KOMMISSIONENS BESLUTNING af 2. april 1997 om støtte til fåreproduktion (salgsfremmende foranstaltninger) (Kun den franske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (97/611/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3013/89 af 25. september 1989 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1589/96 (2), særlig artikel 27,

efter i overensstemmelse med traktatens artikel 93, stk. 2, første afsnit, at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger, og under henvisning til disse bemærkninger (3), og

ud fra følgende betragtninger:

I

Frankrigs Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union underrettede ved skrivelse af 12. august 1994, indgået den 16. august 1994, Kommissionen om ovennævnte støtteforanstaltninger som svar på en anmodning om anmeldelse af 27. juni 1994. Ved skrivelse af 22. februar 1995, indgået den 23. februar 1995, fremsendte de franske myndigheder supplerende oplysninger som svar på Kommissionens anmodning af 25. august 1994.

Kommissionen har derfor på grundlag af de oplysninger, den rådede over, foretaget en foreløbig gennemgang af tre rækker af foranstaltninger til fordel for fåresektoren, nemlig to foranstaltninger vedrørende driften i form af teknisk hjælp og investeringsstøtte samt salgsfremmende foranstaltninger.

Kommissionen har ikke rejst indvendinger på grundlag af EF-traktatens artikel 92 og 93 over for støtten til teknisk hjælp og investeringsstøtten til fåreproduktion.

Kommissionen har derimod ved skrivelse nr. SG(95) D/3878 af 29. marts 1995 indledt proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, angående støtten i form af salgsfremmende foranstaltninger og opfordret den franske regering og - ved offentliggørelse af en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289 af 31. oktober 1995 - de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter til at fremsætte bemærkninger hertil.

De franske myndigheder fremsendte ved skrivelse af 14. juli 1995 de oplysninger, der var blevet bedt om som led i nævnte procedure.

Der er ligeledes ved skrivelse af 18. december 1995 blevet fremsendt bemærkninger fra tredjeparter. Disse bemærkninger blev fremsendt til de franske myndigheder ved skrivelse af 28. januar 1997.

Bemærkningerne har ikke fjernet Kommissionens tvivl om, hvorvidt de pågældende støtteforanstaltninger af de grunde, der er anført i beslutningens begrundelse, er forenelige med traktaten.

II

De foranstaltninger angående hvilke, Kommissionen har indledt proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, består i støtte til salgsfremmende foranstaltninger til fordel for fårekød. Den pågældende erhvervssektor finansierer mindst 50 % af udgifterne til disse foranstaltninger, og de offentlige myndigheder (det franske landbrugs- og fiskeriministerium, OFIVAL) finansierer de resterende udgifter.

De nærmere regler kan sammenfattes således:

- støtte til foranstaltninger, som opdrætterne iværksætter i forbindelse med indførelsen af et kvalitetstegn (oprindelsesbetegnelse, mærke, overensstemmelsescertifikat for produkterne), idet foranstaltningerne gennemføres inden for den struktur, hvori kvalitetstegnet udnyttes økonomisk

- gennemførelse af salgskampagner til fremme af afsætningen af de pågældende produkter hidrørende fra bestemte regioner, med oplysningskampagner rettet mod store og mellemstore supermarkeder og slagterbutikker, samt en radioreklamekampagne, der skal fremhæve disse produkters fordele (nærhed, kvalitet, særpræg, lokal eller regional oprindelse osv.).

Kommissionen har ud fra de foreliggende oplysninger besluttet at indlede ovennævnte procedure på grund af risikoen for, at traktatens artikel 30 er overtrådt.

De pågældende foranstaltninger blev offentliggjort i »Bulletin d'information du Ministère de l'agriculture« af 25. juni 1994.

Ifølge denne publikation henviser de af de franske myndigheder valgte »kvalitetstegn« til produkternes nationale oprindelse ved anvendelse af det franske flag og udtrykkene »fransk lam, slagtekvalitet« og »lam fra Frankrigs fårehyrder«.

De franske myndigheder har ved skrivelse af 22. februar 1995 meddelt, at kampagnerne hovedsagelig blev ført gennem massemedierne. Ifølge skrivelsen af 17. juli 1995 har den pågældende kampagne løbet fra januar til marts 1995, og staten har bidraget med 5 mio. ffr.

