Kommissionens beslutning

af 20. december 2001

om en fusions forenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen

(Sag COMP/M.2530 - Südzucker/Saint Louis Sucre)

(meddelt under nummer K(2001) 4524)

(Kun den tyske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2003/259/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 57,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1310/97(2), særlig artikel 8, stk. 2,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 23. august 2001 om at indlede procedure i denne sag,

efter at have givet de deltagende virksomheder lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger til Kommissionens indsigelser,

efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kontrol med Fusioner og Virksomhedsovertagelser(3),

under henvisning til endelig rapport fra høringskonsulenten i denne sag(4), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Den 20. juli 2001 modtog Kommissionen i overensstemmelse med artikel 4 i forordning (EØF) nr. 4064/89 ("fusionsforordningen") en anmeldelse, hvorefter Südzucker AG, Mannheim/Ochsenfurt, ("Südzucker"), påtænkte at erhverve enekontrol med hele Saint Louis Sucre SA, Paris ("SLS").

(2) Efter at have behandlet anmeldelsen konkluderede Kommissionen indledningsvis, at den anmeldte transaktion falder ind under fusionsforordningens anvendelsesområde og rejser alvorlig tvivl med hensyn til sin forenelighed med fællesmarkedet.

(3) Efter en indgående undersøgelse af sagen er Kommissionen nu nået til den konklusion, at den anmeldte fusion ganske vist som sådan kan styrke dominerende stillinger, som bevirker, at den effektive konkurrence ville blive hæmmet betydeligt inden for en væsentlig del af fællesmarkedet. De tilsagn, som Südzucker har afgivet, gør det imidlertid muligt at fjerne konkurrenceproblemerne i forbindelse med fusionen.

I. PARTERNE

(4) Den tyske Südzucker-koncern hører blandt de største sukkerproducenter i verden. Selskabets erhvervsaktiviteter omfatter produktion og afsætning af sukker, sødemidler, tilsætningsstoffer til levnedsmidler, stivelse, melasse, landbrugsvarer (herunder tjenesteydelser), konsumis og dybfrostvarer. I geografisk henseende er Südzucker-koncernens aktiviteter koncentreret i Tyskland, navnlig Syd- og Østtyskland, samt i Belgien, Østrig og Østeuropa. Blandt de datterselskaber, som kontrolleres af Südzucker, hører bl.a. det belgiske selskab Raffinerie Tirlemontoise SA, Bruxelles, og det østrigske selskab Agrana Zucker und Stärke AG ("Agrana"), Wien, som ligeledes er aktive inden for produktion og afsætning af sukker, sødemidler, tilsætningsstoffer til levnedsmidler og melasse.

(5) SLS er den næststørste franske og den syvende største europæiske sukkerproducent. Selskabets erhvervsaktiviteter omfatter produktion og afsætning af sukker, alkohol og melasse. I geografisk henseende er dets aktiviteter koncentreret i Frankrig og Østeuropa. Selskabet kontrolleres af holdingselskabet Financière Franklin Roosevelt SAS, Paris, som ejer 99,7 % af aktierne i SLS. SLS ejer på sin side 13,8 % af den største spanske sukkerproducent, Ebro Puleva SA ("Ebro Puleva"). Derudover har SLS en minoritetsandel på 44,5 % i den franske sukkerproducent Sucrerie Distillerie des Ouvré Fils SA ("Souppes-Ouvré").

II. TRANSAKTIONEN

(6) Den anmeldte fusion skal gennemføres ved, at Raffinerie Tirlemontoise SA, Bruxelles, erhverver alle andele i Financière Franklin Roosevelt SAS.

III. FUSIONEN

(7) Südzucker erhverver via den påtænkte transaktion enekontrol med SLS. Dette udgør derfor en fusion efter fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b).

IV. FÆLLESSKABSDIMENSION

(8) De deltagende virksomheders samlede omsætning på verdensplan overstiger 5 mia. EUR(5) (Südzucker: 4,664 mia. EUR i det regnskabsår, der afsluttedes den 28. februar 2001, SLS: [...](6) mia. EUR i det regnskabsår, der afsluttedes den 30. september 2000). Südzucker og SLS har endvidere hver især en samlet omsætning i Fællesskabet på over 250 mio. EUR (Südzucker: 3,711 mia. EUR i det regnskabsår, der afsluttedes den 28. februar 2001, SLS: [...]* mio. EUR i det regnskabsår, der afsluttedes den 30. september 2000). Südzucker har ikke over to tredjedele af sin samlede omsætning på fællesskabsplan i én og samme medlemsstat. Den anmeldte fusion er derfor af fællesskabsdimension.

V. PROCEDURE

(9) Den 23. august 2001 besluttede Kommissionen at indlede proceduren efter fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c).

(10) Den 9. oktober 2001 fik Südzucker tilsendt en klagepunktsmeddelelse, som selskabet tog stilling til den 24. oktober 2001 i et skriftligt svar(7). Efter anmodning fra Südzucker fandt der den 26. oktober 2001 en formel mundtlig høring sted i Bruxelles i henhold til artikel 14 i Kommissionens forordning (EF) nr. 447/98 af 1. marts 1998 om anmeldelser, frister og udtalelser i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser(8), hvori også SLS og tredjeparter deltog.

(11) Den 22. november 2001 afgav Südzucker over for Kommissionen en række tilsagn, som blev forbedret den 6. december 2001 med hensyn til visse tekniske detaljer. Den 14. december 2001 underrettede Kommissionen i overensstemmelse med sin meddelelse om løsninger(9) Südzucker om, at løsningen af konkurrenceproblemerne i dette tilfælde ikke var betinget af Südzuckers tilsagn med hensyn til koncernens fremtidige forbindelser til den spanske Ebro Puleva-koncern. Südzucker trak derefter denne del af sine tilsagn tilbage. De øvrige tilsagn beskrives nærmere i betragtning 151-152 og vurderes i konkurrenceretlig henseende i betragtning 153 ff.

VI. KONKURRENCEMÆSSIG VURDERING AF TRANSAKTIONEN I DEN FORM, DER LIGGER TIL GRUND FOR ANMELDELSEN

(12) Den påtænkte fusion påvirker i det væsentlige alle sukkermarkeder i Tyskland, Belgien og Frankrig. Transaktionen skaber konkurrencemæssige problemer i den form, der ligger til grund for anmeldelsen, med hensyn til sukkermarkederne i Sydtyskland og Belgien.

A. DE RELEVANTE PRODUKTMARKEDER

(13) Den påtænkte fusion vedrører produktion og afsætning af sukker, som efter parternes opfattelse kan opdeles i følgende tre relevante produktmarkeder: industrisukker, detailsukker og levering af sukker til handelsmærker.

1. INDUSTRISUKKER

(14) Industrisukker sælges i bulk (i siloer) eller i store pakninger (pakket i sække, dvs. i mængder på over 5 kg). Aftagerne er hovedsagelig videreforarbejdere fra føde- og drikkevareindustrien.

2. DETAILSUKKER

(15) Detailsukker sælges under den enkelte producents eget mærke i mindre mængder (poser på indtil 5 kg) og benyttes først og fremmest af endelige forbrugere i husholdningerne eller i cateringindustrien. Sukkeret distribueres via engros- og detailhandelen.

(16) Sondringen mellem industrisukker og detailsukker er i overensstemmelse med Kommissionens faste beslutningspraksis(10). De to markeder har ganske vist visse fællestræk: De omfatter således samme basisprodukt, og det samlede udbud reguleres i begge tilfælde af Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 af 19. juni 2001 om den fælles markedsordning for sukker(11). Forskellene med hensyn til pakning, distribution og aftagerprofil for industri- og detailsukker resulterer imidlertid i forskellige prisstrukturer overalt i Fællesskabet og begrunder afgrænsningen mellem forskellige relevante produktmarkeder.

3. LEVERING AF SUKKER TIL HANDELSMÆRKER

(17) Der skal sondres mellem på den ene side markederne for industrisukker og detailsukker og på den anden side leveringen af sukker til handelsmærker. Handelsvirksomheder, navnlig store detailkæder, som sælger detailsukker under egne mærker, får sukkeret leveret fra sukkerproducenterne. Disse påfylder sukkeret i den emballage, som handelsvirksomhederne har stillet til rådighed, eller som er specielt fremstillet til disse, og som udelukkende er forsynet med handelsmærket.

(18) Levering af sukker til handelsmærker udgør et selvstændig relevant produktmarked. Set fra efterspørgselssiden, dvs. de handelsvirksomheder, der aftager sukkeret, er der betydelige forskelle mellem køb af produkter, som markedsføres under et handelsmærke, og af produkter, som bærer sukkerproducentens mærke(12).

(19) Når handelsvirksomheder indkøber produkter, der bærer producentens mærke, er frem for alt de faktorer af betydning, som påvirker det pågældende produkts markedsposition på detailmarkedet (i det senere omsætningsled), dvs. kundepræferencerne, prisen og den måde, hvorpå der reklameres for produktet. Handelsvirksomheden kan realistisk set kun vælge mellem de produkter med handelsmærker, hvis afsætning for tiden fremmes i et vist omfang gennem reklameaktiviteter i det enkelte salgsområde. Antallet af leverandører er derfor begrænset til en bestemt kreds.

(20) Med hensyn til forsyningen af handelsvirksomheder med produkter, der skal videresælges under et handelsmærke, er disse faktorer derimod uden betydning. Det er derimod handelsvirksomheden selv, der bestemmer kvaliteten, mængden og de øvrige specifikationer i forbindelse med det produkt, der skal leveres. Producenten leverer sukkeret efter disse retningslinjer. Markedsføring og reklame varetages af handelsvirksomheden, som også bestemmer produktets udformning (emballage). Det er derfor væsentligt lettere for en handelsvirksomhed at skifte til en anden leverandør end ved indkøb af produkter, der markedsføres under en producents mærke; valget af leverandør sker på grundlag af det økonomisk mest fordelagtige tilbud. Kriterierne er i denne forbindelse pris, kvalitet, fri kapacitet samt leveringssikkerhed.

(21) Afgrænsningen af særskilte markeder for levering af produkter til handelsmærker og af produkter, som bærer producentens mærke, er heller ikke i strid med den omstændighed, at producent- og handelsmærker konkurrerer indbyrdes på detailmarkedet, dvs. navnlig i detailforretningerne, og således dér omfattes af et enkelt marked. Der er nemlig i den henseende tale om et fælles efterfølgende marked i detailleddet, mens begge produkter købes af handelsvirksomhederne på forskellige markeder i det tidligere omsætningsled.

4. RESULTATER AF MARKEDSUNDERSØGELSEN

(22) Resultaterne af den markedsundersøgelse, som Kommissionen har foretaget, bekræfter sondringen mellem industrisukker og detailsukker. For så vidt angår Tyskland, er afgrænsningen af et særskilt produktmarked for levering af sukker til handelsmærker også blevet bekræftet. Imod afgrænsningen af et særskilt marked taler i øvrigt heller ikke, at en sådan sondring er mindre velkendt for markedsaktører i andre medlemsstater, f.eks. i Frankrig, hvor der stort set ikke markedsføres sukker under handelsmærker på detailmarkedet i det senere omsætningsled. Med hensyn til de medlemsstater, hvor den anmeldte fusion giver anledning til konkurrenceproblemer, er sondringen under alle omstændigheder korrekt.

5. KONKLUSION VEDRØRENDE DE RELEVANTE PRODUKTMARKEDER

(23) På grundlag af ovenstående er Kommissionen sammen med parterne af den opfattelse, at der i forbindelse med vurderingen af den anmeldte fusion skal sondres mellem tre relevante produktmarkeder:

- industrisukker

- detailsukker og

- levering af sukker til handelsmærker.

B. DE RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKEDER

(24) De virksomheder, der deltager i fusionen, er af den opfattelse, at der under alle omstændigheder i forbindelse med en fremtidsprognose kan tages udgangspunkt i sukkermarkeder, som omfatter hele Europa. Dette gælder navnlig for leveringen af sukker til handelsmærker, hvor handelsvirksomhederne i særlig grad har mulighed for frit at vælge leverandør. Også med hensyn til områderne industri- og detailsukker er afgrænsningen af nationale eller endog regionale markeder tvivlsom; det er i den henseende imidlertid ikke nødvendigt af foretage en endelig afgrænsning af de relevante geografiske markeder.

1. INDUSTRISUKKER OG DETAILSUKKER

(25) Hvad angår markederne for industrisukker og detailsukker, skal det efter Kommissionens opfattelse indledningsvis fastslås, at hver medlemsstat som led i den fælles markedsordning for sukker tildeles en bestemt sukkerkvote. Denne fremgangsmåde har en betydelig indflydelse på produktionen og salget af sukker i Fællesskabet og bidrager til at opretholde afskærmningen af de nationale markeder(13). De vigtigste europæiske sukkerproducenters hovedafsætningsområder er derfor klart forskellige, hvilket også afspejles ved, at disse virksomheder har grundlæggende forskellige markedsandele i de enkelte medlemsstater (se tabel 2 og 3 nedenfor). I konsekvens heraf har Kommissionen i sin nyere beslutningspraksis i forbindelse med procedurer efter EF-traktatens artikel 81 og 82 anset de relevante geografiske markeder for industri- og detailsukker for i det mindste at være nationale(14).

