Kommissionens beslutning

af 21. april 1999

om de nederlandske skattemyndigheders behandling af technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank

(meddelt under nummer K(1999) 1122)

(Kun den nederlandske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2000/735/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit,

efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Gennem avisartikler fra januar og februar 1997, hvoraf det fremgik, at de nederlandske skattemyndigheder havde accepteret en technolease-aftale, som ville medføre et betragteligt, om end ikke nærmere angivet, tab for den nederlandske statskasse, fik Kommissionen kendskab til, at Nederlandene muligvis havde ydet støtte til Philips og/eller Rabobank inden for rammerne af en technolease-aftale.

(2) Ved brev af 24. april 1997 underrettede Kommissionen den nederlandske regering om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, i forbindelse med støtte, der muligvis var ydet som skattefordel inden for rammerne af en aftale vedrørende sale-leaseback af knowhow mellem Philips og Rabobank, herefter benævnt "technolease-aftale".

(3) Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra andre medlemsstater eller andre interesserede parter.

II. BESKRIVELSE

(4) I 1992 solgte Philips en vis mængde knowhow med en bogført værdi af 2200 mio. NLG til datterselskabet Electrologica. Philips fik til gengæld Electrologica-aktierne og ydede et lån med en årlig rentesats på 7 %. Electrologica leasede derefter knowhow til Philips og fik som godtgørelse herfor afgifter fra Philips.

(5) Den 30. november 1993 aftalte Philips og Rabobank, at Philips den 3. januar 1994 skulle sælge sine aktier i Electrologica til Rabobank. Værdien af den erhvervsmæssige brug af denne knowhow beløb sig på det tidspunkt til 2800 mio. NLG. Rabobank betalte Philips 640 mio. NLG kontant for Electrologica-aktierne. Philips beholdt sin fordring på 2200 mio. NLG mod Electrologica, der fra det tidspunkt var et datterselskab af Rabobank. Endvidere aftalte Philips og Rabobank, at Philips skulle være berettiget til halvdelen af de fremtidige indtægter fra underlicenser på den knowhow, der blev tildelt tredjepart, og at Rabobank skulle være berettiget til den anden halvdel.

(6) Sale-leaseback-kontrakten mellem Philips og Electrologica omfattede årlige renteydelser på 154 mio. NLG fra Electrologica til Philips og årlige afgiftsydelser på 140 mio. NLG fra Philips til Electrologica. Desuden har Rabobank ti år efter erhvervelsen af Electrologica-aktierne, i en periode på 24 måneder, ret til at sælge Electrologica-aktierne til Philips for 50 mio. NLG.

(7) På grund af Philips' overdragelse af Electrologica-aktierne til Rabobank udgør Electrologica ikke længere en del af Philips' sambeskattede selskaber. Dette betyder, at Electrologicas skattemæssige overskud ikke længere konsolideres med Philips' skattemæssige overskud. Efter overdragelsen hører Electrologica til blandt Rabobanks sambeskattede selskaber, således at Electrologicas skattemæssige overskud fra det tidspunkt konsolideres med Rabobanks skattemæssige overskud.

(8) Technolease-aftalen indebærer som helhed en flytning af det skattemæssige overskud fra Philips' sambeskattede selskaber til Rabobanks sambeskattede selskaber, eftersom eneretten til at afskrive på knowhow-værdien flyttes fra Philips til Rabobank. Til gengæld får Philips af Rabobank en umiddelbar kontant ydelse på 640 mio. NLG, og fordringen omsættes inden for Philips-gruppen i et lån til Rabobank, hvilket betyder en væsentlig forbedring af Philips' balance.

(9) Både Philips og Rabobank er private virksomheder. Philips er noteret på Amsterdams fondsbørs, og Rabobank er et andelsselskab. Den nederlandske stat er hverken aktionær i Philips eller medlem af andelsselskabet Rabobank. Technolease-aftalen er derfor en kommerciel transaktion mellem private virksomheder.

(10) Kommissionen besluttede at indlede proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2, vedrørende technolease-aftalen på grund af følgende uklarheder:

- vurderingen af, hvorvidt den nederlandske statskasse har mistet penge, krævede data om afskrivningsterminerne, afskrivningsprocenterne og grundlaget for afskrivning på knowhow-værdien

- opskrivningen af knowhow-værdien fra 2200 mio. NLG til 2800 mio. NLG savnede et solidt grundlag

- det var uklart, om Philips' skattemæssige overskud i de pågældende år var tilstrækkeligt til, at Philips selv i fuld udstrækning kunne benytte sig af afskrivning på knowhow-værdien

- der var behov for flere oplysninger om skattelovgivningen i forbindelse med sale-leaseback af immaterielle aktiver, for at man kunne vurdere, om det nederlandske skattevæsen har brugt skønsmæssige beføjelser til fordel for Philips og/eller Rabobank.

III. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER

(11) Kommissionens meddelelse, hvorved medlemsstaterne og andre interesserede parter fik mulighed for at fremkomme med bemærkninger, blev offentliggjort den 8. november 1997 i De Europæiske Fællesskabers Tidende(1). Hverken de andre medlemsstater eller de øvrige interesserede parter har fremsat bemærkninger.

IV. BEMÆRKNINGER FRA DEN NEDERLANDSKE STAT

(12) Den nederlandske regering fremsatte bemærkninger ved brev af 28. oktober 1997. Den nederlandske regerings standpunkt er, at den skattemæssige behandling af technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank ikke rummer noget element af statsstøtte fra det nederlandske skattevæsens side, eftersom denne instans udelukkende har anvendt den almindelige skattelovgivning og ikke har gjort brug af skønsmæssige beføjelser. Endvidere gik den nederlandske regering mere specifikt ind på de spørgsmål, som Kommissionen havde stillet. Under et møde mellem embedsmænd i det neder landske finansministerium og repræsentanter for Europa-Kommissionen den 19. februar 1998 i Haag fik Kommissionens repræsentanter adgang til fortrolige dokumenter. Eftersom der stadig manglede nogle få oplysninger, fremsatte Kommissionen ved brev af 24. april 1998 en anmodning om supplerende oplysninger. Som reaktion herpå fremlagde den nederlandske regering ved brev af 29. april 1998 alle de nødvendige oplysninger.

(13) I sine bemærkninger forklarede den nederlandske regering følgende:

- hverken den civile lovgivning eller skattelovgivningen i Nederlandene omfatter særlige bestemmelser til brug for vurderingen af sale-leaseback-transaktioner. Imidlertid efterlader den nederlandske højesterets dom(2) ingen tvivl om, at sale-leaseback-transaktioner ifølge nugældende nederlandsk ret er juridisk gyldige

- eftersom der ikke fandtes særlige bestemmelser til brug for skattevæsenets vurdering af sale-leaseback-transaktioner med immaterielle aktiver, måtte technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank vurderes på grundlag af princippet om "god forretningspraksis", således som det er fastsat i den nederlandske skattelovgivning. Ifølge princippet om god forretningspraksis kan ejeren af et fast kapitalgode hvert år fratrække en del af anskaffelsesprisen inden beregning af den skattepligtige indkomst. Det centrale spørgsmål i tilfældet med sale-leaseback af immaterielle aktiver er derfor, hvem der rent faktisk har den (erhvervsmæssige) ejendomsret, udlejer eller lejer. Vurdering af den (erhvervsmæssige) ejendomsret til knowhow er foregået i henhold til såvel civil- og skatteret som retspraksis

- det nederlandske skattevæsen godkendte allerede i 1987 et andet tilfælde af sale-leaseback af immaterielle aktiver (varemærkeret) udelukkende på grundlag af en fortolkning af de eksisterende lovhjemlede beskatningsregler

- knowhow-værdien var inden overdragelsen af Electrologica bogført til under kostpris, idet nogle udgiftselementer var ladt ude af betragtning ifølge det forsigtighedsprincip, der udspringer af begrebet "god forretningspraksis". Den nederlandske lovgivning(3) foreskriver, at aktiver vurderes på den handelsmæssige værdi, i det øjeblik datterselskabet forlader den sambeskattede selskabsgruppe, således at skjulte reserver kan inddrages i beskatningen. Den handelsmæssige værdi af Electrologicas knowhow på tidspunktet for overdragelsen til Philips blev fastsat på grundlag af OECD's retningslinjer for intern afregning(4)

- afgifts- og renteydelser mellem Philips og Rabobank betales fuldt ud i en tiårig periode, dvs. kontraktens løbetid. I 1994 og 1995 modregnedes imidlertid de afgiftsydelser, som Philips skyldte Rabobank, med kontantbetalingerne fra Rabobank til Philips

- det nederlandske skattevæsens meddelelse med retningslinjer for vurderingen af sale-leaseback af immaterielle aktiver, der blev offentliggjort den 22. august 1994, giver kun en fortolkning af gældende lovhjemlede beskatningsregler, men indeholder ikke en ændring af skattelovgivningen. Desuden hævdes det, at den efterfølgende anvendelse af direktivet på technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank ikke ville have ændret udfaldet.

