++++

KOMMISSIONENS UDTALELSE

af 10 . december 1981

om udkast til konvention om konkurs , akkord og tilsvarende bobehandlinger

( 81/1068/EOEF )

I

1 . Udkastet til konvention om konkurs , akkord og tilsvarende bobehandlinger er efter faelles overenskomst mellem Raadet og Kommissionen blevet udarbejdet af et udvalg bestaaende af eksperter fra medlemsstaterne og fra Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber . Dette udkast supplerer konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager , herunder handelssager , den saakaldt " almindelige konvention " ( 1 ) , der blev undertegnet i Bruxelles den 27 . september 1968 , samt konventionen af 9 . oktober 1978 om Danmarks , Irlands og Det forenede Kongeriges tiltraeden af konventionen af 27 . september 1968 ( 2 ) .

2 . I lighed med den almindelige konvention , der udtrykkeligt udelukker konkurs , akkord og andre lignende ordninger fra sit anvendelsesomraade ( jf . artikel 1 , andet afsnit , pkt . 2 ) , bygger ogsaa dette udkast paa EOEF-traktatens artikel 220 . En foerste version af udkastet blev udarbejdet i 1970 . Dette dokument blev fremsendt til medlemsstaternes regeringer med henblik paa en udtalelse . I mellemtiden tiltraadte de tre nye medlemsstater Faellesskabet . Arbejdet blev genoptaget i et udvidet udvalg og foerte til udarbejdelsen af det nuvaerende udkast , det saakaldte " udkast til konkurskonvention " , som blev fremsendt til Raadets formand den 23 . juni 1980 , og om hvilket Kommissionen og de respektive regeringer hver skal afgive udtalelse .

3 . Udkastet til konkurskonventionen vedroerer , ikke alene konkursbehandling i snaever forstand , som resulterer i en standsning af skyldnerens erhvervsvirksomhed og en fordeling af aktiverne mellem kreditorerne , men omfatter ogsaa saadanne ordninger , der tager sigte paa at afvaerge konkurs og sanere skyldnerens oekonomiske forhold . Udkastet har til formaal at forbedre kreditorernes retsstilling inden vor faellesmarkedet . Med henblik herpaa fastsaettes det , at en afgoerelse truffet i en kontraherende stat om ivaerksaettelse af en af de her naevnte procedurer , uden videre har retsvirkning i de andre kontraherende stater . Raadighedsberoevelsen med hensyn til de af skyldnerens aktiver , der befinder sig inden for Faellesskabet , indtraeder derfor straks . Retsvirkningerne over for tredjemand indtraeder i oevrigt otte dage efter afgoerelsens offentliggoerelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende . Endvidere vil ivaerksaettelsen af proceduren i en medlemsstat vaere til hinder for , at der i de andre kontraherende stater indledes konkurs , akkord eller lignende ordning . Endelig kan individuel retsforfoelgning ikke laengere ivaerksaettes , og soegsmaal der allerede er anlagt , skal suspenderes .

4 . Anvendelse af dette princip om konkursens enhed og universalitet - hvortil skal foejes , at " konkurs " her i denne udtalelse omfatter alle de former for bobehandling , der er naevnt i udkastet - og afskaffelse af dobbelt bobehandling forudsaetter bl.a . , at der fastsaettes ensartede regler for domstolenes internationale kompetence . Udkastet foreskriver i saa henseende , at domstolene i den kontraherende stat , hvori midtpunktet for skyldnerens erhvervsmaessige virksomhed befinder sig , er kompetente til at ivaerksaette konkurs . Naar midtpunktet for den erhvervsmaessige virksomhed er beliggende uden for Faellesskabet , er domstolene i de kontraherende stater , hvori skyldneren har et forretningssted , enekompetente . Spoergsmaalet om konkursbehandlingens afvikling og konkursens retsvirkninger i almindelighed navnlig over for tredjemand , afgoeres efter konkurslandets interne lovgivning . Der goeres dog ved en raekke saerlige konfliktregler undtagelse fra dette grundlaeggende princip om " lex fori " . Dette gaelder navnlig spoergsmaalet om konkursens retsvirkninger i forhold til skyldnerens aktiver og hans rettigheder , der goeres til genstand for registrering , samt retsvirkningerne paa arbejdskontrakter og kontrakter vedroerende koeb og salg af fast ejendom . Endvidere er der fastsat konfliktregler med henblik paa spoergsmaalet om genstanden for sikkerhedsrettighederne og privilegierne , disses omfang og indplacering i konkursordenen .

