*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 11. februar 1985

om en anmodning om tilbagebetaling af antidumpingtold opkraevet paa importen af visse glasfibre (rovings) med oprindelse i Tjekkoslovakiet

(Kun den tyske udgave er autentisk)

(85/166/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2176/84 af 23. juli 1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 16, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. Procedure

(1) Den 18. juni 1983 indfoerte Kommissionen ved forordning (EOEF) nr. 1631/83 (2) en midlertidig antidumpingtold i forbindelse med import af visse glasfibre (rovings) med oprindelse i Tjekkoslovakiet. Tolden svarede til forskellen mellem nettoprisen, frit Faellesskabets graense, ufortoldet, og 0,97 ECU pr. kg. Den 16. december 1983 blev der ved Raadets forordning (EOEF) nr. 3540/83 (3) indfoert en endelig antidumpingtold. Tolden svarede til forskellen mellem nettoprisen, frit Faellesskabets graense, ufortoldet, og 1,07 ECU pr. kg. De beloeb, for hvilke der fra den 18. juni 1983 i medfoer af forordning (EOEF) nr. 1631/83 var stillet sikkerhed i form af midlertidig told, blev endeligt opkraevet med et beloeb svarende til den midlertidige told.

(2) MBG GmbH og Co., Frankfurt/Main, Fibron Wolfgang Mellert GmbH, Bretten/Baden, og Menzolit-Werke, Albert Schmidt GmbH og Co. KG, Menzingen, der importerer rovings fra Tjekkoslovakiet, anmodede henholdsvis den 18. november 1983, den 25. oktober 1983 og den 4. marts 1984 de tyske myndigheder om tilbagebetaling af henholdsvis 85 473,71 DM, 92 220,75 DM og 66 010,36 DM i forbindelse med deres import af rovings fra Tjekkoslovakiet. Disse beloeb svarer til den opkraevede midlertidige antidumpingtold. De tyske myndigheder videresendte anmodningerne til Kommissionen.

(3) Kommissionen undersoeget kravene efter at have modtaget yderligere dokumentation fra ansoegerne. Ansoegerne blev underrettet om de foreloebige resultater af denne undersoegelse og fik lejlighed til at fremsaette bemaerkninger hertil. Der er i denne beslutning taget hensyn til disse bemaerkninger.

(4) Kommissionen underrettede medlemsstaterne og afgav udtalelse om sagen. Alle medlemsstaterne tilsluttede sig denne udtalelse.

B. Ansoegernes anbringender

(5) Ansoegerne har baseret deres krav paa paastanden om, at den officielle valutakurs ikke skulle have vaeret anvendt ved beregningen af det toldbeloeb, der skulle betales i national valuta, fordi Kommissionen under droeftelserne om et eventuelt tilsagn inden indfoerelsen af den midlertidige told havde anvendt mere ajourfoerte valutakurser. Ansoegerne anmodede om tilbagebetaling af differencen mellem de to kurser.

C. Formaliteten

(6) Anmodningerne kan behandles, eftersom de er indgivet i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i Faellesskabets antidumpingforskrifter, navnlig for saa vidt angaar frister.

D. Realiteten

(7) Anmodningerne ville vaere berettigede, hvis importoererne havde paavist, at de opkraevede toldbeloeb oversteg den virkelige dumpingmargen. I den omtalte sag beloeb dumpingmargenen sig til 56,03 %. Da et lavere beloeb imidlertid blev anset for at vaere tilstraekkelig til at ophaeve skaden, blev den foreloebige told fastsat paa et lavere niveau, dvs. til det beloeb med hvilket prisen frit leveret Faellesskabets graense, uden told, var mindre end 0,97 ECU pr. kg. Denne, baseret paa de i undersoegelsesperioden gaeldende valutakurser, svarede til en told paa ca. 13 %.

(8) Angaaende opkraevningen af denne variable told fastsaettes det udtrykkeligt i artikel 1, stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 1631/83, at »gaeldende bestemmelser finder anvendelse paa tolden«. Tolden fastsat i ECU, skulle derfor udtrykkes i de nationale valutaer i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 2779/78 (1), aendret ved forordning (EOEF) nr. 289/84 (2).

(9) Kommissionen er bekendt med, at valutakurserne blev aendret, mens den midlertidige told var gaeldende. Dette blev taget i betragtning, da beslutningen blev truffet om den endelige opkraevning af de sikrede beloeb fra den midlertidige told. Det blev fundet, at skoent der skete en aendring af den tyske marks kurs mellem den dato, hvor de sikrede beloeb blev deponeret og den dato, hvor disse beloeb blev endeligt opkraevet, oversteg beloebet for den endelige told ikke den endelige fastsatte margen.

(10) Ansoegerne haevder, at de ovennaevnte aendringer i valutakurserne ikke skulle foere til nogen yderligere opkraevning af told. De haevder ogsaa, at disse aendringer foerer til en opkraevning af told, hvis beloeb oversteg den virkelige dumpingmargen.

(11) Kommissionen har undersoegt disse paastande og er kommet til den konklusion, at alene den kendsgerning, at den effektive sats paa tolden i national valuta er oeget som et resultat af en aendring i valutakursen, ikke i sig selv giver ret til en tilbagebetaling. Med hensyn til forbindelsen mellem de opkraevede toldbeloeb og dumpingmargenen, er det, efter fornyet undersoegelse af sagen, blevet fundet, at de opkraevede beloeb, uanset den gaeldende valutakurs, enten den som var gyldig paa det tidspunkt, hvor sikkerheden blev stillet, eller den, som var gyldig under diskussionen om et muligt tilsagn, eller endelig den, som var gyldig paa tidspunktet for opkraevningen af den foreloebige told, ikke oversteg den faktiske dumpingmargen.

(12) Anmodningerne maa derfor afvises -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den anmodning om tilbagebetaling, der er indgivet af MBG gmbH og Co., Frankfurt/Main, Fibron W. Mellert GmbH, Bretten/Baden, og Menzolit-Werke, Albert Schmidt GmbH og Co. KG, Menzingen, afvises.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland og til MBG GmbH og Co., Frankfurt/Main, Fibron W. Mellert GmbH, Bretten/Baden, og Menzolit-Werke, Albert Schmidt GmbH og Co. KG, Menzingen.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 11. februar 1985.

Paa Kommissionens vegne

Peter SUTHERLAND

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 201 af 30. 7. 1984, s. 1.

(2) EFT nr. L 160 af 18. 6. 1983, s. 18.

(3) EFT nr. L 354 af 16. 12. 1983, s. 15.

(1) EFT nr. L 333 af 30. 11. 1978, s. 5.

(2) EFT nr. L 33 af 4. 2. 1984, s. 2.