III

Kommissionen kan anse salgsfremmende foranstaltninger for at være forenelige med fællesmarkedet på følgende betingelser (4):

- det er forbudt at yde støtte til reklamekampagner, som er i strid med traktatens artikel 30, eller til reklamekampagner for bestemte virksomheder

- reklamen skal vedrøre landbrugsprodukter, der er overskud af, udvikling af visse regioner, udvikling af små og mellemstore virksomheder eller sunde produkter af høj kvalitet

- støtten kan normalt højst udgøre 50 % af udgifterne.

Retningslinjerne for medlemsstaternes medvirken ved salgsfremmende foranstaltninger for førnævnte landbrugsprodukter og fiskerivarer (punkt 2.2.1 i Kommissionens meddelelse, der er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende C 272 af 28. oktober 1986) nævner blandt salgsfremmende foranstaltninger, som er en klar overtrædelse af traktatens artikel 30, salgsfremmende kampagner, hvor forbrugerne tilrådes at købe indenlandske produkter, simpelt hen fordi de er af national oprindelse.

Kommissionen fandt i sin åbningsskrivelse, at i det pågældende tilfælde kunne det ud fra de oplysninger, den rådede over, kun efterprøves, om den i ovenstående tredje led anførte betingelse var overholdt; det kunne ikke efterprøves, om den i ovenstående andet led anførte betingelse var overholdt, og der var i alle tilfælde risiko for, at traktatens artikel 30, der er nævnt i ovenstående første led, ikke var overholdt.

IV

Kommissionen har efter procedurens indledning modtaget bemærkninger fra både Frankrig og en tredjepart.

De franske myndigheder og tredjeparten benægter, at artikel 30 er overtrådt. De anfører for det første, at de franske forbrugere i intet tilfælde opfordres til at købe de pågældende produkter, »simpelt hen fordi de er af national oprindelse«.

Til støtte for denne konklusion anføres bl.a. følgende:

- reklamen henviser ikke »udelukkende« til produktets nationale oprindelse

- der er tale om at fremme kvalitetskød (hvilket sikres gennem streng kontrol)

- de salgsfremmende foranstaltninger er forbeholdt produkter, der opfylder præcise kvalitetskriterier

- det nationale logo forbindes kun med de salgsfremmende foranstaltninger på regionalt plan (regionale mærker osv.)

- den nationale henvisning skal alene forstås som signatur fra aktionens iværksætter

- den tillægger ikke produktets nationale oprindelse overdreven betydning

- det drejer sig om en oplysning (og ikke en opfordring) til forbrugeren, når bl.a. produktets geografiske oprindelse anføres

- direktiv 79/112/EØF vedrørende mærkning af levnedsmidler (artikel 2, stk. 1, litra a), i), og artikel 3, stk. 1, nr. 7).

Hvad angår den anden af de ovennævnte betingelser, har tredjeparten gjort gældende, at kun lam produceret på visse betingelser nød godt af støtten til salgsfremmende foranstaltninger. Disse betingelser indebar, at lammene skulle produceres på små bedrifter, og næsten alle de pågældende lam blev opdrættet i ugunstigt stillede områder, og alle skulle opfylde kvalitetskriterier, der var fastsat i både præcise og strenge specifikationer.

Formålet med denne salgskampagne var netop at gøre forbrugerne opmærksomme på fordelene ved disse produkter, hvis kvalitet lå over standardkvalitet, idet sidstnævnte kvalitet på ingen måde kunne nyde godt af hverken støtten til salgsfremmende foranstaltninger eller tilsvarende det reklamemateriale, der blev stillet til rådighed for dem, som overholdt kravsspecifikationerne.

V

Ifølge artikel 27 i Rådets forordning (EØF) nr. 3013/89 finder traktatens artikel 92, 93 og 94 anvendelse på produktion af og handel med de i artikel 1 nævnte produkter, medmindre andet bestemmes i samme forordning.

Ifølge traktatens artikel 92, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produkter, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

De pågældende foranstaltninger udgør støtte som defineret i traktatens artikel 92, stk. 1.

De forbedrer nemlig modtagevirksomhedernes økonomiske situation i forhold til deres konkurrenter, som ikke modtager denne støtte. Derfor fordrejer de eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene i ovennævnte forstand.

Tages der hensyn til dels værdien af samhandelen med det pågældende fårekød (i 1995 androg Frankrigs udførsel til EF 32,7 mio. ECU og indførslen fra EF til Frankrig 354,9 mio. ECU (5), dels den franske produktion (461,48 mio. ECU) sammenholdt med produktionen i de øvrige medlemsstater (3 739,27 mio. ECU (6)), tyder det på, at denne støtte kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne ved at fremme den nationale produktion på bekostning af indførslen fra de øvrige medlemsstater.

