KOMMISSIONENS BESLUTNING af 30. juni 1993 om en procedure i henhold til EOEF-Traktatens artikel 85 (IV/33.407 - CNSD) (Kun den italienske udgave er autentisk)

(93/438/EOEF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i Traktatens artikel 85 og 86 (1), senest aendret ved akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, saerlig artikel 3, stk. 1,

under henvisning til den begaering, som Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) har indgivet i henhold til artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 17,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 25. september 1991 om at indlede en procedure,

efter at have givet Consiglio nazionale degli spedizionieri doganali (CNSD) lejlighed til at udtale sig vedroerende de af Kommissionen fremfoerte klagepunkter, jf. artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17, samt Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963, om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Raadets forordning nr. 17 (2),

efter hoering af Det Raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal, og

ud fra foelgende betragtninger:

I. SAGSFREMSTILLING A. Klagerne (1) Kommissionen har faaet forelagt flere klager fra industri-, handels- og transportvirksomheder i Faellesskabet.

(2) De virksomheder, som har indsendt klager, henviser til en raekke vanskeligheder, som de stoeder paa ved toldekspeditioner i Italien i forbindelse med udfoerelsen af toldklareringsopgaver.

(3) En af disse klager, som er indgivet af AICAI, er bl.a. rettet mod den beslutning, som CNSD har truffet om fastsaettelsen af de tariffer, som skal betales til »Spedizionieri« for de fortoldningstjenester, som internationale kurértransportoerer anmoder om.

B. CNSD (4) Toldklareringsvirksomhed er i Italien underlagt bestemmelserne i lov nr. 1612 af 22. december 1960 og gennemfoerelsesbestemmelserne i ministerielt dekret af 10. marts 1964 samt praesidentdekret af 23. januar 1973, nr. 43 (Testo unico delle disposizioni legislative in materia doganale).

(5) For at udoeve toldklareringsvirksomhed skal man opfylde betingelserne i gaeldende toldlovgivning. I praesidentdekretet af 23. januar 1973 er det bl.a. fastsat, at autorisationen som toldklarerer ikke er tidsbegraenset. For at opnaa autorisation skal ansoegeren opfylde visse betingelser samt bestaa en eksamen, som i princippet afholdes hvert tredje aar.

(6) Baade ansatte og selvstaendige kan udoeve toldklareringsvirksomhed. Den i en virksomhed ansatte toldklarerer skal vaere i besiddelse af autorisation og optages paa en liste, som administreres og ajourfoeres af vedkommende kompetente regionale raad; den paagaeldende kan udelukkende repraesentere sin arbejdsgiver.

For at udoeve toldklareringsvirksomhed som selvstaendig skal man vaere i besiddelse af autorisation, vaere optaget i det nationale register, som omfatter samtlige regionale registre (for tiden 13: Bari, Bologna, Bolzano, Cagliari, Firenze, Genova, Milano, Napoli, Palermo, Rom, Torino, Trieste og Venedig). Hvad enten man er selvstaendig eller ansat toldklarerer, kan man kun udoeve virksomhed i den region, hvor man har opnaaet autorisation.

(7) I hver region findes et regionalt raad, hvor antallet af medlemmer er afhaengigt af antallet af registrerede toldklarerere. Disse medlemmer vaelges for to aar af de toldklarerere, som er opfoert i registret.

(8) Det paahviler raadet at foere listen over ansatte og registre over selvstaendige toldklarerere.

Hvad de selvstaendige angaar, paahviler det endvidere raadet at foere kontrol med de registreredes adfaerd og at afgive udtalelser i eventuelle tvister mellem en toldklarerer og en kunde. Det har ogsaa befoejelse til at udoeve sanktioner over for de registrerede.

(9) Formanden er en embedsmand fra finansministeriet, nemlig chefen for tolddepartementet for inspektioner. Raadet skal ogsaa fremsaette forslag om klarerernes vederlag og fremlaegge disse for det nationale raad med henblik paa fastsaettelse af tariffen.

(10) CNSD har saede i Rom og er sammensat af ni medlemmer, som udnaevnes for en treaarig periode af medlemmerne af de regionale raad.

Finansministeriets generaldirektoer for told og indirekte skatter er foedt medlem samt formand.

