RÅDETS DIREKTIV 97/3/EF af 20. januar 1997 om ændring af direktiv 77/93/EØF om foranstaltninger mod indslæbning i Fællesskabet af skadegørere på planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden for Fællesskabet

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og

ud fra følgende betragtninger:

Ved direktiv 77/93/EØF (4) har Rådet vedtaget foranstaltninger mod indslæbning i Fællesskabet af skadegørere på planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden for Fællesskabet; beskyttelsen af planter mod sådanne skadegørere er absolut nødvendig for at øge produktiviteten i landbruget, hvilket er et af målene for den fælles landbrugspolitik;

gennemførelsen af det indre marked medførte, at Fællesskabets plantesundhedsordning, der blev indført ved direktiv 77/93/EØF, finder anvendelse i Fællesskabet som et område uden indre grænser;

der er medtaget en række foranstaltninger med henblik på at styrke en effektiv anvendelse af Fællesskabets plantesundhedsordning i det indre marked, som skal beskytte Fællesskabets forskellige områder (medlemsstater, regionale og lokale enheder samt planteproducenter) mod skader som følge af indslæbning af skadegørere;

det er nødvendigt at tilrettelægge en ordning for finansielle bidrag fra Fællesskabet for på fællesskabsplan at fordele den byrde, som eventuelle risici, der stadig måtte forekomme i handelen under Fællesskabets plantesundhedsordning, udgør;

for at forebygge infektioner forårsaget af skadegørere, som indslæbes fra tredjelande, bør Fællesskabet yde et finansielt bidrag med henblik på at styrke infrastrukturen for plantesundhedskontrollen ved Fællesskabets ydre grænser;

ved en sådan ordning bør der også ydes passende bidrag til visse udgifter til specifikke foranstaltninger, som medlemsstaterne har indført for at bekæmpe angreb fra skadegørere, der er blevet indslæbt fra tredjelande eller fra andre områder i Fællesskabet samt, hvor det er muligt, til at afhjælpe den påførte skade;

ordningen for ydelse af et finansielt bidrag fra Fællesskabet bør i nærmere enkeltheder fastsættes efter en hasteprocedure;

det må sikres, at Kommissionen får alle oplysninger om de eventuelle årsager til indslæbningen af de pågældende skadegørere;

især bør Kommissionen føre kontrol med, at Fællesskabets plantesundhedsordning anvendes korrekt;

konstateres det, at indslæbningen af skadegørere er sket på grund af utilstrækkelige undersøgelser eller kontrolforanstaltninger, finder fællesskabslovgivningen anvendelse på følgerne under hensyn til visse specifikke foranstaltninger -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

I direktiv 77/93/EØF foretages følgende ændringer:

1) I artikel 12 indsættes følgende stykke:

»6a. Der indføres et finansielt bidrag fra Fællesskabet til medlemsstaterne for at udbygge kontrolinfrastrukturerne, for så vidt der er tale om plantesundhedskontrol, der foretages i overensstemmelse med stk. 6, fjerde afsnit.

Formålet med bidraget er at tilvejebringe bedre udstyr og installationer på andre kontrolsteder end bestemmelsesstedet med henblik på at gennemføre kontrol og undersøgelse og i fornødent omfang de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 8, ud over hvad der allerede er opnået ved opfyldelse af de minimumsbetingelser, der er fastsat i gennemførelsesbestemmelserne i henhold til stk. 6, fjerde afsnit.

Kommissionen stiller forslag om opførelse af passende bevillinger hertil på De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

Inden for de bevillinger, der er til rådighed med henblik herpå, dækker Fællesskabets bidrag indtil 50 % af de udgifter, der direkte vedrører forbedring af udstyr og installationer.

De nærmere enkeltheder fastlægges i en gennemførelsesforordning efter proceduren i artikel 16a.

