KOMMISSIONENS BESLUTNING af 15. december 1992 om en procedure i henhold til EOEF-Traktatens artikel 85 (IV/31.400 - Ford Agricultural) (Kun den engelske udgave er autentisk)

(93/46/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i Traktatens artikel 85 og 86 (1), senest aendret ved Akten vedroerende Spaniens og Portugals Tiltraedelse, saerlig artikel 3, stk. 1,

under henvisning til meddelelsen af klagepunkter af 17. maj 1990,

efter at have givet den paagaeldende virksomhed lejlighed til at udtale sig om de af Kommissionen fremfoerte klagepunkter, jf. artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 og Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Raadets forordning nr. 17 (2),

efter hoering af Det raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal, og

ud fra foelgende betragtninger:

SAGSFREMSTILLING

Parterne

(1) Ford New Holland Limited, der i dag er et datterselskab af Fiat Geotech Tecnologie per la Terra SpA, var paa tidspunktet for meddelelsen af klagepunkterne et datterselskab af Ford Motor Company Limited, der selv er et datterselskab af Ford Motor Company. Den 1. januar 1987 fik selskabet overdraget ansvaret for Ford Motor Company Limited's virksomhed vedroerende traktorer i Det Forenede Kongerige samt New Holland Ltd's aktiviteter vedroerende hoestmaskiner. New Holland Ltd hed tidligere Sperry New Holland. Fordkoncernen afsatte traktorer i EF foerst gennem Ford Motor Company Limited og derpaa gennem Ford New Holland Ltd samt en raekke andre datterselskaber etableret i de fleste medlemsstater eller - undtagelsesvis - gennem selvstaendige importoerer og forhandlere, der havde indgaaet en kontrakt med en af virksomhederne i koncernen. I det foelgende omtales disse som »Ford«, medmindre konteksten kraever, at det praeciseres, at det drejer sig om et bestemt datterselskab eller en bestemt afdeling.

Produktet

(2) Denne beslutning vedroerer traktorer, der naesten udelukkende saelges til brug inden for landbruget.

Parternes position paa markedet

(3) Ford var en af de stoerste fabrikanter af landbrugstraktorer i verden. I EF havde selskabet i 1987 en markedsandel paa 9 % og i Det Forenede Kongerige en markedsandel paa 29 %. Ford-koncernens omsaetning paa verdensplan laa paa 92 445 mio. US $.

Fords distributionssystem

(4) Ford afsatte sine traktorer gennem et net af eneforhandlere, som i naesten samtlige tilfaelde var udpeget af Fords nationale datterselskaber. Efter vedtagelsen af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af Traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af salgs- og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer (3) tilpassede Ford vilkaarene i sine kontrakter for traktorforhandlere, saaledes at de var i overensstemmelse med bestemmelserne i naevnte forordning, og haevdede, at Fords distributionssystem derefter var fritaget i medfoer af denne forordning. Ford har siden aendret disse kontrakter for at efterkomme betingelserne i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1983/83 (4).

Sagens hidtidige forloeb

(5) Siden den 29. oktober 1964 har Ford anmeldt en raekke selektive forhandleraftaler med anmodning om negativattest, subsidiaert om fritagelse i medfoer af artikel 85, stk. 3. I 1982 begyndte Kommissionen at modtage baade formelle og uformelle klager fra andre traktorproducenter og -importoerer over, at Ford blandede sig i parallelhandelen med traktorer. Kommissionen indledte en undersoegelse vedroerende Ford i januar 1985 med en begaering om oplysninger, jf. artikel 11 i forordning nr. 17, som blev fulgt op af undersoegelser efter artikel 14 i samme forordning paa Fords traktorfabrik i Basildon i Det Forenede Kongerige i marts, hos Fords belgiske datterselskab i juni og hos Fords hollandske datterselskab i juli samme aar. Parallelt hermed indhentede Kommissionen oplysninger fra andre producenter, fra branchesammenslutninger og fra forhandlere eller koebere af traktorer, som alle kastede lys over Fords adfaerd. Kommissionen havde allerede den 11. november 1988 udsendt en klagepunktsmeddelelse angaaende en informationscentral (Tractor Registration Exchange) i Det Forenede Kongerige (ref. IV/31.370 og IV/31.466), der var rettet til bl.a. Ford. Hensigten med denne meddelelse var at fordoemme dels Ford for selskabets deltagelse i informationscentralen, dels medlemmerne, herunder Ford, for deres anvendelse (sporing af parallelimport) af de indregistreringsdokumenter, som registreringsmyndighederne stillede til raadighed for informationscentralen i statistisk oejemed. I sit svar af 31. januar 1989 paa meddelelsen af klagepunkterne anfoerte Ford, at spoergsmaalet om parallelimport intet havde at goere med den paagaeldende informationscentrals virksomhed. Ford anmodede om (og gentog denne anmodning under hoeringen i april 1989), at Kommissionen i givet fald behandlede spoergsmaalet om parallelimport saerskilt med hver enkelt virksomhed. Den 12. juni 1990 tilstillede Kommissionen Ford New Holland Ltd en meddelelse af klagepunkter i naervaerende sag, hvori Fords anvendelse af indregistreringsdokumenter behandledes i lighed med, hvad der er tilfaeldet i denne beslutning (den beskaeftiger sig dog ikke med selve informationscentralens virksomhed). Den 31. juli 1990 svarede Ford paa meddelelsen af klagepunkterne. Fiat Geotech Tecnologie per la Terra SpA, den nye ejer af Ford New Holland Ltd, har siden, ved skrivelse af 19. september 1991, givet afkald paa sin ret til en mundtlig hoering.