5 . Udkastet til konkurskonventionen indeholder bestemmelser med henblik paa at sikre , at det er Domstolen , der i givet fald skal fortolke konventionen . Udkastet indeholder tillige afsluttende bestemmelser svarende til dem , der findes i den almindelige konvention . Konkurskonventionen traeder foerst i kraft , naar alle de kontraherende stater har ratificeret den . Endelig skal det naevnes , at konkurskonventionen indgaar som led i et kompleks af EF-konventioner . Disse supplerer som bekendt den almindelige konvention , og i det omfang sidstnaevnte ikke regulerer bestemte lovvalgsproblemer , suppleres den af konventionen af 19 . juni 1980 om , hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser ( 3 ) .

II

6 . Konkurs samt likvidation , der ivaerksaettes over for forsikringsselskaber , er endvidere ifoelge udkastet udelukket fra dets anvendelsesomraade indtil det tidspunkt , hvor direktivet om samordning af de nationale lovgivninger paa dette omraader traeder i kraft , og for saa vidt dette direktiv ikke fastsaetter andet ( artikel 1 , stk . 3 ) . Denne midlertidige udelukkelse af virksomheder , der driver direkte forsikring ( skadesforsikring og livsforsikring ) , er begrundet i , at der i tilfaelde af koncessionens tilbagekaldelse som foelge af insolvens er pligt til at ivaerksaette en saerlig ordning af mere eller mindre administrativ karakter , eller en ordning der udelukker konkurs , og som primaert har til formaal at sikre forsikringsselskabets kreditorer en ensartet beskyttelse . Kommissionen haaber , at den meget snart vil kunne forelaegge Raadet forslaget til det paagaeldende direktiv , saaledes at koordineringen af de to instrumenter kan sikres under de bedst taenkelige betingelser .

7 . Udkastet har derimod ikke fra sit anvendelsesomraade udelukket konkurs , der ivaersaettes over for penge - og kreditinstitutter , der ligeledes er underkastet tilsyn af de offentlige myndigheder ved reglerne om koncession . Selv om tilbagekaldelse af en koncession ikke altid medfoerer ivaerksaettelse af en med konkursbehandling beslaegtet gaeldsordning , er der dog det til faelles , at de offentlige myndigheder i samtlige medlemsstater traeffer foranstaltninger med henblik paa at beskytte indskydernes interesser . Samme formaal har det direktivforslag , som Kommissionen er i faerd med at udarbejde , og som tager sigte paa at koordinere de opgaver , der varetages af banktilsynsmyndighederne og tilvejebringe et koordineret samarbejde mellem disse ved anvendelsen af de omhandlede foranstaltninger . Under hensyntagen hertil og i betragtning af lighedspunkterne mellem de to sektorer boer man for penge - og kreditinstitutters vedkommende indfoere en ordning svarende til den , der gaelder for forsikringsselskaber og saaledes supplere artikel 1 med et stk . 4 , der lyder saaledes :

" 4 . Konventionen finder foerst anvendelse paa penge - og kreditinstitutter efter at direktivet , der tager sigte paa dels at samordne de opgaver , som varetages af banktilsynsmyndighederne i forbindelse med de i artikel I , litra a ) og b ) i protokollen naevnte gaeldsordninger , dels at koordinere deres samarbejde ved anvendelsen af de foranstaltninger , der tager sigte paa at beskytte penge - og kreditinstitutternes kreditorer har faaet virkning " . Endvidere maa man med hensyn til likvidation af penge - og kreditinstitutter - ganske som paa alle andre omraader - tage forbehold for eventuelle senere foranstaltninger fra Kommissionens side . Med henblik herpaa boer der i lighed med artikel 20 i konventionen af 19 . juni 1980 , hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser , indsaettes foelgende bestemmelse :

" Denne konvention beroerer ikke anvendelsen af bestemmelser , som er eller bliver optaget i retsakter fra De europaeiske Faellesskabers institutioner eller i nationale love , der er harmoniserede til gennemfoerelse af saadan ne retsakter " .