Afgørelsen om at yde et finansielt bidrag fra Fællesskabet og om beløbets størrelse træffes efter samme procedure efter gennemgang af oplysninger og dokumenter, der indsendes af den berørte medlemsstat, og om nødvendigt på grundlag af resultaterne af undersøgelser, der under Kommissionens ansvar foretages af de i artikel 19a omhandlede eksperter, og under hensyn til de bevillinger, der er til rådighed med henblik herpå.«

2) Følgende artikler indsættes:

»Artikel 19b

I tilfælde af forekomst eller mistanke om forekomst af en skadegører som følge af indslæbning eller spredning i Fællesskabet, kan medlemsstaterne i henhold til artikel 19c og 19d modtage et finansielt plantebeskyttelsesbidrag fra Fællesskabet til dækning af udgifter, der direkte vedrører de nødvendige foranstaltninger, der er truffet eller agtes truffet for at bekæmpe denne skadegører med henblik på at udrydde den eller, hvis dette ikke er muligt, begrænse dens udbredelse. Kommissionen stiller forslag om opførelse af passende bevillinger hertil på De Europæiske Fællesskabers budget.

Artikel 19c

1. Den berørte medlemsstat kan efter anmodning opnå det i artikel 19b omhandlede finansielle bidrag fra Fællesskabet, hvis det konstateres, at den pågældende skadegører, hvad enten den er opført i bilag I og II til dette direktiv eller ej:

- har været genstand for en meddelelse i henhold til artikel 15, stk. 1, eller artikel 15, stk. 2, litra a), og

- udgør en umiddelbar trussel for hele Fællesskabet eller en del heraf på grund af sin forekomst i et område, hvor dens tilstedeværelse enten ikke tidligere har været kendt, eller hvor den er udryddet eller er ved at blive udryddet, og

- er blevet indslæbt i dette område gennem sendinger indeholdende planter, planteprodukter eller andre objekter, der stammer fra et tredjeland eller fra et andet område i Fællesskabet.

2. Som nødvendige foranstaltninger i henhold til artikel 19b betragtes følgende:

- destruktion, desinfektion, bekæmpelse, sterilisation, rensning eller enhver anden behandling, der udføres officielt eller efter officiel henstilling herom for så vidt angår:

- planter, planteprodukter og andre objekter, der udgør den eller de sendinger, hvormed skadegøreren er blevet indslæbt til det pågældende område, og som er eller kan være inficerede

- planter, planteprodukter og andre objekter, som er eller kan være inficeret med den indslæbte skadegører, og som stammer fra den eller de pågældende sendinger af planter eller har befundet sig i nærheden af planterne, planteprodukterne og de andre objekter i sendingerne eller dem, der stammer herfra

- vækstsubstrater og arealer, som er eller kan være inficeret med skadegøreren

- produktions-, paknings-, emballerings- eller lagermaterialer, lager- eller pakkelokaler og transportmidler, der har været i kontakt med ovennævnte planter, planteprodukter og andre objekter eller dele heraf

- kontrolforanstaltninger eller undersøgelser, der gennemføres officielt eller efter officiel henstilling herom, for at konstatere forekomsten eller omfanget af forekomsten af den indslæbte skadegører

- forbud eller begrænsninger hvad angår anvendelsen af vækstsubstrater, dyrkbare arealer eller lokaler samt planter, planteprodukter eller andre objekter ud over materialet fra den eller de pågældende sendinger eller materiale, der stammer herfra, når der er tale om officielle afgørelser som følge af plantesundhedsmæssige risici i forbindelse med den indslæbte skadegører.

3. Som udgifter, der direkte vedrører de i stk. 2 omhandlede nødvendige foranstaltninger, betragtes betalinger afholdt over offentlige bevillinger med det formål:

- helt eller delvis at dække omkostningerne ved de i stk. 2, første og andet led, omhandlede foranstaltninger med undtagelse af dem, der er forbundet med det pågældende ansvarlige officielle organs almindelige drift

- helt eller delvis at kompensere for andre økonomiske tab end udebleven fortjeneste, der følger direkte af en eller flere af de i stk. 2, tredje led, nævnte foranstaltninger.

Uanset første afsnit, andet led, kan det i en gennemførelsesforordning efter proceduren i artikel 16a og under overholdelse af de i stk. 5 fastsatte betingelser herfor fastsættes, i hvilke tilfælde kompensation for udebleven fortjeneste anses for en udgift, der direkte følger af de nødvendige foranstaltninger, samt hvor længe sådanne tilfælde kan gøres gældende, dog højst tre år.