(11) Det paahviler ham at administrere det nationale register og at loese kompetencestridigheder mellem de regionale raad. Han udarbejder klarerernes tariffer. Der er tale om en fast tarif, som klarererne ikke kan fravige, men det nationale raad kan i saerlige tilfaelde og for en tidsbegraenset periode give dispensation.

C. Markedet (12) For at importere varer i Italien og eksportere derfra er det paakraevet at opfylde en hel raekke formaliteter i forbindelse med toldekspeditionerne og toldkontrollen. Efter de i EF-retten fastsatte bestemmelser er det muligt at give fuldmagt til udfoerelse af alle disse ekspeditioner til professionelle operatoerer, toldklarerere, som mod vederlag paatager sig at bringe disse formaliteter i orden. Det relevante marked er derfor det, der vedroerer de tjenesteydelser, som udfoeres af toldklarererne.

(13) Disse tjenesteydelser benyttes saerligt af internationale kurértransportoerer. De internationale kurértransportoerer opererer inden for organisationer, som er sammensat af forskellige virksomheder, oftest medlemmer af den samme gruppe, som etablerer et forbindelsesnet mellem flere lande.

(14) Hver virksomhed i nettet paatager sig inden for sit hjemland indsamling (forsendelser til udlandet) og distribution (forsendelser inden for landets graenser) af post og pakker samt alle de opgaver, der er forbundet med transporten. Blandt disse opgaver er toldklareringen. Med hensyn til pakker opkraever transportoeren betalingen hos afsenderen og forpligtelser sig til at bringe pakken til modtageren.

(15) Afsenderen betaler for tjenesteydelsen samt toldafgifterne, medmindre han deklarerer, at omkostningerne skal paahvile modtageren. Omkostningerne ved toldklarering er altid indregnet i den pris, afsenderen skal betale. Ifoelge almindelig praksis skal modtageren kun betale den told, som overstiger et bestemt beloeb; ca. 60 % af forsendelserne befinder sig under dette beloeb.

(16) Italienske transportoerer kommer saaledes aldrig i kontakt med udenlandske afsendere, men udelukkende med italienske afsendere og undertiden, naar det faste beloeb overskrides, med italienske modtagere i forbindelse med transportoerernes krav paa tilbagebetaling af told.

(17) Almindeligvis samles forsendelserne i sorteringscentre, saaledes at der kan foretages grupperede forsendelser til hvert bestemmelsessted. Der er saaledes daglig kontakt til toldklarererne vedroerende et stort antal toldklareringer, som naesten alle er af samme type. Takket vaere dette system kan en pakketransport foretages paa 24 timer inden for Europa og 48 timer i resten af verden.

(18) Et institut for markedsanalyse foretog efter anmodning fra AICAI i juni 1988, faa dage foer den nye tarif, som blev godkendt ved bekendtgoerelse af 6. juli 1988, traadte i kraft, en undersoegelse af brugen af kurérservice og kundens vurdering heraf. Undersoegelsen omfattede et udvalg af 400 repraesentative italienske industrivirksomheder.

(19) Ifoelge resultaterne af undersoegelsen udgjorde de faste brugere af international kurérservice 41,3 %; blandt disse benyttede 80,1 % private transportoerer, som f.eks. medlemmer af AICAI; 4,8 % benyttede CAI (det italienske post- og telegrafvaesens kurérservice) og 15,1 % benyttede Alitalia.

(20) 86,9 % af virksomhederne angav den korte leveringstid som aarsag til anvendelse af denne type tjenesteydelse, og 45,5 % af virksomhederne angav ligeledes overholdelse af de lovede leveringstidspunkter som aarsag.

(21) For 83,9 % af virksomhederne drejede det sig om forsendelser til lande i Europa; af undersoegelsen fremgaar det ogsaa, at 77,8 % af de paagaeldende virksomheder henter mere end 35 % af deres omsaetning gennem eksport.

(22) I betragtning af det store antal forsendelser har mange transportoerer ansat toldklarerere i deres virksomhed, og i de tilfaelde hvor de, foer den nye tarif traadte i kraft, benyttede selvstaendige toldklarerere, anvendte de aftaler med en fast tarif for alle forsendelser under en vis vaerdi.

