*****

KOMMISSIONENS UDTALELSE

af 6. november 1986

stilet til kongeriget Spaniens regering vedroerende et forslag til rammelov om landtransport

(86/537/EOEF)

I henhold til artikel 1 i Raadets beslutning af 21. marts 1962 om indfoerelse af en fremgangsmaade til forudgaaende undersoegelse og forhandling om visse administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som medlemsstaterne paataenker at udstede paa transportomraadet (1), aendret ved beslutning 73/402/EOEF (2), har den spanske regering ved skrivelse af 11. marts 1986 fra sin faste repraesentation ved De europaeiske Faellesskaber fremsendt Kommissionen et forslag til rammelov om landtransport.

Den faste repraesentations skrivelse er kommet Kommissionen i haende den 24. marts 1986 og er - i overensstemmelse med artikel 1 i ovenfor naevnte beslutning - ogsaa blevet tilstillet de andre medlemsstater.

Efter opfordring fra Kommissionen er der den 17. og 18. april i Bruxelles blevet afholdt et orienterende moede med den spanske regering. Kommissionen har ikke fundet det hensigtsmaessigt at forhandle med samtlige medlemsstater om de paagaeldende retsbestemmelser.

I henhold til artikel 2, stk. 1, i Raadets beslutning har Kommissionen formuleret foelgende udtalelse:

1. Kommissionen har taget den rammelov om landtransport til efterretning, som den har faaet forelagt af den spanske regering med henblik paa en naermere undersoegelse heraf samt paafoelgende forhandling.

2. I forbindelse med Kommissionens undersoegelse af lovforslaget har den - i henhold til bestemmelserne i beslutningen af 21. marts 1962 - oensket at begraense sig til aspekter, der vil kunne vaere i modstrid med Faellesskabets indsats til gennemfoerelse af den faelles transportpolitik med hjemmel i traktaten om oprettelse af Det europaeiske Faelleskab. Det er paa den baggrund, at denne udtalelse skal ses, isaer med hensyn til, hvilke virkninger de paataenkte rammebestemmelser vil kunne faa for den internationale transport inden for EF. Kommissionen har kun beskaeftiget sig med de nationale aspekter af lovforslaget, for saa vidt som de beroerer gennemfoerelsen af traktatens bestemmelser eller af andre faellesskabsbestemmelser.

Kommissionens undersoegelse af lovforslaget har saaledes ikke omfattet bestemmelser vedroerende:

- personbefordring i byomraader eller mellem byer, der udfoeres ved hjaelp af bybane, bus, sporvogn, trolleybus eller tovbane,

- koncession paa og drift af private jernbanelinjer,

- aktiviteter i forbindelse med og til supplering af de vigtigste transportforbindelser.

3. Kommissionen paaskoenner den spanske regerings initiativ med henblik paa at tilrettelaegge og drive et faelles transportsystem, der imoedekommer offentlighedens behov og som goeres saa effektivt og billigt som muligt, bl. a. ved at der goeres en indsats for at harmonisere konkurrenceforholdene for de forskellige transportformer og -virksomheder, samtidig med, at man sikrer brugerne en vis valgfrihed (artikel 3, 4 og 5).

Den noterer med tilfredshed, at serviceydelserne og aktiviteterne paa transportomraadet tilrettelaegges ud fra markedsoekonomiske overvejelser, idet de offentlige myndigheder er forpligtet til at oege produktiviteten og udnytte de forhaandenvaerende ressourcer bedst muligt (artikel 12).

Den maa konstatere, at lovforslaget aabner mulighed for, at der - af oekonomiske og samfundsmaessige grunde - undtagelsesvis kan indfoeres takstmaessige foranstaltninger til fordel for saerlige virksomheder (artikel 19, stk. 4) og en forpligtelse til offentlige serviceydelser samt til nedsaettelse af takster og indfoerelse af rabatordninger (artikel 20). Kommissionen goer opmaerksom paa, at saadanne takstmaessige stoetteforanstaltninger kraever en forhaandsgodkendelse fra Kommissionens side i henhold til artikel 70, stk. 4, i EKSF-traktaten og artikel 80, stk. 2, i EOEF-traktaten, og at muligheden for at paabyde visse offentlige serviceydelser paa omraadet for transport ad jernbane, landevej og indre vandveje er naermere omhandlet i Raadets forordning (EOEF) nr. 1191/69 (1).

