*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 22. juli 1982

om afgraensningen af egnsudviklingsomraaderne i Danmark pr. 1. januar 1982

(Den danske tekst er den eneste autentiske)

(82/691/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter at have givet de paagaeldende parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger (1), som fastsat i naevnte artikel 93, og under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Ved skrivelse af 27. oktober 1981 underrettede den danske regering i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 93, stk. 3, Kommissionen om de aendringer, som den havde til hensigt at gennemfoere fra 1. januar 1982 i den siden 1977 gaeldende afgraensning af egnsudviklingsomraader i henhold til lov af 7. juni 1972 (2) om egnsudvikling;

den nye afgraensning skal gaelde for fem aar, og som en overgangsforanstaltning er det hensigten, at de omraader, som ved den nye afgraensning mister deres status som egnsudviklingsomraade eller faar deres status aendret fra specielt egnsudviklingsomraade til generelt egnsudviklingsomraade, i en etaarig periode frem til den 31. december 1982 fortsat skal kunne indgive stoetteansoegninger til de danske myndigheder under henvisning til deres tidligere status;

i den danske lov nr. 219 opereres der med tre stoettekategorier: tilskud, laan til favorabel rente og statsgarantier, og der skelnes mellem to former for egnsudviklingsomraader: specielle egnsudviklingsomraader, hvor der er mulighed for at yde de tre naevnte former for stoette, og generelle egnsudviklingsomraader, hvor der er mulighed for at yde de tre naevnte former for stoette, og generelle egnsudviklingsomraader, hvor der ikke maa ydes tilskud; denne sondring betyder, at den maksimale stoetteintensitet varierer fra den ene type egnsudviklingsomraade til den anden;

den danske regering har baseret den nye afgraensning af egnsudviklingsomraaderne paa Egnsudviklingsraadets nylig gennemfoerte undersoegelse af samtlige omraader i Danmark, som viser, at der siden den seneste revision af afgraensningen af egnsudviklingsomraaderne i 1977 har vaeret en positiv udvikling i flere af egnsudviklingsomraaderne og en negativ udvikling i omraader uden for de nuvaerende egnsudviklingsomraader, hvorfor den nuvaerende afgraensning maa aendres;

ved udvaelgelsen af egnsudviklingsomraaderne har den danske regering anvendt en sammenvejet indikator omfattende seks kriterier: aldersfordeling, beskaeftigelse, indkomst, erhvervsfrekvens, beskaeftigelse i serviceerhvervene og beskaeftigelse inden for fremstillingserhvervene (eksklusive bygge- og anlaegssektoren, raastofudvinding og offentlige vaerker), hvor indkomst- og beskaeftigelsestallene for 1979 og 1980 vejer

dobbelt; inden beregningen af vaerdien af den sammenvejede indikator, som finder sted ved sammenlaegning af de forskellige kriterier, er hver af disse blevet korrigeret for den for hver af dem gaeldende standardafvigelse;

anvendelsen af denne analysemetode paa hele Danmark har foerst til en opdeling af landet i 57 kommunegrupper, hver omfattende mellem 2 og 20 kommuner, som er opstillet i faldende orden efter et indeks beregnet paa grundlag af den sammenvejede indikator; med ganske enkelte undtagelser har den danske regering som generelle eller specielle egnsudviklingsomraader udpeget de 29 grupper, der efter denne klassificering forekommer at vaere de daarligst stillede;

anvendelsen af denne metode har medfoert, at den del af befolkningen, som bor i egnsudviklingsomraader, er faldet med 2,3 points til 25,2 % af den danske befolkning; en aendring af status for nogle zoner inden for egnsudviklingsomraaderne og en ophaevelse af nogle af egnsudviklingsomraaderne ville betyde, at de generelle og de specielle egnsudviklingsomraader kom til at repraesentere henholdsvis 8,5 % og 16,7 % af den danske befolkning mod 9,6 % og 17,9 % paa grundlag af afgraensningen fra 1977;