8 . Udkastet til konkurskonventionen har under sit anvendelsesomraade medtaget den i Irland og England eksisterende ordning med " compulsory winding-up " . Denne ordning rejser et problem i relation til den almindelige konvention i dennes version af 9 . oktober 1978 . Den engelske version af denne konvention udelukker nemlig fra sit anvendelsesomraade de saakaldte " proceedings relation to the winding up of insolvent companies or other legal persons " . Den almindelige konvention finder derfor fortsat anvendelse navnlig paa " compulsory winding-up " , naar denne ordning rent undtagelsesvis ikke er begrundet i insolvens , men i andre forhold , der goer det berettiget at ivaerksaette ordningen . I de nuvaerende bestemmelser i udkastet til konkurskonventionen ( artikel I , litra a ) ) i den til udkastet vedfoejede protokol ) sondres der ikke mellem de forskellige betingelser for ordningens ivaerksaettelse . Konventionsudkastet omfatter alle tilfaelde . Det ville derfor vaere hensigtsmaessigt , om man aendrede artikel 1 i den naevnte protokol for herved at undgaa enhver misforstaaelse , som i givet fald ville kunne opstaa som foelge af de to modstridende bestemmelser . Det boer derfor i den paagaeldende artikel 1 praeciseres , at " compulsory winding-up " -ordningen , som er naevnt for Irlands og Det forenede Kongeriges vedkommende , er begraenset til de tilfaelde , hvor der foreligger insolvens . Denne praecisering er saa meget des mere paakraevet , som det i artikel 57 i den almindelige konvention hedder , at denne " beroerer ikke konventioner , som de kontraherende stater har tiltraadt eller vil tiltraede , og som paa saerlige omraader fastsaetter regler for retternes kompetence samt for anerkendelse eller fuldbyrdelse af retsafgoerelser " . Konkurskonventionen ville nemlig i medfoer af denne bestemmelse kunne betragtes som en " lex specialis " i forhold til den almindelige konvention og saaledes finde anvendelse paa alle varianter af " compulsory winding-up " -ordningen .

9 . Den enekompetence , der er blevet tillagt domstolene i den stat , hvori konkursen er ivaerksat , er af centraliseringshensyn udvidet til ogsaa at omfatte bl.a . sager , hvorunder lederen af et selskab eller anden juridisk person , der er erklaeret konkurs , drages til ansvar for sin ledelse ( artikel 11 , litra a ) ) , omend de i saadanne sager trufne afgoerelser ikke vil blive anerkendt og fuldbyrdet i de andre kontraherende stater efter den ordning , der gaelder for konkursdekreter , dvs . " uden at det hertil er noedvendigt at foretage saerlige retsskridt " ( artikel 56 ) . Artikel 67 praeciserer , at saadanne afgoerelser fuldbyrdes og anerkendes i henhold til reglerne i domskonventionen . Denne henvisning fjerner enhver tvivl med hensyn til spoergsmaalet om , efter hvilken konvention der skal ske anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgoerelser , der traeffes i sager om daekning af gaeld , jf . artikel 99 i den franske lov af 13 . juli 1967 . Man kunne nemlig stille det spoergsmaal , om saadanne soegsmaal ikke falder ind under gruppen andre med konkurs og akkord beslaegtede ordninger , der er udelukket fra den almindelige konventions anvendelsesomraade i henhold til dennes artikel 1 , andet afsnit , nr . 2 . Ifoelge Kommissionen falder saadanne afgoerelser uden for konkursretten i det foreloebige konventionsudkasts forstand , da de traeffes i soegsmaal , hvis primaere formaal er at fastslaa lederens ansvar saavel som det lidte tab , og disse sager kan ikke sidestilles med en anmodning om ivaerksaettelse af konkurs , akkord eller andre lignende ordninger , der tager sigte paa fyldestgoerelse af samtlige kreditorer . Den omstaendighed , at en saadan anmodning indgives til en domstol , der er kompetent til at erklaere et selskab konkurs , er begrundet i hensynet til proceduren , men aendrer ikke den retlige karakter af den paagaeldende anmodning , og dette uanset om der foreligger omvendt bevisbyrde ( 4 ) .

