RÅDETS RESOLUTION af 15. december 1997 om retningslinjerne for beskæftigelsen i 1998 (98/C 30/01)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

i betragtning af, at Fællesskabet i henhold til traktatens artikel 2 navnlig har til opgave at fremme et højt beskæftigelsesniveau,

i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Amsterdam og resolutionen om vækst og beskæftigelse, hvori der blev henvist til proceduren ifølge Amsterdam-traktatens nye afsnit om beskæftigelse, og hvori det erklæredes, at Rådet burde søge at give disse bestemmelser øjeblikkelig virkning,

i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råds ekstraordinære møde om beskæftigelse den 20.-21. november 1997 i Luxembourg,

under henvisning til Kommissionens udkast og Kommissionens meddelelse af 1. oktober 1997 »Forslag til retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik i 1998«,

under henvisning til beslutningen indeholdende Europa-Parlamentets forslag til Det Europæiske Råds ekstraordinære møde om beskæftigelse,

under henvisning til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Kommissionens meddelelse,

under henvisning til Regionsudvalgets forslag til Det Europæiske Råds ekstraordinære møde om beskæftigelse,

under henvisning til Beskæftigelses- og Arbejdsmarkedsudvalgets udtalelse,

under henvisning til forslag fra arbejdsmarkedets parter til Det Europæiske Råds ekstraordinære møde om beskæftigelse, og

ud fra følgende betragtninger:

Medlemsstaterne har bidraget til forberedelsen af Det Europæiske Råds ekstraordinære møde om beskæftigelse;

beskæftigelsen er et af de spørgsmål, som optager de europæiske borgere mest, og alt må sættes ind på at bekæmpe arbejdsløsheden, hvis uacceptable niveau truer sammenhængskraften i vore samfund;

Det Europæiske Råd i Luxembourg giver en ny impuls til de overvejelser og den indsats, som medlemsstaterne og Unionen indledte på Det Europæiske Råds møde i Essen;

Det Europæiske Råd i Luxembourg er blevet enig om en samlet strategi, der omfatter tre aspekter:

1) der skal fortsat føres og udvikles en samordnet makroøkonomisk politik, der støtter sig på et effektivt indre marked,

2) alle Fællesskabets politikker skal anvendes til fordel for beskæftigelsen i overensstemmelse med principperne i traktaten, og

3) medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker skal samordnes på grundlag af fælles retningslinjer vedrørende både mål og midler med en vilje til konvergens hen imod mål, der fastsættes i fællesskab, som skal kunne kontrolleres, og som regelmæssigt ajourføres, samtidig med at de bør indgå i de nationale handlingsplaner for beskæftigelsen, som medlemsstaterne udarbejder;

en sådan samordning af medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker skal iværksættes ved, at Rådet efter høring af Beskæftigelses- og Arbejdsmarkedsudvalget, der handler i tæt samarbejde med Udvalget for Økonomisk Politik, vedtager retningslinjer for beskæftigelsen, der er forenelige med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, og som fastsætter konkrete mål, og opfyldelsen af disse mål følges regelmæssigt ved hjælp af en fælles procedure til evaluering af resultaterne;

der kan være forskelle i iværksættelsen af retningslinjerne afhængigt af deres art, af deres virkninger for medlemsstaterne og af modtagerne; de skal være i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og medlemsstaternes kompetence på beskæftigelsesområdet;

retningslinjerne samler sig om fire hovedlinjer: forbedring af evnen til integration på arbejdsmarkedet, udvikling af en iværksætterkultur, fremme af virksomhedernes og de ansattes tilpasningsevne, således at arbejdsmarkedet kan reagere på økonomiske forandringer, samt styrkelse af ligestillingspolitikken på arbejdsmarkedet;

gennemførelsen af strategien forudsætter, at alle aktører mobiliseres: medlemsstaterne, regionerne, arbejdsmarkedets parter og fællesskabsinstitutionerne; Europa-Parlamentet og Den Europæiske Investeringsbank har givet udtryk for deres interesse i sagen;

de forskellige situationer i medlemsstaterne over for de problemer, retningslinjerne omfatter, vil give sig udtryk i differentierede løsninger og prioriteringer, der er tilpasset det enkelte lands situation;

målet med disse foranstaltninger er at opnå en væsentlig stigning i beskæftigelsesfrekvensen i Europa på et varigt grundlag;

forebyggende foranstaltninger har særlig betydning med henblik på at bremse udviklingen i ungdomsarbejdsløsheden og langtidsledigheden ved hjælp af en tidlig påvisning af de individuelle behov og relevante tiltag, som systematisk begunstiger aktive foranstaltninger til integration på arbejdsmarkedet frem for passive støtteforanstaltninger;

det er vigtigt med fælles indikatorer udarbejdet på grundlag af fælles sammenlignelige statistiske oplysninger for at gøre det muligt effektivt at følge og evaluere beskæftigelsespolitikkerne samt fastlægge den bedste praksis -

