Kommissionens beslutning

af 16. december 2003

om Italiens og regionen Siciliens påtænkte statsstøtte til fordel for landbrugssektoren

(meddelt under nummer K(2003) 4474)

(Kun den italienske udgave er autentisk)

(2004/342/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel(1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Ved brev af 2. maj 1996, modtaget den 8. maj 1996, anmeldte Italien over for Kommissionen regionen Siciliens påtænkte støtte i henhold til regionallov nr. 33 af 18. maj 1996.

(2) Undersøgelsen af den pågældende anmeldelse blev delt i fire sagsakter: Statsstøtte nr. N 340/A/96 vedrørende samtlige sektorer, undtagen landbrug og fiskeri, statsstøtte nr. N 340/B/96 vedrørende landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I, statsstøtte nr. N 340/C/96 vedrørende fiskeriprodukter og statsstøtte nr. N 340/D/96 vedrørende transportsektoren. Nærværende beslutning omhandler udelukkende støtte til landbrugssektoren i henhold til traktatens bilag I.

(3) Ved brev af 3. juni 1996, modtaget den 12. juni 1996, fremsendte de italienske myndigheder dokumentation vedrørende den støtte, som blev indført med regionallov nr. 33/1996, artikel 10, 17 og 18.

(4) Ved brev af 3. juli 1996, modtaget den 11. juli 1996, fremsendte de italienske myndigheder teksten til regionallov nr. 33/1996, offentliggjort i Den Sicilianske Regions Tidende nr. 26 af 21. maj 1996.

(5) Ved telex nr. VI/027617 af 9. juli 1996 og nr. VI/46886 af 5. december 1996 anmodede Kommissionen de italienske myndigheder om yderligere informationer. Ved brev af 19. december 1996, modtaget den 31. december 1996, fremsendte de italienske myndigheder supplerende informationer til Kommissionen vedrørende regionallov nr. 33/1996, artikel 9, 13, 14, 15, 16, 17 og 18.

(6) Ved brev af 21. marts 1997 (SG(97) D/2243) underrettede Kommissionen de italienske myndigheder om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende støtte i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 1, 9, 10 og 13, stk. 2 og 3, og artikel 17, 18 og 19.

(7) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2). Kommissionen opfordrede de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte.

(8) Ved brev af 2. september 1997 og brev af 7. november 1997, modtaget henholdsvis 4. september 1997 og 17. november 1997, modtog Kommissionen bemærkninger vedrørende støtten fra de italienske myndigheder.

(9) Ved brev af 28. januar 1998 underrettede Italien Kommissionen om, at støtten i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 18, ikke længere kunne iværksættes på grund af manglende finansiel dækning, og Italien forpligtede sig til at anmelde støtten igen i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, såfremt den atter skulle blive foreslået.

(10) Med henblik på at afslutte undersøgelsen af sagen bad Kommissionens tjenestegrene ved telex AGR 029182 af 20. november 2000 de italienske myndigheder om forklaringer angående den pågældende støtte. I samme telex meddelte Kommissionens tjenestegrene desuden, at såfremt de italienske myndigheder havde godtgjort, at der ikke var blevet udbetalt støtte til sektoren for landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I i kraft af de bestemmelser, som var genstand for Kommissionens beslutning om at indlede en formel undersøgelsesprocedure, og såfremt de italienske myndigheder havde forpligtet sig til at ophæve disse bestemmelser, i det omfang de gjaldt landbrugssektoren, kunne de relevante myndigheder overveje muligheden for at trække anmeldelsen tilbage.

(11) Ved brev af 12. juni 2001 meddelte Italien Kommissionen, at det havde trukket anmeldelsen af støtte i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 9, tilbage, da den pågældende støtte ikke var trådt i kraft, og idet den var blevet erstattet af nye foranstaltninger, der var blevet anmeldt og/eller var under anmeldelse ved Kommissionen i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3(3).

(12) Ved brev af 28. juni 2001, modtaget den 2. juli 2001, fremsendte Italien supplerende informationer vedrørende artikel 10 i regionallov nr. 33/1996.

(13) I lyset af ovenstående omhandler nærværende beslutning udelukkende statsstøtte i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 1, 10 og 13, stk. 2 og 3, og artikel 17 og 19. Eftersom Italien ved brev af 28. januar 1998 og 12. juni 2001 har trukket anmeldelsen om støtte i henhold til artikel 9 og 18 tilbage, er der ingen grund til at undersøge den støtte, der er omfattet af disse artikler.

(14) I overensstemmelse med regionallov nr. 33/1996, artikel 63, er iværksættelse af statsstøtteordninger i henhold til denne lov underlagt Kommissionens godkendelse.

II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN

Regionallov nr. 33/1996, artikel 1

(15) I artikel 1 i regionallov nr. 33/1996 fastsættes en støtte til virksomheder, der arbejder på Sicilien, som kompensation for meromkostninger til transport fra øen af varer, der produceres og/eller forarbejdes der. Støtten begrundes med virksomhedernes fjerne beliggenhed i forhold til de vigtigste italienske og europæiske markeder. Støtten er rettet mod virksomheder i alle produktionssektorer (med undtagelse af mineindustrien og virksomheder, der producerer vandkraftenergi, hvis beliggenhed i regionen ikke skyldes et frit valg), som enten benytter jernbane-, lastbil-, skibs- og flytransport eller blandede transportsystemer. Støtten er fastsat for en toårig periode fra 1997 til 1998 og udregnes på baggrund af antallet tilbagelagte kilometer og den transporterede vægt i forbindelse med transport af varerne inden for Italiens grænser. Beregningen af meromkostningernes omfang foretages årligt ved dekret fra præsidenten for regionen Sicilien under hensyntagen til den billigste transportform og den mest direkte vej mellem produktions- eller forarbejdningsstedet og afsætningsmarkederne. Der må under ingen omstændigheder tildeles kompenserende støtte, som overskrider omkostningerne.

(16) I sin beslutning om at indlede proceduren over for denne støtte fremhævede Kommissionen, at for så vidt angik landbrugssektoren udgjorde foranstaltningen i det væsentlige en ændring af den støtte, som var fastsat i regionallov nr. 25, artikel 90(4) af 1. september. Denne støtte havde været genstand for en endelig, negativ beslutning inden for rammerne af statsstøttesag C 30/95, der tog sigte på ophævelse af foranstaltningen og tilbagebetaling af eventuelle udbetalte beløb(5). Kommissionens begrundelse for vedtagelsen af denne beslutning var kort sagt fortsat gyldig(6).

(17) Navnlig mente Kommissionen, at denne form for støtte var driftsstøtte, og at den derfor var uforenelig med fællesmarkedet. Denne type støtte, der finansierer en del af de driftsomkostninger, som påhviler støttemodtagerne, har ikke langvarige og strukturelle indvirkninger på de pågældende sektorer og udgør udelukkende en fordel for regionens produkter, der sælges uden for de regionale grænser, i forhold til produkter, som ikke nyder godt af tilsvarende foranstaltninger, det være sig i Italien eller i andre medlemsstater.

(18) Som følge heraf kunne ingen af undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, derfor anvendes i det foreliggende tilfælde. Kommissionen besluttede derfor at indlede proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, over for støtten i medfør af regionallov nr. 33/19, artikel 1, til fordel for produktion, forarbejdning og/eller afsætning af landbrugsprodukter.

Regionallov nr. 33/1996, artikel 10

(19) I artikel 10 i regionallov nr. 33/1996 udvides anvendelsen af bestemmelserne i regionallov nr. 3 af 18. februar 1986, artikel 51, 52, 53 og 54, til branchesammenslutninger mellem landbrugs-, håndværks- og afsætningsvirksomheder, der beskæftiger sig med produktion, forarbejdning og afsætning af planter og blomster. Ifølge informationer fra de relevante myndigheder ved brev af 3. juni 1996 har denne støtte en begrænset varighed.

(20) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren omhandler den støtte, som fastsættes ved regionallov nr. 33/1996, artikel 10, i det omfang denne artikel henviser til regionallov nr. 3/1986, artikel 53, litra c). Den omtalte støtte til fordel for oprettelsen af strukturer til fælles afbenyttelse kan tildeles i et omfang svarende til 80 % af følgende støtteberettigede udgifter: opkøb af jord, opførelse af nødvendige bygninger, køb og restaurering af eksisterende ejendomme samt køb af enhver anden fast ejendom, der er nødvendig for kooperativernes arbejde.

(21) I sin vurdering konkluderede Kommissionen, at sådanne investeringer, som var berettiget til regionale tilskud, forblev sammenslutningens ejendom og tjente til gennemførelse af dennes aktiviteter inden for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter.

(22) I denne sektor og i kraft af de, på daværende tidspunkt, gældende bestemmelser(7) skulle statsstøtteordningerne overholde de sektorbestemte restriktioner, som nævnes i punkt 1.2, andet og tredje led, i bilaget til Kommissionens beslutning 94/173/CEE, og støtteintensiteten måtte ikke overskride 75 % af investeringsomkostningen i regioner, der som Sicilien hørte under mål nr. 1.

(23) Satsen for den omhandlede støtte var på 80 %, og der var ikke fremsendt informationer, som gjorde det muligt at kontrollere, hvorvidt de sektorbestemte restriktioner var overholdt. I lyset af disse betragtninger kunne støtten, som var tildelt efter regionallov nr. 3/1986, artikel 53, litra c), til de i regionallov nr. 33/1996, artikel 10, omhandlede sammenslutninger, ikke omfattes af undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 2 og 3.

Regionallov nr. 33/1996, artikel 13, stk. 2 og 3

(24) I artikel 13, stk. 2, i regionallov nr. 33/1996 fastsættes det, at som følge af skader på landbrugsproduktionen, der er forårsaget af ugunstige vejrforhold fra december 1995 til marts 1996, kan det regionale styre vedtage at give betalingshenstand til medlemmerne af jordforbedringskooperativer beliggende i den egn, der er ramt af naturkatastrofer, i henhold til nationallov nr. 185 af 14. februar 1992 om national erstatning for skader på landbrugsproduktionen, under forudsætning af, at det ramte område er afgrænset ved ministeriel bekendtgørelse. I overensstemmelse med regionallov nr. 33/1996, artikel 13, stk. 3, kan regionen yde erstatning til jordforbedringskooperativerne for manglende indtægter op til et maksimalt beløb på 5 milliarder ITL.

Regionallov nr. 33/1996, artikel 17

(25) I artikel 17 i regionallov nr. 33/1996 fastsættes det, at regionen kan udbetale et forskud på de beløb, der skal udbetales af staten i form af støtte fra Den Nationale Solidaritetsfond til erstatning for skader forårsaget af naturkatastrofer eller ugunstige vejrforhold (nationallov nr. 185/92). Støtte i henhold til artikel 17 har en begrænset varighed frem til 1996, og der er afsat et beløb på 20 milliarder ITL (se brev af 3. juni 1996). Den pågældende støtte består i erstatning til landbrugere med henblik på genoprettelse af driftskapitalen og genopbygning af virksomhedsstrukturer, der er beskadiget som følge af de omtalte naturkatastrofer. Støttemodtagerne er landbrugere, der som følge af den vejrmæssige ustabilitet og de efterfølgende ekstreme regnmængder i 1996 har lidt skader i et omfang, som ligger over 35 % af den salgbare bruttoproduktion.

