EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 97/50/EF af 6. oktober 1997 om ændring af direktiv 93/16/EØF om fremme af den frie bevægelighed for læger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 49, artikel 57, stk. 1, og stk. 2, første og tredje punktum, samt artikel 66,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

efter høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 28. maj 1997, og

ud fra følgende betragtninger:

Det er nødvendigt at indføre hensigtsmæssige procedurer til ajourføring af artikel 5, stk. 3, artikel 7, stk. 2, og artikel 26 og 27 i direktiv 93/16/EØF (4) under hensyn til de hyppige ændringer i speciallægers uddannelse og benævnelse i medlemsstaterne;

anvendelse af sådanne procedurer, der er fastsat i Rådets afgørelse 87/373/EØF af 13. juli 1987 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (5), vil kunne forbedre effektiviteten af Fællesskabets beslutningsproces, således at den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser lettes for speciallæger, hvis rettigheder afhænger af en ajourføring af ovennævnte bestemmelser;

anvendelsen af procedurerne i afgørelse 87/373/EØF bør ske i overensstemmelse med den modus vivendi (6) vedrørende komitologi, som er indgået mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen, indtil der er foretaget en revision af traktaterne i henhold til artikel N, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union;

det er nødvendigt at ajourføre artikel 5, stk. 3, og artikel 7, stk. 2, for så vidt angår kvalifikationsbeviser for speciallæger, der er blevet anerkendt af to eller flere medlemsstater, og tilføje disse medlemsstater på de relevante fortegnelser over benævnelser for speciallægeuddannelser, når uddannelsen i de pågældende medlemsstater opfylder minimumskravene i direktiv 93/16/EØF;

der bør i nævnte direktivs artikel 26 og 27 fastsættes en minimumsvarighed for nye speciallægeuddannelser, der indføres i direktivet, og de øvrige minimumsvarigheder bør ajourføres, når det findes nødvendigt;

Kommissionen kan, bistået af det ved afgørelse 75/365/EØF (7) nedsatte udvalg af højere embedsmænd inden for sundhedsvæsenet som rådgivende udvalg, kunne gennemføre de nødvendige ændringer af artikel 5, stk. 3, og artikel 7, stk. 2;

når nævnte udvalg bistår Kommissionen i forbindelse med ændringer af artikel 26 og 27, bør det handle som et forvaltningsudvalg;

Det Rådgivende Udvalg for Lægeuddannelsen, der er nedsat under Kommissionen ved afgørelse 75/364/EØF (8), afgiver udtalelser og retter henstillinger til Kommissionen og medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af direktiv 93/16/EØF;

for statsborgere i medlemsstaterne, der har erhvervet eksamensbeviser i tredjelande, bør de relevante problemer i forbindelse med gennemførelsen af sektordirektiverne behandles inden for rammerne af den generelle ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Direktiv 93/16/EØF ændres således:

1) I artikel 5 tilføjes følgende stykke:

»4. Fortegnelsen i stk. 3 over benævnelser ændres efter proceduren i artikel 44a, stk. 2.«

2) I artikel 7 tilføjes følgende stykke:

»3. Fortegnelsen i stk. 2 over benævnelser ændres efter proceduren i artikel 44a, stk. 2.«

3) I artikel 26 og 27 tilføjes følgende stykke:

»Fortegnelsen over de i denne artikel anførte minimumsvarigheder for speciallægeuddannelserne ændres efter proceduren i artikel 44a, stk. 3.«

4) Følgende artikel indsættes:

»Artikel 44a

1. Når der henvises til procedurerne i denne artikel, bistås Kommissionen af Udvalget af Højere Embedsmænd inden for Sundhedsvæsenet, der er nedsat ved afgørelse 75/365/EØF (*).

2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget de pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning.

Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen.

Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse.

3. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget de pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, underrettes Rådet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger.

I så fald gælder følgende:

a) Kommissionen udsætter gennemførelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i et tidsrum på to måneder regnet fra datoen for denne underretning

b) Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for det tidsrum, der er nævnt i litra a).

(*) EFT L 167 af 30. 6. 1975, s. 19. Afgørelsen er senest ændret ved afgørelse 80/157/EØF (EFT L 33 af 11. 2. 1980, s. 15).«

Artikel 2

Dette direktiv træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 3

Denne direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 6. oktober 1997.

På Europa-Parlamentets vegne

J. M. GIL-ROBLES

Formand

På Rådets vegne

J. POOS

Formand

(1) EFT C 389 af 31. 12. 1994, s. 19 og EFT C 28 af 1. 2. 1996, s. 7.

(2) EFT C 133 af 31. 5. 1995, s. 10.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 29. juni 1995 (EFT C 183 af 17. 7. 1995, s. 24), Rådets fælles holdning af 18. juni 1996 (EFT C 248 af 26. 8. 1996, s. 71) og Europa-Parlamentets afgørelse af 22. oktober 1996 (EFT C 347 af 18. 11. 1996, s. 31). Europa-Parlamentets afgørelse af 17. juli 1997. Rådets afgørelse af 24. juli 1997.

(4) EFT L 165 af 7. 7. 1993, s. 1. Direktivet er ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.

(5) EFT L 197 af 18. 7. 1987, s. 33.

(6) EFT C 102 af 4. 4. 1996, s. 1.

(7) EFT L 167 af 30. 6. 1975, s. 19. Afgørelsen er senest ændret ved afgørelse 80/157/EØF (EFT L 33 af 11. 2. 1980, s. 15).

(8) EFT L 167 af 30. 6. 1975, s. 17.

Erklæring fra Kommissionen

Ad betragtning 7b (ny)

Kommissionen understreger, at nødvendigheden af at fastslå ækvivalensen af lægeeksamensbeviser, der er opnået uden for Den Europæiske Union, er et af de relevante problemer, der bør tages op.