VEDTAGET FØLGENDE RESOLUTION:

1. Retningslinjerne for beskæftigelsen i 1998, der findes i bilaget til denne resolution, vedtages herved.

2. Retningslinjerne bør indgå i nationale handlingsplaner for beskæftigelsen, som udarbejdes med et flerårigt perspektiv, så de konkretiseres i form af nationale mål udtrykt i tal, hver gang det er muligt og relevant, før de udmøntes i national lovgivning, administrative bestemmelser osv. De forskellige situationer i medlemsstaterne for så vidt angår de problemer, retningslinjerne omfatter, vil give sig udtryk i differentierede løsninger og prioriteringer, der er tilpasset det enkelte lands situation.

3. I de nationale handlingsplaner for beskæftigelsen fastsættes der frister for at nå de ønskede mål under hensyn til bl.a. de administrative og finansielle midler, der kan tilvejebringes.

4. Hver medlemsstat sender årligt Rådet og Kommissionen sin nationale handlingsplan for beskæftigelsen, hvori den fastlægger sin holdning til hver enkelt retningslinje, sammen med en rapport om, hvordan planen iværksættes.

5. Medlemsstaterne opfordres til på grundlag af disse retningslinjer at forelægge Rådet og Kommissionen deres første nationale handlingsplan for beskæftigelsen i 1998, så den kan drøftes i god tid inden Det Europæiske Råds møde i Cardiff.

6. Rådet forpligter sig til:

a) i andet halvår af 1998 at foretage en gennemgang af, hvordan medlemsstaterne har gennemført retningslinjerne i deres nationale politik, på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne og efter høring af Beskæftigelses- og Arbejdsmarkedsudvalget

b) parallelt hermed, sammen med Kommissionen og under hensyn til denne gennemgang, at udarbejde en rapport om beskæftigelsessituationen i Fællesskabet og om de vigtigste foranstaltninger, som medlemsstaterne har truffet for at gennemføre deres beskæftigelsespolitik i lyset af disse retningslinjer; denne rapport skal forelægges for Det Europæiske Råd i Wien.

7. Kommissionen forpligter sig til i god tid at udarbejde og forelægge de rapporter, som Det Europæiske Råd har anmodet om.

8. Rådet noterer sig, at Kommissionen forpligter sig til inden den 15. oktober 1998 at forelægge udkast til retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker i 1999.

9. Rådet bekræfter, at arbejdsmarkedets parter på alle niveauer vil blive knyttet til alle etaper af dette projekt og yde et vigtigt bidrag til iværksættelsen af disse retningslinjer og til fremme af et højt beskæftigelsesniveau. Dette bidrag vil regelmæssigt blive evalueret.

10. Rådet vil sørge for regelmæssige kontakter med arbejdsmarkedets parter for at sikre en passende forberedelse af deres halvårlige møder med en trojka af stats- og regeringsledere og med Kommissionen.

BILAG

RETNINGSLINJERNE FOR BESKÆFTIGELSEN I 1998

I. Forbedring af evnen til integration på arbejdsmarkedet

- En indsats over for ungdomsarbejdsløsheden og forebyggelse af langtidsledighed

For at bremse udviklingen i ungdomsarbejdsløsheden og langtidsledigheden udvikler medlemsstaterne forebyggende strategier, der skal fokusere på de lediges evne til integration på arbejdsmarkedet på grundlag af en tidlig identifikation af de individuelle behov; inden for en frist, som de enkelte medlemsstater fastsætter, og som højst kan være fem år - denne frist kan dog være længere i de medlemsstater, hvor arbejdsløsheden er særlig høj - sørger de for:

- at tilbyde alle unge en ny start i form af uddannelse, omskoling, jobtræning, arbejde eller andre foranstaltninger, der kan fremme deres integration på arbejdsmarkedet, før de har været ledige i seks måneder

- også at tilbyde voksne ledige en ny start, før de har været ledige i tolv måneder, ved at anvende et af ovennævnte midler eller mere generelt ved at give en individuel erhvervsvejledning.