Det skal i den forbindelse understreges, at selv om en støtte er relativ lille, eller modtagervirksomheden kun har en relativ beskeden størrelse, kan det ikke på forhånd udelukkes, at samhandelen mellem medlemsstaterne påvirkes.

På baggrund af ovenstående betragtninger udgør den pågældende støtte statsstøtte, der opfylder kriterierne i traktatens artikel 92, stk. 1.

Der findes dog undtagelser fra uforenelighedsprincippet i traktatens artikel 92, stk. 1.

VI

Det er klart, at undtagelserne i artikel 92, stk. 2, fra denne uforenelighed ikke finder anvendelse. De franske myndigheder har da heller ikke påberåbt sig dem.

Undtagelserne i traktatens artikel 92, stk. 3, skal fortolkes strikt ved gennemgangen af ethvert regional- eller sektorstøtteprogram og ved enhver individuel anvendelse af en generel støtteordning.

Undtagelserne kan kun indrømmes, når Kommissionen kan fastslå, at støtten er nødvendig for at nå et af de tilsigtede mål. Anvendelse af nævnte undtagelser på støtte, der ikke indebærer en sådan modydelse, er ensbetydende med at tillade, at samhandelen mellem medlemsstaterne påvirkes, og konkurrencen fordrejes, uden at dette ville være berettiget af hensyn til den fælles interesse, og erhvervsdrivende i visse medlemsstater ville derved opnå uretmæssige fordele.

I det foreliggende tilfælde indebærer støtten ingen modydelse af denne art. Den franske regering har således ikke givet, og Kommissionen har ikke kunnet finde, nogen begrundelse for, at den pågældende støtte skulle opfylde de betingelser, der kræves for at anvende en af undtagelserne i artikel 92, stk. 3.

Der er ikke tale om foranstaltninger, der kan fremme virkeliggørelsen af et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse, som fastsat i artikel 92, stk. 3, litra b), da disse foranstaltninger strider mod den fælles interesse på grund af de virkninger, de kan få for samhandelen.

Det drejer sig heller ikke om foranstaltninger, der kan afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i den pågældende medlemsstats økonomi, jf. samme bestemmelse.

Støtten er heller ikke blevet anmeldt som regionalstøtte i henhold til traktatens artikel 92, stk. 3, litra a).

Bemærkningerne fra den franske regering og tredjeparten foranlediger Kommissionen til at fremkomme med følgende bemærkninger og konklusioner:

Kommissionen kan betragte støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner som forenelig med fællesmarkedet, såfremt den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse (jf. artikel 92, stk. 3, litra c)).

For at en sådan støtte kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), er det nødvendigt, at en støtte til en given reklamekampagne:

- ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, og

- fremmer udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner ved at fremme afsætningen af deres specifikke produktioner.

Støtte som omhandlet i artikel 92, stk. 1, er pr. definition en støtte, der fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene, men ifølge samme artikels stk. 3, litra c), kan den ikke i sig selv forkastes, medmindre den gør det på en måde, der strider mod den fælles interesse, hvis krav er præciseret i rammeordningen for statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter og visse varer, der ikke henhører under EØF-traktatens bilag II, men ikke fiskerivarer (7), under hensyntagen til målene i traktatens artikel 39.

Der er i hvert tilfælde af reklamestøtte anledning til at gå frem i denne orden ved undersøgelse af foreneligheden med fællesmarkedet; såfremt støtten er uforenelig med fællesmarkedet ifølge et af nedenstående negative kriterier, bliver spørgsmålet om, hvorvidt støtten er berettiget ifølge et af de i punkt 3 omhandlede positive kriterier, derfor meningsløst og formålsløst. Men den fælles interesse udgør ifølge førnævnte rammeordning en absolut hindring for den slags støtte i følgende tilfælde:

Støtte til reklame, der direkte tager sigte på produkterne fra en eller flere bestemte virksomheder (punkt 2.2), samt støtte til kampagner, der strider mod traktatens artikel 30 (punkt 2.1).

Statsstøtte til reklame, der i kraft af sit indhold udgør en overtrædelse af artikel 30, kan ikke betragtes som forenelig med fællesmarkedet efter artikel 92, stk. 3.

Kommissionen har ikke kunnet konstatere, at reklamestøtten var bestemt direkte for produkterne fra en eller flere virksomheder.

