*****

RAADETS DIREKTIV

af 13. november 1989

om samordning af retsforskrifterne vedroerende insider-handel

(89/592/EOEF)

RAADET FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100A,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),

under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og

ud fra foelgende betragtninger:

I henhold til Traktatens artikel 100A, stk. 1, vedtager Raadet de foranstaltninger med henblik paa indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der vedroerer det indre markeds oprettelse og funktion;

det sekundaere vaerdipapirmarked spiller en vigtig rolle for tilvejebringelse af kapital til erhvervslivet;

skal dette marked kunne loese sin opgave paa en effektiv maade, maa der traeffes alle foranstaltninger til at sikre, at det fungerer tilfredsstillende;

dette markeds tilfredsstillende funktion er i vidt omfang afhaengig af den tillid, investorerne har hertil;

denne tillid afhaenger bl.a. af den garanti, der gives investorerne for, at de stilles lige, og at de er beskyttet mod ulovlig anvendelse af intern viden;

insider-handel kan, da den giver visse investorer fordele i forhold til andre, undergrave denne tillid og derved laegge hindringer i vejen for et velfungerende marked;

der boer derfor traeffes saadanne foranstaltninger, som er noedvendige til at bekaempe insider-handel;

i visse medlemsstater findes der ikke retsforskrifter, som forbyder insider-handel, og der er betydelige forskelle mellem de retsforskrifter, der findes i medlemsstaterne;

der boer derfor paa dette omraade vedtages samordnede retsforskrifter paa faellesskabsplan;

saadanne samordnede retsforskrifter vil ligeledes indebaere den fordel, at insider-handel paa tvaers af graenserne kan bekaempes mere effektivt som foelge af samarbejdet mellem de kompetente myndigheder;

eftersom erhvervelse og afhaendelse af vaerdipapirer noedvendigvis forudsaetter en forudgaaende beslutning herom fra den person, som foretager den ene eller den anden af disse transaktioner, skal en saadan erhvervelse eller afhaendelse ikke i sig selv betragtes som anvendelse af intern viden;

insider-handel forudsaetter udnyttelse af intern viden; det forhold alene, at en »market-maker« eller et organ, der har tilladelse til at optraede som modpart, eller at en boersmaegler, der er i besiddelse af intern viden, begraenser sig til for de to foerstnaevntes vedkommende at udoeve deres normale virksomhed med koeb eller salg af vaerdipapirer og for sidstnaevntes vedkommende at effektuere ordrer, boer derfor ikke i sig selv betragtes som anvendelse af saadan intern viden; det forhold, at der foretages transaktioner med det formaal at regulere kursen paa nyudstedte vaerdipapirer eller vaerdipapirer, der er handlet som led i et sekundaert tilbud, boer saaledes heller ikke i sig selv betragtes som anvendelse af intern viden;

vurderinger udarbejdet paa grundlag af offentligt tilgaengelige oplysninger kan ikke betragtes som intern viden, og transaktioner, der udfoeres paa grundlag af denne type af vurderinger, skal derfor ikke betragtes som insider-handel i henhold til dette direktiv;

det at meddele intern viden til en myndighed med henblik paa at give denne mulighed for at sikre overholdelsen af bestemmelserne i dette direktiv eller andre gaeldende bestemmelser, kan naturligvis ikke vaere omfattet af de i dette direktiv fastsatte forbud -

UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

I dette direktiv forstaas ved:

1) intern viden: viden, som ikke er blevet offentliggjort, som er af en praecis karakter og vedroerer en eller flere udstedere af vaerdipapirer eller et eller flere vaerdipapirer, og som, hvis den blev offentliggjort, maerkbart ville kunne paavirke kursen paa det eller de paagaeldende vaerdipapirer;

2) vaerdipapirer:

a) aktier og obligationer samt dermed ligestillede vaerdipapirer,

b) aftaler eller fordringer, der goer det muligt at tegne, koebe eller saelge vaerdipapirer som naevnt i litra a),

c) terminskontrakter og andre terminshandler samt optioner vedroerende vaerdipapirer som naevnt i litra a),

d) indekserede aftaler vedroerende vaerdipapirer som naevnt i litra a),

naar de er optaget til omsaetning paa et reguleret marked, som kontrolleres af offentligt anerkendte myndigheder, og som fungerer regelmaessigt og er direkte eller indirekte tilgaengeligt for offentligheden.

