Rådets beslutning

af 25. marts 2002

om bemyndigelse af Frankrig til i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, i direktiv 92/81/EØF at anvende en differentieret punktafgiftssats på biobrændstoffer

(2002/266/EF)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier(1), særlig artikel 8, stk. 4,

under henvisning til forslag fra Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Frankrig har ved brev af 17. november 2000 anmodet om bemyndigelse til at anvende en differentieret punktafgiftssats på methylestere af vegetabilske olier, der iblandes fyrings- og dieselolie, og ethylalkoholderivater, hvis alkoholbestanddel er af landbrugsoprindelse, og som iblandes superbenzin eller almindelig benzin. I sidstnævnte tilfælde er der navnlig tale om ethanolbenzin (ETBE), en oxygenforbindelse, der består af alkohol af landbrugsoprindelse og isobuten, der er et olieraffineringsprodukt.

(2) Efter Kommissionen havde udbedt sig yderligere oplysninger, fremlagde Frankrig i breve af 18. januar og 21. februar 2001 de nødvendige oplysninger til belysning af sagen.

(3) De øvrige medlemsstater er blevet informeret om anmodningen.

(4) Kommissionen anmodede ved brev af 19. april 2001 Rådet om at behandle sagen i henhold til bestemmelserne i artikel 8, stk. 4, tredje afsnit, i direktiv 92/81/EØF.

(5) Kommissionen og Rådet har siden 1985 opfordret til at fremme anvendelsen af vedvarende energi, herunder navnlig biobrændstoffer. I Rådets direktiv 85/536/EØF af 8. december 1985 om råoliebesparelse ved anvendelse af erstatningsbrændstofkomponenter(2) understreges det, at biobrændstofferne kan medvirke til at mindske medlemsstaternes afhængighed af olieimport, og det tillader, at der iblandes benzin op til 5 % ethanol og ethanolbenzin op til 15 % ethanol. Desuden vedtoges ved Rådets beslutning 93/500/EØF(3) og 98/352/EF(4) og Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 646/2000/EF(5) Altener-programmet til fremme af vedvarende energikilder i Fællesskabet med henblik på at sikre, at biobrændstofferne ville komme til at udgøre 5 % af motorkøretøjernes samlede brændstofforbrug i 2005. Endvidere anbefaler hvidbogen fra 1997 om vedvarende energikilder at opstille en målsætning om produktion af 18 mio. tons flydende biobrændstoffer i 2010 inden for rammerne af en overordnet målsætning om at fordoble den vedvarende energis andel i energiforbruget frem til 2010. I Kommissionens grønbog om energiforsyningssikkerhed i EU understreges endvidere nødvendigheden af at anvende afgiftsmæssige incitamenter for at opfylde denne målsætning ved at reducere forskellen i produktionsprisen mellem biobrændstoffer og konkurrerende produkter. Den 12. marts 1997 fremlagde Kommissionen et forslag til direktiv om omstrukturering af fællesskabsrammerne for beskatning af energiprodukter, hvori muligheden for afgiftsfritagelse for biobrændstoffer uden for rammerne af et pilotprojekt, som defineret i artikel 8, stk. 2, litra d), i direktiv 92/81/EØF, overvejes. Endelig vedtog Kommissionen den 7. november 2001 en handlingsplan og to direktivforslag med henblik på at opmuntre til anvendelsen af erstatningsbrændstoffer inden for transportsektoren i første omgang gennem lovgivnings- og skattemæssige tiltag til fremme af biobrændstoffer.

(6) Den franske anmodning falder dermed godt i tråd med Fællesskabets bestræbelser på at fremme anvendelsen af biobrændstoffer bl.a. med henblik på at sikre miljøbeskyttelsen og garantere energiforsyningssikkerheden.

(7) Den franske lovgivning er baseret på artikel 25 i den berigtigede finanslov fra 1997, på dekret nr. 98-309 af 22. april 1998 om betingelserne for at kunne deltage i indkaldelser af ansøgninger om markedsføring af biobrændstoffer i Frankrig, der involverer punktafgiftsnedsættelser, samt anordning af 22. april 1998 om nedsættelse af en kommission til gennemgang af ansøgninger om godkendelse af biobrændstofproduktionsenheder.

