DA Den Europæiske Unions Tidende L 268/1

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 06. september 2005

om Italiens statsstøtteordning til fordel for visse virksomheder, der investerer kollektivt i værdipapirer og med speciale i små og mellemstore virksomheder, som er noteret på en reguleret fondsbørs

(meddelt under nummer K(2005) 3302)

(Kun den italienske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2006/638/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR –

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med ovennævnte bestemmelser (1), og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Den 2. oktober 2003 trådte det italienske lovdekret nr. 269 af 30. september 2003 vedrørende »Hastebeslutning til fordel for udviklingen og for at rette op på statsbudgettet« (DL 269/2003) i kraft efter offentliggørelse i Det Italienske Statstidende nr. 229 af 2. oktober 2003. Lovdekretet er ændret til lov nr. 326 af 24. november og offentliggjort i Det Italienske Statstidende nr. 274 af 25. november 2003. Artikel 12 i DL 269/2003 fastsætter, at kapitalindtægter fra visse investeringsinstitutter, som investerer kollektivt i værdipapirer og med speciale i små og mellemstore virksomheder, der er noteret på en reguleret fondsbørs i Den Europæiske Union, indrømmes en erstatningsskat på 5 % i stedet for den ordinære selskabsskat på 12,5 %, som gælder for ikke-specialiserede investeringsvirksomheder.

(2) Ved brev af 22. oktober 2003 (D/56756) opfordrede Kommissionen de italienske myndigheder til at fremsætte oplysninger om omhandlede skatteincitament samt dato for iværksættelse, således at Kommissionen kunne fastslå, hvilken type statsstøtte der er ydet i henhold til artikel 87 i traktaten. I samme brev gør Kommissionen Italien opmærksom på, at enhver støtteforanstaltning skal anmeldes til Kommissionen i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3.

(3) Ved brev af 11. november 2003 (A/37737) og ved brev af 26. november 2003 (A/38138) fremsatte de italienske myndigheder de ønskede oplysninger. Den 19. december 2003 (D/58192) gjorde Kommissionen igen opmærksom på den anmeldelsespligt, der i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, påhviler Italien, og opfordrede de italienske myndigheder til at underrette eventuelle støttemodtagere om følgerne i henhold til traktaten og i henhold til artikel 14 i Rådets nr. 659/1999 (2) om gennemførelse af statsstøtteordninger, hvis det viser sig, at omhandlede skatteincitamenter udgør en ulovlig ydet støtte, som er gennemført uden forudgående tilladelse fra Kommissionen.

(4) Ved brev af 11. maj 2004 (SG 2004 D/202046) underrettede Kommissionen Italien om sin beslutning af 7. maj 2004 om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende ovennævnte støtteforanstaltning.

(5) Ved brev af 14. juli 2004 (A/35463) fremsatte de italienske myndigheder deres bemærkninger.

(6) Kommissionens beslutning om at indlede en formel undersøgelsesprocedure blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 9. september 2004. Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede foranstaltning senest en måned efter offentliggørelsen (3).

(7) Den 16. og 27. september 2004 blev der afholdt to møder mellem repræsentanter fra Kommissionen og de italienske skattemyndigheder for at undersøge visse aspekter ved støtteforanstaltningen.

(8) Ved brev af 7. oktober 2004 (A/37679) har Kommissionen modtaget bemærkninger fra den italienske sammenslutning af forvaltningsselskaber (Assogestione). Ved brev af 28. oktober 2004 (D/57696) har Kommissionen videresendt disse bemærkninger til de italienske myndigheder. Ved brev af 6. december 2004 (A/39479) fremsatte de italienske myndigheder deres bemærkninger til de allerede fremsendte bemærkninger.

(9) Ved brev af 18. februar 2005 (A/31490) fremsatte Assogestioni yderligere uddybende bemærkninger i forhold til dem, der allerede var fremsendt den 7. oktober 2004. Ved brev af 24. februar 2005 (D/51366) videresendte Kommissionen disse bemærkninger til de italienske myndigheder. Ved brev af 4. april 2005 (A/32813) fremsatte de italienske myndigheder deres bemærkninger til de allerede fremsendte bemærkninger.

(10) Ved brev af 28. februar 2005 (A/31724) modtog Kommissionen bemærkninger fra investeringsforeningernes europæiske brancheorganisation (European Federation of Investment Funds and Companies — FEFSI). Eftersom disse bemærkninger blev fremsat efter den fastsatte frist for fremsendelse (jf. punkt 6), og eftersom disse bemærkninger lignede dem, som Assogestioni havde fremsat, blev de ikke videresendt til Italien, og der er derfor ikke taget højde for dem i nærværende beslutning.

II. DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN

(11) Artikel 12 i DL 269/2003 i den italienske lov omhandler skattefordele til visse virksomheder, som investerer kollektivt i værdipapirer (investeringsvirksomheder). Lovdekretet fastsætter frem for alt, at fra det skatteår, hvor visse specifikke krav er opfyldt, skal der betales en skat på 5 % i stedet for den ordinære selskabsskat på 12,5 % af kapitalindtægter, som stammer fra visse investeringsvirksomheder (»specialiserede investeringsvirksomheder«), der investerer kollektivt i værdipapirer og med speciale i små og mellemstore virksomheder, som er noteret på en reguleret fondsbørs i Den Europæiske Union. Inden for det italienske skattesystem for kollektive investeringer er reglerne normalt sådan, at den omhandlede skat hvert år opkræves af de kollektive investeringsinstitutter på baggrund af et beskatningsgrundlag, der udregnes ud fra det beløb, der svarer til den årlige stigning af de daglige registreringer af formuens værdi (»kapitalindtægter«). På denne måde beskattes eventuelle opsparede overskud af de investorer, der investerer i disse investeringsvirksomheder. Takket være dette system bliver investorerne ikke opkrævet yderligere skat ved fordeling af fortjeneste, som stammer fra denne investering.