(26) Støtte i henhold til artikel 13, stk. 2 og 3, og til artikel 17, kan sammenlægges inden for de restriktioner, som fastsættes af nationallov nr. 185/1992.

(27) I sin beslutning om at indlede proceduren over for støtte i henhold til artikel 13, stk. 2 og 3, og artikel 17, understregede Kommissionen, at sådanne foranstaltninger skulle undersøges i lyset af de kriterier, Kommissionen på daværende tidspunkt anvendte på statsstøtte til erstatning for skader forårsaget af begivenheder, der kan sidestilles med naturkatastrofer(8). Ifølge disse kriterier skulle følgende to betingelser være overholdt:

a) Støttemodtagerens tab skulle være på 30 % af dennes normale produktion, udregnet på grundlag af produktionen i de foregående tre år, eller 20 % i ugunstigt stillede områder om omhandlet i Rådets direktiv 75/268/EØF af 28. april 1975 om landbrug i bjergområder og visse ugunstigt stillede områder(9).

b) Enhver mulighed for overkompensation for skaderne skulle udelukkes.

(28) I sin beslutning forklarede Kommissionen, at de tilgængelige informationer i det pågældende tilfælde ikke gjorde det muligt at fastslå, hvorvidt begge betingelser var overholdt. Med hensyn til artikel 17, der indoptager og supplerer den italienske lovgivning vedrørende naturkatastrofer og ugunstige vejrforhold, var de fremsendte regionale tekster således begrænset til henvisninger til bestemmelserne i nationallov nr. 185/1992 og de tilhørende gennemførelsesbestemmelser, herunder Landbrugsministeriets brev A1659 af 2. juli 1996, ifølge hvilket støtten ikke kunne overskride 100 % af skaderne. På tidspunktet for undersøgelsen af den pågældende støtte var også nationallov nr. 185/1992 genstand for en beslutning om at indlede procedure efter traktatens artikel 88, stk. 2, idet det var umuligt at kontrollere, hvorvidt betingelserne i punkt 27, litra a) og b), var overholdt(10).

(29) Som følge heraf, og i mangel af specifikke forsikringer vedrørende overholdelsen af disse betingelser på regionalt plan, forklarede Kommissionen, at det var uundgåeligt at drage tilsvarende konklusioner i det pågældende tilfælde.

(30) Kommissionen understregede især, at hverken den undersøgte regionallov eller de fremsendte informationer specificerede, hvilke metoder der blev anvendt til beregning af den "normale" produktion, ud fra hvilken den minimumgrænse fastsættes, som giver ret til erstatning. Desuden herskede der tvivl om, hvorvidt forbuddet mod overkompensation blev overholdt.

(31) Ved brev af 19. december 1996 erklærede de italienske myndigheder i forbindelse med artikel 17, at i overensstemmelse med bestemmelserne i Landbrugsministeriets note af 2. juli 1996 måtte støtten ikke overskride 100 % af tabene. Alligevel mente Kommissionen, at støtte i henhold til artikel 17 tilsyneladende kunne kumuleres med andre støtteordninger, navnlig med støtte efter artikel 13, stk. 2, i samme lov. Der var således ikke givet nogen forsikring om, at der ikke var tale om overkompensation i tilfælde af kumulering.

(32) I lyset af de foregående betragtninger var Kommissionen ikke i stand til at kontrollere, hvorvidt det omhandlede tilfælde overholdt betingelserne i punkt 27, litra a) og b). Derfor kunne ingen af undtagelserne efter traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, gøres gældende.

Regionallov nr. 33/1996, artikel 19

(33) I artikel 19 i regionallov nr. 33/1996 fastsættes bidrag på op til 80 % til landbrugsvirksomhedernes opførelse af anlæg til produktion af elektrisk, termisk eller mekanisk energi fra vedvarende energikilder. Specielt i artikel 19 foreskrives en stigning i støtteintensiteten i henhold til nationallov nr. 308 af 29. maj 1982, artikel 12, stk.1, og nationallov nr. 10 af 9. januar 1991, artikel 13, stk.1, idet den maksimale støtteintensitet i den italienske lovgivning er fastsat til henholdsvis 55 % og 65 % til kooperativerne. Tilskuddet kan sammenlægges med et rentesubsidieret lån til dækning af investeringsudgifter, der ikke er finansieret af tilskuddet. Til foranstaltningen var afsat 2,5 milliarder ITL.

(34) I sin beslutning om at indlede proceduren fremhævede Kommissionen, at den allerede havde haft mulighed for at undersøge en tilsvarende regionallov, og at den havde meddelt den italienske regering sin holdning vedrørende problemet med kumulering i landbrugssektoren ved brev SG(94) D/11946 af 16. august 1994 (statsstøtte nr. E 1/94). I den sidste meddelelse havde Kommissionen blandt andet præciseret, at de maksimumssatser, som var fastsat i den italienske lov, dvs. 55 % eller 65 % til landbrugskooperativer, skulle koordineres med de gældende satser for statsstøtte til investering i sektorerne for produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter. På det tidspunkt, hvor proceduren blev indledt, krævede de gældende regler for denne type støtte, at følgende betingelser var overholdt:

a) Overholdelse af de maksimumssatser, der anvendes i landbrugssektoren for alle former for kumuleret støtte, subvention og/eller rentegodtgørelser svarende til følgende procentsatser:

i) I den primære produktionssektor (investeringer, der er omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 2328/91 af 15. juli 1991, artikel 12, stk. 5, om forbedring af landbrugsstrukturernes effektivitet(11)) 35 % eller 45 % i ugunstigt stillede områder som omhandlet i direktiv 75/268/EØF.

ii) I forarbejdnings- og afsætningssektoren 55 % eller 75 % i mål nr. 1-regioner.

b) I begge tilfælde skulle de sektorbestemte restriktioner, som fastsættes enten i forordning (EØF) nr. 2328/91 eller af rammebestemmelserne for statsstøtte til investeringer i sektoren for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter(12), overholdes.

(35) De italienske myndigheder har ikke givet nogen forsikringer med hensyn til overholdelsen af disse betingelser.

(36) Som følge heraf kunne støtte i henhold til regionallov nr. 33/96, artikel 19 ikke nyde godt af undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 2 og 3.

III. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER

(37) Der er ikke fremsendt bemærkninger fra eventuelle interesserede parter.

IV. KOMMENTARER FRA ITALIEN

(38) Italien har på vegne af regionen Sicilien fremsendt bemærkninger til Kommissionen ved brev af 2. september 1997 og brev af 7. november 1997 modtaget henholdsvis 4. september 1997 og 17. november 1997. Som svar på Kommissionens telex AGR 029182 af 20. november 2000 fremsendtes supplerende informationer ved brev af 28. juni 2001.

(39) Ved brev af 2. september 1997 fremsendte Italien bemærkninger vedrørende artikel 1, 13 og 17 i regionallov nr. 33/1996.

(40) Angående artikel 1 fremsendte Italien en kopi af de bemærkninger, som allerede var blevet fremsat i forbindelse med statsstøtte i henhold til regionallov nr. 25/93, artikel 90. Støtten, som fastsættes i denne artikel, havde allerede været genstand for en negativ beslutning inden for rammerne af procedure C 30/95, som krævede en ophævelse af foranstaltningen og en tilbagebetaling af eventuelle udbetalte støttebeløb. De italienske myndigheder erklærede i deres bemærkninger, at støtten var beregnet på at fremme alternative metoder til transport af landbrugsprodukter ved hjælp af en samordning af transportvæsenet i overensstemmelse med traktatens artikel 77. De relevante myndigheder meddelte, at transporten på Sicilien er koncentreret på lastbiltransport (67 %), og at transporten af landbrugsprodukter hovedsagelig er uorganiseret og foregår ved hjælp af en irrationel og uafbalanceret brug af de forskellige systemer: vej-, jernbane- og skibstransport. Denne situation forværres desuden af, at lasten ødelægges, idet den for størstedelen transporteres i ikke-specialiserede, små lastbiler, der hovedsagelig er familieejede (små selvejere). Desuden er den regionale landbrugsafsætning organisationsmæssigt opsplittet, hvilket medfører dannelsen af et transportsystem, som kun i ringe grad er indstillet på fornyelse, organisation og brug af samordnede former. Denne situation får indvirkning på det økonomiske plan (forøgelse af den samlede omkostning og risiko for, at lastbilen er helt eller delvis tom på tilbagevejen), på miljøet og på vejsikkerheden. Det regionale indgreb har til hensigt at fremme udviklingen af den intermodale transport og sammenslutningerne mellem fragtmænd ved at fremme efterspørgslen. Der ville være tale om en midlertidig støtte til iværksættelse af et organiseret, intermodalt transportsystem med vægt på en overflyttelse af en del af lastbiltrafikken til kombinationerne vej-jernbane og vej-skib og en reduktion af antallet af motorkøretøjer til transport af landbrugsprodukter. Ved anvendelse af stk. 4 i den omtalte artikel kan støtten fastsættes på forhånd i forhold til transportformen uden at have direkte forbindelse til det transporterede produkts kvalitet eller værdi. De relevante myndigheder afsluttede deres bemærkninger med at forklare, at de ud fra ovenstående motiver anså støtten for at være forenelig med traktatens artikel 77 (nu 73) og artikel 92, stk. 3, litra b) og c) (nu artikel 87, stk. 3, litra b) og c).

(41) Angående støtte i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 13, stk. 2 og 3, samt artikel 17 meddelte de italienske myndigheder, at for så vidt angik beregningen af den "normale" produktion som grundlag for udregningen af de 35 % af skaden under henvisning til nationallov nr. 185/1992 havde de enkelte inspektorater foretaget en analyse af informationer fra det italienske analyseinstitut, ISTAT, over et tidsrum på cirka 10 år. Til indkredsning af de pågældende provinsers gennemsnit var der udelukkende anvendt produktionsværdier fra årsudbytter, der ikke havde været ramt af ugunstige vejrforhold. For så vidt angik betingelserne om at undgå overkompensation hævdede de relevante myndigheder, at ud fra de ministerielle bestemmelser i henhold til note A/1659 af 2. juli 1996 kunne støtten ikke overskride 100 % af tabene. De italienske myndigheder bekræftede, at støtte i henhold artikel 13, stk. 2, kunne kumuleres med indgrebene efter artikel 17 og 18, men at den samlede støtte, i overensstemmelse med nævnte bestemmelser, under ingen omstændigheder kunne overstige tabene. De italienske myndigheder understregede desuden, at støtte i henhold til artikel 13, stk. 2, vedrørende suspendering af jordforbedringskooperativernes registre kunne gives til samtlige ejere af ejendomme i området, der havde kunnet drage fordel af genoprettelsesarbejdet, og ikke kun til landbrugerne.

(42) Ved brev af 7. november 1997 fremsatte Italien bemærkninger til regionallov nr. 33/1996, artikel 1 og 10.

(43) Angående artikel 1 erklærede de italienske myndigheder, at transportformerne skulle være i overensstemmelse med Rådets direktiv 92/106/EØF af 7. december 1992 om indførelse af fælles regler for visse former for kombineret godstransport mellem medlemsstaterne(13). De henviste desuden til bemærkninger fra Den Sicilianske Regionalforsamling. Det bør tages i betragtning, at visse bemærkninger fra Den Sicilianske Regionalforsamling uformelt var blevet præsenteret for Kommissionens tjenester i forbindelse med et møde, der blev afholdt den 25. september 1997. Ifølge disse bemærkninger udgjorde artikel 1 i regionallov 33/1996 støtte med regionalt sigte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), og skulle vurderes i lyset af punkt 2.6 i Kommissionens meddelelse 94/C 364/08 af 20. december 1994(14).