Sluttelig har Kommissionen noteret sig de erklaeringer, der er blevet fremsat af repraesentanterne for den spanske regering under ovennaevnte orienterende moede, gaaende ud paa, at de i artikel 26 omhandlede foranstaltninger kun vil blive gennemfoert i ganske saerlige undtagelsestilfaelde (krig eller naturkatastrofe) og at de ikke tager sigte paa en eneraadig fordeling af godstransporten paa de forskellige transportformer, hvilket ville vaere i modstrid med traktatens maal, som skitseret af Kommissionen i dens hvidbog om gennemfoerelsen af det interne marked. Kommissionen anmoder derfor den spanske regering om naermere at angive, i hvilke tilfaelde disse foranstaltninger vil finde anvendelse.

4. Bestemmelserne om transport ad landevej giver anledning til foelgende bemaerkninger:

4.1. Adgang til erhvervet

Kommissionen konstaterer, at der i lovforslaget fastlaegges visse rammer for bestemmelserne vedroerende adgangen til erhvervet i forbindelse med godstransport og personbefordring ad landevej, i overensstemmelse med de generelle faellesskabsretlige bestemmelser paa dette omraade.

Dog overlades det i henhold til artikel 43, stk. 1, til administrationen at fastsaette yderligere gennemfoerelsesbestemmelser, bl.a. med hensyn til fastlaeggelsen af de ved transporterhvervet beskaeftigedes faglige kvalifikationer og den praktiske forvaltning af disse bestemmelser. Den spanske regering boer drage omsorg for, at ogsaa disse gennemfoerelsesbestemmelser forhaandsgodkendes af Kommissionen.

Desuden anmoder Kommissionen om, at formuleringen af lovforslagets artikel 42, stk. 1, litra a), vedroerende nationalitetskrav aendres, saaledes at der udtrykkeligt sikres ligebehandling af statsborgere fra andre medlemsstater, i henhold til traktatens bestemmelser om fri etableringsret.

Endelig goer Kommissionen den spanske regering opmaerksom paa, at den »foerste overgangsbestemmelse«, der er anfoert paa side 144 i lovforslaget, og som vedroerer de erhvervsmaessige kvalifikationer, er i modstrid med bestemmelserne i Raadets direktiv 74/561/EOEF (2) og 74/562/EOEF (3), aendret ved direktiv 85/578/EOEF (4), og 85/579/EOEF (5). I medfoer af disse bestemmelser og Spaniens og Portugals tiltraedelsesakt finder EF-bestemmelserne om adgang til erhvervet anvendelse fra selve tiltraedelsesdatoen, og det er derfor ikke muligt at fritage de personer, der faar adgang til erhvervet efter denne dato, for aflaeggelse af bevis for de fornoedne erhvervsmaessige kvalifikationer.

4.2. Andre bestemmelser, der er faelles for godstransport og personbefordring ad landevej

Det i artikel 48, stk. 1, litra a), indeholdt nationalitetskrav giver anledning til samme bemaerkning som den, der er fremsat under punkt 4.1 vedroerende artikel 42, stk. 1, litra a).

Kommissionen konstaterer, at de tilladelser, der giver ihaendehaveren ret til at udfoere transport ad landevej, i henhold til de i artikel 53 fastsatte betingelser vil kunne overfoeres til tredjemand. Kommissionen goer den spanske regering opmaerksom paa, at de tilladelser, der omhandles i Raadets direktiv 65/269/EOEF (6), senest aendret ved direktiv 85/505/EOEF (7), i Raadets forordning (EOEF) nr. 3164/76 (8), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 3243/85 (9), i Raadets forordning (EOEF) nr. 516/72 (10) og i Raadets forordning (EOEF) nr. 517/72 (11), er persontilknyttede og ikke i noget tilfaelde kan overfoeres til tredjemand. Kommissionen anmoder den spanske regering om at aendre forslaget, saaledes et det bliver i overensstemmelse med faellesskabsretten.

