++++

KOMMISSIONENS BESLUTNING

23 . november 1984

vedroerende en procedure i medfoer af EOEF-traktatens artikel 85

( IV/30.907 - peroxygen-produkter )

( Kun den engelske , den franske og den tyske udgave er autentiske )

( 85/74/EOEF )

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Faellesskab ,

under henvisning til Raadets forordning nr . 17 af 6 . februar 1962 , foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikler 85 og 86 ( 1 ) , senest aendret ved akten om Graekenlands tiltraedelse , saerlig artikel 3 og 15 ,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 9 . september 1983 om at indlede en procedure paa eget initiativ i medfoer af artikel 3 i forordning nr . 17 ,

efter at have givet de paagaeldende parter lejlighed til at fremsaette deres bemaerkninger til de af Kommissionen fremfoerte klagepunkter i overensstemmelse med artikel 19 , stk . 1 , i forordning nr . 17 og med Kommissionens forordning nr . 99/63/EOEF af 25 . juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19 , stk . 1 og 2 , i Raadets forordning nr . 17 ( 2 ) ,

efter hoering af Det raadgivende Udvalg for Monopol - og Kartelspoergsmaal , og

ud fra foelgende betragtninger :

I . FAKTISKE OMSTAENDIGHEDER

Produkterne

( 1 ) De produkter , der er genstand for denne beslutning , er hydrogenperoxid og dets derivater natriumperborat og persulfater . Sammen med andre produkter , der ikke er genstand for denne beslutning ( organiske og uorganiske peroxider ) , udgoer disse i faellesskab " peroxygen " -sektoren . Hydrogenperoxid , som er grundproduktet , er et kraftigt iltningsmiddel , og ud over produktets omfattende virksomhedsinterne anvendelse ( til fremstilling af natriumperborat og andre derivater ) anvendes det inden for papir - og tekstilindustrien samt den kemiske industri som blegemiddel og til behandling af affaldsprodukter . Natriumperborat , som er det vigtigste derivat , anvendes som blegemiddel i syntetiske rensemidler og vaskepulvere . Persulfater er uorganiske forbindelser , der primaert anvendes om polymeriseringsinitiatorer i plastindustrien .

Parterne

( 2 ) De virksomheder , der deltog i aftalerne og/eller de former for samordnet praksis , som er genstand for denne beslutning , er :

- Solvay et Cie , Bruxelles ( Solvay ) ,

- Laporte Industries ( Holdings ) PLC , London ( Laporte ) ,

- Degussa AG , Frankfurt ( Degussa ) ,

- L'Air Liquide SA , Paris ( Air Liquide ) ,

- Produits Chimiques Usine Kuhlmann ( nu Atochem ) , Paris ( PCUK ) .

Solvays og Laportes verdensomspaendende interesser inden for peroxygensektoren er siden 1970 blevet koordineret og grupperet i en raekke faellesejede selskaber under navnet Interox .

( 3 ) Der findes imidlertid ikke noget holding-selskab , nogen bestyrelse eller noget overordnet ledelsesorgan for Interox' aktiviteter . Virksomhedens generelle politik fastlaegges af et udvalg , der er sammensat ligeligt af ledende bestyrelsesmedlemmer fra Solvay og Laporte , og disse har ingen formelle styrings - eller kontrolbefoejelser . Forbindelsen mellem de forskellige Interox-selskaber i spoergsmaal vedroerende marketing , finansielle og tekniske spoergsmaal varetages af en stab af personer , der gaar under betegnelsen Interox Co-Ordination og som har til huse i moderselskabernes kontorer i London og Bruxelles . Hvert Interox-selskabs loebende produktions - og marketingsaktiviteter i de forskellige medlemsstater varetages af det relevante Solvay - eller Laporte-datterselskab , idet Interox-selskaberne i EF normalt ikke raader over arbejdende personale , men betaler for de arbejdsydelser , der praesteres af ansatte i moderselskaberne .

I oktober 1983 blev PCUK rekonstrueret , og virksomhedens peroxygenforretninger blev overfoert til Atochem , der er en del af Elf-Aquitaine-koncernen .

Air Liquide og Atochem driver i faellesskab et anlaeg til produktion af hydrogenperoxid ( Oxysynthese ) , men fremstiller natriumperborat uafhaengigt af hinanden og har adskilte salgsafdelinger for begge produkter .

Markeder og priser

a ) HYDROGENPEROXID

( 4 ) Markedet i EF og andre steder er karakteriseret ved et meget begraenset antal producenter .

Det samlede " tredjepartsmarked " ( dvs . eksklusive virksomhedsintern anvendelse og salg til andre producenter ) for hydrogenperoxid i EF ligger paa omkring 90 000 tons ( til en vaerdi af ca . 75 mio ECU i 1981 ) .

Interox-virksomhedssammenslutningen tegner sig for ca . halvdelen af dette marked , Degussa kommer paa andenpladsen med ... % ( 3 ) og de to franske producenter tegner sig for hver ... % .

I Vesteuropa er de eneste andre producenter Montedison , Eka-Bohus ( Sverige ) og Foret ( Spanien ) . De eneste andre stoerre producenter uden for Europa findes i USA og Japan , og importen til EF er minimal .

( 5 ) Produktpriserne varierer markant , ikke blot mellem medlemsstaterne indbyrdes , men ogsaa paa hvert enkelt nationalt marked , alt efter anvendelsessektoren : inden for samme medlemsstat kan den pris , der betales af de mindste kunder , vaere op til fire gange saa stor som den , der beregnes over for store kunder .

Den kemiske industri , der afgiver bulk-ordrer , betaler generelt de laveste priser og kan forhandle sig frem til store rabatter i forhold til listeprisen . Inden for hvert nationalt marked er der meget store prisdifferencer , og visse stoerre aftagere af kemiske produkter betaler kun 40 % af den pris , der betales af andre stoerre kunder . Desuden kan prisniveauet i en medlemsstat vaere op til * o gange prisniveauet i en anden : gennemsnitprisen i Frankrig er generelt kun halvdelen af gennemsnitsprisen i nabolandene .

De oplysninger , Kommissionen har indhentet vedroerende priserne , viser f.eks . , at der i foerste kvartal af 1982 praktiseredes forskellige priser over for de fem stoerste aftagere af kemiske produkter , idet prisen paa 1 ton i Det forenede Kongerige svingede mellem 915 og 1 435 ECU og i Frankrig mellem 354 og 737 ECU .

Inden for papir - og tekstilindustrien findes der er lang raekke kunder , der ofte kun aftaler mindre partier om aaret , og priserne er hoejere end inden for den kemiske industri . Det samme faenomen med store forskelle i gennemsnitspriserne mellem medlemsstaterne og store prisvariationer mellem individuelle kunder goer sig ogsaa gaeldende inden for disse sektorer .

Produktet er homogent , og alle store producenter i Europa anvender samme fremstillingsproces ( " AO " eller selv-oxyderingsprocessen ) , saaledes at der ikke er store forskelle i deres omkostningsstrukturer .

Det er bemaerkelsesvaerdigt , at produktet i et internt Interox-memorandum beskrives som " i realiteten en varekategori ( 0,5 m t p.a . ) ... ( der saelges ) til saerpriser og avancer " med " saa hoeje udviklingsomkostninger paa det indledende stadium , at det virker afskraekkende for potentielle producenter " .

De tal , Kommissionen ligger in * med , viser , at bruttoavancen ved salg af hydrogenperoxid typisk var paa ... % af salgsvaerdien .

b ) NATRIUMPERBORAT

( 6 ) Vesteuropa tegner sig for stoerstedelen af den samlede produktion og det samlede forbrug af natriumperborat i verden . Igen er det samlede antal producenter i EF ikke saerligt stort : ud over producenter af hydrogenperoxid , som alle har en " downstream " -produktion af natriumperborat , er der kun to andre kemiske virksomheder , der fremstiller produktet , og disse er afhaengige af tilfoersel af leverancer .

Det samlede marked i EF i 1981 var paa ca . 450 000 tons ( med en vaerdi paa 225 mio ECU ) , hvoraf Interox-virksomhedssammenslutningen havde ... % Degussa ... % og de franske producenter ... % hver .

Der er et relativt lille antal kunder , som hovedsagelig bestaar af de multinationale producenter af rensemidler og vaskepulvere . Foelgelig er prisvariationerne , om ikke ubetydelige saa dog mindre markante end for hydrogenperoxid .

c ) PERSULFATER

( 7 ) Paa EF-persulfatmarkedet er den stoerste producent Interox-selskabet Peroxid-Chemie . De oevrige EF-producenter er Degussa og Air Liquide . Interox sidder paa ca . to tredjedele af det samlede marked , som er paa ca . 12 000 tons p.a .

EF-producenternes stilling

( 8 ) De europaeiske producenter tegner sig i faellesskab for ca . tre fjerdedele af den samlede produktion af hydrogenperoxid i verden , hvis man medtager deres oversoeiske forretninger : Interox-virksomhederne Degussa og Oxysynthese er de tre stoerste producenter i verden af hydrogenperoxid .

Med hensyn til natriumperborat tegner de vesteuropaeiske producenter sig for ca . 80 % af produktionen i verden , og Interox-virksomhedssammenslutningen er ogsaa her verdens stoerste producent .

De europaeiske producenter tegner sig i faellesskab for ca . halvdelen af produktionen af persulfater i verden .

Kort gennemgang af overtraedelserne

( 9 ) De undersoegelser , som Kommissionen har foretaget i medfoer af artikel 14 , stk . 3 , i forordning nr . 17 den * og 10 . december 1980 , og senere undersoegelser i medfoer af artikel 11 , har vist , at

a ) de paagaeldende producenter i hvert fald fra 1961 har gennemfoert deres kommercielle operationer inden for hydrogenperoxid og natriumperborat i EF paa grundlag af en aftale om eller en accept af , at hvert nationalt marked skulle forbeholdes de producenter , der producerer inden for det paagaeldende omraade ( " hjemmemarkedsreglen " ) ,

b ) Solvay/Laporte Interox-koncernen , Air Liquide og PCUK paa basis af den oprindeligt indgaaede aftale i 1958 , hvorved Solvays markedsandel i Frankrig for baade hydrogenperoxids og natriumperborats vedkommende skulle oeges og derefter konstant ligge paa en tredjedel af det samlede nationale marked , delte det franske marked mellem sig i lige store dele ,

c ) forretningerne med de stoerste aftagere af hydrogenperoxid og natriumperborat i Benelux paa grundlag af den skriftlige aftale , der blev indgaaet i 1969 eller deromkring mellem Solvay og Degussa , fordeltes mellem Degussa og Solvay/Laporte Interox-koncernen i naermere aftalte procentdele , og der blev fastsat procentkvoter for de resterende transaktioner ( " Benelux-aftalen " ) , markedet for hydrogenperoxid og natriumperborat i Tyskland ,

d ) markedet for hydrogenperoxid og natriumperborat i Tyskland , paa grundlag af den skiftlige aftale , der blev indgaaet omkring 1970 , blev delt mellem Degussa og Solvay/Laporte Interox-koncernen i henholdsvis forholdet 62 : 38 for hydrogenperoxid og 72 : 28 for natriumperborat , og fortloebende kontakter fandt sted for at sikre , at listepriserne blev overholdt ( " Tyskland-aftalen " ) ,

e ) paa grundlag af den aftale , der blev indgaaet i 1973 , fastholdt Solvay/Laporte Interox-koncernen og Degussa deres verdensomspaendende salg af persulfater i det tidligere aftalte forhold 70 : 30 og koordinerede deres prispolitik ( " Persulfat-aftalen " ) .