(14) Disse argumenter blev anført i brevvekslingen og under mødet med Kommissionens repræsentanter. Desuden har den nederlandske regering leveret følgende data:

- detaljerede oplysninger om de afskrivningsregler, der gælder for henholdsvis Philips og Rabobank

- tal på de skattemæssige overskud hos såvel Philips som Rabobank i 1990, 1991, 1992 og 1993

- de kontrakter, der ligger til grund for technolease-aftalen mellem Philips, Rabobank og Electrologica.

V. VURDERING

V.1. Teknisk vurdering af transaktionen

(15) Kommissionen anfører i sine betragtninger, at sale-leaseback af aktiver ofte bruges som finansieringsinstrument såvel i Fællesskabets medlemsstater som udenfor. En følge af sale-leaseback af aktiver er, at udlejer, som erhverver den (erhvervsmæssige) ejendomsret til aktiverne, har eneret til at afskrive aktiverne til skattemæssige formål. En undersøgelse af skattelovgivningen i medlemsstaterne fører til den konklusion, at dette er tilfældet i næsten alle medlemsstater.

(16) Kommissionen tilslutter sig den nederlandske regerings opfattelse, at udnyttelsen af immaterielle aktiver i princippet ikke adskiller sig fra udnyttelsen af andre aktiver. På grund af immaterielle aktivers specielle karakteristika kan særlige betingelser imidlertid gøre sig gældende for udnyttelsen af immaterielle aktiver(5). I denne henseende er offentliggørelsen af skattemyndighedernes meddelelse med retningslinjer for sale-leaseback af immaterielle aktiver ikke i strid med anvendelsen af den almindelige skattelovgivning.

(17) Ved overdragelsen af Electrologica-aktierne fra Philips til Rabobank forlader Electrologica Philips' sambeskattede selskaber. Det skattemæssige overskud af Electrologica bliver derfor ikke længere konsolideret med Philips' skattemæssige overskud. Efter overdragelsen indgår Electrologica i Rabobanks sambeskattede selskaber, således at Electrologicas skattemæssige overskud konsolideres med Rabobanks. Endvidere har technolease-aftalen nedennævnte følger. Først og fremmest flyttes eneretten til at foretage afskrivning på knowhow-værdien (som skattemæssigt fradrag) fra Philips til Rabobank. Technolease-aftalen mindsker som følge heraf Rabobanks skattemæssige overskud og forøger Philips' skattemæssige overskud, således at Rabobank betaler mindre og Philips mere skat, end det ville have været tilfældet uden technolease-aftalen. For det andet har Philips gennem technolease-aftalen et (beskattet) bogført overskud af knowhow-værdien på 600 mio. NLG, som virksomheden ikke ville have haft uden salget af Electrologica til Rabobank.

(18) De nederlandske skattemyndigheder har leveret alle data, således at Kommissionen med sikkerhed har kunnet fastslå, at hverken Philips eller Rabobank ved indgåelsen af technolease-aftalen havde skattemæssige underskud. På grundlag af tallene på de skattemæssige overskud hos Philips og Rabobank i 1990, 1991, 1992 og 1993 er Kommissionen nået til den konklusion, at både Philips og Rabobank var i stand til i fuldt omfang at benytte sig af afskrivning på knowhow-værdien. Desuden havde såvel Philips som Rabobank gode udsigter til overskud. Enhver forandring i skattemæssigt overskud som følge af technolease-aftalen resulterer som følge heraf i forandring af statens samlede skatteindtægter.