OEkonomisk baggrund

(6) Prisniveauet for traktorer i de forskellige medlemsstater har traditionelt vaeret forskelligt. For eksempel har priserne i Det Forenede Kongerige traditionelt vaeret hoeje. Valutakurssvingninger har fra tid til anden faaet priserne til at variere. Saadanne svingninger har vaeret tilstraekkelige til at bevirke, at prisniveauet i medlemsstater med traditionelt hoeje priser fra tid til anden er faldet til under niveauet i nabolandene. I aarene forud for Kommissionens undersoegelser var Fords priser i Det Forenede Kongerige 20 % til 30 % hoejere end paa det europaeiske fastland. Fords forskellige datterselskaber havde af og til tilbudt saerlige priser eller rabatter. Af disse grunde havde landmaend og forhandlere af og til fundet det fordelagtigt at koebe eller saelge i en anden medlemsstat. Det ser ud til, at Ford for nylig har forsoegt at udligne priserne i forskellige valutaer for at undgaa de problemer, som uensartede prisniveauer foraarsager.

Fords reaktion paa parallelhandel

(7) Ford forsoegte at forhindre forhandlere i at saelge til kunder i andre medlemsstater eller at koebe fra andre medlemsstater.

(8) Til dette formaal opbyggede Ford et system til identifikation af parallelimport og til sporing af, hvor denne import stammede fra. I Det Forenede Kongerige blev der i denne forbindelse gjort omfattende brug af de statslige indregistreringsdokumenter, som blev stillet til raadighed for branchesammenslutningen til statistisk brug - kopier af disse indregistreringsdokumenter blev f.eks. fundet i Fords belgiske kontorer. Ford tilskyndede ogsaa forhandlerne til at indberette parallelimport, indhentede saadanne oplysninger gennem forhandlerorganisationerne og hos landmaend og inspicerede endog traktorer paa gaardene og paafoerte traktorerne et praeget stempel med et hemmeligt nummer med henblik paa identifikation.

(9) Enten som reaktion paa en bestemt parallelhandel, som var blevet opsporet, eller helt generelt fortalte Ford forhandlerne, at denne handel var uoensket. I et brev dateret den 20. februar 1979, skrevet af Fords distriktsleder for Nord-England og Nord-Irland til hans overordnede, forsikrede han dem om, at han paa sit naeste besoeg i Nord-Irland ville informere forhandlerne om de problemer, der opstod, fordi traktorerne var »blevet forsendt over graensen« og »bede dem om at vaere forsigtige med ikke at saelge til landmaend sydfra«. Ford truede med at opsige eksporterende forhandleres forhandleraftaler. Ford forsinkede leverancer, naar der forventedes en eksport, som det fremgaar af et brev skrevet af Ford Nederland til Ford Motor Company Ltd i maj maaned 1981; det meddeles i brevet, at Ford Nederland ville forsinke leverancen af ni traktorer, fordi selskabet havde fundet ud af, at de skulle eksporteres til Det Forenede Kongerige; selskabets juridiske raadgiver havde nemlig udtalt, at det ville tabe den sag, som mellemhandleren truede med at anlaegge, hvis Ford Nederland fortsat naegtede at opfylde den allerede accepterede ordre. Ford kraevede hoejere priser eller kraevede rabatter tilbagebetalt; selskabet gjorde rabatter betinget af indregistrering inden for omraadet eller betingede sig, at koeberen beholdt og anvendte den koebte traktor; selskabet naegtede at give garantier eller opfordrede forhandlerne til at naegte det. I et brev dateret den 15. maj 1981, adresseret til alle hovedforhandlere af traktorer til brug inden for landbrug og til alle detailhandlere uden eksklusivt territorium, fremgik det for eksempel, at »garantier udstedt af Ford Motor Company Ltd gaelder kun for traktorer, som er koebt gennem en autoriseret Ford traktorforhandler. Nogle uautoriserede importoerer synes at tilbyde 'garantiforsikringer', hvorfor det tilraades, at landmaendene undersoeger betingelserne grundigt, eftersom nogle garantiforsikringspolicer indeholder vigtige undtagelsesbestemmelser«. Ford soegte at udnytte de forskelligartede sikkerhedsbestemmelser eller at goere brugen af en parallelimport ulovlig ved at naegte at udlevere brugsanvisninger paa importoerens sprog. Af brevet af 15. maj 1981 fremgik det desuden, at »leveringen af en brugsanvisning paa engelsk er et retligt krav i UK, og det er klart, at denne levering ikke finder sted i forbindelse med en traktor, der oprindelig er solgt i et andet land, medmindre den uautoriserede importoer er i stand til at traeffe saerlige foranstaltninger«. Kommissionens beviser for disse forhold stammer fra 1964 til 1985, og hovedparten af dokumenterne er dateret mellem 1976 og 1985. Trods de aendringer i Fords forhandleraftaler (se 4), som blev foretaget i 1990, var det stadig opfattelsen blandt nogle Ford-forhandleres personale, at de ikke maatte acceptere ordrer fra andre omraader og navnlig ikke maatte eksportere.

