<(BLK0)LA ORG="CCF">DA</(BLK0)LA>

SAERBERETNING NR. 3/87 om den faelles markedsordning for raatobak med Kommissionens svar (87/C 297/01) (Bemaerkninger, EOEF-traktatens artikel 206a, stk. 4)

>TABELPOSITION>

1. Indledning

1.1. Denne beretning vedroerer kun Faellesskabet bestaaende af 10 medlemsstater (EUR 10). I disse dyrkes der hovedsagelig tobak i Italien og Graekenland og i mindre omfang i Frankrig, Forbundsrepublikken Tyskland og Belgien (tabel 1). Der findes ca. 215 000 tobaksavlere, hvoraf de fleste dyrker arealer paa ca. 1 ha som deres vaesentligste eller eneste indkomstkilde. Den samlede produktion i 1986 androg 352 702 t, svarende til ca. 46 % af behovet. Som det fremgaar af tabel 2, bestaar en tredjedel af hoesten af sorter, som efterspoerges i ringe eller saerdeles ringe omfang (gruppe III og IV), og som kun kan afsaettes med store tilskud, der finansieres over budgettet. 1.2. Den faelles markedsordning blev indfoert i 1970 og erstattede de forskellige nationale ordninger. Grundforordningen (2) indeholder bestemmelser om en stoetteordning, hvorefter der kan foretages offentlig oplagring af tobak baade i blade og baller. Faellesskabets producenter er kun i relativt ringe omfang beskyttet af toldsatser mod indfoersel af raatobak fra verdensmarkedet. Den vaesentligste stoette bestaar af en praemie for bladtobak, som er produceret inden for Faellesskabet. Praemien betales til de virksomheder, som underkaster tobakken en foerste bearbejdning (dvs. som samler bladene i baller), saa tobaksavlerne kan opnaa Faellesskabets maalpris (3). 1.3. Praemieordningen har ikke blot til formaal at fungere som stoette for producenternes indkomster og sikre afsaetning af hoesten, men sigter ogsaa mod at tilskynde til en forbedring af kvaliteten og en omlaegning af tobaksavlen til mere efterspurgte sorter (4). > TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

2. Budgetudgifter

2.1. Som det fremgaar af tabel 3, er budgetudgifterne til markedsordningen for tobak mere end fordoblet fra 361,8 mio ECU i 1981 til 782,2 mio ECU i 1986, hvilket hovedsagelig skyldes Graekenlands tiltraedelse. I forhold til det dyrkede areal er tobak den afgroede inden for den faelles landbrugspolitik, hvortil der ydes den stoerste stoette. F.eks. udgjorde budgetudgifterne pr. ha i 1985 mere end 4 300 ECU sammenlignet med 529 ECU for olieholdige froe, 410 ECU for vin, 260 ECU for olivenolie og 85 ECU for korn. Den omfattende stoette til tobakssektoren blev allerede omtalt i Rettens Beretning om gennemfoerelsen af konklusionerne fra Det europaeiske Raad af 18. juni 1983, jf. f.eks. pkt. 2.3.2 og 2.3.15(c) (5). For en del af de 198 000 ha, der benyttes til tobaksdyrkning, begraenses mulighederne for en alternativ anvendelse af jorden ifoelge Kommissionen dog af visse landbrugsmaessige forhold.

3. Administrationen af praemieordningen

Bestemmelser om ydelse af praemien 3.1. Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1726/70 (6) af 25. august 1970 indeholder gennemfoerelsesbestemmelserne for praemieordningen. Medlemsstaterne skal paa det foerste trin af bearbejdningen oprette en kontrolordning med det formaal at kontrollere den modtagne bladtobak og sikre, at tobakken ikke frigives foer den foerste bearbejdning er afsluttet. Naar bladtobakken underkastes kontrol ved ankomsten til den virksomhed, som foretager bearbejdningen, skal den i henhold til forordningens artikel 1 sammenholdt med den femte betragtning i praeamblen undersoeges med henblik paa at bestemme nettovaegten, kvaliteten, fugtighedsindholdet og indholdet af urenheder. 3.2. Naar tobakken underkastes kontrol, skal interventionsorganet udstede en praemieattest med fyldestgoerende oplysninger om bladtobakkens maengde og kvalitet (forordningens artikel 3). Oplysningerne om tobakken opfoeres i praemieattesten, saa maengden og kvaliteten af tobakken i baller kan kontrolleres. Attesten danner senere grundlag for praemieanmodningen. 3.3. Retten til praemien opstaar, naar tobakken forlader det sted, hvor den er blevet underkastet en foerste behandling. Det beloeb, der skal betales, beregnes ud fra nettovaegten samt den sort og det hoestaar, som er anfoert i praemieattesten. Hvis vaegten, naar tobakken forlader virksomheden, er lavere end anfoert i attesten, reguleres praemien, idet der tages hensyn til det tilladte vaegttab, som er fastsat i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 410/76 (7) af 23. februar 1976. Praemien kan udbetales som forskud, saafremt der er indgaaet en dyrkningskontrakt mellem producenten og opkoeberen, og der stilles en sikkerhed svarende til 20 % af praemiebeloebet. Bemaerkninger om forvaltningen i medlemsstaterne >TABELPOSITION>