(12) Den omhandlede støtteforanstaltning ændrer de gældende italienske skatteregler for kapitalindtægter, som stammer fra investeringsforeninger, deriblandt åbne investeringsfonde, reguleret i henhold til Rådets direktiv 85/611/EØF af 20. december 1985 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (UCITS) (4), de såkaldte »Historic Luxembourg's Funds«, SICAV-investeringsforeninger og lukkede investeringsfonde, jf. de italienske lovregler, der regulerer investeringsvirksomheder. Der er følgende interessante bestemmelser i den italienske lovgivning: a) Artikel 9 og 10-ter i lov nr. 77 af 23. marts 1983 vedrørende beskatning af kapitalindtægter fra åbne investeringsfonde. b) Artikel 11 bis i lovdekret nr. 512 af 30. september 1983 vedrørende beskatning af kapitalindtægter fra visse investeringsfonde, herunder de såkaldte »Historic Luxembourg's Funds«. c) Artikel 11 i lov nr. 344 af 14. august 1993 vedrørende beskatning af kapitalindtægter fra lukkede investeringsfonde. d) Artikel 14 i lovdekret nr. 84 af 25. januar 1992 vedrørende beskatning af kapitalindtægter, som stammer fra SICAV-investeringsforeninger. e) Artikel 7 og 9 i lovdekret nr. 461 af 21. november 1997 vedrørende beskatning af kapitalindtægter og andre indtægter for investorer, som er bosiddende i Italien. f) Artikel 14 i lovdekret nr. 124 af 21. april 1993 vedrørende skatteregler for investeringsforeningers kapitalindtægter.

(13) De omhandlede investeringsforeninger består af kollektive investeringer i værdipapirer, det vil sige obligationer, aktier og andre værdipapirer eller certifikater fra noterede og ikke-noterede selskaber, med flere investorer (kaldet »deltager« eller »tegner«). Investeringsvirksomhederne kan både være en investeringsfond med kontraktmæssig form, uden juridisk person (f.eks. en unit trust eller en investeringsforening), som varetages af et forvaltningsselskab, der forvalter formuen, og som investeringsfond med form som selskab (f.eks. SICAV) (5), samt som pensionsfond (6). Investeringsvirksomhederne, der repræsenteres af investeringsforeninger, kan være enten »åbne« eller »lukkede« fonde (7).

(14) Artikel 12 i DL 269/2003 fastsætter, at der fra det skatteår, hvor støtteforanstaltningen træder i kraft, skal betales en skat på 5 % i stedet for 12,5 % af de tilskrevne kapitalindtægter, som svarer til den årlige stigning af de daglige registreringer af formuens værdi, som stammer fra specialiserede investeringsvirksomheder, som er omfattet af omhandlede lov.

(15) I henhold til artikel 12 i DL 269/2003 betragtes følgende som specialiserede investeringsvirksomheder: a) Investeringsvirksomheder, hvis vedtægter udtrykkeligt angiver, at mindst to tredjedele af værdien af deres aktiver er investeret i små eller mellemstore virksomheder, som er noteret på en officiel fondsbørs i Den Europæiske Union. b) De investeringsvirksomheder, hvis andele i små og mellemstore virksomheder, der er noteret på en officiel fondsbørs i Den Europæiske Union — ved årets udløb fra enten startdatoen eller fra den dato, der fastsat i virksomhedens vedtægter — svarer til mindst to tredjedele af værdien af deres samlede aktiver i kalenderåret i mindst en sjettedel af det samlede antal dage, fonden er i drift (8), og som fremgår af sådanne investeringsvirksomheders periodiske regnskabsopgørelser.

(16) I henhold til artikel 12 i DL 269/2003 er førnævnte investeringsinstitutter virksomheder, der investerer i små og mellemstore virksomheder, og hvis kapital ikke overstiger 800 mio. EUR, beregnet på basis af den gennemsnitlige markedspris for selskabets aktier på den sidste handelsdag i hvert af årets kvartaler (9).

(17) Ordningen gælder kun fra det skatteår, hvor en investeringsvirksomheds vedtægter fastsætter, at virksomheden skal investere, eller fra det tidspunkt virksomheden iværksættes, og der fastsættes krav om, at disse virksomheder investerer mindst to tredjedele af sine samlede aktiver i små og mellemstore virksomheder, som er noteret på en officiel fondsbørs i Den Europæiske Union.

(18) Ordningen ændrer skattereglerne for alle de forskellige italienske investeringsvirksomheder, som investerer kollektivt, hvilket både er dem, der ledes i Italien eller hører under italiensk lovgivning samt datterselskaber i Italien. Alle indrømmes en erstatningsskat på indtægter, som stammer fra disse investeringsvirksomheder (investeringsvirksomheder, der beskattes i Italien). Desuden kan der være tale om udenlandske virksomheder og datterselskaber, der beskattes i Italien som italienske tegnere med hensyn til fordeling af fortjeneste. Ordningen ændrer nemlig med samme effekt de fastsatte skattebestemmelser for udenlandske investeringsvirksomheder, som er omfattet af Rådets direktiv 85/611/EØF (UCITS) (10), hvis kapitalindtægter uddeles til italienske investorer, eller hvis andele tilfalder italienske investeringsvirksomheder (11).

(19) Til tydeliggørelse af virkningen af støtteforanstaltningen og af, hvordan den indirekte udvider skattereduktionen for ikke-specialiserede investeringsvirksomheder og andre deltagere, er det nødvendigt at foretage en undersøgelse af hver eneste skattebestemmelse, som gælder for kapitalindtægter i investeringsvirksomheder og deres deltagere, som alle er ændret ved artikel 12 i DL 269/2003. Det er i denne henseende hensigtsmæssigt at skelne mellem »investeringsvirksomheder, der opererer som kapitalformidlere, hvis indtægt er underlagt italiensk beskatning« og »investeringsvirksomheder, der hører under ordningen med erstatningsskatten, som vedrører dem, der opererer som deltager i andre investeringsvirksomheder«, da en og samme investeringsvirksomhed kan fungere både som kapitalformidler (f.eks. ved at investere i værdipapirer) og som tegner-deltager (f.eks. ved at investere i andre investeringsvirksomheder). Indtægter fra andre investorer, som ikke er indrømmet den erstatningsskat, der er indrømmet andre investeringsvirksomheder, beskrives i et separat kapitel.

(20) På baggrund af det generelle system skal investeringsvirksomhedernes indtægter ikke beskattes. Alle kapitalindtægter fra investeringsvirksomheder beskattes normalt med en skat på 12,5 %, som er udregnet på baggrund af samme virksomheds nettoresultat. Der er som regel tale om en fast sats, som erstatter enhver ekstra skattesats, der ellers kunne gælde for investeringsforeningernes uddeling af indtægter.

