*****

KOMMISSIONENS HENSTILLING

af 13. maj 1986

om indfoerelse af privilegium for krav paa afgifter paa produktion af kul og staal

(86/198/EKSF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab, saerlig artikel 49 og 50,

efter hoering af Raadet (1),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og

ud fra foelgende betragtninger:

Den befoejelse til at laegge afgifter paa produktion af kul og staal og fastsaette betingelserne for paaligning og opkraevning heraf, som ved traktatens artikel 49 og 50 er tillagt Den hoeje Myndighed, omfatter ogsaa befoejelse til at traeffe alle foranstaltninger, der kan sikre opkraevning af afgifterne, herunder i tilfaelde af den afgiftspligtiges insolvens;

De europaeiske Faellesskabers Domstol har i dom af 17. maj 1983 i sag 168/82 (3) fastslaaet den fiskale karakter af den kompetence, der saaledes er tillagt Den hoeje Myndighed med henblik paa, at denne under de bedst mulige vilkaar kan udfoere de opgaver, der er tillagt den ved traktaten;

i alle medlemsstaterne, paa naer Danmark, tillaegges statens skattekrav privilegium i forbindelse med fuldbyrdelsesprocedurer, hvor der foreligger konkurrerende krav; for at sikre, at produktionsafgifterne, der er Kul- og Staalfaellesskabets vigtigste indtaegtskilde, kan inddrives effektivt og paa lige fod med medlemsstaternes skattekrav, maa kravene paa produktionsafgifter tillaegges samme privilegium som indenlandske skattekrav;

det forhold, at skatteprivilegiet afhaengig af skattens art i visse medlemsstater tillaegges forskellig rang, noedvendiggoer, at man blandt de forskellige indenlandske skatter maa vaelge en skat, som EKSF-afgifterne kan ligestilles med; der boer derfor saa vidt muligt henvises til en skat, der er faelles for alle medlemsstaterne, saaledes at en saadan henvisning har samme betydning i alle medlemsstaternes nationale lovgivning; mervaerdiafgiften opfylder dette krav;

det forekommer noedvendigt, at privilegiet for EKSF-afgifterne er ens i hele Faellesskabet, og at foraeldelsesfristen er tilstraekkelig lang, for at Faellesskabet kan udoeve privilegiet lige effektivt i alle medlemsstaterne;

de forhoejelser, der ifoelge traktatens artikel 50, stk. 3, og artikel 6 i Den hoeje Myndigheds beslutning nr. 3/52 (4), senest aendret ved beslutning nr. 3614/85/EKSF (5), kan paalaegges i tilfaelde af forsinkelse, er en uadskillelig del af EKSF's fiskale krav;

Faellesskabet skal kunne goere det paagaeldende privilegium gaeldende i forbindelse med procedurer, hvor der foreligger konkurrerende krav, og som stadig verserer paa det tidspunkt, hvor denne henstilling gennemfoeres, for derved at sikre, at krav paa EKSF-afgifter, der er opstaaet i aarene forud for henstillingens vedtagelse, saa vidt muligt kan inddrives; medlemsstaterne boer derfor ved hjaelp af passende overgangsbestemmelser sikre den afgiftspligtige virksomheds oevrige kreditorer passende retsbeskyttelse for deres krav, bl.a. for saa vidt angaar retsmidlerne mod den indplacering af kravene, der finder sted som foelge af gennemfoerelsen af denne henstilling;

ifoelge traktatens artikel 50, stk. 2, skal betingelserne for paaligning og opkraevning fastsaettes ved en af Den hoeje Myndighed vedtaget generel beslutning efter hoering af Raadet; ifoelge artikel 14, sidste stykke, kan Den hoeje Myndighed, naar den er befoejet til at vedtage en beslutning, indskraenke sig til at rette en henstilling; dette retlige instrument synes det mest velegnede med henblik paa den valgte loesning, hvorefter krav paa EKSF-afgifter faar samme stilling som den, der tillaegges indenlandske skattekrav i henhold til de enkelte medlemsstaters lovgivning;

VEDTAGET FOELGENDE HENSTILLING:

Artikel 1

Medlemsstater, der tillaegger indenlandske skattekrav privilegium, som omfatter hele eller en del af den afgiftspligtiges formue, tillaegger krav paa afgifter af den i traktatens artikel 49 og 50 naevnte art samme privilegium i alle de tilfaelde, hvor der i henhold til den nationale lovgivning anses at foreligge konkurrerende krav.

Artikel 2

De medlemsstater, hvori indenlandske skattekrav tillaegges et almindeligt eller saerligt privilegium, men med forskellig rang, afhaengig af skattens art, tillaegger krav paa EKSF-afgifter et almindeligt eller saerligt privilegium af samme rang som den, der i henhold til vedkommende stats nationale lovgivning tillaegges krav paa mervaerdiafgift.

Artikel 3

Det i artikel 1 og 2 naevnte privilegium bestaar, saa laenge kravet paa EKSF-afgiften ikke er foraeldet.

Privilegiet omfatter det skyldige afgiftsbeloeb med tillaeg af den i traktatens artikel 50, stk. 3, og den i artikel 6 i Den hoeje Myndigheds beslutning nr. 3/52 naevnte forhoejelse for forsinkelse.

Artikel 4

Medlemsstaterne saetter de noedvendige ved lov eller administrativt fastsatte retsforskrifter i kraft for senest den 1. januar 1988 at efterkomme denne henstilling. De underretter straks Kommissionen herom.

Medlemsstaterne foreskriver, at disse retsforskrifter finder anvendelse paa de fuldbyrdelsesprocedurer, der verserer paa det tidspunkt, hvor denne henstilling gennemfoeres, idet de ved hjaelp af passende overgangsbestemmelser sikrer den afgiftspligtige virksomheds oevrige kreditorer passende retsbeskyttelse for deres krav.

Artikel 5

Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. maj 1986.

Paa Kommissionens vegne

Jacques DELORS

Formand

(1) EFT nr. C 65 af 20. 3. 1986, s. 5.

(2) EFT nr. C 229 af 9. 9. 1985, s. 10.

(3) Sml. 1983, s. 1681.

(4) EKSF-Tidende nr. 1 af 30. 12. 1952, s. 4.

(5) EFT nr. L 344 af 21. 12. 1985, s. 37.