10 . Bekendtgoerelse af konkursen paa faellesskabsplan sker paa foranledning af kurater , som lader konkursdekretet samt visse andre afgoerelser bekendtgoere i De Europaeiske Faellesskabers Tidende ( artikel 26 ) . Udkastet udtaler ikke noget om , hvem der i givet fald skal betale for de med en saadan bekendtgoerelse forbundne omkostninger til trykning og oversaettelse . Da der er tale om afgoerelser , der beroerer samtlige konkurskreditorer , boer de naevnte omkostninger baeres af disse under ét .

11 . Flere kuratorer er kun tilladt , dersom lovgivningen i den stat , hvori konkursen er afsagt , hjemler noget saadant ( artikel 29 , stk . 3 ) . Udkastet burde indeholde en bestemmelse om , at lovgivningen i hver enkelt kontraherende stat skal aabne mulighed for flere kuratorer . Den kurator , som har til opgave at realisere aktiver i flere kontraherende stater og fordele det fra salget hidroerende provenu blandt de fortrinsberettigede kreditorer i henhold til kapitel IV , afdeling VI , vil ikke vaere i stand til at overholde alle de forskellige regler i de beroerte stater , medmindre han har mulighed for at henvende sig til kolleger , der har praktisk kendskab til disse forskellige nationale regler . Udkastet boer i oevrigt - for herved at undgaa enhver tvivl - angive , at kurator er befoejet til at handle i de tredjelande , hvor debitor maatte have aktiver , dog forudsat at loven i de paagaeldende lande tillaegger ham befoejelse til at udoeve virksomhed paa deres omraade .

12 . Hvad angaar civile og handelsretlige krav , kan indehavere af fordringer , der er opstaaet foer konkursens indtraeden - herunder navnlig loenmodtagere - paaberaabe sig almindelig fortrinsret i de aktiver , der befinder sig i hver af de kontraherende stater , eller i givet fald kraeve sig tillagt stilling som massekreditorer i henhold til lovgivningen i den paagaeldende stat . Kollektive enheder , offentlige institutioner og organer kan med hensyn til navnlig skattekrav og krav ifoelge sociale sikringsordninger kun paaberaabe sig deres almindelige fortrinsret for fordringer , som er opstaaet foer konkursen , i den stat , hvortil de hoerer .

13 . Udkastet tager ikke stilling til spoergsmaalet om , hvorvidt skattekrav og andre lignende krav , som er opstaaet efter konkursen , kan fyldestgoeres - ligesom andre massekrav - i aktiver i de forskellige kontraherende stater , eller om saadanne krav derimod kun kan fyldestgoeres i aktiver , der befinder sig i den stat , hvor kravene er paalagt ( artikel 44 , stk . 1 og 3 ) .

Det ville vaere logisk , om saadanne krav behandledes paa linje med andre massekrav , eftersom de er opstaaet med henblik paa en viderefoerelse af skyldnerens virksomhed , hvilket jo ogsaa kommer konkurskreditorerne til gode .

14 . Ordninger , der tager sigte paa at afvaerge konkurs , og hvorunder der indroemmes debitor henstand med betaling eller eftergivelse af gaeld , er ogsaa omfattet af udkastet . Artikel 54 indeholder en bestemmelse om , at saadanne foranstaltninger ikke i andre kontraherende stater end den , hvori ordningen er ivaerksat , kan goeres gaeldende over for kreditorer , der er indehavere af massekrav , og ej heller over for privilegerede kreditorer eller fordringshavere , der har tinglig sikkerhed . Denne bestemmelse udgoer en undtagelse fra princippet om konkursens universalitet og enhed samt princippet om kreditorernes ligestilling . En saadan undtagelse kan ikke begrundes med det argument , at der i det foreliggende tilfaelde ikke er tale om konkursbehandling i snaever forstand , men derimod om en afvaergende ordning . Dette argument taler snarere til fordel for en overholdelse af disse to principper , eftersom anvendelsen heraf medfoerer stoerre sikkerhed for , at det oenskede resultat opnaas , nemlig afvaergelse af konkursen , hvilket saaledes kommer samtlige kreditorer til gode . Artikel 54 boer derfor udgaa .