(8) Denne lovgivning, der har været gældende siden den 1. november 1997, blev gennemført på baggrund af Kommissionens beslutning af 9. april 1997 (herefter benævnt "beslutningen af 9. april 1997"), hvori det fastsloges, at punktafgiftsnedsættelsen på methylestere af vegetabilske olier og ETBE udgjorde en form for statsstøtte, der var forenelig med det indre marked. Beslutningen fra 1997 præciserede, at den pågældende ordning havde karakter af et pilotprojekt.

(9) Den franske punktafgiftsdifferentieringslovgivning fra 1997 (herefter benævnt "1997-loven") er ikke tidsbegrænset. Den indbefatter, at de franske myndigheder udsteder en godkendelse, der efterfølgende giver en godkendt oplagshaver, der forestår blandingen af biobrændstoffer og mineralolier, mulighed for at få nedslag i punktafgiften. Disse godkendelser har en gyldighedsperiode på enten tre eller ni år, som løber fra udstedelsesdatoen.

(10) Detaljer fra 1997-loven findes i nedenstående skema:

>TABELPOSITION>

(11) 1997-loven respekterer mindstesatserne i artikel 3, 4 og 5 i Rådets direktiv 92/82/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for mineralolier(6), sådan som det fremgår af nedenstående skema:

>TABELPOSITION>

(12) Når biobrændstoffer ankommer til olieanlæg under toldkontrol (oplagrings- eller produktionsafgiftsoplag), hvor de indarbejdes i olieprodukter, udleveres der til den pågældende producent et fritagelsesbevis på et beløb, der svarer til den modtagne mængde ganget fritagelsessatsen. Disse beviser overføres herefter til angivelserne om overgang til fri omsætning for olieprodukter.

(13) Når blandingen foretages i en anden medlemsstat end Frankrig, er det anført i produktets ledsagedokument, hvilket biobrændstof det pågældende olieprodukt indeholder. Når punktafgiften opkræves i Frankrig, udleveres der et fritagelsesbevis for et beløb svarende til den mængde biobrændstof, der er indeholdt i olieproduktet ganget med fritagelsessatsen.

(14) Den undtagelsesforanstaltning, der anmodes om tilladelse til at anvende i medfør af artikel 8, stk. 4, i direktiv 92/81/EØF, har samme indhold som loven fra 1997. Den vil imidlertid blive ændret, så der tages hensyn til denne beslutning såvel som Kommissionens definitive beslutning vedrørende statsstøttens overensstemmelse med reglerne.

(15) På grund af de specifikke og helt enestående omstændigheder ved denne sag vil denne beslutning helt ekstraordinært få virkning fra den 1. november 1997 og også omfatte de undtagelsesbestemmelser, der er givet siden 1997-loven trådte i kraft.

(16) I henhold til beslutningen af 9. april 1997 udgjorde punktafgiftsnedsættelserne for estere af vegetabilske olier og ETBE en form for statsstøtte, der var forenelig med det fælles marked. I beslutningen understregedes det, at den pågældende ordning havde karakter af et pilotprojekt og derfor var omfattet af artikel 8, stk. 2, litra d), i direktiv 92/81/EØF, som giver mulighed for, at medlemsstaterne kan anvende afgiftsfritagelse eller -lempelse for mineralolier i forbindelse med pilotprojekter vedrørende teknologisk udvikling af mindre forurenende produkter, navnlig i forbindelse med brændsel fremstillet ud fra fornyelige ressourcer. Man anså det derfor ikke for nødvendigt specifikt at træffe beslutning om tilladelse til punktafgiftsdifferentiering med udgangspunkt i artikel 8, stk. 4, i direktiv 92/81/EØF. De økonomiske aktører, der har opnået punktafgiftsnedsættelse i henhold til 1997-loven kan derfor med udgangspunkt i de nationale og fællesskabsmæssige bestemmelser, nævnt under femte betragtning, anses for at have handlet i god tro.

