ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(5)

Programmets hovedmålsætning består i at sikre holdbarheden i de offentlige finanser trods befolkningens aldring. Som i det foregående program er Finlands mellemfristede budgetmålsætning defineret som et offentligt overskud på 2 % af BNP i strukturelle termer, dvs. i konjunkturkorrigerede termer, hvor tallet er renset for engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. Den samlede saldo og den primære saldo forventes at forventes at falde hvert år, om end fra et højt niveau i 2007. Ifølge programmet er det planen at fastholde strukturelle overskud, der overstiger den mellemfristede målsætning, i hele programperioden. Sammenholdt med den forrige opdatering er det strukturelle overskud (beregnet efter den i fællesskab aftalte metode) i den seneste opdatering beregnet til at være 1,5 procentpoint højere i 2007, men i begge opdateringer forventes der identiske strukturelle saldi i 2010. Det kraftigere fald i overskuddet i den seneste opdatering forklares med, at udgiftskvoten kun falder marginalt, mens indtægtskvoten reduceres mere markant. Sidstnævnte afspejler indfasningen af bebudede skattenedsættelser og en forsigtig fremskrivning af indtægtsstigningerne i kølvandet på væksten i BNP. Det mindre markante fald i udgiftskvoten sammenlignet med det foregående program afspejler en trinvis hævning af de flerårige budgetlofter for staten, idet udgifterne især vil stige i 2008, der er det første år i regeringens mandatperiode.
Opdateringen fastsætter ikke nogen kvantitativ mellemfristet målsætning for budgetstillingen. Programmet indeholder fremskrivninger, som er baseret på, at politikken videreføres uændret, og forudser en gradvis reduktion af det offentlige underskud. I 2008/2009 forventes underskudskvoten at falde lidt i forhold til året før. Samme år forventes det strukturelle underskud at blive ca. 0,3 procentpoint mindre. Det primære underskud forventes langsomt at blive større, eftersom stigningen i de primære udgifter kun delvis opvejes af et fald i rentebetalingerne. Følgelig regnes der i programmet med en reduktion af det samlede offentlige underskud på 0,5 procentpoint i 2009/2010 og i gennemsnit 0,25 procentpoint om året i de efterfølgende tre finansår. Efter et underskud på 0,9 % af BNP i 2008/2009 forventes den primære saldo at komme i balance i 2010/2011. En stigning i indtægtskvoten og et fald i udgiftskvoten forventes at bidrage med henholdsvis ca. tre femtedele og to femtedele til tilpasningen i programperioden. Stigningen i indtægtskvoten er jævnt fordelt over hele programperioden, idet en såkaldt »fiscal drag«-effekt for indkomstskattens vedkommende og i mindre omfang allerede bebudede foranstaltninger vil bidrage til at forøge indtægterne.

På udgiftssiden indebærer den i 2007 i Comprehensive Spending Review (CSR) fastsatte udgiftsramme et betydeligt fald i den gennemsnitlige årlige udgiftsvækst mellem 2008/2009 og 2010/2011 sammenlignet med det årlige gennemsnit i de forudgående 10 år. Ministerierne har allerede gjort væsentlige fremskridt med hensyn til at nå effektivitetsmålene i SR04-perioden (der slutter i 2007/2008) og har offentliggjort en sammenfatning af foreslåede besparelser for CSR-perioden. I 2008/2009 forventes de samlede udgifter imidlertid fortsat at stige hurtigere end det nominelle BNP og dermed medvirke til at øge underskudskvoten. Sammenlignet med det forrige program forventes der i den nye opdatering svagere budgetudsigter, især i de første år af programperioden, også selv om dette delvis skyldes ovennævnte omklassificering i nationalregnskabet. Bruttogældskvoten forventes at holde sig et godt stykke under referenceværdien på 60 % af BNP, også selv om den vil stige frem til 2010/2011.
(5)

Det vigtigste mål for den mellemfristede budgetstrategi er at sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. For at opnå dette foreslås det i programmet, at budgetkonsolideringen fortsættes, samtidig med at betingelserne for vækst og beskæftigelse forbedres. Den mellemfristede budgetmålsætning, som er en afbalanceret stilling i strukturelle termer (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger), blev stort set nået i 2007. Det fremskrives i programmet, at den strukturelle saldo vil svækkes noget i 2008 for derefter at forbedres, hvorved det vil blive muligt at nå den mellemfristede budgetmålsætning igen i 2010 og opnå et strukturelt overskud i 2011 (beregnet i overensstemmelse med den i fællesskab aftalte metode). Det forrige program forventede ikke, at den mellemfristede budgetmålsætning kunne nås inden for programperioden. De økonomiske vilkår antages endvidere at støtte de offentlige regnskabers bevægelse i retning af et mindre overskud. Forbedringen i den primære saldo følger samme mønster, idet overskuddet når 3,5 % af BNP i 2011. Den forudsete konsolidering er udelukkende udgiftsbaseret. Dette vil mere end opveje det fald i indtægter, der hovedsagelig skyldes virksomhedsskattereformen og nedsættelsen af arbejdsløshedsforsikringsbidraget i 2008. Udgiftskvoten vil nemlig falde med 2,5 procentpoint til 41,5 % af BNP i 2011, hvilket efter planen hovedsagelig skal nås gennem tilbageholdenhed inden for de sociale udgifter. Den offentlige bruttogæld, der anslås at falde til 65 % af BNP i 2007, hvilket stadig er over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP, forventes at falde yderligere med 7,5 procentpoint igennem programperioden.
Mellem 2001 og 2005 voksede det reale BNP med i gennemsnit lidt over 1,5 % om året. Dette svarede til den gennemsnitlige vækst i euroområdet, mens inflationen lå en anelse under gennemsnittet i euroområdet. Siden 2006 er BNP-væksten i Frankrig faldet til under gennemsnittet i euroområdet, og der er tydeligere tegn på strukturelle problemer og en hermed forbundet forværring af konkurrenceevnen. Selv om ledigheden er faldet siden 2005, ligger den fortsat et godt stykke over gennemsnittet i euroområdet, og beskæftigelsesgraden og antallet af arbejdstimer ligger stadig på et lavt niveau.

I denne sammenhæng vil de foranstaltninger, som regeringen allerede har truffet, og de vidtgående reformer, som regeringen agter at gennemføre på arbejdsmarkedet og produktmarkedet over de kommende fem år, medføre en stigning i den potentielle vækst og en forbedring af både konkurrenceevnen og den langsigtede holdbarhed i de offentlige finanser, hvis de gennemføres fuldt ud. Den offentlige underskudskvote og den offentlige gældskvote er faldende, men fortsat høje. Skønt der for nylig er blevet taget positive skridt til at begrænse udgifterne, navnlig på socialsikringsområdet, har Frankrig det højeste udgiftstryk i euroområdet, og landets underskud ligger fortsat temmelig tæt på tærsklen på 3 % af BNP. Frankrigs planer om at gennemføre reformer, der kan bidrage til at forøge den potentielle vækst, forbedre den franske økonomis konkurrenceevne og fastholde budgetkonsolideringsprocessen, alt imens der gøres en resolut indsats for at begrænse udgifterne og øge effektiviteten på alle niveauer af den offentlige forvaltning, vil bidrage til at klare hovedudfordringerne i de kommende år.