RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 2861/93 af 18. oktober 1993 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af visse magnetplader (3,5& Prime; disketter) med oprindelse i Japan, Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik og om endelig opkraevning af den midlertidige told

RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 12,

under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter konsultation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER (1) Kommissionen indfoerte ved forordning (EOEF) nr. 920/93 (2) (i det foelgende benaevnt »forordningen om midlertidig told«) en midlertidig antidumpingtold paa importen til Faellesskabet af visse magnetplader (i det foelgende benaevnt »3,5& Prime; disketter«) med oprindelse i Japan, Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik og henhoerende under KN-kode ex 8523 20 90. Gyldighedsperioden for tolden blev forlaenget med hoejst to maaneder ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2206/93 (3).

B. EFTERFOELGENDE PROCEDURE (2) Efter indfoerelsen af den midlertidige antidumpingtold fik de interesserede parter, der anmodede herom, lejlighed til at blive hoert af Kommissionen. Visse af parterne fremlagde ogsaa skriftlige redegoerelser med deres synspunkter vedroerende resultaterne.

(3) To importoerer, som ikke havde medvirket i undersoegelsen, indsendte skriftlige redegoerelser til Kommissionen efter indfoerelsen af den midlertidige told. En af dem anmodede om at blive hoert, hvilken blev imoedekommet.

(4) Parterne blev efter anmodning underrettet skriftligt om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, paa grundlag af hvilke Kommissionen havde til hensigt at anbefale indfoerelsen af endelig told og endelig opkraevning af de beloeb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig told. De fik ogsaa en rimelig frist, inden for hvilken de kunne fremsaette bemaerkninger efter disse redegoerelser.

(5) Kommissionen undersoegte parternes mundtlige og skriftlige bemaerkninger og aendrede i paakommende tilfaelde sine resultater under hensyn hertil.

(6) Paa grund af de mange komplicerede oplysninger kunne Kommissionen ikke afslutte undersoegelsen inden for den frist, der er fastsat i artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

C. DEN PAAGAELDENDE VARE - SAMME VARE (7) Der er ikke fremfoert nye argumenter vedroerende den paagaeldende vare og samme vare, og Raadet vedtager derfor Kommissionens resultater i betragtning 7 til 12 i forordningen om midlertidig told.

D. INDIVIDUEL BEHANDLING AF DE KINESISKE EKSPORTOERER (8) Flere producenter i Den Kinesiske Folkerepublik anmodede paa ny Kommissionen om at fastlaegge individuelle undersoegelsesresultater for deres selskaber, uden at de dog fremkom med andre beviser end dem, der blev fremlagt i forbindelse med den midlertidige afgoerelse, og som er angivet i betragtning 13 i forordningen om midlertidig told.

Kommissionen erindrer i den forbindelse om, at individuel behandling ikke er et krav i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Indroemmelse af individuel behandling for nogle af disse producenter kunne beroere og endog fordreje resultaterne af beregningen af en antidumpingtold for hele landet. Endvidere er det i et land som Den Kinesiske Folkerepublik i praksis meget vanskeligt at fastslaa, om et selskab faktisk, baade retligt og i praksis, er uafhaengigt af staten, og specielt hvorvidt et selskab er uafhaengigt paa permanent basis, selv om det tilsyneladende nyder en vis uafhaengighed paa et bestemt tidspunkt.

Da individuel behandling kan foraarsage indfoerelse af urimelige toldniveauer og give staten mulighed for at omgaa antidumpingforanstaltningerne ved at kanalisere eksporten gennem den eksportoer, som er paalagt den laveste antidumpingtold, har Kommissionen konkluderet, at den kun kan indroemme undtagelse fra den generelle regel om at fastsaette en enkelt antidumpingtold for statshandelslande, i tilfaelde hvor det i tilstraekkelig grad er paavist, at foranstaltningernes effektivitet ikke undergraves.

I forordningen om midlertidig told viste de fastlagte kendsgerninger for Hanny Magnetics (Zuhai) Ltd i Kommissionens undersoegelse, at selskabet er uafhaengigt af statsmyndighedernes indblanding i dets forretningsdispositioner, og Kommissionen indroemmede saaledes individuel behandling. Ud fra princippet om god tro og retssikkerhed finder Kommissionen, at selskabet fortsat boer indroemmes individuel behandling. Risikoen for omgaaelse er minimal i betragtning af den lille forskel, der er konstateret mellem dumpingmargenen for denne producent og for de oevrige producenter.

