FORKLARENDE RAPPORT FRA RÅDETS GENERALSEKRETARIAT OM FORENKLINGEN AF FÆLLESSKABSTRAKTATERNE (1) (97/C 353/01)

1. Formålet med denne rapport er at forklare, hvilke resultater der er opnået ved regeringskonferencens forenkling af fællesskabstraktaterne. Disse resultater kan ses i anden del af Amsterdam-traktaten (2) (artikel 6-8). Rapporten består af en række generelle bemærkninger og indeholder desuden for hver enkelt artikel en kort bemærkning om de ændringer, der er foretaget i traktaterne, samt bemærkninger til artikel 9, 10 og 11 i Amsterdam-traktaten.

I. GENERELLE BEMÆRKNINGER

2. Formålet med forenklingen har været at gøre det lettere at læse fællesskabstraktaterne ved at ophæve og at slette forældede bestemmelser. Udgangspunktet har altså været uændrede retsregler uden at røre ved den gældende retstilstand. Konferencen har nemlig ikke haft til hensigt at lave en ny affattelse af traktaterne, selv om dette uden tvivl ville have gjort dem lettere at læse. For der ville i så fald have været risiko for at skabe usikkerhed om gældende fællesskabsret og for at genåbne debatten om bestemmelser, som allerede har været genstand for indgående forhandlinger. Man har derfor kun foretaget meget få redaktionelle ændringer i de tilfælde, hvor det har været nødvendigt at tilpasse traktatformuleringerne, fordi man har ophævet forældede bestemmelser. Det er kun i undtagelsestilfælde - og de er nævnt i denne rapport - at konferencen har fundet det hensigtsmæssigt at ændre visse traktatformuleringer for at forbedre affattelsen.

3. Forenklingen vedrører traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab samt de dertil hørende bilag og protokoller. Den er foregået ved, at man har foretaget ændringer i de eksisterende traktater uden at erstatte dem med nye traktater. På grund af deres art har man ikke gennemgået de erklæringer i de forskellige slutakter, der er blevet fremsat i forbindelse med udarbejdelsen af disse traktater eller de forskellige ændringer. Disse erklæringer er nemlig en historisk kendsgerning, og de henter ofte deres betydning i de traktatbestemmelser, de refererer til. Når en af disse bestemmelser udgår, fordi den er forældet, mister erklæringen derfor sin betydning. Konferencen har således ikke fundet det hensigtsmæssigt at beskæftige sig hermed. På samme måde berøres tiltrædelsestraktaterne heller ikke af forenklingen, og de fortsætter med at eksistere i deres egen ret. Traktaterne var i øvrigt ikke blevet lettere at læse, selv om man havde inkorporeret bestemmelser fra tiltrædelsestraktaterne, da der oftest er tale om midlertidige eller meget specifikke bestemmelser.

4. For at afklare og forenkle de eksisterende tekster om de fælles fællesskabsinstitutioner har man endvidere ophævet konventionen af 25. marts 1957 vedrørende fælles institutioner for De Europæiske Fællesskaber og traktaten af 8. april 1965 om oprettelse af et fælles Råd og en fælles Kommission for De Europæiske Fællesskaber (fusionstraktaten). Hovedindholdet i dem er blevet samlet i artikel 9 i Amsterdam-traktaten. Man har opretholdt protokollen af 8. april 1965 vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter, som ændret ved protokol nr. 7 til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (hvorved Den Europæiske Centralbank og Det Europæiske Monetære Institut blev tilføjet listen over de berørte institutioner og organer), selv om man har ophævet fusionstraktaten, som den er knyttet til.

5. Det har været vigtigt at præcisere de horisontale virkninger af forenklingen. Det har nemlig været nødvendigt at fastslå, at formålet med forenklingen ikke har været at ændre gældende fællesskabsret. Man har endvidere været nødt til at sikre sig, at ophævelsen af forældede bestemmelser, som indeholdt frister for gennemførelsen af visse fællesskabsforanstaltninger, ikke kan føre til, at manglende overholdelse af en frist i tilfælde af, at ikke alle de fastsatte forpligtelser er blevet opfyldt, så ikke længere kan gøres gældende ved Domstolen. Denne risiko forstærkes af, at man af politiske grunde fastholder visse frister i EF-traktaten, f.eks. fristen i artikel 7 A og fristerne vedrørende Den Økonomiske og Monetære Union. Man har haft for øje, at ophævelsen af forældede bestemmelser ikke må skabe usikkerhed om opretholdelsen af den afledte ret, der bygger på disse bestemmelser. Det fastsættes derfor i artikel 10 i Amsterdam-traktaten, at ophævede eller bortfaldne bestemmelser eller visse tilpassede bestemmelser ikke ændrer:

- retsvirkningerne af disse bestemmelser

- de deri indeholdte frister

- tiltrædelsestraktaterne

- retsvirkningerne af retsakter udstedt med hjemmel i disse bestemmelser.

Det følger heraf, at resultaterne af forenklingen ikke kan fortolkes på en sådan måde, at der skabes uklarhed om disse virkninger. Artikel 10 gør det således muligt at undgå enhver fortolkning, som tillægger forenklingen en betydning, den ikke har. Endvidere præciseres det i en erklæring ad artikel 10 i Amsterdam-traktaten, hvad den nøjagtige rækkevidde af forenklingen er, og det udelukkes udtrykkeligt, at gældende fællesskabsret berøres.

II. BEMÆRKNINGER TIL DE FORENKLEDE BESTEMMELSER, ARTIKEL FOR ARTIKEL

A. Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (artikel 6 i Amsterdam-traktaten)

Da denne traktat trådte i kraft den 1. januar 1958, blev der fastsat en overgangsperiode på tolv år for gennemførelsen af det fælles marked. Den var opdelt i tre etaper på hver fire år (disse udløb henholdsvis den 31. december 1961, den 31. december 1965 og den 31. december 1969). Forenklingen af denne traktat har hovedsagelig bestået i at ophæve bestemmelserne om denne første overgangsperiode. Man har generelt slettet enhver henvisning til udløbne frister eller forældede bestemmelser.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

B. Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (artikel 7 i Amsterdam-traktaten)

Denne traktat indeholder forskellige overgangsbestemmelser i forbindelse med oprettelsen af det fælles marked for kul og stål. Disse bestemmelser er samlet i en konvention, der er knyttet til traktaten. Trakket være denne lovgivningsteknik indeholder ESKF-traktaten meget færre forældede overgangsbestemmelser end EF-traktaten. Overgangsperioden for oprettelsen af det fælles marked var på fem år fra traktatens ikrafttræden. Den udløb altså den 23. juli 1957. Ligesom det var tilfældet med EF-traktaten, har man for EKSF-traktatens vedkommende generelt ønsket at fjerne alle henvisninger til udløbne frister eller forældede bestemmelser. Forenklingen er kun af teknisk karakter. Den foregriber ikke eventuelle forholdsregler, der træffes med henblik på EKSF-traktatens udløb den 23. juli 2002, dvs. 50 år efter dens ikrafttræden.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

C. Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab (artikel 8 i Amsterdam-traktaten)

Ligesom de andre traktater indeholder denne traktat en række overgangsbestemmelser for gennemførelsen af forskellige foranstaltninger. Disse bestemmelser er fortrinsvis samlet i et afsnit (afsnit VI) i slutningen af traktaten. Takket være denne lovgivningsteknik indeholder Euratom-traktaten meget færre forældede overgangsbestemmelser end EF-traktaten. Ligesom det var tilfældet med EF-traktaten, har man for Euratom-traktatens vedkommende generelt ønsket at fjerne alle henvisninger til udløbne frister eller forældede bestemmelser.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

III. BEMÆRKNINGER TIL ANDRE BESTEMMELSER I AMSTERDAM-TRAKTATEN, SOM ER ET RESULTAT AF FORENKLINGEN AF TRAKTATERNE

A. Artikel 9 i Amsterdam-traktaten (fælles institutioner)

Som nævnt overfor under punkt 4 i de generelle bemærkninger har man for at afklare og forenkle de eksisterende tekster om de fælles fællesskabsinstitutioner endvidere ophævet konventionen af 25. marts 1957 vedrørende fælles institutioner for De Europæiske Fællesskaber og traktaten af 8. april 1965 om oprettelse af et fælles Råd og en fælles Kommission for De Europæiske Fællesskaber (fusionstraktaten). Hovedindholdet i dem er blevet samlet i artikel 9 i Amsterdam-traktaten. Man har opretholdt protokollen af 8. april 1965 vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter, som ændret ved protokol nr. 7 til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (hvorved Den Europæiske Centralbank og Det Europæiske Monetære Institut er blevet tilføjet på listen over de berørte institutioner og organer), selv om man har ophævet fusionstraktaten, som den er knyttet til. Nedenfor følger bemærkninger til de enkelte stykker i artikel 9:

>TABELPOSITION>

De resterende bestemmelser i konventionen af 25. marts 1957 og funsionstraktaten fra 1965 betragtes som forældede og er derfor ikke gengivet i artikel 9 i Amsterdam-traktaten.

B. Artikel 10 i Amsterdam-traktaten (opretholdelse af retsvirkningerne af bortfaldne og tilpassede bestemmelser)

Som nævnt ovenfor under punkt 5 i de generelle bemærkninger er formålet med Amsterdam-traktatens artikel 10 at præcisere de horisontale virkninger af forenklingen, dvs. fastslå, at formålet med den ikke har været at ændre gældende fællesskabsret, at ophævelsen af forældede bestemmelser, som indeholdt frister for gennemførelsen af visse fællesskabsforanstaltninger, ikke er til hinder for, at manglende overholdelse af en frist kan gøres gældende ved Domstolen, og at forenklingen er uden virkning for den afledte ret, der bygger på disse bestemmelser. Det fastsættes derfor i artikel 10 i Amsterdam-traktaten, at ophævede eller bortfaldne bestemmelser eller visse tilpassede bestemmelser ikke ændrer:

- retsvirkningerne af disse bestemmelser

- de deri indeholdte frister

- tiltrædelsestraktaterne

- retsvirkningerne af retsakter udstedt med hjemmel i disse bestemmelser.

Det følger heraf, at resultaterne af forenklingen ikke kan fortolkes på en sådan måde, at der skabes uklarhed om disse virkninger. Artikel 10 gør det således muligt at undgå enhver fortolkning, som tillægger forenklingen en betydning, den ikke har. Endvidere præciseres det i en erklæring ad artikel 10 i Amsterdam-traktaten, hvad den nøjagtige rækkevidde af forenklingen er, og det udelukkes udtrykkeligt, at gældende fællesskabsret berøres.

Denne artikel gælder også for så vidt angår ophævelsen af konventionen af 25. marts 1957 vedrørende fælles institutioner for De Europæiske Fællesskaber og traktaten af 8. april 1965 om oprettelse af et fælles Råd og en fælles Kommission for De Europæiske Fællesskaber (fusionstraktaten).

C. Artikel 11 i Amsterdam-traktaten (Domstolens kompetence)

Denne artikel tager udgangspunkt i artikel 30 i funsionstraktaten, hvorefter traktaternes bestemmelser vedrørende Domstolens kompetence finder anvendelse på fusionstraktatens bestemmelser og på protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter. Man har fundet det nødvendigt, at denne kompetence ikke kun skal omfatte artikel 9, som i det væsentlige gengiver bestemmelserne om fælles institutioner, men også bestemmelserne om forenkling af traktaterne (artikel 6, 7 og 8), artikel 10, som præciserer forenklingens rækkevidde og virkninger, og artikel 11 selv, der vedrører Domstolens kompetence.

IV. INDSÆTTELSE AF DEN KONSOLIDEREDE TEKST TIL HENHOLDSVIS EF-TRAKTATEN OG TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNION I BILAGET TIL AMSTERDAM-TRAKTATENS SLUTAKT

For at læseren kan danne sig et præcist billede af resultatet af de forskellige ændringer, der er foretaget med Amsterdam-traktaten, dvs. både af substansændringerne og de ændringer, der skyldes forenklingen, har man til orientering besluttet at indsætte en konsolideret udgave af EF-traktaten i bilaget til Amsterdam-traktatens slutakt.

Til orientering findes også en konsolideret udgave af traktaten om Den Europæiske Union i bilaget til slutakten.

Dette er i overensstemmelse med slutakten.

(1) Denne rapport er udarbejdet på Generalsekretariatet for Rådet for Den Europæiske Unions ansvar.

(2) EFT C 340 af 10. 11. 1997.