BESLUTNING FRA DET RAADGIVENDE UDVALG FOR DET EUROPAEISKE KUL- OG STAALFAELLESSKAB

for en kulpolitik i det indre marked

(93/C 14/02)

(Enstemmigt vedtaget paa det 302. moede den 19. november 1992; tre afholdt sig fra at stemme)

DET RAADGIVENDE UDVALG FOR DET EUROPAEISKE KUL- OG STAALFAELLESSKAB -

- som har gjort sig bekendt med:

- de nye energipolitiske maal for Faellesskabet frem til 1995 (1), der blev vedtaget af Raadet i 1986, og som stadig er gaeldende;

- Kommissionens meddelelse om det indre energimarked (2);

- Kommissionens arbejdsdokument om forsyningssikkerheden, det indre energimarked og energipolitikken (3);

- midtvejsrapport til Raadet fra Kommissionen om anvendelsen af Kommissionens beslutning nr. 2064/86/EKSF om faellesskabsregler for statsstoette til kulindustrien for tidsrummet 1987 til 1990 (4);

- Europa-Parlamentets beslutning om »Kul og Det Indre Energimarked« (5);

- Kommissionens meddelelse til Raadet om EKSF-Traktatens fremtid (6);

- Kommissionens meddelelse til Raadet om en EF-strategi til begraensning af CO2-emissionerne og forbedring af energiudnyttelsen (7) samt Kommissionens forslag til Raadets direktiv om indfoerelse af en afgift af CO2-emissioner og af energi (8);

- som henviser til memorandum udarbejdet af de europaeiske kulproducenter »For en Kulpolitik i Det Indre Marked« (9)

oensker paa grund af sagens hastende karakter allerede nu at goere opmaerksom paa sine synspunkter, saaledes at Kommissionen kan tage hensyn til dem i alle sine initiativer, herunder direktivet vedroerende interventioner til fordel for stenkulsindustrien efter 1993.

Disse synspunkter kan opstilles som foelger:

Det Raadgivende Udvalg

A. som tager i betragtning, at

- mere end halvdelen af Faellesskabets energiforbrug allerede nu skal daekkes af import af energi fra tredjelande, og at denne afhaengighed vokser;

- Faellesskabets produktion af primaerenergi ikke vokser, eftersom:

- der allerede er gjort et stort indhug i de hidtil kendte gas- og olieforekomster i Faellesskabet

- kulproduktionen i Faellesskabet i lang tid har vaeret faldende, og EF-Kommissionen selv i nedennaevnte undersoegelse anslaar, at den ikke vil vaere paa mere end ca. 90 mio. tons ske/aar i 2005, dvs. halvdelen af den nuvaerende produktion;

- atomenergiproduktionen lader til at skulle stagnere i det mindste indtil begyndelsen af naeste aarhundrede;

- Faellesskabets forbrug af primaer energi forventes at stige. (Ifoelge en nylig undersoegelse foretaget af EF-Kommissionen »A view to the Future« skulle det stige med mere end 20 % frem til aar 2005 i forhold til 1990 for da at naa op paa 1,9 mia. tons ske);

B. som konstaterer, at

- stoerstedelen af kulindustrien ikke paa nuvaerende tidspunkt er i stand til at konkurrere med det importerede kul paa trods af en drastisk produktivitetsstigning, som var paa 52 % mellem 1985 og 1991, og som fortsaetter;

- kulindustrien i Faellesskabet og dens personale i loebet af de sidste 30 aar har vaeret igennem en tilpasnings- og strukturomlaegningsproces uden sidestykke (antallet af beskaeftigede er faldet med omkring 1,3 mio. fra omkring 1 564 000 i 1960 til 270 000 i 1990);

- faellesskabskul paa trods af denne betydelige tilbagegang endnu i dag bidrager vaesentligt til energiforsyningen i det indre marked og til spredning af energibalancen i Faellesskabet;

- den indenlandske kulproduktion i mange regioner spiller en vaesentlig oekonomisk og social rolle saavel direkte som indirekte. En fremskyndelse af strukturomlaegningerne kunne vaere til skade for den oekonomiske og sociale samhoerighed i disse regioner;

- Faellesskabet allerede paa nuvaerende tidspunkt forbruger en tredjedel af den internationale handel met kul, at 40 % af Faellesskabets kulforbrug allerede stammer fra import, og at denne importandel vil vokse yderligere i aarene fremover;

C. som erindrer om, at

- energipolitikken fortsat henhoerer under de nationale regeringers kompetence, og at den traktat, der blev undertegnet i Maastricht, intet aendrer ved denne kompetence. Under disse omstaendigheder er det naturligt, at medlemsstaternes energipolitik er forskellig alt efter, hvilke energiressourcer de har til raadighed, og alt efter deres oekonomiske politik og social- og miljoepolitik;