Kommissionen har noteret sig de erklaeringer, som repraesentanterne for den spanske regering har fremsat paa overennaevnte orienterende moede, i henhold til hvilke:

- det foerste punktum i artikel 112, stk. 1, litra a), boer laeses saaledes:

»a) den naevnte transport er generelt tilladt i medfoer af bestemmelserne i de internationale traktater, som Spanien har tiltraadt, eller i medfoer af saerlige nationalretlige bestemmelser.«

Kommissionen bemaerker desangaaende, at i henhold til den spanske delegations erklaeringer tager naevnte litra a) sigte paa internationale transporter, der er fritaget fra ethvert krav om tilladelse;

- ordet »spanske« vil blive stroeget i artikel 112, stk. 1, litra b), eftersom det er i modstrid med faellesskabsretten.

Kommissionen finder det noedvendigt at undersoege, at som foelge af Domstolens dom af 22. maj 1985 i sagen 13/83 (1) er Raadet inden for en rimelig tidsfrist forpligtet til at gennemfoere den fri udveksling af tjenesteydelser inden for internationale transporter samt fastsaette de betingelser, under hvilke transportvirksomhederne har adgang til at udfoere interne transporter i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehoerende. De noedvendige forudsaetninger for den fri udveksling af tjenesteydelser omfatter ogsaa fjernelsen af alle begraensninger med hensyn til serviceydernes nationalitet og transportvirksomhedens hjemsted. Kommissionen foreslaar den spanske regering at udfaerdige loven paa en saadan maade, at de beslutninger, Raadet skal traeffe vedroerende godstransport og personbefordring, ikke stoeder paa yderligere vanskeligheder. Med henblik herpaa boer der i teksten til artikel 112, stk. 3, indfoejes et forbehold for saa vidt angaar de foranstaltninger, Raadet senere traeffer.

4.3. Saerlige bestemmelser for godstransport ad landevej

Den definition af transport for egen regning, der forekommer i artikel 104, adskiller sig en smule fra den tilsvarende definition under punkt 11 i bilag I til Raadets foerste direktiv af 23. juli 1962 (2), senest aendret ved direktiv 83/572/EOEF (3). For at undgaa enhver uklarhed med hensyn til trafikken mellem de enkelte EF-lande foretraekker Kommissionen, at definitionen i artikel 104 helt svarer til den definition af transport for egen regning, som er anfoert i det foerste direktiv.

For saa vidt angaar artikel 112, stk. 2, goer Kommissionen den spanske regering opmaerksom paa, at denne bestemmelse ikke er til hinder for en korrekt gennemfoerelse i Spanien af de faellesskabsbestemmelser, hvorved visse godstransporter ad landevej mellem medlemsstaterne fritages for enhver ordning vedroerende tilladelser og/eller kontingenter, i henhold til ovennaevnte foerste direktiv.

Kommissionen konstaterer, at der i lovforslaget ikke er medtaget de faellesskabsbestemmelser om kombineret transport, som er omhandlet i Raadets direktiv 75/130/EOEF (4), aendret ved direktiv 79/5/EOEF (5), 82/3/EOEF (6) og 82/603/EOEF (7), isaer definitionen af kombineret transport ad jernbane/landevej og fritagelsen af denne transport for enhver ordning vedroerende kontingenter og tilladelser. Kommissionen anser det for oenskvaerdigt, om der paa dette punkt i loven indfoejes en udtrykkelig henvisning til faellesskabsretten.

4.4. Saerlige bestemmelser for personbefordring ad landevej

Bestemmelserne i kapitel V og VI vedroerende international personbefordring finder baade anvendelse paa personbefordring mellem EF-lande og mellem EF-lande og tredjelande. Med hensyn til personbefordringen mellem de enkelte EF-lande goer Kommissionen den spanske regering opmaerksom paa, at den er forpligtet til at soerge for en korrekt gennemfoerelse af Raadets forordning nr. 117/66/EOEF (8), (EOEF) nr. 516/72 og (EOEF) nr. 517/72.

