Rådets direktiv 2001/51/EF

af 28. juni 2001

om fastsættelse af supplerende bestemmelser til artikel 26 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra a), og artikel 63, stk. 3, litra b),

under henvisning til initiativ fra Den Franske Republik(1),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) For effektivt at bekæmpe ulovlig indvandring er det af afgørende betydning, at alle medlemsstaterne indfører en ordning, der nærmere fastsætter forpligtelserne for transportvirksomheder, der befordrer udenlandske statsborgere ind på medlemsstaternes område. For i højere grad at sikre at dette mål nås, bør de finansielle sanktioner, som i øjeblikket er fastlagt af medlemsstaterne, ligeledes harmoniseres i videst muligt omfang under hensyn til, at medlemsstaterne har forskellige retssystemer og -praksis.

(2) Denne foranstaltning er et led i en samlet ordning til styring af migrationsstrømmene og bekæmpelse af ulovlig indvandring.

(3) Gennemførelsen af dette direktiv berører ikke de forpligtelser, der følger af Genève-konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling som ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967.

(4) Medlemsstaternes frihed til at opretholde eller indføre yderligere foranstaltninger eller sanktioner for transportvirksomhederne bør ikke berøres, uanset om disse er omfattet af dette direktiv eller ej.

(5) I sager mod transportvirksomheder, som eventuelt resulterer i gennemførelse af sanktioner, sikrer medlemsstaterne, at retten til henholdsvis forsvar og indsigelse mod sådanne afgørelser kan udøves effektivt.

(6) Dette instrument er et led i udbygningen af Schengen-reglerne i overensstemmelse med protokollen om disses integration i Den Europæiske Union, således som de er fastlagt i bilag A til Rådets afgørelse 1999/435/EF af 20. maj 1999 om definition af Schengen-reglerne med henblik på, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og traktaten om Den Europæiske Union, at fastsætte retsgrundlaget for de bestemmelser og afgørelser, der udgør Schengen-reglerne(3).

(7) Det Forenede Kongerige har i medfør af artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, ved skrivelse af 25. oktober 2000 meddelt, at det ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af dette direktiv.

(8) I medfør af artikel 1 i ovennævnte protokol deltager Irland ikke i vedtagelsen af dette direktiv. Derfor, og med forbehold af artikel 4 i nævnte protokol, gælder bestemmelserne i dette direktiv ikke for Irland.

(9) I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet afgørelse om dette direktiv til udbygning af Schengen-reglerne efter bestemmelserne i afsnit IV i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre dette direktiv i sin nationale lovgivning, jf. artikel 5 i protokollen om Danmarks stilling.

(10) For så vidt angår Republikken Island og Kongeriget Norge udgør dette direktiv en udbygning af Schengen-reglerne ifølge den aftale, som Rådet for Den Europæiske Union indgik med disse to lande den 18. maj 1999, om associering i gennemførelsen, anvendelsen og den videre udvikling af Schengen-reglerne(4) -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Dette direktiv har til formål at fastsætte supplerende bestemmelser til artikel 26 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985, undertegnet i Schengen den 19. juni 1990(5) (i det følgende benævnt "Schengen-konventionen"), og at fastlægge visse bestemmelser for deres gennemførelse.

Artikel 2

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at transportvirksomheders forpligtelse til tilbagebefordre tredjelandsstatsborgere i medfør af artikel 26, stk. 1, litra a), i Schengen-konventionen ligeledes finder anvendelse, når en tredjelandsstatsborger i transit nægtes indrejse, hvis

a) transportvirksomheden, som skulle befordre ham til hans bestemmelsesland, nægter at tage ham med, eller

b) myndighederne i bestemmelsesstaten har nægtet ham indrejse og har sendt ham tilbage til den medlemsstat, som han er rejst igennem.

Artikel 3

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at forpligte transportvirksomheder, som ikke er i stand til at sørge for tilbagebefordring af en tredjelandsstatsborger, der nægtes indrejse, til omgående at finde midler til viderebefordring samt afholde de dermed forbundne omkostninger eller, hvis omgående viderebefordring ikke er mulig, påtage sig ansvaret for omkostningerne til den pågældende tredjelandsstatsborgers ophold og hjemrejse.

Artikel 4

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at sanktioner, der finder anvendelse over for transportvirksomheder i henhold til artikel 26, stk. 2 og 3, i Schengen-konventionen, har en afskrækkende virkning, er effektive og står i et rimeligt forhold til overtrædelsen, og at:

a) enten maksimumsbeløbet for de gældende sanktioner ikke er under 5000 EUR eller tilsvarende national valuta til den vekselkurs, der er offentliggjort i EF-Tidende den 10. august 2001, pr. person, der befordres, eller

b) minimumsbeløbet for sådanne sanktioner ikke er under 3000 EUR eller tilsvarende national valuta til den vekselkurs, der er offentliggjort i EF-Tidende den 10. august 2001, pr. person, der befordres, eller

c) maksimumsbeløbet for sanktionen fastsat forud for hver overtrædelse ikke er under 500000 EUR eller tilsvarende national valuta til den vekselkurs, der er offentliggjort i EF-Tidende den 10. august 2001, uanset hvor mange personer der befordres.

2. Stk. 1 berører ikke medlemsstaternes forpligtelser i tilfælde, hvor tredjelandsstatsborgere søger international beskyttelse.

Artikel 5

Dette direktiv udelukker ikke, at medlemsstaterne over for transportvirksomheder, der ikke overholder forpligtelserne i henhold til artikel 26 i Schengen-konventionen, herunder artikel 2 i nærværende direktiv, vedtager eller fastholder andre foranstaltninger, der medfører sanktioner af anden art såsom tilbageholdelse, beslaglæggelse og konfiskation af transportmidlet eller midlertidig suspension eller inddragelse af driftstilladelsen.

Artikel 6

Medlemsstaterne sørger for, at deres love og administrative bestemmelser giver transportvirksomheder, over for hvilke der anlægges sag med henblik på at pålægge sanktioner, effektiv adgang til at forsvare sig og adgang til effektive retsmidler.

Artikel 7

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest den 11. februar 2003. De underretter straks Kommissionen herom.

2. Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 8

Dette direktiv træder i kraft 30 dage efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 9

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

Udfærdiget i Luxembourg, den 28. juni 2001.

På Rådets vegne

B. Rosengren

Formand

(1) EFT C 269 af 20.9.2000, s. 8.

(2) Udtalelse afgivet den 13.3.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(3) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 1.

(4) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 3.

(5) EFT L 239 af 22.9.2000, s. 1.