II

under gennemgangen af det af den danske regering anmeldte projekt har Kommissionen konstateret, at de danske myndigheders nye kommuneopdeling i mange tilfaelde har foert til oprettelsen af grupper med saa lille en befolkning, at en godkendelse af disse enheder som stoetteberettigede ville vaere ensbetydende med en godkendelse af, at der ydes egnsudviklingsstoette til loesning af lokale problemer; da dette er i modstrid med samordningsprincipperne for stoetteordningerne med regionalt sigte (1), hvor det under pkt. 9 iii) er anfoert, at den regionale stoette ikke maa ydes punktvis, har Kommissionen inddelt kommunerne i stoerre enheder;

for at vurdere, om de af den danske regering paataenkte stoetteforanstaltninger er forenelige med faellesmarkedet i henhold til artikel 92, har Kommissionen foerst sammenlignet forholdene i de paagaeldende omraader med forholdene paa faellesskabsplan, hvorefter den har undersoegt, om der paa nationalt plan er store uligheder mellem de forskellige omraader, som kan retfaerdiggoere ydelsen af egnsudviklingsstoette;

efter undersoegelsen besluttede Kommissionen at indlede den i EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, fastsatte procedure over for den danske regerings planer om dels at yde egnsudviklingsstoette i foelgende kommuner: Moen, Hoejreby, Nakskov, Ravnsborg, Rudbjerg, Holeby, Maribo, Nysted, Roedby og Sakskoebing i Storstroems amt, Blaabjerg, Blaavandshuk, OElgod og Varde i Ribe amt samt Egvad, Holmsland, Ringkoebing, Skjern, Trehoeje, Videbaek, AAskov og Brande i Ringkoebing amt og om dels at klassificere foelgende kommuner som specielle egnsudviklingsomraader: Bredebro, Hoejer, Loegumkloster, Skaerbaek, Toender, Tinglev og Bov i Soenderjyllands amt; ved skrivelse af 23. december 1981 gav Kommissionen den danske regering en frist til at fremsaette sine bemaerkninger;

III

ved skrivelse af 19. februar 1982 fremsatte den danske regering sine bemaerkninger til Kommissionen; disse bemaerkninger er yderligere blevet udbygget under bilaterale moeder mellem den danske myndigheder og Kommissionen;

foerst har den danske regering fremfoert en raekke generelle argumenter, som hovedsagelig gaar ud paa, at Kommissionens analyse ikke tager den danske by- og landsplanlaegning i betragtning, og at Kommissionen desuden kun har taget hensyn til to af de seks sociooekonomiske indikatorer, som den danske regering har anvendt, og hvoraf den ene, arbejdsloeshed, er saa konjunkturbestemt, at den ikke i sig selv er nok til at vise de paagaeldende omraaders strukturproblemer; desuden er det ifoelge den danske regering de nationale uligheder og ikke eventuelle uligheder i forhold til andre EF-omraader, som boer indgaa i Kommissionens vurdering af de nationale afgraensninger, og endelig boer det tillaegges saerlig vaegt, at Danmark i modsaetning til andre medlemsstater ikke har nogen sektorstoette, der kan ydes samtidig med egnsudviklingsstoetten;

med hensyn til de omraader, som er omfattet af den af Kommissionen i henhold til artikel 93, stk. 2, indledte procedure, har den danske regering desuden gjort gaeldende, at i kommunerne paa Lolland og Moen kan de sociooekonomiske forhold maaske for tiden synes tilfredsstillende, men at det kan forudses, at der i det kommende aar vil gaa mange stillinger tabt paa grund af den forvaerrede situation for Nakskov skibsvaerft, som hele omraadets oekonomiske fremtid er afhaengig af; i Ringkoebing amt findes der to kommunegrupper, som, hvis de analyseres hver for sig og ikke sammen med kommunerne i Ribe amt, som Kommissionen goer, er

klassificeret ret lavt; endvidere har den danske regering paa grundlag af de seneste tal, der foreligger, anfoert, at arbejdsloesheden, navnlig i den oestlige del, stiger i et tempo, som ligger langt over landsgennemsnittet. med hensyn til kommunerne i Ribe amt har Kommissionen ikke ret i, at transporten af nordsoeolie og -gas til den sydlige del af omraadet vil have en maerkbar positiv virkning paa udviklingen i den nordlige del af omraadet i de kommende fem aar; i Soenderjyllands amt boer der skelnes mellem kommunerne i den oestlige del og kommunerne i den vestlige del; sidstnaevnte er praeget af et forholdsvis stort antal beskaeftigede inden for landbruget, ringe jordbundsforhold og lav befolkningstaethed, hvilket goer det berettiget at yde stoette; disse kommuner ligger op til de tyske egnsudviklingsomraader, og den maksimale stoetteintensitet boer vaere den samme paa begge sider af graensen, dvs. 20 % af investeringen i nettosubventionsaekvivalent;