(19) Mere detaljeret forekommer følgende forskydninger i skattemæssigt overskud hos Philips og Rabobank og dermed i statens skatteindtægter (se også nedenstående tabel):

- uden salget af Electrologica til Rabobank havde Philips' sambeskattede selskaber kunnet afskrive knowhow-værdien lineært over fire år på basis af den bogførte værdi på 2200 mio. NLG. Ved salget af Electrologica stiger Philips' skattemæssige overskud over fire år med 550 mio. NLG pr. år, der beskattes med 35 %

- efter salget af Electrologica til Rabobank bliver den skattemæssige afskrivning baseret på en bogført værdi af 2800 mio. NLG. De første seks år afskrives knowhow-værdien på basis af den resterende bogførte værdi, og derefter afskrives knowhow-værdien lineært over fire år. Afskrivningen af knowhow-værdien mindsker Rabobanks skattemæssige overskud med 700 mio. NLG i det første år (25 % af 2800), 525 mio. NLG i det andet år (25 % af 2100) og så fremdeles til 125 mio. NLG i det tiende år, ved en beskatningsprocent på 35 %(6)

- afgifts- og renteydelser mellem Philips og Rabobank foregår i ti år, dvs. i kontraktens løbetid. For så vidt som afgiftsydelserne fra Philips til Rabobank modregnes med de kontante ydelser fra Rabobank til Philips, foregår der ingen faktisk pengeoverførsel (lukket pengesystem)

- Philips og Rabobank har aftalt, at lånet på 2200 mio. NLG, som Philips har ydet Rabobank, kunne indfries ved kontraktens udløb. Gældskonverteringen er i henhold til fast retspraksis i Nederlandene skatteneutral(7)

- alle indtægter fra tildeling af underlicens på Electrologicas knowhow til tredjemand i kontraktens løbetid fordeles ligeligt mellem Philips og Rabobank og beskattes med 35 %. Af de modtagne data kan det udledes, at disse indtægter forventes i anden halvdel af kontraktens løbetid (fra 1999).

(20) Første kolonne i tabel 1 viser forøgelsen af det skattemæssige overskud i Rabobankens sambeskattede selskaber gennem renteydelserne fra Philips til Electrologica. Anden og tredje kolonne viser mindskelsen af det skattemæssige overskud i Rabobanks sambeskattede selskaber som følge af renteydelserne til Philips og afskrivningen på Electrologicas knowhow. Fjerde kolonne viser nedgangen i det skattemæssige overskud hos Philips som følge af afgiftsydelserne. De følgende tre kolonner viser forøgelsen af det skattemæssige overskud i Philips som følge af henholdsvis den rente, der modtages af Electrologica, de mistede afskrivninger på knowhow-værdien og endelig det bogførte overskud, som Philips har på knowhow-værdien ved salget af Electrologica til Rabobank. Sidste kolonne i tabel 1 angiver de samlede forskydninger i skattemæssigt overskud. Nederste række i tabel 1 viser den kontante værdi af forskydningerne i skattemæssigt overskud i 1994. Tabel 2 viser følgende af forskydningerne i skattemæssigt overskud for skatteindtægterne, på basis af en skatteprocent på 35 %.

(21) Som det fremgår af tabel 2, er der som følge af technolease-aftalen på kort sigt tale om en stigning af de samlede skatteindtægter og på lang sigt tale om en nedgang. Forskydningen af skatteindtægter i tid kan tilskrives to faktorer. For det første realiserer Philips som følge af overdragelsen i 1994 af Electrologica til Rabobank de skjulte reserver, der er indeholdt i knowhow-værdien, og disse beskattes straks samme år. For det andet forsinkes afskrivningen på knowhow-værdien i nogen grad som følge af forskellene på de afskrivningsregler, der gælder for Philips og Rabobank.

Eventuelle skatteindtægter som følge af indtægter på underlicenser er ladt ude af betragtning. For de samlede skatteindtægter er det irrelevant, om indtægterne tilfalder Philips (såfremt den pågældende knowhow ikke var solgt til Rabobank), eller om indtægterne fordeles mellem Philips og Rabobank (som aftalt mellem Philips og Rabobank ved technolease-aftalen).

Tabel 1

Forskydninger i skattemæssigt overskud som følge af technolease (1994 = år 1)

>TABELPOSITION>

Tabel 2

Ændringer i skatteindtægter (skatteprocent 35 %) som følge af technolease (1994 = år 1)

>TABELPOSITION>

(22) Technolease-aftalen kan betragtes som gunstig for den nederlandske statskasse i den forstand, at skatteindtægterne forfalder tidligere, end det ellers havde været tilfældet. Den kontante værdi i 1994 af denne fordel for den nederlandske statskasse andrager 68 mio. NLG ved en diskonto på 1,06(8). Skattefordelen for Rabobank ville fuldt ud blive betalt af Philips, der som følge af technolease-aftalen kommer til at betale mere skat. Skattefordelen for Rabobank kan betragtes som en del af det beløb, som Philips betaler for Rabobanks finansielle tjenester.