Artikel 2

1. Hver medlemsstat forbyder personer, der:

- som foelge af, at de er medlem af det udstedende selskabs administrations-, ledelses- eller tilsynsorgan

- som foelge af, at de besidder kapitalinteresser i det udstedende selskab, eller

- fordi de har adgang til saadan viden i forbindelse med udoevelsen af deres beskaeftigelse, erhverv eller funktioner

er i besiddelse af en intern viden, direkte eller indirekte for egen eller tredjemands regning at erhverve eller afhaende vaerdipapirer i det eller de udstedende selskaber, som beroeres af denne interne viden, idet de bevidst udnytter denne.

2. Naar en person som omhandlet i stk. 1 er et selskab eller en anden juridisk person, gaelder det i samme stykke omhandlede forbud de fysiske personer, der deltager i afgoerelsen om at foretage transaktionen paa den paagaeldende juridiske persons vegne.

3. Det i stk. 1 omhandlede forbud gaelder ogsaa ved enhver erhvervelse eller afhaendelse af vaerdipapirer, der finder sted med en professionnel formidlers medvirken.

Hver medlemsstat kan foreskrive, at dette forbud ikke gaelder ved erhvervelse eller afhaendelse af vaerdipapirer, der, uden en professionel formidlers medvirken, finder sted uden for et marked som defineret i artikel 1, nr. 2, i slutningen.

4. Dette direktiv finder ikke anvendelse paa transaktioner, der udfoeres af en suveraen stat, dens centralbank eller ethvert andet organ, som staten udpeger hertil, eller enhver anden person, der handler paa disses vegne som led i vedkommende stats monetaere politik, valutapolitik eller gaeldsforvaltningspolitik. Medlemsstaterne kan lade denne undtagelse gaelde for deres delstater eller for lokale administrative enheder svarende hertil for saa vidt angaar forvaltningen af disses offentlige gaeld.

Artikel 3

Hver medlemsstat forbyder personer, der er omfattet af det i artikel 2 omhandlede forbud, og som er i besiddelse af intern viden:

a) at meddele saadan intern viden til tredjemand, medmindre det sker som et normalt led i udoevelsen af vedkommendes beskaeftigelse, erhverv eller funktioner;

b) paa grundlag af en saadan intern viden at tilskynde tredjemand til at erhverve eller afhaende vaerdipapirer eller gennem tredjemand at erhverve eller afhaende vaerdipapirer, der er optaget til omsaetning paa vedkommende medlemsstats vaerdipapirmarkeder som defineret i artikel 1, stk. 2, i slutningen.

Artikel 4

Hver medlemsstat lader ligeledes forbuddet i artikel 2 gaelde for enhver person ud over de i naevnte artikel omhandlede, der bevidst er i besiddelse af intern viden, som kun direkte eller indirekte kan stamme fra en af de i artikel 2 omhandlede personer.

Artikel 5

Hver medlemsstat lader mindst de i artikel 2, 3 og 4 omhandlede forbud gaelde for handlinger, der foretages paa dens omraade, i det omfang de paagaeldende vaerdipapirer er optaget til omsaetning paa markedet i en medlemsstat. I hvert fald skal hver medlemsstat betragte en transaktion som vaerende foretaget paa dens omraade, naar den foretages paa et marked som defineret i artikel 1, nr. 2, i slutningen, der er beliggende eller opererer paa dette omraade.

Artikel 6

Hver medlemsstat kan fastsaette strengere bestemmelser end dem, der er foreskrevet i dette direktiv, eller supplerende bestemmelser, forudsat at saadanne bestemmelser finder almindelig anvendelse. Den kan navnlig udvide raekkevidden af det i artikel 2 fastsatte forbud og lade forbuddene i artikel 3 gaelde for de i artikel 4 naevnte personer. Artikel 7

Bestemmelserne i skema C, nr. 5, litra a), i bilaget til direktiv 79/279/EOEF (1) finder ligeledes anvendelse paa selskaber og virksomheder, hvis vaerdipapirer, uanset deres art, er optaget til omsaetning paa et marked som defineret i artikel 1, nr. 2, i slutningen, i naervaerende direktiv.

