KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1810/1999

af 17. august 1999

om indførelse af en midlertidig udligningstold på importen af polyethylenterephthalatfolie (PET) med oprindelse i Indien

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 12,

efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) Kommissionen offentliggjorde i november 1998 en meddelelse (i det følgende benævnt "indledningsmeddelelsen") i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2) om indledning af en antisubsidieprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af polyethylenterephthalatfolie (i det følgende benævnt "PET-folie") med oprindelse i Indien og iværksatte en undersøgelse.

(2) Proceduren blev indledt på grundlag af en klage indgivet af DuPont de Nemours International SA, Mitsubishi Polyester Film GmbH (tidligere Hoechst Diafoil GmbH), Toray Plastics Europe SA og Nuroll SpA, der tegner sig for en væsentlig del af produktionen af PET-folie i Fællesskabet. Klagen indeholdt beviser for, at nævnte vare subsidieredes, og at der forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.

Før indledningen af proceduren og i overensstemmelse med artikel 10, stk. 9, i Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 (i det følgende benævnt "grundforordningen") underrettede Kommissionen Indiens regering om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage, hvori det blev påstået, at subsidieret import af PET-folie med oprindelse i Indien forvolder EF-erhvervsgrenen væsentlig skade. Indiens regering blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen med hensyn til indholdet af klagen og nå til en gensidigt acceptabel løsning. Den indiske regering modtog tilbuddet om konsultationer, som blev afholdt med Kommissionen den 9. november 1998 i Bruxelles. Der blev taget behørigt hensyn til de bemærkninger, der blev fremsat af den indiske regering med hensyn til påstandene i klagen om subsidieret import og om den væsentlige skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt.

(3) Kommissionen underrettede officielt de EF-producenter, eksporterende producenter, importører og brugere, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for eksportlandet og klageren om indledningen af proceduren. De berørte parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt.

Den indiske regering, en række eksporterende producenter samt flere producenter, importører og brugere i Fællesskabet tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der anmodede om at blive hørt inden for den fastsatte frist i indledningsmeddelelsen, blev hørt.

(4) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af sagen, og den modtog svar fra den indiske regering og en række producenter, importører og brugere i Fællesskabet og eksporterende producenter i Indien.

(5) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en foreløbig afgørelse af, om der var tale om subsidier og skade, og aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:

a) Producenter i Fællesskabet

- DuPont Polyester Films, Contern, Luxembourg og Wilton, Det Forenede Kongerige

- Mitsubishi Polyester Film GmbH, Wiesbaden, Tyskland

- Nuroll SpA, Caserta, Italien

- Toray Plastics Europe SA, St-Maurice de Beynost, Frankrig

b) Den indiske regering

- Handelsministeriet

- Ministeriet for Statsindtægter

- Gujarats regering

- Maharashtras regering

- Uttar Pradeshs regering

c) Eksporterende producenter i Indien

- Ester Industries Ltd, New Delhi

- Flex Industries Ltd, Noida

- Garware Plastics & Polyesters Ltd, Mumbai

- India Polyfilms Ltd/Jindal Polyester Ltd, New Delhi (forretningsmæssigt forbundne selskaber)

- MTZ Polyesters Ltd, Mumbai

- Polyplex Corp. Ltd, New Delhi.

d) Importører i Fællesskabet, som er forretningsmæssigt forbundet med indiske eksporterende producenter

- Garware Polyester International Ltd, Harrow, Det Forenede Kongerige

e) Importører i Fællesskabet, som ikke er forretningsmæssigt forbundet med indiske eksporterende producenter

- Coveme SpA, San Lazzaro di Savena, Italien

- Isolcavi Sas, Monteveglio, Italien.

(6) Subsidieringsundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. oktober 1997 til den 30. september 1998 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden"). Skadesundersøgelsen omfattede perioden fra 1995 til udløbet af undersøgelsesperioden (i det følgende benævnt "den undersøgte periode").

B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

1. Den pågældende vare

(7) Den pågældende vare er polyethylenterephthalatfolie (PET-folie), som i øjeblikket tariferes under KN-kode 39206219 og 3920 62 90.

(8) Varen kan opdeles i en række segmenter, der inden for erhvervsgrenen typisk har magnetiske, indpakningsmæssige, elektriske, afbildningsmæssige og andre industrielle anvendelsesformål. Alt efter segmentet kan PET-folie forarbejdes yderligere til brug i videokassetter, fotografisk film, som indpakningsmateriale for fødevarer, som isolering af elektriske motorer, kabler osv. I forbindelse med undersøgelsen blev varerne inddelt i typer efter markedssegment, tykkelse, belægningsegenskaber, overfladebehandling, mekaniske egenskaber og klarhed/uigennemsigtighed.

2. Samme vare

(9) Ved undersøgelsen konstateredes det, at PET-folie, som produceredes i Indien og solgtes på dette lands hjemmemarked eller eksporteredes til Fællesskabet, og PET-folie, som produceredes og solgtes af EF-erhvervsgrenen på fællesskabsmarkedet havde samme fysiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål og således var samme vare, jf. artikel 1, stk. 5, i grundforordningen.

C. SUBSIDIER

1. Indledning

a) Landsdækkende ordninger

(10) På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende fem ordninger, der kan benyttes i hele landet, og som angiveligt indebærer, at der ydes eksportsubsidier:

- "Passbook Scheme"

- "Duty Entitlement Passbook Scheme" (toldgodtgørelsesordning)

- "Export Promotion Capital Goods Scheme" (eksportfremmeordning for investeringsgoder)

- "Export Processing Zones/Export Oriented Units" (eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder)

- "Income Tax Scheme" (indkomstskatteordning).

Grundlaget for førstnævnte fire ordninger er "Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992" (udenrigshandelsloven) (med virkning fra den 7. august 1992), hvorved "Imports and Exports Control Act of 1947" ophævedes. Ved Foreign Trade Act bemyndiges den indiske regering til at udstede bekendtgørelser vedrørende eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser opføres i "Export and Import Policy"-dokumenter, der udstedes hvert femte år og ajourføres hvert år. Det dokument, der er relevant for undersøgelsesperioden i denne sag, dækker politikkerne for årene 1997 til 2002.

Grundlaget for sidstnævnte ordning, indkomstskatteordningen, er "Income Tax Act of 1961" (indkomstskatteloven af 1961), som ændres årligt ved "Finance Act" (finansloven).

b) Regionale ordninger

(11) På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, gennemgik Kommissionens tjenestegrene også en række ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier af regionale regeringer eller myndigheder i visse indiske delstater.

i) Delstaten Gujarat

- Omsætningsafgiftsordning

- Refusion af elektricitetsafgift.

Den første ordning er baseret på Gujarats nye tilskyndelsespolitik for industrien for 1995 til 2000. Den anden ordning er baseret på Section 3(2)(vii)(a) og (b) i Bombay Electricity Duty Act 1958, som ændret ved Gujarat Adaptation of Laws (State and Concurrent Subjects) Order, 1960.

ii) Delstaten Maharashtra

- Omsætningsafgiftsordning

- Acciserefusion

- Særlig kapitalordning

- Fritagelse for elektricitetsafgift.

De tre første ordninger er alle baseret på Maharashtras regerings pakkeordning med tilskyndelser til udbredelse af erhvervsgrene. Den fjerde ordning er baseret på en bekendtgørelse fra Maharashtras regering om fritagelse for elektricitetsafgift.

iii) Delstaten Uttar Pradesh

- Omsætningsafgiftsordning.

Denne ordning er baseret på Uttar Pradeshs regerings Trade Tax Incentive (bekendtgørelse nr. 311 og 312 af 31. marts 1995).

2. Passbook Scheme (PBS)

(12) Et af instrumenterne under eksport- og importpolitikken, som indebærer eksportrelateret bistand, er PBS, der trådte i kraft den 30. maj 1995 og forblev i kraft til den 31. marts 1997.

a) Støtteberettigelse

(13) PBS står åben for visse kategorier af eksportører, nemlig eksportører, der producerer varer i Indien og derefter udfører dem ("eksporterende producenter"), og eksportører, uanset om de er producenter eller blot forhandlere, som har fået tildelt et såkaldt "Export House/Trading House/Star Trading House/Super Star Trading House"-certifikat. Sidstnævnte kategori, som er defineret i eksport- og importpolitikdokumentet, skal fremlægge dokumentation for tidligere eksportresultater.

b) Praktisk gennemførelse

(14) Enhver berettiget eksportør kunne anmode om en Passbook, der var en bog, hvori krediterede og debiterede toldbeløb anførtes. Bogen blev automatisk udstedt, hvis selskabet var en anerkendt eksporterende producent eller et anerkendt eksport/handelshus.

(15) Ved udførsel af færdigvarer kunne eksportøren anmode om en kredit, som kunne anvendes til betaling af told på senere indførsel. Der blev taget hensyn til forskellige faktorer ved beregningen af størrelsen af den kredit, der skulle indrømmes i henhold til "Standard Input/Output norms", som udstedes af den indiske regering for udførte varer. I disse Standard Input/Output-normer fastsættes mængderne af de råmaterialer, der normalt skal indføres til fremstilling af én enhed af færdigvaren. Normerne fastsættes af et særligt udvalg for forhåndsudstedelse af licenser ("Special Advance Licensing Committee") på grundlag af en teknisk analyse af produktionsprocessen og globale statistiske oplysninger. Ved anvendelse af nævnte Standard Input/Output-normer indrømmedes der en kredit på et beløb, som svarede til den grundlæggende told, der skulle betales på de råmaterialer, som den indiske industri normalt indførte til fremstilling af den pågældende udførte vare. En anden faktor var den såkaldte "minimum value addition" (MVA). Dette er den mindsteværdi, hvormed den indiske producent ved fremstillingen af færdigvaren skulle øge værdien (dvs. ved hjælp af indenlandske råmaterialer/arbejdskraft) af de indførte råmaterialer.