(44) Vedrørende artikel 10 meddelte de italienske myndigheder, at den omtalte støtte ikke var kumulerbar med andre regionale eller nationale støtteordninger, og at den blev tildelt i et omfang svarende til 80 % af den dokumenterede omkostning ud af et maksimalt beløb på 1 milliard ITL eller 1,2 milliarder ITL til strukturer beregnet på konsortier på andet niveau. Endvidere var metoden til udregning af satsen på 80 % ifølge de relevante myndigheder forskellig fra Kommissionens, idet den regionale målestok omfatter den dokumenterede udgift ud af et maksimumbeløb, mens den af Kommissionen anvendte sats på 75 % henviser til investeringsomkostningen. Ved brev af 28. juni 2001 meddelte de italienske myndigheder, at artikel 51 i regionallov nr. 32 af 23. december 2000 har reduceret den støttesats, som fastsættes i regionallov nr. 3/1986, artikel 33, stk. 1, litra c), til 50 % af den dokumenterede omkostning ud af et maksimalt beløb på 1 milliard ITL eller 1,2 milliarder ITL til strukturer beregnet på konsortier på andet niveau. De præciserede desuden, at støtten omfatter aktiviteter i forbindelse med produktion, forarbejdning og afsætning af planter og blomster, og at der til de støtteberettigede udgifter medregnes udgifter til opkøb af ejendommens beplantningsområde, beplantning, opkøb af eksisterende strukturer og eventuelle restaurerings- og tilpasningsarbejder i forbindelse med disse.

V. VURDERING AF STØTTEN

(45) I traktatens artikel 87, stk. 1, fastsættes det, at statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler i enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, er uforenelig med fællesmarkedet, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

Foranstaltning, der ikke udgør statsstøtte

(46) I lyset af ovenstående og ud fra de relevante myndigheders informationer kan en af de anmeldte foranstaltninger ikke anses for at være statsstøtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1. Det drejer sig om foranstaltningen i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 13, stk. 2 og 3, idet det af de italienske myndigheders fremsendte informationer fremgår, at suspendering af jordforbedringskooperativernes registre ikke kun finder anvendelse over for landbrugerne, men også for alle ejere af ejendomme inden for konsortiernes områder, der har lidt skader som følge af naturkatastrofer i perioden fra december 1995 til marts 1996.

(47) Jordforbedringskooperativerne er offentlige instanser, der har til opgave at udføre offentlige infrastrukturarbejder(15), og de hører ind under såvel national som regional lovgivning. Til kooperativernes opgaver hører projektering, udførelse, vedligeholdelse og drift af jordforbedringsarbejder (et kompleks af arbejder med henblik på at dræne og gøre tidligere sumpet og malariaplaget terræn egnet til beboelse), gennemførelse af aktiviteter til beskyttelse af terrænet for at dæmme op for oversvømmelser og undgå, at arealer står under vand, forvaltning af vandressourcerne med henblik på en rationel økonomisk og social udvikling osv. Jordforbedringsarbejderne hører ind under staten og regionerne.

(48) Loven giver jordforbedringskooperativerne beføjelse til at pålægge medlemmerne betaling af obligatoriske bidrag, som opkræves direkte via skatterne(16).

(49) Kooperativernes medlemmer er alle ejere af en eller anden form for ejendom, herunder grunde og bygninger, der befinder sig inden for jordforbedringsområdet. Det undersøgte bidrag kan derfor sidestilles med en afgift, der påhviler alle medlemmer, som drager fordel af jordforbedringsarbejderne, idet de besidder ejendomme inden for det pågældende område, uafhængigt af den virksomhed, ejeren udfører, ifølge loven herunder også staten, regionerne, provinserne og kommunerne i kraft af disses ejendomme. Bidraget beregnes som regel ud fra lejeværdien af egen bolig for bygninger og den skattepligtige lejeværdi for grunde, som de fremgår af matrikelregistrene, og på baggrund af den officielt fastsatte vandmængde, der tildeles det opdyrkede område, hvor ejendommen befinder sig.

(50) I det pågældende tilfælde yder regionen erstatning til jordforbedringskooperativerne for manglende opkrævning af bidrag fra alle medlemmer og ikke kun fra de medlemmer, der driver en erhvervsvirksomhed. Skønt det er muligt, at mange af ejerne i det pågældende område er landbrugere (hvilket kan forklare henvisningen til afgrænsningen af de berørte områder i henhold til den italienske lov nr. 185/92), kan det imidlertid ikke formodes, at den pågældende foranstaltning er til fordel for visse virksomheder eller produktioner under henvisning til traktatens artikel 87, stk. 1, da den ifølge de fremsendte informationer ikke er specifikt beregnet på modtagere, der udøver en erhvervsaktivitet, og kan anvendes uden skelnen for alle ejere af ejendomme, der befinder sig inden for jordforbedringsområdet og nyder godt af jordforbedringsarbejdet. Foranstaltningen er således ikke statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1.

Foranstaltninger, der udgør statsstøtte

(51) I artikel 1, 10, 17 og 19 i regionallov nr. 33/1996 fastsættes en tildeling af støtte via offentlige midler til fordel for visse landbrugsvirksomheder, der utvivlsomt kan drage en økonomisk og finansiel fordel heraf på bekostning af andre virksomheder, som ikke er støtteberettigede. I overensstemmelse med Domstolen ved De Europæiske Fællesskabers retspraksis må det antages, at når en finansiel støtte, som ydes af en stat, styrker en virksomheds position i forhold til andre virksomheder, så er der tale om konkurrenceforvridning i forhold til andre konkurrerende virksomheder, der ikke nyder godt af samme støtte(17).

(52) Foranstaltningerne påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, eftersom fællesskabets samhandel med landbrugsprodukter er af et betydeligt omfang, hvilket fremgår af nedenstående skema(18), der viser den samlede værdi af importen og eksporten af landbrugsprodukter mellem Italien og Den Europæiske Union i perioden 1997-2001(19). Det bør bemærkes, at blandt de italienske regioner er Sicilien en væsentlig producent af landbrugsprodukter.

Hele landbrugssektoren

>TABELPOSITION>

(53) I den forbindelse bør det dog nævnes, at Domstolen har fastslået, at støtte til en virksomhed kan være af en sådan art, at den skader samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer konkurrencevilkårene, når samme virksomhed konkurrerer med produkter fra andre medlemsstater, uden at den selv er eksportør. Når en medlemsstat tildeler støtte til en virksomhed, kan den interne produktion således fremstå som uændret eller øget, således at muligheden for, at virksomheder i andre medlemsstater kan afsætte deres produkter til markedet i denne medlemsstat, mindskes. En sådan form for støtte er derfor i stand til at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencevilkårene(20).

(54) Kommissionen konkluderer derfor, at de pågældende foranstaltninger hører under anvendelsesområdet for et forbud efter traktatens artikel 87, stk. 1.

(55) Forbud efter traktatens artikel 87, stk. 1, er genstand for undtagelser i henhold til artikel 87, stk. 2 og 3.

(56) Undtagelserne i henhold til traktatens artikel 87, stk. 2, litra a), b) og c), kan under ingen omstændigheder anvendes på grund af den pågældende støttes art og sigte. Italien har således ikke påkaldt sig anvendelsen af hverken artikel 87, stk. 2), litra a) og b), eller artikel 87, stk. 2, litra c).

(57) Heller ikke traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), er anvendelig, eftersom den pågældende støtte ikke er beregnet på at fremme udviklingen i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse.

(58) Kommissionen må dog tage hensyn til, at de sicilianske myndigheder i deres bemærkninger, som blev fremlagt ved et møde, påpegede, at artikel 1 i regionallov nr. 33/1996 udgjorde støtte med regionalt sigte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), og skulle undersøges i lyset af punkt 2.6 i meddelelse 94/C 364/08.

(59) I den forbindelse henvises til punkt 3.7 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrugssektoren(21), hvori det hedder, at da der må tages hensyn til de ganske særlige forhold, der gør sig gældende for landbrugsproduktionen, ved vurderingen af støtte til fordel for ugunstigt stillede områder, finder retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte(22) ikke anvendelse på landbrugssektoren. Bemærkninger angående regionalpolitikken er indført i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrugssektoren, hvor disse bemærkninger er relevante for landbrugssektoren.

(60) I lyset af ovenstående og i det omfang der i artikel 1 i regionallov nr. 33/1996 fastsættes støtte til fordel for virksomheder, der arbejder i sektorerne for produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I ved, som i det pågældende tilfælde, at reducere de normale omkostninger, skal støtten vurderes på grundlag af de bestemmelser vedrørende statsstøtte, der anvendes for landbruget.

(61) Desuden har den pågældende foranstaltning, der fastsætter støtte med henblik på at mindske omkostninger til transport af landbrugsprodukter uden for Sicilien i henhold til bilag I, på ingen måde til hensigt at fremme udviklingen i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse, og de sicilianske myndigheder har hverken fremsat beviser herfor eller påvist, at der er en forbindelse mellem den støtte, de ønsker at tildele, og udviklingen i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse.

(62) Endvidere kunne meddelelse 94/C 364/08, som det udtrykkeligt fremgår af punkt 2.6, sidste del i samme meddelelse, ikke anvendes til landbrugsprodukter i henhold til bilag I, idet denne omhandler specifikke områder i Europa. Denne meddelelse er derfor absolut uanvendelig over for støtte til transport af landbrugsprodukter uden for Sicilien, og dette gælder også retningslinjerne vedrørende statsstøtte med regionalt sigte, hvori der efterfølgende er tilføjet regler vedrørende støtte med henblik på kompensation for meromkostninger til transport i visse regioner(23).

(63) Som følge heraf er undtagelserne i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), uanvendelige over for de undersøgte foranstaltninger.

(64) Også traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), er uanvendelig, idet den pågældende støtte ikke har til hensigt at fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i den italienske økonomi.

(65) Kommissionen skal dog tage hensyn til, at de italienske myndigheder desuden har påkaldt sig artikel 87, stk. 3, litra b), for at bekræfte, at artikel 1 i regionallov nr. 33/1996 er forenelig med fællesmarkedet. Kommissionen fremhæver i den forbindelse, at de italienske myndigheder ikke har angivet, hvilket projekt af fælleseuropæisk interesse støtten i givet fald ville fremme og heller ikke, hvilken alvorlig forstyrrelse i den italienske økonomi disse ville kunne afhjælpe.

(66) De relevante myndigheder erklærede generelt, at støtten var beregnet på at fremme den samordnede transport i overensstemmelse med direktiv 92/106/CEE, men dette kan ikke anses for at være et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse efter traktatens artikel 87, stk. 3, litra b). Støtte i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 1, tildeles desuden til en hvilken som helst form for transportmiddel, støttemodtagerne ønsker at anvende, og de italienske myndigheder har ikke påvist, at der er en forbindelse mellem den påtænkte støtte og virkeliggørelsen af et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse.

(67) Den pågældende støtte er hverken beregnet på eller egnet til virkeliggørelse af projekter i henhold til artikel 87, stk. 3), litra d).