Resultaterne i naevnte betragtning 13 fastholdes saaledes.

(9) Raadet bekraefter Kommissionens resultater.

E. DUMPING 1. Normal vaerdi

(10) Med henblik paa den endelige afgoerelse blev den normale vaerdi generelt fastsat efter samme metoder som dem, der anvendtes i forbindelse med den foreloebige fastsaettelse af dumpingen, idet Kommissionen tog hensyn til nye kendsgerninger og argumenter fra parterne.

(11) Efter offentliggoerelsen af forordningen om midlertidig told paastod en taiwansk producent, at den fastlagte normale vaerdi burde have vaeret baseret paa priserne ved salg af samme vare paa hjemmemarkedet, herunder ogsaa salg med tab.

Som angivet i betragtning 18 i forordningen om midlertidig told blev den normale vaerdi i Taiwan for denne producent fastlagt i henhold til artikel 2, stk. 3, litra a), og stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 paa grundlag af den pris, der faktisk var betalt i normal handel ved salg paa hjemmemarkedet af samme vare, der var solgt i tilstraekkelige maengder til at muliggoere en rimelig sammenligning.

Det konstateredes imidlertid, at stoersteparten af selskabets salg paa hjemmemarkedet af en varetype solgtes med betydeligt tab. Kommissionen maatte derfor ved fastsaettelsen af den normale vaerdi undlade at medregne salget af denne varetype, da priserne i normal handel i undersoegelsesperioden ikke gav mulighed for at daekke alle rimeligt medregnede omkostninger.

Hvad angaar den anden varetype, var den paagaeldende producent i stand til at paavise, at hans salgspriser for denne vare gav tilstraekkelig fortjeneste til, at de kunne betragtes som priser i normal handel i undersoegelsesperioden. Den normale vaerdi for denne type blev fastlagt under henvisning til disse priser.

(12) Den kinesiske producent, der er omhandlet i betragtning 21 i forordningen om midlertidig told, haevdede, at den normale vaerdi fastlagt paa grundlag af et land med markedsoekonomi, dvs. Taiwan, burde justeres for lavere produktionsomkostninger i Kina.

Kommissionen kan ikke godtage dette argument. Justeringer for paastaaede forskelle i omkostningsstruktur i et statshandelsland ville indebaere, at det er noedvendigt at stole paa tallene for produktionsomkostningerne i det paagaeldende land, og specielt omkostningerne til arbejdskraft, forsyninger fra offentlige vaerker og transport, ejendomsudgifter og andre former for input, som ikke bestemmes af markedskraefter, og derfor ikke giver mulighed for en rimelig sammenligning.

(13) Raadet bekraefter disse resultater og resultaterne vedroerende den normale vaerdi i betragtning 15 til 23 i forordningen om midlertidig told.

2. Eksportpris

(14) En taiwansk producent paastod, at Kommissionen for retfaerdighedens skyld ikke burde have medtaget eksporten til klagende faellesskabsproducenter i beregningen af eksportprisen.

Kommissionen kunne imidlertid ikke godtage dette, da de paagaeldende salg opfylder betingelserne i artikel 2, stk. 8, litra a), i forordning (EOEF) nr. 2423/88 vedroerende fastsaettelsen af eksportpriser. Forordning (EOEF) nr. 2423/88 foreskriver ikke noget om en saadan undtagelse, og prisernes paalidelighed er i det foreliggende tilfaelde ikke beroert af den paagaeldende kundes status.

Det beslaegtede problem vedroerende selvforskyldt skade er behandlet i betragtning 28.

(15) Raadet bekraefter dette synspunkt og resultaterne vedroerende eksportprisen i betragtning 24 til 28 i forordningen om midlertidig told.

3. Sammenligning

(16) Den kinesiske producent, der er omhandlet i betragtning 31 i forordningen om midlertidig told, paastod, at justeringen af den normale vaerdi for forskelle i fysiske egenskaber for disketter uden godkendelsesattest solgt til eksport ikke afspejlede hele vaerdien af disse forskelle.