(16) Den kredit, der indrømmedes, bogførtes i nævnte Passbook og kunne anvendes til udligning af told, der skulle betales på fremtidig indførsel af varer (f.eks. råmaterialer, investeringsgoder osv.) undtagen varer, der var anført i den såkaldte "Negative List of Imports" i eksport- og importpolitikken. I denne liste er anført varer, som enten ikke må indføres eller som først må indføres, når de indiske regeringsmyndigheder har udstedt en særlig licens til importøren. De indførte varer skulle ikke nødvendigvis have nogen tilknytning til eksportørens faktiske produktion og kunne sælges på det indiske marked.

(17) Passbook-kreditter var ikke omsættelige. En Passbook var gyldig i en periode på to år fra udstedelsesdagen. Tilbageværende kredit ved udgangen af toårs perioden kunne anvendes i løbet af en periode på 12 måneder derefter. Ved udgangen af det tredje år bortfaldt uudnyttede kreditter. Inden for denne generelle tidsramme var der ikke nogen frist for at indgive anmodning om kredit for en bestemt eksporttransaktion.

(18) Når alle kreditter i en Passbook var udnyttet, blev den lukket, og Passbook-indehaveren skulle betale et gebyr til de pågældende myndigheder.

(19) Den indiske regering fremførte, at PBS ikke er udligningsberettiget, fordi der var tale om en tilladt toldgodtgørelsesordning. Det fastsættes således i artikel 2, stk. 1, nr. ii), i grundforordningen, at fritagelse af en eksportvare for afgifter eller skatter ikke anses for at være subsidier, forudsat at fritagelsen indrømmes i henhold til bilag I, II og III til grundforordningen. I bilag I, punkt i), (liste over eksempler på eksportsubsidier) i nævnte forordning anføres, at eftergivelse eller godtgørelse af importafgifter ud over dem, der opkræves på indførte råmaterialer, der forbruges ved produktionen af den udførte vare, er eksportsubsidier. For at afgøre, om indførte råmaterialer forbruges som led i produktionsprocessen, skal undersøgelsesmyndighederne desuden ifølge bilag II til grundforordningen fastslå, om eksportlandets regering opretholder en ordning eller en procedure med henblik på at fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved produktionen af den udførte vare. I det foreliggende tilfælde findes der ikke en sådan ordning. De fordele, der i Indien indrømmedes eksportører af den pågældende vare i form af Passbook-kreditter, beregnedes således automatisk på grundlag af nævnte "Standard Input/Output norms" uafhængigt af, om råmaterialerne var indført, om der blev betalt told af dem, eller om de faktisk blev forbrugt ved produktionen af eksportvarer.

Endvidere var eksportøren ifølge PBS hverken forpligtet til at indføre de pågældende råmaterialer eller til at forbruge de indførte varer i produktionsprocessen. Det, der faktisk skete i PBS, var, at en eksportør ved udførsel af en færdigvare indrømmedes et kreditbeløb, som blev fastsat på grundlag af den told, der ansås for at være betalt på normalt indførte råmaterialer, som blev forbrugt ved fremstillingen af færdigvaren. Dette kreditbeløb kunne anvendes til at udligne told, der skulle betales på fremtidig indførsel af en hvilken som helst vare. Eksportøren opnåede en fordel i form af ikke-betalt told på indførsel af varer (uanset om der var tale om råmaterialer eller investeringsgoder). Denne ordning gjorde det derfor muligt for en eksportør at indføre varer uden at betale told, når den pågældende tidligere havde udført varer.

c) Konklusion om PBS

(20) PBS var ikke en tilladt eftergivelses-/godtgørelsesordning som omhandlet i grundforordningen, eftersom Passbook-kreditten ikke beregnedes i forhold til de råmaterialer, der faktisk forbrugtes i produktionsprocessen. Endvidere var eksportøren ikke forpligtet til at indføre toldfri varer, som skulle forbruges i produktionsprocessen.

Det skal anføres, at selv om det antages, at den pågældende ordning udgjorde en eftergivelses-/godtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, forelå der ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råmaterialer der blev forbrugt ved produktionen af den udførte vare, jf. bilag I, punkt i), bilag II og bilag III til grundforordningen. I bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3, til nævnte forordning fastsættes, at hvis det fastslås, at eksportlandets regering ikke opretholder en sådan ordning, vil det normalt være påkrævet, at eksportlandet foretager en yderligere undersøgelse på grundlag af henholdsvis de faktiske råmaterialer, der indgår, eller de faktiske transaktioner, med henblik på at fastslå, om der har været tale om for store betalinger. Den indiske regering foretog ikke en sådan undersøgelse. Kommissionen undersøgte derfor ikke, om der rent faktisk var tale om for store godtgørelser af importafgifter på råmaterialer, der forbrugtes ved produktionen af den udførte vare.

(21) Ordningen indebærer ydelse af subsidier, eftersom det finansielle bidrag fra den indiske regering i form af ikke opkrævet told på indførsel gav Passbook-indehaveren en fordel, idet han kunne indføre varer toldfrit ved anvendelse af de kreditbeløb, der var optjent ved udførsel. Der var tale om et subsidie, som retligt var betinget af eksportresultater, og det anses derfor for specifikt i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen. Hertil kommer, at MVA-bestemmelsen anses for at foreskrive, at der anvendes indenlandske varer frem for indførte varer. PBS var i så henseende også en specifik subsidieordning i henhold til artikel 3, stk. 4, litra b), i grundforordningen.

(22) I begyndelsen af 1997 bekendtgjorde den indiske regering, at PBS ikke længere var i kraft, og at der ikke kunne opnås kredit for eksporttransaktioner, der fandt sted efter den 31. marts 1997. En eksportør kan imidlertid fortsat anvende en allerede udstedt Passbook i en periode på tre år efter udstedelsesdatoen. Endvidere er der ikke fastsat nogen frist, inden hvilken der skal indgives anmodning om kredit for eksporttransaktioner, der har fundet sted inden den 31. marts 1997. Ordningen i den pågældende form er således bortfaldet, men eksportørerne kan fortsat udnytte den ved at indføre varer toldfrit, indtil alle kreditter er opbrugt, eller senest indtil den 31. marts 2000. Under disse omstændigheder anses ordningen for at være en udligningsberettiget subsidieordning.

Det skal understreges, at PBS blev afløst af toldgodtgørelsesordningen DEPB (se betragtning 25). DEPB trådte i kraft, da PBS blev bragt til ophør. Selv om DEPB er en revideret version af PBS, var det muligt at opnå fordele efter begge programmer i undersøgelsesperioden.

d) Beregning af subsidiebeløbet

(23) Fordelen for de eksporterende producenter er beregnet på grundlag af størrelsen af den told, der normalt skulle erlægges på indførsel i undersøgelsesperioden, men som ikke betaltes i henhold til PBS. For at fastlægge den fulde fordel af ordningen for modtageren er dette beløb blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden. Eftersom fordelene ved fritagelsen for importafgifter opnås regelmæssigt i løbet af undersøgelsesperioden, svarer de til en række tilskud. Det er normal praksis at beregne de fordele, som modtageren opnår i form af éngangstilskud, ved at lægge den årlige markedsrente til den nominelle værdi af tilskuddet ud fra den antagelse, at tilskuddet anses for at være ydet på den første dag i undersøgelsesperioden. I den foreliggende sag er det imidlertid klart, at individuelle tilskud kan ydes på et hvilket som helst tidspunkt mellem den første og den sidste dag i undersøgelsesperioden. I stedet for at lægge den årlige rente til det fulde beløb anses det derfor for rimeligt at antage, at tilskuddene i gennemsnit vil være modtaget i midten af undersøgelsesperioden, og at renten derfor bør dække en periode på seks måneder, svarende til halvdelen af den årlige markedsrente i Indien i undersøgelsesperioden, dvs. 7 %. Dette beløb (dvs. ikke betalt told plus renter) er blevet fordelt over hele udførslen i undersøgelsesperioden.

(24) To selskaber opnåede fordele af denne ordning i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på mellem 0,02 % og 0,09 %. Da Indien er et udviklingsland og hører under bilag VII til WTO's subsidieaftale, og da det anses for passende at benytte en fremgangsmåde, der begunstiger sådanne lande, uden at den legitime beskyttelse mod subsidieret import, som EF-erhvervsgrenen er berettiget til, samtidig reduceres betydeligt, vil de i henhold til denne ordning opnåede fordele ikke blive taget i betragtning ved beregningen af det totale subsidiebeløb, som disse to selskaber har modtaget.

3. Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPB) (toldgodtgørelsesordningen)

(25) Et andet instrument under eksport- og importpolitikken, som indebærer eksportrelateret bistand, er DEPB, der trådte i kraft den 7. april 1997. DEPB er en ordning, der afløser PSB, som ophørte den 31. marts 1997. Der er to varianter af DEPB:

- DEPB på før-eksportbasis

- DEPB på efter-eksportbasis.

a) Berettigelse til DEPB på før-eksportbasis

(26) DEPB på før-eksportbasis står åben for eksporterende producenter (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) eller handelsselskaber/eksportører (dvs. forhandlere), som er knyttet til producenter. For at blive støtteberettiget under denne ordning skal selskabet have udført varer i den treårs periode, der går forud for indgivelse af anmodning om kredit.

b) Praktisk gennemførelse

(27) En støtteberettiget eksportør kan ansøge om en licens. Licensen, der udstedes automatisk, tildeler et kreditbeløb, der kan benyttes til at udligne told, der skal betales på fremtidig import af varer. Licensens værdi beregnes på grundlag af 5 % af den gennemsnitlige årlige værdi af ansøgerens samlede eksport i de foregående tre år.

(28) Licensen, der ikke er omsættelig, er gyldig i en periode på 12 måneder fra udstedelsesdagen. Når kreditten i licensen er opbrugt, skal der betales et gebyr til den relevante myndighed. Et selskab kan derefter ansøge om et yderligere kreditbeløb, der igen beregnes på grundlag af 5 % af den gennemsnitlige værdi af eksporten i de foregående tre år.

