over de forskellige former for stoette.Kommissionen modtog den 17. september 1982 igen yderligere oplysninger. Der var gentagne gange (Kommissionens telexmeddelelser af 11. januar, 16. februar, 10. marts, 9. juni og 18. august 1982) blevet gjort opmaerksom paa, at meddelelse ikke blot skal gives om nye stoetteforanstaltninger, men ogsaa om aendringer af de stoetteforanstaltninger, der er anfoert i oversigten, sammen med en praecisering, der er mere omfattende end oversigtens angivelser.Kommissionen underrettede ved skrivelse (SG (84) D/3989) af 23. marts 1984 den franske regering om, at den forbeholdt sig sin stilling, som der for saa vidt angaar praemien til diekalve ville blive givet meddelelse om senere.Ved telex nr. 11471 af 5. september 1984 anmodede generaldirektoeren for landbrug om yderligere oplysnin-

ger vedroerende isaer spoergsmaalet, om denne praemie til diekalve indgik i foranstaltningen i Raadets forordning (EOEF) nr. 1357/80 af 5. juni 1980 om indfoerelse af en praemieordning for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer

2BeskrivelseaRetsgrundlag, beloebenes stoerrelse, modtagere. Foranstaltningen er hjemlet i en landbrugsministeriel afgoerelse af 6. december 1968. Stoetten bestod i 1982 i en praemie paa 300 ffr./slagtekalv, som udelukkende var opdraetet paa modermaelk paa bedrifter, som ikke leverede maelk, og som kun opdraettede bestemte racer. Den blev pr. 1. januar 1982 forhoejet fra 250 ffr. til 300 ffr. Ved omregningskursen i ECU = 6,08656 ffr., der var gaeldende mellem 1. januar 1982 og 5. maj 1983, svarede dette til en stoette paa 49,29 ECU. Praemien blev opdelt i 270 ffr., der udbetaltes til opdraetteren, og 30 ffr., der udbetaltes til den nationale sammenslutning af kalveproducenter med henblik paa at stoette produktionen af denne produkttype. Ifoelge en opgoerelse er kun ca. 20 producentsammenslutninger eller smaa kooperativer i Midtfrankrig (Corrèze Lot Creuse Dordogne) omfattet. Den franske regering underrettede i oktober 1984 Kommissionen om, at den havde til hensigt at haeve den virkende praemie for diekalve fra 300 til 370 ffr.bMekanismen for stoettens ydelse svarer til den, der findes i forbindelse med opdraetskontrakter for kvaeg, for hvilke Kommissionen den 14. september 1982 (C (82) 1319 endelig udg.) traf en negativ afgoerelse som led i proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2. Den ulovlige stoette bestod af en enhedspraemie, der i forbindelse med opdraetskontrakter ydedes pr. stk. leveret kvaeg for voksent kvaeg og i forhold til vaegten for ungkvaeg, samt af en prisudviklingspraemie, der udbetales for kvaeg til opfedning.Ved regnskabsaarets begyndelse udfaerdigede ONIBEV (l'office national interprofessionel du bétail et des viandes) rammeaftaler med hver producentsammenslutning, hvori betingelserne for praemiens ydelse var anfoert sammen med de kvalitetsbestemmelser, der obligatorisk maatte overholdes, og kontrolbestemmelserne.3BegrundelseProducentsammenslutningerne yder stoette til opdraettere, der indgaar kontrakt, dvs. forpligter sig.Ifoelge medlemsstatens svar kan denne praemie, der blev indfoert i 1969 70, begrundes paa foelgende maade:producenter, der opdraetter kalve paa modermaelk, afskaerer sig selv fra en regelmaessig indtaegt og den sikkerhed, som maelkeproduktion indebaerer. Provenuet fra salget af kalven faar han imidlertid foerst senere, og han kender ikke dets stoerrelse paa forhaand,desuden modtager han, hvis han opdraetter kalve paa de saedvanlige foderstoffer, via prisen paa foderet den faellesskabsstoette, der ydes for maelkepulver,

de temmelig begraensede afsaetningsmuligheder for denne produktion er ikke tilstraekkelig attraktive til alene at sikre en udvikling af produktionen.Baade produktion og marked er i oevrigt meget begraenset. Der findes intet faellesskabsmarked og dermed risiko for konkurrenceforvridning for de paagaeldende produkter.II. GENEREL BESKRIVELSE AF SEKTOREN