Den finder imidlertid, at de kampagner, over for hvilke proceduren er blevet indledt, strider mod traktatens artikel 30.

Ifølge artikel 30 er kvantitative indførselsrestriktioner såvel som alle andre foranstaltninger med tilsvarende virkning med forbehold af bestemmelserne i traktatens artikel 31 til 37 forbudt mellem medlemsstaterne.

I henseende til dette forbud er det tilstrækkeligt, at de pågældende foranstaltninger direkte eller indirekte, øjeblikkeligt eller potentielt, kan hindre samhandelen i Fællesskabet (jf. Dassonville-sagen (8)).

De pågældende foranstaltninger kan hindre samhandelen mellem medlemsstater af følgende årsager:

Kommissionens politik vedrørende fortolkningen af artikel 30 er på statsstøtteområdet nedfældet i dens meddelelse om medlemsstaternes medvirken ved salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter og fiskerivarer (9).

Tredjeparten har bestridt denne meddelelses retlige værdi. Kommissionen kan ikke følge denne argumentation. Kommissionen skal nemlig i forbindelse med sin rolle med hensyn til traktatens artikel 92-94 ligeledes sikre, at traktatens artikel 30 overholdes ved at følge EF-Domstolens retspraksis (10), hvis principper er anført i ovennævnte rammeordning (11).

I bilagets retningslinjer for medlemsstaterne fastslås det i punkt 2.2.1, at salgsfremmende foranstaltninger, hvor forbrugerne tilrådes at købe indenlandske produkter, simpelt hen fordi de er af national oprindelse, er en overtrædelse af artikel 30.

Dette er imidlertid klart tilfældet for den anfægtede foranstaltning »lam fra Frankrigs fårehyrder«. Fra forbrugerens synspunkt er det eneste kendemærke, at der er tale om et produkt af national oprindelse. Denne vurdering ændres ikke ved, at der er tilføjet udtrykket »fårehyrde«.

Hvad angår den anden anfægtede foranstaltning (»fransk lam, slagtekvalitet«), kan Kommissionen ligeledes konstatere en overtrædelse af nævnte artikel 30, da produktets nationale oprindelse tillægges en overdreven stor betydning.

Det skal i den forbindelse bemærkes, at Kommissionen udtrykkeligt i punkt 2.3.1 i nævnte retningslinjer opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at følgende betingelse nøje overholdes:

»Det må gerne fremgå ved tekst eller symbol, hvilket land der er producentlandet, forudsat at der er et rimeligt forhold mellem omtalen af henholdsvis produktkvalitet og -sort og produktets nationale oprindelse. Henvisninger til national oprindelse bør komme i anden række i forhold til det budskab, kampagnen giver forbrugerne.«

Heller ikke denne betingelse er overholdt. Henvisningen til den nationale oprindelse er på ingen måde sekundær. Det fremgår af de forelagte eksempler på skrifttyper dels ved, at ordene »fransk lam« er dobbelt så store som ordene »slagtekvalitet«, dels ved at »fransk lam« fremstår i rødt oven i »slagtekvalitet«, der er i blåt.

Denne virkning forstærkes af anvendelsen af det franske flag.

Der kan på denne baggrund ikke være tale om, at der er et rimeligt forhold mellem omtalen af henholdsvis produktkvalitet og produktets nationale oprindelse.

Spørgsmålet vedrørende kvalitetskriterium og -kontrol er derfor helt irrelevant. Det kan ikke fjerne foranstaltningens karakter af at være til hindring for de frie varebevægelser.

Denne konklusion bekræftes af Domstolens retspraksis (12), der fastslår, at på et marked, der så vidt muligt skal udgøre et enhedsmarked, må retten til en kvalitetsbenævnelse - bortset fra regler om oprindelsesbetegnelser og angivelse af afsendelsesstedet - kun være betinget af objektive egne egenskaber, som fremhæver produktets kvalitet i forhold til et tilsvarende produkt af ringere kvalitet, men ikke af en geografisk stedfæstelse af et eller andet produktionstrin.

Dette gælder også for den påstand, at det nationale logo kun forbinder salgsindsatsen på regionalt plan eller blot informerer forbrugeren om produktionens geografiske oprindelse, samt at den nationale henvisning - som det er blevet fremført - blot skal fortolkes som iværksætterens signatur.

Der skal på baggrund af disse argumenter mindes om, at en simpel henvisning til den nationale oprindelse eller til foranstaltningens iværksætter heller ikke efter Kommissionens opfattelse er i strid med artikel 30, såfremt denne henvisning ikke har en overdreven karakter.