4. Uden at bestemmelserne i artikel 15 berøres heraf, indgiver den pågældende medlemsstat, hvis den ønsker at modtage det finansielle bidrag fra Fællesskabet, senest i løbet af det kalenderår, der følger efter det, hvor der er opdaget forekomst af skadegørere, ansøgning herom til Kommissionen og underretter omgående Kommissionen og de øvrige medlemsstater:

- om henvisningen til den i stk. 1, første led, nævnte meddelelse

- om arten og omfanget af den i artikel 19b omhandlede forekomst af en skadegører samt om baggrunden for og de nærmere omstændigheder ved opdagelsen af denne

- om identiteten af de i stk. 1, tredje led, omhandlede sendinger, hvorigennem skadegøreren er indslæbt

- om de nødvendige foranstaltninger, der er truffet eller agtes truffet, herunder om tidsplanen for gennemførelsen heraf, og for hvilke den anmoder om et finansielt bidrag fra Fællesskabet, samt

- om de opnåede resultater og de faktiske eller anslåede beløb, der er indgået eller skal indgås forpligtelser for, og om, hvor stor en del heraf der er afholdt eller skal afholdes over offentlige bevillinger, som medlemsstaten har afsat til gennemførelsen af de nødvendige foranstaltninger.

Såfremt opdagelsen af forekomsten af en skadegører er sket inden ikrafttrædelsesdatoen for bestemmelserne i denne artikel, betragtes denne dato som tidspunktet for opdagelsen i henhold til stk. 4 og 5 på betingelse af, at det faktiske tidspunkt for opdagelsen ikke er før den 1. januar 1995. Denne bestemmelse gælder dog ikke for kompensation for udebleven fortjeneste som omhandlet i stk. 3, andet afsnit, undtagen i særlige tilfælde, der opfylder betingelserne vedrørende udebleven fortjeneste efter denne dato som fastsat i den i stk. 3 nævnte gennemførelsesforordning.

5. Uden at artikel 19d berøres heraf, afgøres ydelsen af det finansielle bidrag fra Fællesskabet og beløbets størrelse efter proceduren i artikel 16a efter gennemgang af oplysninger og dokumentation, der indsendes af den berørte medlemsstat i henhold til stk. 4, og om nødvendigt på grundlag af resultaterne af undersøgelser, der under Kommissionens ansvar foretages af de i artikel 19a omhandlede eksperter i medfør af artikel 15, stk. 3, første afsnit, og under hensyn til omfanget af den i stk. 1, andet led, omhandlede trussel samt til de bevillinger, der er til rådighed med henblik herpå.

Inden for grænserne af de bevillinger, der er til rådighed med henblik herpå, dækker Fællesskabets finansielle bidrag indtil 50 % og, i tilfælde af kompensation for den i stk. 3, andet afsnit, omhandlede udeblevne fortjeneste, indtil 25 % af de udgifter, der direkte vedrører de i stk. 2 omhandlede nødvendige foranstaltninger, for så vidt disse er truffet i løbet af en periode på højst to år regnet fra det tidspunkt, hvor forekomsten af en skadegører er opdaget, jf. artikel 19c, eller agtes truffet for denne periode.

Ovennævnte periode kan forlænges efter samme procedure, hvis det efter en gennemgang af situationen kan konkluderes, at målene for foranstaltningerne vil blive gennemført inden for en rimelig yderligere frist. Fællesskabets finansielle bidrag nedtrappes i løbet af de pågældende år.

Såfremt medlemsstaten ikke kan fremlægge den fornødne information med hensyn til identiteten af sendingerne i henhold til stk. 4, tredje led, angiver den de formodede kilder til forekomsten, og hvorfor sendingerne ikke har kunnet identificeres. Der kan træffes afgørelse om ydelse af det finansielle bidrag efter samme procedure på baggrund af resultaterne af evalueringen af disse informationer.

Gennemførelsesbestemmelserne til stk. 5 fastsættes i en gennemførelsesforordning efter proceduren i artikel 16a.

6. På baggrund af udviklingen i situation i Fællesskabet kan det efter proceduren i artikel 16a eller 17 besluttes, at der skal tages yderligere skridt, eller at der for de foranstaltninger, den berørte medlemsstat har truffet eller agter at træffe, skal gælde visse yderligere krav eller betingelser, hvis de er nødvendige for at nå de tilstræbte mål.