(23) Overslag, som på det pågældende tidspunkt blev lavet af nederlandske embedsmænd og ifølge de nævnte avisartikler, antyder, at technolease-aftalen koster den nederlandske statskasse penge, har ladet de skattemæssige følger af technolease-aftalen for Philips ude af betragtning.

V.2. Anvendelse af EF-traktatens artikel 92, stk. 1, på den skattemæssige behandling af technolease-aftalen

(24) Technolease-aftalen skal vurderes på grundlag af kriterierne i EF-traktatens artikel 92, stk. 1. For at rumme et element af statsstøtte skal technolease-aftalen give en fordel på bekostning af den nederlandske statskasse. Desuden skal den fordel, for at kunne regnes for statsstøtte, være specifik eller selektiv i den forstand, at den begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner. Endelig skal det fastslås, at konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne påvirkes i ugunstig retning.

a) Påvirkning af handelen

(25) Som fremført ved indledning af proceduren er både Philips og Rabobank virksomme på Fællesskabets marked uden for Nederlandene. Hvis disse virksomheder tilkendes støtte, forbedrer denne støtte deres varers og tjenesteydelsers konkurrencestilling. Det ville endvidere være vanskeligere for konkurrenter fra andre medlemsstater at konkurrere med disse virksomheder i Nederlandene. Eventuel støtte til Philips og/eller Rabobank ville således påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne i ugunstig retning.

b) Mulig selektiv karakter ved brugen af udvidede beføjelser

(26) Behandlingen af økonomiske enheder på et skønsmæssigt grundlag kan betyde, at den individuelle anvendelse af en almindelig beskatningsregel får karakter af en specifik forholdsregel(9). Med hensyn til tvivlen om, hvorvidt det nederlandske skattevæsen har udøvet skønsmæssige beføjelser for at give Philips og/eller Rabobank fordele, eller om der udelukkende er anvendt almindelige beskatningsregler, har Kommissionen vedtaget følgende.

(27) For den antagelse, at det nederlandske skattevæsen i et vist omfang har gjort brug af sine skønsmæssige beføjelser til fordel for Philips og/eller Rabobank, taler, at den nederlandske regering har blandet sig i denne sag. Denne indblanding synes i lige så høj grad at være tilvejebragt ved det pres, som Philips har øvet for at få en ende på den langtrukne konflikt inden for skattevæsenet. Denne konflikt vedrørte udlægningen af skattelovgivningen, hvilket forsinkede en afklaring af de skattemæssige følger af den gennemførte transaktion.

(28) Eftersom hverken civilretten eller skatteretten i Nederlandene indeholder specifikke bestemmelser vedrørende skattevæsenets vurdering af sale-leaseback-aftaler, måtte vurderingen baseres på det almene princip "god forretningspraksis", som er fastsat i den nederlandske skatteret. Hvis princippet om god forretningspraksis anvendes på technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank, er det centrale spørgsmål, om Rabobank ved den simple overdragelse af Electrologica-aktierne rent faktisk har erhvervet den (erhvervsmæssige) ejendomsret til den pågældende knowhow, og om Rabobank derved med rette har afskrevet på knowhow-værdien(10). For at komme i betragtning som erhvervsmæssig ejer, må man nødvendigvis løbe en vis form for risiko med hensyn til aktivet. Rabobank er berettiget til den overskydende værdi af den pågældende knowhow ved kontraktens udløb og til halvdelen af indtægterne fra underlicenser. Kommissionen konkluderer på grundlag af de data, den har til sin rådighed, at dette på grundlag af den nederlandske lovgivning og retspraksis er tilstrækkeligt til at fastslå risiko og således erhvervsmæssig ejendomsret.

(29) Også betingelserne i den meddelelse, som det nederlandske skattevæsen offentliggjorde i august 1994 angående sale-leaseback af immaterielle aktiver, vedrører hovedsagelig den erhvervsmæssige ejendomsret. Meddelelsen omfatter retningslinjer for fortolkningen af den nederlandske lovgivning og ændrer ikke loven. Eftersom meddelelsen først blev offentliggjort efter indgåelse af technolease-aftalen, kan det nu kun efterprøves, om technolease-aftalen a posteriori opfylder betingelserne i meddelelsen. Resultatet af denne efterprøvning ændrer ikke ved den konklusion, at de almindelige beskatningsregler er anvendt.