(29) DEPB på før-eksportbasis tillader toldfri indførsel af råmaterialer, som er nødvendige til fremstilling af varer. De varer, der kan indføres, afhænger af den vare, der skal fremstilles, og fastsættes af en Standard Input/Output Norm. De toldfri råmaterialer må ikke benyttes til andre formål end fremstilling af varen.

(30) Anvendelse af ordningerne medfører også en eksportforpligtelse. Når licensen benyttes, forpligter indehaveren sig til at benytte varerne som råmaterialer til færdigvarer beregnet til eksport. Når licensindehaveren har foretaget eksport til en værdi, der berettiger ham til en kredit, der svarer til den kredit, der allerede er indrømmet i henhold til DEPB på før-eksportbasis, er hans forpligtelse opfyldt.

c) Konklusion om DEPB på før-eksportbasis

(31) DEPB på før-eksportbasis er ikke en tilladt eftergivelses-/godtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning som omhandlet i grundforordningen til trods for tilstedeværelsen af en bestemmelse om den faktiske bruger. Dette skyldes især, at DEPB-kreditten beregnes som en procentdel af værdien af tidligere eksportresultater. DEPB-kreditten beregnes ikke i forhold til råmaterialer, der faktisk forbruges i produktionsprocessen.

(32) Der findes endvidere ingen ordning eller procedure til at bekræfte, hvilke råmaterialer der forbruges i produktionsprocessen for den eksporterede vare og i hvilke mængder. I bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3, fastsættes, at hvis det fastslås, at eksportlandets regering ikke opretholder en sådan ordning, vil det normalt være påkrævet, at eksportlandet foretager en yderligere undersøgelse på grundlag af henholdsvis de faktiske råmaterialer, der indgår, eller de faktiske transaktioner, med henblik på at fastslå, om der har været tale om for store betalinger. Den indiske regering foretog ikke en sådan undersøgelse. Kommissionen undersøgte derfor ikke, om der rent faktisk var tale om for store godtgørelser af importafgifter på råmaterialer, der forbrugtes ved produktionen af den udførte vare.

(33) For at drage fordel af ordningen skal et selskab forpligte sig til at eksportere varer. Dette er klart et eksportsubsidie. Det konkluderes derfor foreløbigt, at denne ordning er udligningsberettiget i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen. Hvis den indiske regering imidlertid kan dokumentere, at der foreligger et effektivt kontrolsystem, eller afgive andre relevante oplysninger, kan Kommissionen i den endelige fase ændre sine konklusioner om denne ordning.

d) Beregning af subsidiebeløbet

(34) Fordelen for de eksporterende producenter er blevet beregnet som forklaret i betragtning 23.

(35) To selskaber opnåede fordele af denne ordning i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på mellem 1,31 % og 6,84 %.

e) Berettigelse til DEPB på efter-eksportbasis

(36) DEPB på efter-eksportbasis er meget lig PBS, som er beskrevet ovenfor. Som nævnt har ordningen afløst PBS og er reelt et erstatningsprogram. Ordningen står åben for eksporterende producenter (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) eller handelsselskaber/eksportører (dvs. forhandlere).

f) Praktisk gennemførelse af DEPB på efter-eksportbasis

(37) I henhold til denne ordning kan enhver støtteberettiget eksportør anmode om kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de udførte færdigvarer. Sådanne DEPB-procentsatser er fastsat af de indiske myndigheder for de fleste varer, herunder den pågældende vare, på grundlag af gældende Standard Input/Output-normer. En licens med angivelse af det bevilgede kreditbeløb udstedes automatisk.

(38) DEPB på efter-eksportbasis åbner mulighed for at anvende sådanne kreditter i forbindelse med senere indførsel af varer (f.eks. råvarer eller investeringsgoder), som ikke er anført på den tidligere nævnte "Negative List of Imports". Sådanne indførte varer kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde.

(39) DEPB-licenser er frit omsættelige. DEPB-licensen er gyldig i en periode på 12 måneder fra udstedelsesdagen. Når alle kreditter er opbrugt, skal selskabet betale et gebyr til de pågældende myndigheder.

g) Konklusion om DEPB på efter-eksportbasis

(40) Denne ordning er ganske klart betinget af eksportresultater. Når et selskab udfører varer, bevilges det en kredit, som kan anvendes til udligning af told på fremtidig indførsel af alle varer. Ligesom PBS er det ikke en tilladt godtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning af de samme grunde, som er anført i betragtning 20. Ordningen indebærer ydelse af subsidier, eftersom det finansielle bidrag fra den indiske regering i form af ikke opkrævet told på indførsel giver et selskab en fordel, idet det kan indføre varer toldfrit. Der er tale om et subsidie, som retligt er betinget af eksportresultater, og det anses derfor for specifikt i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.

h) Beregning af subsidiebeløbet for DEPB på efter-eksportbasis

(41) Fordelene for eksportørerne er blevet beregnet på to særskilte måder, alt efter hvorledes selskabet har gjort brug af DEPB-licenserne.

(42) Hvor selskabet benyttede licenserne til at foretage toldfri import, beregnedes fordelen på grundlag af den told, der normalt skulle betales for import foretaget i undersøgelsesperioden, men som forblev ubetalt i henhold til DEPB.

(43) Hvor selskabet solgte sine licenser, beregnedes fordelen på grundlag af den kredit, der blev ydet i licensen, uanset licensens salgspris. Nogle selskaber hævdede, at fordelen burde begrænses til licensens reelle salgspris, der undertiden er mindre end den pålydende værdi af kreditterne i licensen. Dette kan imidlertid ikke imødekommes, da salget af en licens til en pris, der ligger under den pålydende værdi, er en rent kommerciel afgørelse, der ikke ændrer størrelsen af den fordel, der opnås af ordningen.

(44) For at fastlægge den fulde fordel af ordningen for modtageren er dette beløb blevet justeret ved tillæg af renter på 7 % i undersøgelsesperioden; rentesatsen beregnes som beskrevet i betragtning 23. Det fremkomne subsidiebeløb er derefter fordelt på hele udførslen i undersøgelsesperioden.

(45) Fire selskaber opnåede fordele af denne ordning i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på mellem 2,85 % og 17,81 %.

4. Export Promotion Capital Goods Scheme (EPCGS) (Eksportfremmeordning for investeringsgoder)

(46) Et andet instrument under eksport- og importpolitikken, som indebærer eksportrelateret bistand, er "Export Promotion Capital Goods Scheme" (i det følgende benævnt "EPCGS"), som indførtes den 1. april 1990 og ændredes den 5. juni 1995.

a) Støtteberettigelse

(47) EPCGS står åben for eksporterende producenter (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) eller handelsselskaber/eksportører (dvs. forhandlere). Siden den 1. april 1997 har producenter, der er knyttet til handelsselskaber/eksportører, også kunnet udnytte ordningen.

b) Praktisk gennemførelse

(48) For at opnå støtte under denne ordning skal et selskab fremlægge oplysninger for de pågældende myndigheder om arten og værdien af de investeringsgoder, som skal indføres. Afhængig af de eksportforpligtelser, som selskabet er rede til at påtage sig, vil det få bevilling til at indføre investeringsgoder enten til nul-told eller til nedsat told. Der udstedes automatisk en licens, som giver tilladelse til indførsel til præferencesatser.

(49) For at opfylde eksportforpligtelsen skal de udførte varer være fremstillet ved brug af de indførte investeringsgoder.

(50) Der betales et ansøgningsgebyr for udstedelse af licensen.

c) Konklusion om EPCGS

(51) EPCGS er en udligningsberettiget subsidieordning, eftersom en eksportørs betaling af nedsat told eller nul-told udgør et finansielt bidrag fra den indiske regering, idet der gives afkald på indtægter, der ellers ville være indgået, og modtageren opnår en fordel i form af nedsat told eller fuldstændig fritagelse for betaling af importafgifter.

(52) Subsidieydelsen er retligt betinget af eksportresultater som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, eftersom den ikke kan opnås uden forpligtelse til at udføre varer, og den anses derfor for specifik.

d) Beregning af subsidiebeløbet

(53) Fordelen for eksportørerne er beregnet på grundlag af størrelsen af den ikke betalte skyldige told på indførte investeringsgoder ved at fordele dette beløb over en periode på 18 år, der afspejler afskrivningen på investeringsgoder, som faktisk importeres i henhold til EPCGS af de enkelte selskaber. Det således beregnede beløb, som skal henføres til undersøgelsesperioden, er blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden for dermed at fastlægge den fulde støtte, som modtageren opnår under denne ordning. I betragtning af arten af denne ordning, som svarer til et éngangstilskud, ansås markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden, dvs. 14 %, for rimelig. Det fremkomne beløb er derefter fordelt på hele udførslen i undersøgelsesperioden.

(54) Seks selskaber opnåede fordele af denne ordning i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på mellem 1,44 % og 27,66 %.

5. Export Processing Zones (EPZ)/Export Oriented Units (EOU) eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder)

(55) Et andet instrument under eksport- og importpolitikken, som indebærer eksportrelateret bistand, er ordningen om eksportforarbejdningszoner og eksportorienterede virksomheder (EPZ/EOU), som indførtes den 22. juni 1994.

a) Støtteberettigelse

(56) Selskaber i syv geografisk afgrænsede eksportforarbejdningszoner, som forpligter sig til at eksportere mindst 75 % af deres produktion, kan opnå visse fordele. De samme fordele kan opnås af eksportorienterede virksomheder, der kan være beliggende overalt i Indien (kaldes også "stand-alone EPZ"). EOU er virksomheder i toldzoner under toldmyndighedernes opsyn.

b) Praktisk gennemførelse

(57) Selskaber i EPZ og EOU kan opnå følgende fordele:

- suspension af afgiftsopkrævningen på indkøb af investeringsgoder i toldoplagsperioden

- fritagelse for betaling af told på indkøb af råmaterialer og hjælpematerialer

- fritagelse for forbrugsafgift på varer indkøbt fra indenlandske leverandører

- godtgørelse af central omsætningsafgift på varer indkøbt lokalt.