(17) Ved dom af 27. september 2000 i sag T-184/97, BP Chemicals mod Kommissionen(7), annullerede Retten i Første Instans delvist beslutningen af 9. april 1997 hvad angår ETBE.

(18) Sagen vedrørte en anmodning om annullering af beslutningen af 9. april 1997, som BP Chemicals, der er den førende europæiske producent af syntetisk ethanol, havde indgivet. Domstolen afviste kæremålet mod 1997-beslutningen for den del, der vedrørte estere. Domstolen konkluderede, at foranstaltningerne vedrørende estere ikke medførte en gennemgribende ændring af sagsøgerens juridiske stilling og dermed ikke påvirkede virksomhedens interesser. Hvad angår foranstaltningerne vedrørende ETBE, anførte Domstolen, at Kommissionen havde overtrådt artikel 8, stk. 2, litra d), i direktiv 92/81/EØF ved at træffe beslutning om at den omstridte ordning kunne betragtes som et pilotprojekt i nævnte bestemmelses forstand. Domstolen konkluderede, at Kommissionen ved at overtræde artikel 8, stk. 2, litra d), i direktiv 92/81/EØF havde overskredet de beføjelser, som traktatens artikel 93, stk. 3, udstyrer den med.

(19) I præmis 78 præciserer Retten i Første Instans, at der ikke er noget i vejen for, at ordninger om afgiftslempelse, der har til formål at sikre, at biobrændstoffer får større udbredelse på markedet, kan vedtages af Rådet i medfør af artikel 8, stk. 4, i direktiv 92/81/EØF. Domstolen mente således ikke, at fritagelsen var ulovlig af substansmæssige årsager, men at det ville være nødvendigt at benytte proceduren i artikel 8, stk. 4, i ovennævnte direktiv i forbindelse med gennemførelsen.

(20) Annulleringen af beslutningen af 9. april 1997, hvad ETBE-delen angår, medfører således, at man for denne del af sagen, juridisk set er tilbage til tidspunktet før vedtagelsen af den annullerede beslutning, dvs. i 1997.

(21) Selv om Rettens dom af 20. september ikke vedrører estere, fordi denne del af klagemålet måtte afvises, er det ikke desto mindre en logisk konsekvens af ovennævnte dom, at foranstaltningerne vedrørende estere ikke kan betragtes som værende en del af et pilotprojekt, som defineret i artikel 8, stk. 2, litra d), i direktiv 92/81/EØF. De franske myndigheders anmodning er derfor en logisk konsekvens af den delvise annullering af Kommissionens beslutning af 9. april 1997 for så vidt som den udstyrer fritagelsen med de korrekte proceduremæssige rammer.

(22) Som følge af Rettens dom, indledte Kommissionen proceduren under artikel 88, stk. 2, i traktaten vedrørende støtten C 64/2000 i sagen om biobrændstoffers anvendelse i Frankrig(8) den 29. november 2000 vedrørende ETBE-delen. Den i den forbindelse foretagne undersøgelse vedrører den franske lovgivning på området siden dennes ikrafttræden den 1. november 1997.

(23) Der kan ikke gives tilladelse til fritagelsesforanstaltninger, der ikke er tidsbegrænsede. Endvidere er en periode på seks år i det foreliggende tilfælde hvad de økonomiske betingelser angår tilstrækkeligt til, at der kan udarbejdes investeringsplaner inden for området. Endvidere må en periode på maksimalt seks år for de individuelle fritagelsesbestemmelser at regne fra udstedelsesdatoen anses for at være passende for biobrændstofproduktionsenhederne. De franske myndigheder skal have udstedt godkendelse til biobrændstofproducentenhederne senest den 31. december 2003.

(24) Konkurrenceforvridningen bør begrænses, og produktionen og distributionen af biobrændstoffer bør stimuleres gennem nedsættelse af kostprisen, bl.a. ved at iværksætte ordninger for punktafgiftslempelser, der er tilpasset udviklingen i råvarepriserne.