to medlemsstater har fremsat bemaerkninger i forbindelse med den i henhold til EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, indledte procedure; den ene mener bl.a., at Kommissionen i sin vurdering af regional uligevaegt i en medlemsstat ogsaa boer tage hensyn til problemerne i de mindst udviklede lande; den anden medlemsstat har gjort gaeldende, at Kommissionen ikke vurderer den nationale situation i et omraade korrekt, hvis den baserer sin analyse paa EF-indikatorer og foerst bagefter tager hensyn til nationale uligheder;

IV

den af den danske regering planlagte stoette til fordel for visse omraader kan paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkaarene, jf. EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner;

ifoelge artikel 92, stk. 1, er de stoetteforanstaltninger, som opfylder de deri fastsatte kriterier, i princippet uforenelige med faellesmarkedet; i de i artikel 92, stk. 3, litra a) og c), anfoerte undtagelser fra denne regel, som er de eneste undtagelser, der kan anvendes i dette konkrete tilfaelde, eftersom der er tale om stoette med regionalt sigte, fastlaegges de maal, som soeges opfyldt i Faellesskabets interesse og ikke blot stoettemodtagernes interesse; disse undtagelser skal fortolkes snaevert ved undersoegelsen af ethvert stoetteprogram med regionalt eller sektorielt sigte eller af enhver konkret anvendelse af almindelige stoetteordninger, og navnlig gaelder de kun i tilfaelde, hvor Kommissionen kan bevise, at markedskraefterne i sig selv uden stoetteforanstaltningerne ikke vil faa stoettemodtagerne til at handle paa en saadan maade, at det kan bidrage til opnaaelsen af et af de maal, som undtagelserne tager sigte paa;

at lade stoette, som ikke modsvares af noget saadant, omfatte af de naevnte undtagelsesbestemmelser, ville vaere ensbetydende med at lade samhandelen mellem medlemsstaterne paavirke og at fordreje konkurrencevilkaarene, uden at Faellesskabets interesser paa nogen maade berettiger dertil, samtidig med at visse medlemsstater ville faa uberettigede fordele;

naar Kommissionen med udgangspunkt i ovennaevnte principper gennemgaar stoetteordninger med regionalt sigte, skal den sikre sig, at de paagaeldende omraader har vanskeligheder, som i forhold til vanskelighederne i Faellesskabet som helhed er tilstraekkelig alvorlige til at retfaerdiggoere ydelsen at stoetten og dennes intensitet, dvs. at stoetten er noedvendig til gennemfoerelsen af de i traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) eller c), opregnede maal; naar dette ikke kan paavises, er det klart, at stoetten ikke bidrager til gennemfoerelsen af de maal, som undtagelserne tager sigte paa, men isaer tjener til forbedring af de paagaeldende virksomheders situation;

paa grundlag af en meddelelse fra Kommissionen om de almindelige stoetteordninger med regionalt sigte erkendte repraesentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Raadet, i deres foerste resolution af 20. oktober 1971 (1), at de regionale stoetteforanstaltninger, saafremt de er fyldestgoerende og anvendes med omtanke, udgoer et uundvaerligt egnsudviklingsredskab, som goer det muligt for medlemsstaterne at foere en regionalpolitik, der tager sigte paa en udvikling med stoerre balance mellem de forskellige omraader inden for ét land og inden for Faellesskabet som helhed; derfor skal Kommissionen paa grundlag af de regionale samordningsprincipper for stoette med regionalt sigte, som har til formaal at begraense faren for en overbudspolitik, vurdere, om en saadan stoette er forenelig med artikel 92, stk. 3, litra a) og c), under hensyntagen til baade den sociooekonomiske situation i de paagaeldende omraader paa faellesskabsplan og de store uligheder, der eventuelt findes mellem omraaderne i ét og samme land;