(58) Selskaber, der er beliggende i EPZ, og selskaber, der anmoder om behandling som EOU, skal ansøge de relevante myndigheder herom. Sådanne ansøgninger skal for en periode på fem år indeholde nærmere oplysninger om bl.a. planlagte produktionsmængder, forventet værdi af udførslen, importbehov og behov for indenlandske varer. Hvis myndighederne godtager selskabets ansøgning, vil selskabet blive underrettet om de vilkår og betingelser, der er knyttet til godtagelsen. Selskaber i EPZ og EOU kan deltage i fremstillingen af alle varer. Aftalen om at blive godkendt som et selskab i en EPZ/EOU er gyldig i fem år. Aftalen kan fornyes i yderligere perioder.

c) Konklusion om EPZ/EOU

(59) Da selskaberne udelukkede benyttede EOU/EPZ-ordningen til import af investeringsgoder, vurderede Kommissionen kun udligningsberettigelsen af suspensionen af afgiftsopkrævningen på investeringsgoder i toldoplagsperioden.

(60) I denne forbindelse indebærer EOU/EPZ-ordningen ydelse af subsidier, da de indrømmelser, der ydes i henhold til ordningen, udgør finansielle bidrag fra den indiske regering, da der gives afkald på indtægter, der ellers ville være indgået, og modtageren opnår en fordel.

(61) Suspensionen af afgiftsopkrævningen på investeringsgoder har samme virkning som en fritagelse, da det helt er op til selskabet, om og hvornår investeringsgoderne skal udgå fra toldoplaget, så længe eksportkravene er opfyldt.

(62) Subsidieydelsen er retligt betinget af eksportresultater som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, eftersom den ikke kan opnås, uden at selskabet accepterer en forpligtelse til at udføre varer, og den anses derfor for specifik og udligningsberettiget.

d) Beregning af subsidiebeløbet

(63) Et selskab opererede som en anerkendt EOU og benyttede denne ordning i forbindelse med import af investeringsgoder. Fordelen for denne eksportør er derfor beregnet på samme grundlag som EPCGS (se betragtning 53).

(64) På dette grundlag modtog selskabet fordele i henhold til denne ordning, som udgjorde 0,7 %.

(65) Kommissionen konstaterede, at en anden eksporterende producent af den pågældende vare, som var forretningsmæssigt forbundet med det selskab, der var etableret som en EOU, også var etableret som en EOU og ligeledes importerede investeringsgoder i henhold til denne ordning i første halvdel af undersøgelsesperioden. Efterfølgende gav dette selskab afkald på sin EOU-status og omdannede de investeringsgoder, der var blevet importeret i henhold til EOU-ordningen, til investeringsgoder importeret i henhold til EPCGS. De investeringsgoder, som dette selskab importerede, er efterfølgende fuldt ud blevet undersøgt i henhold til EPCGS.

6. Income Tax Exemption Scheme (ITES) (indkomstskatteordningen)

(66) Retsgrundlaget for ITES er Income Tax Act of 1961. I denne lov, som ændres årligt ved Finance Act, fastlægges grundlaget for skatteopkrævningen samt for forskellige fritagelses-/fradragsordninger, der kan gøres krav på. Blandt de fritagelser, som firmaer kan gøre krav på, findes nogle i nævnte lovs Section 10A, 10B og 80HHC, der fastsætter en indkomstskattefritagelse for fortjenester på eksportsalg. Firmaer beliggende i frihandelszoner kan gøre krav på fritagelse i henhold til Section 10A, eksportorienterede virksomheder kan gøre krav på fritagelse i henhold til Section 10B, og alle firmaer, som eksporterer varer, kan gøre krav på fritagelse i henhold til Section 80HHC.

(67) Ingen eksportør af den pågældende vare gjorde imidlertid brug af disse fritagelser. Det er derfor ikke nødvendigt, at Kommissionen vurderer ordningen i forbindelse med undersøgelsen.

7. Regionale ordninger - omsætningsafgiftsordninger

(68) Delstaterne Gujarat, Maharashtra og Uttar Pradesh yder incitamenter til berettigede industrivirksomheder i form af fritagelse for og/eller udsættelse af omsætningsafgift for at fremme den industrielle udvikling af økonomisk tilbagestående områder i disse stater. Da disse ordninger stort set er identiske, bedømmes de samlet.

a) Støtteberettigelse

(69) For at være støtteberettigede skal firmaer investere i tilbagestående områder enten ved at oprette et nyt industriforetagende eller ved at foretage en omfattende kapitalinvestering i udvidelse eller diversificering af et eksisterende industriforetagende. Disse områder, der repræsenterer visse territoriale enheder i de tre delstater, er efter deres økonomiske udvikling opdelt i forskellige kategorier (dvs. mest tilbagestående områder, tilbagestående områder, andre støtteberettigede områder, men også udelukkede eller "forbudte" områder). Hovedkriteriet for fastsættelsen af incitamenternes omfang er investeringens størrelse og det område, hvori virksomheden befinder sig eller vil blive etableret.

b) Specificitet

(70) Disse ordninger er kun åbne for selskaber, som har foretaget investeringer i visse udpegede geografiske områder i den relevante delstats retsområde. De kan ikke benyttes af selskaber uden for disse områder. Fordelens størrelse varierer alt efter det pågældende område.

(71) Disse ordninger er ikke omfattet af undtagelserne i artikel 3, stk. 2, litra b), i grundforordningen, hvorefter bistand begrænset til visse virksomheder ikke desto mindre kan være ikke-specifik, hvis berettigelsen hertil er baseret på objektive kriterier eller betingelser, da disse bl.a. bør anvendes horisontalt og ikke begunstige visse virksomheder frem for andre. Ordningerne anvendes ikke horisontalt, da nogle regioner i det pågældende land eller den pågældende regionale enhed ikke er støtteberettigede. En virksomhed i en støtteberettiget region vil derfor være berettiget til at modtage bistand, mens en identisk virksomhed i en ikke-støtteberettiget region ikke vil være det. Desuden kan to identiske virksomheder, der begge er beliggende i berettigede regioner eller områder, modtage forskellige støttebeløb, hvis de pågældende regioners eller områders bistandslofter er forskellige.

(72) Ordningerne er derfor specifikke i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen.

c) Tilladelighedsprøvning

(73) Den indiske regering hævdede, at disse ordninger er ikke-udligningsberettigede subsidier, da de opfylder kriterierne i artikel 4, stk. 3, i grundforordningen og således er tilladelige regionale subsidier ydet inden for hver af de pågældende delstater.

(74) I henhold til denne artikel skal subsidier til ugunstigt stillede regioner i oprindelses- og/eller eksportlandet opfylde visse kriterier, hvis de ikke skal undergives udligningsforanstaltninger; de vigtigste kriterier er: 1) at subsidierne skal ydes i medfør af en generel ramme for regionaludvikling, 2) at de pågældende regioner skal være klart afgrænsede, sammenhængende geografiske områder med en definerbar økonomisk og administrativ identitet, 3) og at områderne skal anses for ugunstigt stillede på grundlag af neutrale og objektive kriterier, der klart skal fremgå af love eller andre officielle dokumenter. Disse kriterier skal indeholde et mål for økonomisk udvikling, som fastlægges på grundlag af mindst én af følgende faktorer: indkomst per cappella eller husstandsindkomst per capita eller BNP per capita (som i intet tilfælde må være højere end 85 % af gennemsnittet for det pågældende land) eller en arbejdsløshedsprocent målt over en treårig periode (mindst 110 % af gennemsnittet for det pågældende land).

(75) Det skal bemærkes, at de oplysninger, der blev afgivet af den indiske regering om regionale ordninger, var ufuldstændige. Under kontrolbesøget og ved efterfølgende lejligheder anmodede Kommissionen den indiske regering om de oplysninger, som ville være nødvendige for at undersøge, om disse programmer opfylder tilladelighedskriterierne i betragtning 74. Den indiske regering har endnu ikke givet disse oplysninger.

(76) Da Kommissionen under kontrolbesøget adspurgte de indiske myndigheder om de neutrale og objektive kriterier, der blev benyttet til at identificere ugunstigt stillede områder, kunne de endvidere ikke fremlægge statistiske oplysninger, der gjorde det muligt at fastsætte sådanne kriterier.

(77) Da der ikke foreligger mere præcise oplysninger, var Kommissionen nødt til at benytte de foreliggende oplysninger og konkludere, at den indiske regerings krav om disse regionale ordningers tilladelighed ikke er tilstrækkelig underbygget. Det konkluderes derfor foreløbigt, at disse ordninger er udligningsberettigede.

d) Beregning af subsidiebeløbet

(78) Fordelen for de eksporterende producenter er beregnet på grundlag af størrelsen af den omsætningsafgift, der normalt skulle erlægges i undersøgelsesperioden, men som ikke betaltes i henhold til disse ordninger. For at fastlægge den fulde fordel af ordningen for modtageren er dette beløb blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden. I betragtning af arten af disse subsidier, som svarer til en række tilskud, ansås en sats på 7 %, dvs. halvdelen af markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden, for rimelig. Den fremkomne fordel er derefter fordelt på hele salget i undersøgelsesperioden.

(79) Seks selskaber opnåede fordele af disse ordninger i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på 0,15 % og 5,47 %. Det skal bemærkes, at subsidiet på 0,15 %, der blev opnået af et selskab, ikke er medtaget i beregningen af det samlede subsidiebeløb for det pågældende selskab af de årsager, der er anført i betragtning 24.

