(5)

På grundlag af data fremlagt af Kommissionen (Eurostat) i overensstemmelse med artikel 8g, stk. 1, i forordning (EF) nr. 3605/93 efter indberetning fra Italien inden den 1. april 2008 og på grundlag af Kommissionens prognose fra foråret 2008 kan der drages følgende konklusioner: — efter at være steget fra 3,5 % af BNP i 2004 til 4,2 % af BNP i 2005 blev det offentlige underskud reduceret til 3,4 % af BNP i 2006 og yderligere til 1,9 % af BNP i 2007, hvilket er under referenceværdien på 3 % af BNP. Hvis der ses bort fra den budgetmæssige virkning af engangsforanstaltninger, ville underskuddet være 1,7 % af BNP i 2007. Dette skal ses i sammenhæng med det mål om et underskud på 2,8 % af BNP, der blev sat i det opdaterede stabilitetsprogram fra december 2006 — justeringen skyldes en stigning i de permanente skatteindtægter i 2006-2007, der langt oversteg forventningerne. Baggrunden herfor var først og fremmest, at de indførte foranstaltninger var mere effektive end forventet, og at den økonomiske vækst var lidt større, end prognoserne viste. Efter en forventet forværring på procentpoint af BNP i 2005 forventes den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) at være blevet forbedret med 1 og 1 procentpoint af BNP i henholdsvis 2006 og 2007 — for 2008 forventes der i henhold til prognosen fra foråret 2008 en stigning i underskuddet til 2,3 % af BNP, inklusive engangsprovenu fra salg af fast ejendom på 0,1 % af BNP. Den forventede forværring af budgetsaldoen skyldes både en stigning i de løbende primære udgifters andel af BNP og lavere løbende skatter. Dette opvejes delvis af et forventet fald i kapitaludgifterne som følge af de betydelige engangsudgifter, der var i 2007. Prognosen om et underskud på 2,3 % af BNP ligger ganske vist kun en smule over det mål for det offentlige underskud på 2,2 % af BNP, der blev fastsat i det opdaterede stabilitetsprogram i november 2007, men dette underskudsmål var fastsat på baggrund af et forventet underskud i 2007, der var væsentligt højere end det underskud, der faktisk blev indberettet. Ifølge prognosen fra foråret vil underskuddet i et scenario med en uændret politik blive 2,4 % af BNP i 2009. Dette tyder på, at underskuddet er blevet bragt ned under referenceværdien på 3 % af BNP på troværdig og holdbar vis — den strukturelle saldo forventes dog at blive forringet med over procentpoint af BNP i 2008 og i et scenario med en uændret politik at blive forbedret med procentpoint i 2009. Dette skal ses på baggrund af behovet for at gøre fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning for budgetstillingen, som for Italien er en strukturel saldo i balance — Efter over en periode på ti år at være faldet til lidt under 104 % af BNP i 2004 (fra over 121 % af BNP i 1994) steg den offentlige gældskvote med to procentpoint af BNP i 2005 og med yderligere 0,6 procentpoint i 2006 til 106,5 % af BNP. Gældskvoten faldt igen til 104 % af BNP i 2007. Udviklingen i gældskvoten blev i væsentlig grad påvirket af en midlertidig gældsforøgende transaktion, nærmere bestemt akkumulering af likviditet, i 2006 og tilbageførslen heraf i 2007. Uden denne transaktion ville gældskvoten have været så godt som stabil i 2006 på baggrund af forbedringen af det primære overskud i overensstemmelse med Rådets henstilling. I henhold til Kommissionen prognose fra foråret 2008 og i et scenario med en uændret politik forventes gældskvoten at falde til omkring 102 % i 2009. Selv om gældskvoten i Italien stadig er høj og klart over referenceværdien, kan den anses for at være nedbragt i overensstemmelse med korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud i 2007.