(21) Kapitalindtægt beregnes ved at tage fondens egenkapital før skat ved udgangen af året, fratrukket de henlagte erstatningsskatter, indberegnet indfrielser og eventuelle indtægter, der er uddelt i løbet af året, samt fratrække fondens egenkapital i begyndelsen af året og indtægter fra investeringer i kollektive investeringsvirksomheder, der er omfattet af den nedsatte erstatningsskat, samt fritaget indtægter og de indtægter, som ikke er skattepligtige (12).

(22) Artikel 12 i DL 269/2003 ændrer på det generelle skattesystem ved at indføre den omhandlede skattesats på 5 % af kapitalindtægter, som stammer fra specialiserede investeringsvirksomheder.

(23) Med udgangspunkt i det generelle skattesystem er alle uddelte indtægter til tegnerne (inklusive andre investeringsvirksomheder) fra investeringsvirksomheder, og som er omfattet af den italienske ordning med erstatningsskat, undtaget enhver anden beskatning. Den undersøgte ordning bevarer dette undtagelsessystem i forhold til indtægter, der hidrører fra specialiserede investeringsforeninger (omfattet af nedsat skat på 5 %). Ordningen reducerer endvidere den direkte beskatning af indtægter i ikke-specialiserede investeringsvirksomheder, hvor indtægterne stammer fra udenlandske specialiserede investeringsforeninger, som ikke er omfattet af den italienske skattesats, men som derved opnår et tilsvarende niveau med en selskabsskat på 5 % (13).

(24) De indtægter, der stammer fra italienske eller udenlandske investeringsvirksomheder og gives til italienske tegnere, som ikke er omfattet af yderligere beskatning i Italien, da de allerede er blevet beskattet af investeringsvirksomheden (indeholdt skat). Hvis tegneren er en virksomhed, der opererer inden for erhvervsvirksomhedens regnskabsår, vil de opnåede indtægter bidrage til at skabe en indtægt for virksomheden, der beskattes med en selskabsskat på 33 %. Der indrømmes en skattelettelse på 15 % til disse modtagervirksomheder, hvilket fuldstændigt neutraliserer dobbeltbeskatningen på den opnåede kapitalindtægt. Ordningen bekræfter i realiteten den nævnte skattelettelse, også når indtægterne kommer fra specialiserede investeringsvirksomheder (14).

(25) På baggrund af ordningen i artikel 18 i den sammenfattende lovbekendtgørelse om beskatning af indtægter (TUIR) er indtægter fra udenlandske eller italienske investeringsvirksomheder omfattet af en skat på 12,5 %. Ordningen reducerer skattesatsen til 5 %, hvis indtægterne stammer fra specialiserede investeringsvirksomheder. Denne bestemmelse sikrer lige behandling af tegnere med andele i enten udenlandske og italienske investeringsvirksomheder.

(26) De tilskrevne indtægter fra investeringsvirksomheder bidrager til kapitalindtægten i de pensionsfonde, som har andele i disse investeringsvirksomheder. Disse indtægter beskattes endvidere med en skat på 11 %. Der er fastsat en skattelettelse på 15 % af samme indtægt, som skal fratrækkes erstatningsskatten, som disse pensionsfonde indkræver, for at forhindre dobbeltbeskatning af den tilskrevne indtægt fra pensionsfondene. Skatteforanstaltningen er med til at udligne pensionsfondenes særlige skattesystem, så det passer ind i det nye skattesystem med reduceret skat for specialiserede investeringsvirksomheder.

(27) Samtidigt med at skatten for specialiserede investeringsvirksomheder nedsættes, sørger ordningen for, at indtægter fra italienske investeringsvirksomheder nyder godt af en skattelettelse på 6 %. Artikel 12 i DL 269/2003 indrømmer endvidere, at pensionsfonde, hvis aktiver stammer fra udenlandske specialiserede investeringsvirksomheder, er omfattet af en effektiv skattebyrde på 5 % i stedet for den normale skattebyrde på 11 % (15).

III. BEGRUNDELSER FOR INDLEDNING AF PROCEDUREN

(28) Til indledning af den formelle undersøgelsesprocedure fandt Kommissionen, at skatteforanstaltningerne levede op til alle påtænkte kriterier for at komme i betragtning som modtager af statsstøtte til fordel for investeringsvirksomheder, der specialiserer sig i investeringer i små og mellemstore virksomheder, hvis aktier indehaves af omhandlede specialiserede investeringsvirksomheder i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, mens Kommissionen var i tvivl omkring nedsættelsen af den direkte skat til tegnerne i de specialiserede investeringsvirksomheder, da der er tale om en generel foranstaltning, som gælder alle investorer.

(29) Når der rejses tvivl om, hvorvidt det er en støtte til fordel for specialiserede investeringsvirksomheder, har Kommissionen betragtet disse sidstnævnte »virksomheder« i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, eftersom disse enten har selskabsform og i sig selv er en virksomhedsenhed, eller de er kapitalformuer, der forvaltes af virksomheder, som konkurrerer på investeringsmarkederne. Kommissionen bemærkede desuden, at de specialiserede investeringsvirksomheder enten har direkte fordel ved nedsættelsen af skattebyrden, eller at de nyder indirekte godt af det ved at investere yderligere kapital for på den måde at opnå nedsat skat, som foranstaltningerne tildeler sine tegnere, når disse hovedsagligt investerer i små og mellemstore virksomheder, der er noteret på en reguleret fondsbørs i Europa. Kommissionen bemærkede endvidere, at fordelenes størrelse ikke er proportional med mængden af andele i små og mellemstore virksomheder, der ejes af en specialiseret investeringsvirksomhed, men udelukkende afhænger af deres status som specialiserede investeringsvirksomhed.

(30) I forbindelse med små og mellemstore virksomheder understregede Kommissionen, at foranstaltningen indebærer en indirekte fordel for virksomheder, hvis andele ejes af specialiserede investeringsvirksomheder, idet disse virksomheders likviditet øges og sikrer en lettere adgang til kapital. Fordelen afhænger af deres status som små eller mellemstore virksomheder, der er noteret på en reguleret fondsbørs i Europa, og ikke af deres indtægt, andre betingelser eller deres investeringer.

IV. KOMMENTARER FRA ITALIEN OG INTERESSEREDE PARTER

(31) Både Italien og Assogestioni har i deres bemærkninger påberåbt sig, at de omhandlede investeringsvirksomheder ikke skal betragtes som virksomheder, eftersom de udgør simple aktiver, der forvaltes af enkeltstående virksomheder. I henhold til artikel 12 i DL 269/2003 hører disse sidstnævnte ind under ordinær beskatning af formue og drager ikke fordel af den nedsatte skat.