(23) Den tarif, som blev godkendt af CNSD den 16. april 1970, og som gjaldt indtil juli 1988, indeholdt en reduktion paa 35 % af det fastsatte minimum i tariffen for transportvirksomheder; der var intet fastsat for kurértransportoerer, som havde paabegyndt deres virksomhed i 1980. Ikke desto mindre var de omfattet af samme ordning. Siden har CNSD truffet beslutning om forhoejelser af tariffen, som blev godkendt ved ministerielt dekret; forhoejelserne blev foretaget paa grundlag af en koefficient til forhoejelse af tariffen fra 1970.

Naervaerende beslutning angaar den nye tarif, som er den eneste tarif i anvendelse for oejeblikket. Virksomhederne kan kun fravige tariffen ved undtagelse, der bevilges af CNSD.

D. Tarif og dekret om godkendelse af 1988 (24) I henhold til artikel 14 i lov af 22. december 1960, hvori det overdrages til det nationale raad at fastsaette tariffen for toldklarering paa grundlag af forslag fra de regionale raad, har CNSD paa sit moede den 21. marts 1988 vedtaget den tarif, der gaelder aktuelt.

(25) Ved dekret af 6. juli 1988 har finansministeren under hensyn til:

- loven af 22. december 1960, der traeffer bestemmelse om udoevelsen af toldklareringsvirksomhed

- CNSD's beslutning om godkendelse af tariffen paa moedet af 21. marts 1988, og

- den fulgte procedures lovmaessighed

godkendt tariffen (dekretets artikel 1) og fastsat datoen for dens ikrafttraeden til dagen efter dens offentliggoerelse i den italienske statstidende (3) (dekretets artikel 2), nemlig 20. juli 1988.

(26) I tariffen er der fastsat forskellige satser afhaengig af vaerdien eller vaegten af den vare, som skal klareres, og for hver sats er der i visse tilfaelde angivet en fast pris og i de fleste tilfaelde en prisgaffel med en minimums- og maksimumspris for toldklarereres udfoerelse af toldformaliteter.

(27) Ud over at det stadfaestes, at

- de angivne beloeb henviser til hver toldekspedition eller tjenesteydelse

- afvigelser fra tariffen ikke er tilladt efter artikel 5, der forbyder enhver toldklarerer at anvende mindre beloeb end de angivne

- det nationale raad i saerlige tilfaelde og kun for en tidsbegraenset periode kan fravige tariffen

- der er givet CNSD magt til selvstaendigt at tilstaa saadanne afvigelser, som saaledes ikke er underkastet ministeriets godkendelse og ikke offentliggoeres i Statstidende

er der med tariffen foretaget en vaesentlig prisforhoejelse.

(28) Det, som i foerste raekke har beroert kurértransportoererne, er aendringen af satserne gennem indfoerelse af en minimumspris for forsendelser til Italien til en vaerdi under 3 mio. lire (se tabel under nr. 30).

(29) De foregaaende satser var fra 0 til 1 000 000 lire, hvorefter der var et spring paa 1 mio. lire op til 10 mio.; herefter forhoejedes satserne for hver 10 mio. Ca. 60 % af forsendelserne faldt ind under den foerste sats, og toldafgifterne blev indbetalt af transportoeren.

(30) Sammenligning mellem satserne i de to tariffer:

Import

/* Tabel: Se EFT */

Eksport

/* Tabel: Se EFT */

(31) Sammenligning mellem den tidligere og den nye tarif i forhold til varens vaerdi ved anvendelse af minimumssatserne:

/* Tabel: Se EFT */

indvirkning paa kurértransportoerernes virksomhed baade i kraft af det tidsspilde, som de nye bestemmelser medfoerte, og i kraft af priserne, som stoerstedelen af deres kunder fandt umaadeholdne.