De arrangementer , som parterne indgik , og som Kommissionen har rejst indvendinger mod , behandles mere indgaaende i de foelgende afsnit .

A . HJEMMEMARKEDSREGLEN

Deltagere : Solvay , Laporte , Degussa , Air Liquide , PCUK ( nu Atochem )

Afskaermning af nationale markeder

( 10 ) EF-markederne for baade hydrogenperoxid og natriumperborat er strengt delt op efter nationale kriterier . Hver producent begraenser sit salg til endelige forbrugere i disse medlemsstater , hvor den paagaeldende virksomhed har produktionsfaciliteter .

Saaledes er Interox-koncernen og Degussa samtidig de eneste producenter og de eneste leverandoerer af hydrogenperoxid i Tyskland , Belgien , Nederlandene og Luxembourg . Air Liquide og Atochem ( tidligere PCUK ) , som kun havde produceret i Frankrig ( Oxysynthese ) , saelger overhovedet ingen hydrogenperoxid paa disse markeder .

I Frankrig driver Interox , Air Liquide og Atochem , men ikke Degussa , anlaeg til produktion af hydrogenperoxid . Markedet er ligeligt opdelt mellem de foerste tre , men Degussa har aldrig haft salgsaktiviteter i Frankrig .

I Det forenede Kongerige er Interox ( Laporte ) den eneste producent og har et 100 % leveringsmonopol .

Den strenge afskaermning af de nationale markeder og den ikke-eksisterende samhandel mellem EF-landene er saa meget mere bemaerkelsesvaerdig i betragtning af de meget store prisdifferencer , isaer mellem Frankrig og de omkringliggende medlemsstater .

( 11 ) Der kan ses en lignende markedsafskaermning for natriumperborat , dog med den ene forskel , at Degussa , som koncentrerer sig om markedere i Benelux-landene og Tyskland , hvor virksomheden har sine egne produktionsfaciliteter , leverer mindre kvanta til en raekke mindre kunder ( mindre end 1 % af markedet ) i Frankrig , Italien og Det forenede Kongerige .

Der er ogsaa beviser paa , at Interox i hvert fald soeger at modvirke handel paa tvaers af nationale graenser mellem virksomhedens kunder . Forhandlere i Belgien , der solgte til det tyske marked i 1975 og 1980 , fik paabud om at standse denne aktivitet . Producenterne har ogsaa i lang tid praktiseret en raekke arrangementer gaaende ud paa at begraense importen af hydrogenperoxid i EF , isaer fra Oestrig , hvor Alpine er den lokale producent . Denne lille hydrogenperoxidproducent skal indberette sit salg i EF til de store producenter . Det menes , at virksomheden har begraenset sit salg til Belgien til 200 tons om aaret . Naar Alpines salg til Frankrig oversteg den " prognose " om et salg paa 70 tons om maaneden , som virksomheden havde meddelt de andre producenter , foerte dette til klager fra Air Liquide . Saa vidt det kan ses , mente Interox , at denne aktivitet kunne kontrolleres ved en henvendelse til Alpine gennem Degussa .

Hjemmemarkedsprincippet

( 12 ) Det fremgaar af de dokumenter , der blev fundet hos Solvay , at producenterne allerede i 1961 accepterede princippet om at respektere " hjemmemarkederne " som grundlag for en organisering af det europaeiske marked .

I 1959 havde de stoerste producenter dannet en sammenslutning under betegnelsen " BITOP " ( Bureau international technique de l'eau oxygénée et du perborate de soude ) . Denne sammenslutnings formodede opgave var kun at beskaeftige sig med tekniske spoergsmaal af faelles interesse , men det ligger klart , at den ogsaa ansaas for et velegnet forum hvor man naaede til enighed om en opdeling af markedet imellem producenterne . Da Solvay i 1961 planlagde at udvide sine traditionelle " hjemmemarkeder " bestaaende af Belgien og Nederlandene ved at opfoere nye fabrikker i Frankrig . Tyskland og Italien , oenskede de etablerede producenter i disse omraader " kompensation " for at acceptere Solvays tilstedevaerelse . Paa davaerende tidspunkt var BITOP i faerd med at planlaegge et eksportkvotasystem for hydrogenperoxid og natriumperborat - og dette kvotasystem skulle ogsaa omfatte " eksport " inden for EF - , og forslaget blev fremsat for at kunne give kompensation til de producenter , som ville vaere noedt til at lade Solvay komme ind paa deres " hjemmemarkeder " , og denne kompensation bestod i at give dem en oeget andel i eksportkartellet . De producenter , som ikke ville blive beroert af Solvays planer - dvs . producenterne i Oestrig , Schweiz og Det forenede Kongerige - ville opgive en tredjedel af deres eksport uden for deres " hjemmemarkeder " til de producenter , som var beroert af Solvays planer .

( 13 ) Princippet om at respektere hjemmemarkederne laa til grund for det justerede eksportkvotasystem , men var uafhaengigt af det . Eksportkvotasystemet blev saaledes beskrevet som " et supplement til den geografiske opdeling ( hjemmemarkeder ) " ( accessoire d'une répartition géographique ( home markets ) ) . Det samme dokument fortsaetter : " Beskyttelsen af hjemmemarkederne gaelder i alle faellesmarkedslandene " . ( " La protection des home-markets vaut pour tout les pays du marché commun " ) . Det ligger klart , at der kun var begraensede undtagelser fra reglen : den oestrigske producent Alpine havde faaet tildelt en lille kvota for leverancer til andre europaeiske markeder . Det bemaerkes i dokumentet : " BITOP-forslaget bygger paa den antagelse , at hjemmemarkedsreglen anvendes strengt paa det belgiske H2O2-marked . Som foelge af en bilateral aftale mellem Solvay og Alpine bevarer sidstnaevnte imidlertid en vis ret til at levere i Belgien ( 200 tonnes telles quelles ) " .

Grundindholdet i dokumentationen er , at der allerede var sammenfaldende synspunkter mellem producenterne om , at det europaeiske marked skulle organiseres paa basis af en beskyttelse af hjemmemarkeder .

( 14 ) I sit svar paa en begaering om oplysninger i henhold til artikel 11 i forordning nr . 17 beskrev Solvay hjemmemarkedsreglen som " det gamle princip , hvorefter hver producent fornuftigvis leverer stoerstedelen af sin produktion i det land , hvor produktionen foregaar ... denne " regel " eksisterede , laenge foer Solvay gjorde sin entré i den paagaeldende sektor , helt uafhaengigt af aftaler om at dele eksportmarkeder " . I deres svar paa meddelelsen om klagepunkter benaegter baade Solvay og Laporte imidlertid , at Solvay herved implicit havde erkendt , at der forela en stiltiende aftale herom mellem producenterne .

( 15 ) I 1962 blev der oprettet et eksportkartel for natriumperborat , men der foreligger ingen naermere oplysninger om , hvorledes kvoterne blev beregnet . Samme aar aendrede BITOP sit navn til " CIPP " ( Centre d'Information de Peroxydes d'Hydrogène et de Perborate de Soude ) .

Selv om producenterne med hensyn til organiseringen af markederne haevder , at CIPP kun beskaeftigede sig med kvoter i forhold til lande uden for EF , ligger det klart , at " hjemmemarkedsprincippet " fortsat var den afgoerende faktor i deres indbyrdes relationer paa det europaeiske marked , hvor 90 % af deres forretningsaktiviteter laa . I 1968 planlagde Degussa ( som hidtil kun havde haft en produktion i Tyskland ) at udvide sin produktion ved opfoerelse af et nyt anlaeg i Antwerpen . Solvay reagerede paa denne paataenkte udvidelse ved at boykotte CIPP i halvandet aar : det var helt klart virksomhedens opfattelse , at Degussa var ved at traenge ind paa dets territorium . Stridighederne blev bilagt i forbindelse med indgaaelsen af aftaler om en opdeling af baade Benelux-markedet og det tyske marked i 1969 til 1970 , og Solvay indtraadte igen i CIPP . I et memorandum af 23 . marts 1970 bemaerkede en af Laportes direktoerer foelgende : " Hjemmemarkedsprincippet kom mere eller mindre uskadt gennem denne periode " . I en yderligere kommentar goeres det klart , at CIPP's rolle ikke var begraenset til markeder i tredjelande : " Det boer ikke glemmes , at de af CIPP's aktiviteter , baade af formel og uformel art , som kommer for dagen paa plenarmoeder , i virkeligheden er en meget lille del af de faktisk opnaaede resultater . Alle argumenterne i forbindelse med markederne i tredjelande og den furore , disse har givet anledning til , er ( sic ) ikke andet end en sikkerhedsventil , som sandsynligvis blot tegner sig for 10 % af omsaetningen og endnu mindre , naar man ser paa rentabiliteten " . Det er her underforstaaet , at CIPP's egentlige opgaver i hoejere grad havde med organiseringen af det europaeiske marked og stabiliteten paa dette marked at goere .

( 16 ) Spoergsmaalet om nedlaeggelse af CIPP blev allerede bragt paa bane i det memorandum , som sluttede af med en bemaerkning om , at da der kun var tre producenter af en vis betydning tilbage i Europa - Solvay/Laporte , Degussa og Air Liquide/PCUK - " er der maaske basis for at foreslaa , at CIPP bliver nedlagt , og at der indgaas et mindre omfattende , men muligvis mere slagkraftigt arrangement mellem de tre producenter " .

Resultatet var , at CIPP blev oploest i 1972 , men samarbejdet mellem de tre store koncerner fortsatte . Et " ad hoc " -udvalg traadte sammen for at administrere kvoterne for markederne i tredjelande , men der foregik ogsaa i hemmelighed et samarbejde om afgivelse af tilbud i forbindelse med kapitalprojekter . Generelt drejede disse kapitalprojekter sig normalt om opfoerelse af et noeglefaerdigt anlaeg i et land uden for EF , som skulle drives paa licens af en lokalproducent eller et faellesforetagende . Et internt Laporte-memorandum ( udateret ) lyder : " Moede i Paris for at droefte faelles betingelser . Graekenland . Vi boer traekke os ud . Degussa vil ikke fremsaette tilbud . Check med franskmaendene " . Den ene gang , hvor der inden for EF boed sig en lejlighed til at byde paa et nyt kapitalprojekt ( det drejer sig om en stor kemisk virksomhed i Tyskland i 1979 ) forventede Degussa , af " hjemmemarkedsreglen " ville finde anvendelse , og da virksomheden Laporte fik at vide , at de franske producenter havde faaet henvendelser i sagen , meddelte virksomheden , at den ville foretraekke , at franskmaendene " beskyttede " ( dvs . gav en bevidst ikkekonkurrencedygtig pris , saaledes at Degussa som lokalproducent kunne faa ordren ( de faktiske tilbud , der blev afgivet , er vanskelige at sammenligne , men projektet blev opgivet i den sidste ende ) .