Kontrol paa det foerste bearbejdningstrin 3.4. Kravet om, at tobakken skal kontrolleres ved modtagelsen (pkt. 3.1), fortolkes forskelligt i medlemsstaterne: (a)I Forbundsrepublikken Tyskland indleverer tobaksavlerne tobakken paa saerlige salgssteder, hvor toldmyndighederne i indleveringsperioden foerer tilsyn med vejningen af tobakken og bestemmelsen af tobakkens kvalitet. Der foretages kun sjaeldent kontrol i de virksomheder, som bearbejder tobakken. (b)I Graekenland foretages den stedlige kontrol hos tobaksavlerne af personale fra Den nationale Tobaksstyrelse. En mindre procentdel af kontrollen foretages desuden i form af stikproevekontrol af personale, som udsendes til de enkelte virksomheder, naar bladtobakken modtages. (c)I Frankrig foretages den stedlige kontrol af interventionsorganets personale i de 110 lokale Commissions d'achat, som opkoeber tobakken og leverer den videre til virksomhederne, som er statskontrollerede. Den stedlige kontrol foretages i gennemsnit inden for kun 1-2 dage, selv om opkoebsperioden kan vaere af én uges til tre maaneders varighed og i gennemsnit straekker sig over 30-40 dage. I de naevnte medlemsstater foretages den vaesentligste kontrol i de fleste tilfaelde ikke som anfoert i forordningen i de virksomheder, som bearbejder tobakken. Desuden er kontrollen i Frankrig ikke tilstraekkelig omfattende. 3.5. De italienske myndigheder meddelte Retten, at en medarbejder er til stede i hver enkelt virksomhed og personligt vejer tobakken, naar den modtages. Retten skal anbefale, at den underliggende dokumentation fremover kommer til at omfatte en form for skriftlig og underskrevet registrering af den gennemfoerte kontrol, hvilket ikke var tilfaeldet under Rettens revision. Fremgangsmaaden ved udstedelse af praemieattesten 3.6. Den i pkt. 3.2 omtalte praemieattest boer udstedes, naar tobakken underkastes kontrol. I Frankrig og Italien udstedes der kun én praemieattest til virksomheden for hvert hoestaar og hver sort, naar den sidste levering har fundet sted. Derfor er stoerstedelen af aarets hoest sandsynligvis behandlet, inden praemieattesten udstedes. Denne praksis forhaler ogsaa tidspunktet for en eventuel forskudsydelse, idet et forskud foerst kan udbetales, naar attesten er udstedt. 3.7. Kommissionen boer tage skridt til at sikre, at de to medlemsstater overholder bestemmelserne.