(26) Kommissionen har dog allerede i sin beslutning "Den europæiske sukkerindustri"(15) med Sydtyskland taget udgangspunkt i et relevant geografisk marked, der er mindre end en medlemsstat. I modsætning til parternes opfattelse anser Kommissionen det også ved vurderingen af den her anmeldte fusion for at være korrekt, at der foretages en afgrænsning af regionale sukkermarkeder i Tyskland. Der tages i forbindelse med analysen udgangspunkt i en afgrænsning på grundlag af en gruppe delstater. Denne fremgangsmåde kan betragtes som den bedst mulige tilnærmelse, navnlig med hensyn til den praktiske mulighed for at gennemføre undersøgelsen af fusionen (f.eks. undersøgelse af markedsandelene som led i markedsundersøgelsen). Denne vurdering er baseret på følgende forhold, der står i forbindelse med strukturen på det tyske sukkermarked:

(27) Indledningsvis bemærkes, at de tre vigtigste sukkerproducenter (Südzucker, Nordzucker og Pfeifer & Langen) i Tyskland, i modsætning til f.eks. i Frankrig, har deres produktionsanlæg fordelt i forskellige regioner (se kortet i bilag I). Südzuckers produktionsanlæg ligger således i det væsentlige i Bayern, Baden-Württemberg, Hessen og Rheinland-Pfalz. Derimod har Nordzucker hovedsagelig sin produktion i Schleswig-Holstein og Niedersachsen, mens Pfeifer & Langens produktion er koncentreret i Nordrhein-Westfalen. I de nye delstater(16) har hver af disse tre vigtigste sukkerproducenter produktionsanlæg med en sammenlignelig kapacitet.

(28) Desuden er sukker et homogent masseprodukt, hvor konkurrencen frem for alt udspiller sig på prisen. Transportomkostningerne er i reglen en vigtig omkostningsfaktor og derfor også en bestemmende prisfaktor. I modsætning til f.eks. i Frankrig, hvor de vigtigste sukkerproducenters produktionsanlæg er koncentreret i landets nordlige og nordøstlige del, udgør længere transportveje i betragtning af den ovenfor beskrevne regionale fordeling af produktionsanlæggene i Tyskland en yderligere omkostningsfaktor for konkurrenter til den producent, der er etableret i det pågældende område.

(29) Den regionale markedssegmentering på de tyske markeder forstærkes af de tyske sukkerproducenters markedsadfærd. De fleste af sukkerindustriens aftagere har bekræftet som led i markedsundersøgelsen, at en kort afstand mellem kunden og sukkerleverandøren i Tyskland har en væsentlig indflydelse med hensyn til leveringen. Tyske producenter leverer i reglen kun sukker inden for en bestemt afstand fra det enkelte produktionsanlæg med leveringsbetingelsen "frit leveret". Sukkerproducenterne afviser enten fuldstændigt at levere sukker til områder uden for dette område eller under alle omstændigheder i reglen med betydelige pristillæg på grund af de yderligere transportomkostninger, der angiveligt opstår, hvorved der i de fleste tilfælde ikke kan tilbydes en konkurrencedygtig pris i forhold til et tilbud fra en sukkerproducent, der er etableret i området.

(30) I Tyskland er der derfor inden for industrisukker og detailsukker - som bekræftet af Kommissionens markedsundersøgelse - blevet udviklet en markedsstruktur, hvor de tre store sukkerproducenter inden for deres hovedafsætningsområder har en dominerende eller i det mindste meget stærk markedsstilling inden for en vis radius omkring de enkelte produktionsanlæg. Südzucker opnåede f.eks. i produktionsåret 1999/2000(17) - og også i de foregående år - på begge produktmarkeder meget store markedsandele i de sydlige delstater Bayern, Baden-Württemberg, Saarland, Hessen og Rheinland-Pfalz, hvor Südzucker tegner sig for en markedsandel på i alt [over 80]* %. Noget tilsvarende gælder for Nordzucker i Schleswig-Holstein, Hamburg, Bremen og Niedersachsen og, om end i mindre udstrækning, for Pfeifer & Langen i Nordrhein-Westfalen. Kun i Østtyskland har alle tre store sukkerproducenter stort set samme markedsandele.

(31) I Tyskland er der derfor på grundlag af de tre store sukkerproducenters hovedafsætningsområder opstået et selvstændigt sukkermarked for industrisukker og detailsukker i hvert af områderne Sydtyskland, Vesttyskland, Nordtyskland og Østtyskland. En sådan regional segmentering blev også bekræftet af parternes konkurrenter og kunder som led i markedsundersøgelsen.

Südzuckers svar

(32) Heroverfor har Südzucker anført i sit svar på Kommissionens klagepunktsmeddelelse(18), at den fælles markedsordning for sukker i hele Fællesskabet sørger for i vidt omfang homogene konkurrencevilkår, navnlig også med hensyn til priserne. Der er tale om en grundlæggende modsigelse, når Fællesskabet på den ene side som lovgiver vedtager den fælles markedsordning for sukker som ordning for det europæiske sukkermarked og på den anden side som myndighed inden for fusionskontrol anfægter netop dette europæiske sukkermarked.

(33) Det kan efter Südzuckers opfattelse heller ikke accepteres, at Sydtyskland afgrænses som et særskilt marked for industrisukker og detailsukker. Det forhold, at de tyske sukkerproducenter har koncentreret deres aktiviteter i forskellige geografiske områder, betyder ikke, at disse principielt kan operere uafhængigt af og uden hensyntagen til hinanden i de forskellige områder, som det er tilfældet i forbindelse med adskilte geografiske markeder. Områderne Syd-, Vest- og Nordtyskland kan ikke adskilles fuldstændigt fra hinanden, med det resultat, at der findes store områder, hvor der er en overlapning, og hvor enten alle tre eller i de mindste de to tilgrænsende sukkerproducenter er aktive i lige udstrækning. De tyske sukkerproducenter kan ikke forfølge en anden markedsstrategi i disse områder end i de kerneområder, hvor de eventuelt er udsat for mindre konkurrence. Dette bekræftes af, at prisniveauet i Tyskland i det væsentlige er ens og dette i højere grad, end det formentlig er tilfældet i sammenligning med de forskellige medlemsstater.

(34) Efter gennemgang af Südzuckers svar fastholder Kommissionen sin geografiske markedsafgrænsning for industrisukker og detailsukker. Det forhold, at der findes en fællesskabsordning for en bestemt erhvervsgren medfører ikke nødvendigvis, at der også skal lægges et relevant geografisk marked, som omfatter hele Fællesskabet, til grund for den konkurrencemæssige vurdering af en fusion. Tværtimod forhindrer netop eksistensen af den fælles markedsordning for sukker på grund af de deri fastsatte nationale kvoter, at der opstår europæiske markedsstrukturer inden for sukkerindustrien(19).

(35) Med hensyn til de områder, hvor der ifølge Südzucker er en overlapning, bestrider Kommissionen ikke, at der kan være tale om overlapninger i grænseområdet mellem de forskellige sukkerproducenters hovedafsætningsområder, da afstanden mellem kunderne og to producenters sukkerfabrikker er lige stor. Konkurrencevilkårene i sådanne områder kan imidlertid ikke overføres til de enkelte afsætningsområders kerneområder, da en sukkerproducent ikke er udsat for samme konkurrencepres i sit kerneområde som i grænseområdet til en anden udbyders afsætningsområde; de højere transportomkostninger gør det mindre attraktivt for konkurrenter at gå ind i den pågældende producents kerneområde end i overlapningsområder i grænseområdet mellem afsætningsområder.

(36) En mere præcis afgrænsning af de relevante geografiske markeder ved hjælp af koncentriske cirkler omkring de enkelte produktionsanlæg og udleveringslagre ville i øvrigt støde på praktiske problemer. Med grænserne mellem de tyske delstater, som der tages udgangspunkt i i forbindelse med denne beslutning, tilvejebringes imidlertid en brugbar tilnærmelsesværdi. I sidste instans ville den konkurrencemæssige vurdering af den påtænkte fusion nemlig ikke ændre sig væsentligt i tilfælde af en markedsafgrænsning ved hjælp af koncentriske cirkler, da også denne metode nødvendigvis måtte vise, at de enkelte sukkerproducenter har hovedafsætningsområder.

2. LEVERING AF SUKKER TIL HANDELSMÆRKER

(37) I sin klagepunktsmeddelelse havde Kommissionen også for leveringen af sukker til handelsmærker afgrænset området Sydtyskland som et relevant geografisk marked(20).

Südzuckers svar

(38) Denne geografiske markedsafgrænsning bestred Südzucker i sit svar på Kommissionens klagepunktsmeddelelse(21). Selv hvis markederne for industrisukker og detailsukker blev opdelt regionalt i Tyskland, kan dette under ingen omstændigheder gælde for leveringen af sukker til handelsmærker. Der er i denne forbindelse tale om en klar europæisk markedsproces, men der bør i det mindste tages udgangspunkt i et nationalt tysk marked. Markedsstrukturerne er principielt anderledes på de to førstnævnte produktmarkeder, navnlig er valget af leverandør væsentligt friere, tjenesteydelser og service spiller ingen rolle, der er kun få store handelskæder som aftagere, og der indgås også kun centrale aftaler, på grund af hvilke disse kunder får leveret sukkeret gennem en central indkøber, og dette sker ikke kun regionalt eller nationalt, men også internationalt. Dette viser eksemplet [...]*.

(39) Efter en grundig gennemgang af Südzuckers svar er Kommissionen også nået til den konklusion, at det relevante geografiske marked for levering af sukker til handelsmærker ikke kan begrænses til Sydtyskland. Selv om det ikke fremgår af resultaterne af markedsundersøgelsen, at store handelskæder almindeligvis foretager centrale indkøb af sukker, har det i realiteten vist sig, at dette produktmarked adskiller sig væsentligt fra markederne for industrisukker og detailsukker, hvilket begrunder en forskellig behandling. Navnlig følgende aspekter bør efter Kommissionens opfattelse fremhæves i denne forbindelse:

(40) I modsætning til detailsukker spiller kundernes mærkeloyalitet ingen rolle i forbindelse med leveringen af sukker til produkter, som markedsføres under et handelsmærke. Og i modsætning til industrisukker, som også leveres til mindre virksomheder, er der i forbindelse med de detailkæder, som aftager sukker til handelsmærkeprodukter, udelukkende tale om store kunder; de besidder en tilsvarende større markedsstyrke.

(41) Det er ligeledes korrekt, at produkter fra tyske og udenlandske konkurrenter i langt højere grad er kommet ind på Südzuckers hovedafsætningsområde inden for levering af sukker til handelsmærker, end dette har været tilfældet på markederne for industri- og detailsukker. Derfor er importandelen på et tænkt sydtysk marked på over 50 % så høj eller Südzuckers markedsandel på under 50 % så lav, at det er berettiget at udvide afgrænsningen af det geografiske marked. Dette er også i overensstemmelse med Kommissionens nyere beslutningspraksis i andre tilfælde, som vedrørte leveringen af produkter til handelsmærker(22).

3. KONKLUSION VEDRØRENDE DE RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKEDER

a) Industrisukker og detailsukker

(42) På grundlag af ovenstående er Kommissionen af den opfattelse, at de relevante geografiske markeder for industrisukker og detailsukker principielt er nationale. I modsætning til parternes opfattelse skal der derudover foretages en mere vidtgående segmentering i Tyskland på grund af den markedsstruktur, der findes dér. I den forbindelse udgør navnlig Sydtyskland(23) et særskilt relevant geografisk marked. Med henblik på vurderingen af den her anmeldte fusion skal Belgien og Sydtyskland således afgrænses som relevante geografiske markeder.

b) Levering af sukker til handelsmærker

(43) Hvad angår leveringen af sukker til handelsmærker, konstateres det, at det relevante geografiske marked ikke kan begrænses til Sydtyskland. I øvrigt er det ikke nødvendigt at tage endelig stilling til afgrænsningen af de relevante geografiske markeder, da fusionen hverken på grundlag af et marked, der omfatter hele Tyskland, eller på grundlag af et marked, der omfatter hele Europa, giver anledning til konkurrenceproblemer.

C. VÆSENTLIG DEL AF FÆLLESMARKEDET

(44) Det sydtyske marked udgør i betragtning af sit befolkningstal (ca. 33,8 millioner indbyggere), sit sukkerforbrug (ca. 1 million tons i produktionsåret 1999/2000) og sin centrale geografiske beliggenhed en væsentlig del af fællesmarkedet. Det samme gælder Belgien, hvis indbyggertal er på ca. 10 millioner, og hvis sukkerforbrug i produktionsåret 1999/2000 udgjorde ca. 540000 tons(24).

D. RELEVANTE RETSREGLER

1. DEN FÆLLES MARKEDSORDNING FOR SUKKER

(45) Den fælles markedsordning for sukker som led i den fælles landbrugspolitik tjener til at støtte og beskytte produktionen af sukker i Fællesskabet. I det væsentlige tager de tre nedenstående foranstaltninger sigte på at opnå dette mål(25):

- For produktionen af sukker fra sukkerroer og sukkerrør høstet i Fællesskabet, som er bestemt til afsætning på fællesmarkedet, fastlægger Rådet nationale kvoter (såkaldte "A"- og "B"-kvoter). Det enkelte lands kvote fordeles derpå blandt de nationale sukkerproducenter og disses sukkerproduktionsanlæg af landets regering.