da Kommissionen undersoegte den danske ordning for egnsudviklingsstoette i 1977 fandt den, at fordi Danmark som helhed var et velstaaende land sammenlignet med resten af Faellesskabet, kunne kun undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra c), finde anvendelse; da

dette forhold ikke har aendret sig siden, var det ogsaa den eneste undtagelse, som Kommissionen kunne forestille sig, da den gennemgik det danske forslag til ny afgraensning af egnsudviklingsomraader;

ved vurderingen af, om den af den danske regering paataenkte stoette til visse omraader er forenelig med faellesmarkedet, er Kommissionen gaaet ud fra ovenstaaende principper; den har set paa de paagaeldende danske omraader i en faellesskabssammenhaeng og sammenlignet bruttonationalproduktet, pr. indbygger samt arbejdsloeshedstallene i de paagaeldende omraader med de tilsvarende faellesskabsgennemsnit og har derefter undersoegt, om der eventuelt mellem omraaderne paa nationalt plan findes uligheder, som kan berettige til ydelse af en stoette med regionalt sigte; med henblik herpaa har Kommissionen anvendt en raekke indikatorer, nemlig den skattepligtige indtaegt, arbejdsloesheden, beskaeftigelsen i serviceerhvervene, beskaeftigelsen i fremstillingserhvervene samt beskaeftigelsen i den primaere sektor, befolkningstaetheden og tilvandrings-/udvandringstallene;

paa grundlag af denne sociooekonomiske analyse af omraaderne finder Kommissionen, at den stoette, som den danske regering paataenker at yde nedenstaaende omraader, der faar status som specielle egnsudviklingsomraader, kan betragtes som forenelige med faellesmarkedet:

Nordjyllands amt, Bornholms amt, Hanstholm, Sydthy, Thisted, Morsoe, Sallingsund, Sundsoere, Moeldrup og AAlestrup kommuner i Viborg amt, Lemvig, Thyboroen-Harbooer, Thyholm og Ulfborg-Vemb kommuner i Ringkoebing amt, Mariager og Samsoe kommuner i AArhus amt, Langeland og AEroe i Fyns amt samt alle de smaa beboede oeer, som ikke i sig selv udgoer kommuner, og hvis befolkning ligger paa under 1 000 indbyggere pr. oe; Kommissionen har heller ikke indvendiger imod den stoette, som den danske regering har til hensigt at yde til Fjends, Skive og Spoettrup kommuner i Viborg amt, Bramming, Ribe og Holsted kommuner i Ribe amt, Gram, Noerre Rangstrup, Roedding, Lundtoft, Roedekro og AAbenraa kommuner i Soenderjyllands amt, Langaa, Noerhald, Purhus, Randers, Rougsoe, Soenderhald, Ebeltoft, Grenaa, Midtjurs og Noerredjurs kommuner i AArhus amt samt Struer og Vinderup kommuner i Ringkoebing amt, som alle faar status som generelle egnsudviklingsomraader;

paa grundlag af den danske regerings bemaerkninger finder Kommissionen, at den sydlige del af Ringkoebing amt kan analyseres under ét med det egnsudviklingsomraade, som ligger i den nordlige og oestlige del af amtet; undersoegelsen viser, at dette omraades sociooekonomiske situation goer det berettiget at opretholde dets status som egnsudviklingsomraade; Kommissionen kan derfor betragte den af den danske regering foreslaaede stoette til Trehoeje, Videbaek, AAskov og Brande kommuner, der faar status som generelle egnsudviklingsomraader, som forenelig med faellesmarkedet, men den kan kun betragte stoette til Egvad, Holmsland, Ringkoebing og Skjern kommuner som forenelig med faellesmarkedet, hvis disse kommuner ogsaa faar status som generelle egnsudviklingsomraader, fordi situationen i denne del af amtet er gunstigere end i den nordlige del, som har status som specielt egnsudviklingsomraade;