( 17 ) Et Laporte-memorandum dateret 18 . april 1979 vedroerende et moede med Degussa synes at vise , at de store koncerner paa det tidspunkt stadig havde en ganske praecis opfattelse af , hvordan det europaeiske marked skulle opdeles mellem dem , og i hvilke lande hver af dem skulle foretage leverancer ( dette memorandum bar paaskriften " strengt fortroligt - maa ikke arkiveres " og bar paa forsiden foelgende paaskrift " RED " . Begrebet " roedt notat " blev tilsyneladende anvendt hos Laporte som betegnelse for dokumenter vedroerende markedsdelingsaftaler , som skulle holdes hemmelige ) . Degussa planlagde at opgive produktionen af natriumperoxid , som er en substitutionsvare for hydrogenperoxid og som virksomheden havde monopol paa i EF . Den leverede til kunder ikke blot i Benelux og Tyskland , men ogsaa i andre lande saasom Frankrig og Det forenede Kongerige . En opgivelse af produktionen ville betyde , at disse kunder ville efterspoerge et tilsvarende kvantum hydrogenperoxid . Det er bemaerkelsesvaerdigt , at man paa begge sider gik ud fra den grundlaeggende antagelse , at producenterne ikke ville konkurrere om nye ordrer , eller endog at Degussa i fremtiden ville levere hydrogenperoxid til sine sodiumperoxid-kunder , men at ordren normalt ville blive delt op paa hvert marked i overensstemmelse med allerede eksisterende regler . Saaledes ville Degussa vaere helt udelukket fra Det forenede Kongerige og fra Frankrig , medens Interox ville faa henholdsvis 100 % og 33 % af de nye ordrer . Det er bemaerkelsesvaerdigt , at Interox' " normale gevinst " i Tyskland og Frankrig svarede til de kvoter , som virksomheden havde faaet i overensstemmelse med de oprindelige markedsdelingsaftaler for disse lande . Degussa oenskede imidlertid at faa halvdelen af alle nye ordrer paa hydrogenperoxid , og det fremgaar , at begge parter forventede , at de andre producenter ( isaer de franske ) uden stoerre vanskelighed kunne overtales til at opgive nogle af de fordele , de ville have opnaaet " som beloenning for Interox-initiativet " . Det er ogsaa bemaerkelsesvaerdigt , at Europa er opdelt i Tyskland paa den ene side og " Interox " -markederne paa den anden , og de markeder , hvor producenterne er aktive , omtales som " de markeder , hvor der er foretaget markedsdeling " , og producenterne beskrives som " partnere " . Antagelsen om , at Interox' " normale gevinst " i Det forenede Kongerige ville vaere paa 100 % at det samlede antal forretninger , lader formode , at producenterne accepterede , at dette marked normalt var reserveret Laporte . Paafaldende er det ogsaa , at Degussa , der paa den ene side var meget interesseret i at faa en andel af enhver ny kvote i Det forenede Kongerige , gav Laporte tilsagn om , at saadanne leverancer ville vaere " fuldt kontrollable " .

( 18 ) Laporte og Solvay haevder , at forslaget aldrig blev gennemfoert . Om dette er tilfaeldet eller ej , er irrelevant : forslagenes betydning ligger i , at man deri implicit gaar ud fra , at nye ordrer under normale omstaendigheder skulle fordeles saaledes at man kunne fastholde status quo paa hvert marked .

Producenternes argumenter

( 19 ) Producenterne benaegter alle , at der er eller var tale om en generel stiltiende aftale eller et arrangement mellem dem vedroerende en opdeling af EF-markedet i overensstemmelse med et " hjemmemarkedsprincip " .

De haevder alle , at de stive handelsmoenstre og det forhold , at hver producent skulle begraense sit salg til ganske bestemte markeder , ikke er et udslag af nogen form for aftale eller stiltiende aftale herom , men en foelge af markedskraefternes frie spil . Med EF's oprettelse ( siges det ) er det ikke lykkedes at fjerne de usynlige handelsskranker saasom kundernes oenske om forsyningssikkerhed , deres praeference for lokale leverandoerer , valutasvingninger og transportproblemer og omkostninger .

( 20 ) Solvay anfoerer , at markedsopdelingen , hvad Interox angaar , paa efterspoergselssiden er et resultat af den geografiske placering af virksomhedens produktionsenheder og for de andre producenters vedkommende af en lang raekke faktorer , herunde ogsaa produktionskapacitet og tekniske problemer i tilknytning til transport . Solvay anfoerer videre , at konkurrencereglerne ikke tvinger en producent til at foere en aktiv politik til fremme af samhandelen mellem medlemsstater : begraensning af salget til hjemmemarkeder er kun i strid med reglerne , hvis en saadan begraensing er kommet i stand ved en hemmelig aftale , hvis eksistens virksomheden haevder ikke er blevet bevist . Det faenomen , som Kommissionen har observeret , paastaas at vaere et naturligt resultat af oligopolet inden for hydrogendioxyd og natriumperborat : paa et saadant marked er den en naturlig tendens til , at priserne stabiliseres , hvilket indebaerer en hertil svarende balance i markedsandelene .

Medmindre producenterne indleder en oedelaeggende priskrig , som ikke vil vaere til nogens fordel , er de saaledes - ifoelge Solvay - noedt til at acceptere en saadan markedsligevaegt . Ikke desto mindre siger Solvay for sit vedkommende , at virksomheden ved ganske bestemte lejligheder fulgte en aggressiv politik , paa bestemte markeder , ved at der blev oprettet ny produktionskapacitet ; dette var tilfaeldet i 1956 , da virksomheden udvidede sine aktiviteter til at omfatte Frankrig , Tyskland og Italien . Den samme situation opstod ved udgangen af 1960'erne , da Degussa opfoerte sit anlaeg i Antwerpen . For at opnaa markedsintegration er producenterne forpligtet til at oprette anlaeg paa det paagaeldende marked , som vil give de andre producenter grund til at frygte en rigtig " krig " , medmindre de giver plads til en ny konkurrent .

( 21 ) Degussa erkender ogsaa , at der findes et " hjemmemarkedsprincip " , men virksomheden haevder , at dette ikke er et resultat af en hemmelig aftale , men af uafhaengige kommercielle skoen hos producenterne paa et oligopolistisk marked . Grunden til , at de franske producenter ikke gik ind paa det tyske marked , var frygt for repressalier fra Degussa i Frankrig . Med hensyn til virksomhedens egen udvidelse af aktiviteter til Benelux i 1970 , gjorde virksomheden dette uden paa forhaand at have indgaaet noget arrangement med Solvav . Degussa var imidlertid gaaet ud fra den antagelse , at der ikke ville komme nogen repressalier , fordi den storste kunde til det nye anlaeg skulle vaere Henkel , virksomhedens aeldste kunde , og dette kunne Solvay ikke have nogen indvendiger mod .

( 22 ) Laporte indroemmer at anvendelsen af begreberne " hjemmemarkedsregel " eller " hjemmemarkeds princip " ikke var begraenset til de dokumenter , som Kommissionen fandt , ligesom disse begreber heller ikke var ukendte uden for Solvay og Laporte . Virksomheden haevder imidlertid , at de konkrete henvisninger til " hjemmemarkedsreglen " ikke er uforenelige med markedskraefternes frie spil , og siger , at Kommissionen har tillagt dokumenterne " urimelig stor betydning " og i for hoej grad har ladet de uheldige omstaendigheder omkring disses opdagelse spille ind .

Faktuelle konklusioner

( 23 ) Kommissionen accepterer ikke , at den strenge markedsafskaermning efter nationale kriterier , som er kendetegnet for baade hydrogenperoxid - og natriumperboratmarkedet i EF er en foelge af markedskraefternes frie spil eller producenternes uafhaengige kommercielle skoen .

Kommissionen finder , at markedsadskillelsen er et resultat af et arrangement eller en hemmelig forstaaelse af lang varighed ( fra i hvert fald 1961 ) mellem producenterne , og at dette arrangement eller denne aftale oprindelig var baseret paa en accept af " hjemmemarkedsprincippet " , dvs . at de nationale markeder skulle reserveres de indenlandske producenter . I de tilfaelde , hvor en producent udvidede driften ved at opfoere eller planlaegge at opfoere produktionsfaciliteter paa et nationalt marked , der tidligere ikke laa inden for dets driftsomraade ( som Degussa gjorde det i 1968 til 1970 ) , blev dette betragtet som en illoyal eller fjendtlig handling : som foelge heraf boykottede Solvay CIPP i 1 1/2 aar . Ikke desto mindre blev uoverensstemmelserne mellem disse to koncerner bragt til ophoer , ved at parterne indgik en detaljeret markedsdelingskvotaaftale om en opdeling af Benelux-markedet og opretholdelsen af status quo i Tyskland , deraf bemaerkningen om , at princippet var kommet " mere eller mindre uskadt " igennem . Der var ogsaa enighed om at opdele det franske marked ligeligt mellem tre producenter . Det er ikke Kommissionens opfattelse , at disse bilaterale aftaler var isolerede eller diskrete arrangementer : de var en del af en videre organisering af markedet baseret paa tildeling af markedsomraader til hver producent . Hele den logiske begrundelse for disse aftaler er , at det eksisterende marked opdeles mellem visse producenter , og aftalerne ville ikke have kunnet gennemfoeres , medmindre deltagerne var sikre paa , at deres arrangemente * med hensyn til opdelingen af ordrerne , fordeling af kunderne og vedroerende prisfastsaettelsen ikke ville vaere blevet bragt i fare , ved at andre procucenter fik fodfaeste paa markedet .

Det saakaldte " roede notat " af 18 . april 1979 viser ikke alene , at der var snaever kontakt mellem Degussa , Interox og de franske producenter , men ogsaa at der var en meget klar opfattelse af , hvorledes forretningerne paa EOEF-markedet skulle fordeles mellem producenterne . Dette dokument er sammen med andre dokumenter og notater fra 1961 og 1970 tilstraekkeligt bevis for , at der var en hemmelig forstaaelse mellem producenterne om , hvorledes det europaeiske marked skulle organiseres .

( 24 ) Med BITOP , dernaest CIPP og senere med ad hoc-kontakterne mellem producenterne forelaa der en mulighed for at overvaage , at de aftalte markedsopdelinger blev fastholdt . Moederne behandlede helt klart ikke blot tekniske spoergsmaal eller for den sags skyld eksportkvoter i forbindelse med markeder i tredjelande , som det kommer til udtryk i det forhold , at Solvay trak sig ud i protest mod Degussas udvidelse af sine aktiviteter til at omfatte Benelux , samt i Laportes bemaerkninger om deres aktiviteter .

