RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2337/95 af 2. oktober 1995 om en ordning for godtgørelse af de meromkostninger ved afsætning af visse fiskerivarer fra Azorerne, Madeira, De Kanariske Øer og det franske oversøiske departement Guyana, der er en følge af disse områders beliggenhed i Fællesskabets yderste periferi

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og

ud fra følgende betragtninger:

Der er til traktaten om Den Europæiske Union knyttet en erklæring om regionerne i Fællesskabets yderste periferi;

Den Europæiske Unions fiskerisektor er i vanskeligheder, som forstærkes af omkostningerne ved fiskerivarernes transport til markederne på grund af disse perifere områders afsides beliggenhed og isolation;

ved afgørelse 89/687/EØF (4), 91/314/EØF (5) og 91/315/EØF (6) indførte Rådet særlige programmer for henholdsvis de franske oversøiske departementer (POSEIDOM), De Kanariske Øer (POSEICAN) og Madeira og Azorerne (POSEIMA) som følge af områdernes afsides beliggenhed og økarakter; programmerne er integreret i Fællesskabets politik for områderne i dets yderste periferi og indeholder generelle retningslinjer for de foranstaltninger, der skal iværksættes for at tage hensyn til de særlige forhold og ulemper, der karakteriserer disse områder;

andre foranstaltninger af samme type, der allerede er blevet iværksat, har vist sig vellykkede;

disse områder har specifikke udviklingsproblemer såsom meromkostninger ved afsætning af visse produkter som følge af deres afsides beliggenhed; for at opretholde konkurrenceevnen for visse fiskerivarer over for fiskerivarer fra andre områder i Fællesskabet iværksatte Fællesskabet i fiskerisektoren en række aktioner til udligning af meromkostningerne ved forarbejdning af tun på Azorerne og Madeira og ved produktion og frysning af tun samt frysning og forarbejdning af sardiner på De Kanariske Øer for 1992 og 1993; i 1994 blev aktionerne videreført ved forordning (EF) nr. 1503/94 (7); der bør fra 1995 anvendes en ordning for godtgørelse af meromkostningerne ved forarbejdning og afsætning af disse varer, og derfor bør der træffes foranstaltninger til videreførelse af nævnte aktioner;

nær- og kystfiskeriet er af væsentlig social og økonomisk betydning i områderne i Den Europæiske Unions yderste periferi;

det er nødvendigt at rationalisere fiskeriindsatsen, for at bestandene kan blive forvaltet hensigtsmæssigt; her bør der navnlig tages hensyn til den forskning af høj teknisk standard, som udføres i forskellige videnskabelige institutter i de nævnte områder -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Der indføres en ordning for godtgørelse af de meromkostninger ved afsætning af visse fiskerivarer fra Azorerne, Madeira, De Kanariske Øer og det franske oversøiske departement Guyana, der er en følge af disse områders beliggenhed i Fællesskabets yderste periferi.

Artikel 2

1. Med hensyn til Azorerne og Madeira består den i artikel 1 fastsatte ordning i, at der for tun ydes 187 ECU/ton for højst 15 000 tons/år leveret til den lokale industri fordelt med 10 000 tons for Azorerne og 5 000 tons for Madeira.

2. Med hensyn til De Kanariske Øer består den i artikel 1 fastsatte ordning i, at der for tun, der afsættes i fersk tilstand, ydes 151 ECU/ton for højst 10 400 tons/år, for frosset tun 54 ECU/ton for højst 3 500 tons/år, for sardiner og makrel til forarbejdning 103 ECU/ton for højst 10 500 tons/år og for sardiner og makrel til frysning 54 ECU/ton for højst 7 000 tons/år.

3. Med hensyn til det franske departement Guyana består den i artikel 1 fastsatte ordning i, at der for rejer ydes 1 044 ECU/ton for højst 3 500 tons/år for det industrielle fiskeris vedkommende og 1 123 ECU/ton for højst 500 tons/år for det ikke-industrielle fiskeris vedkommende.

Artikel 3

Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning fastsættes efter proceduren i artikel 32 i Rådets forordning (EØF) nr. 3759/92 af 17. december 1992 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter (8).

Artikel 4

De i denne forordning fastsatte aktioner omfatter producenter, ejere af fartøjer, som er registreret i havne i de i artikel 1 nævnte områder, og som udøver deres virksomhed i disse områder, eller sammenslutninger af sådanne personer, samt erhvervsdrivende i forarbejdningssektoren, der må bære de meromkostninger, som er forbundet med afsætningen af de i forordningen nævnte varer på grund af områdernes afsides beliggenhed.

Artikel 5

De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er interventioner til regulering af landbrugsmarkederne som omhandlet i artikel 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (9). De finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen.

Artikel 6

Kommissionen forelægger senest den 30. juni 1997 Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget en rapport om gennemførelsen af de i denne forordning fastsatte foranstaltninger, eventuelt ledsaget af passende forslag.

Artikel 7

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 1995 til den 31. december 1997.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Luxembourg, den 2. oktober 1995.

På Rådets vegne

J. SOLANA

Formand

(1) EFT nr. C 343 af 6. 12. 1994, s. 17.

(2) EFT nr. C 109 af 1. 5. 1995, s. 318.

(3) EFT nr. C 102 af 24. 4. 1995, s. 13.

(4) EFT nr. L 399 af 30. 12. 1989, s. 39.

(5) EFT nr. L 171 af 29. 6. 1991, s. 5.

(6) EFT nr. L 171 af 29. 6. 1991, s. 10.

(7) EFT nr. L 162 af 30. 6. 1994, s. 8.

(8) EFT nr. L 388 af 31. 12. 1992, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1891/93 (EFT nr. L 172 af 15. 7. 1993, s. 1).

(9) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 13. Forordningen er senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2048/88 (EFT nr. L 185 af 15. 7. 1988, s. 1).