8. Regionale ordninger - fritagelse for elektricitetsafgift

(80) Delstaterne Gujarat og Maharashtra yder incitamenter til berettigede industrivirksomheder i form af fritagelse fra betaling af elektricitetsafgift for at støtte den industrielle udvikling af økonomisk tilbagestående områder i disse delstater, for så vidt angår Maharashtra navnlig Marathwada-regionen. Da disse ordninger stort set er identiske, bedømmes de samlet.

a) Støtteberettigelse

(81) For at være støtteberettigede skal firmaer investere i tilbagestående områder enten ved at oprette et nyt industriforetagende eller ved at foretage en omfattende kapitalinvestering i udvidelse eller diversificering af et eksisterende industriforetagende.

b) Specificitet

(82) Disse ordninger er kun åbne for selskaber, som har foretaget investeringer i visse udpegede geografiske områder i de pågældende delstaters retsområde. Ordningerne er specifikke i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen af de årsager, der fremgår af betragtning 70 og 71.

c) Tilladelighedsprøvning

(83) Den indiske regering hævdede, at disse ordninger er ikke-udligningsberettigede subsidier, da de opfylder kriterierne i artikel 4, stk. 3, i grundforordningen.

(84) Disse kriterier er beskrevet i betragtning 74.

(85) Det skal erindres, at de oplysninger, der blev afgivet af den indiske regering om regionale ordninger, var ufuldstændige. Da der ikke foreligger mere præcise oplysninger, var Kommissionen nødt til at benytte de foreliggende oplysninger og konkludere, at den indiske regerings påstand om, at ordningerne for fritagelse af elektricitetsafgift er tilladelige, ikke er tilstrækkelig underbygget. Det konkluderes derfor foreløbigt, at disse ordninger er udligningsberettigede.

d) Beregning af subsidiebeløbet

(86) Fordelen for de eksporterende producenter er beregnet på grundlag af størrelsen af den elektricitetsafgift, der normalt skulle erlægges i undersøgelsesperioden, men som ikke betaltes i henhold til disse ordninger. For at fastlægge den fulde fordel af ordningen for modtageren er dette beløb blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden. I betragtning af arten af disse subsidier, som svarer til en række tilskud, ansås en sats på 7 %, dvs. halvdelen af markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden, for rimelig. Den fremkomne fordel er derefter fordelt på hele salget i undersøgelsesperioden.

(87) To selskaber opnåede fordele af disse ordninger i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på henholdsvis 0,25 % og 4,13 %. Det skal bemærkes, at subsidiet på 0,25 %, der blev opnået af et selskab, ikke er medtaget i beregningen af det samlede subsidiebeløb for det pågældende selskab af de årsager, der er anført i betragtning 24.

9. Regionale ordninger - acciserefusion

(88) Delstaten Maharashtra yder berettigede industrivirksomheder incitamenter i form af acciserefusion. Accise er en afgift, som lokale myndigheder i Indien opkræver på varer, som indføres i en by eller et distrikt. Det samlede beløb, der kan refunderes, er begrænset til 100 % af den faste kapitalinvestering. Den periode, hvori denne refusion kan ydes, varierer alt efter det område, hvori en virksomhed er beliggende.

a) Støtteberettigelse

(89) For at være støtteberettigede skal firmaer investere i tilbagestående områder enten ved at oprette et nyt industriforetagende eller ved at foretage en omfattende kapitalinvestering i udvidelse eller diversificering af et eksisterende industriforetagende.

b) Specificitet

(90) Denne ordning er kun åben for selskaber, som har foretaget investeringer i visse udpegede geografiske områder i delstaten Maharashtras retsområde. Ordningen er specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen af de årsager, der fremgår af betragtning 70 og 71.

c) Tilladelighedsprøvning

(91) Den indiske regering hævdede, at denne ordning er et ikke-udligningsberettiget subsidie, da den opfylder kriterierne i artikel 4, stk. 3, i grundforordningen.

(92) Disse kriterier er beskrevet i betragtning 74.

(93) Det skal erindres, at de oplysninger, der blev afgivet af den indiske regering om regionale ordninger, var ufuldstændige. Da der ikke foreligger mere præcise oplysninger, var Kommissionen nødt til at benytte de foreliggende oplysninger og foreløbigt konkludere, at den indiske regerings påstand om acciserefusionsordningens tilladelighed ikke er tilstrækkelig underbygget. Det konkluderes derfor foreløbigt, at denne ordning er udligningsberettiget.

d) Beregning af subsidiebeløbet

(94) Fordelen for de eksporterende producenter er beregnet på grundlag af størrelsen af den accise, der normalt skulle erlægges i undersøgelsesperioden, men som ikke betaltes i henhold til denne ordning. For at fastlægge den fulde fordel af ordningen for modtageren er dette beløb blevet justeret ved tillæg af renter i undersøgelsesperioden. I betragtning af arten af disse subsidier, som svarer til en række tilskud, ansås en sats på 7 %, dvs. halvdelen af markedsrenten i Indien i undersøgelsesperioden, for rimelig. Den fremkomne fordel er derefter fordelt på hele salget i undersøgelsesperioden.

(95) Et selskab opnåede fordele af denne ordning i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på 1,46 %.

10. Regionale ordninger - særlig kapitalordning

(96) En anden ordning, der anvendes af delstaten Maharashtra, er den særlige kapitalordning, der kan tage form af enten et kontant tilskud eller en omsætningsafgiftsbegunstigelse. Størrelsen af det samlede beløb, der ydes, afhænger af området og virksomhedens størrelse.

a) Støtteberettigelse

(97) Alle nye virksomheder eller "pionervirksomheder", der oprettes efter den 1. oktober 1988 i visse områder, er støtteberettigede i henhold til denne ordning, dog ikke virksomheder der har udvidet eller diversificeret deres operationer.

b) Specificitet

(98) Denne ordning er kun åben for selskaber, som har foretaget investeringer i visse udpegede geografiske områder i delstaten Maharashtras retsområde. Ordningen er specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen af de årsager, der fremgår af betragtning 70 og 71.

c) Tilladelighedsprøvning

(99) Den indiske regering hævdede, at denne ordning er et ikke-udligningsberettiget subsidie, da den opfylder kriterierne i artikel 4, stk. 3, i grundforordningen.

(100) Disse kriterier er beskrevet i betragtning 74.

(101) Det skal igen erindres, at de oplysninger, der blev afgivet af den indiske regering om regionale ordninger, var ufuldstændige. Da der ikke foreligger mere præcise oplysninger, var Kommissionen nødt til at benytte de foreliggende oplysninger og konkludere, at den indiske regerings påstand om, at den særlige kapitalordning var tilladelig, ikke er tilstrækkelig underbygget. Det konkluderes derfor foreløbigt, at denne ordning er udligningsberettiget.

d) Beregning af subsidiebeløbet

(102) Fordelen for de eksporterende producenter er beregnet som nævnt i betragtning 53 for EPCGS på grundlag af et éngangstilskud i undersøgelsesperioden, knyttet til erhvervelse af faste aktiver. Den fremkomne fordel er derefter fordelt på hele salget i undersøgelsesperioden.

(103) Et selskab opnåede fordele af denne ordning i undersøgelsesperioden og modtog subsidier på 0,01 %, som ikke er medtaget i beregningen af det samlede subsidiebeløb af de årsager, der er anført i betragtning 24.

11. Udligningsberettigede subsidiebeløb

(104) De udligningsberettigede subsidiebeløb i henhold til grundforordningens bestemmelser er følgende for hver enkelt undersøgt eksportør, udtrykt i værdi:

>TABELPOSITION>

D. SKADE

1. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet

a) Producenter i Fællesskabet

(105) Den pågældende vare produceres i Fællesskabet af:

- producenter, som indgav klagen og samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen (anført i betragtning 5), og

- andre producenter i Fællesskabet, som ikke klagede, men som ikke modsatte sig proceduren.

Alle disse selskaber står derfor for produktionen i Fællesskabet i henhold til artikel 9, stk. 1, i grundforordningen.

b) Erhvervsgrenen i Fællesskabet

(106) De fire klagende producenter opfylder kravene i artikel 10, stk. 8, i grundforordningen, da de tegner sig for mere end 80 % af den samlede produktion i Fællesskabet af den pågældende vare, og de anses derfor for at udgøre erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. artikel 9, stk. 1, i samme forordning, og benævnes i det følgende "EF-erhvervsgrenen".

2. Forbrug i Fællesskabet

(107) Forbruget af PET-folie på fællesskabsmarkedet i den undersøgte periode blev fastsat på grundlag af det kombinerede salg af PET-folie fremstillet af EF-erhvervsgrenen og de ikke-klagende EF-producenter samt den samlede import af den pågældende vare til EF-markedet. For så vidt angår oplysninger om importen støttede Kommissionen sig til Eurostats statistikker og for Indiens vedkommende til oplysninger om eksportsalget fra de indiske eksporterende producenter.

(108) Ved vurderingen af forbruget i Fællesskabet blev der ikke taget hensyn til den bundne produktion, der udgør omkring 60000 tons (1998), da denne produktion ikke sælges som PET-folie. En bundet producent videreforarbejder folien til en færdig vare, hvoraf PET-folie kun er en af komponenterne. Det fremgik af undersøgelsen, at der ikke forelå noget salg fra de indiske eksporterende producenter til det bundne marked. Det blev desuden konstateret, at der på den ene side kun var et beskedent salg fra en bundet producent til det ikke-bundne marked og på den anden side fra EF-erhvervsgrenen til det bundne marked. Salget af PET-folie fremstillet for og benyttet på det bundne marked konkurrerede derfor ikke med PET-folie fremstillet for og solgt på det ikke-bundne marked, og det var derfor ikke sandsynligt, at den subsidierede import havde nogen virkning for dette salg. Der blev imidlertid taget hensyn til en bundet producents begrænsede ikke-bundne salg ved fastsættelsen af det samlede forbrug.

(109) På dette grundlag fandtes forbruget i Fællesskabet af PET-folie at være steget med 15,1 % i den undersøgte periode. Forbruget udgjorde 183241 tons i 1995, 178734 tons i 1996, 206772 tons i 1997 og 210914 tons i undersøgelsesperioden.