(32) Både Italien og Assogestioni har endvidere bekræftet, at den omtalte foranstaltning var at betragte som en generel skattepolitisk foranstaltning, som direkte begunstiger investorerne, og kun indirekte har en effekt på små og mellemstore virksomheder samt investeringsvirksomheder. Ifølge de interesserede parter er foranstaltningens formål at begunstige markedsomsætningen af små og mellemstore virksomheder i forhold til andre virksomheder, som er noteret på en fondsbørs i Europa, og dermed hører de ikke ind under virksomheder, som modtager statsstøtte. Både Italien og interesserede parter har begrundet, at foranstaltningen hverken omfatter støtte til specialiserede investeringsvirksomheder eller til visse forvaltningsselskaber. For denne virksomhedsprofil har de italienske myndigheder påberåbt sig, at foranstaltningen er åben for de virksomheder, som skaber investeringsvirksomheder, der som formål og grundlag har at investere hovedsagligt i små og mellemstore virksomheder, som er noteret på en reguleret fondsbørs i Europa, og at det derfor er en generel foranstaltning.

(33) Derudover og på baggrund af disse bemærkninger ville foranstaltningen ikke få indflydelse på konkurrencen, da vilkårlige små og mellemstore virksomheder i Europa kunne drage nytte af en lettere adgang til kapital. Endvidere ville foranstaltningen ikke omfatte en støtte til små og mellemstore virksomheder, selv om investeringsvirksomhederne, eller deres forvaltningsselskaber, besluttede sig for at investere i disse for at maksimere deres fortjeneste.

(34) Assogestione fremlagde supplerende oplysninger om systemets virke i den første driftsperiode (2004). Ved udgangen af 2004 var der tre aktive specialiserede investeringsvirksomheder: De to var eksisterende fonde, der havde ændret sine vedtægter med det formål hovedsageligt at eje værdipapirer i små og mellemstore virksomheder, som er noteret på en officiel fondsbørs i Europa. Den tredje fond var ny. Assogestioni anførte, at de statslige omkostninger for 2004 i forbindelse med foranstaltningen havde været minimale. På baggrund af de af Assogestioni anførte data har Kommissionen beregnet, at tabet på skatteindtægter for 2004 beløber sig til 1,1 mio. EUR, når der tages højde for de nødvendige udligninger for at udligne indførelsen af de virtuelle skattelettelser vedrørende tidligere års beskatning. Både Italien og interesserede parter anser, at disse data påviser, at den pågældende foranstaltning ville påvirke konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne i ubetydelig grad, når der tages højde for, at også udenlandske små og mellemstore virksomheder og udenlandske investeringsvirksomheder kunne nyde godt af den omhandlede nedsatte skattebyrdes indirekte virkning.

V. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN

(35) Efter at have taget højde for de fremsatte bemærkninger fra de italienske myndigheder og de interesserede parter bekræfter Kommissionen igen deres holdning. Det vil sige, at den nedsatte skattebyrde til fordel for investorer udgør statsstøtte for at begunstige specialiserede investeringsvirksomheder, som investerer i værdipapirer i små og mellemstore virksomheder, der er noteret på en officiel fondsbørs i Europa samt små og mellemstore virksomheder, hvis andele ejes af disse investeringsvirksomheder, eftersom disse kan sammenlignes med de kriterier, der er anført i traktatens artikel 87, stk. 1.

(36) Kommissionen bekræfter endvidere den teori, som den udtrykte i brevet med begrundelsen for at indlede en formel undersøgelsesprocedure, at i visse tilfælde er investeringsvirksomhederne virksomheder i henhold traktatens artikel 87, og de kan derfor drage fordel af den nedsatte skat i henhold til artikel 12 i DL 269/2003. I særdeleshed betragter Kommissionen, at selv om de specialiserede investeringsvirksomheder ikke begunstiges direkte med en nedsat skattebyrde, som aftalt med deres tegnere, så får de alligevel en indirekte økonomisk fordel, eftersom den nedsatte skattebyrde på investeringer i investeringsvirksomheder gør det attraktivt for deltagerne at købe andele i investeringsvirksomhederne og derved give sidstnævnte større likviditet og ekstra indtægter i form af provision til forvaltning og deltagelse.

(37) På baggrund af Kommissionens skrivelse om statsstøtte og risikokapital (16) i de tilfælde, hvor en statslig foranstaltning giver mulighed for at oprette en fond eller en anden investeringsvirksomhed, er det vigtigt at konstatere, hvorvidt denne fond eller investeringsvirksomhed kan betragtes som værende berettiget til at drage fordel af statsstøtten. I det foreliggende tilfælde hæfter Kommissionen sig ved bemærkningen fra de italienske myndigheder, der udtrykker, at de specialiserede investeringsvirksomheder, som anvender den nedsatte skattesats i overensstemmelse med artikel 12 i DL 269/2003, kun udgør simple formueaktiver, og de kan derfor ikke betragtes som virksomheder under ét i henhold til traktatens artikel 87. Kommissionen bemærker endvidere, at disse investeringsvirksomheder i nogle tilfælde har form af et selskab, og at de individuelt kan nyde godt af fordelene, selv om deres beskatning er adskilt fra beskatningen af den formue, de forvalter. Kommissionen bemærker også, at andre investeringsvirksomheder uden juridisk person forvaltes af virksomheder, der konkurrerer med andre virksomheder, som opererer inden for forvaltning af opsparede midler, og derfor kan de nævnte virksomheder nyde godt af fordelene.

(38) Kommissionen skønner, at de specialiserede investeringsvirksomheder udøver en økonomisk aktivitet og hidrører under virksomheder, som beskrevet i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1. Dette bekræftedes af domstolens retspraksis for Området for Indirekte Skatter (moms). Navnlig har domstolen for nylig (17) fastslået, at SICAV-investeringsforeninger, som omfatter kollektiv investering i værdipapirer, udgør en økonomisk aktivitet, udført af passive aktører i henhold til artikel 4, stk. 2, i det sjette direktiv om moms (18). På baggrund af retspraksis (19) og ved i betragtningerne at inddrage det første direktiv (20) kan det udledes, at den harmoniserede lovgivning om moms er gennemført for at fjerne de faktorer, der kan ændre betingelserne for konkurrence og derved skabe konkurrenceneutralitet. Hvis der tages højde for, at disse bestemmelser for statsstøtte og direktiverne om harmonisering af moms har samme sigte, anser Kommissionen det som passende at henvise til den retspraksis vedrørende førnævnte direktiver, som bekræfter, at de omtalte investeringsvirksomheder, der har form som selskab eller ej, udøver en økonomisk aktivitet og udgør derfor en virksomhed i henhold til artikel 87, stk. 1.