E. Undtagelsesbestemmelsen af 11. juni 1990 (32) Paa dets moede den 11. juni 1990 har CNSD:

- under henvisning til anmodning fra AICAI

- i betragtning af sin beslutning af 11. juli 1989, ifoelge hvilken forsendelser af varer, hvis vaerdi ikke overskred 350 000 lire eksklusive transportomkostninger og andre omkostninger, var blevet undtaget (4) fra anvendelsen af tariffen

- i betragtning af den saerlige art tjenesteydelser, som leveres af internationale kurértransportoerer

- i betragtning af, at transportoererne paatager sig samtlige omkostninger ved de ydelser, som leveres af toldklarererne

- i betragtning af kurértransportoerernes forpligtelse til at paatrykke foelgende angivelse paa deres prisliste, som offentliggoeres, samt paa dokumenter, som medfoelger forsendelsen: »vederlag for ydelser vedroerende toldekspeditioner er fastsat ved ministerielt dekret af 6. juli 1988 og ved eventuelle undtagelsesbestemmelser vedtaget af det nationale raad i medfoer af artikel 6 i tariffen«

(33) besluttet:

- for forsendelser foretaget af internationale transportoerer, at anvende undtagelsesbestemmelsen efter beslutningen af 11. juli 1989 vedroerende varer til en vaerdi under 350 000 lire, eksl. transportomkostninger og andre omkostninger

- at vederlag for toldekspeditioner vedroerende forsendelser af varer til en vaerdi under 2 500 000 lire, foretaget af internationale kurértransportoerer, kan reduceres med op til maks. 70 %.

(34) Denne beslutning er betinget af, at kontrakter mellem toldklarerere og deres kunder, kurértransportoererne, af AICAI deponeres hos det kompetente regionale raad, foerste gang foer den 30. juli 1990 og dernaest foer kontraktens ikrafttraeden.

(35) Denne beslutning giver ligeledes kurértransportoererne mulighed for at unddrage sig forpligtelsen til at fakturere toldklareringsudgifterne separat til baade afsender og modtager.

(36) Denne beslutning er blevet meddelt Kommissionen af den klagende part, AICAI, den 4. december 1991.

F. CNSD's svar paa Kommissionens klagepunkter (37) I brev af 8. januar 1992 til Kommissionen har CNSD anfoert foelgende:

- aftalen indgaaet mellem AICAI og CNSD, som har udmoentet sig i CNSD's beslutning af 11. juni 1990, og som AICAI anmeldte til Kommissionen den 4. december 1991, har fjernet uoverensstemmelsen mellem AICAI og CNSD og overfloediggjort proceduren

(38) - AICAI's udtalte bekymringer i brev af 4. december 1991 med hensyn til at tilbagekalde afvigelsen er ugrundede; anvendelsen af afvigelser er udelukkende begrundet i, at en formel aendring af tariffen (som er resultatet af fem aars arbejde) ville vaere for tidskraevende, og det derfor ville vaere umuligt at imoedekomme eventuelle velbegrundede anmodninger fra erhvervsdrivende i branchen

(39) - de retssager, der er anlagt for italienske domstole med henblik paa annullering af tariffen i oevrigt, er blevet formelt frafaldet, da de i kraft af afvigelserne var blevet overfloediggjort.

II. RETLIG VURDERING A. Artikel 85, stk. 1 1. Virksomhed

(40) Den omstaendighed, at toldklareringsvirksomhed efter italiensk ret anses som liberalt erhverv, aendrer ikke det forhold, at toldklarerere er erhvervsdrivende virksomheder, hvilket fremgaar af Domstolens praksis, som nylig udtrykt ved EF-Domstolens dom af 23. april 1991 i Hoefnersagen, sag C-41/90 (5), ifoelge hvilken »begrebet virksomhed omfatter enhver enhed, som udoever en erhvervsaktivitet, uden hensyn til dens juridiske status og finansieringsform«.

(41) CNSD er en virksomhedssammenslutning, og de beslutninger, som traeffes af CNSD i dets egenskab af instans udpeget af medlemmerne til administration af medlemsregistret, maa betragtes som vedtagelser inden for en virksomhedssammenslutning, hvis formaal det er at fastsaette regler for medlemmernes erhvervsvirksomhed.

2. Vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder

(42) Hvad tariffen angaar, bestemmer CNSD selvstaendigt dens niveau samt betingelserne for dens anvendelse og handler derfor som en klassisk virksomhedssammenslutning. Efter at CNSD har fastsat tariffen, skal den godkendes ved ministerielt dekret, hvilket dog ikke forhindrer, at der er tale om en vedtagelse truffet af en virksomhedssammenslutning, saaledes som det navnlig fremgaar af den omstaendighed, at beslutninger om afvigelser fra tariffen ikke kraever ministerens godkendelse; det foelger heraf, at alle beslutninger vedroerende tariffen er udtryk for CNSD's vilje.