15 . Udkastet indeholder en raekke bestemmelser om , at konventionen skal fortolkes af De europaeiske Faellesskabers Domstol ( artikel 70 til 74 ) . Til forskel fra den almindelige konvention behandles spoergsmaalet om Domstolens kompetence i selve aftalens bestemmelser og ikke i en saerskilt protokol . Udkastets bestemmelser er i oevrigt udformet som de tilsvarende bestemmelser i protokollen af 3 . juni 1981 ( 5 ) , navnlig for saa vidt angaar praejudicielle soegsmaal og soegsmaal med henblik paa afklaring af retsspoergsmaal . Den for det praejudicielle soegsmaal fastsatte ordning har EOEF-traktatens artikel 177 som forbillede , omend den afviger herfra paa visse punkter :

de nationale domstole , der kan gaa til EF-domstolen , er udtrykkeligt angivet , og domstole , der traeffer afgoerelse i foerste instans , er udelukket ; for de oeverste domstoles vedkommende gaelder det , at de kun er forpligtet til at gaa til EF-domstolen , dersom de skoenner , at en fortolkningsafgoerelse er noedvendig .

Kommissionen beklager , at udkastet ikke her foelger EOEF-traktatens artikel 177 . Det maa dog erkendes , at de argumenter , der fremfoertes til stoette for de i protokollen af 3 . juni 1971 indeholdte afvigelser , ogsaa til en vis grad kan goeres gaeldende med hensyn til udkastet til konkurskonvention , nemlig oensket om at undgaa en overbelastning af EF-domstolen og et foroeget antal forhalende retsskridt ( 6 ) . I oevrigt kan man taenke sig den mulighed , at der under én og samme konkursbehandling opstaar fortolkningsspoergsmaal ikke alene i relation til den saerlige konkurskonvention , men ogsaa i relation til den almindelige konvention . Noget saadant kan navnlig forekomme med hensyn til de " af konkursbehandlingen flydende retstvister " , hvor spoergsmaalet om retlig kompetence er reguleret ved konkurskonventionen , mens spoergsmaalet om anerkendelse og fuldbyrdelse er reguleret ved den almindelige konvention . Af disse grunde boer de to konventioner derfor fortolkes paa grundlag af ensartede bestemmelser .

16 . Bilag I til udkastet til konkurskonventionen indeholder en uniform lov vedroerende aegtefaellens bevismidler i forbindelse med udtagelsesret ( artikel 1 ) , modregning ( artikel 2 ) og vedroerende adgangen til at goere et ejendomsforbehold gaeldende over for koeberens kreditorer ( artikel 3 sammenholdt med artikel 41 i udkastet ) . Disse artikler boer figurere i selve udkastets dispositive del i lighed med andre bestemmelser , der har til formaal at tilvejebringe ensartethed i den nationale lovgivning , og som allerede er indfoejet der ( f . eks . artikel 62 ) . Artikel 81 bliver dermed overfloedig , for saa vidt som den paalaegger staterne pligt til at indfoere de uniforme lovbestemmelser i deres lovgivning .

17 . Udkastet indeholder forskellige varianter med hensyn til spoergsmaalet om anerkendelse af " simpelt " ejendomsforhold i tilfaelde af koeberens konkurs ( artikel 41 sammenholdt med artikel 3 i den uniforme lov , bilag I ) . Ejendomsforbehold i de forskellige former er et af de vigtigste retsmidler med henblik paa at sikre saelgeren koebesummens betaling . De betingelser , hvorunder ejendomsforbeholdet faar virkning ogsaa over for koeberens kreditorer ved handel inden for Faellesskabet , boer udformes saaledes , at det omfatter alle tilfaelde og ikke blot den situation , hvor koeberen gaar konkurs . Det synes derfor mest hensigtsmaessigt at vaelge direktivformen til fastsaettelse af regler , der gaar videre end bestemmelserne i artikel 41 . Udkastet kunne i givet fald indskraenkes til en bestemmelse om , at de kontraherende stater har pligt til at anerkende et " simpelt " ejendomsforbehold , der omfatter den solgte genstand , og som tjener til sikkerhed for koebesummens betaling i tilfaelde af koeberens konkurs , forudsat at saadanne forbehold er nedfaeldet skriftligt , foer levering finder sted .