4. Praemiefastsaettelsen

De to elementer 4.1. Raadet fastsaetter en saerskilt praemie for hver af de 26 tobakssorter, som dyrkes i Faellesskabet (EUR 10). I henhold til grundforordningens artikel 4 skal praemien sikre virkeliggoerelsen af maalprisen og afsaetningen af den inden for Faellesskabet producerede tobak. Beloebet bestaar af to elementer. Det foerste element beregnes under hensyn til: (a)de (hidtidige) og paaregnelige afsaetningsmuligheder for disse tobakssorter under normale konkurrencevilkaar paa Faellesskabets marked, (b)prisudviklingens indflydelse for saa vidt angaar tobakker, indfoert fra tredjelande, i det omfang og for saa vidt disse tobakker kan traede i stedet for og konkurrere med de i Faellesskabet producerede tobakker. Et andet, fast element skal sikre de bedst mulige betingelser for virkeliggoerelsen af pris- og indkomstgarantien og for afsaetningen af den inden for Faellesskabet producerede tobak. 4.2. Kommissionens afdelinger haevder - efter Rettens opfattelse fuldt berettiget - at anvendelsen af elementerne ikke udelukkende kan ske med udgangspunkt i en matematisk formel, som f.eks. forskellen mellem verdensmarkedsprisen og prisen i Faellesskabet. Den naevnte beregningsmaade blev faktisk anvendt det foerste aar (1970 og for Graekenlands vedkommende 1981). Siden 1970 er der anvendt en raekke forskellige metoder. Fra 1975 har man sammensat en kurv af konkurrerende (indfoerte) sorter for hver enkelt faellesskabssort, og maksimums- og minimumspriserne for de konkurrerende sorter er blevet sammenholdt med prisen for faellesskabssorten med henblik paa anvendelsen af kriterium (b) i det foerste element. 4.3. I praksis har Raadet siden 1977 haft tendens til at foretage den samme aarlige procentvise aendring af praemierne som af maalpriserne. Stigningerne har i almindelighed vaeret ens for alle sorter inden for samme gruppe. Fra 1984, da man begyndte at reducere maalpriserne, er praemierne dog blevet nedsat tilsvarende og i nogle tilfaelde mere. 4.4. Paa baggrund af ovenstaaende er det vanskeligt praecist at paavise, hvorledes de forskellige kriterier i elementerne er blevet anvendt. Kommissionens afdelinger anfoerer som eksempler paa anvendelsen af det andet element nogle tilfaelde, hvor praemierne blev fastsat uafhaengigt af prisniveauet for konkurrerende produkter. Men stoerstedelen af den dokumentation, som fremlaegges for Raadet ved prisfastsaettelsen, bestaar af en sammenligning med konkurrerende sorter, og det er vanskeligt at se, hvordan de oevrige kriterier har fundet anvendelse. Den fortsatte stoettebetaling i stort omfang og over en lang periode til problematiske sorter tyder rent faktisk paa, at der kun i ringe omfang er taget hensyn til det foerste kriterium (a) i det foerste element, som skal fremme produktionen af sorter og kvaliteter, der let kan afsaettes. 4.5. Kommissionens tjenestegrene anfoerer, at det er saerdeles vanskeligt at anvende de forskellige kriterier, som indgaar i de to elementer, paa en konsekvent og gennemskuelig maade. Det er vigtigt for de lovgivende myndigheder at kunne traeffe beslutninger om den fremtidige politik paa grundlag af praecise oplysninger. Kommissionen boer derfor fremsaette forslag til en loesning af disse problemer. Konkurrerende substitutionssorter 4.6. For at kunne anvende kriterium (b) i det foerste element (jf. pkt. 4.1) er det noedvendigt for hver faellesskabssort at afgoere, hvilke substitutionssorter, som importeres fra tredjelande, der kan betragtes som konkurrerende. Kommissionen har nedsat et udvalg bestaaende af tobakssagkyndige i medlemsstaterne til at bistaa ved udvaelgelsen af saadanne sorter. Kommissionen er dog ikke bundet af de sagkyndiges valg. Siden 1970 har Kommissionen godkendt fire lister over konkurrerende sorter (den seneste i 1983) efter forslag fra udvalget. Der blev imidlertid ikke taget hensyn til, om en bestemt indfoert sort rent faktisk var en konkurrerende sort paa Faellesskabets indre marked. I stedet lagde Kommissionen til grund, at en given sort fra et tredjeland teoretisk set kunne vaere en konkurrerende sort, og anvendte derefter oplysninger om prisen for denne sort til at beregne den noedvendige praemie til den tilsvarende faellesskabssort. I virkeligheden raader Kommissionen kun over begraensede oplysninger om de maengder af saadanne tobakssorter, som importeres til Faellesskabet. Uden praecise oplysninger om omfanget af importen af de konkurrerende sorter er det ikke muligt at sikre, at de foreslaaede praemier ikke i for hoej grad paavirkes af sorter, som kun forhandles i meget ringe omfang, eller som i virkeligheden ikke importeres til Faellesskabet. 4.7. I 1984 fulgte Kommissionen ikke de sagkyndiges indstilling vedroerende to kurve af fremmede sorter, som blev anvendt ved fastsaettelsen af praemien for to faellesskabssorter, som kun efterspoerges i ringe omfang (gruppe III), Perustitza og Erzegovina. De sagkyndiges indstilling ville have medfoert, at de to praemier var blevet henholdsvis 30 og 27 % lavere end de endeligt fastsatte praemier. Mangel paa underliggende dokumentation har gjort det vanskeligt at vurdere, om Kommissionens aendringer var berettigede. De potentielle finansielle omkostninger ved Kommissionens beslutning udgoer ca. 10 mio ECU aarligt.