Kommissionen fastslaar, at de tre kategorier af tjenesteydelser, der defineres i lovforslagets artikel 109, svarer godt til de tilsvarende definitioner i de ovennaevnte forordninger; kapitel VI omhandler derimod en anden kategori kaldet »turistmaessige tjenesteydelser«, som der ikke er taget hoejde for i faellesskabsretten, men som eventuelt kan overlappe den ene eller den anden af de tre ovennaevnte kategorier. Disse »turistmaessige tjenestydelser« er underlagt en kontrolordning, der afviger fra faellesskabsbestemmelserne, og de kan derfor give stoedet til, at der opstaar forskellige situationer, der er uforenelige med faellesskabsretten. Kommissionen anmoder den spanske regering om paa nye at overveje, om det nu ogsaa er hensigtsmaessigt at opretholde denne kategori i forbindelse med personbefordring ad landevej.

De i artikel 111 omhandlede fremgangsmaader og kriterier for etableringen af en regelmaessig service er ikke helt i overensstemmelse med de tilsvarende bestemmelser i forordning (EOEF) nr. 517/72. Derfor opfordres den spanske regering til i stedet at gengive de i naevnte forordning anfoerte bestemmelser.

For at undgaa enhver uklarhed anmoder Kommissionen altsaa om at der med hensyn til personbefordring ad landevej mellem EF-medlemsstaterne i lovforlaget udtrykkeligt henvises til faellesskabsretten i forbindelse med de naevnte definitioner og fremgangsmaader.

5. Bestemmelserne i lovforslagets afsnit VI om transport ad jernbane, der specielt drejer sig om de spanske statsbaner (»Red Nacional de los Ferrocariles Espanoles«) (RENFE), giver anledning til foelgende bemaerkninger:

5.1. Kommissionen kan godkende:

i) statens anerkendelse af RENFE i dens egenskab af juridisk person, der er uafhaengig af staten (artikel 181), og af dens selvstaendighed paa det forretningsmaessige omraade (artikel 182, stk. 3).

ii) fastlaeggelsen af grundlaeggende retningslinjer for RENFE's virksomhed, af dens maalsaetning og af statens finansielle stoette til RENFE inden for rammerne af de med staten indgaaede fleraarige aftaler (artikel 183);

iii) RENFE's forpligtelse til at drive jernbanevirksomhed paa en oekonomisk forsvarlig maade;

iv) ydelse af statstilskud til RENFE som godtgoerelse for dens forpligtelse till at opretholde et offentligt servicenet, samt til normalisering af regnskaberne og daekning af driftsunderskuddet.

5.2. Idet Kommissionen konstaterer, at ovennaevnte bestemmelser peger i samme retning som den faelles transportpolitik, minder den dog om, at den spanske regering skal overholde faellesskabsbestemmelserne paa dette omraade, bl.a. Raadets forordning (EOEF) nr. 1191/69 (1), (EOEF) nr. 1192/69 (2), (EOEF) nr. 1107/70 (3), aendret ved forordning (EOEF) nr. 1473/75 (4) og (EOEF) nr. 1658/82 (5), tillige med Raadets beslutning 75/327/EOEF (6), naar den udarbejder lovens gennemfoerelsesbestemmelser, herunder de mere generelle driftsbetingelser, de med staten indgaaede fleraarige aftaler samt finanslovene; for at undgaa enhver uklarhed vil det vaere oenskeligt, om der i lovforslaget medtages en udtrykkelig henvisning til faellesskabsretten.