18 . I den til udkastet vedfoejede faelleserklaering fremhaeves under pkt . 2 noedvendigheden af at fjerne uoverensstemmelserne mellem konventionen og de tidligere konventioner , der er indgaaet med tredjelande . I samme erklaering understreges under pkt . 3 noedvendigheden af at etablere et samarbejde med Domstolen om udveksling af oplysninger vedroerende de afgoerelser , som retterne i de kontraherende stater traeffer paa det her omhandlede omraade . Kommissionen er af den opfattelse , at begge disse foranstaltninger er ubetinget noedvendige for at sikre den mest effektive anvendelse af konventionen . Klammerne om disse to bestemmelser boer derfor slettes .

III

19 . Det arbejde , der er begyndt i udkastet med henblik paa indfoerelsen af ensartede regler paa konkursomraadet , boer suppleres ved harmonisering af en raekke regler . Det boer nemlig anbefales , at betingelserne for ivaerksaettelse af konkurs goeres ensartede . I modsat fald vil spoergsmaalet om , hvorvidt der kan afsiges konkurs , afhaenge af , i hvilken kontraherende stat midtpunktet for skyldnerens erhvervsvirksomhed er beliggende . Det samme forhold goer sig gaeldende med hensyn til de saneringsordninger , der har fundet sted i den senere tid . Kreditorerne , og herunder navnlig arbejdstagerne , vil i en saadan situation risikere at blive behandlet forskelligt , afhaengig af i hvilken stat gaeldsordningen ivaerksaettes .

20 . Paa den anden side er der ogsaa store forskelle mellem medlemsstaternes lovgivninger vedroerende varigheden af omstoedelsesperioden , som angiver den periode , der gaar forud for konkursens afsigelse , og i hvilken retshandler , foretaget af skyldneren , ikke kan goeres gaeldende eller er ugyldige . Inden for visse retssystemer derimod fastsaettes omstoedelsesperioden ensartet for bestemte retshandler , foretaget af skyldneren , og periodens varighed beregnes med udgangspunkt i datoen for konkursens afsigelse , idet man saa regner bagud . Beregningen af omstoedelsesperiodens laengde samt fastsaettelsen af , hvilke af skyldnerens retshandler , der ikke kan goeres gaeldende , eller som kan erklaeres ugyldige , har saaledes betydning for aktivmassens stoerrelse og dermed ogsaa for de beloeb , der kan udloddes til de enkelte kreditorer . I medfoer af artikel 18 er lovgivningen i den stat , hvor konkursen er erklaeret , bestemmende for , hvorledes bobehandlingen skal afvikles i samtlige kontraherende stater .

Forskellene mellem de her naevnte retssystemer kan have oekonomiske konsekvenser for kreditorerne . Man boer derfor sikre en tilnaermelse af de nationale bestemmelser vedroerende omstoedelsesperioden for herved at opnaa en ligestilling af kreditorerne , undgaa ubehagelige overraskelser for disse og saaledes afskaffe " forum shopping " , naar midtpunktet for skyldnerens erhvervsmaessige virksomhed er beliggende uden for Faellesskabet , men hvor der findes flere forretningssteder i forskellige medlemsstater .