1MarkedssituationenBesaetningerne af ammekoeer i Frankrig set i forhold til tilsvarende besaetninger kan beskrives paa foelgende maade:Der fandtes pr. 31. december 1981 i De Ti 5,9 mio ammekoeer. Heraf tegnede Frankrig sig for 48 %, Det forenede Kongerige for 23,9 %, Italien for 12,8 %, Irland for 6,8 %, Tyskland for 2,6 % og Belgien for 2,1 %.Ammekvaegsbesaetningerne leverer kvalitetsprodukter. Ammekoeer er koeer, der er underkastet en opdraets- og produktionsmaade, ved hvilken der ikke finder malkning sted, og der leveres saaledes hverken maelk eller mejeriprodukter.Diekalve til slagtning opdraettes paa naturlig maelk, idet de dier hos moderen. Disse dyr saelges tre maaneder gamle og vejer ca. 100 kg/slagtekrop. I Frankrig finder produktionen sted dels paa smaa familiebedrifter i det sydlige Limousin som monoproduktion og dels i Frankrigs sydvestlige del, hvor der som oftest er tale om en supplerende produktion. Der produceres aarligt ca. 500 000 dyr, hvoraf ca. 100 000 afsaettes via producentsammenslutninger. Der goeres opmaerksom paa en saerlig kategori, nemlig tunge kalve fra Aveyron, der saelges seks maaneder gamle, og som vejer mellem 150 og 200 kg/slagtekrop.2Forbindelser mellem den franske foranstaltning og faellesskabsforanstaltningenPraemien for diekalve er en national foranstaltning, som er fuldstaendig uden forbindelse med praemieordningen for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer, der blev indfoert ved forordning (EOEF) nr. 1357/80 og gennemfoert i 1981 ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1581/81 (1).Ifoelge de franske myndigheder er formaalet med praemien for diekalve at stimulere produktionen af kvalitetsslagtekalve. De ammekoeer, for hvilke der udbetales stoette i henhold til faellesskabsbestemmelserne, ammer for det store flertals vedkommende ikke kalve til slagtning som unge kalve, men oftest dyr, der opfedes til voksent kvaeg.

Kriterierne for udbetaling af praemien for diekalve svarer til foranstaltningens specifikke formaal og er forskellige fra dem, der gaelder for praemien for besaetninger af ammekoeer. Saaledes kan der kun udbetales praemie forkalve af racerne limousin, garonnais, charolais eller blonde d'acquitaine,kalve, der er foedt og opfedet paa bedriften og udelukkende er ernaeret med naturlig maelk.De producenter, der modtager praemien, skalvaere medlemmer af en producentsammenslutning, der er godkendt til denne type produktion,overholde bestemmelserne (levering af alt kvaeg og produktionskontrol),registrere kalvene ved deres foedsel hos sammenslutningen og maerke dem.Disse strenge regler for ydelse af praemien foelges op af en produktionskontrol, der skal sikre forbrugerne et kvalitetsprodukt.Det er i oevrigt ikke udelukket, at visse modtagere af praemien for diekalve ogsaa modtager praemien ifoelge faellesskabsforskrifterne.3UdgifterIfoelge de franske myndigheders oplysninger af 23. oktober 1984 androg udgifterne til stoetten (praemien til opretholdelse af besaetninger af ammekoeer) i henhold til faellesskabsforskrifterne (forordning (EOEF) nr. 1357/80), idet der skelnes mellem den del af praemien, der finansieres af EUGFL, garantisektionen (15 ECU pr. ammeko i 1984), og den supplerende del af praemien, der finansieres af medlemsstaten (et maksimumsbeloeb paa

25 ECU pr. ammeko i 1984), foelgende beloeb: >TABELPOSITION>

De tal, der er meddelt for produktionsaaret 1983/84, stammer fra det delbudget, der blev opstillet pr. 3. april 1984.Disse tal meddeles desuden med forbehold af aendringer (indsigelse i forbindelse med en sag, igangvaerende tvister . . .).Ifoelge samme oplysninger udgoer udgifterne til praemien for diekalve:

Praemie for diekalve

>

Periode

Antal

leverede

kalve

Praemie

pr. kalv

Beloeb

1. april 1980/

30. marts 1981

79 800

250 ffr.

19 950 000 ffr.

1. april 1981/

31. december 1981

79 000

250 ffr.

19 750 000 ffr.

1. januar 1982/

31. december 1982

88 038

300 ffr.

26 411 400 ffr.

1. januar 1983/

31. december 1983

80 050

300 ffr.

24 015 000 ffr.