3. Markedsandele og importmængde fra Indien

(110) De indiske eksporterende producenters markedsandel beregnedes som den procentdel, som den samlede indiske eksport til EF (som deklareret af de eksporterende producenter) udgjorde af forbruget i Fællesskabet. Det konstateredes herved, at den indiske markedsandel udgjorde 3,6 % i 1995, 3,1 % i 1996, 8,2 % i 1997 og 9,6 % i undersøgelsesperioden. Dette svarer til en stigning på 167 % i den undersøgte periode.

I absolutte tal udviklede importen sig således: 6534 tons i 1995, 5574 tons i 1996, 17011 tons i 1997 og 20250 tons i undersøgelsesperioden. Dette svarer til et stigning på 210 %.

4. De subsidierede importerede varers priser

a) Prisudvikling

(111) De indiske eksporterende producenters priser er faldet støt siden 1995. I 1995 var gennemsnitsprisen 3219 ECU pr. ton. Prisen faldt til 2425 ECU pr. ton i 1996, 1865 ECU pr. ton i 1997 og 1674 ECU pr. ton i undersøgelsesperioden, hvilket svarer til et samlet faldt på 48 %.

b) Prisunderbud

(112) For at fastslå, om de indiske eksporterende producenter underbød EF-erhvervsgrenens salgspriser, blev der foretaget en detaljeret analyse. De vejede gennemsnitlige eksportpriser for hver type PET-folie inden for hvert af de i betragtning otte anførte markedssegmenter blev sammenlignet med de vejede gennemsnitlige salgspriser for EF-erhvervsgrenens typer, i begge tilfælde ved salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne parter. Hvis importen fandt sted gennem forretningsmæssigt forbundne selskaber, blev videresalgspriserne til de første uafhængige kunder benyttet.

(113) De indiske eksporterende producenters priser blev i påkommende tilfælde justeret for transport- og håndteringsomkostninger samt importafgifter for at opnå prisen, frit Fællesskabets grænse, fortoldet. Hvor det var relevant, justeredes EF-erhvervsgrenens salgspriser tilsvarende for at nå frem til niveauet ab fabrik.

(114) Sammenligningen mellem de behørigt justerede vejede gennemsnitlige indiske eksportpriser og EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige salgspriser viste, at de indiske eksporterende producenters priser i vejet gennemsnit lå 40,1 % (fra 28,2 % til 50,5 %) under EF-producenternes priser.

5. EF-erhvervsgrenens situation

a) Kapacitet

(115) EF-erhvervsgrenens kapacitet udviste en støt vækst i den undersøgte periode og steg med 20 % (fra145756 tons i 1995 til148726 tons i 1996,157683 tons i 1997 og175075 tons i undersøgelsesperioden). EF-erhvervsgrenen besluttede at installere nye produktionslinjer i 1995 på grund af den øgede efterspørgsel efter PET-folie. Investeringerne førte til ibrugtagning af de nye anlæg efter to til tre år.

b) Produktionsmængde

(116) EF-erhvervsgrenens samlede produktion svingede svagt i den undersøgte periode og steg med 2 %. Mens 1995 (132948 tons) kan beskrives som et produktionsmæssigt vellykket år for EF-erhvervsgrenen på grund af en meget stærk efterspørgsel, viste 1996122977 tons) en betydelig produktionsnedgang. I 1997 steg EF-erhvervsgrenens produktion igen til128741 tons, hvilket var i overensstemmelse med den øgede efterspørgsel. Produktionen i undersøgelsesperioden udgjorde135287 tons.

c) Kapacitetsudnyttelse

(117) EF-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelse faldt fra 91 % i 1995 til 83 % i 1996, 82 % i 1997 og 77 % i undersøgelsesperioden; faldet var således på 15 %.

d) Salgsmængde (egenproduceret PET-folie)

(118) Mellem 1995 og 1996 faldt salget til ikke-forretningsmæssigt forbundne parter i Fællesskabet med 7,8 % (fra 104750 til 96572 tons). I det følgende år nåede salget næsten og på 1995-niveauet (103629 tons). I den undersøgte periode steg salget med 1 % og udgjorde 106138 tons i undersøgelsesperioden.

e) Den solgte mængde handlede varer

(119) I den undersøgte periode steg EF-erhvervsgrenens køb af PET-folie fra tredjelande betydeligt: sådanne handlede varer tegnede sig i 1995 kun for 7,6 % af det samlede salg af PET-folie i EF, mens andelen i undersøgelsesperioden var 16,0 %. Salget af handlede varer udgjorde 8595 tons i 1995, 7011 tons i 1996, 17029 tons i 1997 og 20197 tons i undersøgelsesperioden, hvilket svarer til en stigning på 135 %.

f) Markedsandel

(120) EF-erhvervsgrenens markedsandel har beregnet på grundlag af salget af egenproduceret PET-folie på fællesskabsmarkedet udviklet sig negativt i den undersøgte periode. Kommissionen fandt, at mens EF-erhvervsgrenen tegnede sig for 57,2 % af markedet i 1995, faldt dens andel til 54,1 % i 1996 og 50,6 % i 1997 og nåede et lavpunkt i undersøgelsesperioden med 50,4 %. Dette svarer til et samlet fald på 12 %.

g) Salgspriser

(121) Det fremgik af undersøgelsen, at EF-erhvervsgrenen har måttet nedsætte sine priser med 23 % siden 1995. Salgspriserne faldt fra 4429 ECU pr. ton i 1995 til 4286 ECU pr. ton i 1996, 3631 ECU pr. ton i 1997 og 3393 ECU pr. ton i undersøgelsesperioden.

h) Rentabilitet

(122) For så vidt angår rentabilitet konstateredes det, at EF-erhvervsgrenen befandt sig i en bedre finansiel situation i 1995 end i undersøgelsesperioden. Rentabiliteten faldt stærkt for alle selskaber i den undersøgte periode, og især havde to selskaber betydelige tab i undersøgelsesperioden. Det skal bemærkes, at Kommissionen ikke medregnede omkostningerne til investeringer i de nye produktionslinjer, der er nævnt i betragtning 115, ved beregningen af rentabiliteten for PET-folie. Fortjenstmargenen faldt fra 16,1 % i 1995 til 10,6 % i 1996 og 4,0 % i 1997 og blev til et tab på 0,7 % i undersøgelsesperioden.

i) Beskæftigelse

(123) For så vidt angår beskæftigelse reducerede EF-erhvervsgrenen ikke sin arbejdsstyrke betydeligt, da salgsmængden blev fastholdt ved løbende prisnedsættelser. Arbejdsstyrken forøgedes faktisk indtil 1997 som følge af nye investeringer, hvorefter antallet af beskæftigede faldt. Arbejdsstyrken voksede fra 2445 i 1995 til 2519 i 1996 og 2588 i 1997. I undersøgelsperioden begrænsedes arbejdsstyrken til 2514. Den samlede stigning i antallet af ansatte udgjorde 3 %.

j) Investeringer

(124) For så vidt angår investeringer var der en løbende opadgående udvikling. EF-erhvervsgrenen traf sin investeringsbeslutning i 1995, hvor der var utilstrækkeligt udbud på markedet som følge af stigende efterspørgsel. Det tog lang tid, før de nye produktionslinjer kunne tages i brug, og det var nødvendigt for EF-erhvervsgrenen at bruge penge på projektet i flere år efter, at markedet begyndte at udvikle sig i negativ retning. Investeringerne steg fra 24702000 ECU i 1995 til 96450000 ECU i 1996, 170007000 ECU i 1997 og 203699000 i undersøgelsesperioden; dette er en stigning på 725 %.

k) Lagre

(125) Det konstateredes, at lagerbeholdningerne voksede med 23 % i den undersøgte periode og nåede 21783 tons ved udgangen af undersøgelsesperioden, mens de i 1995 udgjorde 17664 tons, i 1996 19121 tons og i 1997 18434 tons. Samtidig steg lagerbeholdningerne udtrykt som en procentdel af produktionen fra 13 % til 16 %.

6. Konklusion om skade

(126) EF-erhvervsgrenens salg forblev stort set stabilt mellem 1995 og undersøgelsesperioden. Efter et fald i 1996 fulgte salget ikke stigningen i forbruget i Fællesskabet, der øgedes betydeligt, dvs. med mere end 15 %, fra 183000 tons til 211000 tons i den undersøgte periode. Dette førte til en konstant fald i EF-erhvervsgrenens markedsandel, der ville være mindsket yderligere, hvis erhvervsgrenen ikke havde sænket salgspriserne med 23 %. Manglende salg førte også til en forøgelse af lagerbeholdningerne på 23 %.

(127) Til trods for en mindre produktionsstigning og et relativt stabilt salg faldt EF-erhvervsgrenens rentabilitet mellem 1995 og undersøgelsesperioden.

(128) Ovennævnte skadesfaktorer viser derfor, at EF-erhvervsgrenens situation forværredes mellem 1995 og undersøgelsesperioden.

(129) Kommissionen har derfor foreløbigt konkluderet, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. artikel 8, stk. 1, i grundforordningen.

E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG

1. Indledende bemærkning

(130) I overensstemmelse med artikel 8, stk. 6 og 7, i grundforordningen har Kommissionen undersøgt, om den pågældende import har forvoldt væsentlig skade. Andre kendte faktorer end den subsidierede import, der samtidig kunne have tilføjet EF-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at en eventuel skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tilskrevet den subsidierede import.

2. Virkningerne af den subsidierede import

(131) Den betydelige stigning i markedsandelen for indiske varer fra 3,6 % i 1995 til 9,6 % i undersøgelsesperioden og det betydelige prisunderbud (op til 50 %) faldt sammen med forværringen af EF-erhvervsgrenens situation, navnlig for så vidt angår tab af markedsandele og pristryk, og faldende rentabilitet.