(39) Som en konsekvens heraf anser Kommissionen, at en skattefordel, der ydes til investorer, som investerer i specialiserede investeringsvirksomheder, favoriserer selv samme virksomheder samt virksomheder, når disse har form som selskab, eller de virksomheder, som forvalter disse virksomheder, når disse har en kontraktform. Det er især stigningen i efterspørgslen på andele i investeringsvirksomheder, der bestemmer stigningen i den afkrævede provision for forvaltning og deltagelse fra virksomhedens side eller fra de virksomheder, der forvalter disse.

(40) Argumentet for at foranstaltningen ikke skulle være selektiv, fordi den ikke begunstiger bestemte investeringsvirksomheder og forvaltningsvirksomheder, hvad angår deres størrelse, nationalitet, registreringssted eller sammensætning, er irrelevant, eftersom det, der tæller, er, at foranstaltningen giver en ekstraordinær reduktion af skattebyrden og er begrænset til at omfatte specialiserede investeringsvirksomheder, som investerer i små og mellemstore virksomheder, der er noteret på en officiel fondsbørs, samt forvaltningsvirksomheder. På baggrund af den samlede retspraksis (21) er det faktum, at en støtte ikke er rettet mod en eller flere specifikke modtagere, som defineret tidligere, men som er underlagt en række objektive kriterier kan ikke starte en diskussion om det selektive ved en statslig foranstaltning. Kommissionen er ligeledes af den mening, at den opnåede fordel fra foranstaltningen begunstiger de virksomheder, der forvalter specialiserede investeringsvirksomheder, og det være sig udelukkende indirekte, og de kan ikke udelukke eksistensen af en statsstøtte, når, og jf. domstolens samlede retspraksis (22), de direkte skattemæssige fordele, som bliver tildelt investorer, der ikke er en virksomhed, hvilket berettiger statsstøtte til de virksomheder, som investorerne investerer i.

(41) Kommissionen er derfor nået til den konklusion, at foranstaltningen er en indirekte specifik fordel for de fremstillede investeringsvirksomheder og for de virksomheder, som forvalter midler for andre virksomheder, til skade for virksomheder, som tilbyder andre former for investering.

(42) Kommissionen bekræfter ligeledes, som angivet i sit brev, sin begrundelse for at indlede en formel undersøgelsesprocedure, og som ifølge denne har som sigte at begunstige små og mellemstore virksomheder, hvis aktier ejes af specialiserede investeringsvirksomheder, der drager fordel af den nedsatte skat i henhold til artikel 12 i DL 269/2003. Kommissionen er især af den opfattelse, at foranstaltningen er en indirekte selektiv fordel for små og mellemstore virksomheder, hvis aktier ejes af specialiserede investeringsvirksomheder, da der kommer en øget efterspørgsel efter deres aktier og en stigning i deres likviditet. Argumenter for, at der ikke er nogen fordel for små og mellemstore virksomheder, eftersom fonde og investorer opererer for at maksimere fortjenesten, kan ikke godtages, eftersom gunstige skatteforanstaltninger gør investeringen mere attraktiv, hvilket vil medføre større likviditet til små og mellemstore virksomheder, også uden at disse virksomheder er aktive i søgen efter at udnytte denne fordel.

(43) Det er heller ikke muligt at godtage argumentet om, at den omtalte foranstaltning er en generel skattepolitisk foranstaltning med det sigte at begunstige små og mellemstore virksomheder i Europa, og som ligger uden for de anvendelige bestemmelser for statsstøtte. Kommissionen anser, at den skattemæssige fordel, der ydes, giver betydelige skævheder i skattebyrden mellem på den ene side kollektive investeringer i små og mellemstore, børsnoterede virksomheder, og på den anden side kollektive investeringer i andre virksomheder eller enkelte investeringer i ikke-børsnoterede virksomheder. Foranstaltningen kan ikke retfærdiggøres på baggrund af det faktiske specifikke mål, fordi den begrænser sig til en skattereduktion vedrørende kollektive investeringer i små og mellemstore virksomheder, der er noteret på en reguleret fondsbørs, og derfor ikke har proportionalt sigte i forhold til formålet at begunstige kapitaldannelse i disse virksomheder, men det er mere eller mindre underlagt betingelsen om, at investeringerne skal realiseres gennem specialiserede investeringsvirksomheder.

(44) Kommissionen anser, at de omhandlede fordele ydes af staten eller via statsmidler. Når der tages højde for, at Italien ikke har fremsat indsigelser til sagen, bekræfter Kommissionen den vurdering, der er anført i indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure, hvor det angives, at støtten stammer fra skat, da den udgøres af afkald på skatteindtægter (jf. bestemmelse), som normalt tilfalder den italienske statskasse.

(45) I betragtning af foranstaltningens effekt bekræfter Kommissionen den vurdering, som er foretaget i indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure, hvor det fremgår, at foranstaltningen kan forvride konkurrencen mellem virksomheder og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, da støttemodtagerne kan operere på internationale markeder og udøve erhvervsaktiviteter og andre økonomiske aktiviteter på de markeder, der kendetegnes af hård konkurrence. Ifølge den samlede retspraksis (23) om hvorvidt en foranstaltning forvrider konkurrencen, er det tilstrækkeligt, at støttemodtageren er i konkurrence med andre virksomheder på de markeder, der er åbne over for konkurrence. Investeringsvirksomheder, der investerer kollektivt i værdipapirer og med speciale i små og mellemstore virksomheder, er i særdeleshed i konkurrence med andre finansieringsvirksomheder, og de opererer på et åbent marked, der kendetegnes af en betydelig samhandel mellem medlemsstaterne. Hvad angår de små og mellemstore virksomheder, hvis aktier er tegnet af specialiserede investeringsforeninger i henhold til artikel 12 i DL 269/2003, er nogle af dem alligevel aktive i sektorer, hvor der er samhandel mellem medlemsstaterne.