(68) På baggrund af den undersøgte støttes art og sigte er den eneste anvendelige undtagelse den, der fastsættes i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

Anvendelige bestemmelser

(69) Muligheden for at anvende undtagelserne i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), skal vurderes i lyset af de bestemmelser, der er gældende for tildeling af statsstøtte i landbrugssektoren nærmere betegnet EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren(24) (efterfølgende: "rammebestemmelserne")

(70) I overensstemmelse med rammebestemmelsernes punkt 23.3 vil Kommissionen anvende disse bestemmelser med virkning fra 1. januar 2000 både over for nye anmeldelser af statsstøtte og over for anmeldelser, der er til undersøgelse på denne dato. Ulovlig støtte under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 659/99 af 22. marts 1999, artikel 1, litra f), om gennemførelsesbestemmelser til EF-traktatens artikel 93(25) vil blive vurderet ud fra de regler og bestemmelser, der var gældende på den dato, støtten blev tildelt.

(71) På baggrund af de tilgængelige informationer er regionallov nr. 33/1996 blevet anmeldt til Kommissionen, og i dens artikel 63 fastsættes en undtagelsesklausul, ifølge hvilken iværksættelsen af statsstøtteforanstaltninger i henhold til denne lov er underordnet godkendelse fra Kommissionen(26).

(72) Ved telex AGR 029182 af 20. november 2000 havde Kommissionens tjenester anmodet de relevante myndigheder om at præcisere, hvorvidt der allerede var tildelt støtte til sektoren for landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I på baggrund af de bestemmelser, hvorom Kommissionen havde besluttet at indlede den formelle undersøgelsesprocedure. Ved samme telex havde Kommissionens tjenester påpeget, at såfremt de italienske myndigheder havde sikret sig, at der ikke var udbetalt støtte til landbrugssektoren på baggrund af nævnte bestemmelser, og hvis de italienske myndigheder var i færd med at ophæve de gældende lovbestemmelser, i det omfang disse var anvendelige i landbrugssektoren, opfordredes de pågældende myndigheder til at overveje muligheden for at trække den undersøgte anmeldelse tilbage.

(73) De italienske myndigheder svarede ikke på denne forespørgsel. I mangel af yderligere informationer har Kommissionen derfor ret til at formode, at de omhandlede støtteforanstaltninger ikke er blevet sat i værk. Undersøgelsen af disse hører derfor under rammebestemmelsernes anvendelsesområde(27).

Regionallov nr. 33/1996, artikel 1

(74) I artikel 1 i regionallov nr. 33/1996 fastsættes en støtte til virksomheder, der arbejder på Sicilien, som kompensation for meromkostninger til transport af varer, der produceres og/eller forarbejdes i regionens område, væk fra øen. Støtten begrundes med virksomhedernes fjerne beliggenhed i forhold til de vigtigste italienske og europæiske markeder. Støtten er beregnet til virksomheder i alle produktionssektorer (med undtagelse af mineindustrien og virksomheder, der producerer vandkraftenergi, hvis beliggenhed i regionen ikke skyldes et frit valg), som enten benytter sig af jernbane-, lastbil-, skibs- og flytransport eller blandede transportsystemer. Støtten er fastsat for en toårig periode fra 1997 til 1998. Bidraget udregnes på baggrund af antal tilbagelagte kilometer og den transporterede vægt under henvisning til varernes transport inden for Italiens grænser. Beregningen af ekstraudgiften fastsættes årligt på regionalt plan ved dekret fra præsidenten for regionen Sicilien under hensyntagen til den billigste transportform og den mest direkte vej mellem produktions- eller forarbejdningsstedet og afsætningsmarkederne. Støtte til meromkostninger må ikke overstige de faktiske omkostninger.

(75) I sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure bemærkede Kommissionen, at for så vidt angik landbrugssektoren, var støtten dybest set en ændret version af den støtte, som fastsættes i regionallov nr. 25/1993, artikel 90, der endvidere havde været genstand for en undersøgelse inden for rammerne af sag C 30/95 med en negativ afgørelse til følge, som havde til hensigt at opnå en ophævelse af foranstaltningen og en tilbagebetaling af eventuelle udbetalte beløb(28). Kommissionens begrundelse for vedtagelsen af denne beslutning var kort sagt fortsat gyldig(29).

(76) Kommissionen bemærkede især, at denne form for støtte var driftsstøtte, og at den derfor var uforenelig med fællesmarkedet. Denne type støtte, der finansierer en del af de driftsomkostninger, som påhviler støttemodtagerne, har ikke langvarige og strukturelle indvirkninger på de pågældende sektorer og udgør udelukkende en fordel for regionens produkter, der sælges uden for de regionale grænser, i forhold til produkter, som ikke nyder godt af tilsvarende foranstaltninger, det være sig i Italien eller i andre medlemsstater.

(77) I lyset af rammebestemmelserne forbliver Kommissionens vurdering af denne foranstaltning uændret. Specielt i rammebestemmelsernes punkt 3.5 fastsættes det, at for at blive betragtet som forenelig med fællesmarkedet skal en støtteforanstaltning indeholde et vist incitament eller kræve en vis modydelse fra støttemodtageren. Medmindre der udtrykkeligt er fastsat undtagelser i EF-lovgivningen eller i nærværende rammebestemmelser, anses unilaterale statsstøtteforanstaltninger, som blot har til formål at forbedre producenternes økonomiske situation, men som på ingen måde bidrager til sektorens udvikling, og navnlig støtte, som udelukkende ydes på grundlag af pris, mængde, produktionsenhed eller produktionsmiddelenhed, for at være driftsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet. Desuden kan en sådan støtte ifølge sin natur også true med at påvirke de fælles markedsordningers mekanismer.

(78) Den undersøgte støtte omfatter ingen form for incitament og kræver ingen modydelse fra støttemodtageren. Hverken rammebestemmelserne eller andre fællesskabsbestemmelser omhandler statsstøtte af denne type, og den undersøgte støtte har tilsyneladende blot til formål at forbedre producenternes finansielle situation uden på nogen måde at bidrage til sektorens udvikling.

(79) De italienske myndigheder påpeger i deres bemærkninger, at støtten har til formål at fremme den intermodale transport og forbedre transportsektoren. Alligevel er den pågældende støtte helt tydeligt rettet mod virksomheder, der benytter en hvilken som helst transportvirksomhed til transport af deres produkter til markeder uden for Sicilien. I dette tilfælde arbejder disse virksomheder i sektoren for produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I. Støtten letter disse virksomheder for omkostninger til transport af deres varer, som virksomhederne normalt selv skulle have opretholdt. Der er ingen beviser givet for det faktum, at støtten har til hensigt at fremme en bestemt type transport, eller at den er overført til transportsektoren. Alle de relevante myndigheders fremsatte bemærkninger vedrørende transportsektoren og deres henvisninger til traktatens artikel 77 (nu 73) er derfor ikke anvendelige i det pågældende tilfælde og viser sig at være fuldstændigt ubegrundede.

(80) Ovenstående betyder, at foranstaltningen i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 1, til fordel for virksomheder, der arbejder i sektoren for produktion, forarbejdning og/eller afsætning af landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I, dels i kraft af Kommissionens tidligere praksis, dels i kraft af de gældende rammebestemmelser, udgør driftsstøtte med henblik på at lette støttemodtagerne for deres transportomkostninger.

(81) Eftersom den undersøgte foranstaltning hverken omfatter en form for incitament eller kræver en modydelse fra støttemodtageren, og idet Sicilien ikke er en af de regioner i randområderne, til hvilke der kan gives driftsstøtte i henhold til rammebestemmelsernes punkt 16, kan en henvisning til de gældende bestemmelser vedrørende statsstøtte i landbrugssektoren ikke bruges som begrundelse for den undersøgte støtte, der viser sig at være ren og skær driftsstøtte med det formål at lette støttemodtagerne for deres transportomkostninger.

(82) Da dette er tilfældet, kan denne støtte ikke nyde godt af undtagelsen efter traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Som demonstreret i punkt 56-67 kan støtten hverken nyde godt af undtagelserne efter artikel 87, stk. 3, litra a) og b), eller af en hvilken som helst anden af traktatens undtagelser. Denne støtte kan derfor anses for at være uforenelig med fællesmarkedet og må derfor ikke iværksættes.

Regionallov nr. 33/1996, artikel 10

(83) I artikel 10 i regionallov nr. 33/1996 udvides anvendelsen af bestemmelserne i henhold til artikel 51, 52, 53 og 54 i regionallov nr. 3/1986 til at omfatte branchesammenslutninger, som oprettes mellem landbrugs-, håndværks- og afsætningsvirksomheder, der beskæftiger sig med produktion, forarbejdning og afsætning af planter og blomster. Ifølge informationer fra de relevante myndigheder ved brev af 3. juni 1996 har støtte af denne type en begrænset varighed.

(84) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren omhandler den støtte, som fastsættes ved regionallov nr. 33/1996, artikel 10, i det omfang denne artikel erstatter regionallov nr. 3/1986, artikel 53, litra c). Den omtalte støtte til fordel for oprettelsen af strukturer til fælles afbenyttelse kan tildeles i et omfang svarende til 80 % som understøttelse til følgende støtteberettigede udgifter: opkøb af jord, konstruktion af nødvendige bygninger, køb og restaurering af eksisterende ejendomme samt køb af enhver anden fast ejendom, der er nødvendig for kooperativernes arbejde.

(85) I denne sektor og i kraft af de, på daværende tidspunkt, gældende bestemmelser(30) skulle statsstøtteordningerne overholde de sektorbestemte restriktioner, som nævnes i punkt 1.2, andet og tredje led, i bilaget til Kommissionens beslutning 94/173/CEE, og støtteintensiteten måtte ikke overskride 75 % af investeringsomkostningen i regioner, der som Sicilien hørte under mål nr. 1.

(86) Satsen for den omhandlede støtte var på 80 %, og der var ikke fremsendt informationer, som gjorde det muligt at kontrollere, hvorvidt de sektorbestemte restriktioner var overholdt.

(87) I sine bemærkninger vedrørende omtalte foranstaltning meddelte de italienske myndigheder først og fremmest, at støtten ikke var kumulerbar med andre regionale eller nationale støtteordninger, og at den blev tildelt i et omfang svarende til 80 % af den dokumenterede omkostning ud af et maksimalt beløb på henholdsvis 1 milliard ITL og 1,2 milliarder ITL til strukturer beregnet på konsortier på andet niveau. Endvidere var metoden til udregning af satsen på 80 % ifølge de relevante myndigheder forskellig fra Kommissionens, idet den regionale målestok omfatter den dokumenterede udgift ud af et maksimumbeløb, mens den af Kommissionen anvendte sats på 75 % henviser til investeringsomkostningen.

(88) Ved brev af 28. juni 2001 meddelte de italienske myndigheder, at artikel 51 i regionallov nr. 32 af 23. december 2000 har reduceret den støttesats, som fastsættes i regionallov nr. 3/1986, artikel 33, stk. 1, litra c), til 50 % af den dokumenterede omkostning ud af et maksimalt beløb på henholdsvis 1 milliard ITL og 1,2 milliarder ITL til strukturer beregnet på konsortier på andet niveau. De præciserede desuden, at støtten omfatter aktiviteter i forbindelse med produktion, forarbejdning og afsætning af planter og blomster, og at der til de støtteberettigede udgifter medregnes udgifter til opkøb af ejendommens beplantningsområde, beplantning, opkøb af eksisterende strukturer og eventuelle restaurerings- og tilpasningsarbejder i forbindelse med disse. Det bør bemærkes, at selvom artikel 10 i regionallov nr. 33/1996 erstatter artikel 53 i lov nr. 3/1986 og ikke artikel 33 i denne lov, er det ikke sikkert, at reduktionen af støttesatsen reelt set henviser til foranstaltningerne i henhold til lov nr. 3/1986, artikel 53 og lov nr. 33/1996, artikel 10.