(25) Kommissionen gennemgår med regelmæssige mellemrum fritagelser og lempelser med henblik på at sikre, at de ikke virker konkurrenceforvridende, at de ikke hæmmer det indre marked, og at de fortsat er forenelige med Fællesskabets miljø-, energi- og transportpolitik -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

1. Frankrig bemyndiges til at udstede godkendelser for anvendelse af differentierede punktafgiftssatser for brændstofblandingen "benzin/ethylalkoholderivater, hvis alkoholbestanddel er af landbrugsoprindelse".

2. Frankrig bemyndiges til at udstede godkendelser for anvendelse af differentierede punktafgiftssatser for brændstofblandingen "dieselolie/methylestere af vegetabilske olier".

3. For at gennemføre en nedsættelse af punktafgiften for blandinger indeholdende methylestere af vegetabilske olier og ethylalkoholderivater, der anvendes som brændstof i medfør af direktiv 92/81/EØF, skal de franske myndigheder udstede godkendelser til de berørte producenter senest den 31. december 2003.

Disse godkendelser har en gyldighedsperiode på maksimalt seks år, som løber fra udstedelsesdatoen.

Den godkendte nedsættelse kan finde anvendelse efter den 31. december 2003 og indtil godkendelsens udløb. Den kan ikke forlænges.

4. Punktafgiftsnedsættelserne må ikke overstige 35,06 EUR/hl eller 396,64 EUR/ton hvad angår methylestere af vegetabilske olier og 50,23 EUR/hl eller 297,35 EUR/ton hvad angår ethylalkoholderivater, der anvendes i de blandinger, der er nævnt i stk. 1.

5. Punktafgiftssatserne for de i stk. 1 nævnte blandinger skal overholde bestemmelserne i direktiv 92/82/EØF, navnlig minimumssatserne i artikel 4 og 5.

Artikel 2

1. Frankrig bemyndiges til at udstede godkendelser for anvendelse af differentierede punktafgiftssatser for brændstofblandingen "fyringsolie/methylestere af vegetabilske olier".

2. For at gennemføre en nedsættelse af punktafgiften for blandinger indeholdende methylestere af vegetabilske olier der anvendes som brændstof i medfør af direktiv 92/81/EØF, skal de franske myndigheder udstede godkendelser til de berørte biobrændstofproducenter senest den 31. december 2003.

Disse godkendelser har en gyldighedsperiode på maksimalt seks år, som løber fra udstedelsesdatoen.

Den godkendte nedsættelse kan finde anvendelse efter den 31. december 2003 og indtil godkendelsens udløb, men uden mulighed for forlængelse.

3. Punktafgiftsnedsættelserne må ikke overstige 35,06 EUR/hl eller 396,64 EUR/ton for methylestere af vegetabilske olier, der anvendes i de blandinger, der er defineret i stk. 1.

4. Punktafgiftssatserne for de i stk. 1 nævnte blandinger skal overholde bestemmelserne i direktiv 92/82/EØF, særlig minimumssatserne i artikel 3.

Artikel 3

Punktafgiftsnedsættelserne tilpasses udviklingen i råvarepriserne, således at nedsættelserne ikke medfører en overkompensation for de meromkostninger, der er forbundet med produktionen af biobrændstoffer.

Artikel 4

Beslutningen har virkning fra den 1. november 1997.

Den udløber den 31. december 2003.

Artikel 5

Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 25. marts 2002.

På Rådets vegne

A. M. Birulés y Bertrán

Formand

(1) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 12. Senest ændret ved direktiv 94/74/EF (EFT L 365 af 31.12.1994, s. 46).

(2) EFT L 334 af 12.12.1985, s. 20. Senest ændret ved direktiv 87/441/EØF (EFT L 238 af 21.8.1987, s. 40).

(3) EFT L 235 af 18.9.1993, s. 41.

(4) EFT L 159 af 3.6.1998, s. 53.

(5) EFT L 79 af 25.10.2000, s. 1.

(6) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 19. Senest ændret ved direktiv 94/74/EF (EFT L 365 af 31.12.1994, s. 46).

(7) Sml. 2000 II, s. 3145.

(8) EFT C 60 af 24.2.2001, s. 4.