(46) Kommissionen er af den opfattelse, at hverken den begrænsede skatteudgift, der er bestemt af denne foranstaltning i 2004 (1,1 mio. EUR), eller det lille antal specialiserede virksomheder, som udøvede virksomhed i det omtalte år (tre), i forhold til det store antal børsnoterede små og mellemstore virksomheder, hvis aktier ejes af investeringsvirksomheder, kan ændre konklusionen om, at foranstaltningen omfatter en støtte, der først og fremmest, ifølge domstolenes samlede retspraksis (24), også i beskedent omfang kan påvirke konkurrencen. For det andet udelukker Italien ydermere ikke, at den omtalte foranstaltning med tiden kan have en økonomisk indvirkning, som er mere markant. Det skal bemærkes, at foranstaltningens lille indvirkning også kan forklares ved, at Kommissionen straks indledte en formel undersøgelsesprocedure, hvilket kan have haft indflydelse på aktørernes adfærd. Endelig, og selv om antallet af støtteberettigede små og mellemstore virksomheder, som er noteret på en reguleret fondsbørs i Europa, er relativt konstant i forhold til omfanget af den nedsatte skat for 2004, giver de af Italiens fremsatte data ikke mulighed for at konkludere, om støtten til de enkelte støttemodtagere kan falde ind under de minimis-støtte.

(47) Kommissionen konkluderer derfor, at den omhandlede støtteforanstaltning medfører en ændring (gennem beskatning af investorer) af konkurrencesituationen for visse virksomheder, som udøver forretningsaktiviteter, og at den, i det omfang de opererer på markeder, som er åbne for international konkurrence, er konkurrenceforvridende.

(48) De italienske myndigheder har iværksat støtteordningen uden forudgående anmeldelse til Kommissionen og respekterede dermed ikke sin forpligtelse i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3. De foranstaltninger, der i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1. berettiger til statsstøtte og som iværksættes uden forudgående godkendelse fra Kommissionen, betragtes som ulovligt ydet støtte.

(49) Den omtalte foranstaltning berettiger til statsstøtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, og forenelighed med fællesmarkedet skal vurderes på grundlag af undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 2 og artikel 87, stk. 3.

(50) De italienske myndigheder har ikke udtrykkeligt bestridt Kommissionens vurdering om at indlede en formel undersøgelsesprocedure, som angivet ved brev af 11. maj 2004, hvor det fremgår, at der ingen mulighed i det foreliggende tilfælde er for at anvende undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, så statsstøtten kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet. Kommissionen er ikke kommet i besiddelse af nye oplysninger, som skaber tvivl om denne konklusion.

(51) Fordelene ved det foreliggende tilfælde er ikke, at de kan relateres til nogle udgifter, eller at de er forbundet med ikke-støtteberettigede udgifter i henhold til fritagelsesforordninger for visse kategorier af støtte eller eksisterende rammebestemmelser.

(52) Undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 2, vedrørende støtte af social karakter tildelt den enkelte forbruger, støtte til forårsagede naturkatastrofer eller til andre ekstraordinære begivenheder og til støtte, der tildeles bestemte områder i Forbundsrepublikken Tyskland, gælder ikke i disse tilfælde.

(53) Det er heller ikke muligt at anvende undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), som giver mulighed for bevilling af støtte, der er beregnet på at fremme udviklingen i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der er meget stor arbejdsløshed, da støtteforanstaltningen skal anvendes på hele det italienske territorium og ikke kun i de italienske områder, der ydes bistand, i henhold til artikel 87, stk. 3, litra a). Endelig synes støtteordningen ikke at bidrage til nogen form for udvikling i de nævnte områder.

(54) På samme måde kan støtteordningen heller ikke betragtes som vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller at have til hensigt at afhjælpe et alvorligt problem i den italienske økonomi, som fastsat i traktatens artikel 87, stk. 3, litra b). Ordningens sigte er heller ikke tiltænkt til opnåelse af kulturfremme eller bevarelse af kulturarv i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra d).

(55) Endelig skal den pågældende støtte vurderes i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Denne artikel fastsætter, at støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske områder kan betragtes som støtte, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Skattelettelser, der tildeles gennem denne støtteforanstaltning, svarer ikke til specifikke investeringer, til skabelse af arbejdspladser eller til specifikke projekter til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske områder i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). De kan derfor ikke betragtes som forenelige med fællesmarkedet på baggrund af de kriterier, Kommissionen har udstukket for »Statsstøtte og risikokapital« (25), når de gunstige investeringer er rettet mod virksomheder, som er noteret på en reguleret fondsbørs i Europa. De italienske myndigheder har heller ikke bevist, at de pågældende virksomheder ikke begunstiges ved en lettere adgang til finansiering af aktier og at de er tilgængelige, ved kapitaltilførsel, til en højere kurs end i andre virksomheder. Kommissionen bemærker slutteligt, som bekræftet af Domstolen i forbindelse med anden støtteforanstaltning, at støtten begunstiger specifikke investeringer: »Det er ikke udelukket, at samme ordning kunne finde anvendelse i forhold til virksomheder i vanskeligheder eller aktører inden for udsatte sektorer, reguleret i henhold til specifikke bestemmelser i forbindelse med støtte« (26). Kommissionen konkluderer, at de fordele, som den tildelte støtte medfører, reducerer støttemodtagerens omkostninger i løbet af deres økonomiske aktivitet, og støtten skal derfor betragtes som statsstøtte, der, ifølge gældende praksis og retspraksis, er uforenelig med fællesmarkedet.

VI. KONKLUSIONER

(56) Kommissionen konkluderer, at de i foranstaltningen omtalte tildelte skattelettelser, udgør statsstøtte til formål, som ikke er anvendelige med nogen af de undtagelser i de generelle forbud for lignende støtte, og at de derfor er uforenelige med fællemarkedet. Kommissionen skønner endvidere, at Italien har iværksat den omhandlede støtte ulovligt.

(57) Når det konstateres, at der er ydet ulovlig statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet, er det en naturlig konsekvens, at støtten skal tilbagebetales for at genoprette den tidligere konkurrencedygtighed, som forelå, inden støtten blev tildelt.

(58) Nærværende beslutning angår den omhandlede støtteordning og skal udføres omgående, herunder tilbagebetaling af ulovligt ydet støtte i overensstemmelse med artikel 14 i forordning nr. 659/1999 (27) om gennemførelse.

(59) Kommissionen finder det nødvendigt for det første at anmode Italien om at ophæve støtteordningen omgående, som består af forskellen i beskatning af kapitalindtægter til fordel for kapitalindtægter fra investeringsvirksomheder med speciale i små og mellemstore virksomheder, som er noteret på en reguleret fondsbørs i Europa, ved at oplyse alle involverede i ordningen, der skulle have anvendt de omhandlede skatteincitamenter, i henhold til relevante nationale bestemmelser i artikel 12 i DL 269/2003, vedrørende iværksættelse, der er gennemført af nærværende beslutning fra Kommissionen.