Kommissionen erkender paa grundlag af de yderligere oplysninger, den danske regering har fremlagt, at Lolland faktisk har et specifikt regionalt problem paa grund af de vanskeligheder, som omraadets stoerste industrielle arbejdsgiver er ude for, og at de danske myndigheders prognoser er velfunderede; derfor forekommer det berettiget at bevare de lollandske kommuner som egnsudviklingsomraader i overensstemmelse med den danske regerings anmeldelse; der er imidlertid kun tale om prognoser, og det boer undersoeges, om de gaar i opfyldelse; Kommissionen kan derfor kun betragte stoette til de lollandske kommuner som forenelig med faellesmarkedet indtil den 31. december 1983 og forbeholder sig ret til at tage omraadets status efter denne dato op til fornyet

i betragtning af den tiltraekning, som de tyske egnsudviklingsomraader, der graenser op til den sydvestlige del af Soenderjyllands amt, kan udoeve paa investorerne som alternativt investeringsomraade, er det berettiget at fastsaette samme loft over stoetteintensiteten paa begge sider af graensen;

under disse omstaendigheder og under hensyn til, at det isaer er nye mobile investeringer, der vil blive tiltrukket, og ikke eksisterende virksomheders investeringer, samt til, at der i de seneste ti aar kun er oprettet faa nye virksomheder i den vestlige del af omraadet, kan Kommissionen betragte det som foreneligt med faellesmarkedet at lade Bredebro, Hoejer, Loegumkloster, Skaerbaek, Toender, Tinglev og Bov kommuner i Soenderjyllands amt bevare deres status som specielle egnsudviklingsomraader ved oprettelsen af nye virksomheder, idet det forudsaettes, at den maksimale stoetteintensitet saenkes til 15 % af investeringen i nettosubventionsaekvivalent i de oevrige tilfaelde;

til gengaeld finder Kommissionen, at den stoette, som den danske regering overvejer at yde til Moen kommune i Storstroems amt, Blaabjerg, Blaavandshuk, OElgod og Varde kommuner i Ribe amt, er uforenelig med faellesmarkedet; Moen kommune er nemlig forbundet med de sydsjaellandske kommuner ved hjaelp af en bro, hvorfor de med henblik paa en socio-oekonomiske analyse boer betragtes under ét; analysen viser, at omraadet er gunstigt stillet i forhold til Danmark som helhed; med hensyn til kommunerne i den nordlige del af Ribe amt mener Kommissionen, at olie- og gasfundene i Nordsoeen ikke kan undgaa at faa en positiv indflydelse paa investeringerne i omraadet, isaer da det ligger i naerheden af Esbjerg havn, som er centrum for nordsoeaktiviteterne, og af det eksisterende vej- og jernbanenet; disse kommuner kan derfor ikke bevarer deres status som egnsudviklingsomraade;

imidlertid boer der for de omraade, som paa grundlag af den nye afgraensning mister deres status som egnsudviklingsomraade eller aendrer status fra specielt egnsudviklingsomraade til generelt egnsudviklingsomraade, fastsaettes en overgangsperiode, som udloebet udloeber henholdsvis den 31. december 1983 og den 31. december 1982, og i loebet af hvilken disse omraader kan ingive stoetteansoegninger til de danske myndigheder under henvisning til deres tidligere status;

for at goere det muligt for Kommissionen i overensstemmelse med artikel 93, stk. 1, at foretage en loebende undersoegelse af den danske egnsudviklingsstoette, forelaegger den danske regering Kommissionen en aarlig beretning bl.a. med oplysninger om de samlede udgifter til stoette, de stoettede investeringers stoerrelse samt antallet af stoettetilfaelde; Kommissionen forbeholder sig ret til at undersoege et vist antal individuelle tilfaelde;

denne beslutning indskraenker ikke anvendelsen af eksisterende eller fremtidige specifikke regler for den stoette, der ydes i visse sektorer -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den egnsudviklingsstoette, som den danske regering paataenker at yde Moen kommune i Storstroems amt og Blaabjerg, Blaavandshuk, OElgod og Varde kommuner i Ribe amt, er uforenelig med faellesmarkedet, jf. EOEF-traktatens artikel 92.

Foelgelig kan disse kommuner ikke bevare deres status som egnsudviklingsomraade.

Som en overgangsforanstaltning kan ovennaevnte kommuner imidlertid indtil 31. december 1983 bevare deres status som egnsudviklingsomraade i overensstemmelse med den siden 1977 gaeldende afgraensning af egnsudviklingsomraaderne.