5. Bearbejdningsomkostninger

5.1. I henhold til forordningen (2) skal de bearbejdningsomkostninger, som anvendes ved praemieberegningen, svare til omkostningerne i veldrevne virksomheder. Kommissionen raader imidlertid ikke over noejagtige og ajourfoerte oplysninger om bearbejdningsomkostningerne og har ikke med regelmaessige mellemrum efterproevet de beloeb, som anvendes ved beregningen. Siden 1983 har beloebene uaendret ligget paa 1,096 - 1,875 ECU pr. kg, alt afhaengig af sorten. Beloebene er fra 82 til 39 % hoejere (0,4 - 0,3 ECU/kg) end de beloeb, som anvendes ved beregning af den afledte interventionspris for tobak i baller, selv om disse beloeb ogsaa skulle svare til bearbejdningsomkostningerne i veldrevne virksomheder. 5.2. De bearbejdningsomkostninger, som anvendes ved praemieberegningen, boer ajourfoeres. Kommissionens afdelinger fremskaffede oplysninger fra medlemsstaterne om bearbejdningsomkostningerne for tobak fra hoesten i 1983, men oplysningerne forelaa ikke i en saadan form, at de kunne anvendes umiddelbart og sammenlignes. Under alle omstaendigheder er det vanskeligt at begrunde, at der anvendes to forskellige omkostningsbeloeb. 5.3. Ved Kommissionens praemieberegning tages der ligeledes hensyn til vaegttab, som opstaar under bearbejdningen. De koefficienter, som anvendes ved beregningen af vaegttabet, er ikke aendret, siden ordningen blev indfoert. I betragtning af den tekniske udvikling, der har fundet sted, er det usandsynligt, at saadanne vaegttab stadig har samme omfang, og de boer regelmaessigt ajourfoeres.

6. Beslaegtede sorter med forskellige praemier og maalpriser

6.1. For italiensk Burley betales der en praemie paa ca. 63 % af maalprisen, mens praemien for graesk Burley udgoer 43 % af maalprisen. De konkurrerende substitutionssorter er de samme for de to Burley-sorter. AArsagen til praemieforskellen synes at vaere, at Kommissionen ikke har fremsat forslag om tilpasning af det oprindeligt beregnede stoetteniveau (i 1970 for Faellesskabet bestaaende af seks medlemsstater og i 1981 for Graekenland). Praemierne er derimod beregnet ud fra den antagelse, at der er tale om forskellige sorter. Praemien for italiensk Burley har til stadighed vaeret hoejere end praemien for graesk Burley (i 1985 var satserne pr. kg henholdsvis 1,621 og 0,972 ECU). Produktionen var i 1985 paa 60 000 t i Italien og 29 655 t i Graekenland. Praemieforskellen er saa meget vanskeligere at forsvare, som graesk Burley ifoelge Kommissionen normalt er af bedre kvalitet end italiensk Burley, som det er vanskeligt at afsaette. Ekstraomkostningerne ved at betale en hoejere praemie for 60 000 t var i 1986-priser 38,1 mio ECU. I aarene 1981-1985 var de paagaeldende beloeb 26,4 mio ECU, 30,6 mio ECU, 38,1 mio ECU, 39,8 mio ECU og 38,9 mio ECU.

7. Produktionsomraader

7.1. Da den faelles markedsordning for raatobak blev indfoert, gik man bort fra at anvende begrebet nationale sorter, som dyrkes i bestemte medlemsstater. I stedet gik man over til at anvende samme maalpris og praemie for hver enkelt sort med samme botaniske kendetegn. Maalprisen og praemien afspejlede dog ofte behovene og markedsforholdene i den medlemsstat, sorten stammede fra. Naar en bestemt tobakssort dyrkes i en anden medlemsstat eller et andet omraade, kan tobakkens kvalitet og kendetegn aendre sig, og det skete netop, da man i Italien begyndte at udvikle sorten Forchheimer Havanna, hvortil der betales den praemie, som oprindelig blev fastsat med udgangspunkt i produktionsforholdene i Forbundsrepublikken Tyskland. 7.2. Produktionen af Havanna er ophoert i Forbundsrepublikken Tyskland, men siden 1981 er den steget kraftigt i Italien til ca. 20 000 t aarligt. Den italienske Havanna er normalt af ringere kvalitet end den tyske tobak. Den italienske tobak er med regelmaessige mellemrum blevet solgt til intervention. De aarlige budgetudgifter til stoetten til denne uoenskede tobak ligger paa 45-50 mio ECU. 7.3. Raadet har nu fastlagt produktionsomraader for de enkelte faellesskabssorter (8), og resultatet er, at enhver tobakssort kan dyrkes i ethvert omraade inden for Faellesskabet, men at stoetteordningen for tobaksmarkedet kun gaelder, hvis omraadet er anerkendt som produktionsomraade for en given sort. Retten kan tilslutte sig denne udvikling og er af den opfattelse, at udviklingen vil medvirke til en fremtidig begraensning af uoenskede overfoersler af sorter fra et land til et andet. Ordningen vil isaer begraense den overfoersel, som i de senere aar har fundet sted fra Graekenland til Italien af den problematiske sort Tsebelia, da kun bestemte graeske omraader nu anerkendes som produktionsomraader.