(60) For det andet skal Italien kræve den ydede støtte tilbagebetalt af investeringsvirksomhederne eller af de virksomheder, der forvalter de investeringsvirksomheder, der har kontraktmæssig form, som samtidigt er de første støttemodtagere og forpligtede til at betale erstatningsskat af kapitalindtægter til den italienske stat. Støtten, der skal tilbagebetales, svarer til forskellen på den ordinære erstatningsskat og den nedsatte skat fra det omhandlede skatteincitament. Nærværende beslutning påvirker ikke investeringsvirksomhedernes eller de virksomheder, der forvalter dem, mulighed for at inddrive et tilsvarende beløb fra deres tegnere, hvis denne mulighed er omfattet af national retspraksis. Tilbagebetalingspligt af støtten udelukker ikke muligheden for, at hele eller en del af den støtte, som er tildelt enkelte støttemodtagere, er forenelig i henhold til artikel 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 vedrørende anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 om støtte i mindre omfang (»de minimis«) (28).

(61) Kommissionen beder Italien om at fremsende de anmodede oplysninger ved at anvende det spørgeskema, der er vedlagt denne beslutning, hvor der skal noteres navne på kapitalformidlere og andre aktører, som er tilbagebetalingspligtige i forhold til det omhandlede skatteincitament. Desuden skal de fastsatte foranstaltninger og dem, der allerede hidrører som foranstaltninger til omgående og effektiv tilbagebetaling af ulovligt ydet statsstøtte, tydeligt specificeres. Kommissionen anmoder Italien om senest to måneder efter anmeldelsen af denne beslutning at fremvise gyldig dokumentation vedrørende den indledte procedure for tilbagebetaling af den ulovligt ydede statsstøtte (f.eks. cirkulærer, påkrav om tilbagebetaling osv.).

(62) Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter, som beregnes i henhold til Kommissions forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 vedrørende bestemmelserne om iværksættelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 vedrørende gennemførelsesmetoder for artikel 93 i EF-traktaten (29).

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den af Italien påtænkte statsstøtte til skatteincitamenter til fordel for investeringsorganismer, der investerer kollektivt i værdipapirer og med speciale i små og mellemstore virksomheder, der er noteret på en reguleret fondsbørs i Europa i henhold til artikel 12 i lovdekret 269/2003, som Italien har iværksat ved overtrædelse af artikel 88, stk. 3, i traktaten, er uforenelig med fællesmarkedet.

Artikel 2

Italien skal ophæve den i artikel 1 omhandlede støtteordning senest to måneder efter meddelelsen om denne beslutning.

Artikel 3

1. Italien underretter senest to måneder efter meddelelsen om denne beslutning alle kapitalformidlere og andre investeringsorganismer, som kollektivt investerer i værdipapirer med speciale i små og mellemstore virksomheder, samt alle andre aktører, der er en del af den i artikel 1 omhandlede statsstøtteordning på baggrund af Kommissionens beslutning om, at denne ordning er uforenelig med fællesmarkedet.

2. Den Italienske Republik træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte, som allerede ulovligt er udbetalt til støttemodtagerne, der enten har form som selskab eller, afhængigt af sagen, fra virksomheder, der forvalter investeringsvirksomheder med kontraktmæssig form, med forbehold af eventuelle indsigelser, fastsat af den nationale lovgivning.

Den italienske Republik underretter senest to måneder efter meddelelsen om denne beslutning Kommissionen om, hvem støttemodtagerne er, støttens størrelse, når der er tale om en individuel støtte og med hvilken metode, støttebeløbet er blevet fastsat.

3. Tilbagesøgningen skal ske uophørligt og i overensstemmelse med national lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme beslutningen hurtigt og effektivt.

4. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, den blev udbetalt til støttemodtagerne, og indtil den er blevet tilbagebetalt.

Renterne beregnes på basis af den bestemmelse, som fremgår af afsnit V i forordning (EF) nr. 794/2004.

Artikel 4

Italien underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen. Disse oplysninger meddeles ved hjælp af det spørgeskema, der er vedlagt denne beslutning. Italien fremsætter, inden for samme tidsfrist, alle dokumenter med gyldig dokumentation vedrørende den indledte procedure for tilbagebetaling af den ulovligt ydede statsstøtte.

Artikel 5

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 06. september 2005. På Kommissionens vegne Neelie KROES Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 225 af 9.9.2004,side 8.

(2) EFT L 83 af 27.3.1999,side 1.

(3) Se fodnote 1.

(4) EFT L 375 af 31.12.1985,side 3.

(5) Den vigtigste forskel mellem SICAV-investeringsforeninger (fonde, der har form som selskab) og investeringsfonde, som har kontraktmæssig form, er den manglende formueadskillelse mellem investeringskapital og aktiekapital. Tegningsandelen i SICAV-virksomhederne (aktier) udgør også aktiekapitalen i samme virksomhed.

(6) Den skattesats, investeringsfondene skal anvende på tilskrevne kapitalindtægter, reduceres ikke direkte i henhold til artikel 12 i DL 269/2003, da fondene hidrører under særlige skattebestemmelser. Pensionsfonde, der investerer i specialiserede investeringsvirksomheder, nyder dog godt af en særlig skattelettelse, som gør det muligt for dem at anvende den særlige skattesats på 5 % på den del af indtægterne, der stammer fra specialiserede investeringsvirksomheder.

(7) Forskellen på åbne og lukkede fonde er, at i sidstnævnte er antallet af andele, der er udstedt af fonden, fastsat af et aftaledokument gældende for et på forhånd fastsat antal år, og indehaverne kan ikke på et hvilket som helst tidspunkt indfri deres andel. Nye udstedelser af andele er også begrænset. Åbne fonde er ikke underlagt disse restriktioner (se »Nationalbankdirektørens indgreb af 27. august 2003« fra Den italienske Nationalbank, som ændrer bestemmelserne for de UCITS-virksomheder, der tidligere var omfattet af »Nationalbankdirektørens indgreb af 20. september 1999« og nu skal tilpasses de nye bestemmelser, som er gældende for lukkede fonde i henhold til dekret nr. 47 af 31. januar 2003).

(8) Denne grænse er sat til 2 måneder for lukkede fonde.