(132) Over for importen fra Indien af varer til lave priser havde EF-erhvervsgrenen valget mellem enten at fastholde sine priser og imødese faldende salg og markedsandel eller at følge den subsidierede imports lave priser med negative konsekvenser for rentabiliteten. De fleste klagende EF-producenter besluttede allerede i 1996 at sænke priserne. I de følgende år og især i undersøgelsesperioden nedsatte de alle deres salgspriser yderligere, hvilket havde negativ indvirkning på deres rentabilitet. Dette viser prisfølsomheden på markedet og den betydelige virkning af de indiske eksporterende producenters lavere priser.

(133) De indiske eksporterende producenter har fremført, at EF-erhvervsgrenen hovedsagelig er aktiv inden for det øvre segment af markedet for PET-folie, mens de selv kun er aktive inden for det lavere segment. De har også hævdet, at deres salgskanaler er forskellige fra EF-erhvervsgrenens. Disse argumenter modsiges af de oplysninger, som de indiske eksporterende producenter og importørerne af indisk PET-folie selv har givet Kommissionen i deres besvarelser af spørgeskemaet:

For det første bør det erindres, at fællesskabsmarkedet for PET-folie som nævnt i betragtning 8 er opdelt i fem segmenter, og at de indiske eksporterende producenter er til stede i dem alle undtagen det magnetiske markedssegment, mens EF-erhvervsgrenen er til stede i alle segmenter. Det fremgår af undersøgelsen, at såvel EF-erhvervsgrenen og de indiske eksporterende producenter tilbyder specialfolier af højere kvalitet inden for de fire segmenter, som er fælles for alle erhvervsdrivende.

For det andet benytter de indiske eksporterende producenter og EF-erhvervsgrenen de samme salgskanaler, nemlig forhandlere og omdannelsesfirmaer.

De indiske eksporterende producenters argumenter må derfor afvises.

3. Virkninger af andre faktorer

a) Import fra andre tredjelande

(134) Importen fra lande, der ikke er berørt af denne procedure, steg med 31 % i den undersøgte periode, dvs. med mere end stigningen i forbruget i Fællesskabet på 15,1 %, men med mindre end stigningen på 210 % i importen fra Indien. Blandt disse tredjelande øgede Sydkorea, der er den vigtigste leverandør til fællesskabsmarkedet, sin markedsandel fra 8,3 % i 1995 til 12,9 % i undersøgelsesperioden. To andre vigtige leverandører til fællesskabsmarkedet i den undersøgte periode var Japan, hvis markedsandel i Fællesskabet faldt fra 5,8 % til 3,6 %, og Amerikas Forenede Stater, hvis markedsandel steg med et procentpoint fra 9,1 % til 10,1 % (hovedsagelig importeret af EF-erhvervsgrenen). For så vidt angår priser var gennemsnitsprisen på disse importerede varer ifølge Eurostats oplysninger betydeligt højere end priserne på de varer, der importeredes fra Indien.

b) Udviklingen i forbruget på fællesskabsmarkedet

(135) Det skal erindres, at forbruget i Fællesskabet af den af undersøgelsen omfattede vare steg med 15,1 % i den undersøgte periode. Den skade, som er forvoldt EF-erhvervsgrenen, kan derfor ikke tilskrives faldende efterspørgsel på fællesskabsmarkedet.

c) EF-erhvervsgrenens overkapacitet

(136) De indiske eksporterende producenter har hævdet, at EF-erhvervsgrenen har udviklet en overkapacitet for PET-folie, og at dette er en af de vigtigste årsager til vanskelighederne. Undersøgelsen har i denne forbindelse vist, at EF-producenternes kapacitet øgedes med 20,1 % mellem 1995 og undersøgelsesperioden. Denne stigning var baseret på en forsvarlig analyse af fremtidige markedstendenser, der stort set viste sig at være i overensstemmelse med den faktiske stigning i forbruget i Fællesskabet. Det skal også bemærkes, at kapaciteten ikke kun er beregnet for salget i Fællesskabet, men også til eksport. Endelig må investeringsbeslutningen ses i lyset af de meget store kapitalbehov og den lange periode, som behøves for at tage nye anlæg i brug. Hvis der er en overkapacitet på verdensmarkedet for PET-folie, er den under alle omstændigheder sandsynligvis snarere forårsaget af opbygningen af ny produktionskapacitet i Indien end i Fællesskabet. Det konstateredes, at de indiske eksporterende producenters kapacitet steg med 97 % i den undersøgte periode (fra 62100 til 122600 tons).

(137) Undersøgelsen har vist, at EF-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelsesgrad faldt fra 91,2 % i 1995 til 77,3 % i undersøgelsesperioden, mens kapaciteten kun steg en smule mere end stigningen i forbruget i Fællesskabet.

d) EF-erhvervsgrenens konkurrencedygtighed

(138) De indiske eksporterende producenter har hævdet, at EF-erhvervsgrenen har mistet sit de facto-monopol, fordi importen fra Indien er kommet ind på fællesskabsmarkedet. Det hævdes, at EF-erhvervsgrenen som følge heraf ikke har kunnet konkurrere på vellykket vis. Det fremgår klart af undersøgelsen, at producenterne i Fællesskabet som helhed aldrig har domineret markedet. Så tidligt som i 1995, hvor den indiske markedsandel stadig var lille, dækkedes mere end 30 % af fællesskabsmarkedet af importerede varer. Ud over importerede varer var seks EF-producenter til stede på markedet i konkurrence med hinanden. De indiske eksporterende producenters indtræden på det europæiske marked skabte illoyal konkurrence med subsidieret import.

e) Udsving i råvarepriserne

(139) De indiske eksporterende producenter har fremført, at prisfaldet på PET-folie på fællesskabsmarkedet hovedsagelig skyldes faldende råvarepriser på verdensmarkedet.

(140) Undersøgelsen viste, at råvarepriserne faktisk var faldet: omkostningerne til råmaterialer pr. ton PET-folie solgt af EF-erhvervsgrenen faldt med 17 % i den undersøgte periode. I samme periode faldt den gennemsnitlige salgspris pr. ton færdig PET-folie imidlertid med mere end 23 %. Da råvarernes andel af de samlede produktionsomkostninger svingede mellem 33 % og 38 % alt efter året, udgør det fald i de samlede produktionsomkostninger til PET-folie, der kan tilskrives lavere råvarepriser, omkring 6 %. Dette viser, at et fald i råvarepriser kan have ført til et fald i de samlede produktionsomkostninger og derfor også i begrænset omfang have berettiget faldende salgspriser. Dette forklarer imidlertid hverken det faktiske samlede fald i salgsprisen på 23 % eller den negative udvikling i EF-erhvervsgrenens rentabilitet.

f) Generelle vanskeligheder i polyestersektoren

(141) De indiske eksporterende producenter fremførte, at den skade, som EF-erhvervsgrenen hævdede at have lidt, til dels kan have været forårsaget af vanskeligheder i andre polyestersektorer end sektoren for PET-folie. Det skal bemærkes, at tre af de fire klagende EF-producenter udelukkende er aktive i sektoren for PET-folie(3). For så vidt angår det selskab, der også er aktivt i andre sektorer, konstateredes det, at disse var mere rentable end PET-folie, navnlig i de sidste to år af den undersøgte periode.

g) De ikke-klagende EF-producenters situation

(142) I løbet af undersøgelsen blev det også overvejet, om situationen for de ikke-klagende EF-producenter, der opererede på det ikke-bundne marked i Fællesskabet, var forskellig fra EF-erhvervsgrenens situation. I denne forbindelse konstateredes det, at de ikke-klagende EF-producenter også havde tabt markedsandel, nemlig fra 12,4 % i 1995 til 9,4 % i undersøgelsesperioden. Deres gennemsnitlige salgspris pr. ton PET-folie var faldet med 24 %, dvs. et procentpoint mere end EF-erhvervsgrenens salgspris. Det konkluderes derfor, at de ikke-klagende EF-producenter har oplevet samme negative udvikling som EF-erhvervsgrenen.

h) PET-folie handlet af klagende EF-producenter

(143) Som nævnt i betragtning 119 har EF-erhvervsgrenen købt stadig mere PET-folie fra leverandører uden for Fællesskabet. Den øgede handel forklares ved, at tre klagende EF-producenter er blevet købt af selskaber baseret i USA eller Japan mellem 1996 og 1998. Disse store multinationale selskaber er organiseret således, at produktionen af deres samlede PET-foliesortiment er stadig mere specialiseret og finder sted på forskellige produktionsanlæg over hele verden, herunder i Fællesskabet. De EF-baserede selskaber har derfor koncentreret sig om visse typer varer af PET-folie og supplerer derved det samlede varesortiment, der udbydes i Fællesskabet, med varer fremstillet af selskaber tilhørende samme koncern, men beliggende uden for Fællesskabet. Samtidig køber selskaber uden for Fællesskabet de varetyper, hvis produktion er koncentreret i Fællesskabet, med henblik på at sælge dem på deres respektive geografiske markeder. Denne tovejshandel internt i en koncern kan ses både i fællesskabsproducenternes øgede indkøb og i deres øgede eksportsalg. Øget handel anses derfor for at være et normalt fænomen, der følger af erhvervsgrenens globalisering.

(144) Handelsaktiviteten tegnede sig for 14,0 % af EF-erhvervsgrenens samlede salgsmængde i undersøgelsesperioden. Eksportsalget af egenproduceret PET-folie, der steg med 7,4 % i den undersøgte periode, stod for 16,7 % af den samlede salgsmængde i undersøgelsesperioden.

4. Konklusion om skade

(145) Der kan ikke ses bort fra, at andre faktorer end subsidieret import fra Indien, navnlig import fra Sydkorea, kan have bidraget til EF-erhvervsgrenens vanskelige situation. Den betydelige stigning i den importerede mængde varer fra Indien, disse varers øgede markedsandel, de betydelige prisfald og prisunderbuddet fra de pågældende varers side har imidlertid haft betydelige negative følger for EF-erhvervsgrenens situation. Kommissionen har derfor konkluderet, at denne import isoleret set har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade, og en eventuel skade forårsaget af andre faktorer var ikke af en sådan betydning, at denne årsagssammenhæng er brudt.