- Der findes en prisstøtteordning, hvorefter der fastsættes en interventionspris for A- og B-sukker, som garanterer en mindstepris for afsætningen heraf.

- For sukkerroer, som anvendes til produktion af A- og B-sukker, fastsættes ligeledes en garanteret mindstepris.

(46) Sukkerkvoterne vedrører produktionen i løbet af såkaldte "produktionsår", hvis varighed er fastsat fra oktober og indtil september i det efterfølgende år.

(47) Foruden disse bestemmelser vedrørende A- og B-sukker findes aftaler mellem Fællesskabet og tredjelande, f.eks. Indien eller de såkaldte AVS-stater(26), hvorefter disse lande har mulighed for at eksportere sukker på gunstige vilkår. De priser, der kan opnås i den forbindelse, kan sammenlignes med priserne på A- og B-sukker. Derfor kan man på baggrund af den fælles markedsordning for sukker betragte denne import som "kvotelignende import".

(48) Alt andet sukker, der fremstilles af virksomheder i Fællesskabet, og som ligger ud over deres A- og B-kvoter og kvotelignende import, omtales som C-sukker og skal uden støtte sælges på verdensmarkedet, dvs. til tredjelande, eller oplagres i mindst 12 måneder og indgå i det efterfølgende års A-/B-sukker.

(49) For produktionsåret 1999/2000 kan situationen på markedet, opdelt efter medlemsstater, sammenfattes på følgende måde:

Tabel 1

Markedsstatistik for produktionsåret 1999/2000

EU-sukkerforsyningsbalance - produktionsåret 1999/2000

>TABELPOSITION>

Kilde:

Europa-Kommissionens sukkerforsyningsbalance.

2. ANVENDELSEN AF KONKURRENCEREGLERNE PÅ SUKKERMARKEDET

(50) I henhold til EF-traktatens artikel 32, stk. 3, sammenholdt med bilag I, kapitel 17, finder den fælles landbrugspolitik anvendelse på sukker. På grundlag af EF-traktatens artikel 36, stk. 1, sammenholdt med artikel 1 i Rådets forordning nr. 26 af 4. april 1962 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer(27) senest ændret ved forordning nr. 49(28), finder EF-traktatens artikel 85-90 (nu artikel 81-86) og de bestemmelser, der er vedtaget til deres gennemførelse, hvoriblandt navnlig fusionsforordningen hører, anvendelse på dette område(29). I sin dom i Suiker Unie-sagen har Domstolen på baggrund af den fælles markedsordning for sukker også bekræftet, at Fællesskabets konkurrenceregler finder anvendelse på sukkermarkedet(30):

"uanset hvilken kritik man kan rette mod et system, som medvirker til at opretholde en afskærmning af de nationale markeder, navnlig ved hjælp af nationale kvoter, (...), gælder konkurrencereglerne ikke desto mindre for et reelt, om end residualt bestemt område."

(51) I henhold til fusionsforordningens artikel 2, stk. 3, skal fusioner, der skaber eller styrker en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf, erklæres uforenelige med fællesmarkedet.

3. RESULTATERNE AF MARKEDSUNDERSØGELSEN VEDRØRENDE DE NUVÆRENDE MARKEDSVILKÅR PÅ SUKKERMARKEDET

(52) Som led i markedsundersøgelsen har en lang række af sukkerindustriens aftagere som nævnt (se betragtning 29 ovenfor) anført, at markederne, navnlig inden for Tyskland, er nøje opdelt mellem de enkelte sukkerproducenter i regionale aktivitetsområder, og at der derfor praktisk talt ikke forekommer konkurrence inden for en medlemsstat. Sukkerindustriens aftagere har endvidere anført, at der hovedsagelig kun forekommer konkurrence i forbindelse med eksport fra udenlandske sukkerproducenter, som har produktionsanlæg tæt ved grænsen.

(53) I realiteten kan det eksisterende prisniveau på de europæiske sukkermarkeder vurderes som et entydigt indicium for en meget begrænset konkurrence. De europæiske sukkerproducenter kan således trods en betydelig overkapacitet inden for den europæiske sukkerindustri ved afsætningen af deres sukker opnå et prisniveau, som ikke blot er mere end dobbelt så højt som verdensmarkedsprisen, men også ligger væsentligt (10-20 %) over EF-interventionsprisen.

Südzuckers svar

(54) I sit svar på Kommissionens klagepunktsmeddelelse(31) giver Südzucker udtryk for den opfattelse, at der ikke kommer mere sukker fra Frankrig til Sydtyskland end fra andre dele af Tyskland. Ifølge statistikker fra WZV blev der i produktionsåret 1999/2000 eksporteret ca. 195000 tons fra Frankrig til Tyskland, heraf ifølge skøn fra Südzucker ca. 100000 tons til Sydtyskland, mens der i samme periode kom ca. 108000 tons fra Nord- og Vesttyskland til Sydtyskland.

(55) Efter gennemgang af Südzuckers svar fastholder Kommissionen, at konkurrencen inden for Tyskland er meget begrænset, og at udenlandske udbydere udgør en meget vigtig udligningsfaktor for det sydtyske og det belgiske marked. Leverancerne fra Nord- og Vesttyskland til Sydtyskland var således ikke hovedsagelig rettet mod kerneområderne på Südzuckers hjemmemarked, men derimod hovedsagelig mod grænseområdet mellem de relevante geografiske markeder. Markedsundersøgelsen har desuden vist, at de udenlandske udbyderes sukkerpriser for leverancer til sydtyske kunder var klart mere fordelagtige end Südzuckers og de andre tyske sukkerproducenters priser. Endelig er leverancerne fra franske producenter til Tyskland steget betydeligt i perioden 1996/97-1999/2000 (se betragtning 95 nedenfor), mens leverancerne inden for Tyskland ifølge Kommissionens oplysninger er stagneret i samme periode.

E. FUSIONENS FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET

1. INDLEDNING

a) De vigtigste europæiske sukkerproducenters markedsstilling

(56) Allerede inden fusionen er Südzucker-koncernen en af de største sukkerproducenter på verdensplan, idet der med hensyn til konkurrenternes andel af A-/B-sukkerkvoten i Fællesskabet fremkommer følgende billede:

Tabel 2

Kvoteandele for produktionsåret 1999/2000

>TABELPOSITION>

Kilde:

parterne, konkurrenter.

(57) Dermed har Südzucker-koncernen allerede inden fusionen en førende stilling på europæisk plan. Dens kvoteandel af produktionen af A-/B-sukker i hele Fællesskabet vil som følge af fusionen blive øget fra 16,4 % til 21,5 %.

b) Berørte markeder

(58) Følgende markeder berøres af den påtænkte fusion mellem Südzucker og SLS:

Tabel 3

Markedsandele for produktionsåret 1999/2000 på basis af afsatte mængder((Tal for SLS' og Béghin-Says salg af sukker i Sydtyskland forelå kun for 2000. Ved beregningen af markedsandelene blev dette salg dog sat i relation til det samlede salg i Sydtyskland i produktionsåret 1999/2000. Da de samlede mængder for året 2000 ikke afviger væsentligt fra produktionsåret 1999/2000, synes denne fremgangsmåde passende.))

>TABELPOSITION>

Kilde:

anmeldende part, konkurrenter og kunder.

(59) Fusionen giver kun anledning til konkurrenceproblemer på sukkermarkederne i Sydtyskland og Belgien, da den fører til en styrkelse af Südzuckers dominerende stilling på de markeder for industri- og detailsukker, der findes de pågældende steder. På de franske og de italienske sukkermarkeder opnår Südzucker ingen dominerende stilling som følge af fusionen. På de østrigske sukkermarkeder bliver Südzuckers nuværende dominerende stilling (markedsandele på [over 90]* % på alle sukkermarkeder) ikke styrket som følge af fusionen.

2. SÜDZUCKERS DOMINERENDE STILLINGER

(60) Som følge af fusionen vil Südzuckers dominerende stillinger blive styrket i Sydtyskland og Belgien på markederne for henholdsvis industrisukker og detailsukker.

(61) Af særlig betydning er i den forbindelse området industrisukker, som i hele Fællesskabet tegner sig for ca. 80 % af den solgte mængde sukker, for Südzucker-koncernens vedkommende endog ca. [...]* % (SLS ca. [...]* %) af den mængde sukker, der blev solgt på de tre relevante produktmarkeder i produktionsåret 1999/2000. I forbindelse med nedenstående redegørelse ligger hovedvægten derfor på dette produktmarked med hensyn til både Sydtyskland og Belgien. Den konkurrencemæssige vurdering i denne henseende kan imidlertid i det væsentlige også overføres til markederne for detailsukker i Sydtyskland og Belgien, som mængdemæssigt spiller en tilsvarende mindre rolle. Fusionens virkninger behandles derfor nedenfor med markedet for industrisukker i Sydtyskland som eksempel, idet de specifikke forhold på markedet for detailsukker i Sydtyskland samt sukkermarkederne i Belgien tages op, når det er relevant.

a) Südzuckers dominerende stilling på markederne for industrisukker og detailsukker i Sydtyskland og Belgien

(62) Domstolen har defineret en dominerende stilling som en virksomheds økonomiske magtposition, som sætter denne i stand til at hindre, at der opretholdes en effektiv konkurrence på det relevante marked, idet den kan udvise en i betydeligt omfang uafhængig adfærd over for sine konkurrenter og kunder og i sidste instans over for forbrugerne. En sådan stilling udelukker ikke, at der består en vis konkurrence, men den sætter det dominerende firma i stand til, om end ikke at bestemme, så dog i det mindste mærkbart at øve indflydelse på de vilkår, hvorunder konkurrencen udvikler sig, og under alle omstændigheder i vidt omfang i stand til at handle uden at skulle tage hensyn hertil og uden at denne adfærd er til skade for virksomheden.

(63) En dominerende stilling kan være en følge af en række faktorer, som hver for sig ikke nødvendigvis er afgørende, men blandt disse faktorer har omfattende markedsandele meget stor betydning. Et vigtigt bevis for, at der foreligger en dominerende stilling er i øvrigt forholdet mellem markedsandele for de virksomheder, der deltager i fusionen, og konkurrenternes markedsandele, særlig den næststørste konkurrents(32).

(64) Südzuckers markedsandel på markedet for industrisukker i Sydtyskland udgør på nuværende tidspunkt ca. [75-85]* %, mens de andre sukkerproducenters markedsandele i dette område var tilsvarende lav (se tabel 3). Denne fordeling har ifølge Kommissionens oplysninger heller ikke ændret sig væsentligt i de seneste fem år og blev heller ikke bestridt af parterne i deres svar på Kommissionens klagepunktsmeddelelse og under høringen.

(65) Südzuckers styrke i det sydtyske område fremgår imidlertid ikke kun af den markante forskel mellem selskabets egne markedsandele og de andre tyske sukkerproducenters markedsandele. Den ledsages tværtimod også af en koncentration af Südzucker-koncernens produktionssteder og udleveringslagre i den sydlige del af Tyskland, mens Nordzucker og Pfeifer & Langen som nævnt har koncentreret deres aktiviteter i andre dele af Tyskland (se betragtning 27 ovenfor).

(66) Markedsundersøgelsen har i øvrigt bekræftet, at sukkermarkederne i Tyskland er opdelt mellem de enkelte sukkerproducenter i regionale aktivitetsområder. En lang række af sukkerindustriens aftagere har således gjort opmærksom på, at konkurrencen i Tyskland allerede på nuværende tidspunkt er meget stærkt begrænset. Denne begrænsede konkurrence viser sig også ved, at sukkerprisen ikke blot er over dobbelt så høj som verdensmarkedsprisen, men også ligger væsentligt (10-20 %) over EF-interventionsprisen, selv om den europæiske sukkerindustri og navnlig situationen i Tyskland er kendetegnet ved overproduktion og en betydelig overkapacitet.

(67) På baggrund af denne de facto eksisterende opdeling af det tyske sukkermarked i regionale områder, hvor de i området etablerede sukkerproducenter har deres aktiviteter, har sidstnævnte næppe tilskyndelse til at trænge ind på de andre sukkerproducenters hovedafsætningsområder. I betragtning af de yderligere transportomkostninger og de eksisterende kunderelationer på mellemlang og lang sigt, som blev anført i mange af svarene på Kommissionens markedsundersøgelse, synes det at være rentabelt for producenterne at konsolidere deres stilling i deres egne hovedafsætningsområder og at anvende den produktionskvote, som de har fået tildelt, til primært at dække deres egne kunders behov. Dette så meget desto mere, da en sukkerproducent, såfremt den pågældende trænger ind på en konkurrents hovedafsætningsområde, umiddelbart risikerer modforholdsregler. Sådanne modforholdsregler er særlig lette at gennemføre inden for sukkerindustrien, da sukker er et homogent masseprodukt, og markederne er gennemsigtige på baggrund af de eksisterende produktionskvoter og interventionspriser.