Disse former for forebyggelse og integration bør kombineres med foranstaltninger med henblik på langtidslediges reintegration.

- Skift fra passive til aktive foranstaltninger

Understøttelses- og uddannelsessystemerne bør - hvor det viser sig nødvendigt - gennemgås og tilpasses med henblik på aktivt at fremme de lediges evne til integration på arbejdsmarkedet og klart tilskynde de ledige til at søge og acceptere et arbejde eller en uddannelse. Medlemsstaterne bør med henblik herpå:

- bestræbe sig på væsentligt at forøge antallet af personer, som deltager i aktive foranstaltninger, der kan gøre deres integration på arbejdsmarkedet lettere. Med henblik på at øge den procentvise andel af ledige, der får tilbud om uddannelse eller andre tilsvarende foranstaltninger, sætter de sig endvidere på grundlag af deres udgangssituation det mål gradvis at nærme sig gennemsnittet i de tre medlemsstater, som er nået længst på dette område, dog mindst 20 %.

- Tilskyndelse til oprettelse af partnerskaber

En indsats alene fra medlemsstaternes side er ikke nok til at nå de ønskede resultater med hensyn til integration. Derfor:

- opfordres arbejdsmarkedets parter indtrængende til på deres forskellige ansvars- og indsatsniveauer hurtigt at indgå aftaler med henblik på at øge mulighederne for uddannelse, jobtræning, praktikophold eller andre foranstaltninger, der kan fremme evnen til integration på arbejdsmarkedet

- skal medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter bestræbe sig på at udvikle muligheder for livslang uddannelse.

- En lettere overgang fra skole til arbejdsliv

Beskæftigelsesperspektiverne er dårlige for de unge, der forlader skolesystemet uden at have erhvervet de færdigheder, der er nødvendige for at komme ind på arbejdsmarkedet. Medlemsstaterne må derfor:

- forbedre kvaliteten af deres skolesystem, således at de i væsentlig grad kan nedbringe antallet af unge, der forlader skolesystemet for tidligt

- sørge for at bibringe de unge en større evne til at tilpasse sig de teknologiske og økonomiske forandringer og udruste dem med kvalifikationer, der svarer til arbejdsmarkedets behov, om fornødent ved at indføre eller udvikle lærlingeuddannelser.

II. Udvikling af en iværksætterkultur

- Start og drift af egen virksomhed må gøres lettere ved at indføre en klar, varig og pålidelig lovgivning og ved at forbedre vilkårene for udvikling af markeder for risikovillig kapital. De nye faciliteter, der tilbydes af Den Europæiske Investeringsbank, vil sammen med medlemsstaternes indsats gøre det lettere at skabe nye virksomheder. Medlemsstaterne bør endvidere lette og forenkle de administrations- og skattebyrder, der hviler på små og mellemstore virksomheder. Medlemsstaterne må med henblik herpå:

- især bestræbe sig på at foretage en betydelig nedsættelse af virksomhedernes og især de små og mellemstore virksomheders indirekte omkostninger og administrative byrder, specielt i forbindelse med ansættelse af yderligere arbejdstagere

- tilskynde til udvikling af selvstændig virksomhed ved at gennemgå og reducere eventuelt eksisterende hindringer, navnlig inden for skattesystemet og de sociale sikringssystemer, for at udøve selvstændig erhvervsvirksomhed og for at starte små virksomheder.

- Jobskabelsesmulighederne bør udnyttes

Hvis Den Europæiske Union skal have held til at løse beskæftigelsesproblemet, skal alle potentielle kilder til beskæftigelse samt ny teknologi og innovationer udnyttes effektivt. Medlemsstaterne bør med henblik herpå:

- undersøge, hvorledes man fuldt ud kan udnytte mulighederne for jobskabelse på lokalt plan, i den kooperative sektor og i forbindelse med nye aktiviteter rettet mod behov, som markedet endnu ikke kan tilfredsstille, og samtidig indkredse og reducere de hindringer, som bremser disse muligheder.