IV

Sluttelig skal Kommissionen under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 155 , andet led , fremkomme med foelgende udtalelse :

a ) Kommissionen er - under henvisning til artikel 220 , fjerde led , i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab - af den opfattelse , at medlemsstaterne hurtigst muligt boer undertegne og ratificere konventionen om konkurs , akkord og tilsvarende bobehandlinger . Den fremhaever betydningen af den paagaeldende konvention , som giver kreditorerne , herunder navnlig loenmodtagerne , mulighed for under én samlet behandling at opgoere alle de skyldneren tilhoerende aktiver , der forefindes i de forskellige medlemsstater .

b ) Kommissionen finder det noedvendigt , at foelgende udgaar eller slettes :

- artikel 54 , der , for saa vidt angaar saneringsordninger ( jf . nr . 14 ) , begraenser virkningerne af den skyldneren indroemmede henstand med betaling og eftergivelse af gaeld ;

- de tre artikler , der er indeholdt i teksten til den uniforme lov , idet de to foerste indfoejes i selve konventionsudkastet , samtidig med at den i artikel 81 indeholdte bestemmelse , hvorefter de to artikler skal indfoejes i national lovgivning , udgaar ( jf . nr . 16 ) ;

- klammerne , der er indfoejet i den faelles erklaering ( jf . nr . 18 ) ;

Kommissionen er af den opfattelse , at man maa aendre :

- artikel 1 , idet der her indfoejes et stk . 4 , der gaar ud paa , at konventionen ikke skal anvendes , for Raadets direktiv om banktilsynsmyndighedernes opgaver faar virkning ( jf . nr . 7 ) ;

- artikel 29 , stk . 3 , saaledes , at hver kontraherende stat tillader flere kuratorer ( jf . nr . 11 ) ;

- artikel I , litra a ) , i tillaegsprotokollen , med henblik paa en praeciserende bestemmelse for Irlands og Det forenede Kongeriges vedkommende angaaende den saakaldte " compulsory winding-up " -ordning ( jf . nr . 8 ) ;

Kommissionen mener , at man med hensyn til de varianter , der er indeholdt i udkastet , boer vaelge foelgende loesninger :

- artikel 41 skal indeholde en bestemmelse , der indskraenker sig til at anerkende " simple " ejendomsforbehold , som nedfaeldes skriftligt foer leveringen ( jf . nr . 17 ) ;

- artikel 44 , stk . 1 og 3 , skal indeholde en bestemmelse , hvorefter skattekrav og andre lignende krav , der er opstaaet efter konkursen , skal kunne fyldestgoeres i de aktiver , der forefindes i de enkelte kontraherende stater ( jf . nr . 13 ) .

Kommissionen er i oevrigt af den opfattelse :

- at de i artikel 11 naevnte afgoerelser om ansvar for lederne i konkursramte selskaber skal anerkendes og fuldbyrdes i henhold til den almindelige konvention ( jf . nr . 9 ) ;

- at udgifterne i forbindelse med offentliggoerelser i De Europaeiske Faellesskabers Tidende ( jf . artikel 26 ) skal baeres af boet ( jf . nr . 10 ) .

Endelig finder Kommissionen det hensigtsmaessigt , at der indfoejes en ny artikel , der fastslaar , at senere faellesskabsret har forrang frem for konventionsretlige regler ( jf . nr . 7 ) .

c ) Denne udtalselse er rettet til medlemsstaterne .

Udfaerdiget i Bruxelles , den 10 . december 1981 .

Paa Kommissionens vegne

Karl-Heinz NARJES

Medlem af Kommissionen

( 1 ) EFT nr . L 304 af 30 . 10 . 1978 , s . 77 ff .

( 2 ) EFT nr . L 304 af 30 . 10 . 1978 , s . 1 ff .

( 3 ) EFT nr . L 266 af 9 . 10 . 1980 , s . 1 .

( 4 ) Herimod Domstolens dom af 22 . 2 . 1979 i sag 133/78 , H . Gourdain/F . Nadler , Sml . 1979 , s . 733 .

( 5 ) Protokol af 3 . juni 1971 vedroerende Domstolens fortolkning af konventionen af 27 . september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager , herunder handelssager . EFT nr . L 304 af 30 . 10 . 1978 , s . 97 .

( 6 ) J . Jenard - rapporten om protokollen af 3 . 6 . 1971 , EFT nr . C 59 af 5 . 3 . 1979 , s . 68 og 69 .