Udtrykket " hjemmemarkedsreglen " eller " hjemmemarkedsprincippet " blev benyttet af producenterne selv i relation til opskaermning at markedet og er ikke Kommissionens opfindelse . Paa trods af Laportes argument finder Kommissionen ikke , at den boer overse eller se bort fra , hvad der indirekte kommer til udtryk i den dokumentation , der blev fundet hos producenterne , og hvori der udtrykkeligt henvises til et saadant princip .

Det er ganske vist korrekt , at haandteringen og forsendelsen af hydrogenperoxid ( men derimod ikker natriumperborat ) kraever saerlig omhu , men saadanne transportproblemer er ikke til hinder for - som haevdet af producenterne - at produktet saelges paa tvaers af landegraenserne . Degussa forsyner f.eks . en stor del af det tyske marked med produkter hidroerende fra virksomhedens produktionsafdeling i Antwerpen , ligesom ogsaa visse koncentrater , der saelges i Frankrig af Interox , er fremstillet i Belgien . Selv den engelske kanal er ikke nogen stoerre hindring , hvilket fremgaar af Degussa's udtrykkelige oenske om at faa andel i enhver kvoteforhoejelse i Det forenede Kongerige .

( 25 ) Der er foelgelig Kommissionens opfattelse , at bevismaterialet i denne sag viser , at

( i ) stoerstedelen af EF-markedet er afskaermet efter strenge nationale kriterier , hvor hver producent kun foretager leverance i omraader , hvor vedkommende har produktionskapacitet :

( ii ) denne markedsafskaermning er en foelge af og kan foeres tilbage til en stiltiende aftale eller et arrangement mellem producenterne .

( iii ) de forskellige markedsdelingsaftaler ( for Tyskland , Benelux og Frankrig ) , ikke er enkeltstaaende tilfaelde , men er en del af et generelt kartel , som producenterne har dannet , og som gaar ud paa organisering af markedet .

B . MARKEDSDELINGSAFTALE I FRANKRIG

Deltagere : Solvay , Laporte , Air Liquide , PCUK ( nu Atochem )

Agenturaftalen fra 1958

( 26 ) I 1958 eller deromkring opfoerte Solvay et nyt anlaeg til hydrogenoxid og natriumperborat i Tavaux i Frankrig . Samtidig oprettede de to franske producenter deres faelles datterselskab , Oxysynthese , til produktion af hydrogenperoxid .

Ved en skriftlig aftale indgaaet i 1958 ( hvis hovedbestemmelser indgik i en anden aftale i 1967 ) udpegede Solvay de to franske producenter til agenter for salg og distribution af sine peroxygen-produkter i Frankrig . Det var i aftalen fastlagt , at parterne ved begyndelsen af hvert aar efter faelles aftale skulle fastsaette , hvor stor en maengde af hvert enkelt produkt der skulle saelges paa Solvays vegne .

Producenterne erkender imidlertid , at samtidig med aftalens undertegnelse blev de enige om , at hver af dem skulle daekke en tredjedel af det franske marked for hydrogenperoxid og natriumperborat . Aftalen fortsatte efter oprettelsen af Interox i 1970 , og der blev jaevnligt holdt moeder for at gennemgaa markedssituationen og overvaage administrationen af kvoterne .

( 27 ) I 1973 opfoerte den kemiske virksomhed Rhône-Poulenc et nyt hydrokinonanlaeg i St-Fons med et aarligt forbrug paa adskillige tusinde tons hydrogenperoxid . Solvay ( Interox ) haevdede , at markedsdelingsaftalen gav virksomheden ret til en tredjedel af disse nye ordrer , men de franske producenter proststerede og indgik en aftale med Rhône-Poulenc om at daekke denne virksomheds samlede forbrug i dette nye anlaeg . De tre producenter naaede aldrig til enighed om spoergsmaalet om en opdeling af Rhône-Poulenc-ordrerne . Anlaegget i St.-Fons faar samtlige sine leverencer fra de franske producenter ( ca . 5 000 tons om aaret ) .

I begyndelsen af 1970'erne oprettede Solvay sit eget salgsnet i Frankrig og blev efterhaanden mindre afhaengig af agenturaftalerne . Denne aftale blev opsagt pr . 1 . januar 1975 , og fra den dato indgik Interox selv aftaler om salg og markedsfoering af peroxygen-produkter i Franrik .

Viderefoerelse af markedsdelingsarrangementerne

( 28 ) Selv om agenturaftalen blev bragt til ophoer under overholdelse af alle lovformelige krav , blev kvotaaftalen aldrig formelt opsagt , og deltagerne har ikke dokumenteret , at den blev bragt til ophor .

Solvay haevder , at kvotaarrangementerne udloeb samtidig med agenturaftalen . Det fremskaffede bevismateriale viser imidlertid , at arrangementerne ikke blot fortsat bevarede deres virkninger - forstaaet paa den maade , at den aftalte markedsopdeling i tre markedsandele blev fastholdt - men ogsaa , at dette kunne foeres tilbage til en vedvarende hemmelig forstaaelse mellem de tre producenter .

Fastholdelse af den aftalte markedsopdeling

( 29 ) Den markedsandel paa en tredjedel , der blev tildelt Solvay for Frankrig er blevet fastholdt , efter agenturaftalens ophoer i 1975 . Rhône-Poulenc's forbrug var ikke blevet taget med i betragtning , da parterne indgik den oprindelige markedsdelingsaftale , og det fremgaar tydeligt af dokumenterne i sagen , at man ansaa dette for at vaere en ny anvendelse af produktet , som maatte ses helt isoleret i forhold til det generelle hydrogenperoxidmarked . Solvay synes stiltiende at have accepteret , at Rhône-Poulenc St-Fons , skulle behandles som et saerligt tilfaelde .

Naar bortset fra St-Fons , var de tre producenters gennemsnitlige markedsandele paa hydrogenperoxidmarkedet i Frankrig mellem 1975 og 1980 paa henholdsvis : AL 32,3 % , PCUK 33,3 % , Interox 34,4 % . Det franske hydrogenperoxidmarked i 1980 ( bortset fra Rhône-Poulenc St-Fons ) var paa ca . 15 000 tons .

Ogsaa inden for natriumperborat bevarede man den samme opdeling i tre naesten lige store markedsandele : i den samme femaarsperiode laa disse markedsandele paa gennemsnitlig : AL 32 % , PCUK 34 % , Interox 34 % . Markedet skoennedes i 1980 at andrage 83 000 tons .

Udveksling af oplysninger om leverancer

( 30 ) De tre producenter , der leverede til det franske marked , fortsatte efter 1975 med at udveksle detaljerede oplysninger om deres respektive produktions - og salgstal , paa samme maade som de havde gjort tidligere . Nu skete det imidlertid hver maaned gennem et organ med betegnelse " Chambre Syndicale de l'Eau Oxygénée et des Persels " . Dette organ indsamler statistikker fra hver af producenterne og udsender dem sammen med de samlede tal for hele det franske marked . Det begraensede antal producenter ( i realiteten kun to inden for hydrogenperoxid ) betyder , at hver producent automatisk faar oplysninger om den anden koncerns produktion og salg og ogsaa kan kontrollere , om virksomhedens egen markedsandel fortsat ligger paa ca . en tredjedel af det samlede marked .

Ud over de af " Chambre Syndicale " udsendte statistikker udvekslede producenterne supplerende og mere detaljerede oplysninger om spoergsmaal , der ikke var omfattet af den " officielle udveksling " . De af Chambre Syndicale udsendte oplysninger indeholder ikke naermere specifikation af salg til individuelle kunder , ej heller kan der udledes noget herom ved en analyse af tallene . Producenterne naegter ogsaa , at der overhovedet foregaar udveksling af andre oplysninger end via den " officielle " sammenslutning . Ikke desto mindre fremgaar det af de dokumenter , der blev fundet hos Solvay , og som vedroerer perioden 1978 til 1981 , at virksomheden havde noejagtige og korrekte oplysninger om Air Liquides , PCUK's og Oxysyntheses salg til individuelle kunder .

( 31 ) Solvay vidste saaledes ganske noejagtigt , hvor store maengder hydrogenperoxid producenterne leverede i 1978 , 1979 og 1980 til de to stoerste kunder inden for den kemiske industri , samt noejagtigt , hvor store maengder Oxysynthese man solgte til Rhône-Poulenc til hydrokinonanlaegget i St.-Fons . Paa grundlag heraf var virksomheden i stand til at kontrollere sin markedsandel inden for hver af de vigtigste sektorer ( papirindustrien , den kemiske industri , undtagen Rhône-Poulencs hydrokinoenanlaeg , og tekstilindustrien ) . For 1979 og 1980 var virksomheden ogsaa bekendt med noejagtigt hvor mange tons de franske producenter leverede til hver enkelt kunde inden for den kemiske industri og papirindustrien , herunder ogsaa virksomheder , der ikke tilhoerte Solvays egen kundekreds ( hvilket lader formode , at virksomheden har faaet oplysningerne fra PCUK og/eller Air Liquide ) . Disse dokumenter bekraefter ogsaa , at producenterne behandler Rhône-Poulencs behov for hydrokinon i St . Fons som et saerlig tilfaelde .

( 32 ) Paa samme maade vidste Solvay , noejagtigt hvor store maengder natriumperborat de franske producenter solgte til hver af de fire stoerste vaskemiddelproducenter i 1978 , 1979 og 1980 , og kunne kontrollere , om virksomheden stadig havde ca . en tredjedel af hver af disses ordrer , selv om tallene for den enkelte kunde ikke fremgaar af de samlede maanedlige tal fra Chambre Syndicale .

Kommissionen har i medfoer af artikel 11 i forordning nr . 17 kontrolleret hver producents salg til de stoerste individuelle kunder , og de fremskaffede tal bekraefter noejagtigheden af de af Solvay registrerede : disse tal var derfor ikke blot et skoen , men udgjorde helt noejagtige oplysninger , som kun kunne fremskaffes fra de oevrige leverandoerer .

Fra 1981 , dvs . efter at Kommissionen havde foretaget sine undersoegelser i 1980 , indeholdt dokumenterne ikke laengere oplysning om individuelle kunder .

De af producenterne fremfoerte argumenter

( 33 ) Producenterne benaegter alle , at aftalen om opdelingen af markedet i tredjedele viderefoertes efter opsigelsen af agenturaftalen i 1975 . De goer opmaerksom paa de variationer , der kan konstateres fra aar til aar i de tre leverandoerers procentivse markedsandele , og haevder , at disse variationer ikke ville vaere mulige i et system med faste kvoter . Det haevdes ogsaa , at det i forbindelse med hydrogenperoxid er ulogisk at udeluk * leverancerne til Rhône-Poulenc St . Fons , og at hvis disse leverancer blev medregnet , ville Interox kun have ca . 25 % af markedet .