(68) Sukkerindustriens aftagere, som Kommissionen havde kontakt med som led i markedsundersøgelsen, har også anført, at der hovedsagelig kun forekommer konkurrence i forbindelse med eksport fra udenlandske sukkerproducenter, som har produktionsanlæg i nærheden af grænsen.

(69) Af ovennævnte grunde er Kommissionen nået til den konklusion, at Südzucker allerede i dag i Sydtyskland står økonomisk stærkt, hvilket gør det muligt for koncernen at udvise en i betydeligt omfang uafhængig adfærd over for sine konkurrenter og kunder og i sidste instans over for forbrugerne. Südzucker har allerede inden fusionen en dominerende stilling på markedet i Sydtyskland, en væsentlig del af fællesmarkedet.

(70) Ovenstående kan i det væsentlige overføres til markedet for detailsukker i Sydtyskland. Også her er Südzucker-koncernens markedsandel på [80-90]* % udtryk for en betydelig afstand til de væsentligste konkurrenter. Betragtning 65-69 gælder tilsvarende i denne henseende.

(71) Südzucker har tillige en dominerende stilling på markederne for industrisukker og detailsukker i Belgien, hvor Südzucker-koncernens markedsandele udgør henholdsvis [60-70]* % og [85-95]* %. Ovenstående gælder tilsvarende i denne henseende.

Südzuckers svar

(72) I sit svar på Kommissionens klagepunktsmeddelelse(33) har Südzucker bestridt det "billede på manglende konkurrence", som Kommissionen tegner for Sydtyskland og Belgien. Südzuckers priser er lavere end andre steder i Europa, mens ekstraydelserne samtidig overstiger gennemsnittet i forbindelse med de europæiske konkurrenter. Det forhold, at andre sukkerproducenter kun i begrænset omfang er trængt ind på Südzuckers hovedafsætningsområde skyldes netop, at det ikke vil være rentabelt for disse konkurrenter at angribe Südzucker i konkurrencemæssig henseende. Når der i Tyskland tegner sig et billede, hvor der er hjemmemarkeder rundt om hver sukkerfabrik, er dette en naturlig markedsproces, ikke manglende konkurrence.

(73) Efter gennemgang af Südzuckers svar fastholder Kommissionen sin vurdering af markedssituationen i Sydtyskland og Belgien med hensyn til industrisukker og detailsukker. Den er enig med parterne i, at Südzucker ikke er udsat for væsentlige angreb fra andre tyske sukkerproducenter i sit hovedafsætningsområde. Dette skyldes imidlertid ikke en tilstrækkelig konkurrence mellem disse virksomheder, men derimod den ovenfor beskrevne faktiske opdeling af det tyske sukkermarked i hovedafsætningsområder og regionale aktivitetsområder.

b) Ingen dominerende stilling med hensyn til levering af sukker til handelsmærker i Sydtyskland og Belgien

aa) Sydtyskland

(74) I sin klagepunktsmeddelelse havde Kommissionen med hensyn til levering af sukker til handelsmærker antaget, at Südzucker i Sydtyskland med en markedsandel på [40-50]* % under alle omstændigheder stod på tærsklen til at få en dominerende stilling, og at denne stilling som følge af fusionen med Saint Louis Sucre kunne stige med yderligere [20-30]* procentpoint til i alt [60-80]* %. På baggrund heraf konkluderede Kommissionen i sin klagepunktsmeddelelse, at den påtænkte fusion enten ville føre til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling for Südzucker i Sydtyskland(34).

(75) Denne vurdering kan i betragtning af de ændrede konklusioner vedrørende dette markeds geografiske udstrækning (se betragtning 37 ff. ovenfor) ikke længere opretholdes. Südzuckers og SLS' markedsandele ligger f.eks. ved en betragtning af hele Tyskland således kun på henholdsvis [15-25]* % og [5-15]* % (i alt [20-40]* %), mens Nordzucker i hele Tyskland alene tegner sig for næsten [40-50]* %. Dermed kan det inden for levering af sukker til handelsmærker i Tyskland ikke antages, at fusionen vil føre til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling.

(76) Dette ændrer imidlertid ikke den samlede vurdering af den anmeldte fusion. Leveringen af sukker til handelsmærker har langtfra samme omfang og betydning som industrisukker, som for Kommissionens konkurrencemæssige vurdering af den påtænkte fusion fra begyndelsen har spillet den afgørende rolle (se betragtning 61 ovenfor)(35).

bb) Belgien

(77) I Belgien kunne der ikke konstateres aktiviteter af betydning fra Südzucker-koncernens side med hensyn til levering af sukker til handelsmærker, således at der i denne henseende heller ikke tages udgangspunkt i en dominerende stilling(36).

3. STYRKELSE AF SÜDZUCKERS DOMINERENDE STILLINGER PÅ MARKEDERNE FOR INDUSTRISUKKER OG DETAILSUKKER

(78) Den påtænkte fusion indebærer risiko for en styrkelse af Südzuckers dominerende stillinger på markederne for industrisukker og detailsukker i Sydtyskland og Belgien og en konsolidering af prisniveauet, som ligger markant over interventionsprisen.

(79) I den forbindelse fører følgende tre faktorer efter Kommissionens opfattelse til en styrkelse af Südzuckers dominerende stilling:

- For det første vil fusionen medføre en betydelig mindre potentiel konkurrence på det sydtyske og det belgiske marked.

- For det andet vil Südzucker gennem overtagelsen af den næststørste franske sukkerproducent opnå en mulighed for at træffe modforholdsregler, som selskabet ikke har haft tidligere, og hvorved Südzucker bedre vil kunne beskytte sig mod udenlandske konkurrenter i sit hovedafsætningsområde Sydtyskland og i Belgien. Koncernen vil fortsat have mulighed for effektivt at træffe modforholdsregler på det franske sukkermarked og således afskrække eventuelle franske konkurrenter fra at gå ind på det sydtyske og det belgiske marked.

- Og endelig vil fusionen i høj grad i forhold til selskabets væsentligste konkurrenter gøre det muligt for Südzucker at levere sukker til store industrikunder på tværs af grænserne på grundlag af "paneuropæiske aftaler".

a) Eliminering af SLS som potentiel konkurrent

(80) Gennem elimineringen af SLS som potentiel konkurrent styrker den påtænkte fusion Südzuckers dominerende stilling på sukkermarkederne i Sydtyskland og Belgien.

(81) Ud fra konkurrencemæssige aspekter udgør eksistensen af potentiel konkurrence principielt en afgørende regulator for markeder, hvor der kun er en meget begrænset konkurrence. Denne potentielle konkurrence medvirker til at beskytte kunderne mod, at der som følge af den marginale faktiske konkurrence fastsættes priser, som ellers kun kunne opnås i en monopolsituation. Det er derfor nødvendigt, at der er flest mulige finansielt stærke og væsentlige potentielle konkurrenter, da det snarere er muligt for disse at komme ind på tilgrænsende markeder med markedsaktører, som har en dominerende stilling.

(82) Det antages i den forbindelse, at betydningen af potentiel konkurrence er så meget desto vigtigere,

- jo mere begrænset den faktiske konkurrence på et marked er

- jo højere graden af reguleringen af et marked er

- jo større kundernes afhængighed er, dvs. jo vanskeligere de produkter eller tjenesteydelser i tidligere omsætningsled, som er ubetinget nødvendige til kundernes erhvervsaktiviteter, lader sig erstatte af andre produkter eller tjenesteydelser

- og jo stærkere markedsstyrken er hos den markedsaktør, som virksomhederne fra tilgrænsende markeder står over for som potentielle konkurrenter.

Er en eller flere af disse faktorer stærkt udpræget på et marked, udgør elimineringen af en væsentlig potentiel konkurrent en afgørende forringelse af konkurrencestrukturen.

(83) Som det fremgår af ovenstående, er de anførte faktorer meget stærkt udpræget på sukkermarkederne i Sydtyskland og Belgien, hvorfor den potentielle konkurrence fra tilgrænsende markeder spiller en afgørende rolle.

(84) På grund af transportomkostningernes væsentlige betydning for sukkermarkedet kan der kun foregå en effektiv konkurrence på tværs af grænserne mellem nabolande. I Belgien er konkurrence fra de tilgrænsende regioner i Nederlandene, Frankrig og Tyskland sandsynlig. I Sydtyskland kan der kun forventes en sådan konkurrence fra det tilgrænsende franske område, da markedet er afskærmet mod syd som følge af monopolstillingen hos Südzuckers østrigske datterselskab Agrana (markedsandele på [over 90]* % på alle sukkermarkeder). I forbindelse med den foreliggende fusion spiller de franske sukkerproducenter derfor en afgørende rolle som potentielle konkurrenter.

(85) For at kunne komme i betragtning som potentiel konkurrent skal en virksomhed både være tilskyndet til at gå ind på markedet og også potentielt være i stand til at gå ind på det tilgrænsende marked. Begge betingelser er i særlig grad opfyldt i forbindelse med SLS.

aa) Tilskyndelse for franske sukkerproducenter til at gå ind på det sydtyske og det belgiske marked

(86) Franske sukkerproducenters høje produktivitet, de franske sukkerproduktionsanlægs beliggenhed, Frankrigs store overskudsproduktion af sukker, den dalende mulighed for eksport til tredjelande samt højere fortjenstmargener i forbindelse med sukkersalget inden for Fællesskabet i forhold til eksport til tredjelande er de væsentligste konkrete holdepunkter for, at franske sukkerproducenter har tilskyndelse til at gå ind på det sydtyske og det belgiske marked.

(87) Franske sukkerproducenter har de mest effektive dyrkningsområder i Europa (højeste andel sukkerroer pr. hektar jord, stort sukkerindhold i sukkerroerne) og derfor navnlig på grund af de væsentligt lavere omkostninger til transporten af roerne til produktionsanlæggene afgørende konkurrencefordele i forhold til alle andre udenlandske konkurrenter. Dette fører til en højere produktivitet og dermed til betydelige omkostningsfordele.

(88) De franske sukkerproduktionsanlæg er koncentreret i den nordlige og nordøstlige del af Frankrig og ligger blandt alle udenlandske konkurrenter derfor tættest på Südzuckers hovedafsætningsområde i Sydtyskland og Belgien.

(89) Af alle medlemsstater har Frankrig langt den største overproduktion af A- og B-sukker. I produktionsåret 1999/2000 udgjorde overproduktionen af kvotesukker 1,5 millioner tons og var dermed næsten dobbelt så stor som overproduktionen i Tyskland (mere end fem gange så stor som overproduktionen i Belgien). Overproduktionen i Frankrig svarede til ca. 56 % af det samlede tyske sukkerforbrug (næsten 300 % af det samlede belgiske sukkerforbrug).

(90) Ifølge princippet for den fælles markedsordning for sukker skal en del af de nettoeksporterede medlemsstaters sukkeroverskud dække behovet i de medlemsstater, som ikke kan dække deres eget sukkerforbrug på basis af egen produktion. Spanien er den eneste medlemsstat, der med 197000 tons (produktionsåret 1999/2000) havde en nævneværdig underproduktion af kvotesukker eller kvotelignende importsukker i Fællesskabet. Som det netop er vist, ligger dette nettobehov i Spanien imidlertid betydeligt under den mængde, som alene Frankrig hvert år har i overskud.

(91) For den del af en medlemsstats overproduktion af kvotesukker, der overstiger dette, er der principielt to muligheder:

- enten eksport af kvotesukker til tredjelande, som der ydes tilskud til som led i den fælles markedsordning

- eller eksport af kvotesukker til andre medlemsstater.

(92) For sukkerproducenter i Fællesskabet er eksporten af A-/B-sukker til tredjelande langt mindre profitabel end eksport inden for Fællesskabet. For eksport af kvotesukker til tredjelande foretages der i henhold til den fælles markedsordning for sukker kun en udligning af forskellen mellem salgsprisen (verdensmarkedsprisen) og interventionsprisen. Prisniveauet i Fællesskabet ligger heroverfor for det meste 10-20 % over interventionsprisen. Desuden er eksport til tredjelande også forbundet med væsentligt højere transportomkostninger.

(93) I øvrigt er eksporten af kvotesukker til tredjelande forbundet med en afgørende yderligere vanskelighed med begrænsningen af den subsidierede eksport inden for rammerne af GATT-aftalen. Fællesskabet forpligtede sig således under de seneste GATT-forhandlingsrunder(37) til både at nedsætte de subsidierede eksportmængder og det absolutte subsidiebeløb. Mellem 1995 og 2000 blev den tilladte subsidierede eksportmængde allerede nedsat med 14,5 % til 1329900 tons i Fællesskabet i overensstemmelse med GATT-aftalerne. I samme periode blev de samlede tilladte subsidier nedsat med 25,5 % til 545,9 mio. EUR. Samtidig forhøjes de årlige mængder af kvotelignende importsukker kontinuerligt.