Ifoelge prognoserne for 1984 bliver der tale om ca. 80 000 kalve.III. FORANSTALTNINGENS UFORENELIGHED

Den paagaeldende praemie er en modificeret udgave af en stoette, der blev indfoert i 1969/70, og som er opfoert i oversigten over stoetteforanstaltninger i Frankrig, som de franske myndigheder har tilstillet Kommissionen.1Efter artikel 24 i forordning (EOEF) nr. 805/68 falder den beskrevne stoette ind under traktatens artikel 92-94.Den paagaeldende praemie er blevet ydet til producenter, der er medlemmer af producentsammenslutninger eller smaa kooperativer, og har medfoert, at disse med hensyn til salg af diekalve har en konkurrencefordel i forhold til andre kalveproducenter, der ikke har modtaget en saadan stoette. Stoetten, der ydes pr. maengdeenhed, fordrejer konkurrencen og paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne. Dette gaelder saa meget desto mere, som Frankrig er Faellesskabets stoerste producent af oksekoed, og at en vaesentlig del af den franske produktion af kalve og slagtedyr eksporteres til andre medlemsstater.De paagaeldende foranstaltninger falder saaledes ind under kriterierne i traktatens artikel 92, stk. 1, hvorefter stoette, der opfylder disse kriterier, er uforenelige med faellesmarkedet.De undtagelser fra denne uforenelighed, der er omhandlet i artikel 92, stk. 2, finder ikke anvendelse paa den paagaeldende stoette. For at kunne betragtes som en undtagelse ifoelge stk. 3 i naevnte artikel skal stoetten vaere af faelleseuropaeisk interesse og ikke kun af interesse for en bestemt sektor i en medlemsstat. Disse undtagelsesbestemmelser skal fortolkes snaevert ved undersoegelsen af enhver regional eller sektorbestemt stoetteordning eller hver enkelt tilfaelde af anvendelse af generelle stoetteordninger.Undtagelserne kan udelukkende indroemmes, saafremt Kommissionen kan fastslaa, at stoetten er noedvendig for gennemfoerelsen af et af de maal, der er omhandlet i

naevnte bestemmelser. Indroemmes der saadanne undtagelser for stoette, uden at en saadan modydelse kan fastslaas, ville det vaere ensbetydende med at give samtykke til begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne og til fordrejning af konkurrencen til skade for Faellesskabet og derigennem indroemme visse medlemsstater uberettigede fordele.Det har i det foreliggende tilfaelde ikke kunnet fastslaas, at en saadan modydelse foreligger. Den franske regering har saaledes ikke kunnet begrunde og Kommissionen ikke kunnet paavise, at den paagaeldende stoette opfylder betin-

gelserne for anvendelse af en af undtagelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3.Der er klart ikke tale om foranstaltninger til fremme af vigtige projekter af faelleseuropaeisk interesse, som omhandlet i artikel 92, stk. 3, litra b), da stoetten er i modstrid med principperne i den faelles markedsordning for oksekoed.Der er heller ikke tale om foranstaltninger, der skal afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats oeko-

nomi, jf. samme bestemmelse.For saa vidt angaar undtagelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og c), vedroerende stoette til fremme af den oekonomiske udvikling i visse omraader samt inden for visse erhvervsgrene, jf. litra c), maa det konstateres, at stoetten udelukkende ydes efter produktmaengde, og at kriterierne om tilpasning eller forbedring af virksomhedernes struktur, energibesparelser eller regional udvikling ikke tages i betragtning. Stoetten betragtes derfor som en driftsstoette til de paagaeldende producenter, som Kommissionen generelt altid har modsat sig, fordi ydelsen heraf ikke er knyttet til betingelser, hvorved den kunne falde ind under en af undtagelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og c).2En medlemsstat kan i oevrigt ikke direkte gribe ind i de faelles markedsordningers funktion, idet disse omfatter en ordning med faelles priser, der henhoerer under Faellesskabets enekompetence.Den omhandlede stoette er i strid med princippet om, at medlemsstaterne ikke, saafremt der gaelder en faelles markedsordning, ensidigt kan besteme landbrugsindkomsterne ved ydelse af stoette af denne type.Desuden gaelder der foruden denne foranstaltning en faellesskabsforanstaltning med lignende maalsaetning og med tilsvarende mekanismer, som blev indfoert ved forordning (EOEF) nr. 1357/80. Faellesskabsforanstaltningens formaal er isaer at sikre producenter, der udelukkende producerer kvalitetsoksekoed, en indkomst paa et