(9) En virksomhed kan tilhøre gruppen af små og mellemstore virksomheder i et eller flere kvartaler, alt afhængigt af kurssvingningerne på aktiemarkederne.

(10) Størrelsen har ikke direkte indflydelse på beskatningen af udenlandske investeringsvirksomheder, som ikke falder ind under direktiv 85/611/EØF.

(11) Helt præcist er det, når udenlandske UCITS-virksomheder uddeler deres kapitalindtægter til de italienske investorer, som så pålægges italiensk skat på uddelingsstedet, og den del af kapitalindtægten, som de italienske investeringsvirksomheder modtager for investering i udenlandske UCITS-virksomheder, giver ret til en lempelse for den dobbeltbeskatning, der er gældende for den del af kapitalindtægterne fra UCITS-virksomheder.

(12) Ifølge ordningen i artikel 10-ter i lov nr. 77/1983 er indtægter hidrørende fra udenlandske investeringsvirksomheder, som ikke er omfattet af Rådets direktiv 85/611/EØF, nettoaktiver, der er fritaget for kildebeskatning.

(13) Generelt er det kun 40 % af de kapitalindtægter, som tilfalder en italiensk investeringsforening for deltagelse i en udenlandsk investeringsvirksomhed, som beskattes i Italien, hvilket betyder, at udenlandske indtægter, der tildeles en italiensk investeringsvirksomhed faktisk beskattes med 5 % (En beskatning på 12,5 % af 40 % af indtægterne svarer til en skattesats på 5 %). Derudover skal der fratrækkes investeringsvirksomhedernes kapitalindtægter, der hidrører fra specialiserede investeringsvirksomheder, som er underlagt en nedsat beskatning svarende til 5 %, og støtteforanstaltningen søger at sikre lige behandling af de investorer, der har tegninger i specialiserede investeringsvirksomheder, uafhængigt af om de er italienske eller udenlandske.

(14) Artikel 12 i DL 269/2003 bevarer den nuværende skattelettelse på 15 % for at undgå, at den nedsatte skattesats på 5 %, som er indrømmet specialiserede investeringsvirksomheder fra at skulle udsættes for en højere sats, hidrørende fra de investorer, der tegner og udøver erhvervsvirksomhed. Sidstnævnte er faktisk underlagt en højere personskat, hvis skattelettelsen, i stedet for 15 %, var begrænset til 5 % (sammenfaldende med erstatningsskatten fra investeringsvirksomheder). Kort sagt ville en skattelettelse på 15 % gøre det muligt at undgå en højere personlig beskatning for tegnerne ved at lade det samlede skattetræk være 5 %. Til forhindring af at tegnerne nyder godt af hele skattelettelsen på 15 %, når der kun er trukket 5 %, fastsætter foranstaltningen dog, at skattelettelsen er en begrænset skattelettelse, der kun gælder for den del, hvor der ikke er dækning for den tilskrevne kapitalindtægt i erstatningsskatten, dvs. for de 9 %, som ikke kan tilbagebetales eller anvendes til at nedsætte kapitalindtægter i det regnskabsår, hvor den omhandlede indtægt er indtjent. Til kompensation for inddrivelse af kildeskatten fastsættes det endeligt i henhold til gældende italienske regler, at der afsættes en sum penge til tilbagebetaling til udenlandske investorer (ikke bosiddende i Italien), som har tegnet sig i investeringsvirksomheder, der beskattes efter italienske regler, som har krav på tilbagebetaling af skat svarende til 15 % af de indtægter, der er uddelt af investeringsvirksomhederne i form af kompensation for den tidligere opkrævede skat. Ordningen begrænser tilbagebetalingen til 6 %, når de uddelte indtægter fra specialiserede investeringsvirksomheder er omfattet af erstatningsskatten, hvis sats er reduceret til 5 % i henhold til artikel 12 i DL 269/2003.

(15) Hvad angår pensionsfonde, så skal de betale en effektiv skat på 5 % af den del af deres indtægter, der stammer fra specialiserede investeringsvirksomheder — i henhold til gældende skattebestemmelser for pensionsfonde — gennem udelukkelse af kapitalindtægter, som bærer en skattebyrde på 11 %, på 54,55 % af de indtægter, som kommer fra specialiserede udenlandske investeringsvirksomheder, således at 45,55 % af pensionsfondenes kapitalindtægter bærer en skattebyrde på 11 %. Derved opnås der en sats, som svarer til 5 % af indtægten. Omvendt skal indtægter fra italienske specialiserede investeringsvirksomheder, som sådanne pensionsfonde deltager i, bære en skattebyrde på 11 %, selv om de nyder godt af en skattelettelse på 6 %, som er aftalt for at kompensere for skattebyrder, som disse specialiserede investeringsvirksomheder allerede har betalt.

(16) EUT C 235 af 21.8.2001,side 3, punkt IV.1.

(17) Sag C-8/03 BBL, punkt 42 og 43.

(18) Det sjette momsdirektiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT C 145 af 1977, side 1). Direktivet er sidst ændret med direktiv 2004/66/EF (EFT L 168 af 1.5.2004,side 35).

(19) Sag 89/81, Hong-kong Trade Deveopment Council [1982], samling 1277, punkt 6. Se også sag C-317/94, Elida Gibbs-sagen [1996], samling I-5339, punkt 20.

(20) Det første direktiv 67/227/EØF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (EFT L 71 af 14.4.1967,side 1.301). Direktivet er sidst ændret med direktiv 77/388/EF (se fodnote 19).

(21) Sag T-55/99 CETM mod Kommissionen [2000], samling II-3207, punkt 40 og de forenede sager T-92/00 og T-103/00, Territorio Histórico de Álava e altri/Kommissionen [2002], samling II-1385, punkt 58.

(22) Sag C-156/98, Tyskland/Kommissionen [2000], samling I-6857, punkt 24-28 og sag T-93/02, Confédération nationale du Crédit mutuel/Kommissionen, med dom af den 18. januar 2005, punkt 95.

(23) Sag T-214/95, Het Vleemse Gewest/Kommissionen, samling 1998, side II-717.

(24) Sag C-142/87, Belgien/Kommissionen, samling 1990, side I-959.

(25) EFT C 235 af 21.8.2001,side. 3.

(26) Sag C-156/98, Tyskland/Kommissionen, samling 2000, side I-6857, punkt 69.

(27) Se fodnote 2.

(28) EFT L 10 af 13.1.2001,side 30.

(29) EFT L 140 af 30.04.2004,side 0001.