(94) For sukkerleverancer mellem de enkelte medlemsstater er det derimod kun transportomkostningernes store betydning, der udgør en væsentlig adgangsbarriere. Transportomkostningerne er dog ikke så afgørende netop for franske udbydere som for tyske, da afstandene for førstnævnte i forvejen også er større inden for deres eget land. De franske sukkerproduktionsanlæg findes som nævnt (se betragtning 27 og 88 ovenfor) for hovedpartens vedkommende i landets nordlige og nordøstlige del. I den sydvestlige del af Frankrig er der praktisk talt ingen sukkerproduktion. Afstandene til Sydtyskland og Belgien er således ofte kortere end til bestemte destinationer i deres eget land.

(95) Udviklingen i Tysklands sukkerimport i de seneste år kan betragtes som eksempel på tilskyndelsen for franske sukkerproducenter til i øget omfang at gå ind på det tyske marked. Mellem produktionsårene 1996/97 og 1999/2000 steg den tyske sukkerimport således i alt med 46 % til 267000 tons, hvilket udgør ca. 10 % af det samlede tyske sukkerforbrug. Den overvejende del af denne stigning kan tilskrives den øgede sukkereksport fra Frankrig til Tyskland. I absolutte tal steg Frankrigs sukkereksport til Tyskland i perioden 1997-2000 fra ca. 140000 tons til ca. 187000 tons. Som følge af denne mere end proportionale stigning i den tyske sukkerimport er importandelen fra Frankrig af Tysklands samlede sukkerimport steget til 70 %(38). For Belgien har Kommissionen ikke fået forelagt pålidelige statistikker i denne henseende. Af markedsundersøgelsen var det imidlertid muligt ligeledes at aflæse en tendens i retning af en øget import fra Frankrig til Belgien.

(96) For de sydtyske og de belgiske markeder for detailsukker gælder de nævnte faktorer kun i afsvækket form på grund af de noget højere adgangsbarrierer, f.eks. de højere markedsføringsudgifter i forbindelse med en eventuel adgang til et nyt geografisk marked. Konkret betyder dette, at den negative priseffekt - fremkaldt af en fremherskende dominans - derfor må være større. Med denne begrænsning har potentielle konkurrenter med hensyn til markedet for detailsukker imidlertid også tilskyndelse til at gå ind på markedet.

Parternes svar

(97) I sit svar på klagepunktsmeddelelsen(39) har Südzucker betvivlet, at den stigning i sukkereksporten fra Frankrig til Tyskland, som Kommissionen har konstateret, er korrekt. I produktionsåret 2000/01 kunne der endog registreres et mindre fald. Det er uberettiget at udlede en generel tendens på grundlag af en isoleret stigningstakt, som er konstateret over en forholdsvis kort periode. I en paneuropæisk sammenhæng må en sådan stigning anses for at være forholdsvis lille. Endvidere skelnede de tal, som Kommissionen havde anvendt, ikke mellem industrisukker, detailsukker og sukker til handelsmærker.

(98) Parterne har ligeledes bestridt, at det er attraktivt at øge eksporten fra Frankrig til Tyskland i forhold til eksporten til tredjelande(40). De har anført, at en "omfordeling" af franske sukkerproducenters hidtidige eksport til tredjelande til eksport til andre medlemsstater, navnlig til Tyskland og Belgien, er "fuldstændig uvirkelig", vil kræve en kolossal distributionsindsats og føre til et drastisk fald i prisniveauet de pågældende steder.

(99) Efter gennemgang af parternes svar fastholder Kommissionen sin vurdering. Med hensyn til kvaliteten af det statistiske materiale kan det konstateres, at de eksportdata, som Kommissionen henholder sig til i klagepunktsmeddelelsen, stammer fra datamateriale fra Statistisches Bundesamt. De enkelte sukkermarkeder er ikke opdelt i denne forbindelse, men resultaterne af markedsundersøgelser peger imidlertid på, at den overvejende del af eksportstigningerne i mængdemæssig henseende var inden for området industrisukker. Referenceperioden på fire år må efter Kommissionens opfattelse anses for at være tilstrækkelig for at kunne aflæse en tendens på i det mindste mellemlang sigt.

(100) Distributionsindsatsen i forbindelse med en eventuel omfordeling fra eksport til tredjelande til eksport til Sydtyskland og Belgien kunne ske via sukkergrossister. Franske sukkerproducenter har allerede valgt denne distributionsform i forbindelse med deres eksport til de tyske sukkermarkeder. En sådan omfordeling kan således hurtigt finde sted og vil ikke i første omgang medføre investeringsomkostninger i et eget distributionsnet på stedet. Efter Kommissionens opfattelse kan der heller ikke forventes et drastisk fald i prisniveauet i Sydtyskland, da man kun kan regne med en massiv eksport af større mængder, såfremt Südzucker anvender sin dominerende stilling til at forhøje priserne markant. I dette tilfælde udgør den potentielle konkurrence en central korrigerende foranstaltning med hensyn til Sydtyskland og Belgien.

(101) Som anført i betragtning 82 er denne korrigerende foranstaltning så meget desto vigtigere, da

- der kun forekommer en meget begrænset konkurrence på de europæiske sukkermarkeder

- sukkermarkederne i høj grad er reguleret

- råstoffet sukker for sukkerindustriens kunder kun kan substitueres i meget begrænset udstrækning, og

- mange virksomheder har dominerende stillinger på de forskellige europæiske sukkermarkeder.

Konklusion vedrørende tilskyndelsen for franske sukkerproducenter til at gå ind på det sydtyske og det belgiske marked

(102) Sammenfattende konstaterer Kommissionen, at der er afgørende holdepunkter for, at franske sukkerproducenter har tilskyndelse til at gå ind på det sydtyske og det belgiske marked. Under alle omstændigheder har franske sukkerproducenter langt det største konkurrencemæssige potentiale til at gå ind på de sydtyske og de belgiske sukkermarkeder. Alle andre sukkerproducenter, som befinder sig i nærheden af disse afsætningsmarkeder, er med hensyn til deres konkurrencemæssige potentiale kun af underordnet betydning, enten på grund af deres konkurrenceadfærd (tyske sukkerproducenter, se i den forbindelse navnlig betragtning 67) eller på grund af de små mængder, der er til rådighed til eksport (nederlandske og italienske sukkerproducenter).

bb) SLS' konkurrencepotentiale

(103) SLS' konkurrencepotentiale er med hensyn til såvel sin produktionskvote som sine eksisterende franske produktionsanlæg og udleveringslagre meget stort, hvad angår både Belgien og Sydtyskland. Den kvote af A- og B-sukker, som SLS har fået tildelt, er således næsten lige så stor som sukkerkvoten for hele Nederlandene. Bortset fra et stort raffinaderi i Marseille (til kvotelignende importsukker eller til EF-kvotesukker fra dyrkningsområder uden for Europa, f.eks. Réunion) er både SLS' produktionsanlæg og udleveringslagre endvidere hovedsagelig koncentreret i den nordlige og nordøstlige del af Frankrig (nær den belgiske og den tyske grænse). Beliggenheden af SLS' produktionsanlæg er i forhold til de franske konkurrenter konkurrencedygtig med henblik på en øget orientering mod det sydtyske og det belgiske område. Forskellige afstande og en heraf følgende eventuel større transportomkostningsandel kan betegnes som værende af marginal betydning.

(104) I absolutte tal havde SLS i produktionsåret 2000/01 i alt [...]* tons kvotesukker og kvotelignende importsukker til rådighed til afsætning. Dette tal opdeles på følgende måde:

- [...]* tons A-/B-kvotesukker

- [...]* tons A-/B-kvotesukker fra dyrkningsområder uden for Europa og kvotelignende importsukker

- [...]* tons A-/B-kvotesukker, som SLS køber hos andre sukkerproducenter og markedsfører. Der er i den forbindelse hovedsagelig tale om sukkerleverancer fra Souppes-Ouvré, hvori SLS som nævnt har en minoritetsandel på 44,5 % (se betragtning 5 ovenfor), og hvis samlede sukkerproduktion afsættes af SLS.

(105) Ifølge egne oplysninger har SLS i strategisk henseende tilrettelagt sine aktiviteter således, at over [...]* % af denne kvotesukker anvendes til at dække de nødvendige leverancer til forretningsforbindelser på mellemlang og lang sigt hovedsagelig på de franske sukkermarkeder. Den resterende kvotesukker står således til rådighed til enten eksport til andre medlemsstater eller eksport til tredjelande. Antages det, at denne strategi fastholdes, er der med den resterende mængde stadig et betydeligt konkurrencepotentiale med hensyn til markederne i Sydtyskland og Belgien.

(106) Prisniveauet på sukkermarkederne i Sydtyskland og Belgien ligger som nævnt ca. 10-20 % over den interventionspris, der kan opnås ved eksport til tredjelande. SLS' yderligere indtægtspotentiale i tilfælde af en i det mindste delvis omfordeling af eksporten af kvotesukker til tredjelande ([...]* tons) til eksport inden for Fællesskabet må således anses for at være betydeligt.

(107) SLS har gjort Kommissionen opmærksom på efter egne oplysninger store investeringer i infrastrukturen til sukkereksporten til tredjelande. Der er i den forbindelse navnlig tale om deltagelse i investeringsomkostninger med hensyn til skibe til sukkertransport og havneanlæg. På grundlag af disse investeringer er sukkergrossisten [...]*, som ligeledes har deltaget i investeringsomkostningerne i forbindelse med denne infrastruktur, forpligtet til hos SLS at købe [...]* tons pr. år, som er bestemt til eksport til tredjelande med henblik på udnyttelsen af denne infrastruktur. For fuldt ud at kunne udnytte [...]* købeforpligtelse behøver SLS dog ikke anvende kvotesukker, da SLS hvert år producerer eller køber C-sukker i tilstrækkeligt omfang (f.eks. [...]* tons i produktionsåret 2000/01 plus [...]* tons tilkøbt C-sukker).

(108) Derudover er afskrivningerne i forbindelse med de nævnte investeringsomkostninger marginale i forhold til de ovennævnte yderligere indtægtsmuligheder, som vil kunne opnås ved i højere grad at afsætte kvotesukkeret i Fællesskabet.

(109) SLS har ligeledes gjort Kommissionen opmærksom på, at selskabet på nuværende tidspunkt kun har et begrænset distributionsapparat med hensyn til sukkereksporten til Tyskland. Efter Kommissionens opfattelse kan der imidlertid med kort varsel rettes op på dette ved, at der benyttes grossister. På lidt længere sigt må omkostningerne ved en eventuel strategisk ændring af distributionsapparatet anses som marginale i forhold til chancerne for de nævnte yderligere indtægtsmuligheder.

(110) Endelig har SLS oplyst Kommissionen om, at der i tilfælde af, at eksporten til tredjelande omfordeles til eksport til medlemsstaterne, vil opstå yderligere lageromkostninger. Argumentationen i denne henseende kunne ikke godtages af Kommissionen. Bortset herfra vil de påståede yderligere lageromkostninger kun udgøre en brøkdel af de yderligere indtægtsmuligheder, der vil opstå i forbindelse med den nævnte omfordeling af aktiviteterne.

Parternes svar

(111) I sit svar(41) på Kommissionens klagepunktsmeddelelse er Südzucker af den opfattelse, at eventuelle afsætningsmuligheder for franske sukkerproducenter i Tyskland uden nogen begrænsning også kunne udnyttes på samme måde af andre franske sukkerproducenter. SLS anførte ligeledes under den mundtlige høring(42), at selskabet kun var én blandt mange potentielle konkurrenter i forbindelse med det sydtyske og det belgiske marked. Efter SLS' opfattelse har Kommissionen i sin klagepunktsmeddelelse kun anset franske sukkerproducenter som potentielle konkurrenter og ikke taget konkurrencepotentialet blandt de tyske, nederlandske og italienske konkurrenter i betragtning. Elimineringen af SLS som en potentiel konkurrent vil således ikke påvirke konkurrencen i Südzuckers hovedafsætningsområder, da Südzucker også efter fusionen fortsat vil stå over for en lang række af de tilbageværende potentielle konkurrenter på de belgiske og de sydtyske markeder.

(112) Kommission har foretaget en grundig gennemgang af parternes svar i denne henseende. På grund af, at der er en indbyrdes sammenhæng mellem aspekterne potentiel konkurrence og modforholdsregler på sukkermarkederne, behandles begge aspekter under ét i betragtning 130 ff.

SLS' svar

(113) Under den mundtlige høring(43) anførte SLS, at en omfordeling af den hidtidige eksport til tredjelande til eksport inden for Fællesskabet, navnlig til Tyskland og Belgien, ikke er rentabelt for virksomheden og derfor ikke sandsynlig. SLS' beregninger i denne henseende er sammenfattet i nedenstående tabel 4.

Tabel 4

SLS' beregninger (under høringen samt i brevene af 5. og 9.11.2001) som dokumentation for, at eksport til tredjelande er mere fordelagtig for selskabet end eksport til Sydtyskland

>TABELPOSITION>

(114) Ifølge SLS' beregninger ligger den nettoindtægt, der kan opnås ved eksport af sukker til Sydtyskland, på nuværende tidspunkt ganske vist [...]* EUR pr. 1000 tons over den nettoindtægt, der kan opnås i tredjelande. Efter SLS' opfattelse vil en eventuel eksport af større sukkermængder til Sydtyskland eller Belgien imidlertid kræve yderligere investeringer. Som følge heraf og på baggrund af det generelle fald i det sydtyske prisniveau vil der være tale om en lavere indtægt på [...]* EUR pr. 1000 tons i forhold til den ifølge SLS mere attraktive eksport til tredjelande.