(43) CNSD vil paa ingen maade kunne paaberaabe sig de forpligtelser til at vedtage bindende tariffer, som det i medfoer af artikel 11 og 14 i lov 1612 maatte blive paalagt, naar disse »forpligtelser« i praksis kan betyde overtraedelse af Faellesskabets konkurrenceregler.

(44) Ifoelge EF-Domstolen (forenede sager 43/82 og 63/82, VBVB og VBBB mod Kommissionen (6), og sag 123/83, BNIC/Clair (7)), kan den nationale ret under ingen omstaendigheder svaekke gyldigheden af Faellesskabets konkurrenceregler og endnu mindre modvirke eller forhindre anvendelsen af disse regler. Eventuelle bestemmelser i national ret, der tvinger virksomhederne til at foelge en bestemt praksis eller, som det her er tilfaeldet, overlader det til en virksomhedssammenslutning at traeffe afgoerelse om visse bestemmelser, er juridisk set paa ingen maade til hinder for, at Kommissionen ved en formel beslutning fastslaar, at virksomhedssammenslutningen CNSD har overtraadt bestemmelserne i Traktatens artikel 85, stk. 1.

3. Konkurrencebegraensninger

(45) CNSD's beslutning af 21. marts 1988 har medfoert foelgende konkurrencebegraensninger:

- fastsaettelse af en fast minimums- og maksimumstarif for hver enkelt ekspedition, som udfoeres af toldklarerere, uden mulighed for fravigelse i enkelttilfaelde

- bindende regler vedroerende fakturering af denne tarif, som f.eks. separat fakturering.

(46) Der er tale om begraensninger af toldklarerernes frihed, ikke kun med hensyn til de priser, som deres kunder skal betale, idet en del af prisen er fast og ens for alle, men ogsaa med hensyn til deres interne organisation, idet de ikke har mulighed for at samle deres ekspeditioner for at reducere omkostningerne, fordi tariffen paalaegger dem en separat og ensartet tarifberegning for hver ekspedition.

(47) Det forhold, at CNSD forbeholder sig mulighed for, midlertidigt og i saerlige tilfaelde, at dispensere fra denne tarif, aendrer ikke ved begraensningernes graverende karakter, for disse undtagelser afhaenger i realiteten af CNSD's skoen.

CNSD's paastand om, at mulighederne for dispensation og navnlig bestemmelserne af 11. juni 1990 vedroerende AICAI's medlemmer skulle overfloediggoere naervaerende procedure, kan ikke godtages, for de begraensninger, som tariffen og de bindende regler om fakturering medfoerer, er stadig gaeldende og anvendes.

Det nationale raads beslutninger om at dispensere fra tariffen og de bindende regler om fakturering betyder kun, at de negative virkninger af begraensningerne mindskes for de erhvervsdrivende, som har opnaaet dispensation, men begraensningerne fjernes ikke.

(48) Muligheden for efter lovgivningen at lade toldekspeditioner udfoere af en selvstaendig eller af en ansat toldklarerer kan ikke fratage begraensningerne deres graverende karakter.

Det forhold, at nogle toldklarerere er ansatte, har ingen indflydelse paa markedet. De er ansat i virksomheder, der har valgt denne ordning, fordi de finder den mindre byrdefuld end til stadighed at skulle soege bistand hos selvstaendige klarerere. De er derfor ikke i konkurrence med de selvstaendige klarerere, fordi hverken de ansatte klarerere eller de virksomheder, hos hvilke de er ansat, opererer paa markedet for tjenesteydelser i forbindelse med toldklarering.

4. Paavirkning af samhandelen mellem medlemsstater

(49) Den tarif, som er fastsat af CNSD, kan indvirke paa samhandelen mellem medlemsstater, for saa vidt som denne tarif netop fastsaetter prisen for alle toldekspeditioner i forbindelse med import til og eksport fra Italien.