(89) Disse informationer ændrer imidlertid ikke Kommissionens vurdering i dens beslutning om at indlede proceduren over for den pågældende støtte.

(90) Af nedenstående årsager kan foranstaltningen, der er af begrænset varighed, ikke anses for at være forenelig med reglerne for statsstøtte til investeringer i sektoren for produktion, forarbejdning og omsætning af landbrugsprodukter i henhold til bilag I, der træder i kraft med virkning fra 1. januar 2000, som det fremgår af rammebestemmelsernes punkt 4.1 og 4.2(31).

(91) Med hensyn til støtte til forarbejdning og afsætning fastsættes det i rammebestemmelserne, at der normalt kun gives støtte til investeringer i sektoren for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter til virksomheder, hvis økonomiske levedygtighed kan påvises ved en vurdering af udsigterne for virksomheden(32), og som opfylder EF's mindstekrav med hensyn til miljø, hygiejne og dyrevelfærd. Hvis investeringer foretages for at efterkomme nyindførte mindstekrav for miljø, hygiejne og dyrevelfærd, kan der dog ydes støtte for at opfylde de nye krav. Støttesatsen må ikke overstige 50 % af de støtteberettigede investeringer i mål 1-regioner og 40 % i de øvrige regioner. De støtteberettigede udgifter omfatter: udgifter til bygning, erhvervelse eller forbedring af fast ejendom, udgifter til nye maskiner og nyt udstyr, herunder edb-programmel, generalomkostninger, såsom honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, gennemførlighedsundersøgelser, erhvervelse af patenter og licenser, på op til 12 % af de ovenfor nævnte udgifter.

(92) Der må ikke ydes støtte, medmindre der fremlægges tilstrækkeligt bevis for, at der kan findes normale afsætningsmuligheder for de pågældende produkter. Dette vurderes på det relevante niveau for de pågældende produkter, investeringsformer og den eksisterende og forventede kapacitet. I den forbindelse skal der tages hensyn til eventuelle restriktioner på produktionen eller begrænsninger af EF-støtten under de fælles markedsordninger. Navnlig må der ikke ydes støtte i strid med forbud eller restriktioner, som er fastsat i de fælles markedsordninger.

(93) Skønt det for år 2000 fremgår, at støttesatsen kan sænkes til 50 %, overholder støtten i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 10 ingen af de krav, som stilles i de foregående afsnit. Navnlig er der ikke givet noget bevis for, at der findes normale afsætningsmuligheder for produkterne. Endvidere er reglerne om økonomisk levedygtighed og mindstekravene med hensyn til miljø, hygiejne og dyrevelfærd ikke overholdt. Med hensyn til de støtteberettigede udgifter kan opkøb af grunde ikke autoriseres.

(94) Hvad angår støtte til primærproduktionen, der hører ind under rammebestemmelsernes punkt 4.1 bortset fra undtagelserne i punkt 4.1.2, som i det pågældende tilfælde ikke kan anvendes, er den maksimale offentlige støtte udtrykt i procent i forhold til omfanget af den støtteberettigede investering begrænset til 40 % eller til 50 % i ugunstigt stillede områder, som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999, artikel 17, som ændrer og ophæver visse forordninger(33), om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL). Foretages investeringerne af unge landbrugere senest fem år efter etableringen, forhøjes den maksimale støttesats dog til henholdsvis 45 % og 55 %.

(95) Støtte til investeringer må udelukkende gives til virksomheder, hvis økonomiske levedygtighed kan påvises ved en vurdering af udsigterne for virksomheden(34), og hvor landbrugeren har tilstrækkelige faglige kvalifikationer. Bedriften skal opfylde Fællesskabets mindstekrav for miljø, hygiejne og dyrevelfærd. Hvis der investeres for at opfylde nyindførte mindstekrav for miljø, hygiejne og dyrevelfærd, kan der dog ydes støtte for at opfylde disse nye krav.

(96) Der må ikke ydes støtte til investeringer, der tager sigte på at øge en produktion, som der ikke findes normale afsætningsmuligheder for. Forekomsten af normale afsætningsmuligheder bør vurderes på passende niveau med hensyn til produkter, investeringstyper samt nuværende og forventet kapacitet. Der skal tages hensyn til eventuelle restriktioner på produktionen eller begrænsninger af EF-støtten under de fælles markedsordninger. Hvis der under en fælles markedsordning er indført restriktioner på produktionen eller begrænsninger af EF-støtten for individuelle landbrugere, bedrifter eller forarbejdningsvirksomheder, må der ikke ydes støtte til investeringer, som vil øge produktionen ud over disse restriktioner eller begrænsninger.

(97) De støtteberettigede udgifter kan omfatte: bygning, erhvervelse eller forbedring af fast ejendom, nye maskiner og nyt udstyr(35), herunder edb-programmel, generalomkostninger, såsom honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, gennemførlighedsundersøgelser, erhvervelse af patenter og licenser, op til 12 % af de ovenfor nævnte udgifter, køb af jord, herunder advokatomkostninger, skatter og tinglysningsomkostninger. De maksimale støtteberettigede udgifter må ikke overstige den grænse for de samlede støtteberettigede investeringer, som er fastsat af medlemsstaten i henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 1257/1999 om udvikling af landdistrikterne.

(98) Kommissionen vil tilsvarende anvende reglerne i dette afsnit på investeringer i primær landbrugsproduktion, som ikke foretages af landbrugere, f.eks. hvis producentsammenslutninger køber materiel til fælles brug.

(99) Støtten i henhold til artikel 10 overholder tydeligvis ikke de gældende bestemmelser, som anvendes for investeringer i primærproduktionen. Skønt støttesatsen tilsyneladende har været reduceret til 50 % i år 2000, er der ingen garanti for, at støtten ikke ydes til investeringer, der sigter på at øge produktionen af produkter, for hvilke der ikke kan findes normale afsætningsmuligheder på markederne. Desuden er kravene om økonomisk levedygtighed, tilstrækkelige faglige kvalifikationer og EF's mindstekrav med hensyn til miljø, hygiejne og dyrevelfærd ikke overholdt.

(100) I lyset af ovenstående er statsstøtte i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 10, i det omfang den henviser til regionallov nr. 3/1986, artikel 53, litra c), ikke i overensstemmelse med reglerne vedrørende statsstøtte til fordel for investeringer i sektoren for produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter i henhold til bilag I. Denne støtte kan derfor ikke nyde godt af undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Den må således anses for at være uforenelig med fællesmarkedet og må følgelig ikke iværksættes.

Regionallov nr. 33/1996, artikel 19

(101) I artikel 19 i regionallov nr. 33/1996 fastsættes bidrag på 80 % til landbrugsvirksomhedernes opførelse af anlæg til produktion af elektrisk, termisk eller mekanisk energi fra vedvarende energikilder. Specielt i artikel 19 foreskrives en stigning i støtteintensiteten i henhold til nationallov nr. 308 af 29. maj 1982, artikel 12, stk. 1 og nationallov nr. 10 af 9. januar 1991, artikel 13, stk. 1, idet den maksimale støtteintensitet i den italienske lovgivning er fastsat til henholdsvis 55 % og 65 % til kooperativerne. Tilskuddet kan sammenlægges med et rentesubsidieret lån til dækning af investeringsudgifter, der ikke er finansieret af tilskuddet. Til foranstaltningen var afsat 2,5 milliarder ITL. Som præciseret i betragtning 2, omhandler nærværende beslutning udelukkende støtte til landbrugssektoren i henhold til traktatens bilag I.

(102) I sin beslutning om at indlede proceduren bemærkede Kommissionen, at de maksimalsatser, som fastsættes i den nationale lov, dvs. 55 % og 65 % til landbrugskooperativer, skulle koordineres med de gældende satser for statsstøtte til investeringer i sektorerne for produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter.

(103) På det tidspunkt, hvor proceduren indledtes, og som det fremgik af brevet til Italien, krævede de gældende regler for denne type støtte, at følgende betingelser var overholdt:

a) Støtten skulle respektere de maksimumsatser, der anvendes for landbrugssektoren (med kumulering af samtlige former for støtte, subvention og/eller rentegodtgørelser), svarende til følgende procentsatser:

i) I den primære produktionssektor (investeringer, der er omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 2328/91 af 15. juli 1991, artikel 12, stk. 5) 35 % eller 45 % i ugunstigt stillede områder under henvisning til direktiv 75/268/EØF.

ii) I forarbejdnings- og afsætningssektoren 55 % eller 75 % i mål nr. 1-regioner.

b) I begge tilfælde skulle de sektorbestemte restriktioner, som fastsættes enten i forordning (EØF) nr. 2328/91 eller af rammebestemmelserne for statsstøtte til investeringer i sektoren for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, overholdes.

(104) De italienske myndigheder har ikke givet nogen forsikringer med hensyn til overholdelsen af disse betingelser. Den undersøgte foranstaltning overholder derfor ikke nogen af de bestemmelser, der kunne anvendes over for støtte til investeringer i sektorerne for produktion, forarbejdning og/eller afsætning af landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I.

(105) Foranstaltninger overholder heller ikke de gældende bestemmelser vedrørende støtte til investeringer i sektorerne for produktion, forarbejdning og/eller afsætning af landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I. Disse bestemmelser er omfattet af rammebestemmelsernes punkt 4.1 og 4.2.

(106) Skønt det fremgår, at foranstaltningen består af støtte til landbrugsvirksomhedernes opførelse af anlæg til produktion af elektrisk, termisk eller mekanisk energi fra vedvarende energikilder og dermed er støtte i henhold til rammebestemmelsernes punkt 4.1 (og idet der henvises til dette punkt i samme rammebestemmelsers punkt 4.3), vil vurderingen af den som ved indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure desuden ske på baggrund af de nuværende bestemmelser vedrørende forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I.

(107) De bestemmelser, som anvendes over for investeringer i forarbejdning og afsætning, er angivet i forbindelse med vurderingen af støtten i henhold til regionallov nr. 33/96, artikel 10. Ligesom støtten i denne artikel, overholder støtten i henhold til artikel 19 ikke disse bestemmelser. Navnlig er der ikke givet noget bevis for, at der findes normale afsætningsmuligheder på markedet for de pågældende produkter. Støttesatsen på op til 80 % overskrider tydeligvis rammebestemmelsernes maksimale tilladte støttesats, der svarer til 50 %. Eftersom støtten ikke tildeles inden for rammerne af en regional støtteordning, der allerede er godkendt af Kommissionen i overensstemmelse med EF's retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte, kan der heller ikke gives autorisation til støtte med en eventuel højere støtteintensitet, som er fastsat i den omtalte ordning. Endvidere er reglerne om økonomisk levedygtighed og mindstekravene med hensyn til miljø, hygiejne og dyrevelfærd ikke overholdt.