Kommissionen undersoegte spoergsmaalet. Den bemaerkede, at kunden loeber en vis risiko ved at koebe disketter uden godkendelsesattest, og at der foelgelig burde foretages justering for at afspejle forskelle i fysiske egenskaber. Den paagaeldende producent var imidlertid ikke i stand til at fremlaegge nye beviser til stoette for dette krav. Kommissionen finder under disse omstaendigheder, at den foreloebige justering fuldt ud afspejler de fastlagte forskelle i fysiske egenskaber. Kravet om yderligere justering blev derfor afvist.

(17) Flere andre kinesiske producenter og en taiwansk producent paastod, at der ved sammenligningen af den normale vaerdi paa det taiwanske marked og prisen ved eksport ikke var foretaget justering for forskelle i direkte salgsudgifter ved salg til OEM-kunder paa eksportmarkedet og ved salg paa hjemmemarkedet til kunder, der ikke er OEM-kunder. Ved vurderingen af situationen for den taiwanske producent, som solgte i tilstraekkelige maengder paa hjemmemarkedet til, at der kunne foretages en rimelig sammenligning, fandt Kommissionen ingen tegn paa, at der var forskelle i de paaloebne salgsudgifter og fortjenesterne i forskellige salgsled. Den kunne derfor ikke foretage justeringer i denne forbindelse.

4. Dumpingmargen

(18) Efter aendringerne i beregningerne af den normale vaerdi og eksportprisen fastlagde Kommissionen for hvert enkelt af de beroerte selskaber de endelige dumpingmargener i % af cif-vaerdien i henhold til bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldvaerdi (4) til foelgende:

- Japan:

Memorex Telex Japan Ltd: 49,0 %

Hitachi Maxell Ltd: 32,8 %

TDK Ltd: 44,8 %

Sony Ltd: 60,1 %

- Taiwan:

CIS Technology Ltd: 19,8 %

Megamedia Ltd: 32,7 %

- Kina:

Hanna Magnetics (Zuhai) Ltd: 35,6 %

Andre selskaber: 39,4 %

(19) Hvad angaar producenter, som ikke medvirkede ved undersoegelsen, modtog Kommissionen ikke bemaerkninger til sine konklusioner i betragtning 37 i forordningen om midlertidig told. Raadet bekraefter under disse omstaendigheder de paagaeldende resultater, og dumpingmargenen for producenter, som ikke medvirkede ved undersoegelsen, fastsaettes til et niveau svarende til de respektive hoejeste dumpingmargener.

F. EF-ERHVERVSGRENEN (20) Producenter i Japan og Den Kinesiske Folkerepublik gjorde indsigelse mod Kommissionens afgoerelse i betragtning 39 til 47 i forordningen om midlertidig told om, at de fem klagende producenter tegnede sig for en betydelig del af produktionen i Faellesskabet af 3,5& Prime; disketter og derfor maatte anses for at vaere erhvervsgrenen i Faellesskabet i henhold til artikel 4, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 2423/88. De paastod isaer, at produktionen fra faellesskabsproducenter, som blev konstateret at vaere forbundet med producenter i de af proceduren omfattede lande, burde vaere medtaget i den samlede produktion i Faellesskabet ved beregningen af, om de fem klagende producenters produktion udgjorde en betydelig del af den samlede produktion i Faellesskabet af den paagaeldende vare.

Kommissionen erindrer i den forbindelse om, at det er fast praksis i EF's institutioner, at den samlede produktion i Faellesskabet kun kan forstaas som produktionen fra de faellesskabsproducenter, som ikke er undtaget af de grunde, der er angivet i naevnte artikel 4, stk. 5, foerste led. Produktionen fra producenter, som er undtaget fra begrebet erhvervsgrenen i Faellesskabet paa grund af deres forbindelser til eksportoerer, boer derfor med desto stoerre ret ikke medregnes i den samlede produktion i Faellesskabet ved fastsaettelsen af, om erhvervsgrenen i Faellesskabet tegner sig for en betydelig del af en saadan produktion.