(115) Efter gennemgang af SLS' svar fastholder Kommissionen sin vurdering.

(116) For det første blev det med reformen af den fælles markedsordning for sukker, som trådte i kraft fra produktionsåret 2001/02, vedtaget at afskaffe udligningen af lageromkostninger (20 EUR pr. 1000 tons), hvorved en afgørende indtægtskomponent i forbindelse med eksporten til tredjelande også blev reduceret. Den samtidige afskaffelse af lageromkostningspræmien betyder imidlertid ikke, at profitabiliteten beregningsmæssigt reduceres med hele beløbet på 20 EUR(44). Gennem ophævelsen af både udligningen af lageromkostningerne i forbindelse med eksporten til tredjelande og EF-lageromkostningspræmien øges merværdien af eksporten til Sydtyskland i forhold til eksporten til tredjelande pr. 1000 tons fra [...]* EUR til [...]* EUR. Den tilgrundliggende beregning fremkommer på følgende måde (se tabel 5):

Tabel 5

Kommissionens beregninger til sammenligning af SLS' eksport til tredjelande og til Sydtyskland

>TABELPOSITION>

(117) For det andet forekommer de af SLS i tabel 4 anførte nødvendige investeringer med henblik på en øget orientering mod det sydtyske marked ikke rimelige. Det synes ikke nødvendigt at opbygge et distributionsnet, da distributionen af større mængder i Tyskland eller Belgien også kan ske via en sukkergrossist, hvorfor der ikke vil opstå investeringsomkostninger. Denne distributionsform er den fremgangsmåde, der sædvanligvis anvendes af sukkerproducenter, som ønsker at komme ind på tilgrænsende sukkermarkeder. Det forhold, at der er taget højde for nye investeringer i sukkerlagre, synes heller ikke overbevisende. Dette vil medføre, at lageromkostningerne medregnes to gange, da der allerede ved sammenligningen af profitabiliteten blev taget hensyn til de højere lageromkostninger i forbindelse med eksporten inden for Fællesskabet. Angivelsen af omkostninger til en kvalitetsforbedring synes heller ikke acceptabel, da en sådan vil gøre det muligt for SLS i det mindste i samme omfang også at opnå højere afsætningspriser. Endelig synes prisnedslaget meget usandsynligt, da SLS i sin beregning med [...]* EUR pr. 1000 tons(45) allerede baserer sig på en pris, som ligger betydeligt under det sydtyske prisniveau.

(118) For det tredje er eksport til tredjelande forbundet med en betydelig usikkerhedsfaktor, da mængderne hertil fordeles af Kommissionen mellem de europæiske sukkerproducenter på grundlag af udbudsprocedurer, og SLS således konkurrerer med den øvrige europæiske sukkerindustri.

Konklusion vedrørende SLS' konkurrencepotentiale

(119) Under hensyntagen til alle anførte faktorer kan SLS' konkurrencepotentiale anses for at være betydeligt med hensyn til både Sydtyskland og Belgien. Desuden bliver det betydeligt mere attraktivt at eksportere til andre medlemsstater som følge af ophævelsen af EF-lageromkostningsordningen.

cc) Virkningen af elimineringen af SLS

(120) SLS og selskabets franske konkurrenter Sucre Union og Béghin-Say er de eneste udenlandske konkurrenter, som også allerede på nuværende tidspunkt i et vist omfang er aktive på de sydtyske markeder. Inden for sukker til handelsmærker har SLS og Sucre Union i de seneste år været i stand til endog markant at udvide deres markedsandel i Sydtyskland (SLS til [20-30]* % og Sucre Union til ca. [10-20]* %). Béghin-Say er i Tyskland fortrinsvis aktiv inden for industrisukker og udbyder dette hovedsagelig i Nord- og Vesttyskland.

(121) SLS opererer på de tyske sukkermarkeder hovedsagelig via [...]*, idet [...]* køber SLS-sukkeret ab fabrik og derpå for egen regning transporterer det til de enkelte produktionsanlæg (industrisukker) og detailforretninger (sukker til handelsmærker) i Vest- og Sydtyskland. I den forbindelse er forretningsforbindelserne mellem SLS og [...]* blevet klart intensiveret i de seneste år (1997-2000).

(122) Det var navnlig muligt for SLS at intensivere forretningsforbindelserne med [...]* som følge af en markant nedsættelse af den anslåede pris på sukker i Tyskland (nedsættelse på [...]* % i 2001 i forhold til 1999). SLS udbyder således sukker i Tyskland væsentligt billigere end sine tyske konkurrenter (i 2001 industrisukker ca. [...]* % og sukker til handelsmærker ca. [...]* %), idet prisfordelen under alle omstændigheder klart overstiger de noget højere transportomkostninger (ifølge oplysninger fra aftagerne er der tale om meromkostninger på ca. 3-5 %). I den forbindelse skal det bemærkes, at SLS tilbyder sine tyske aftagere sukkeret væsentligt billigere end sine kunder i Frankrig, hvilket i øvrigt også gælder for Südzuckers priser over for selskabets franske aftagere.

(123) Som følge af fusionen kan det antages, at tendensen til en intensivering af konkurrencen mellem franske og tyske udbydere af sukker vendes, da fusionen foruden elimineringen af den faktiske konkurrence, der findes i ringe udstrækning, vil føre til en afgørende reduktion af den potentielle konkurrence i Sydtyskland. Som den næststørste franske sukkerproducent har netop SLS som følge af, at selskabet allerede er aktiv på markedet i Sydtyskland, et stort konkurrencepotentiale, som vil kunne udnyttes uden en indkøringsfase og således umiddelbart vil kunne anvendes til at udbygge den eksisterende markedsstilling i Sydtyskland.

(124) Det er så meget desto mere afgørende, at dette konkurrencepotentiale reduceres, hvis man tager de tyske sukkerproducenters fremherskende territoriale opdeling af markedet i Tyskland i betragtning (se betragtning 29 ovenfor), som blev bekræftet af hovedparten af sukkerindustriens kunder som led i markedsundersøgelsen. Mange af den tyske sukkerindustris kunder henviste i den forbindelse til, at grænseoverskridende handel kan anses for at være den eneste konkurrence, der på nuværende tidspunkt forekommer på det tyske sukkermarked. Disse kunder frygter også, at en fusion af denne størrelsesorden i meget stor udstrækning vil mindske denne mulighed.

(125) Hvad angår de belgiske sukkermarkeder, fører elimineringen af SLS' konkurrencepotentiale på grund af den korte afstand mellem produktionsanlæggene og de belgiske sukkermarkeder ligeledes til en betydelig styrkelse af Südzuckers dominerende stilling.

b) Südzuckers nye mulighed for at træffe modforholdsregler

(126) Foruden elimineringen af SLS som potentiel konkurrent vil Südzucker som følge af fusionen få mulighed for at træffe modforholdsregler, hvilket selskabet ikke hidtil har haft, idet koncernen nu trænger ind på sine mulige andre franske konkurrenters hjemmemarked, hvor den fremover vil indtage en væsentlig stilling.

(127) SLS, der skal overtages, er som nævnt (se betragtning 5 ovenfor) på nuværende tidspunkt den næststørste franske sukkerproducent. Som følge af fusionen vil Südzucker-koncernen i Frankrig opnå en markedsandel på [20-30]* % inden for detailsukker og på [10-20]* % inden for industrisukker (se tabel 3 ovenfor). For den førende på markedet, Béghin-Say, udgør de tilsvarende værdier henholdsvis [20-30]* % (detailsukker) og [20-30]* % (industrisukker), mens de næststørste konkurrenter opnår værdier på henholdsvis [5-15]* % (Union SDA inden for detailsukker) og [10-20]* % (Sucre Union inden for industrisukker). Dermed vil Südzucker-koncernen på det franske marked for detailsukker ligge umiddelbart efter den førende på markedet og inden for industrisukker omtrent på linje med den tredjestørste udbyder.

(128) Erhvervelsen af denne vigtige position på det franske marked udgør i forhold til den hidtidige situation en væsentlig forbedring af Südzuckers konkurrencemæssige stilling ikke kun på det franske marked, men også og netop på selskabets hjemmemarked Sydtyskland og i Belgien. Som beskrevet ovenfor (se betragtning 68 og 84 ff.) kan der nemlig med hensyn til Sydtyskland og Belgien hovedsagelig forventes en potentiel konkurrence fra netop Frankrig. Südzucker-koncernens fremtidige tilstedeværelse i Frankrig vil imidlertid gøre det muligt for den effektivt at hindre, at andre franske producenter i Sydtyskland og Belgien kommer ind på markedet, ved at den træffer modforholdsregler på disses hjemmemarkeder i Frankrig i form af prisnedsættelser hos det fremtidige datterselskab SLS. Eventuelle modforholdsregler begunstiges i øvrigt på den ene side af, at det aktuelle prisniveau i Frankrig til stadighed ligger markant over interventionsprisen, og på den anden side af, at SLS' fortjenstmargener på ca. [...]*(46) giver et klart spillerum for prisnedsættelser.

Parternes svar

(129) I sit svar på Kommissionens klagepunktsmeddelelse(47) har Südzucker anført, at eventuelle modforholdsregler ville være kontraproduktive for koncernen efter fusionen, da de til ulempe for det fremtidige Südzucker-datterselskab SLS vil sænke prisniveauet i Frankrig og således skade koncernen. Südzucker må derimod efter fusionen være interesseret i at undgå sådanne modforholdsregler, da følgerne også vil ramme selskabet selv via SLS. Desuden har ideen om angreb og modforholdsregler på forhånd en væsentlig mindre betydning inden for sukkerindustrien end på ikke-regulerede markeder, da de europæiske sukkerproducenters produktionskapacitet fastsættes gennem kvoteordningen og ikke kan forøges.

(130) Efter gennemgang af Südzuckers svar fastholder Kommissionen sin vurdering. For det første kan det under alle omstændigheder ikke forventes, at parterne vil indlade sig i en generel priskrig, der er til skade for alle parter. For det andet kan der imidlertid heller ikke forventes et generelt fald i prisniveauet i Frankrig som følge af eventuelle modforholdsregler, da sådanne modforholdsregler i sagens natur kun foretages punktuelt med hensyn til enkelte af konkurrentens strategiske kunder med henblik på at angribe konkurrenten målrettet. Da sukkerproducenter, såfremt de ikke har en dominerende stilling, på ingen måde behøver at tilbyde deres kunder de samme betingelser i forbindelse med ydelser af samme værdi, er målrettede lavpristilbud over for enkelte af konkurrentens strategiske kunder uden videre mulige og også almindeligt forekommende inden for industrien.

(131) På grund af, at der er en indbyrdes sammenhæng mellem aspekterne potentiel konkurrence og modforholdsregler på sukkermarkederne, behandles begge aspekter under ét nedenfor.

(132) Som nævnt i betragtning 29 og 124 er mange af den tyske sukkerindustris kunder af den opfattelse, at der i Tyskland er tale om en territorial opdeling af sukkermarkederne mellem de enkelte sukkerproducenter. Denne territoriale opdeling kan navnlig forklares ved de tyske sukkerproducenters eksisterende mulighed for at træffe modforholdsregler over for de andre tyske konkurrenter (se betragtning 67 ovenfor). Derfor er tyske sukkerproducenter så godt som ikke af betydning som potentielle konkurrenter til Südzucker. Samtidig er overskuddet af sukker i det skandinaviske, britiske og italienske område for lavt til, at der kan opbygges et konkurrencepotentiale af betydning (se tabel 1).

(133) På de sydtyske sukkermarkeder må franske sukkerproducenter således anses for at være de eneste reelle potentielle konkurrenter. De råder med 1,54 millioner tons over langt de største sukkeroverskud, mens de tyske sukkerproducenter med 736000 tons kun har en halvt så stor overskudsproduktion (se tabel 1). Samtidig er transportafstande af mindre betydning for franske producenter end for tyske, da der allerede inden for Frankrig i reglen skal tilbagelægges længere afstande end inden for Tyskland, og afstandene til visse destinationer i Sydtyskland og Belgien er kortere for dem end til visse destinationer inden for Frankrig (se betragtning 94 ovenfor).

(134) I Belgien er det kun franske og nederlandske sukkerproducenter, der kan betragtes som konkurrenter med et konkurrencepotentiale af betydning. De nederlandske sukkerproducenters muligheder i denne henseende er imidlertid også meget stærkt begrænsede på grund af det væsentligt lavere sukkeroverskud (kun 285000 tons).

(135) Derudover giver fusionen for første gang Südzucker mulighed for målrettet at gennemføre modforholdsregler på stedet i flere medlemsstater. Denne nye mulighed for at træffe modforholdsregler, der ikke hidtil har eksisteret, vil navnlig i Frankrig afholde andre potentielle konkurrenter fra Frankrig fra at gå ind på Südzuckers hovedafsætningsområder. På grund af sine dominerende stillinger eller sin markedsstyrke på en lang række sukkermarkeder kan Südzucker derved gennemføre sine modforholdsregler målrettet og punktuelt over for konkurrenter, som har i sinde at gå ind på Südzuckers hovedafsætningsområder. Der er i den forbindelse tale om kortsigtede og punktuelle foranstaltninger, som på mellemlang sigt har til formål at sikre eller endog udbygge Südzuckers dominerende stillinger.