(108) Ifølge EF-rammebestemmelsernes punkt 4.1, der anvendes over for støtte til investeringer i den primære produktionssektor og støtte til investeringer med henblik på at fremme diversificeringen af aktiviteterne inden for landbruget og med forbehold af undtagelserne i punkt 4.1.2, er maksimumssatsen for offentlig støtte udtrykt i procent i forhold til de støtteberettigede investeringer begrænset til 40 % og til 50 % i ugunstigt stillede områder, som defineret i artikel 17 i forordning (EF) nr. 1257/1999. Foretages investeringerne af unge landbrugere senest fem år efter etableringen, forhøjes maksimumstøttesatsen dog til 45 % og til 55 % i ugunstigt stillede områder. Når investeringer medfører ekstraomkostninger i forbindelse med beskyttelse og forbedring af miljøet, forbedring af hygiejneforholdene inden for husdyrbrug eller forbedring af dyrevelfærden, kan maksimumstøttesatserne på 40 % og 50 % i punkt 4.1.1.2 under henvisning til punkt 4.1.2 forhøjes med henholdsvis 20 og 25 procentpoint. Denne forhøjelse må kun indrømmes for investeringer, som er mere vidtrækkende end EF's gældende mindstekrav. Forhøjelsen skal være strengt begrænset til de støtteberettigede ekstraomkostninger, der er nødvendige for at opfylde målet, og kan ikke komme på tale i forbindelse med investeringer, som medfører en forøgelse af produktionskapaciteten.

(109) Der må kun ydes støtte til investeringer til virksomheder, hvis økonomiske levedygtighed kan påvises ved en vurdering af udsigterne for virksomheden(36), og hvis leder besidder tilstrækkelige faglige kvalifikationer. Virksomheden skal overholde EF's mindstekrav med hensyn til miljø, hygiejne og dyrevelfærd. Hvis investeringer foretages for at efterkomme nyindførte mindstekrav for miljø, hygiejne og dyrevelfærd, kan der dog ydes støtte for at opfylde de nye krav.

(110) Der må ikke ydes støtte til investeringer, hvis formål er en øget produktion af produkter, for hvilke der ikke findes normale afsætningsmuligheder på markedet. Hvorvidt disse afsætningsmuligheder findes, vurderes på det relevante niveau for de pågældende produkter, investeringsformer og den eksisterende og forventede kapacitet. Der skal tages hensyn til eventuelle restriktioner for produktionen eller begrænsninger af EF-støtten under de fælles markedsordninger. Hvis der under en fælles markedsordning er indført restriktioner på produktionen eller begrænsninger af EF-støtten for individuelle landbrugere, bedrifter eller forarbejdningsvirksomheder, må der ikke ydes støtte til investeringer, som vil øge produktionen ud over disse restriktioner.

(111) De støtteberettigede udgifter omfatter: bygning, erhvervelse eller forbedring af fast ejendom, nye maskiner og nyt udstyr(37), herunder edb-programmel generalomkostninger, såsom honorarer til arkitekter, ingeniører og konsulenter, gennemførlighedsundersøgelser, erhvervelse af patenter og licenser, på op til 12 % af de ovenfor nævnte udgifter, køb af jord, herunder advokatomkostninger, skatter og tinglysningsomkostninger. De maksimale støtteberettigede udgifter må ikke overstige den grænse for de samlede støtteberettigede investeringer, som er fastsat af medlemsstaten i henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 1257/1999.

(112) Kommissionen vil tilsvarende anvende reglerne i dette afsnit på investeringer i den primære landbrugsproduktion, som ikke foretages af landbrugere, f.eks. hvis producentsammenslutninger køber materiel til fælles brug.

(113) Den støtte, som er fastsat i regionallov nr. 33/1996, artikel 19, overholder ikke de gældende bestemmelser, som anvendes over for støtte til investeringer i den primære produktionssektor og støtte til investeringer med henblik på at fremme diversificeringen af aktiviteterne inden for landbruget. Navnlig gives der ingen garanti for, at støtten ikke er blevet givet til investeringer, hvis formål er en øget produktion af produkter, for hvilke der ikke findes normale afsætningsmuligheder på markedet. Støttesatsen, der uden forbehold kan nå op på 80 %, overskrider rammebestemmelsernes maksimale tilladte satser, dvs. enten 40 % (50 % i ugunstigt stillede områder, som defineret i artikel 17 i forordning (EF) nr. 1257/1999), 45 % (55 % i ugunstigt stillede områder), hvis investeringerne foretages af unge landbrugere senest fem år efter etableringen, eller 60 % (75 % i ugunstigt stillede områder), hvis investeringerne medfører ekstraomkostninger i forbindelse med beskyttelse og forbedring af miljøet, forbedring af hygiejneforholdene inden for husdyrbrug eller forbedring af dyrevelfærden i overensstemmelse med kravene i rammebestemmelsernes punkt 4.1.2.4. Heller ikke betingelserne vedrørende økonomisk levedygtighed, tilstrækkelige faglige kvalifikationer og EF's mindstekrav med hensyn til miljø, hygiejne og dyrevelfærd er overholdt.

(114) I lyset af ovenstående overholder tildelingen af støtte efter artikel 19 ikke de gældende bestemmelser for statsstøtte til investeringer i sektorerne for produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I. Således kan denne støtte ikke nyde godt af den undtagelse, der er fastsat i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Denne støtte skal derfor anses for at være uforenelig med fællesmarkedet og må følgelig ikke iværksættes.

Regionallov nr. 33/1996, artikel 17

(115) I artikel 17 i regionallov nr. 33/1996 fastsættes, at regionen kan udbetale et forskud på de beløb, der skal udbetales af staten i form af støtte fra Den Nationale Solidaritetsfond, til erstatning for skader forårsaget af naturkatastrofer eller ugunstige vejrforhold (nationallov nr. 185/92). Støtte i henhold til artikel 17 har en begrænset varighed frem til 1996, og der er afsat et beløb på 20 milliarder ITL (se brev af 3. juni 1996). Den pågældende støtte består i erstatning til landbrugere med henblik på genoprettelse af driftskapitalen og genopbygning af virksomhedsstrukturer, der er beskadiget som følge af de omtalte naturkatastrofer. Støttemodtagerne er landbrugere, der som følge af den vejrmæssige ustabilitet og de efterfølgende ekstreme regnmængder i 1996 har lidt skader i et omfang, som ligger over 35 % af den salgbare bruttoproduktion.

(116) Støtte i henhold til artikel 17 kan sammenlægges inden for de restriktioner, som fastsættes af nationallov nr. 185/1992.

(117) I sin beslutning om at indlede proceduren over for støtte i henhold til artikel 13, stk. 2 og 3 samt artikel 17 understregede Kommissionen, at sådanne foranstaltninger skulle undersøges i lyset af de kriterier, Kommissionen på daværende tidspunkt anvendte over for statsstøtte til erstatning for skader forårsaget af begivenheder, der kan sidestilles med naturkatastrofer(38). Ifølge disse kriterier skulle følgende to betingelser være overholdt:

a) Støttemodtagerens tab skulle være på 30 % af dennes normale produktion, udregnet på grundlag af produktionen i de foregående tre år, eller 20 % i ugunstigt stillede områder under henvisning til Rådets direktiv 75/268/EØF af 28. april 1975 om landbrug i bjergområder og visse ugunstigt stillede områder.

b) Enhver mulighed for overkompensation for skaderne skulle udelukkes.

(118) I sin beslutning forklarede Kommissionen, at de tilgængelige informationer i det pågældende tilfælde ikke gjorde det muligt at fastslå, hvorvidt begge betingelser var overholdt. Med hensyn til artikel 17, der indoptager og supplerer den italienske lovgivning vedrørende naturkatastrofer og ugunstige vejrforhold, er der i de fremsendte regionale tekster således kun henvist til bestemmelserne i nationallov nr. 185/1992 og de tilhørende gennemførelsesbestemmelser, herunder Landbrugsministeriets brev A1659 af 2. juli 1996, ifølge hvilket støtten ikke kunne overskride 100 % af skaderne. På tidspunktet for undersøgelsen af den støtte, der også er omfattet af nationallov nr. 185/1992, var artiklen genstand for en beslutning om at indlede procedure efter traktatens artikel 88, stk. 2, idet det var umuligt at kontrollere, hvorvidt betingelserne i punkt 27, litra a) og b),(39) var overholdt. Som følge heraf, og i mangel af specifikke forsikringer vedrørende overholdelsen af disse betingelser på regionalt plan, havde Kommissionen forklaret, at det var uundgåeligt at drage tilsvarende konklusioner i det pågældende tilfælde.

(119) Kommissionen havde især påpeget, at hverken den undersøgte regionallov eller de fremsendte informationer specificerede, hvilke metoder der blev anvendt til beregning af den "normale" produktion, ud fra hvilken den minimumgrænse fastsættes, som giver ret til erstatning. Desuden herskede der tvivl omkring betingelsen vedrørende fravær af overkompensation.

(120) I sine bemærkninger angående artikel 17, som blev fremsat efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure, påpegede de italienske myndigheder, at for så vidt angik beregningen af den "normale" produktion som grundlag for udregningen af de 35 % af skaden under henvisning til nationallov nr. 185/1992, havde de enkelte inspektorater foretaget en analyse af informationer fra det italienske analyseinstitut, ISTAT, over et tidsrum på cirka 10 år. Til indkredsning af de pågældende provinsers gennemsnit var der udelukkende anvendt produktionsværdier fra årsudbytter, der ikke havde været ramt af ugunstige vejrforhold. Med hensyn til betingelsen om fravær af overkompensation hævdede de relevante myndigheder, at på grundlag af ministerielle forordninger i henhold til note nr. A/1659 af 2. juli 1996 kunne støtten ikke overskride 100 % af støttemodtagerens tab. Skønt støtte efter regionallov nr. 33/1996, artikel 17 ville kunne kumuleres med andre støtteordninger i henhold til artikel 13, stk. 2 i samme lov i overensstemmelse med de nævnte ministerielle bestemmelser, kunne den samlede støtte under ingen omstændigheder overskride beløbet for støttemodtagerens tab.

(121) På tidspunktet for anmeldelsen af støtten og beslutningen om at indlede proceduren blev denne form for støtte vurderet på grundlag af reglerne i rammebestemmelserne vedrørende statsstøtte i tilfælde af skader på landbrugsproduktionen eller på landbrugets produktionsmidler og tildelt statsstøtte via tilskud til en del af forsikringspræmierne mod sådanne risici(40). I overensstemmelse med disse bestemmelser og med Kommissionens faste praksis kunne vejrforhold som frost, hagl, rimfrost, regn eller tørke udelukkende anses for at være naturkatastrofer i henhold til traktaten, hvis den skade, den enkelte støttemodtager havde lidt, nåede en bestemt tærskel, der var fastsat til 30 % af den normale produktion eller til 20 % i ugunstigt stillede områder på baggrund af de samlede bruttomængder af den produktion, der var ramt af den pågældende begivenhed. Tærsklen fastsættes for hver enkelt virksomhed, der ansøger om kompensation for tab, samt dennes normale årlige bruttoproduktion. Denne sats skulle fastsættes ud fra en sammenligning mellem den normale gennemsnitsproduktion ved en objektiv vurdering for hver enkelt virksomhed, idet der som referenceperiode benyttedes de tre år, som gik forud for den pågældende begivenhed, uden at medregne eventuelle tidligere år, der havde givet anledning til erstatning af samme årsager, eller den i så fald nedsatte eller ødelagte produktion.