- Skatte- og afgiftsreglerne skal være mere beskæftigelsesvenlige, og den langvarige tendens til højere skatter og obligatoriske bidrag i forbindelse med arbejde (der er steget fra 35 % i 1980 til over 42 % i 1995) skal vendes. Medlemsstaterne bør:

- afhængigt af deres behov og under hensyn til det nuværende niveau sætte sig som mål gradvis at nedbringe det samlede skatte- og afgiftstryk samt, hvor det er hensigtsmæssigt, gradvis at nedbringe skattetrykket på arbejde og de indirekte lønomkostninger - navnlig for det dårligst kvalificerede og lavest lønnede arbejde - uden at bringe budgetkonsolideringen og den økonomiske balance i de sociale sikringsordninger i fare. De skal eventuelt undersøge, om det vil være hensigtsmæssigt at indføre en afgift på energi eller på forurenende emissioner eller at træffe andre fiskale foranstaltninger

- uforpligtende undersøge, om det vil være hensigtsmæssigt at nedsætte momsen på meget arbejdskraftintensive tjenestelydelser, som ikke er udsat for grænseoverskridende konkurrence.

III. Fremme af virksomhedernes og de ansattes tilpasningsevne

- Arbejdets tilrettelæggelse bør moderniseres

For at fremme en modernisering af arbejdets tilrettelæggelse og af de forskellige former for arbejde bør:

- arbejdsmarkedets parter på de relevante niveauer, navnlig på sektor- og virksomhedsniveau, opfordres til at forhandle aftaler om en modernisering af arbejdets tilrettelæggelse, herunder smidige arbejdsformer, for at gøre virksomhederne produktive og konkurrencedygtige og opnå den nødvendige ligevægt mellem fleksibilitet og sikkerhed. Disse aftaler kan f.eks. omfatte en arbejdstid på årsbasis, arbejdstidsnedsættelse, nedbringelse af overarbejde, større udbredelse af deltidsarbejde, livslang uddannelse og orlovsordninger

- hver medlemsstat for sit eget vedkommende undersøge, om dens lovgivning bør omfatte mere fleksible former for arbejdskontrakter for at tage hensyn til de stadig mere forskelligartede former for beskæftigelse. Personer med sådanne kontrakter bør samtidig have en tilstrækkelig sikkerhed og bedre ansættelsesvilkår, som er forenelige med virksomhedernes behov.

- Virksomhedernes omstillingsevne bør støttes

For at øge kvalifikationsniveauet i virksomhederne bør medlemsstaterne:

- atter gennemgå de eventuelle hindringer - især skattemæssige - for investeringer i menneskelige ressourcer og om nødvendigt indføre skattemæssige eller andre incitamenter til forøget uddannelse inden for virksomhederne; de bør desuden gennemgå alle nye regler for at kontrollere, at de bidrager til at reducere hindringerne for beskæftigelse og til at øge arbejdsmarkedets evne til at tilpasse sig strukturændringer i økonomien.

IV. Styrkelse af ligestillingspolitikken

- Forskelsbehandlingen mellem mænd og kvinder bør bekæmpes

Medlemsstaternes målsætning om at fremme ligestillingen bør resultere i en øget beskæftigelsesfrekvens for kvinder. Medlemsstaterne bør ligeledes være opmærksomme på, at i visse aktivitetssektorer og erhverv er enten kvinder eller mænd skævt repræsenteret. Medlemsstaterne bør:

- bestræbe sig på at reducere forskellene i mænds og kvinders arbejdsløshed ved aktivt at støtte en øget beskæftigelse af kvinder og bekæmpe kvinders underrepræsentation i visse aktivitetssektorer og erhverv og deres overrepræsentation i andre.

- Det bør være muligt at kombinere arbejde og familie

Politikkerne vedrørende orlov, forældreorlov og deltidsarbejde er af meget stor betydning for både kvinder og mænd. Gennemførelsen af de forskellige direktiver og aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på dette område bør fremskyndes og regelmæssigt følges op. Der skal være tilstrækkeligt med gode pasningsmuligheder for børn og andre med pasningsbehov, så både kvinder og mænd får bedre muligheder for at komme ind på og blive på arbejdsmarkedet. Medlemsstaterne bør:

- bestræbe sig på at øge pasnings- og plejemulighederne på de områder, hvor behovene endnu ikke er dækket.

- Det bør blive lettere at vende tilbage til arbejdsmarkedet

Medlemsstaterne bør:

- være særlig opmærksomme på kvinder og mænd, der igen ønsker at tage lønnet beskæftigelse efter et fravær, og med henblik herpå undersøge, hvordan man gradvis kan rydde hindringer for tilbagevenden til arbejdsmarkedet af vejen.

- Handicappedes integration på arbejdsmarkedet bør fremmes

Medlemsstaterne bør:

- være særlig opmærksomme på de vanskeligheder, handicappede kan have med integration på arbejdsmarkedet.