5.3. Kommissionen konstaterer, at selv om bestemmelserne i artikel 189 om prisdannelsen paa tansportomraadet giver RENFE »den stoerst mulige selvstaendighed paa det forvaltningsmaessige omraade«, paalaegges RENFE dog visse begraensninger, som fastsaettes af statsadministrationen, og RENFE er forpligtet til at respektere de fremgangsmaader for takstgodkendelse, der er omhandlet i lovforslagets artikel 18 og 19, og som ogsaa gaelder for andre virksomheder inden for den offentlige transportsektor. I det omfang, hvor disse bestemmelser finder anvendelse paa international godstransport og personbefordring ad jernbane, er de ikke i overensstemmelse med Raadets beslutning 82/529/EOEF (7) og 83/418/EOEF (8). Formuleringen af artikel 18, 19 og 189 boer aendres, saaledes at der tages hensyn til naevnte faellesskabsbestemmelser. For at undgaa enhver uklarhed vil det vaere oenskeligt med en udtrykkelig henvisning til faellesskabsretten.

5.4. Endelig fastslaar Kommissionen, at de i artikel 193 omhandlede forskellige former for tilsyn med og kontrol af RENFE's aktiviteter boer vaere af en saadan art, at der videst muligt undgaas en indblanding i den daglige drift, idet de boer vaere begraenset til »opfoelgende« kontrolbesoeg.

6. Kommissionen konstaterer, at det lovforslag, som den har faaet forelagt, vedroerer retningslinjerne for den nationale politik for landtransportens vedkommende, og at raekkevidden heraf kun vil kunne vurderes til bunds, saafremt Kommissionen ogsaa faar kendskab til de deraf foelgende gennemfoerelsesbestemmelser. Derfor anmoder den den spanske regering om i god tid at meddele den naevnte gennemfoerelsesforanstaltninger i henhold til den fremgangsmaade til forudgaaende undersoegelse og forhandling, der er blevet indfoert ved Raadets beslutning af 21. marts 1962.

7. Kommissionen underretter de andre medlemsstater om denne udtalelse.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 6. november 1986.

Paa Kommissionens vegne

Stanley CLINTON DAVIS

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 23 af 3. 4. 1962, s. 720/62.

(2) EFT nr. L 347 af 17. 12. 1973, s. 48.

(1) EFT nr. L 156 af 28. 6. 1969, s. 1.

(2) EFT nr. L 308 af 19. 11. 1974, s. 18.

(3) EFT nr. L 308 af 19. 11. 1974, s. 23.

(4) EFT nr. L 372 af 31. 12. 1985, s. 34.

(5) EFT nr. L 372 af 31. 12. 1985, s. 35.

(6) EFT nr. 88 af 24. 5. 1965, s. 1469/65.

(7) EFT nr. L 309 af 21. 11. 1985, s. 27.

(8) EFT nr. L 357 af 29. 12. 1976, s. 1.

(9) EFT nr. L 309 af 21. 11. 1985, s. 1.

(10) EFT nr. L 67 af 20. 3. 1972, s. 13.

(11) EFT nr. L 67 af 20. 3. 1972, s. 19.

(1) EFT nr. C 144 af 13. 6. 1985, s. 4.

(2) EFT nr. 70 af 6. 8. 1962, s. 2005/62.

(3) EFT nr. L 332 af 28. 11. 1983, s. 33.

(4) EFT nr. L 48 af 22. 2. 1975, s. 31.

(5) EFT nr. L 5 af 9. 1. 1979, s. 33.

(6) EFT nr. L 5 af 9. 1. 1982, s. 12.

(7) EFT nr. L 247 af 22. 8. 1982, s. 6.

(8) EFT nr. 147 af 9. 8. 1966, s. 2688/66.

(1) EFT nr. L 156 af 28. 6. 1969, s. 1.

(2) EFT nr. L 156 af 28. 6. 1969, s. 8.

(3) EFT nr. L 130 af 15. 6. 1970, s. 1.

(4) EFT nr. L 152 af 12. 6. 1975, s. 1.

(5) EFT nr. L 184 af 29. 6. 1982, s. 1.

(6) EFT nr. L 152 af 12. 6. 1975, s. 3.

(7) EFT nr. L 234 af 9. 8. 1982, s. 5.

(8) EFT nr. L 237 af 26. 8. 1983, s. 32.