(50) Ifoelge gaeldende lov i Italien er indehaveren af en vare, som paalaegges at foretage en toldangivelse, udfaerdige bestemte dokumenter, overholde forpligtelser eller saerlige regler, eller som har mulighed for at udoeve bestemte rettigheder, berettiget til at handle via en repraesentant, dvs. en ansat eller selvstaendig toldklarerer.

(51) Enhver virksomhed, der importerer til Italien, og enhver italiensk virksomhed, der eksporterer, og som ikke disponerer over en ansat toldklarerer (eller som har en toldklarerer ansat, der ikke er autoriseret til at udoeve virksomhed i den region, hvor toldklareringen skal finde sted), beroeres af tariffen, fordi alle selvstaendige toldklarerere anvender den.

(52) I betragtning af, at importen i Italien i 1990 udgjorde ca. 25 % af vareforbruget og eksporten ca. 18 % af bruttonationalproduktet, og at ca. 58 % af importen stammer fra faellesskabslande og ca. 59 % af eksporten gaar til andre medlemsstater, kan det endvidere konkluderes, at der er tale om en meget betydelig paavirkning af samhandelen.

(53) Denne tarif medfoerer desuden hindringer for handelen mellem det italienske marked og de oevrige faellesskabsmarkeder, i og med at den fordyrer og komplicerer toldekspeditioner. Dertil kommer, at prisen end ikke staar i forhold til ydelsens kvalitet eller art, eftersom de fastsatte minimums- og maksimumssatser ikke er beregnet i forhold til ydelse som saadan, men er fastsat paa grundlag af varens vaerdi eller i andre tilfaelde dens vaegt.

B. Artikel 85, stk. 3 (54) Da der ikke foreligger anmeldelse, er der ingen anledning til at undersoege, om CNSD's beslutning af 21. marts 1988 kan fritages.

Det kan dog fastslaas, at betingelserne i artikel 85, stk. 3, ikke er opfyldt. Ifoelge Kommissionens administrative praksis og EF-Domstolens retspraksis kan der ikke gives fritagelse til samordnet prisfastsaettelse og navnlig ikke fastsaettelse af minimumspriser -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den tarif for toldklarereres tjenesteydelser, som blev vedtaget af toldklarerernes nationale raad (CNSD) paa dets moede den 21. marts 1988 med ikrafttraeden den 20. juli 1988, udgoer en overtraedelse af EOEF-Traktatens artikel 85, stk. 1.

Artikel 2

CNSD bringer omgaaende den i artikel 1 omhandlede overtraedelse til ophoer.

Artikel 3

CNSD underretter skriftligt de toldklarerere, som er opfoert i det nationale register, om denne beslutning, og om at den i artikel 1 omhandlede overtraedelse er blevet bragt til ophoer med angivelse af de heraf foelgende konsekvenser i praksis og saerlig hver enkelt toldklarerers frihed til at undlade at anvende den i artikel 1 omhandlede tarif.

CNSD godtgoer senest to maaneder efter meddelelsen af denne beslutning over for Kommissionen, at meddelelsen til toldklarererne i henhold til stk. 1 har fundet sted.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til

Consiglio nazionale degli spedizionieri doganali (CNSD)

Via XX Settembre 3

I-00187 Roma.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 30. juni 1993.

Paa Kommissionens vegne

Karel VAN MIERT

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.

(2) EFT nr. 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63.

(3) Gazzetta Ufficiale nr. 168 af 19. 7. 1988.

(4) Undtaget i den forstand, at der ifoelge beslutningen, som AICAI ikke var omfattet af, var blevet givet tilladelse til en afvigelse fra tariffen, for at tillade en reduktion paa op til 60 % af de heri fastsatte mindstebeloeb for forsendelser, hvis vaerdi ikke overskred 350 000 lire; denne undtagelse, der var blevet bevilget »for bedre at tage specielle situationer i betragtning og at tage hensyn til de af de interesserede kategorier fremfoerte krav«, praeciserede ikke, hvilke kategorier det drejede sig om, men begraensede sig til at angive de af tariffen udelukkede operationer.

(5) Sml. I-1991 s. 1979 og s. I-2016, praemis 21.

(6) EF-Domstolens dom af 17. 1. 1984, Sml. 1984, s. 19.

(7) EF-Domstolens dom af 30. 1. 1985, Sml. 1985, s. 402.