Kommissionens forordning (EF) nr. 1163/2002

af 28. juni 2002

om ændring af forordning (EF) nr. 1501/95 for så vidt angår betingelserne for udbetaling af eksportrestitutioner for korn

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for korn(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1666/2000(2), særlig artikel 13, stk. 11, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I artikel 3 i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999 af 15. april 1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter(3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2299/2001(4), er det fastsat, at retten til restitution opstår ved indførslen til et bestemt tredjeland, når der anvendes en differentieret restitutionssats for det pågældende tredjeland. I artikel 14 til 16 i nævnte forordning er der fastsat betingelser for udbetaling af restitutionen i tilfælde af differentieret restitution, bl.a. de dokumenter, der skal fremlægges som bevis for varernes ankomst til destinationen.

(2) Hvis eksportrestitutionen er differentieret, er det i artikel 18, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. 800/1999 fastsat, at den del af restitutionen, der beregnes ved anvendelse af den laveste restitutionssats, udbetales på eksportørens anmodning, når der er ført bevis for, at produktet har forladt Fællesskabets toldområde.

(3) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1501/95 af 29. juni 1995 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 for så vidt angår ydelse af eksportrestitutioner samt de foranstaltninger der skal træffes inden for kornsektoren i tilfælde af markedsforstyrrelser(5), senest ændret ved forordning (EF) nr. 602/2001(6), blev der fastsat undtagelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 800/1999 som følge af en i 2000 indgået handelsaftale, der indebar afskaffelse af restitutioner for blød hvede, mel og klid, som udføres til Polen.

(4) For nylig blev der indgået handelsaftaler mellem EU på den ene side og Estland, Letland og Litauen (de baltiske lande) på den anden side om visse indrømmelser i form af EF-toldkontingenter for visse landbrugsprodukter og om fuldstændig frigivelse af samhandelen med andre landbrugsprodukter. For korn udgør afskaffelsen af restitutioner for et flertal af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1766/92, en af de aftalte indrømmelser.

(5) I artikel 7a i Kommissionens forordning (EF) nr. 1162/95 af 23. maj 1995 om gennemførelsesbestemmelser for ordningen med import- og eksportlicenser for korn og ris(7), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1006/2002(8), er der fastsat en særlig ordning for udførsler til Polen og de baltiske lande.

(6) Der bør derfor tages hensyn til denne særlige ordning, der træder i kraft den 1. juli 2002, for at undgå, at eksportørerne ved deres handel med de pågældende tredjelande påføres finansielle byrder, der ikke er nødvendige. Med henblik herpå tages der ved fastlæggelsen af den laveste restitutionssats ikke hensyn til den manglende fastsættelse af restitutionen for den pågældende særlige destination.

(7) Bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1501/95 bør derfor ændres, idet der fastsættes undtagelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 800/1999 for at tage hensyn til de nye handelsaftaler med de baltiske lande.

(8) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Korn -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Artikel 13a i forordning (EF) nr. 1501/95 affattes således: "Artikel 13a

1. Hvis differentieringen af restitutionen kun består i, at der ikke er fastsat restitution for de destinationer, som er nævnt i bilag IV til forordning (EF) nr. 1162/95, er bevis for afslutning af toldformaliteterne ved indførsel uanset artikel 16 i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999(9) ikke påkrævet for udbetaling af restitution for de produkter, der er nævnt i samme bilag.

2. Ved fastlæggelsen af den laveste restitutionssats, jf. artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 800/1999, tages der ikke hensyn til den manglende fastsættelse af restitution for de produkter og de destinationer, der er nævnt i bilag IV til forordning (EF) nr. 1162/95."

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den anvendes fra den 1. juli 2002.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juni 2002.

På Kommissionens vegne

Franz Fischler

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 181 af 1.7.1992, s. 21.

(2) EFT L 193 af 29.7.2000, s. 1.

(3) EFT L 102 af 17.4.1999, s. 11.

(4) EFT L 308 af 27.11.2001, s. 19.

(5) EFT L 147 af 30.6.1995, s. 7.

(6) EFT L 89 af 29.3.2001, s. 16.

(7) EFT L 117 af 24.5.1995, s. 2.

(8) EFT L 153 af 12.6.2002, s. 5.

(9) EFT L 102 af 17.4.1999, s. 11.