(30) Ifølge meddelelsen skal der ved vurderingen af sale-leaseback af immaterielle aktiver anvendes fem kriterier:

1) Den oprindelige ejer må ikke forbeholde sig eneret til brugen af aktivet, og i den forbindelse er det også vigtigt, hvem der ved udløbet af en leasingperiode har den faktiske dispositionsret til det immaterielle aktiv.

2) Varigheden af leasingkontrakten skal være kortere end det immaterielle aktivs levetid.

3) Afskrivningen skal stå i forhold til afgifterne og tage hensyn til en rimelig restværdi.

4) Overdragelsesprisen skal bero på et objektivt grundlag, og skattevæsenet skal kunne kontrollere dette.

5) Afgifterne og andre fordele for udlejeren skal være tilstrækkelige til, at udlejeren får kompensation for afskrivning og renter.

(31) Endvidere kræves det ifølge meddelelsen ikke, at kriterierne 1, 2 og 5 opfyldes helt og fuldt, så længe manglende opfyldelse af ét af kriterierne opvejes af ekstraordinær opfyldelse af andre kriterier. Taget som helhed skal de fem kriterier opfyldes i tilstrækkelig grad.

(32) Anvendelsen af disse kriterier på technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank fører til følgende resultat:

1) I princippet er leaseback forbeholdt Philips. Dog tager aftalen højde for den mulighed, at Philips stiller denne knowhow til rådighed ved at give underlicens til tredjepart. For det tilfælde, at Philips giver underlicens til tredjepart, fremgår det af aftalen, at Rabobank er berettiget til 50 % af de indtægter, som Philips modtager. Det er i såvel Philips' som Rabobanks interesse at tildele underlicenser. På det pågældende tidspunkt gennemgik Philips en stor reorganisering, hvorved virksomheden atter koncentrerede sig om kerneaktiviteterne og af og til skred til lukning af hele produktionslinjer. Af den grund har Philips interesse i tildeling af underlicens til tredjepart. Af de modtagne oplysninger kan det yderligere udledes, at tildelingen af underlicens på knowhow er almindelig praksis for Philips.

Endvidere fastsætter retningslinjerne i særdeleshed, at også spørgsmålet om, hvem der ved udløbet af leasingperioden har den faktiske dispositionsret over det immaterielle aktiv, er af betydning med henblik på at fastslå, om aftalen er "eksklusiv". Det er klart, at Rabobank har denne dispositionsret; som anført ovenfor har Rabobank kun retten, men ikke pligten, til at sælge aktierne i Electrologica tilbage til Philips ved udløbet af leasingperioden. Desuden kan banken opsige leasingaftalen mellem Philips og Electrologica fra 1. januar 2004.

2) Kontraktens løbetid er ti år. Kommissionen har ingen grund til at antage, at den forventede driftslevetid for den pågældende knowhow er kortere end leasingperioden.

3) Rabobanks afskrivning over ti år kan i lyset af denne knowhows finansielle funktion for Rabobank betragtes som normal.

4) Overdragelsesprisen for denne knowhow er baseret på OECD-retningslinjer for intern afregning. Desuden har det nederlandske skattevæsen på det pågældende tidspunkt verificeret og godkendt overdragelsesprisen for denne knowhow til under kostpris, en metode som dengang var gældende praksis i Nederlandene. Kommissionen betragter OECD-retningslinjerne som et brugbart grundlag for vurdering af denne knowhow.

5) I tilfælde af en kommerciel nettoberegning kan Rabobank siges at have indgået en kommercielt ansvarlig aftale. Dertil kommer, at såvel Philips som Rabobank har muligheden for ekstraindtægter ved tildeling af underlicenser og en eventuel værdistigning ved leasingkontraktens udløb.

(33) Kommissionen når til den konklusion, at technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank a posteriori kan anses for i tilstrækkelig grad at opfylde de kriterier, som det nederlandske skattevæsen har fastsat i meddelelsen vedrørende sale-leaseback af immaterielle aktiver.

(34) Foruden de kriterier, der i hovedsagen tager sigte på (erhvervsmæssig) ejendomsret, kræves det i meddelelsen, at der er en økonomisk grund til sale-leaseback af immaterielle aktiver for at forhindre, at sale-leaseback af immaterielle aktiver misbruges til skatteunddragelse.