tilfredsstillende niveau. Den praemie, der er omhandlet i faellesskabsbestemmelsen, kan kun ydes til bedrifter, der ikke leverer maelk. Faellesskabsforanstaltningen falder i to dele, hvoraf den ene finansieres af EUGFL, garantisektionen, og den anden, tillaegspraemien, finansieres af medlemsstaten og kan ydes inden for et maksimumsbeloeb. Ifoelge faellesskabsbestemmelserne maa tillaegsprae-

mien ikke foere til forskelsbehandling mellem avlere i én og samme medlemsstat. Efter de oplysninger, som Kommissionen raader over, benytter den franske regering sig af den mulighed for udbetaling af en tillaegspraemie inden for et maksimumsbeloeb, som faellesskabsbestemmelserne giver.Den nationale stoette til diekalve skal for visse modtagere betragtes som en stoette, der skal laegges til den praemie, de modtager ifoelge faellesskabsbestemmelserne.Selv hvis en undtagelse i henhold til traktatens artikel 92, stk. 3, havde vaeret taenkelig, ville de paagaeldende foranstaltninger, fordi de er en overtraedelse af den naevnte faelles markedsordning, udelukke, at en saadan undtagelse kunne gaelde.3Praemien til diekalve falder ikke ind under ordningen for udligningsgodtgoerelse som omhandlet i artikel 5 og 7 i Raadets direktiv 75/268/EOEF af 28. april 1975 om langbrug i bjergomraader og i visse ugunstigt stillede omraader (1), aendret ved forordning (EOEF) nr. 797/85 (2). Ifoelge denne ordning udbetales der udligningsgodtgoerelse for oksekoedsproduktionen paa hoejst 97 ECU pr. enhed voksent kvaeg.I henhold til bilaget i direktivet finder dette kun anvendelse paa kvaeg, der er mere end seks maaneder gammelt (se bilaget), og den nationale foranstaltning vedroerende diekalve omfatter kun kalve, der saelges tre maaneder gamle eller for saa vidt angaar tunge kalve fra Aveyron seks maaneder gamle. Direktivets princip er netop at udelukke udligningsgodtgoerelse for kalve, der er under seks maaneder gamle.I oevrigt forbydes ifoelge artikel 5 i dette direktiv ydelse af udligningsgodtgoerelse for de varige naturbetingede ulemper, der overskrider naevnte graenser, eller ikke opfylder disse betingelser i de omraader, der er opfoert paa den liste, som er vedtaget efter den i artikel 2, stk. 2, fastsatte fremgangsmaade. Praemien for diekalve ville imidlertid endog for samme besaetning kunne udbetales foruden den kompensationsgodtgoerelse, der er omhandlet i direktiv 75/268/EOEF, idet Frankrig er omfattet af direktivet. Departementerne Creuse, Corrèze og Lot er delvis klassificeret som bjergomraader (artikel 3, stk. 3, i direktivet), delvis som ugunstigt stillede omraader (artikel 3, stk. 4, i direktivet). Departementet Dordogne er klassificeret som ugunstigt stillet omraade (artikel 3, stk. 4, i direktivet). Praemien til diekalve er derfor ligeledes i modstrid med naevnte artikel 2, stk. 2.

4Herefter maa praemien til diekalve betragtes som en stoette, der er uforenelig med faellesmarkedet, og maa afskaffes.5Denne afgoerelse foregriber ikke de konsekvenser, som Kommissionen eventuelt vil drage med hensyn til tilbagesoegning af ovennaevnte stoette hos modtagerne, samt med hensyn til EUGFL's finansiering af den faelles landbrugspolitik -VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den oekonomiske fordel, der opnaas som foelge af udbetalingen af praemien for diekalve, er uforenelig med faellesmarkedet i henhold til traktatens artikel 92 og skal afskaffes.

Artikel 2

Den franske regering underretter inden to maaneder fra meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, som den har truffet for at efterkomme artikel 1.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den franske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 31. juli 1985.Paa Kommissionens vegne

Fransae ANDRIESSEN

Naestformand

(1) EFT nr. L 148 af 28. 6. 1968, s. 24.

(2) EFT nr. L 90 af 1. 4. 1984, s. 30.

(3) EFT nr. C 95 af 16. 4. 1982, s. 5.

(4).De franske myndigheder fremsendte deres svar den

23. oktober 1984.

(4) EFT nr. L 140 af 5. 6. 1980, s. 1.

(1) EFT nr. L 154 af 13. 6. 1981, s. 38.

(1) EFT nr. L 128 af 19. 5. 1975, s. 1.

(2) EFT nr. L 93 af 30. 3. 1985, s. 1.