Den logiske begrundelse for artikel 4, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 er, at producenter, som konstateres at vaere forbundet med eksportoerer, ved afgoerelsen af spoergsmaalet om skade ikke skal kunne soege hjaelp mod illoyal handelspraksis, naar de via den paagaeldende forbindelse kan have deltaget i eller draget fordel af den skadelige dumping. Det er kun ved at udelukke saadanne producenter i paakommende tilfaelde, at EF's institutioner kan faa et objektivt, ikke fortegnet overblik over virkningerne af dumpingimporten. Var dette ikke tilfaeldet, ville producenter, der er forbundet med eksportoerer eller paa anden maade drager fordel af dumpingen, baade bidrage til skaden og ogsaa vaere i stand til at sinke eller endog blokere de klagende faellesskabsproducenters forsoeg paa at opnaa berettiget hjaelp mod den skade, der forvoldes af dumpingimporten.

Kommissionen fastholder derfor sin afgoerelse i betragtning 39 til 47 i forordningen om midlertidig told om, at producenter i Faellesskabet, der er forbundet med producenter i Japan, ikke boer medtages i begrebet erhvervsgren i Faellesskabet, og at de klagende producenters produktion af 3,5& Prime; disketter paa dette grundlag udgjorde ca. 77 % af den samlede produktion i Faellesskabet i undersoegelsesperioden.

(21) Raadet bekraefter disse resultater.

G. SKADE 1. Kumulering af virkningerne af dumpingimporten

(22) Nogle japanske producenter anfaegtede Kommissionens resultater vedroerende kumulering i betragtning 50, 51 og 52 i forordningen om midlertidig told. Men de fremfoerte ikke nye argumenter eller kendsgerninger. Raadet bekraefter derfor Kommissionens resultater.

2. Priserne paa dumpingimporten

(23) En japansk producent og producenter i Den Kinesiske Folkerepublik satte spoergsmaalstegn ved grundlaget for Kommissionens erklaering i betragtning 55 i forordningen om midlertidig told om, at priserne paa importerede 3,5& Prime; disketter i mange tilfaelde var faldet mere end 75 % mellem 1988 og undersoegelsesperioden.

Kommissionen foretog en ny gennemgang af de oplysninger, der er til dens raadighed med hensyn til tendensen i eksportpriserne siden 1988. Priserne faldt betydeligt, mellem 23 % og 79 %, afhaengigt af selskab og varetype.

Ved en sammenligning af priserne i begyndelsen og slutningen af undersoegelsesperioden konstateredes der prisfald paa 13 % i gennemsnit for 3,5& Prime; disketter (ikke-maerkevarer) og 31 % for 3,5& Prime; disketter (maerkevarer) i denne tolvmaanedersperiode.

(24) En japansk producent paastod, at Kommissionen ved fastsaettelsen af prisunderbuddet burde have taget hensyn til, at selskabets salg via dets tyske datterselskab til en eneforhandler paa det franske marked foregik i et andet handelsled end den paagaeldende EF-erhvervsgrens salg.

Efter at have modtaget paastanden foretog Kommissionen en ny undersoegelse af beregningerne af underbuddet for denne producent.

Producenten fremlagde imidlertid ikke beviser til stoette for sin paastand om, at den franske forhandlers opgaver og aktiviteter var forskellige fra andre forhandleres i Faellesskabet. Kommissionen fastsatte under disse omstaendigheder denne producents priser til forhandlere og sammenlignede dem med priserne ved faellesskabsproducenternes salg til forhandlere. Priserne til andre kundekategorier blev ogsaa sammenlignet paa samme niveau.

Resultatet af den reviderede prissammenligning viste en underbudsmargen, som stadig laa inden for den margen, der er naevnt i betragtning 55 i forordningen om midlertidig told.

(25) Raadet bekraefter disse resultater og resultaterne i betragtning 55 i forordningen om midlertidig told.

3. EF-erhvervsgrenens situation

(26) Da der ikke blev fremfoert nye argumenter og oplysninger, bekraefter Raadet Kommissionens resultater vedroerende EF-erhvervsgrenens situation i betragtning 56 til 61 i forordningen om midlertidig told og resultaterne vedroerende skade i betragtning 62.

H. AARSAGSSAMMENHAENG (27) Paa grund af en betydelig formindskelse af markedsandelen for importen fra Japan i den paagaeldende periode anfaegtede to japanske producenter Kommissionens konklusion i betragtning 66 i forordningen om midlertidig told, at virkningerne af import fra tredjelande, som ikke var omfattet af proceduren, ikke aendrede det faktum, at den paagaeldende dumpingimport fra Japan, Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik, saerskilt betragtet, paafoerte erhvervsgrenen i Faellesskabet vaesentlig skade. Producenterne anmodede derfor om, at virkningerne af importen fra Japan ikke kumuleres med virkningerne af importen fra de andre beroerte lande.