Afgørelsen af ydelse af det finansielle bidrag fra Fællesskabet til sådanne yderligere skridt, krav eller betingelser træffes efter samme fremgangsmåde. På baggrund af de disponible bevillinger til disse formål dækker Fællesskabets finansielle bidrag indtil 50 % af de udgifter, der direkte vedrører disse yderligere skridt, krav eller betingelser.

Såfremt disse yderligere skridt, krav eller betingelser primært tager sigte på at beskytte andre områder i Fællesskabet end den pågældende medlemsstats område, kan det efter samme procedure besluttes, at Fællesskabets finansielle bidrag dækker mere end 50 % af udgifterne.

Fællesskabets finansielle bidrag er tidsbegrænset og nedtrappes i løbet af de pågældende år.

7. Ydelsen af et finansielt bidrag fra Fællesskabet berører ikke de rettigheder, som den pågældende medlemsstat eller enkeltpersoner kan have over for tredjemand, herunder andre medlemsstater i de i artikel 19d, stk. 3, omhandlede tilfælde med hensyn til dækning af udgifter, tab eller anden skade i henhold til national lovgivning, den almindelige fællesskabslovgivning eller folkeretten. Hvis sådanne udgifter, tab eller anden skade dækkes af det finansielle bidrag fra Fællesskabet, skal disse rettigheder retligt overføres til Fællesskabet med virkning fra udbetalingen af Fællesskabets finansielle bidrag.

8. Fællesskabets finansielle bidrag kan udbetales i flere rater.

Hvis det viser sig, at det ikke længere er berettiget at yde det finansielle bidrag fra Fællesskabet, gælder følgende:

Det finansielle bidrag, som Fællesskabet yder den berørte medlemsstat i henhold til stk. 5 og 6, kan enten nedsættes eller suspenderes, hvis det - på baggrund af de oplysninger, medlemsstaten har givet, eller de undersøgelser, som under Kommissionens ansvar er foretaget af de i artikel 19a omhandlede eksperter, eller den passende undersøgelse, som Kommissionen har foretaget i overensstemmelse med procedurer svarende til dem, der er fastsat i artikel 24, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 4253/88 (1) - fremgår:

- at den helt eller delvis manglende gennemførelse af de nødvendige foranstaltninger, som er taget i betragtning i henhold til stk. 5 eller 6, eller den manglende overholdelse af de nærmere regler eller frister, som er fastsat efter disse bestemmelser, eller som er nødvendiggjort som følge af det tilstræbte mål, ikke er berettiget, eller

- at foranstaltninger ikke længere er nødvendige, eller

- at en situation som beskrevet i artikel 24, stk. 2, i ovennævnte forordning (EØF) nr. 4253/88 er afsløret.

9. Artikel 8 og 9 i Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (2), finder tilsvarende anvendelse.

10. Beløb, der er udbetalt som del af det finansielle bidrag fra Fællesskabet, der er ydet den berørte medlemsstat i henhold til stk. 5 og 6, skal helt eller delvis tilbagebetales til Fællesskabet, hvis det på en i stk. 8 beskrevet måde konstateres:

- at de nødvendige foranstaltninger, som er taget i betragtning i henhold til stk. 5 eller 6,

- ikke er blevet gennemført, eller

- ikke er blevet gennemført på en måde, der er i overensstemmelse med de nærmere regler eller frister, som er fastsat efter disse bestemmelser, eller som er nødvendiggjort som følge af det tilstræbte mål, eller

- at de udbetalte beløb er blevet anvendt til andre formål end dem, hvortil det finansielle bidrag er ydet, eller

- at en situation som beskrevet i artikel 24, stk. 2, i ovennævnte forordning (EØF) nr. 4253/88 er afsløret.

De rettigheder, der er omhandlet i stk. 8, andet punktum, skal retligt føres tilbage til den berørte medlemsstat med virkning fra tilbagebetalingen, hvis de er dækket af bidraget.

Ikke-tilbagebetalte beløb tillægges morarenter i overensstemmelse med finansforordningens bestemmelser og ifølge nærmere regler, som Kommissionen skal vedtage efter proceduren i artikel 16a.

Artikel 19d

1. Med hensyn til årsagerne til forekomsten af skadegøreren, jf. artikel 19c, gælder følgende:

Kommissionen undersøger, om forekomsten af skadegøreren i det pågældende område skyldes flytning inden for dette område af en eller flere sendinger, som indeholder denne skadegører, og identificerer den eller de successive medlemsstater, hvorfra sendingen eller sendingerne stammer.