F. FÆLLESSKABETS INTERESSER

1. Indledende bemærkning

(146) Kommissionen foretog på grundlag af alle de afgivne oplysninger en foreløbig analyse af, hvorvidt der til trods for de skadelige virkninger af den subsidierede import forelå tvingende årsager til at konkludere, at det ikke ville være i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i dette særlige tilfælde. Med henblik herpå og i henhold til artikel 31, stk. 1, i grundforordningen overvejede Kommissionen på grundlag af de foreliggende oplysninger virkningerne af eventuelle foranstaltninger for alle parter, der var berørt af proceduren, samt følgerne af ikke at træffe foranstaltninger. I denne forbindelse blev der lagt særlig vægt på den virkning, som eventuelle antisubsidieforanstaltninger ville have på EF-erhvervsgrenen, på de ikke-klagende EF-producenter, på importørerne samt på brugerne af den pågældende vare.

2. EF-erhvervsgrenens interesser

(147) Som det fremgår af ovenstående har EF-erhvervsgrenen stået over for vanskeligheder, som er knyttet til tilstedeværelsen af subsidierede importerede varer fra Indien.

Kommissionen finder, at EF-erhvervsgrenen fortsat vil være udsat for prisunderbud og det deraf følgende pristryk, der førte til forværringen af dens rentabilitet, hvis der ikke træffes foranstaltninger til at afhjælpe virkningerne af den subsidierede import. Hvis en sådan situation tillades at fortsætte, vil EF-producenterne ikke have andet alternativ end at lukke visse produktionslinjer eller endda hele fabrikker, der udelukkende anvendes til fremstilling af PET-folie.

(148) Ved mangel på foranstaltninger kan de tre klagende EF-producenters langsigtede overlevelse endda være i fare, da disse selskaber ikke fremstiller andre varer. Omkring 2500 arbejdspladser i EF-erhvervsgrenen vil være i fare, hvis den begynder at lukke sine produktionsanlæg.

3. Andre EF-producenters interesser

(149) Som ovenfor nævnt modtog Kommissionen tre besvarelser fra ikke-klagende EF-producenter. Imidlertid tog kun en ikke-bundet producent stilling til virkningerne af den fra Indien importerede PET-folie. Selskabet fremførte, at skønt de indiske selskaber ikke eksporterer til de segmenter, hvor det opererer, er de indirekte virkninger på dets priser betydelige. Undersøgelsen har bekræftet, at dette skyldes PET-foliemarkedets gennemsigtighed. Enhver prisændring i et segment har en omgående virkning i alle de øvrige segmenter.

Det må derfor foreløbigt konkluderes, at en indførelse af udligningsforanstaltninger vil have en positiv virkning på andre ikke-bundne EF-producenters rentabilitet gennem øgede priser, og på grundlag af de foreliggende oplysninger er det ikke sandsynligt, at sådanne foranstaltninger vil påvirke de bundne producenter i Fællesskabet.

4. Importørernes interesser

(150) Som ovenfor nævnt sendte Kommissionen spørgeskemaer til alle kendte importører af den undersøgte vare, dvs. til 12 selskaber, men den modtog kun fire underbyggede besvarelser. Det fremgår af de indhentede oplysninger, at importørerne i Fællesskabet køber den af undersøgelsen omfattede vare fra en række leveringskilder, som omfatter Indien og EF-erhvervsgrenen. Det kan således konkluderes, at de ud over at importere PET-folie med oprindelse i Indien også handler med PET-folie købt fra EF-erhvervsgrenen. For tre selskaber, som besvarede spørgeskemaet, udgjorde salget af PET-folie mindre end 50 % af deres samlede omsætning.

(151) Da de blev bedt om at fremsætte bemærkninger til de virkninger, en eventuel indførelse af udligningsforanstaltninger kunne have for deres virksomhed, hævdede kun to importører, at det var sandsynligt, at indførelsen af sådanne foranstaltninger ville påvirke dem negativt.

(152) Da der ikke er fundamentale kvalitetsforskelle mellem den vare, der importeres fra Indien og andre oprindelseslande, og den i Fællesskabet fremstillede vare, finder Kommissionen, at importørerne i Fællesskabet ikke vil have vanskeligt ved at fremskaffe varer fra andre leveringskilder end Indien, navnlig da der ikke er mangel på udbud på verdensmarkedet.

På dette grundlag har Kommissionen foreløbigt konkluderet, at en indførelse af udligningsforanstaltninger sandsynligvis ikke vil have alvorlige følger for importørerne i Fællesskabet.

5. Brugernes interesser

(153) Kommissionen sendte også spørgeskemaer til 29 brugere af PET-folie i Fællesskabet og modtog to fyldestgørende besvarelser. Det konkluderedes generelt og på grundlag af de modtagne besvarelser og den lave besvarelsesprocent, at resultatet af undersøgelsen højst sandsynligt ikke ville have vigtige følger for virksomhederne i brugerindustrien, enten fordi PET-folie som et råmateriale ikke er en betydningsfuld omkostningsfaktor for dem, eller fordi deres produktion af varer baseret på PET-folie kun tegner sig for en mindre del af deres samlede produktion. Det kan tilføjes, at brugere, der køber PET-folie fra Indien, ofte også køber denne vare fra andre leverandører, herunder producenter i EF og andre tredjelande.

6. Konklusion om Fællesskabets interesser

(154) Efter at have undersøgt de forskellige involverede interesser og alle ovennævnte aspekter har Kommissionen foreløbigt fastslået, at der ikke er tvingende årsager til ikke at gribe ind over for den pågældende import.

G. MIDLERTIDIG TOLD

(155) På grundlag af konklusionerne vedrørende subsidier, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser finder Kommissionen, at det er nødvendigt at indføre midlertidige udligningsforanstaltninger.

(156) Ved fastsættelsen af niveauet for disse foranstaltninger tog Kommissionen hensyn til, at EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige pris på fællesskabsmarkedet faldt betydeligt i den undersøgte periode og ikke var rentabel. For at athjælpe virkningerne af den skadelige subsidiering i denne situation fandt Kommissionen, at priserne på den subsidierede import burde øges til et ikke-skadevoldende niveau. Dette niveau blev fastsat på grundlag af EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger plus en fortjenstmargen på 6 %. Det fremgik af undersøgelsen, at en sådan fortjenstmargen burde anses for at være et passende minimum under hensyntagen til behovet for langfristede investeringer i en kapitalintensiv industri og til det beløb, som EF-erhvervsgrenen med rimelighed kunne forvente at tjene, hvis der ikke forelå skadelig subsidiering. Det beløb, som var nødvendigt for at afhjælpe skaden eller skadesmargenen, blev fastlagt ved en sammenligning type for type mellem de som ovenfor fastsatte ikke-skadevoldende importpriser med de faktiske importpriser, der blev benyttet ved beregningen af prisunderbuddet. Dette beløb blev derefter udtrykt i procent af den faktiske cif-importpris, Fællesskabets grænse, ufortoldet, hvilket gav skadesmargenen.

(157)

>TABELPOSITION>

(158) I betragtning af den høje grad af samarbejde, der omfattede mere end 80 % af importen til Fællesskabet af den pågældende vare med oprindelse i Indien, fandtes det passende at fastsætte tolden for ikke-samarbejdsvillige selskaber med samme sats som den højeste sats, der er blevet fastsat for de samarbejdsvillige selskaber, dvs. 37,2 %. Ved dette niveau sikres det, at manglende samarbejdsvilje ikke belønnes, og at unddragelse af told begrænses mest muligt.

(159) De individuelle toldsatser, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af den foreliggende antisubsidieundersøgelse. De afspejler derfor den situation, der konstateredes ved undersøgelsen. Disse toldsatser finder derfor udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land og fremstillet af de nævnte specifikke retlige enheder. Varer fremstillet af alle andre selskaber, der ikke er udtrykkeligt nævnt i den relevante del af denne forordning, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af satsen for resttolden.

(160) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn) fremsendes straks til Kommissionen sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den pågældende navneændring.

H. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE

(161) Af hensyn til god administration bør der fastsættes en periode, inden for hvilken de interesserede parter, der gav sig til kende inden for den tidsfrist, der er anført i indledningsmeddelelsen, kan tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Endvidere bør det fastslås, at alle afgørelser, der træffes med henblik på denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på en endelig told -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indføres en midlertidig udligningstold på importen af polyethylenterephthalatfolie (PET-folie) henhørende under KN-kode 39206219 (Taric-kode 3920 62 19*10, 3920 62 19*15, 3920 62 19*25, 3920 62 19*30, 3920 62 19*35, 3920 62 19*40, 3920 62 19*45, 3920 62 19*50, 3920 62 19*55, 3920 62 19*60, 3920 62 19*65, 3920 62 19*70, 3920 62 19*75, 3920 62 19*80, 3920 62 19*81, 3920 62 19*85, 3920 62 19*87, 3920 62 19*89, 3920 62 19*91) og 3920 62 90 (Taric-kode 3920 62 90*30, 3920 62 90*91) og med oprindelse i Indien.

2. Tolden fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet:

>TABELPOSITION>

3. Gældende bestemmelser vedrørende told fnder anvendelse, medmindre andet er fastsat.

4. De i stk. 1 omhandlede varers overgang til fri omsætning i Fællesskabet er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.

Artikel 2

De berørte parter kan inden for en frist på femten dage fra tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen, jf. dog artikel 30 i forordning (EF) nr. 2026/97.

De berørte parter kan inden for en frist på en måned fra datoen for nærværende forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til dens anvendelse, jf. artikel 31, stk. 4, i forordning (EF) nr. 2026/97.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på fire måneder.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 17. august 1999.

På Kommissionens vegne

Karel VAN MIERT

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 288 af 21.10.1997, s. 1.

(2) EFT C 357 af 21.11.1998, s. 12.

(3) Undtagen for biprodukter, der sælges i små mængder.