Den målsætning, som ifølge de franske myndigheder »tilsigtes« gennem den pågældende kampagne, som er negativt defineret (støtten tager ikke »sigte« på at give den nationale oprindelse en overdreven stor betydning), er ikke i stand til at ændre støttens virkning og er således under alle omstændigheder irrelevant i henseende til traktatens artikel 30. Det vigtige er netop, at den nationale henvisning opfattes som »iværksætterens« signatur, idet denne iværksætter er erklæret fransk (jf. »fransk« lam, »Frankrigs fårehyrder«). Ydermere kan de franske myndigheders svar kun bekræfte Kommissionen i dens klagepunkt, så meget desto mere som det henviser til fåresektorens faldende konkurrenceevne i Frankrig samt til nødvendigheden af at rette kampagnerne mod »slagterens garanterede kvalitet eller mod fårehyrdernes lam med henblik på at fjerne den stagnation, der har været i afsætningen af lam på vort område«.

Tredjeparten har hævdet, at et forbud mod at nævne lammets franske oprindelse ville være i strid med EF-retten.

Dette argument synes helt irrelevant, idet Kommissionen på ingen måde har anbefalet et absolut forbud mod at angive oprindelsen, hvilket i øvrigt klart fremgår dels af de retningslinjer, der er bilag til ovennævnte meddelelse af 28. oktober 1986, dels af den meddelelse, hvorved proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, blev indledt.

Det skal til sidst bemærkes, at hvad angår kravet i »mærkningsdirektivet« (13) om, at oprindelsen skal anføres, gælder dette kun i det tilfælde, hvor dets udeladelse kan bibringe forbrugeren en fejlagtig opfattelse af produktets væsentlige kvaliteter. Imidlertid undgås en sådan fejl givet ikke ved en henvisning til oprindelsen, som ikke indeholder andre udtrykkelige oplysninger om produktets egne kvaliteter. Med andre ord gives der ingen forklaring på, hvorledes henvisningen til den franske oprindelse oplyser forbrugeren om produktets kvaliteter.

Det skal også undersøges, om foranstaltninger af den art, som undersøges på grundlag af artikel 30, ikke - selv om der er tale om foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative indførselsrestriktioner - ville kunne tillades i medfør af traktatens artikel 36.

Artikel 36 er en fravigelse af det grundlæggende princip om de frie varebevægelser, og skal derfor fortolkes således, at artiklens virkninger ikke går ud over det, der er nødvendigt for at beskytte de interesser, den tager sigte på at sikre.

Imidlertid er det ikke i nogen af bemærkningerne blevet anbefalet at anvende artikel 36, og Kommissionen har ikke kunnet påvise nogen elementer, der kan gøre anvendelsen af denne artikel aktuel.

Kommissionen må derfor konkludere, at den pågældende støtte ikke opfylder de EF-kriterier, der kan gøre det muligt at antage, at den fremmer udviklingen af de pågældende sektorer.

For så vidt angår undtagelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og c), vedrørende støtte, der skal fremme økonomisk udvikling i områderne samt udviklingen af visse erhvervsgrene, jf. stk. 3, litra c), i samme artikel, konstaterer Kommissionen, at støtteforanstaltningerne ikke kan henføres under disse undtagelser.

På baggrund af ovenstående betragtninger kan Kommissionen ikke godtage den franske regerings eller tredjepartens argumenter.

Støtten kan derfor ikke henføres under nogen af undtagelserne i traktatens artikel 92 og må derfor betragtes som uforenelig med fællesmarkedet.

VII

Siden indledningen af proceduren efter artikel 93, stk. 2, har Kommissionen modtaget oplysninger, der tyder på, at den pågældende støtte er blevet ydet, inden nævnte procedure har ført til endelig beslutning, samt at beløbet andrager 5 mio. ffr. Da det drejer sig om støtte, hvorom der ikke er blevet givet underretning, men som er ydet inden Kommissionens endelige beslutning, skal det bemærkes, at da de procedureregler, som er fastsat i traktatens artikel 93, stk. 3, er ufravigelige, og da Domstolen har fastslået, at der er tale om regler, som har direkte virkning, jf. Domstolens dom af 19. juni 1973 (sag 77/72: Carmine Capolongo mod Azienda Agricola Maya) (14), dom af 11. december 1973 (sag 120/73: Gebr. Lorenz GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland) (15) og dom af 22. marts 1977 (sag 78/76: Steinike & Weinlig mod Forbundsrepublikken Tyskland) (16), kan ulovligheden af den pågældende støtte ikke efterfølgende afhjælpes, jf. dom af 21. november 1991 (sag C-354/90: Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires m.fl. mod Frankrig) (17).