Kommissionen goer opmaerksom paa, at det med stoette fra EF-Domstolen har vaeret fast praksis i EF's institutioner at undersoege virkningerne af dumpingimporten som et hele, undtagen hvor dumpingimporten fra et givet land er ubetydelig eller paa anden maade ikke bidrager til skaden.

Kommissionen bekraeftede i betragtning 54 i forordningen om midlertidig told, at importen til Faellesskabet af 3,5& Prime; disketter fra Japan faldt mellem 1988 og undersoegelsesperioden.

De paagaeldende varer tegnede sig dog fortsat for en betydelig del af markedet, nemlig 22 %, naesten det dobbelte af faellesskabsproducenternes.

Dumpingimporten fra de tre beroerte lande, kumulativt betragtet, tegnede sig desuden for en markedsandel paa 33,8 % i undersoegelsesperioden. Dette kunne sammen med det staerke pristryk fra de lave priser paa dumpingimporten ikke undgaa at faa negative virkninger for EF-erhvervsgrenens situation, da den foerst havde etableret sig for ganske nylig.

Kommissionen fastholder derfor resultaterne i naevnte betragtning 66.

(28) To japanske producenter satte spoergsmaalstegn ved Kommissionens anerkendelse af mangel paa fuld kapacitetsudnyttelse som en indikator for vaesentlig skade i betragtning 57 i forordningen om midlertidig told, samtidig med at de klagende faellesskabsproducenter undertiden importerede betydelige maengder af den paagaeldende vare fra de lande, der er omfattet af proceduren. Faellesskabsproducenterne paafoerte saaledes sig selv skade.

Som angivet i betragtning 43 i forordningen om midlertidig told udgjorde importen af 3,5& Prime; disketter, foretaget af alle faellesskabsproducenter undtagen en, kun en lille del af deres salg i undersoegelsesperioden. De japanske producenters argumenter understoettes saaledes ikke af de faktiske forhold.

Den klagende producent, som importerede betydelige maengder, havde ogsaa en hoej kapacitetsudnyttelsesgrad. Der er saaledes ingen modsaetning mellem Kommissionens anerkendelse af en generel mangel paa fuld kapacitetsudnyttelse og importen af 3,5& Prime; disketter. Importen var en foelge af, at den paagaeldende producent paa grund af lavprisimporten fra de beroerte lande ikke var i stand til at fremskaffe de noedvendige investeringer til at udvikle en tilstraekkelig stor produktionskapacitet til at opfylde efterspoergslen i Faellesskabet. Paa det paagaeldende tidspunkt havde producenten ikke andet valg end at handle i selvforsvar og havde derfor ikke paafoert sig selv skade.

(29) Raadet bekraefter Kommissionens resultater vedroerende aarsagssammenhaeng og skade som foelge af andre faktorer samt resultaterne i betragtning 64 til 74 i forordningen om midlertidig told.

I. FAELLESSKABETS INTERESSER (30) To japanske producenter fremfoerte, at en told kun ville betyde stigende omkostninger og priser paa forhandlernes og kundernes bekostning paa et tidspunkt, hvor der var mangel paa forsyninger paa EF-markedet, og hvor EF-erhvervsgrenen var ude af stand til at opfylde efterspoergslen.

I betragtning 78 i forordningen om midlertidig told erkendte Kommissionen, at faellesskabsproducenternes produktion i oejeblikket ikke er tilstraekkelig stor til at daekke den seneste stigning i efterspoergslen paa markedet i Faellesskabet. Faellesskabsproducenterne har ikke desto mindre siden udloebet af undersoegelsesperioden for at imoedegaa denne udvikling forsoegt at oege produktionskapaciteten, og det kan med den frist, som antidumpingtolden har givet mod pristryk fra illoyal import, forventes, at de forsaetter med at investere i denne sektor. Nye faellesskabsproducenter har desuden etableret produktionsfaciliteter i Faellesskabet som en reaktion paa markedet. Kommissionen finder det vigtigt, at den klagende erhvervsgren i Faellesskabet og disse nye uafhaengige faellesskabsproducenter faar mulighed for at opnaa den noedvendige fortjeneste for oekonomisk levedygtighed paa rimelige handelsbetingelser uden fordrejninger paa grund af dumping. Kommissionen fastholder derfor sine resultater vedroerende Faellesskabets interesser i betragtning 75 til 80 i forordningen om midlertidig told.