- uden statsstoetteordningen, uden stoetten fra de nationale oekonomiske politikker og uden anvendelsen af artikel 56 i EKSF-Traktaten ville stort set hele kulproduktionen i Faellesskabet vaere standset;

- Kommissionen har erkendt (1), at energiforsyningssikkerheden i det indre marked er det vigtigste for energipolitikken, og den har ikke til hensigt at overlade det indre energimarkeds fremtidige udvikling til markedskraefterne alene;

- Europa-Parlamentet har i sin beslutning (2) beskrevet faellesskabskul som den eneste fossile energivektor, der er tilgaengelig i Europa i tilstraekkelig maengde, og som en strategisk ressource, der giver garanti for en sikker forsyning paa lang sigt, navnlig hvad angaar produktion af elektricitet, staalproduktion og prisstabilitet;

- i en raekke medlemslande spiller de indenlandske stenkulsreserver en vigtig rolle i energipolitikken, hvilket de boer blive ved med;

D. bemaerker med bekymring, at

- faellesskabskul bestandig udsaettes for konkurrence fra importeret energi, en konkurrence, som kulindustrien ikke kan hamle op med ved egne midler;

- kulproduktionen allerede nu fortsat falder i alle Faellesskabets kulproducerende lande;

- den af Kommissionen foreslaaede afgift paa CO2-emissioner ville straffe kulindustrien, samtidig med at kul (indenlandsk eller importeret) formodes at yde et uundvaerligt bidrag til energiforsyningen;

Det er aarsagerne til, at Det Raadgivende Udvalg:

1. INSISTERER paa, at det er tvingende noedvendigt at fastlaegge en ny positiv politik over for faellesskabskul, saaledes at det til konkurrencedygtige priser kan bidrage til energiforsyningen i det indre marked i erkendelse af, at verdensmarkedet for kul ikke er et helt frit marked;

2. FINDER, at et saadant nyt tiltag er uomgaengelig noedvendigt, hvis man ikke vil vaere vidne til, at faellesskabsproduktionen af kul ophoerer hurtigt, og at ressourcerne opgives, med alle de alvorlige konsekvenser, det ville faa saavel paa det menneskelige, sociale og regionale plan som for energiforsyningssikkerheden;

3. ANMODER Kommissionen om i sine initiativer vedroerende kulindustrien at give medlemsstaterne mulighed for paa grundlag af EKSF-Traktaten at udarbejde saerlige foranstaltninger for kul.

Dette gaelder navnlig for den nye beslutning om statsstoette, som for perioden 1994 til 2002, som hidtil, skal sikre, at det faelles kulmarked fungerer godt, og saaledes skabe sikkerhed for EF's kulindustri og for dets strukturomlaegningsprogrammer paa lang sigt.

I den forbindelse er det af den opfattelse, at faelles bestemmelser, hvori det fastsaettes, hvor stor en procentdel national energi der skal anvendes, eller som paalaegger en gennemsnitsproduktionsomkostning for hele Faellesskabet som betingelse for tildeling af statsstoette, ikke er hensigtsmaessige.

Det anmoder Kommissionen om til Raadet at fremsende nye retningslinjer for energipolitikken paa lang sigt, hvori der tages hensyn til den saerlige rolle, som kul - navnlig EF-kul - spiller;

4. OPFORDRER Kommissionen til at sikre sig, at fortsaettelsen af dens program til beskyttelse af miljoeet ikke forfordeler kul via fiskale eller andre bestemmelser i forhold til andre energikilder, naar meningen er, at kuls vaegt i energibalancen skal styrkes;

5. INSISTERER paa, at Kommissionen hurtigst muligt udarbejder konkrete forslag til et faellesskabsprogram om »ren udnyttelse af kul« af hensyn til en spredning af energiforsyningen kombineret med miljoeforbedring.

(1) EFT nr. C 241 af 25. 9. 1986.

(2) KOM(88) 238 endelig udg. af 2. 5. 1988.

(3) SEK(90) 1248 af 14. 9. 1990.

(4) SEK(91) 1983 af 11. 11. 1991.

(5) Dok. PE 160.503.

(6) SEK(91) 407 af 15. 3. 1991.

(7) KOM(92) 246 endelig udg. af 1. 6. 1992.

(8) KOM(92) 226 endelig udg. af 24. 5. 1992.

(9) Dok. C.C. 5641/92 af 30. 9. 1992.

(1) SEK(90) 1248 af 14. 9. 1990.

(2) Dok. P.E. 160.503.