Endvidere kan Kommissionen, når støtten er uforenelig med fællesmarkedet ifølge Domstolens retspraksis forlange af medlemsstaten, at den hos modtagerne inddriver enhver ulovligt udbetalt støtte, jf. dom af 24. februar 1987 i sag 310/85 (18) og dom af 20. september 1990 i sag C-5/89 (19).

Denne tilbagebetaling vil være nødvendig for at genoprette den tidligere situation og for at ophæve alle de økonomiske fordele, som modtageren (Interbev) af den ulovlige støtte uretmæssigt har nydt godt af siden datoen for støttens udbetaling.

Tilbagebetalingen bør derfor ske i overensstemmelse med de i fransk lovgivning fastsatte procedurer og bestemmelser, og der pålægges renter fra det tidspunkt, hvor den pågældende støtte blev ydet. Disse renter skal beregnes på grundlag af markedsrenten ved henvisning til den sats, der anvendes ved beregningen af subventionsækvivalenten inden for rammerne af regionalstøtten (20).

Denne beslutning foregriber ikke de konsekvenser, som Kommissionen i givet fald vil drage med hensyn til finansieringen af den fælles landbrugspolitik gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den støtte til salgsfremmende foranstaltninger, som Frankrigs Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union gav meddelelse om ved skrivelse af 12. august 1994, er ulovlig efter traktatens artikel 93, stk. 3, i det omfang, den er blevet anvendt; den er uforenelig med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 92 og kan ikke ydes.

Artikel 2

Frankrig skal ophæve den i artikel 1 nævnte støtte senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning.

Artikel 3

Frankrig skal kræve den i artikel 1 omhandlede støtte tilbagebetalt ved inddrivelse fra den direkte modtager (Interbev) senest seks måneder efter meddelelsen af denne beslutning.

Tilbagebetalingen skal ske i overensstemmelse med de i national lovgivning fastsatte procedurer og bestemmelser. De beløb, der skal inddrives, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor den pågældende støtte blev ydet. Renterne beregnes på grundlag af markedsrenten ved henvisning til den sats, der anvendes ved beregningen af subventionsækvivalenten inden for rammerne af regionalstøtten.

Artikel 4

Frankrig skal dels senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning meddele Kommissionen, hvilke foranstaltninger Frankrig agter at træffe for at efterkomme beslutningen, dels senest inden for den i artikel 3 nævnte frist meddele Kommissionen, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme nævnte beslutning.

Artikel 5

Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 2. april 1997.

På Kommissionens vegne

Franz FISCHLER

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 289 af 7. 10. 1989, s. 1.

(2) EFT L 206 af 16. 8. 1996, s. 25.

(3) EFT C 289 af 31. 10. 1995, s. 12.

(4) Jf. rammeordningen for statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter og visse varer, der ikke henhører under EØF-traktatens bilag II, men ikke fiskerivarer (EFT C 302 af 12. 11. 1987, s. 6).

(5) COMEXT 2.

(6) COMEXT 2.

(7) EFT C 302 af 12. 11. 1987, s. 6.

(8) Sag 8/74, Sml. 1974, s. 837 og s. 852.

(9) EFT C 272 af 28. 10. 1986, s. 3.

(10) Sag 249/81 »Buy Irish« og 222/82 (»Apple and Pear Development Council«).

(11) Jf. rammeordningen for statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter og visse varer, der ikke henhører under EØF-traktatens bilag II, men ikke fiskerivarer (EFT C 302 af 12. 11. 1987, s. 6).

(12) EF-Domstolens dom i sag 13/78, »Eggers«, Sml. 1978, s. 1935, præmis 24 og følgende.

(13) Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt reklame for sådanne levnedsmidler (EFT L 33 af 8. 2. 1979, s. 1).

(14) Sml 1973, s. 611.

(15) Sml 1973, s. 1471.

(16) Sml. 1977, s. 595.

(17) Sml. 1991, s. I-5505.

(18) Sml. 1987, s. 901.

(19) Sml. 1990, s. I-3437.

(20) Kommissionens meddelelse til medlemsstaterne (EFT C 156 af 22. 6. 1995, s. 5).