( 34 ) De haevder ogsaa , at der ikke foreligger noget bevis for et hemmeligt samarbejde : udvekslingen af oplysninger vis " Chambre Syndicale " skulle ikke ( haevder de ) goere det muligt at kontrollere , om tredelingen af markedet blev fastholdt . Solvay haevder , at de dokumenter , der roeber et detaljeret kendskab til de maengder , der blev leveret til hver af de stoerre kunder , hvilket ikke kan udledes af de officielle " Chambre Syndicale " -statistikker - ikke er noget fuldgyldigt bevis paa , at der foregik en udveksling af supplerende oplysninger . Mens de andre producenter ikke kan give nogen forklaring paa , hvorledes disse oplysninger kom Solvay i haende , haever Solvay , at saadanne oplysninger kunne komme fra kunder , som har en interesse i at underrette en potentiel leverandoer om deres aarsforbrug . Solvay har til Kommissionen fremsendt en raekke rapporter om besoeg hos kunder , som virksomheden haevder understoetter virksomhedens paastand .

Konklusioner vedroerende faktiske omstaendigheder

( 35 ) Efter Kommissionens opfattelse er arrangementet om en ligelig opdeling af det franske hydrogenperoxid - og natriumperboratmarked mellem de tre leverandoerer uafhaengigt af den formelle agenturaftale , som blev bragt til ophoer i 1975 og fortsatte i praksis i det mindste indtil det tidspunkt , hvor Kommissionen i december 1980 indledte sine undersoegelser .

Selv om det er rigtigt , at producenternes andele varierede i forhold til hinanden , var deres gennemsnitlige markedsandele for begge produkter i de seks aar , hvor det er Kommissionens opfattelse , at markedsdelingsarrangementet fortsat var i kraft , naesten noejagtig en tredjedel hver , hvilket svarede til , hvad der oprindeligt var blevet aftalt . Argumentet om , at der ikke var nogen grund til at se bort fra Rhône-Poulenc St . Fons , naar man betragtede det generelle tredjepartsmarked for hydrogenperoxid i Frankrig , modbevises af parternes egen dokumentation . Det fremgaar klart , at Rhône-Poulenc behandles som et saerligt tilfaelde . Under alle omstaendigheder finder argumentet ikke anvendelse paa natriumperboratmarkedet , hvor den ligelige opdeling i markedsandele ogsaa kommer til udtryk .

( 36 ) Udvekslingen af oplysninger gik langt videre end den officielle " Chambre Syndicale " -ordning , som i sig selv goer det muligt at faa klarhed over de individuelle producenters markedsadfaerd og markedsandele . Oplysningerne om de franske producenters samlede salg til individuelle kunder , som det fremgaar af Interox-dokumenterne , er saa noejagtige , at de kun kan vaere tilvejebragt som foelge af kontakter mellem leverandoererne selv . Kommissionen godtager ikke , at saadanne detaljerede og noejagtige oplysninger om konkurrenternes salg skulle vaere tilvejebragt fra forbrugerne . De besoegsrapporter , som Solvay har fremsendt som stoette for sit argument om , at virksomheden kan have faaet disse detaljerede oplysninger fra kunderne generelt , vedroerer ikke engang de kunder , hvis forbrug virksomheden fik noejagtige oplysninger om , og selv naar disse oplysninger vedroerer en kunde , der er opfoert i dokumenterne , giver de kun generelle skoen over det maanedlige eller aarlige forbrug , som ikke er i overensstemmelse med det noejagtige tal , som fremgaar af de tabeller , som Kommissionen laegger til grund . Kommissionen konkluderer , at producenterne systematisk udvekslede detaljerede oplysninger om deres salg til hver stoerre kunde . Ved at udveksle detaljerede tal kunne hver producent ikke blot kontrollere , om hans markedsandel blev fastholdt paa en tredjedel , men kunne ogsaa finde frem til , havd der maatte vaere grunden til enhver manglende balance eller afvigelse herfra .

C . BENELUX-AFTALEN

Deltagere : Solvay , Laporte , Degussa

( 37 ) Under hensyntagen til Degussas nye produktionsanlaeg i Antwerpen , som skulle begynde produktionen i 1970 , blev der ved udgangen af 1969 indgaaet en aftale mellem Solvay og Degussa om en markedsfordeling og en fordeling af de stoerre kunder inden for baade hydrogenperoxid og natriumperborat .

Solvay havde oprindelig modsat sig Degussas planer , og Solvay havde reageret mod dem ved at boykotte CIPP-moederne i 1 1/2 aar .

For hydrogenperoxid blev det nederlandske marked opdelt ligeligt mellem de to producenter . For Belgiens vedkommende blev der indgaaet saerlige arrangementer for de to stoerste kunders ordrer : UCB tilfaldt Solvay , og AKZO skulle deles ligeligt mellem dem . Med hensyn til resten af det belgiske marked skulle Degussa have lov til gradvis at bringe sin andel op paa en tredjedel .

For natriumperborat blev Benelux behandlet som et enkeltmarked , der skulle opdeles mellem Solvay og Degussa i forholdet 80 : 20 , med undtagelsen af Henkel , Degussas aeldste kunde , hvor der skulle gaelde det omvendte forhold mellem markedsandelene ( dvs . Degussa skulle have 80 % ) .

( 38 ) Disse arrangementer blev i kort form nedfaeldet i en saakaldt " gentleman's agreement " , som stadig fandt anvendelse , og hvortil der blev henvist i hemmelige interne memoranda saa sent som i april 1979 .

Paa trods af gentagne henvendelser til begge parter , medens undersoegelsen stod paa , og paa trods af senere henvendelser , har Kommissionen aldrig faaet forelagt nogen kopier , og den har vaeret noedt til at basere sig paa Laportes redegoerelse , som blev fremsendt som svar paa begaeringer i medfoer af artikel 11 .

Efter at Solvay og Laporte havde oprettet Interox-virksomhedssammenslutingen , blev arrangementet viderefoert . Der blev holdt moeder tre gange om aaret med henblik paa at vurdere , hvorledes aftalerne fungerede i praksis , og paa at korrigere for afvigelser fra kvoterne . Afvigelser kunne korrigeres ved , at den producent , hvis markedsandel laa under kvoten , saenkede sin salgspris eller tilboed saerlige vilkaar for at oege sit salg i naeste kvartal . Der var ogsaa telefonisk kontakt mellem producenterne for at sikre , at aftalen blev overholdt . I aarenes loeb blev den oprindelige aftale aendret nogle gange , og der udviklede sig visse former for praksis , som man ikke havde forudset fra begyndelsen . Ikke desto mindre moedtes parterne jaevnligt i hvert fald indtil udgangen af 1980 ( hvilket Solvay erkender ) og naaede frem til enighed om deres respektive stillinger paa markedet .

( 39 ) I 1978 blev der fremsat et forslag ( tilsyneladende af Degussa ) om at " simplificere " Benelux-aftalen ( og " Tyskland " -aftalen ) for at mindske kontakterne til et minimum . Det var imidlertid ikke fra nogen af parternes side hensigten at aendre status quo som skitseret i aftalerne . En vigtig forudsaetning for , at man med held kunne faa gennemfoert en simplificering af aftalerne , var ifoelge parterne , at der " paa det hoejeste niveau " blev udvist vilje til at oeve indflydelse paa virksomhedsledelserne i de enkelte lande , for at sikre , at man strengt overholdt hvoterne , og at eventuelle afvigelser skulle kritiseres . Planen , som blev aftalt paa et moede mellem Degussa og Interox den 17 . april 1979 , og som skulle forelaegges virksomhedernes oeverste ledelser , gik ud paa , at der skulle vaere en central ledelse , der i strid med sandheden kunne underrette de nationale ledelser om , at de eventuelle detaljerede arrangementer , der maatte have eksisteret mellem de to koncerner , blev ophaevet , men at man i fremtiden ville forlade sig paa " sund fornuft " . Kontakterne skulle reduceres til et minimum og skulle kun finde sted gennem visse navngivne overordnede personer paa hver side .

Solvay og Laporte haevder , at forslaget om at " simplificere " aftalerne aldrig blev gennemfoert : hvis det er tilfaeldet , maa arrangementerne have fortsat som foer .

Solvay , Laporte og Degussa indroemmer at de indtil december 1980 deltog i Benelux-aftalen .

D . TYSKLAND-AFTALEN

Deltagere : Solvay , Laporte , Degussa

( 40 ) En lignende , men saerskilt aftale blev indgaaet i 1970 mellem Degussa og repraesentanter fra Solvay og Laporte om opdeling af de tyske marked . Formaalet med denne aftale , som ogsaa blev indgaaet skriftligt , var at fastholde " status quo " baseret paa de to virksomhedssammenslutningers respektive gennemsnitlige salg i Tyskland i loebet af de foregaaende tre aar af baade hydrogenperoxid og natriumperborat .

Dette gav Interox-virksomhedssammenslutningen 38 % af markedet for hydrogenperoxid mod Degussas 62 % . Med hensyn til natriumperborat var de aftalte procentkvoter henholdsvis 28 % og 72 % . I 1980 var markedet for disse produkter i Tyskland paa henholdsvis 23 000 og 130 000 tons .

Kopier af denne aftale blev femsendt til de forskellige virksomhedsledelser i de enkelte lande , men ogsaa her har parterne afvist at stille kopier til raadighed .

Der blev holdt moeder tre eller fire gange om aaret for at overvaage gennemfoerelsen af kvoteaftalen . I det dokument fra 1974 , som blev fundet hos Solvay , beregnes de to producenters " Soll " ( eller kvote ) med to decimaler : 38,64 % : 61,36 % . Dette dokument viser ogsaa , at der blev indgaaet saerlige arrangementer , som producenterne ikke har givet oplysninger om , vedroerende en opdeling af ordrerne fra de stoerste kunder AKZO , Ciba Geigy og Henkel : notatet fra moedet mellem Degussa og Interox i 1979 viser ogsaa , at der var fastsat saerlige kvoter for forskellige kunder .

Det er ikke klart , i hvor detaljeret omfang den oprindelige aftale omfattede prisfastsaettelse . I praksis var de to koncerner i telefonisk kontakt adskillige gange om ugen for at sikre , at deres listepriser - som var identiske - blev overholdt .

( 41 ) I 1979 var parterne ogsaa opsat paa at simplificere " Tyskland " -aftalen , som indebar en langt snaevrere kontakt - og hermed en stoerre risiko for opdagelse - end Benelux-aftalen . Man enedes i princippet om , at der i fremtiden skulle laegges mindre vaegt paa at kontrollere priserne hos de individuelle kunder , forudsat at man kunne undgaa risikoen for , at den grundlaeggende prisstruktur ikke blev opretholdt . Kvotearrangementerne for forskellige kunder eller inden for forskellige sektorer skulle ogsaa simplificeres paa en saadan maade , at man bevarede status quo . Hvad angik priser , skulle den foerste kontakt etableres via Interox-koordinationen ( dvs . Solvay - eller Laporte-hovedkontoret ) , hvis en af parterne oenskede at saelge til under listeprisen i forbindelse med ordrer inden for et nyt anvendelsesomraade . Disse punkter skulle kort nedfaeldes i et udkast til bilag , der skulle foejes til den oprindelige Tysklandsaftale . Igen haevdes det , at de foreslaaede aendringer aldrig blev foert ud i livet .