(31) En importoer haevdede, at en endelig antidumpingtold kun ville oege brugernes omkostninger og paa ingen maade hjaelpe faellesskabsproducenterne, da producenter og eksportoerer i lande uden told ville udnytte de hoejere priser og oege deres markedsandel ved at anvende lavere priser end dem, der var noedvendige for faellesskabsproducenterne.

Kommissionen bemaerker imidlertid, at formaalet med denne procedure er at behandle problemer, der er opstaaet paa grund af dumpingimport fra de beroerte lande. Formaalet med antidumpingforanstaltninger er ikke at beskytte faellesskabsproducenterne mod normale rimelige konkurrencevilkaar, hvor der er uhindret markedsadgang.

(32) Da der ikke blev fremfoert andre argumenter, bekraefter Raadet disse konklusioner og konklusionerne i betragtning 75 til 85 i forordningen om midlertidig told.

J. TOLDSATS (33) I den foreloebige afgoerelse fastlagde Kommissionen den noedvendige told til at afhjaelpe skaden paa grundlag af alle produktionsomkostninger plus en fortjeneste paa 10 %. Klageren paastod, at en fortjenstmargen paa 10 % ikke er tilstraekkelig til at daekke faellesskabsproducenternes behov for investeringer til at oege produktionskapaciteten, afsaetningen, forskningen og udviklingen af nye produkter, og at Kommissionen burde anvende en fortjenstmargen paa mellem 12 % og 16 % af omsaetningen til beregning af den noedvendige prisforhoejelse til at afhjaelpe skaden.

(34) Kommissionen fastholder sit argument, at det med hensyn til de relevante omkostninger i undersoegelsesperioden ville vaere urealistisk at forvente fortjenstmargener for faellesskabsproducenterne paa over de 10 %, som betragtedes som det noedvendige minimum for at sikre den paagaeldende erhvervsgrens levedygtighed.

(35) En japansk producent paastod, at Kommissionen ved beregningen af den noedvendige told til at afhjaelpe skaden havde tilskrevet producenterne i de paagaeldende lande baade den skade, der forvoldtes faellesskabsproducenterne af importen fra de paagaeldende lande, men ogsaa den skade, som skyldtes andre faktorer, navnlig importen fra lande, der ikke er omfattet af proceduren.

Kommissionen afviser denne paastand.

Ved en samlet vurdering af situationen undersoegte Kommissionen alle mulige aarsager til skade for at sikre, at andre faktorer end importen fra Japan, Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik ikke var ansvarlige for den skade, der er forvoldt faellesskabsproducenterne. Undersoegelsen omfattede som angivet i betragtning 66 i forordningen om midlertidig told importen fra tredjelande, der ikke var omfattet af proceduren, og det konstateredes, at selv om en del af skaden havde kunnet tilskrives denne import, aendrede det ikke noget ved det faktum, at den skade, der forvoldtes af dumpingimporten fra de lande, der var omfattet af proceduren, saerskilt betragtet var vaesentlig.

Kommissionen har endvidere handlet i overensstemmelse med fast praksis i Faellesskabet for at fjerne den konstaterede skade ved kun at indfoere en told svarende til dumpingmargenerne eller underbudsmargenerne for hver enkelt producent, som konstateredes at saelge til dumpingpriser. Ved at anvende denne fremgangsmaade fjerner Kommissionen ikke mere skade end den, der forvoldes af dumpingimporten, og tilskriver saaledes ikke dumpingimporten noget skadeselement, der kunne vaere foraarsaget af andre faktorer.

(36) Udtrykt som et vejet gennemsnit i procent af prisen frit Faellesskabets graense fastsat i henhold til forordning (EOEF) nr. 1224/80 var forskellen mellem faellesskabsproducenternes priser fastlagt efter metoden i betragtning 81 i forordningen om midlertidig told og de dumpingpriser, der anvendtes til fastlaeggelse af prisunderbuddet i betragtning 55 i forordningen om midlertidig told og justeret i betragtning 27 i naervaerende forordning, stoerre end de konstaterede dumpingmargener for alle producenter i Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik og laa paa 6,1 % til 40,9 % for producenterne i Japan.