Den medlemsstat, hvorfra den eller de sendinger er kommet, som skadegøreren blev indslæbt med, og som eventuelt er identisk med den ovenfor nævnte, skal på Kommissionens anmodning straks give denne alle oplysninger om den eller de pågældende sendingers oprindelse eller oprindelser og om, hvordan den eller de administrativt er blevet behandlet, herunder undersøgelser, inspektioner og kontrol i henhold til dette direktiv, for at det kan fastslås, hvorfor sendingens eller sendingernes manglende overensstemmelse med dette direktiv ikke blev opdaget af denne medlemsstat. Den skal på Kommissionens anmodning ligeledes underrette denne om bestemmelsesstedet for alle andre sendinger, der er blevet forsendt fra samme oprindelsessted eller fra samme oprindelsessteder i en bestemt periode.

For at supplere disse oplysninger kan der under Kommissionens ansvar foretages undersøgelser af de i artikel 19a omhandlede eksperter.

2. De oplysninger, der er opnået i henhold til disse bestemmelser eller til artikel 15, stk. 3, behandles i Den Stående Komité for Plantesundhed for at identificere eventuelle svagheder i Fællesskabets ordning for plantesundhed eller i anvendelsen deraf samt de foranstaltninger, der kan råde bod herpå.

De i stk. 1 omhandlede oplysninger anvendes ligeledes til i overensstemmelse med traktaten at godtgøre, om den manglende overensstemmelse for den eller de sendinger, som er årsagen til forekomsten af skadegøreren i det pågældende område, ikke er blevet opdaget af oprindelsesmedlemsstaten, fordi denne ikke har opfyldt en af de forpligtelser, der påhviler den i henhold til traktaten og bestemmelserne i dette direktiv, især om de undersøgelser, der er foreskrevet i artikel 6, og om de inspektioner, der er foreskrevet i artikel 12, stk. 1.

3. Såfremt den i stk. 2 omhandlede konklusion er godtgjort for den medlemsstat, der er nævnt i artikel 19c, stk. 1, tildeles den ikke Fællesskabets finansielle bidrag, eller den får ikke bidraget udbetalt, hvis det allerede er tildelt den, ligesom et allerede udbetalt bidrag tilbagebetales til Fællesskabet. I sidstnævnte tilfælde finder bestemmelserne i artikel 19c, stk. 10, sidste afsnit, anvendelse.

Såfremt den i stk. 2 omhandlede konklusion er godtgjort for en anden medlemsstat, finder den generelle fællesskabsret anvendelse, under hensyn til bestemmelserne i artikel 19c, stk. 7, andet punktum.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT nr. L 374 af 31. 12. 1988, s. 1). Forordningen er senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3193/94 (EFT nr. L 337 af 24. 12. 1994, s. 11).

(2) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 13. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 1287/95 (EFT nr. L 125 af 8. 6. 1995, s. 1).«

Artikel 2

Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen, vedtager bestemmelser om særlige tilfælde, der er af afgørende betydning for Fællesskabet, og som derfor kan begrunde, at Fællesskabets bidrag dækker indtil 70 % af de udgifter, der direkte vedrører forbedring af udstyr og installationer, inden for grænserne af de bevillinger, der er til rådighed med henblik herpå, forudsat at dette ikke berører afgørelser i henhold til artikel 19c, stk. 5 eller 6, i direktiv 77/93/EØF.

Artikel 3

Senest fem år efter datoen for vedtagelsen af dette direktiv undersøger Kommissionen resultaterne af anvendelsen af det og forelægger Rådet en rapport, eventuelt ledsaget af forslag til ændringer.

Artikel 4

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. april 1998. De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.

Artikel 5

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 6

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 20. januar 1997.

På Rådets vegne

J. VAN AARTSEN

Formand

(1) EFT nr. C 31 af 9. 2. 1990, s. 8, og EFT nr. C 205 af 6. 8. 1991, s. 16.

(2) EFT nr. C 106 af 22. 4. 1991, s. 36, og EFT nr. C 255 af 20. 9. 1993, s. 242.

(3) EFT nr. C 201 af 26. 7. 1993, s. 31.

(4) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 20. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens direktiv 96/78/EF (EFT nr. L 321 af 12. 12. 1996, s. 20).