(122) De bestemmelser, som på nuværende tidspunkt skal anvendes over for erstatning af skader forårsaget af ugunstige vejrforhold, er omfattet af rammebestemmelsernes punkt 11.3. I overensstemmelse med disse bestemmelser og med Kommissionens faste praksis kan ugunstige vejrforhold som frost, hagl, regn eller tørke ikke i sig selv anses for at være naturkatastrofer i henhold til traktatens artikel 87, stk. 2, litra b). På grund af den skade, som sådanne begivenheder kan forårsage på landbrugsproduktionen eller produktionsmidlerne i landbruget, har Kommissionen dog accepteret, at sådanne begivenheder kan henregnes under naturkatastrofer, når skadeniveauet når op på en vis tærskel, som er blevet fastsat til 20 % af den normale produktion i ugunstigt stillede områder og 30 % i andre områder. På grund af landbrugsproduktionens uensartethed er det også nødvendigt at opretholde en sådan tærskel for at sikre, at vejrforholdene ikke kan benyttes som et påskud til betaling af driftsstøtte. For at sætte Kommissionen i stand til at vurdere sådanne støtteordninger, bør anmeldelser af støtteforanstaltninger, der skal kompensere for skade forårsaget af ugunstige vejrforhold, også omfatte relevant meteorologisk information.

(123) Når der sker skade på etårige afgrøder, bør den relevante tabstærskel på 20 eller 30 % bestemmes på grundlag af bruttoproduktionen af den relevante afgrøde det pågældende år sammenlignet med den årlige bruttoproduktion i et normalt år. Principielt bør bruttoproduktionen i et normalt år beregnes på grundlag af den gennemsnitlige bruttoproduktion i de foregående tre år, eksklusive år, hvor der skulle betales kompensation som følge af andre ugunstige vejrforhold. Kommissionen vil dog acceptere alternative metoder til beregning af normal produktion, herunder regionale referenceværdier, hvis den finder det godtgjort, at de er repræsentative og ikke baseret på unormalt høje udbytter. Når produktionstabets størrelse er fastlagt, beregnes det støttebeløb, der skal betales. For at undgå overkompensation bør det støttebeløb, der skal betales, ikke overstige det gennemsnitlige produktionsniveau i den normale periode multipliceret med den gennemsnitlige pris i samme periode minus den faktiske produktion i det år, hvor begivenheden fandt sted, multipliceret med den gennemsnitlige pris for det pågældende år. Støtten bør også nedsættes med enhver direkte støtte, der er udbetalt.

(124) Generelt bør tabet beregnes for den individuelle bedrift. Dette er navnlig tilfældet, når der betales støtte for at kompensere for skade forårsaget af begivenheder, som optræder lokalt. Hvis de ugunstige vejrforhold har påvirket et vidtstrakt område på samme måde, vil Kommissionen dog acceptere, at støttebeløbene baseres på gennemsnitstab, hvis de er repræsentative og ikke resulterer i en væsentlig overkompensation af nogen støttemodtager.

(125) I tilfælde af skade på produktionsmidlerne, hvis virkninger gør sig gældende i flere år, f.eks. delvis ødelæggelse af træers produktionspotentiale som følge af frost, skal det procentvise reelle tab ved den første høst, efter at begivenheden har fundet sted, sammenlignet med et normalt år og bestemt efter principperne i de foregående punkter være på over 10 %, og det procentvise reelle tab multipliceret med det antal år, hvor der forekommer produktionstab, skal være på over 20 % i ugunstigt stillede områder og 30 % i andre områder.

(126) Kommissionen vil anvende de ovenfor nævnte principper analogt, når der er tale om støtte, der skal kompensere for tab af husdyr forårsaget af ugunstige vejrforhold.

(127) For at undgå overkompensation bør støttebeløbet nedsættes med eventuelle beløb, der modtages under forsikringsordninger. Desuden bør normale omkostninger, som landbrugeren ikke får, f.eks. fordi afgrøden ikke høstes, også tages i betragtning. Hvis sådanne omkostninger stiger på grund af ugunstige vejrforhold, kan der dog ydes supplerende støtte til at dække disse omkostninger.

(128) Støtte, der skal kompensere landbrugere for skade på bygninger og udstyr forårsaget af ugunstige vejforhold (f.eks. skade på væksthuse forårsaget af haglbyger), vil blive accepteret på op til 100 % af de faktiske omkostninger uden nogen minimumtærskel.Støtte efter nærværende punkt må principielt kun betales til landbrugere eller eventuelt til en producentorganisation, som landbrugeren er medlem af, og den må i så fald ikke overstige landbrugerens faktiske tab.

(129) I deres anmeldelse og i de efterfølgende bemærkninger påpegede de relevante myndigheder, at støttemodtagerne er ledere af landbrugsvirksomheder, der har lidt skader svarende til mere end 35 % af den salgbare bruttoproduktion som følge af den vejrmæssige ustabilitet og de efterfølgende ekstreme regnmængder i 1996. Ifølge anmeldelsen fastsættes i regionallov nr. 33/1996, artikel 17, at regionen kan udbetale et forskud på de beløb, der skal udbetales af staten i form af støtte fra Den Nationale Solidaritetsfond til erstatning for skader forårsaget af naturkatastrofer eller ugunstige vejrforhold (nationallov nr. 185/92). Støtten består i erstatning til landbrugere med henblik på genoprettelse af driftskapitalen og genopbygning af virksomhedsstrukturer, der er beskadiget som følge af eventuelle naturkatastrofer. Støtte i henhold til artikel 17 er begrænset til 1996, og der er afsat et beløb på 20 milliarder ITL.

(130) Det bør bemærkes, at Kommissionen for nylig har afsluttet undersøgelsen af den støtte i form af erstatning, som var tildelt af Italien på grundlag af nationallov nr. 185/1992 frem til 31. december 1999 med henblik på at rette op på skader forårsaget af naturkatastrofer og ugunstige vejrforhold (Statsstøtte C12/A/95). I denne beslutning fandt Kommissionen efter en detaljeret undersøgelse, at denne støtte var forenelige med fællesmarkedet. Nærmere betegnet konkluderede Kommissionen, at den metode til udregning af tabene, som var foreslået af de relevante myndigheder, var acceptabel, at de ugunstige vejrforhold, der ifølge loven gav ret til erstatning for tab på 35 % af den salgbare bruttoproduktion, var forenelige med fællesskabsbestemmelserne, og at en kumulering af de forskellige former for støtte med henblik på at rette op på skader som følge af naturkatastrofer og ugunstige vejrforhold ikke ville kunne føre til overkompensation.

(131) Skønt beslutningen angående nationallov nr. 185/1992 kun omhandler støtte, der er tildelt frem til 31. december 1999, og skønt den er vedtaget på baggrund af bestemmelserne vedrørende statsstøtte med henblik på at rette op på skader forårsaget af naturkatastrofer og ugunstige vejrforhold frem til denne dato(41), bør det tages i betragtning, at Kommissionen har udtrykt sig positivt både med hensyn til de kriterier, der anvendtes til at fastsætte, hvorvidt de ekstraordinære vejrforhold kunne sidestilles med naturkatastrofer, og med hensyn til den metode til beregning af støttemodtagernes tab, som de italienske myndigheder havde anvendt, på tidspunktet (1996) for de ugunstige vejrforhold under henvisning til regionallov nr. 33/1996. Eftersom artikel 17 udelukkende omhandler et finansielt forskud på den statsstøtte, der fastsættes i nationallov nr. 185/1992, og idet de relevante myndigheder i forbindelse med den undersøgte støtte udtrykkeligt henviste til bestemmelserne i denne lov og dens gennemførelsesforanstaltninger, er der i det pågældende tilfælde ingen grund til at drage andre konklusioner. Med hensyn til risikoen for overkompensation har de relevante myndigheder i deres bemærkninger givet tilstrækkelige forsikringer om, at støtten i tilfælde af kumulering med andre offentlige støtteordninger på ingen måde kan overskride beløbet for støttemodtagerens tab.

(132) Endvidere bør det bemærkes, at med hensyn til anvendelsen af nationallov nr. 185/1992 fra og med 1. januar 2000, dvs. fra ikrafttrædelsen af de nye bestemmelser vedrørende statsstøtte med henblik på at yde erstatning til landbrugere for tab forårsaget af naturkatastrofer og ugunstige vejrforhold, har de italienske myndigheder inden for rammerne af en anden procedure vedrørende statsstøtte C 12/B/95 ved brev af 20. november 2000 og 21. november 2003, modtaget 24. november 2003 (som tillæg til fax af 25. november 2003) fremsat detaljerede informationer, der viser, at den statsstøtte, de pågældende myndigheder havde tildelt i henhold til nationallov nr. 185/1992, fortsat overholder bestemmelserne vedrørende statsstøtte, således som de nu fremgår af punkt 11 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren.

(133) Ved brev af 20. november 2000 og 21. november 2003 forsikrede de italienske myndigheder følgende:

a) Støtten tildeles udelukkende efter bekendtgørelse fra landbrugsministeren, hvori det erklæres, at de pågældende vejrforhold er ekstraordinært ugunstige på baggrund af en analyse af informationerne i de tekniske rapporter, som udarbejdes af provinsernes landbrugsinspektorater og fremsendes af regionerne til ministeriet. Disse rapporter, som udarbejdes for hvert enkelt tilfælde efter den pågældende begivenhed, indeholder de tekniske elementer, som kræves for at kunne vurdere, hvorvidt en atmosfærisk begivenhed er ekstraordinær (herunder relevante meteorologiske informationer), og for at kunne beregne skaderne som følge heraf(42).

b) Minimumgrænsen for at opnå støtte svarer til 35 % og ikke 30 % eller 20 %, som krævet i rammebestemmelserne, både for den ramte afgrøde og virksomhedens salgbare bruttoproduktion. Den almindelige gennemsnitsproduktion i den ramte virksomhed udregnes på et treårigt grundlag under henvisning til "normale produktionsår", dvs. år uden naturkatastrofer eller ekstremt høje udbytter.

c) Støtten udbetales i tilfælde, hvor tabet i forbindelse med den beskadigede afgrøde ikke er lavere end 35 %. Skader på forsikrede afgrøder er udelukket fra beregningen af støtten, og der tages hensyn til de almindelige udgifter, landbrugeren ikke får, for eksempel, hvis det ikke er nødvendigt at høste.

d) Overkompensation som følge af kumulering mellem forskellige støtteformer er udelukket.

(134) I lyset af ovenstående betragtninger kan det derfor konkluderes, at støtte i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 17 med henblik på at rette op på skader som følge af ugunstige vejrforhold under henvisning til nationallov nr. 185/1992, er forenelig med fællesmarkedet, og den kan derfor nyde godt af undtagelsen vedrørende denne type støtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

VI. KONKLUSIONER

(135) Af ovenstående fremgår, at støtte i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 1 med henblik på at nedbringe transportomkostningerne til fordel for virksomheder, der arbejder i sektorerne for produktion, forarbejdning eller afsætning af landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I, ikke kan nyde godt af nogen af undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 1 og derfor er uforenelig med fællesmarkedet.

(136) Støtte i henhold til artikel 10, i det omfang denne artikel henviser til regionallov nr. 3/1986, artikel 53, litra c), og støtte i henhold til lov nr. 33/1996, artikel 19 med henblik på tilskud til investeringer til fordel for virksomheder, der arbejder i sektorerne for produktion, forarbejdning eller afsætning af landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I, kan ikke nyde godt af nogen af undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 1, og er derfor uforenelig med fællesmarkedet.