Parterne har ogsaa erkendt , at de indtil december 1980 deltog i Tysklands-aftalen .

Baade for Tysklands-aftalens og Benelux-aftalens vedkommende haevder de imidlertid , at disse aftaler kun skulle goere det lettere at bevare en " ligevaegt " , som allerede eksisterede i realiteten paa grund af markedets oligopolistiske struktur .

E . PERSULFAT-AFTALEN

Deltagere : Solvay , Laporte , Degussa

( 42 ) I 1979 - efter en anti-trustsag i Amerika inden for persulfatsektoren , hvor bl.a . Solvay og Laporte var impliceret - gennemfoerte Kommissionen en undersoegelse af muligheden af , om de paastaaede arrangementer paa det amerikanske marked var blevet udvidet til ogsaa at omfatte EF . Laportes repraesentanter benaegtede kategorisk , at der nogensinde havde eksisteret nogen konkurrencebegraensende aftaler vedroerende det europaeiske marked , hvorefter undersoegelsen blev indstillet .

Det bevismateriale , der er fremkommet under undersoegelserne i naervaerende sag , viser imidlertid , at Interox-virksomhedssammenslutningen og Degussa i 1974 eller deromkring blev enige om at fastsaette deres respektive salg af persulfater paa verdensmarkedet ( inklusive EF ) i forholdet 70:30 baseret paa deres respektive slag i perioden 1971 til 1973 .

Der blev ogsaa indgaaet arrangementer mellem Peroxid-Chemie ( det Interox-selskab , der foerst og fremmest beskaeftiger sig med persulfater ) og Degussa om at dele de nye ordrer , der ville tilfalde dem , naar den hollandske producent AKZO standsede produktionen i 1977 .

Man udvekslede periodisk de samlede salgstal , og der blev taget skridt til at rette op paa enhver manglende balance i kvoterne . Samarbejdet inden for persulfatomraadet udvidedes ogsaa til at omfatte droeftelser om en koordinering af prispolitikken .

II RETLIG VURDERING

A . EOEF-TRAKTATENS ARTIKEL 85

Artikel 85 , stk . 1

( 43 ) I EOEF-traktatens artikel 85 , stk . 1 , er det fastsat , at alle aftaler mellem virksomheder , alle vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og alle former for samordnet praksis , der kan paavirke handelen mellem medlemsstater , og som har til formaal eller til foelge at hindre , begraense eller fordreje konkurrencen inden for faellessmarkedet , er uforenelige med faellesmarkedet og er forbudt , navnlig saadanne , som bestaar i :

( a ) direkte eller indirekte fastsaettelse af koebs - eller salgspriser eller af andre forretningsbetingelser ,

( b ) begraensning af eller kontrol med produktion , afsaetning , teknisk udvikling eller investeringer ,

( c ) opdeling af markeder eller forsyningskilder ,

( d ) ...

( e ) ...

Aftaler og samordnet praksis

Det generelle kartel - baseret paa hjemmemarkedsreglen

( 44 ) Kommissionen mener ikke , at den strenge opdeling af EF-markederne og de enkelte producenters begraensning af deres aktiviteter til bestemte markeder er en naturlig foelge af markedskraefternes frie spil eller et resultat af producenternes eget selvstaendige skoen . De dokumenter og bilag , der blev fundet vedroerende 1961 refererer ofte til den saakaldte " hjemmemarkedsregel " , som Solvay dog haevdede allerede bestod paa dette tidspunkt og som ifoelge Solvay intet havde at goere med nogen tillaegsaftale , om kvotefordelingen paa " tredjepartsmarkeder " . De tilvejebragte oplysninger viser , at hjemmemarkedsreglen blev accepteret af producenterne som led i det gensidige samarbejde , der var indgaaet med henblik paa en naermere organisering af branchen . Hjemmemarkedsprincippet blev igen naevnt i 1970 , hvor det blev udtalt , at princippet " var kommet mere eller mindre uskadt " gennem den periode , hvor der mellem Solvay og Degussa havde vaeret en uoverensstemmelse , som dog blev loest med indgaaelsen af en aftale om fastholdelse af status quo og markedsfordelingen i Tyskland og Benelux-landene . Et dokument fra 1979 ( det saakaldte " roede notat " ) viser , at det snaevre samarbejde med hensyn til opdeling af EF-markedet mellem producenterne og det gensidige interessefaellesskab stadig bestod paa dette tidspunkt og saaledes dannede grundlag for en generel konsensus mellem alle producenterne .

( 45 ) Det er ikke en noedvendig forudsaetning for at fastlaa , at der foreligger samordnet praksis , at parterne paa forhaand har aftalt en praecis eller detaljeret plan . ( Se EF-Domstolens dom i sagen angaaende Det europaeiske Sukkerkartel : Suiker Unie og andre mod Kommissionen , forenede sager 40-48/73 , 50/73 , 54-56/73 , 111/73 og 113-114/73 , dom af 16 . december 1975 ( 4 ) , praemis 173 og 174 ) . Det ved Domstolens retspraksis fastlagte kriterium for , hvornaar der foreligger indbyrdes koordination og samarbejde skal forstaas ud fra den grundtanke , der ligger bag traktatens konkurrencebestemmelser , og hvorefter enhver erhvervsdrivende uafhaengigt skal fastlaegge den politik , han vil foere paa det faelles marked . Selv om dette krav om uafhaengighed ikke udelukker de erhvervsdrivendes ret til at foretage de noedvendige tilpasninger til deres konkurrenters konstaterede eller antagelige adfaerd , forhindrer det imidlertid kategorisk enhver direkte eller indirekte kontakt mellem saadanne erhvervsdrivende , som har til formaal eller til foelge enten at paavirke en aktuel eller potentiel konkurrents markedsadfaerd , eller at informere en saadan konkurrent om den markedsadfaerd , som man har besluttet sig til - eller overvejer - selv at foelge .

Dokumenterne viser , at de enkelte producenters beslutning med hensyn til deres markeder og kundekreds ikke var resultatet af en selvstaendigt fastlagt forretningspolitik . Hjemmemarkedsreglen naevnes udtrykkeligt og konsekvent som vaerende det princip , som producenterne skulle foelge ved tilrettelaeggelsen af deres aktiviteter foerst i " BITOP " og sidenhen i " CIPP " . Det paa moedet mellem Degussa og Interox udarbejdede " roede notat " af 1979 viser , at der mellem alle producenterne var en snaever direkte og indirekte kontakt med hensyn til deres fremtidige adfaerd og planer , og at der var almindelig enighed om , hvorledes nye forretninger paa de enkelte nationale markeder skulle fordeles mellem dem .

( 46 ) I denne sag foreligger det bevist , at

a ) producenterne accepterede og tilsigtede , at deres markedsadfaerd inden for EOEF skulle styres efter et princip gaaende ud paa , at de traditionelle hjemmemarkeder skulle beskyttes , at de enkelte producenter skulle begraense deres salg til de omraader , hvor de havde produktionsfaciliteter , og at forretningerne paa de markeder , hvor der var flere producenter , skulle fordeles i henhold til bestemte markedsfordelingsaftaler ,

b ) producenterne i overensstemmelse med det aftalte princip begraensede deres aktiviteter til naermere fastlagte markeder ,

c ) opdelingen af EF-markedet i nationale markeder paa denne maade blev fastholdt .

Kommissionen mener derfor , at den faktiske afskaermning af de nationale markeder inden for den vaesentligste del af det faelles marked er resultatet af og kan henfoeres om ikke til en egentlig saakaldt aftale , saa i det mindste til , den samordnede praksis , som bestod mellem Solvay , Laporte ( optraeder under navnet Interox ) , Degussa , Air Liquide og PCUK ( nu Atochem ) .

Tyskland - og Benelux - persulfat-aftalerne

( 47 ) De specifikke aftaler , der i 1969 til 1970 blev indgaaet mellem Degussa og Solvay-Laporte Interox koncernen vedroerende kvotefordeling af og stiltiende prisfastsaettelse for hydrogenperoxid - og natriumperborat i Tyskland og Benelux udgoer sammen med persulfat-aftalen fra 1974 , som vedroerte verdensmarkedet som helhed , herunder ogsaa EOEF , " aftaler " efter artikel 85 . Markedsopdelingen og producentgruppernes adfaerd var fastlagt gennem parternes praecise og detaljerede aftaler , som var nedfaeldet skriftligt og dannede grundlaget for deres markedsadfaerd inden for de her naevnte sektorer .

Aftalen om markedsopdeling i Frankrig

( 48 ) Den oprindelige opdeling af det franske marked for hydrogenperoxid og natriumperborat , hvor hver producent fik en tredjedel af markedet , udgjorde en aftale efter artikel 85 .

Kommissionen er - til trods for at producenterne benaegter noget saadant - af den opfattelse , at parternes parallelle adfaerd efter 1974 og fastholdelsen af deres respektive markedsandele i det oprindeligt aftalte forhold , skyldtes viderefoerelsen af en i hemmelig forstaaelse fastlagt politik .

De tre producenters gensidige udveksling af oplysninger vedroerende deres salg til de stoerste kunder ikke alene inden for rammerne af den officielle informationsudveksling , men ogsaa inden for rammerne af uofficielle kontakter , maatte have til formaal at give hver af parterne mulighed for at kontrollere , at den aftalte markedsopdeling blev overholdt . Dette arrangement tyder paa , at producenterne stadig optraadte i forening i henhold til en udtrykkelig eller stiltiende aftale om markedsopdeling . Viderefoerelsen af den aftalte markedsopdeling var derfor resultatet af en aftale eller i hvert fald en samordnet praksis .

Virksomheder

( 49 ) Med henblik paa denne procedure mener Kommissionen ikke , at Interox-koncernen i forhold til koncernens to moderselskaber har en saa saerskilt identitet , at Solvay og Laporte som saadanne dermed ( som haevdet af Interox ) er fritaget for ansvar i henhold til Faellesskabets konkurrenceregler . Interox-arrangementet danner blot den ramme , inden for hvilken Solvays og Laportes aktiviteter i peroxygensektoren koordineres , og overskudsdelingen fastsaettes , og alle stoerre politiske beslutninger traeffes af moderselskaberne . Interox-selskaberne fastlaegger ikke autonomt deres markedsadfaerd , men foelger stort set de retningslinjer , som de to moderselskaber fastlaegger .

Kommissionen har i sin meddelelse af klagepunkter udtrykkeligt forbeholdt sig ret til under en eventuel senere procedure at underkaste Interox-arrangementet en naermere undersoegelse med henblik paa at afgoere , hvorvidt det er omfattet af traktatens artikel 85 . Solvay og Laporte goer gaeldende , at Interox er en saerskilt virksomhed , der foelger af en fusion , som falder udenfor artikel 85 , stk . 1 , men har dog med henblik paa denne procedure accepteret , at moderselskaberne kan holdes ansvarlige for enhver overtraedelse , der kan henfoeres til Interox .

Den omstaendighed , at Air Liquide og PCUK i faellesskab driver et anlaeg til produktion af hydrogenperoxid ( Oxysynthese ) medfoerer ikke , at de derved mister deres identitet som saerskilte virksomheder .