Artikel 8

1. Hver medlemsstat udpeger den eller de administrative myndigheder, der er kompetente til, i givet fald i samarbejde med andre myndigheder, at paase anvendelsen af de bestemmelser, der vedtages til gennemfoerelse af dette direktiv. Den underretter Kommissionen herom, og denne fremsender de paagaeldende oplysninger til de oevrige medlemsstater.

2. For udfoerelsen af deres opgaver tillaegges de kompetente myndigheder den noedvendige kompetence og alle noedvendige befoejelser til at udoeve kontrol og foretage undersoegelser, i givet fald i samarbejde med andre myndigheder.

Artikel 9

Hver medlemsstat foreskriver, at alle personer, der udoever eller har udoevet en form for virksomhed ved de i artikel 8 omhandlede kompetente myndigheder, er underkastet tavshedspligt. Oplysninger, der er omfattet af tavshedspligt, maa ikke videregives til nogen som helst person eller myndighed, medmindre der er lovhjemmel herfor.

Artikel 10

1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder sikrer indbyrdes, under anvendelse af de i artikel 8, stk. 2, naevnte befoejelser, det samarbejde, der er noedvendigt for udfoerelsen af deres opgaver. Med henblik herpaa og uanset artikel 9 meddeler de hinanden alle noedvendige oplysninger, herunder saadanne, som vedroerer handlinger, der i henhold til de muligheder, som ved artikel 5 og artikel 6, andet punktum, er tillagt medlemsstaterne, kun er forbudt af den medlemsstat, som anmoder om samarbejdet. De saaledes udvekslede oplysninger er omfattet af den tavshedspligt, der paahviler personer, som udoever eller har udoevet en form for virksomhed ved den myndighed, der modtager oplysningerne.

2. De kompetente myndigheder kan naegte at efterkomme en anmodning om oplysninger:

a) naar meddelelse af disse oplysninger vil kunne bringe den ansoegte medlemsstats suveraenitet, sikkerhed eller offentlige orden i fare;

b) naar der allerede over for den ansoegte stats myndigheder er ivaerksat retsforfoelgning for de samme forhold og mod de samme personer, eller naar disse personer allerede af den ansoegte stats kompetente myndigheder har faaet endelig dom for de samme sagsforhold.

3. Med forbehold af de forpligtelser, der paahviler dem i forbindelse med strafferetlige procedurer, kan de myndigheder, som modtager oplysninger i henhold til stk. 1, kun goere brug heraf som led i udoevelsen af deres funktioner i henhold til artikel 8, stk. 1, samt under en administrativ eller retslig procedure, der specielt vedroerer myndighedens udoevelse af disse funktioner. Giver den kompetente myndighed, der har fremsendt en oplysning, sit samtykke hertil, kan den myndighed, der har modtaget oplysningen, dog goere brug af den til andre formaal eller videregive den til de kompetente myndigheder i andre stater.

Artikel 11

Faellesskabet kan i overensstemmelse med Traktaten indgaa aftaler med tredjelande paa de omraader, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 12

Det ved artikel 20 i direktiv 79/279/EOEF nedsatte kontaktudvalg har ligeledes til opgave:

a) at muliggoere regelmaessige samraad om konkrete problemer, der maatte opstaa i forbindelse med gennemfoerelsen af dette direktiv, og om hvilke en udveksling af synspunkter skoennes hensigtsmaessig;

b) om noedvendigt, at raadgive Kommissionen for saa vidt angaar tilfoejelser til eller aendringer af dette direktiv.

Artikel 13

Hver medlemsstat fastsaetter de sanktioner, der skal bringes i anvendelse ved overtraedelse af de bestemmelser, der vedtages til gennemfoerelsen af dette direktiv. Disse sanktioner skal vaere tilstraekkelig strenge til at tilskynde til overholdelse af de paagaeldende bestemmelser.

Artikel 14

1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv inden den 1. juni 1992. De underretter straks Kommissionen herom.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 15

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. november 1989.

Paa Raadets vegne

P. BÉRÉGOVOY

Formand

(1) EFT nr. C 153 af 11. 6. 1987, s. 8, og

EFT nr. C 277 af 27. 10. 1988, s. 13.

(2) EFT nr. C 187 af 18. 7. 1987, s. 93, og

afgoerelse af 11. oktober 1989 (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(3) EFT nr. C 35 af 8. 2. 1989, s. 22.

(1) EFT nr. L 66 af 16. 3. 1979, s. 21.