Omfanget af denne praksis

(10) Alle de davaerende medlemsstater er naevnt i dokumenterne som vaerende involveret, dog med undtagelse af Luxembourg (undersoegelsen fandt sted foer Spaniens og Portugals tiltraedelse). Det tidligste dokument vedroerende parallelhandel er dateret 13. november 1964.

RETLIG VURDERING

Artikel 85, stk. 1

(11) Ford og dets forhandlere er virksomheder i den i artikel 85, stk. 1, anvendte betydning. Aftalerne mellem disse parter - som skrevet eller anvendt - udgoer aftaler mellem virksomheder i den i artikel 85, stk. 1, anvendte betydning.

(12) Sagsfremstillingen viser, at Fords kontraktlige forbindelser med sine kunder omfattede dels en bestemmelse om ikke at eksportere eller importere eller at tillade eksport af produkterne, dels andre bestemmelser, som tjente til at hindre parallelhandel med produkterne. Der var tale om generelle bestemmelser vedroerende import og eksport; de var ikke begraenset til salg til uautoriserede forhandlere, som - uanset om der var tale om eksportsalg eller ej - var forbudt i henhold til de anmeldte forhandleraftaler. Disse kontraktlige forbindelser udgjorde derfor konkurrencebegraensninger i den i artikel 85, stk. 1, anvendte betydning.

(13) Specielt boer naevnes rabatter betinget af undladelse af eksport eller straf for eksport. Foelgende argument er blevet anfoert: eftersom Kommissionen accepterer, at det er lovligt at forbyde aktiv markedsfoering uden for et omraade, der er omfattet af en eksklusivaftale, ville det vaere logisk for Kommissionen at tillade beloenninger for aktiv markedsfoering inden for et saadant omraade.

(14) Kommissionen har imidlertid allerede udtalt foelgende i nr. 55 i sin beslutning 85/617/EOEF i sagen vedroerende Sperry New Holland (5): »Forhandlerne skal have ret til at levere til landmaend i andre omraader, uden at de derved som straf mister deres bonus. Aftaler eller praksis vedroerende bonus, som er betinget af, at maskinen ikke senere eksporteres af kunden, er derfor forbudt. Det samme raesonnement kan anvendes i det tilfaelde, hvor det er en betingelse, at maskinen indregistreres til brug i forhandlerens omraade, eller at service i henhold til garantien skal udfoeres i det paagaeldende omraade«.

(15) Ogsaa de nationale sikkerhedsbestemmelser boer omtales specielt. Brugerne af selvstaendigt importerede maskiner boer selvfoelgelig bruge dem baade sikkert og lovligt. Et samarbejde mellem Ford og selskabets lokale forhandlere med henblik paa til en rimelig pris at bistaa disse brugere med at overholde de nationale bestemmelser ville have vaeret den korrekte fremgangsmaade. Kontraktlige forbindelser mellem dem, som tager sigte paa at udnytte sikkerhedsbestemmelserne med henblik paa at modvirke denne form for import, udgoer derimod en overtraedelse.

(16) Fords handlinger, jf. ovenstaaende, havde til formaal og foelge at hindre handelen mellem medlemsstater. Selskabet var ikke berettiget til at forsoege at beroeve fordelene ved fri handel for potentielle koebere af dets produkter, der befandt sig i et land, hvor de indenlandske priser paa selskabets produkter var hoejere.

