Rådets udtalelse

af 21. januar 2003

om Italiens opdaterede stabilitetsprogram, 2002-2006

(2003/C 26/05)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker(1), særlig artikel 5, stk. 3,

under henvisning til Kommissionens henstilling,

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

Den 21. januar 2003 gennemgik Rådet Italiens opdaterede stabilitetsprogram, der omfatter perioden 2002-2006.

Den nye opdatering overholder i det store og hele datakravene i den reviderede adfærdskodeks vedrørende stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form. Manglen på informationer om de yderligere foranstaltninger, der er planlagt med henblik på at nå budgetmålene efter 2003, er imidlertid ikke i overensstemmelse med kodeksens krav.

Rådet finder, at de økonomiske politikker, som afspejles i de planlagte foranstaltninger i det opdaterede program, kun delvis er i overensstemmelse med henstillingerne i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for 2002.

Rådet noterer sig med tilfredshed Italiens mål om at fastholde høje primære overskud i hele programperioden, samtidig med at der gives mulighed for en vis lempelse af skattebyrden. Rådet bemærker, at det konjunkturjusterede underskud ifølge Kommissionens økonomiske udsigter blev forbedret med 0,6 % af BNP i 2002, i det store og hele som følge af engangsforanstaltninger. Rådet bemærker, at efter et underskud i 2001, som var langt større end forventet i sidste års program, og det forsinkede opsving i økonomien samt til trods for de korrigerende foranstaltninger, der blev vedtaget i årets løb, er det forventede underskud for 2002 i væsentlig grad bedre end de oprindelige målsætninger. Dette indebærer igen, at "tæt på balance"-positionen ifølge regeringens egne prognoser vil blive nået i 2004 snarere end i 2003. Rådet beklager, at der er sket en betydelig opbremsning i faldet i gældskvoten siden 2001, hvilket skal ses i sammenhæng med svag vækst og langsommere fremskridt end forventet i privatiseringsprogrammet som følge af konjunkturerne på de finansielle markeder. Regeringen forventer nu, at faldet i gældskvoten til mindre end 100 % af BNP først sker i 2005, hvilket er to år senere end det, som Italien oprindeligt forpligtede sig til i 1998.

I programmets makroøkonomiske scenario forudsættes der en stigning i den økonomiske aktivitet, som på kort sigt afspejler det forventede opsving i verdensøkonomien og i den indenlandske efterspørgsel, og formodningen om, at produktionsgabet vil blive lukket. På baggrund af den seneste udvikling bliver opsvinget formentlig langsommere end forventet, og vækstforventningerne, både nominelt og potentielt, synes at være optimistiske. På mellemlang sigt synes en forventning om vækst på 2,5 % pr. år mere sandsynlig, hvilket sammen med en nedjustering af den potentielle vækstrate på 2 % vil resultere i et underliggende underskud på 1,1 % i 2006. Dette betyder, at målet på mellemlang sigt om tæt på balance eller overskud i dette scenario ikke bliver nået i programperioden. Rådet noterer sig imidlertid Italiens tilsagn om at nå målet om tæt på balance i 2004.

Programmet forudser, at den konjunkturjusterede budgetstilling i 2003 forbedres med 0,7 %. Rådet bemærker, at budgetmålet for 2003 ligesom i det foregående år er stærkt afhængigt af engangsforanstaltninger. Ifølge Kommissionens beregninger, der bygger på Italiens opdaterede program, vil det konjunkturjusterede underskud forblive på 0,9 % i 2003 og stadig ikke opfylde kravene i stabilitets- og vækstpagten om at opnå en budgetstilling tæt på balance eller i overskud. Selv om det antages, at sådanne engangsforanstaltninger giver de forventede resultater, kan der ske det, at den konjunkturjusterede budgetstilling ikke forbedres som planlagt som følge af risiciene i forbindelse med tendensen i budgetprognoserne og derved bringes opnåelsen af mindstetilpasningen på 0,5 % af BNP i fare. Mens Rådet med tilfredshed noterer sig, at der for nylig er blevet indført foranstaltninger med henblik på at føre strengere kontrol med de offentlige udgifter, opfordrer det Italien til at sikre fuld gennemførelse af de foranstaltninger, der er planlagt for 2003, således at der mindst sikres en forbedring i den underliggende balance på 0,5 % af BNP. Rådet gør opmærksom på, at overholdelsen af budgetmålene for 2004 og de følgende år, herunder opfyldelse af målet om tæt på balance, i afgørende grad afhænger af, at de vigtigste engangsforanstaltninger, der er gennemført i 2003, afløses af foranstaltninger af mere varig karakter sammen med korrektioner for at nå en reduktion på mindst 0,5 %.