Foruden Air Liquide var der paa de for beslutningen relevante tidspunkter kun en fransk leverandoer , nemlig PCUK , der hoerte ind under Pechiney-Ugine-Kuhlmann-konglomeratet . I 1983 blev den franske kemiske industri reorganiseret , og PCUK's peroxygen-forretninger blev overfoert til Atochem , der er en del af Elf-Aquitaine-koncernen . Kommissionen mener , at da Atochem er den nuvaerende ejer af det forretningsforetagende , som begik overtraedelserne , og da Atochem har overtaget PCUK's aktiver og forretninger inden for denne sektor , maa en beslutning rettes til Atochem , der saaledes bliver ansvarlig for betalingen af de boeder , der paalaegges i anledning af de af PCUK begaaede overtraedelser .

Denne beslutning rettes derfor til Solvay , Laporte , Degussa , Air Liquide og Atochem .

Konkurrencebegraensningen

( 50 ) Den globale markedsopdeling og de andre markedsfordelingsarrangementer regulerede sammen med de enkelte aftaler vedroerende bestemte geografiske omraader og produkter naesten al handel med de paagaeldende produkter inden for en vaesentlig del af faellesmarkedet , idet arrangementerne for en vaesentlig industrisektor omfattede alle de stoerste producenter paa det europaeiske marked .

" Hjemmemarkeds " -arrangementet , hvortil der refereredes i 1961 , og som senere blev justeret af hensyn til Degussas planer i 1970 om at etablere sig i Benelux-landene , afgraensede de omraader , inden for hvilke de enkelte producenter skulle levere , og konsoliderede disse producenters markedsstilling til skade for de frie varebevaegelser inden for faellesmarkedet .

De enkelte aftaler , der vedroerte persulfat-markedet i Benelux-landene , Tyskland og Frankrig , havde til formaal og til foelge at begraense enhver effektiv konkurrence mellem parterne paa de paagaeldende markeder og for de paagaeldende varer .

Parternes anbringende om , at markedsstrukturen , producenternes stilling og de paagaeldende produkter var af en saadan karakter , at konkurrencevilkaarene ville have vaeret de samme , hvis der ikke havde foreligget aftaler , er ugrundet . Artikel 85 finder i lige saa hoej grad anvendelse paa oligopolitiske markeder , som paa mere fragmentariske markeder . Selve den omstaendighed , at parterne ansaa det for noedvendigt at indgaa aftaler , som enten fastholdt status quo eller begraensede en bestemt leverandoers markedsandel til en vis procentdel , viser , at markedsvilkaarene kunne have vaeret anderledes , dersom fri konkurrence var blevet tilladt .

Virkninger for samhandelen mellem medlemsstaterne

( 51 ) Det kompleks af arrangementer , som de stoerste producenter af peroxygen-produkter indgik paa europaeisk og verdensplan , havde til foelge , at stort set al samhandel mellem medlemsstaterne blev udelukket , bortset fra den samhandel , der fandt sted gennem de kanaler , der kontrolleredes ved restriktive aftaler . " Hjemmemarkeds " -arrangementet omfattede de producenter , der afstod fra at levere paa andre producenters omraader , eller som begraensede deres aktiviteter til bestemte markeder , for hvilke der var indgaaet restriktive aftaler om markedsopdeling . Handelen med de * er naevnte produkter mellem medlemsstaterne fandt saaledes kun sted inden for rammerne af den aftalte markedsorganisation eller som led i en aftale mellem producenterne .

De restriktive aftaler og arrangementer vedroerende de forskellige nationale markeder havde til formaal at etablere og styrke den generelle markedsopdeling mellem producenterne og kan ikke udskilles herfra . Men selv isoleret set havde markedsdelingsarrangementerne for Benelux , Tyskland og Frankrig en betydelig virkning paa samhandelen mellem medlemsstaterne .

Benelux-aftalen omfattede handelen i tre medlemsstater . For saa vidt angaar de oevrige arrangementer bidrager aftaler , hvorefter de enkelte nationale markeder fordeles mellem to eller tre producenter , effektivt til bevarelse af hindringer for samhandelen . Hertil kommer , at baade Degussa og Interox-koncernen er etableret i flere forskellige medlemsstater , og et produkt , der leveres paa et nationalt marked inden for rammerne af et markedsfordelingsarrangement , kan meget vel have vaere produceret i en anden medlemsstat : Interox leverer for eksempel visse produkter fra sin fabrik i Belgien til Frankrig .

Persulfat-aftalen fastsatte markedsandelen for de to stoerste producenter inden for hele EOEF , og paavirkede saaledes - ifoelge selve sin natur - samhandelen mellem medlemsstater .

Konklusion

( 52 ) Kommissionen finder foelgelig , at

a ) den mellem producenterne indgaaede aftale eller samordnede praksis , hvorved EOEF-markedet blev organiseret , idet producenterne accepterede at respektere hinandens hjemmemarkeder og begraense deres salg til bestemte omraader ,

b ) den i 1958 indgaaende aftale , hvorefter det franske hydrogenperoxid - og natriumperborat-marked blev fordelt ligeligt mellem Solvay ( senere Interox ) Air Liquide og PCUK ,

c ) den i 1969 indgaaede Benelux-aftale , hvorefter hydrogenperoxid - og natriumperborat-markedet i Belgien , Nederlandene og Luxembourg blev fordelt i bestemte kvoter mellem Solvay ( senere Interox ) og Degussa ,

d ) den i 1970 indgaaede Tyskland-aftale , hvori Degussas og Interox-koncernens respektive andele af det tyske marked for hydrogenperoxid og natriumperborat blev fastsat paa basis af status quo og de fortloebende kontakter , der fandt sted for at sikre overholdelse af listepriserne ,

e ) den i 1974 indgaaede persulfat-aftale , hvori Degussas og Interox's respektive andele af persulfat-markedet inden for EOEF blev fastsat og deres prispolitik koordineret ,

udgjorde en overtraedelse af EOEF-traktatens artikel 85 , stk . 1 .

Artikel 85 , stk . 3

( 53 ) Kommissionen kan i henhold til EOEF-traktatens artikel 85 , stk . 3 , paa visse betingelser meddele virksomheder fritagelse fra forbudet i artikel 85 , stk . 1 . For at Kommissionen kan meddele fritagelse , er det dog en betingelse , at den paagaeldende aftale eller samordnede praksis har vaeret behoerigt anmeldt , hvilket ikke var tilfaeldet i denne procedure .

Selv om aftalerne eller den samordnede praksis havde vaeret behoerigt anmeldt , ville der dog ikke have vaeret mulighed for at meddele fritagelse . Arrangementer af den her omhandlede art med markedsopdeling og prisfastsaettelse inden for en vigtig industrisektor , hvor der kun findes et begraenset antal producenter , der stort set alle er omfattet , er helt klart i strid med traktatens grundlaeggende maal . Aftalerne kan ikke siges at forbedre produktionen eller fordelingen af varer , og de medfoerer , at enhver mulighed for effektiv konkurrence inden for det paagaeldende produktmarked udelukkes . De med saadanne aftaler forbundne fordele ( i form af stabile markedsandele og hoejere priser ) kommer udelukkende aftaleparterne til gode .

B . FORORDNING Nr . 17

Boeder

( 54 ) Kommissionen kan i medfoer af artikel 15 i forordning nr . 17 paalaegge boeder paa mindst 1 000 og hoejst 1 mio ECU , idet sidstnaevnte beloeb dog kan forhoejes til 10 % af omsaetningen i det seneste regnskabsaar i hver af de virksomheder , som har medvirket ved overtraedelsen , saafremt de forsaetligt eller uagtsomt overtraeder bestemmelserne i traktatens artikel 85 , stk . 1 . Ved fastsaettelsen af boedens stoerrelse skal der baade tages hensyn til overtraedelsens grovhed og varighed .

I den foreliggende sag kan Kommissionen ikke komme til anden konklusion , end at aftalerne og den samordnede praksis er af ekstrem grovhed og var af lang varighed .

Overtraedelserne maa betragtes som grove , fordi producenterne af hydrogenperoxid , natriumperborat og persulfater over en meget lang periode effektivt eliminerede enhver mulighed for effektiv konkurrence paa et marked , der paa aarsbasis betoed flere hundrede millioner ECU , og parterne ville uden tvivl have fortsat deres hemmelige arrangementer i ubegraenset tid , dersom Kommissionen ikke havde afsloeret det paagaeldende forhold .

Opdelingen af markederne efter nationale kriterier , sammenholdt med raekken af markedsdelingsarrangementer og andre kvoteaftaler , bidrog til etableringen af et kartel , som paavirkede samhandelen mellem medlemsstaterne paa en maade , som er i strid med et af EOEF-traktatens grundlaeggende maal , nemlig oprettelsen af et enhedsmarked mellem medlemsstaterne . Det paagaeldende kartel forsaetlige og vidtraekkende overtraedelser af Faellesskabets konkurrencelovgivning , hvilket fortsatte selv efter at Kommissionen i 1979 med hjemmel i artikel 14 , stk . 2 , havde foretaget en kontrolundersoegelse rettet mod persulfatsektoren .

( 55 ) Hvad angaar spoergsmaalet om forholdets varighed , skal det bemaerkes , at hjemmemarkedsarrangementet kunne foeres naesten helt tilbage til det tidspunkt , hvor faellesmarkedet blev oprettet , medens de individuelle aftaler kunne foeres tilbage til 1958 for det franske marked , for Benelux og Tyskland tilbage til 1969-1970 , og persulfat-aftalen til 1974 .

I det omfang " hjemmemarkeds " -ordningen og den franske markedsopdelingsaftale var i kraft foer forordning nr . 17 traadte i kraft den 6 . februar 1962 , vil Kommissionen ved boedefastsaettelsen kun tage hensyn til det tidsrum , der ligger efter denne dato .

Selv om hjemmemarkedsaftalen blev anvendt fra 1961 , finder Kommissionen , at hvad angaar artikel 15 i forordning nr . 17 , fremtraadte dens mest alvorlige aspekter fra 1970 og fremefter ved dannelsen af Interox , producenternes faktiske sammenslutning i kun tre stoerre grupper og de foranstaltninger , der blev truffet for at tilpasse Degussa's ekspansive udvikling til Benelux .

Parterne haevder , at de paagaeldende overtraedelser blev bragt til ophoer , straks efter at Kommissionen havde foretaget sin kontrolundersoegelse i december 1980 . Selv om der ikke foreligger noget sikkert bevis paa , at dette faktisk var tilfaeldet , vil Kommissionen ved boedefastsaettelsen laegge til grund , at overtraedelsen ikke fortsatte efter dette tidspunkt .