Konklusion vedrørende Südzuckers nye mulighed for at træffe modforholdsregler

(136) På baggrund heraf er Kommissionen nået til den konklusion, at Südzuckers stilling på markederne for industrisukker og detailsukker i Sydtyskland og Belgien vil blive styrket som følge af den påtænkte fusion, for så vidt som en forøgelse af koncernens mulighed for at træffe modforholdsregler bedre end hidtil vil beskytte den mod, at eventuelle franske konkurrenter går ind på markederne i Sydtyskland og Belgien.

c) Konkurrenceforspring som følge af muligheden for at levere sukker til store kunder på tværs af grænserne (fortrinsvis industrisukker)

(137) Endelig vil fusionen med SLS i høj grad i forhold til Südzucker-koncernens væsentligste konkurrenter gøre det muligt for den at levere sukker til store industrikunder på tværs af grænserne, hvorved den vil kunne styrke sin stilling i Sydtyskland og Belgien, hvor en række af sukkerindustriens store aftagere har produktionsanlæg med et betydeligt sukkerbehov.

Stigende betydning af levering af sukker til store industrikunder på koncernplan og på europæisk plan

(138) Som parterne selv har anført(48), er industrikunder og mellemhandlere på sukkermarkedet i stigende grad ved at udvikle europæiske indkøbsstrategier. Denne begyndende tendens inden for kredsen af store industrikunder, navnlig inden for føde- og drikkevareindustrien, til at indkøbe sukker på koncernplan eller i hvert fald på tværs af grænserne på grundlag af "paneuropæiske aftaler" er også fremgået af markedsundersøgelsen. I modsætning til f.eks. små og mellemstore virksomheder har store industrikunder mulighed for at indhente tilbud fra forskellige sukkerproducenter og vælge det mest fordelagtige.

Unik forankring af Südzucker-koncernen på det europæiske fastland

(139) På baggrund heraf er Südzucker-koncernens fremtidige forankring i Europa af afgørende betydning for den konkurrencemæssige vurdering af den anmeldte fusion. Südzucker har allerede i dag en dominerende stilling i Sydtyskland, Østrig og Belgien. Gennem overtagelsen af SLS vil koncernen desuden blive den næststørste udbyder af sukker i Frankrig (se betragtning 5 og tabel 3 ovenfor).

(140) Konkurrenter har desuden gjort Kommissionen opmærksom på de snævre økonomiske og forretningsmæssige bånd mellem SLS og Spaniens største sukkerproducent Ebro Puleva. Ebro Puleva har selv bestridt(49), at SLS udøver en bestemmende indflydelse over den spanske virksomhed. Det kunne efter Kommissionens opfattelse i realiteten ikke påvises, at Ebro Puleva er underlagt bestemmende indflydelse fra SLS' side eller i retlig forstand kontrolleres af dette selskab; der var således ikke tilstrækkelige holdepunkter for, at Ebro Puleva i fremtiden af Südzucker-koncernen vil kunne integreres i leveringen af sukker til store industrikunder på tværs af grænserne.

Südzuckers afgørende konkurrenceforspring

(141) Uafhængigt af sin fremtidige stilling i Spanien vil Südzucker som følge af fusionen med SLS i forhold til andre store europæiske sukkerproducenter råde over en unik tilstedeværelse i flere medlemsstater, hvilket vil give selskabet et afgørende forspring i forhold til konkurrenterne. Mens konkurrenterne hovedsagelig kun har en betydelig stilling på deres hjemmemarkeder eller højst i to medlemsstater, vil Südzucker-koncernen have en betydelig stilling i i alt fire medlemsstater, som desuden hver især grænser op til hinanden. På tre relevante geografiske markeder (Sydtyskland, Østrig og Belgien) vil Südzucker-koncernen endog have en dominerende stilling og i Frankrig blive den næststørste udbyder.

(142) Dermed vil Südzucker-koncernen i fremtiden som ingen anden europæisk sukkerproducent være i stand til at operere på tværs af grænserne på grundlag af "paneuropæiske aftaler" i forbindelse med store industrikunder. På denne måde vil Südzucker-koncernen efter Kommissionens opfattelse fremover i øget grad kunne tiltrække sådanne store kunder. På grund af de større mængder, der er tale om ved levering af sukker til store kunder på koncernplan og tværnationalt plan, vil det ikke mindst være muligt for Südzucker at yde tilsvarende større mængderabatter. Derved vil koncernen med hensyn til transaktionerne med store industrikunder opnå et klart konkurrenceforspring i forhold til andre europæiske sukkerproducenter.

Resultat: Styrkelse af Südzuckers dominerende stilling i Sydtyskland og Belgien som følge af muligheden for at levere sukker til store kunder på tværs af grænserne

(143) I betragtning af Südzucker-koncernens allerede eksisterende sammenkædning af tre dominerende stillinger i Sydtyskland, Belgien og Østrig og dens fremtidige stilling som næststærkeste udbyder i Frankrig, den største sukkerproducerende medlemsstat, kan det forventes, at fusionen vil medvirke til en cementering og styrkelse af Südzuckers førende stilling i Belgien og Sydtyskland.

(144) Med den væsentlig bedre mulighed, som Südzucker-koncernen fremover vil have for at levere sukker til store kunder på europæisk plan og på koncernplan, vil den ikke blot kunne forbedre sin markedsstilling på de nye markeder, men også styrke sin dominerende stilling i Sydtyskland og Belgien, da en række af de nævnte store industrikunder, f.eks. Coca-Cola, Nestlé og Danone, har væsentlige produktionsanlæg i Sydtyskland og Belgien. Ved at der målrettet tilbydes "paneuropæiske aftaler", vil Südzuckers konkurrenter på den anden side miste markedsandele. På grund af Südzuckers kolossale markedsstyrke i Sydtyskland og Belgien vil disse virksomheder imidlertid ikke være i stand til at udligne tabene af markedsandele på disse markeder, der er Südzuckers hovedafsætningsområder.

Südzuckers svar

(145) I sit svar på Kommissionens klagepunktsmeddelelse(50) har Südzucker anført, at fusionen højst øger koncernens chancer for at vinde yderligere kunder i Frankrig, men ikke i Tyskland, Belgien og Østrig. Med hensyn til mulige forstærkende virkninger i Sydtyskland og Belgien kan muligheden for at levere sukker til store kunder på tværs af grænserne derfor ikke spille nogen rolle.

(146) Efter gennemgang af Südzuckers svar fastholder Kommissionen sin vurdering. Efter Kommissionens opfattelse er det afgørende, at fusionen vil gøre det muligt for Südzucker at levere sukker til store industrikunder i flere medlemsstater samtidig. Såfremt i hvert fald en del af sådanne store kunders produktionsanlæg ligger i Sydtyskland og Belgien - dette er ifølge resultaterne af markedsundersøgelsen tilfældet med hensyn til mange af dem - vil det derfor i endnu højere grad end hidtil være muligt for Südzucker at tiltrække disse kunder i selskabets hovedafsætningsområder.

Konklusion vedrørende levering af sukker til store kunder på tværs af grænserne

(147) Med Südzuckers mulighed for gennem levering af sukker på tværs af grænserne fremover i højere grad end hidtil at tiltrække store industrikunder i Sydtyskland og Belgien forstærker den påtænkte fusion selskabets dominerende stilling i Sydtyskland og Belgien.

4. KONKLUSION

(148) Som følge af en fusion med Frankrigs næststørste sukkerproducent, SLS, vil Südzucker være i stand til mærkbart at begrænse den potentielle konkurrence på de sydtyske og de belgiske sukkermarkeder. Derudover vil fusionen også føre til, at Südzucker får mulighed for at træffe modforholdsregler i Frankrig. Endelig vil fusionen med SLS i høj grad i forhold til Südzucker-koncernens væsentligste konkurrenter gøre det muligt for den at levere sukker til store industrikunder på tværs af grænserne.

(149) Af ovennævnte grunde kan den påtænkte fusion styrke Südzuckers dominerende stillinger på markederne for industrisukker og detailsukker i Sydtyskland og Belgien, som hver især udgør væsentlige dele af fællesmarkedet.

VII. TILSAGN FRA SÜDZUCKER

(150) Med henblik på at løse de ovenfor beskrevne konkurrenceproblemer, som opstår på de sydtyske og de belgiske sukkermarkeder, har Südzucker afgivet de tilsagn, der er beskrevet i betragtning 151 og 152. Den fulde ordlyd af disse tilsagn findes i bilag II, som udgør en integrerende del af denne beslutning.

A. TILSAGN MED HENSYN TIL BELGIEN

(151) Via sit datterselskab Raffinerie Tirlemontoise SA, Bruxelles, har Südzucker en kapitalandel på 68 % i Suikerfabriek van Veurne SA, Veurne/Belgien ("Veurne"). De resterende andele i Veurne ejes af Holding Warcoing SA, som på sin side er forbundet med den ene af de to mindre belgiske sukkerproducenter, SA Sucrerie de Fontenoy. Südzucker forpligter sig til efter fusionens godkendelse at sælge denne kapitalandel i Veurne inden for en nærmere bestemt frist. Køberen skal være i stand til at drive Veurne som en aktiv konkurrent til Südzucker(51).

B. TILSAGN MED HENSYN TIL SYDTYSKLAND

(152) Südzucker forpligter sig endvidere til årligt at stille indtil 90000 tons kvotesukker fra sine sydtyske sukkerfabrikker til rådighed for en uafhængig handelsvirksomhed eller en sukkerproducent (i begge tilfælde i det følgende benævnt "distributør"), som er interesseret i at distribuere sukker i Sydtyskland. En rammeaftale herom skal indgås inden for en nærmere bestemt frist og indtil videre være tidsbegrænset til den 30. juni 2006; den forlænges efter anmodning fra Kommissionen ud over dette tidspunkt i den yderligere periode, som den fælles markedsordning for sukker eventuelt måtte være i kraft. Såfremt distributøren ophører, skal der vælges en efterfølger. Leveringsbetingelserne tager udgangspunkt i den interventionspris, der er fastsat i den fælles markedsordning for sukker, og fastsætter visse omkostningsrelaterede tillæg til Südzucker, f.eks. i forbindelse med levering af sukker af en højere kvalitet end den, der ligger til grund for interventionsprisen(52).

VIII. KONKURRENCEMÆSSIG VURDERING AF DEN ANMELDTE TRANSAKTION UNDER HENSYNTAGEN TIL SÜDZUCKERS TILSAGN

(153) De tilsagn, der er beskrevet i betragtning 151 og 152, er efter Kommissionens opfattelse tilstrækkelige til på passende vis at fjerne konkurrenceproblemerne med hensyn til de sydtyske og de belgiske sukkermarkeder. Dette har den gennemførte markedsundersøgelse også bekræftet.

A. VURDERING AF TILSAGNENE MED HENSYN TIL BELGIEN

(154) Südzucker råder på nuværende tidspunkt via sit datterselskab Raffinerie Tirlemontoise SA over knap 68 % af den belgiske A- og B-sukkerkvote og kontrollerer derudover sukkerfabrikken Veurne, som har kvoter på yderligere 7,4 %. Heroverfor tegner de to uafhængige belgiske konkurrenter SA Sucrerie de Fontenoy (6,6 %) og Groupe Sucrier SA (18,3 %) sig for markant lavere produktionskvoter.

(155) Som følge af Südzuckers forpligtelse til at afhænde sin majoritetsinteresse i sukkerfabrikken Veurne får konkurrenter mulighed for at konsolidere deres stilling på det belgiske marked eller i det hele taget at etablere sig på dette marked. Den A- og B-kvote i Belgien, som på nuværende tidspunkt kan henføres til Südzucker-koncernen, reduceres efter salget af majoritetsinteressen i sukkerfabrikken Veurne med 7,4 procentpoint, og køberens kvote øges tilsvarende. De tilsvarende sukkermængder udgør ca. 10 % af det samlede markedsvolumen i Belgien og over 10 % af volumenet på det belgiske marked for industrisukker (se mængdeangivelserne for Belgien i tabel 3).

(156) Ved overholdelse af det af Südzucker afgivne tilsagn styrkes konkurrencen inden for den belgiske sukkerindustri, og der tilvejebringes en tilstrækkelig opvejning af elimineringen af SLS.

B. VURDERING AF TILSAGNENE MED HENSYN TIL SYDTYSKLAND

(157) Hvad angår det sydtyske marked, har Südzucker ikke - i modsætning til i Belgien - afgivet tilsagn om at sælge en sukkerfabrik, men kun en bestemt mængde sukker pr. år ("virtuel sukkerfabrik").

(158) Ifølge Kommissionens faste praksis har afhændelsen af et levedygtigt aktivitetsområde til en egnet køber principielt forrang frem for det blotte salg af produkter, der er fremstillet det pågældende sted. Den skal anses for at være den mest virkningsfulde metode til at genoprette en effektiv konkurrence i tilfælde af skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling, der kan hæmme en effektiv konkurrence(53).