Rådet finder, at Italien for at gennemføre en bæredygtig konsolidering bør indføre strukturelle foranstaltninger på udgiftssiden i stedet for engangsforanstaltningerne. Rådet noterer sig, at Italien forpligter sig til snarest i sin mellemsigtede budgetplanlægningsproces for 2003 at beskrive de brede foranstaltninger af varig karakter, der kan sikre, at der mindst tilstræbes en forbedring af den konjunkturjusterede balance på 0,5 % af BNP om året, indtil målet om tæt på balance kan anses for at være nået. Mere generelt opfordrer Rådet endvidere Italien til at specificere sin finanspolitiske strategi, navnlig på baggrund af målet om at reducere skattebyrden, et mål, som Rådet tilslutter sig, men som kun kan nås sikkert og effektivt inden for en omfattende reformplan på både udgifts- og indtægtssiden.

Rådet er af den opfattelse, at en reduktion på baggrund af Italiens meget høje gældskvote bør ske betydeligt hurtigere end i de seneste år. Rådet konstaterer, at der er sket en opbremsning i den planlagte gældsnedbringelse hen imod slutningen af programperioden også sammen med "ekstraordinære" transaktioner. Rådet finder det i særlig grad betænkeligt, at risiciene for programmets underskudsmål kan medføre en uacceptabelt langsom nedbringelse af gældskvoten. Rådet opfordrer derfor Italien til at sætte ind på alle de områder, der er under regeringens kontrol, for at sikre, at gælden falder tilstrækkeligt. I den forbindelse anbefaler det, at der overvejes foranstaltninger af midlertidig karakter, især salg af aktiver gennem kapitalfremskaffelsestransaktioner, som et middel til at fremskynde nedbringelsen af gælden og ikke som et alternativ til korrigerende foranstaltninger på underskudssiden.

Rådet understreger, at opnåelse af en situation med underliggende budgetbalance på mellemlang sigt er af afgørende betydning, hvis det skal lykkes at gøre de offentlige finanser bæredygtige. På grundlag af nuværende politikker kan risikoen for ikke-bæredygtige offentlige finanser på baggrund af befolkningens aldring ikke udelukkes. Som følge af Italiens store gæld vil det være nødvendigt med primære overskud i størrelsesordenen 5 % af BNP i mange år. Rådet konstaterer, at Italiens evne til at klare de budgetmæssige konsekvenser af befolkningens aldring bygger på gennemførelse af de store pensionsreformer, der blev vedtaget i 1990'erne, og en meget stor stigning i erhvervsfrekvensen. I overensstemmelse med sin udtalelse om de tidligere opdaterede programmer og de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for 2002 opfordrer Rådet til, at Italien træffer yderligere foranstaltninger til fremme af supplerende privatfinansierede pensionsordninger og tager fat på det uafklarede afgørende problem inden for det offentlige pensionssystem, dvs. den alt for lange overgang til det nye bidragsbaserede system. Dette bør ske sammen med de nødvendige foranstaltninger med henblik på at øge erhvervsfrekvensen og kontrollere udviklingen i aldersrelaterede udgifter.

(1) EFT L 209 af 2.8.1997.