Artikel 2

Den egnsudviklingsstoette, som den danske regering paataenker at yde i en femaarig periode til, Trehoeje, Videbaek, AAskov og Brande kommuner i Ringkoebing amt, som faar status som generelle egnsudviklingsomraader, kan betragtes som forenelig med faellesmarkedet, jf. EOEF-traktatens artikel 92.

Artikel 3

Egnsudviklingsstoetten til Egvad, Holmsland, Ringkoebing og Skjern kommuner kan kun betragtes som forenelig med faellesmarkedet, jf. EOEF-traktatens artikel 92, i en femaarig periode, saafremt den danske regering kun yder disse kommuner stoette, som er bestemt til generelle egnsudviklingsomraader.

Disse kommuner kan saaledes hverken bevare deres status som specielt egnsudviklingsomraade eller faa en saadan status.

Som en overgangsforanstaltning kan de kommuner, der paa grundlag af den siden 1977 gaeldende afgraensning af egnsuviklingsomraader havde status som specielt egnsudviklingsomraade, imidlertid bevare denne status indtil 31. december 1982.

Artikel 4

Den egnsuviklingsstoette, som den danske regering paataenker at yde Hoejreby, Nakskov, Ravnsborg, Rudbjerg, Holeby, Maribo, Nysted, Roedby og Sakskoebing kommuner i Storstroems amt, kan kun betragtes som forenelig med faellesmarkedet, jf. EOEF-traktatens artikel 92, indtil 31. december 1983. Inden denne dato vil Kommissionen paa ny undersoege omraadets socio-oekonomiske situation for at tage stilling til dets fremtidige status.

Kongeriget Danmark forelaegger en aarlig beretning for Kommissionen, foerste gang et aar efter datoen for denne beslutning, med oplysninger om den oekonomiske udvikling paa Lolland, navnlig beskaeftigelsessituationen paa Nakskov skibsvaerft. I beretningen angives antallet af arbejdspladser, der er gaaet tabt (netto), prognoserne vedroerende de fremtidige tab samt antallet af nye arbejdspladser i andre

Artikel 5

Egnsudviklingsstoetten til Bredebro, Hoejer, Loegumkloster, Skaerbaek, Toender, Tinglev og Bov kommuner i Soenderjyllands amt kan kun betragtes som forenelig med faellesmarkedet jf. EOEF-traktatens artikel 92, i en femaarig periode, saafremt den danske regerings samlede egnsudviklingsstoette til disse kommuner i stoetteintensitet ikke overstiger 20 % af investeringen i nettosubventionsaekvivalent ved oprettelse af nye virksomheder og 15 % af investeringen i nettosubventionsaekvivalent i de oevrige tilfaelde. Som en overgangsforanstaltning kan disse kommuner imidlertid indtil 31. december 1982 bevare deres status som specielt engsudviklingsomraade i henhold til den siden 1977 gaeldende afgraensning af egnsudviklingsomraader.

Artikel 6

Kongeriget Danmark forelaegger hvert aar inden udgangen af juni en beretning for Kommissionen med oplysning om de samlede udgifter til egnsuviklingsstoette, de stoettede investeringers stoerrelse og antallet af stoettetilfaelde; disse oplysninger skal gives for hvert omraade (niveau III i Eurostat's nomenklatur for de statistiske territoriale enheder) og for hver sektor (sektorer med to cifre i Eurostat's systematiske fortegnelse over de oekonomiske aktiviteter inden for De europaeiske Faellesskaber).

Endvidere fremsender kongeriget Danmark paa Kommissionens anmodning de oplysninger, som er noedvendige for dens undersoegelse af en raekke enkelttilfaelde.

Artikel 7

Ydelsen af stoette i henhold til denne beslutning indskraenker ikke anvendelsen af eksisterende eller fremtidige specifikke regler for stoette, der ydes i visse sektorer.

Artikel 8

Kongeriget Danmark giver inden to maaneder fra meddelelsen af denne beslutning Kommissionen underretning om de foranstaltninger, det har truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 9

Denne beslutning er rettet til kongeriget Danmark.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. juli 1982.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. C 25 af 2. 2. 1982, s. 3.

(2) Lov nr. 219 af 7. 6. 1972.

(1) EFT nr. C 31 af 3. 2. 1979, s. 11.

(1) EFT nr. C 111 af 4. 11. 1971, s. 1.