(159) Under de særlige omstændigheder i den foreliggende sag vil salget af en sukkerfabrik, sammen med overførslen af de tilsvarende produktionskvoter til køberen, i Sydtyskland - i modsætning til Belgien - imidlertid ikke have tilstrækkelige chancer for et gunstigt resultat (se punkt 1 nedenfor).

(160) Det tilsagn, som Südzucker i stedet har afgivet, dvs. årligt at stille indtil 90000 tons kvotesukker til rådighed for en distributør, er imidlertid efter Kommissionens opfattelse tilstrækkeligt til under de særlige omstændigheder i den foreliggende sag at opveje styrkelsen af koncernens dominerende stilling i Sydtyskland (se punkt 2 nedenfor).

1. IKKE TILSTRÆKKELIGE CHANCER FOR ET GUNSTIGT RESULTAT AF ET EVENTUELT SALG AF EN FABRIK MED KVOTEOVERFØRSEL

(161) På grund af den særlige situation inden for sukkerindustrien i Sydtyskland vil salget af en Südzucker-fabrik, der er beliggende det pågældende sted, samt navnlig overførslen af de tilsvarende produktionskvoter til køberen ikke have tilstrækkelige chancer for et gunstigt resultat. Denne vurdering er baseret på de grunde, der er anført i betragtning 162 ff. nedenfor.

a) Relevante retsregler

(162) Den fælles markedsordning for sukker indeholder i artikel 12 sammenholdt med bilag IV bestemmelser om den genfordeling af produktionskvoterne, der er nødvendig ved salg af sukkerproducerende fabrikker. De enkelte medlemsstater har ansvaret for kvoteoverførslen, og i Forbundsrepublikken Tyskland er det forbundsministeren for forbrugerbeskyttelse, fødevarer og landbrug(54).

(163) Indholdsmæssigt gælder i henhold til den fælles markedsordning for sukker det princip, at den tilsvarende produktionskvote overføres til køberen af den fabrik, der skal afhændes(55). Navnlig de to nedenfor beskrevne begrænsninger af dette princip medfører imidlertid, at den pågældende medlemsstat - inden for rammerne af sin forpligtelse til at samarbejde med fællesskabsinstitutionerne i henhold til EF-traktatens artikel 10 - har et vist skøn ved kvoteoverførslen:

- For det første skal der ved tilpasningen af produktionskvoterne tages hensyn til hver af de berørte parters interesser, bl.a. sukkerroe- og sukkerrørsproducenternes interesser(56).

- For det andet må en kvoteoverførsel kun finde sted, såfremt den pågældende medlemsstat mener, at den kan forbedre sukkerproduktionens og sukkerroeproduktionens eller sukkerrørsproduktionens struktur(57).

b) Hensyntagen til sukkerroeproducenternes interesser

(164) Hvad angår spørgsmålet om hensyntagen til hver af de berørte parters interesser, bl.a. sukkerroeproducenternes interesser, er det i den foreliggende sag af betydning, at Südzucker i modsætning til de fleste andre europæiske sukkerproducenter har en korporativ struktur. Aktiemajoriteten ejes af landbrugere, hvis interesser varetages af Süddeutsche Zuckerrübenverwertungs-Genossenschaft ("SZVG"). Egenskaben som aktionær står indirekte i forbindelse med landbrugernes levering af sukkerroer til Südzucker. I praksis er de landbrugere, som leverer sukkerroer til Südzucker, samtidig aktionærer i selskabet. I den henseende tales der endog om "leveringsrettigheder", som landbrugerne har "tilkøbt" sig gennem deres kapitalinteresse i Südzucker AG. De landbrugere, der således er tilknyttet Südzucker, fastholder selskabet endvidere specielt ved hjælp af [...]*.

(165) Ved afhændelse af en sydtysk fabrik, som ejes af Südzucker, vil denne snævre forbindelse mellem leveringsaftalerne på den ene side og landbrugernes kapitalinteresse i selskabet på den anden side blive opløst. Dermed ville de berørte landbrugeres interesser i særlig grad blive berørt.

(166) I denne forbindelse har det tyske Forbundsministerium for Forbrugerbeskyttelse, Fødevarer og Landbrug meddelt Kommissionen, at den som fast administrativ praksis ved genfordelingen af produktionskvoter på grundlag af den fælles markedsordning for sukker aldrig vil udøve sine beføjelser på en sådan måde, at der kan forventes modstand fra de berørte landbrugeres side.

(167) I sidste instans er det i den foreliggende sag imidlertid ikke nødvendigt at tage endelig stilling til, om gennemførelsen af et tilsagn om en afhændelse strider mod sukkerroeproducenternes interesser, navnlig da de berørte landbrugere som hovedaktionærer i Südzucker står bag den påtænkte fusion og via deres kapitalinteresse i Südzucker vil få del i eventuelle fordele ved fusionen. Efter al sandsynlighed vil afhændelsen af en sydtysk sukkerproducerende fabrik fra Südzucker-nettet nemlig ikke kunne forbedre sukkerroeproduktionens og sukkerproduktionens struktur (se betragtning 168 og 169 nedenfor).

c) Sukkerroeproduktionens og sukkerproduktionens struktur

(168) Hvad angår virkningerne af en eventuel afhændelse af en fabrik på sukkerindustriens struktur i Sydtyskland, bemærkes indledningsvis, at kriterierne i den fælles markedsordning for sukker udelukkende henviser til forbedringen af sukkerroeproduktionen og sukkerproduktionen, men ikke til de eventuelle virkninger for sukkermarkedets samlede struktur og navnlig ikke til forbrugerbeskyttelsen. Dette fremgår også af betragtning 17 og 19 i den fælles markedsordning for sukker, hvorefter sukkerroe- og sukkerrørsproducenternes interesser udgør det egentlige beskyttelsesformål med den europæiske markedsordning for sukker.

(169) I den foreliggende sag er det af betydning, at Südzucker i Sydtyskland har oprettet et landsdækkende net af sukkerfabrikker, som opererer i et netværkssamarbejde og er integreret i en koncernstruktur, således at der indtræder en specialiseringseffekt mellem de enkelte produktionssteder. I den henseende adskiller situationen i Sydtyskland sig i øvrigt fra situationen i Belgien, da sukkerfabrikken Veurne (se betragtning 151 ovenfor) ikke indgår i et tilsvarende net. Den tyske Forbundsministerium for Forbrugerbeskyttelse, Fødevarer og Landbrug har allerede meddelt Kommissionen, at det ikke anser afhændelsen af enkelte fabrikker fra det sydtyske net af Südzucker-produktionssteder for at være egnet til at forbedre sukkerroeproduktionens og sukkerproduktionens struktur i dette område.

d) Konklusion vedrørende de særlige forhold i forbindelse med den sydtyske sukkerindustri

(170) På grund af de ovenfor beskrevne særlige forhold i forbindelse med den sydtyske sukkerindustri og den faste administrative praksis i det tyske Forbundsministerium for Forbrugerbeskyttelse, Fødevarer og Landbrug vil det efter Kommissionens opfattelse være uvist, om det vil være muligt at gennemføre salget af en sukkerproducerende fabrik i Sydtyskland og den dermed forbundne overførsel af de tilsvarende produktionskvoter. Chancerne for et gunstigt resultat er ikke tilstrækkelige til at gøre afhændelsen af en sukkerproducerende fabrik i Sydtyskland til betingelse for fusionens godkendelse. Kommissionen anerkender, at Südzucker i betragtning af de nævnte særlige forhold i sagen ikke var i stand til at afgive et sådant tilsagn om afhændelse.

2. VIRKNINGER PÅ DET TYSKE MARKED AF DET TILSAGN, DER ER AFGIVET I STEDET FOR EN AFHÆNDELSE AF EN FABRIK

(171) Det tilsagn, som Südzucker har afgivet i stedet for afhændelsen af en sukkerproducerende fabrik, dvs. tilrådighedsstillelsen af indtil 90000 tons sukker fra selskabets sydtyske produktionsanlæg for en uafhængig distributør, vil efter Kommissionens opfattelse være tilstrækkeligt til at opveje elimineringen af SLS for det sydtyske marked. I den forbindelse er navnlig nedenstående overvejelser relevante:

(172) Den tilbudte maksimumsmængde på 90000 tons svarer til ca. 8 % af det samlede markedsvolumen i Sydtyskland og over 10 % af volumenet på det sydtyske marked for industrisukker (se mængdeangivelserne for Sydtyskland i tabel 3). Tilsagnet kan dermed i forhold til markedsvolumenet sammenlignes med det tilsagn om afhændelse af majoritetsinteressen i sukkerfabrikken Veurne, der er afgivet for Belgien, samt den hermed forbundne kvoteoverførsel (se betragtning 151 ovenfor). Dermed vil den uafhængige distributør, som denne sukkermængde skal tildeles, kunne udøve en betydelig indflydelse på markedssituationen, navnlig på prisstrukturen på det sydtyske marked.

(173) Det er i denne forbindelse af afgørende betydning, at den pris, som distributøren skal betale til Südzucker på grundlag af interventionsprisen og Südzuckers omkostninger i forbindelse med eventuelle tillægsydelser, ligger markant under den tilsvarende markedspris. Distributøren har derfor en klar mulighed for at underbyde den nuværende markedspris i Sydtyskland.

(174) Ifølge Südzuckers tilsagn vil distributøren i øvrigt have ret til efter ønske at få leveret sukker af forskellige kvaliteter og ikke kun den standardkvalitet "EF II", der ligger til grund for interventionsprisen. Den pågældende vil derfor på passende vis kunne imødekomme eventuelle kunders kvalitetskrav.

(175) Da Südzucker desuden tilbyder distributøren, at denne efter ønske kan få leveret sukker fra alle koncernens sydtyske produktionsanlæg, vil leveringsafstanden ikke give distributøren konkurrencemæssige ulemper i forhold til Südzucker i forbindelse med levering af sukker til kunder i det sydtyske område. I forhold til udbydere, der ikke er etableret i Sydtyskland, vil distributøren endog få en konkurrencefordel med hensyn til leveringsafstanden.

(176) Alt i alt har det tilsagn, som Südzucker afgivet, efter Kommissionens opfattelse under de særlige konkurrencevilkår på baggrund af den fælles markedsordning for sukker i det væsentlige samme virkning som et tilsagn om afhændelse. Navnlig vil også køberen af en sukkerfabrik, der var udbudt til salg, på grund af den eksisterende kvoteordning for sukkerproduktionen være underlagt en kapacitetsbegrænsning, som vil bringe den pågældende i en tilsvarende situation som en distributør, der årligt kan råde over en bestemt mængde sukker. Desuden giver det forhold, at der tages udgangspunkt i den interventionspris, som Fællesskabet har fastsat, distributøren en kalkulations- og planlægningssikkerhed.

3. SAMLET VURDERING AF TILSAGNENE MED HENSYN TIL SYDTYSKLAND

(177) Efter Kommissionens opfattelse vil overholdelsen af de af Südzucker afgivne tilsagn styrke konkurrencen inden for den sydtyske sukkerindustri og tilvejebringe en tilstrækkelig opvejning af elimineringen af SLS.

C. SAMMENFATTENDE VURDERING AF TILSAGNENE

(178) Kommissionen er derfor samlet set nået til den konklusion, at såfremt alle de af Südzucker afgivne tilsagn overholdes, vil den anmeldte fusion ikke føre til styrkelse af Südzuckers dominerende stillinger i Sydtyskland og Belgien. Navnlig er tilsagnene med hensyn til Sydtyskland og Belgien også tilstrækkelige til at hindre, at Südzuckers dominerende stillinger styrkes gennem levering af sukker til store industrikunder ("paneuropæiske aftaler"). Gennem styrkelsen af konkurrencen som følge af de afgivne tilsagn vil det nemlig blive vanskeligere for Südzucker i højere grad at tiltrække store industrikunder i Sydtyskland og Belgien med tilbuddet om at levere sukker på tværs af grænserne.

IX. BETINGELSER OG FORPLIGTELSER

(179) I henhold til fusionsforordningens artikel 8, stk. 2, andet afsnit, første punktum, kan Kommissionen til sin beslutning knytte betingelser og forpligtelser med henblik på at sikre, at de pågældende virksomheder overholder de tilsagn, de har afgivet over for Kommissionen med henblik på at gøre fusionen forenelig med fællesmarkedet.

(180) Foranstaltninger, der resulterer i den strukturelle ændring af markedet, skal omfattes af betingelser, mens de gennemførselsskridt, der er nødvendige for at nå dette resultat, skal omfattes af forpligtelser for parterne. Opfyldes en betingelse ikke, gælder Kommissionens forenelighedsbeslutning ikke længere. Overtræder parterne en forpligtelse, kan Kommissionen tilbagekalde sin godkendelsesbeslutning i medfør af fusionsforordningens artikel 8, stk. 5, litra b), parterne kan også pålægges bøder og tvangsbøder som omhandlet i fusionsforordningens artikel 14, stk. 2, litra a), og artikel 15, stk. 2, litra a)(58).

(181) I overensstemmelse med den ovenfor beskrevne, grundlæggende sondr