(137) Støtte i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 17 vedrørende tildeling af erstatning for skader forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med naturkatastrofer, kan anses for at være forenelige med fællesmarkedet i overensstemmelse med traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), idet der er tale om støtte med henblik på at rette op på skader som følge af begivenheder, der kan sidestilles med naturkatastrofer.

(138) Støtte i henhold til regionallov nr. 33/1996, artikel 13, stk. 2 og 3 udgør ikke statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1.

(139) Ifølge artikel 63 i regionallov nr. 33/1996 er iværksættelsen af statsstøtteordninger i henhold til samme lov underlagt godkendelse fra Kommissionen. I mangel af yderligere informationer har Kommissionen derfor ret til at formode, at den pågældende støtte ikke er blevet udbetalt, og at den, idet den er uforenelig med fællesmarkedet, ikke kan tillades -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den af Italien påtænkte statsstøtte med henblik på reduktion af transportomkostningerne under henvisning til regionallov nr. 33/1996, artikel 1 til fordel for virksomheder, der arbejder i sektorerne for produktion, forarbejdning eller afsætning af landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I, er uforenelig med fællesmarkedet.

Den af Italien påtænkte statsstøtte til investeringer under henvisning til artikel 10, i det omfang denne artikel henviser til regionallov nr. 3/1986, artikel 53, litra c), og artikel 19 i regionallov nr. 33/1996 til fordel for virksomheder, der arbejder i sektorerne for produktion, forarbejdning eller afsætning af landbrugsprodukter i henhold til traktatens bilag I, er uforenelig med fællesmarkedet.

Støtten er følgelig ikke tilladt.

Artikel 2

Den af Italien påtænkte statsstøtte med henblik på erstatning for skader forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med naturkatastrofer, under henvisning til regionallov nr. 33/1996, artikel 17 til fordel for landbrugsvirksomheder, er forenelig med fællesmarkedet.

Artikel 3

Den af Italien påtænkte støtte under henvisning til regionallov nr. 33/1996, artikel 13, stk. 2 og 3 udgør ikke statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1.

Artikel 4

Inden for to måneder efter meddelelsen om nærværende beslutning informerer Italien Kommissionen om de iværksatte tilpasningsforanstaltninger.

Artikel 5

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 16. december 2003.

På Kommissionens vegne

Franz Fischler

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 201 af 1.7.1997, s. 10.

(2) Se fodnote 1.

(3) Se regionallov nr. 22 af 28. september 1999, artikel 22 (statsstøtte nr. N 795/99) og regionallov nr. 32 af 23. december 2000, artikel 131.

(4) Artikel 1, stk. 8, i regionallov nr. 33/1996 ophæver artikel 90 i regionallov nr. 25/1993.

(5) Se Kommissionens beslutning nr. C(96) 2249 af 17. juli 1996, meddelt til den italienske regering ved brev SG(96) D/6819 af 26. juli 1996.

(6) Kommissionen fandt, at støtte i henhold til artikel 90 i regionallov nr. 25/93 desuden var uforenelig med traktatens artikel 30 og 52 på grund af nogle specifikke anvendelsesmetoder, som ikke var omtalt i regionallov nr. 33/1996, artikel 1.

(7) Rammebestemmelser for statsstøtte til investeringer i sektoren for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (EFT C 29 af 2.2.1996, s. 4) og bilag til Kommissionens beslutning 94/173/EØF af 22. marts 1994, der fastsætter udvælgelseskriterierne for investeringer vedrørende forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af land- og skovbrugsprodukter, og som ophæver beslutning 90/342/EØF (EFT L79 af 23.3.1994, s. 29).

(8) Arbejdsdokument VI/5934/86, 10.11.1986-rev. 2. Rammebestemmelser for statsstøtte i tilfælde af skader på landbrugsproduktionen eller på landbrugets produktionsmidler og tildelt statsstøtte via tilskud til en del af forsikringspræmierne mod sådanne risici.

(9) EFT L 128 af 19.5.1975, s. 1.

(10) Statsstøtte C12/95 (EFT C 295 af 10.11.1995, s. 5).

(11) EFT L 218 af l 6.8.1991, s. 1.

(12) Se fodnote 7.

(13) EFT L 368 af 17.12.1992, s. 38. Berigtiget i EFT L 72 af 25.3.1993, s. 36.

(14) Ændring af metoden for anvendelse af EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), på støtte med regionalt sigte. Kommissionens meddelelse til medlemsstaterne og interesserede tredjeparter vedrørende en ændring af del II i Kommissionens meddelelse om anvendelse af traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), på regionalstøtte (EFT C 364 af 20.12.1994, s. 8).

(15) Se statsstøtte nr. N 718/97, N 130/2000, N 412/2001 og N 53/2003, Laguna di Venezia.

(16) Se artikel 21 i kongelig anordning nr. 215/1933, artikel 864 i civillovbogen og artikel 103 i præsidentdekret nr. 603/73.

(17) Domstolens dom af 17. september 1980 i sag C-730/79, Philip Morris Holland BV/Kommissionen, saml. 1980, side 2671, punkt 11 og 12.

(18) Kilde:

Eurostat.

(19) Ifølge normal retspraksis er betingelsen vedrørende påvirkning af samhandelen til stede, idet den støttemodtagende virksomhed udfører en økonomisk aktivitet, der hører ind under samhandelen mellem medlemsstaterne. Det enkle faktum, at støtten styrker denne virksomheds position i forhold til andre virksomheder, der konkurrerer om samhandelen mellem medlemsstaterne, gør, at denne samhandel kan anses for at være påvirket af støtten. Med hensyn til statsstøtte i landbrugssektoren kan samhandelen mellem medlemsstaterne og konkurrencevilkårene ifølge almindelig retspraksis anses for at være påvirket, også hvis det samlede støttebeløb er af mindre omfang, og hvis det deles mellem adskillige landbrugere. Se Domstolens dom af 19. september 2002 i sag C-113/00, Kongeriget Spanien/Kommissionen, Sml. 2002, s. I-7601, præmis 30 til 36 og 54 til 56, og dom af 19. september 2002 i sag C-114/00, Kongeriget Spanien/Kommissionen, Sml. 2002, s. I-7657, præmis 46 til 52 samt 68 og 69.

(20) Se Domstolens dom af 13. juli 1988 i sag C-102/87, Den Franske Republik/Kommissionen, Sml. 1988, s. I-4067.

(21) EFT C 28 af 1.2.2000, s. 2. Berigtiget i EFT C 232 af 12.8.2000, s. 17.

(22) EFT C 74 af 10.3.1998, s. 9.

(23) Se Ændring af retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte (EFT C 258 af 9.9.2000, s. 5). Punkt 4.16.1 lyder, som følger: "I regionerne i den yderste periferi, der falder ind under undtagelsesbestemmelsen i artikel 87, stk. 3, litra a) og c), og i de områder med svag befolkningstæthed, der enten falder ind under undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra a), eller - på basis af det under punkt 3.10.4 nævnte befolkningstæthedskriterium - omfattes af undtagelsesbestemmelsen i litra c), kan det accepteres, at der ydes støtte, som ikke både er degressiv og tidsmæssigt begrænset, til kompensation for en del af meromkostningerne til transport (37), dog kun på særlige betingelser (38). Det er op til medlemsstaten at påvise disse ulemper og deres omfang."

(24) Se fodnote 21.

(25) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

(26) Artikel 63 (EF-kontrolproceduren) lyder, som følger: "1. Indgreb i henhold til nærværende lov anses for at være underordnet de gældende fællesskabsbestemmelser vedrørende statsstøtte og definitionen af undersøgelsesprocedurerne i henhold til artikel 93, stk. 2 og 3, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. 2. Eventuel ophævelse af en bestemmelses virkninger som følge af en procedure i henhold til traktatens artikel 93, skader ikke gennemførelsen af andre foranstaltninger i nærværende lov, der ikke er genstand for en undersøgelse, eller som har modtaget en positiv vurdering fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber".

(27) Se fodnote 21.

(28) Se fodnote 4 og 5.

(29) Se fodnote 6.

(30) Se fodnote 7.

(31) Se fodnote 21.

(32) Der må ikke ydes støtte til virksomheder i finansielle vanskeligheder, medmindre denne støtte overholder de betingelser, som er fastsat i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af virksomheder i vanskeligheder.

(33) EFT L 160 af 26.6.1999, s. 80.

(34) Se fodnote 32.

(35) Indkøb af brugt udstyr kan anses for en støtteberettiget udgift i behørigt godtgjorte tilfælde, hvis følgende fire betingelser er opfyldt:

a) En erklæring fra sælgeren skal attestere udstyrets præcise oprindelse og bekræfte, at vedkommende ikke har nydt godt af national støtte eller EF-støtte.

b) Indkøbet af udstyret skal være særlig fordelagtigt for programmet eller projektet og kan være påkrævet på grund af særlige omstændigheder (det nye udstyr er ikke til rådighed eller fås kun med lang leveringstid, hvilket kan være en trussel for projektets gennemførelse).

c) Reduktion af den relative omkostning (og således af EF-tilskuddet) i forhold til prisen for samme udstyr, hvis der anskaffes nyt, idet projektets cost/benefit-forhold holdes på et passende niveau.

d) Det brugte udstyrs tekniske og/eller teknologiske egenskaber skal passe til projektets behov.

(36) Se fodnote 32.

(37) Se fodnote 35.

(38) Se fodnote 8.

(39) Statsstøtte C12/95, EFT C 295 af 10.11.1995, s. 5.

(40) Se fodnote 8.

(41) Se fodnote 8.

(42) I artikel 2 i lov nr. 185/1992, fastsættes, at når regionerne på baggrund af tekniske rapporter fra provinsernes landbrugsinspektorater har afgrænset de områder, der er ramt af naturkatastrofer eller tilsvarende ekstraordinære ugunstige vejrforhold, og har beregnet omfanget af skaderne, udsteder Landbrugsministeriet efter en undersøgelse af skadernes omfang en erklæring om undtagelsestilstand i en bekendtgørelse, der gør det muligt at tildele støtteforanstaltninger til fordel for bedrifter, der har lidt skader svarende til 35 % af deres salgbare bruttoproduktion. Ifølge informationer til de relevante myndigheder ved brev af november 2003 om støtte udbetalt ved naturkatastrofer og lignende begivenheder fra og med 1. januar 2000, skal de tekniske elementer til en vurdering af hver enkelt begivenheds omfang (herunder relevante meteorologiske informationer) og beregningen af de heraf følgende skader beskrives i særlige tekniske rapporter, som stilles til rådighed af provinsernes landbrugsinspektorater for hvert enkelt tilfælde efter den pågældende begivenhed. For hver ekstreme begivenhed eller række begivenheder, der har forårsaget skader på mindst 35 % af de ramte bedrifters salgbare bruttoproduktion, udsteder Landbrugsministeriet efter en undersøgelse af regionens tekniske rapporter en bekendtgørelse om undtagelsestilstand som følge af den pågældende begivenhed. Som eksempel på ovennævnte procedure og på de informationer, der ligger til grund for en erklæring om ekstraordinær uvejrsskade, fremsendte de italienske myndigheder en sagsmappe vedrørende tørken i Sicilien (Agrigento) i perioden 2001/2002. Hver enkelt bekendtgørelse fra Landbrugsministeriet indeholder angivelser af de pågældende ekstraordinære begivenheder, den periode, hvor den fandt sted, det ramte område og den type støtte, der kan ydes i henhold til nationallov nr. 185/1992.