( 56 ) Ved fastsaettelsen af boederne kan der i et vist omfang sondres mellem paa den ene side Solvay , Laporte og Degussas ansvar og paa den anden side de franske producenters ansvar . Solvay-Laporte-Interox-koncernen og Degussa er verdens stoerste producenter af det paagaeldende produkt og spiller en dominerende rolle ved fastlaeggelsen af kartellets politik og virksomhed . Degussa er verdens naeststoerste producent og var med i de detaljerede aftaler vedroerende markederne i Benelux-landene og i Tyskland ; grunden til , at Degussa afstod fra at saelge i Frankrig eller Det forenede Kongerige , var den saakaldte hjemmemarkedsregel , som navnlig kom dette selskab til gode , da Tyskland er det stoerste enkeltmarked inden for EOEF .

( 57 ) I 1980 - det sidste aar , hvor man med sikkerhed ved , at kartellet stadig fungerede - havde Interox-koncernen af de her naevnte produkter en samlet omsaetning i EOEF paa omkring ... mio ECU .

Selv om Solvay og Laporte efter dannelsen af Interox-koncernen begge er ansvarlige for koncernens aktiviteter - som ejere i faellesskab - paalaegger Kommissionen dem dog saerskilte boeder . Men i erkendelse af , at Solvay er den stoerste af de to moderselskaber , og at peroxid-sektoren tegner sig for en langt stoerre del af Laportes samlede omsaetning end af Solvays samlede omsaetning , vil Kommissionen vurdere dem saerskilt .

Den tager ogsaa i betragtning at Laporte's ansvar for den franske og for Benelux aftalen stammer tilbage fra 1970 , hvor Interox gruppen blev dannet , idet begge disse aftaler oprindeligt blev forhandlet af Solvay med de andre deltagere .

Degussas omsaetning af de paagaeldende produkter inden for EOEF var ved regnskabsaarets slutning den 30 . september 1980 paa ... mio ECU .

De franske producenter spillede en noget mindre rolle svarende til , at deres andel af EOEF-markedet var mindre end Interox's og Degussas . Selv om de ikke deltog i de aftaler , der omfattede Beneluxlandene og Tyskland , bidrog den omstaendighed , at de begraensede deres aktiviteter til deres hjemmemarked , dog til at sikre , at de restriktive arrangementer mellem Interox og Degussa blev effektive paa andre markeder , navnlig for saa vidt angaar fastholdelsen af prisforskellene mellem medlemsstaterne .

Air Liquide og PCUK's salg inden for EOEF af hydrogenperoxid og natriumperborat til udenforstaaende parter ( dvs . ekskl . producenter der deltog i samarbejdet ) var i 1980 paa ... mio ECU for Air Liquides vedkommende og paa ... mio ECU for PCUK's vedkommende .

Overtraedelsernes ophoer

( 58 ) Kommissionen kan i medfoer af artikel 3 i forordning nr . 17 , dersom den konstaterer , at der foreligger en overtraedelse af bestemmelserne i EOEF-traktatens artikel 85 eller artikel 86 , paalaegge de deltagende virksomheder at bringe den paagaeldende overtraedelse til ophoer .

Kommissionen finder det ikke godtgjort , at overtraedelserne rent faktisk er blevet bragt til ophoer . Selv om Solvay og Laporte ganske vist har erkendt , at der forelaa en raekke specifikke aftaler om markedsopdeling , goer de dog gaeldende , at aftalerne ikke var af en saadan art , at de " formelt kunne bringes til ophoer " . Degussa for sit vedkommende bestrider ikke , at medarbejdere " kan have medvirket " til saadanne arrangementer , men benaegter dog , at den oeverste ledelse var bekendt med aftalernes eksistens . Kommissionen mener ikke , at den franske aftale blev bragt til ophoer i slutningen af 1974 , saaledes som haevdet af deltagerne . Der hersker derfor tvivl om , hvorvidt parterne har bragt alle de i denne beslutning konstaterede overtraedelser til ophoer . Kommissionen ser sig paa denne baggrund noedsaget til i henhold til artikel 3 i forordning nr . 17 at paalaegge parterne straks at bringe aftalerne og den samordnede praksis til ophoer .

Det maa ogsaa forbydes parterne at indgaa aftaler eller etablere samordnet praksis med tilsvarende virkning , herunder navnlig udveksling af prislister eller oplysninger det vaere sig samlede tal eller specificerede tal om salget til bestemte kunder , som vil kunne give parterne mulighed for at kontrollere overholdelsen af de markedsandele eller den kundefordeling , der oprindeligt var aftalt , eller som direkte eller indirekte vil kunne forsyne dem med ellers fortrolige oplysninger , saa som om andre producenters omkostninger , deres priser , investerings - og produktionsplaner eller om de licitationer over anlaegsprojekter , som de opfordres til at deltage i .

For saa vidt som et hvilket som helst informationsudvekslingssystem giver deltagerne saadanne oplysninger , maa det aendres eller ophaeves -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING :

Artikel 1

1 . Solvay et Cie , Laporte Industries ( Holdings ) PLC , Degussa Ag , L'Air Liquide SA og Produits Chimiques Ugine Kuhlmann har overstraadt EOEF-traktatens artikel 85 ved i hvert fald indtil den 13 . december 1980 at have deltaget i en aftale eller en samordnet praksis , som stammer fra 1981 , og hvorved producenterne begraensede deres salg af hydrogenperoxid og natriumperborat til deres hjemmemarkeder eller til visse nationale markeder , for hvilke der gjaldt en raekke restriktive kvoteaftaler .

2 . Solvay et Cie , Laporte Industries ( Holdings ) PLC , L'Air Liquide SA og Produits Chimiques Ugine Kuhlmann har overstraadt EOEF-traktatens artikel 85 ved fra 1958 ( hvad angaar Laporte fra tiden efter dannelsen af Interox i 1970 ) og indtil i hvert fald den 13 . december 1980 at have deltaget i en aftale eller samordnet praksis , hvorved det franske marked for hydrogenperioxid og natriumperborat blev opdelt i tre lige store andele mellem Solvay ( senere Interox gruppen ) , Air Liquide og PCUK .

3 . Solvay et Cie , Laporte Industries ( Holdings ) PLC og Degussa AG har overtraadt EOEF-traktatens artikel 85 ved fra 1969 ( hvad angaar Laporte fra tiden efter dannelsen af Interox i 1970 ) og indtil i hvert fald den 13 . december 1980 at have deltaget i aftaler eller samordnet praksis , hvorved hydrogenperoxid - og natriumperboratmarkedet i Benelux blev opdelt mellem Solvay ( senere Interox gruppen ) og Degussa paa grundlag af aftalte kvoter , og forretninger med bestemte stoerre kunder i Benelux-landene blev fordelt med aftalte kvoter .

4 . Solvay et Cie , Laporte Industries ( Holdings ) PLC og Degussa AG har overtraadt EOEF-traktatens artikel 85 ved fra 1970 og indtil i hvert fald den 13 . december 1980 at have deltaget i aftaler eller samordnet praksis , hvorved hydrogerenperoxid - og natriumperboratmarkedet i Tyskland blev opdelt mellem Interox gruppen og Degussa paa grundlag af aftalte kvoter , og vedvarende kontakter fandt sted for at sikre , at deres prislister ( som var identiske ) blev overholdt .

5 . Solvay et Cie , Laporte Industries ( Holdings ) PLC og Degussa AG har overtraadt EOEF-traktatens artikel 85 ved fra 1974 og indtil i hvert fald den 13 . december 1980 at have deltaget i en aftale , hvorved de respektive andele af persulfatmarkedet inden for EOEF for henholdsvis Interox gruppen og Degussa blev fastsat og deres prispolitik koordineret .

Artikel 2

Solvay et Cie , Laporte Industries ( Holdings ) PLC , Degussa AG , L'Air Liquide SA og Atochem ( der har overtaget PCUK ) skal straks bringe de omhandlede overtraedelser til ophoer ( for saa vidt det ikke allerede har fundet sted ) og skal for fremtiden afstaa fra enhver aftale , samordnet praksis eller anden foranstaltning med tilsvarende virkning , herunder udveksling af prislister eller af forretningsoplysninger af den art , der normalt henhoerer under forretningshemmeligheden , og hvorved deltagerne direkte eller indirekte bliver gjort bekendt med individuelle oplysninger om andre individuelle producenter vedroerende producerede eller solgte maengder , omkostninger , salgspriser , rabatter , tilbud , eller produktions - eller investeringsplaner , eller hvorved de bliver i stand til at kontrollere overholdelsen af markedsdelingsaftaler eller prisfastsaettelsesarrangementer , der omfatter EOEF eller et nationalt marked her indenfor .

Artikel 3

For de i artikel 1 naevnte overtraedelser paalaegges nedennaevnte virksomheder , for saa vidt som overtraedelserne fandt sted efter det tidspunkt , hvor forordning nr . 17 traadte i kraft , foelgende boeder :

a ) Solvay et Cie , Bruxelles , en boede paa 3 000 000 ECU , svarende til 134 775 300 bfr . ;

b ) Laporte Industries ( Holdings ) PLC , London , en boede paa 2 000 000 ECU , svarende til 1 206 254 Pund ;

c ) Degussa AG , Frankfurt en boede paa 3 000 000 ECU , svarende til 6 687 120 DM ;

d ) L'Air Liquide SA , Paris , en boede paa 500 000 ECU , svarende til 3 418 005 ffr . ;

e ) Atochem , Paris ( som har overtaget PCUK ) , en boede paa 500 000 ECU , svarende til 3 418 005 ffr .

Artikel 4

De i artikel 3 paalagte boeder skal indbetales senest tre maaneder efter meddelelsen af denne beslutning paa Kommissionens foelgende bankkonti :

a ) Solvay : Banque Bruxelles-Lambert , Bruxelles nr . 310-023/000-32 ;

b ) Laporte : Lloyd's Bank PLC , London , nr . 108.63.41 ;

c ) Degussa : Sal . Oppenheim und Cie , Koeln , nr . 260/00/64910 ;

d ) og e ) : L'Air Liquide og Atochem : Société Génerale , Paris , nr . 5.770.006.5 .

Artikel 5

Denne beslutning af rettet til

- Solvay et Cie ,

33 , Rue du Prince Albert ,

B-1050 Bruxelles ,

- Laporte Industries ( Holdings ) PLC ,

14 Hanover Square ,

GB-London WIR OBE ,

- Degussa AG ,

Weissfrauenstrasse 9 ,

D-6000 Frankfurt am Main 11 ,

- L'Air Liquide SA ,

75 , Quai d'Orsay ,

F-75131 Paris ,

- Atochem ,

La Défense 5 ,

F-92091 Paris-La Défense .

Denne beslutning kan tvangsfuldbyrdes i henhold til EOEF-traktatens artikel 192 .

Udfaerdiget i Bruxelles , den 23 . november 1984 .

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Medlem af Kommissionen

( 1 ) EFT nr . 13 af 21 . 2 . 1962 , s . 204/62 .

( 2 ) EFT nr . 127 af 20 . 8 . 1963 , s . 2268/63 .

( 3 ) I den offentliggjorte udgave af denne beslutning udelades visse tal herefter i medfoer af bestemmelserne i artikel 21 i forordning nr . 17 om bevarelse af forretningshemmeligheder .

( 4 ) Domstolens samling , 1975 , s . 1663 .