(35) De økonomiske grunde til technolease-aftalen ligger for Philips i en umiddelbar forbedring af virksomhedens likviditet og statusforhold, mens Rabobanks interesser ligger i omsætning af likviditet i langsigtet finansiering. Det ser ud til, at det afgørende for technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank har været et virkeligt presserende behov for likvide midler hos Philips. Eftersom likviditetsgraden hos Philips var mangelfuld, risikerede virksomheden at miste sin AA-status som debitor. Det finansielle konsortium bag Philips var ikke længere parat til fortsat at forsyne Philips med midler. Realiseringen af skjulte reserver var således en sidste redningsplanke for Philips.

(36) Det faktum, at det nederlandske skattevæsen allerede i 1987 havde godkendt en sale-leaseback af immaterielle aktiver, udelukkende på grundlag af fortolkning af den almindelige skattelovgivning, understøtter yderligere den konklusion, at det nederlandske skattevæsen i tilfældet med technolease-aftalen udelukkende har anvendt den almindelige skattelovgivning.

(37) En anden metode til at fastslå, om den almindelige skattelovgivning er anvendt, går ud på at kontrollere om muligheden for sale-leaseback af immaterielle aktiver på det tidspunkt også stod åben for andre virksomheder. Den nederlandske regering har gennemgået en liste med navne på virksomheder, som er gået i Philips' fodspor og har benyttet sig af sale-leaseback af immaterielle aktiver for at forbedre deres likviditet. Disse tilfælde daterer sig både fra før og efter aftalen mellem Philips og Rabobank. Endvidere kan det af artikler i pressen udledes, at andre virksomheder, som er sammenlignelige med Philips, også var af den overbevisning, at de havde mulighed for sale-leaseback.

(38) Desuden kan de ovenfor anførte økonomiske grunde ikke drages i tvivl med begrundelse i en mulig skattefordel som resultat af sale-leaseback-transaktionen, da det, som påvist i punkt V.1, må forventes, at der ikke er tale om, at staten lider noget tab i skatteindtægter. Tværtimod skulle resultatet være en skattemæssig fordel med en diskonteret værdi i 1994 på 68 mio. NLG.

c) Anvendelse af statsmidler

(39) Som anført under betragtning 38 vil den skattemæssige behandling af technolease-aftalen ikke give statskassen et tab.

VI. KONKLUSION

(40) Kommissionen konkluderer i lyset af ovenstående betragtninger, at eftersom de nederlandske myndigheder ikke har skaffet hverken Philips eller Rabobank en skattemæssig fordel på bekostning af den nederlandske statskasse ved en skønsmæssig anvendelse af skattelovgivningen, er der for ingen af de involverede parter i technolease-aftalen mellem Philips og Rabobank tale om statsstøtte som omhandlet i artikel 92, stk. 1 -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Det nederlandske skattevæsens behandling af en technolease-aftale mellem Philips og Rabobank udgør ikke støtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 92, stk. 1.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Nederlandene.

Udfærdiget i Bruxelles, den 21. april 1999.

På Kommissionens vegne

Karel Van Miert

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 338 af 8.11.1997.

(2) Se Keereweer-Sogelease, BNB 1995/116, hvori den nederlandske højesteret afgjorde, at sale-leaseback af trykpresser var lovlig i henhold til nederlandsk lov.

(3) Standardbetingelser (nr. 16) som supplement til artikel 15 i Wet Vennootschapbelasting (lov om selskabsbeskatning).

(4) OECD-rapport "Transfer Pricing Guidelines for Multinational Enterprises and Tax Administrations".

(5) Kommissionens forordning (EØF) nr. 556/88 af 30. november 1988 om anvendelse af EF-traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af knowhow-licensaftaler (EFT L 61 af 4.3.1989, s. 2).

(6) Forskellene i afskrivningsregler for Philips og Rabobank tilskrives af den nederlandske regering det faktum, at knowhow spillede en helt anden rolle hos Philips end hos Rabobank, hvor den havde en rent finansiel funktion.

(7) BNB 1969/202, og BNB 1978/140 for kreditor og BNB 1993/237 for debitor.

(8) Ved en lavere diskonto ville fordelen for den nederlandske statskasse være mindre.

(9) Meddelelse fra Kommissionen om anvendelsen af statsstøttereglerne på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomhederne (EFT C 384 af 10.12.1998, s. 3).

(10) Det simple faktum, at knowhow er et immaterielt aktiv, forhindrer ikke overdragelsen af det.