(17) Det maa konkluderes, at disse kontraktlige forbindelser udgoer en overtraedelse af artikel 85, stk. 1.

Artikel 85, stk. 3

(18) Som naevnt i nr. 4 ovenfor havde Ford tilpasset sine traktorforhandleraftaler for at bringe deres ordlyd i overensstemmelse med betingelserne i forordning (EOEF) nr. 123/85 med henblik paa at kraeve en fritagelse efter artikel 85, stk. 3, i medfoer af denne forordning (men i 1990 og 1991 aendrede Ford disse aftaler paa en saadan maade, at de opfyldte kravene i forordning (EOEF) nr. 1983/83) (6). Ford havde tidligere anmeldt en raekke af disse aftaler med henblik paa at opnaa individuelle fritagelser. Disse anmeldelser afsloerede imidlertid intet om de uskrevne regler i de kontraktlige forbindelser, jf. nr. 8 og 9, som derfor ikke er omfattet af disse anmeldelser. Der kunne derfor ikke have vaeret indroemmet en fritagelse efter artikel 85, stk. 3.

Artikel 3

i forordning nr. 17

(19) Det er noedvendigt at fordoemme disse overtraedelser og kraeve, at Ford soerger for, dels at dets endelige brugere har frihed til og ved, at de har frihed til at koebe Fords produkter, hvor de maatte oenske, dels at selskabets forhandlere ved, at de har frihed til at levere til dem.

Artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17

(20) Fords overtraedelse var alvorlig, eftersom den hindrede en konkurrence, som kunderne kunne have draget betydelige fordele af.

(21) Kommissionen er imidlertid opmaerksom paa, at dens imoedekommenhed over for Fords anmodning om at blive omfattet af den i henhold til forordning (EOEF) nr. 123/85 indroemmede fritagelse for salgsaftaler vedroerende motorkoeretoejer, selv efter at have gennemfoert hovedparten af sine undersoegelser i denne sag, har bidraget til at give Ford det indtryk, at sporingen og forebyggelsen af salg til uautoriserede forhandlere var lovlig.

(22) Kommissionen tager ogsaa hensyn til, at hovedparten af de overtraedelser, der er blevet fastslaaet, fandt sted for seks eller flere aar siden, og den anerkender for eksempel, at anvendelsen af indregistreringsdokumenter (jf. nr. 5 og 8) er ophoert.

(23) Paa denne saerlige baggrund og i erkendelse af, at Fords nye ejere nu anerkender, at Fords adfaerd udgjorde en overtraedelse, som gik videre end de aktiviteter, som er beskrevet i Fords forskellige anmeldelser, og goer sig store anstrengelser for at hindre enhver gentagelse af disse overtraedelser, finder Kommissionen, at Ford ikke boer paalaegges en boede -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNINGEN:

Artikel 1

De kontraktlige forbindelser mellem Ford New Holland Limited, tidligere Ford Motor Company Limited, og de oevrige virksomheder i koncernen - der som moderselskab havde Ford Motor Company, og som afsatte traktorer paa faellesmarkedet - hvorigennem parallelhandel med selskabets produkter blev forbudt, modvirket eller hindret, udgjorde en overtraedelse af EOEF-Traktatens artikel 85, stk. 1. Artikel 2

En fritagelse efter EOEF-Traktatens artikel 85, stk. 3, for de i artikel 1 naevnte arrangementer afslaas. Artikel 3

1. Ford New Holland Limited afholder sig fra at traeffe enhver foranstaltning med samme formaal eller virkning som anfoert i artikel 1.

2. Ford New Holland Limited sikrer, dels at selskabets forhandlere, hvis de anmodes herom, har frihed til og ved, at de har frihed til at saelge dets produkter hvor som helst paa faellesmarkedet, de maatte oenske det, dels at koeberne af selskabets produkter har frihed til og ved, at de har frihed til at koebe selskabets produkter hvor som helst inden for faellesmarkedet, de maatte oenske det. Artikel 4

Denne beslutning er rettet til:

Ford New Holland Limited

Cranes Farm Road,

GB-Basildon Essex SS14 3AD

Udfaerdiget i Bruxelles, den 15. december 1992

Paa Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Naestformand

(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.

(2) EFT nr. 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63.

(3) EFT nr. L 15 af 18. 1. 1985, s. 16.

(4) EFT nr. L 173 af 30. 6. 1983, s. 1.

(5) EFT nr. L 376 af 31. 12. 1985, s. 21.(6) Landbrugstraktorer er ikke omfattet af forordning (EOEF) nr. 123/85 - se Kommissionens pressemeddelelse IP(90) 917 af 16. 11. 1990.