Hvad angaar producenter, som ikke medvirkede ved undersoegelsen, finder Kommissionen, at resultatet af dens undersoegelse danner det bedste grundlag for fastlaeggelse af toldniveauet, og konkluderer saaledes, at det hoejeste toldniveau, der er fastlagt for en producent i samme land, skal anvendes for producenter, som ikke medvirkede ved undersoegelsen.

(37) Raadet bekraefter Kommissionens resultater og fastsaettelsen af den told, der skal anvendes, som beskrevet i betragtning 81 til 85 i forordningen om midlertidig told.

K. TILSAGN (38) Flere producenter havde fremsat forslag til tilsagn og blev underrettet om, at Kommissionen ikke kunne godtage tilsagn i dette tilfaelde. Kommissionen finder, at det ville vaere ekstremt vanskeligt at kontrollere tilsagnene paa grund af mangelen paa samarbejdsvilje i forbindelse med proceduren, de hurtige teknologiske forandringer i produktet og de svingende priser. Det ville desuden vaere usandsynligt, om den store mobilitet i produktionsfaciliteter i industrien ville bidrage til genetablering af redelige konkurrencevilkaar paa markedet.

(39) I betragtning af ovenstaaende konkluderer Raadet, at der boer indfoeres foranstaltninger i form af en endelig antidumpingtold.

L. OPKRAEVNING AF MIDLERTIDIG TOLD (40) I betragtning af de fastlagte dumpingmargener, den skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Faellesskabet, og dennes usikre finansielle situation finder Raadet, at de beloeb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig told, boer opkraeves endeligt for alle selskabers vedkommende. I tilfaelde hvor den midlertidige told er hoejere end den endelige told, opkraeves et beloeb svarende til den endelige antidumpingtold -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indfoeres en endelig antidumpingtold paa importen af 3,5& Prime; disketter, som anvendes til optagelse og oplagring af indkodede digitale edb-data, henhoerende under KN-kode ex 8523 20 90 (Taric-kode 8523 20 90*10) og med oprindelse i Japan, Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik.

2. Tolden fastsaettes til foelgende i % af prisen frit Faellesskabets graense, ufortoldet:

a) 40,9 % for de i stk. 1 omhandlede varer med oprindelse i Japan (Taric-tillaegskode: 8708) bortset fra varer fremstillet og solgt til eksport til Faellesskabet af foelgende selskaber, som paalaegges nedennaevnte told:

- Memorex Telex Japan Ltd: 6,1 %

(Taric-tillaegskode: 8705)

- Hitachi-Maxell: 20,6 %

(Taric-tillaegskode: 8706)

- TDK: 26,7 %

(Taric-tillaegskode: 8707)

b) 32,7 % for de i stk. 1 omhandlede varer med oprindelse i Taiwan (Taric-tillaegskode: 8710) bortset fra varer fremstillet og solgt til eksport til Faellesskabet af foelgende selskab, som paalaegges nedennaevnte told:

- CIS Technology: 19,8 %

(Taric-tillaegskode: 8709)

c) 39,4 % for de i stk. 1 omhandlede varer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik (Taric-tillaegskode: 8712) bortset fra varer fremstillet og solgt til eksport til Faellesskabet af foelgende selskab, som paalaegges nedennaevnte told:

- Hanny Magnetics: 35,6 %

(Taric-tillaegskode: 8711).

3. Gaeldende bestemmelser for told finder anvendelse.

Artikel 2

1. De beloeb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til forordning (EOEF) nr. 920/93 for 3,5& Prime; disketter, opkraeves endeligt. I tilfaelde, hvor den midlertidige told er hoejere end den endelige told, opkraeves et beloeb svarende til den endelige told.

2. Overskydende beloeb frigives.

Artikel 3

Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Luxembourg, den 18. oktober 1993.

Paa Raadets vegne

A. BOURGEOIS

Formand

(1) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.

(2) EFT nr. L 95 af 21. 4. 1993, s. 5.

(3) EFT nr. L 196 af 5. 8. 1993, s. 47.

(4) EFT nr. L 134 af 31. 5. 1980, s. 1.