8. Forholdet mellem priser, praemier og kvalitet

8.1. I de senere aar har praemierne, udtrykt i procent af maalpriserne, i gennemsnit ligget paa mellem 44 og 79 %. For de problematiske sorter (gruppe IV) udgjorde praemierne mellem 66 og 79 %. Det skal dog naevnes, at Kommissionen i prisforslagene for 1986/87 angiver, at praemierne generelt udgoer mellem 45 og 65 %, hvilket synes at indebaere, at praemiestoetten til problematiske sorter og sorter, som kun efterspoerges i ringe omfang, er blevet ansat for lavt. 8.2. Sammenholdes praemierne med de gennemsnitlige producentpriser, oeges forskellene mellem stoetteniveauet til mellem 39 og 115 %, alt afhaengig af sorten. Pr. ha under dyrkning udgoer praemierne mellem 2 070 og 7 316 ECU. Praemierne i Italien for sorterne Badisher Geudertheimer, Paraguay og Forchheimer Havanna (i alt 64 mio ECU) var i virkeligheden hoejere end de priser, der blev betalt til de italienske tobaksavlere, som dyrkede de paagaeldende sorter (henholdsvis 115, 115 og 111 %). Kommissionens afdelinger har forklaret, at dette forhold til dels skyldes de store omkostninger, som er forbundet med sorteringen af de paagaeldende tobakssorter. Den bearbejdning, som foelger efter sorteringen, er imidlertid relativt enkel. I Frankrig og Forbundsrepublikken Tyskland (hvor der ogsaa dyrkes Geudertheimer og Paraguay) er de tilsvarende tal for Geudertheimer 82 og 87 % og for Paraguay i Frankrig 64 %. Medregnes eksportrestitutionerne, stiger stoetten til alle tre sorter til ca. 125 % af de priser, som rent faktisk betales til de italienske tobaksavlere for raavaren. En destruktion af tobakken med kompensation til avlerne paa et tidligere stadium ville have medfoert en budgetbesparelse uden et oekonomisk tab for tobaksavlerne. 8.3. Den situation, som beskrives i pkt. 9.2, skyldes i ikke ringe omfang den daarlige kvalitet af visse faellesskabstobakker, isaer Forchheimer Havanna, og de deraf foelgende lavere producentpriser i forhold til f.eks. de maalpriser, som fastsaettes for standardkvaliteten. Dette forhold fremgaar af en sammenligning mellem priserne (i enhedsvaerdier) for importeret og eksporteret tobak (jf. tabel 4). Tallene skal tages med forbehold, da de gaelder for tobakstyper og ikke tobakssorter, og Kommissionens afdelinger har anfoert, at importeret tobak eventuelt anvendes til andre formaal end lignende sorter, som dyrkes inden for Faellesskabet. Tallene viser dog, at det er noedvendigt at forbedre kvaliteten. 8.4. Mens interventionspriserne (3) paa indevaerende tidspunkt afhaenger af tobakskvaliteten, gaelder dette ikke praemierne. Budgetudgifterne i forbindelse med ydelse af praemier til problematiske sorter af ringe kvalitet til salg paa det frie marked overstiger udgifterne til interventionsopkoeb, oplagring og efterfoelgende salg af de samme maengder. For Forchheimer Havanna ydes der f.eks. en praemie paa 2 161 ECU pr. t, mens interventionsomkostningerne udgoer ca. 1 500 ECU pr. t for den ringeste kvalitet ved et aars oplagring. Dette tilsyneladende misforhold mellem udgifterne skyldes, at der ydes fuld praemie for tobak af ringe kvalitet, mens opkoebsprisen til intervention afhaenger af kvaliteten, og der ikke ydes praemie for de opkoebte tobaksmaengder. 8.5. Hvis praemierne afhang af kvaliteten, ville tobaksavlerne og de virksomheder, som bearbejder tobakken, foele sig tilskyndet til at forbedre kvaliteten. Kommissionens afdelinger oensker imidlertid ikke at indfoere praemier, som afhaenger af kvaliteten, idet det i henhold til udtalelser fra officielle instanser og handelsorganisationer ville blive baade bekosteligt og vanskeligt at foretage en kvalitetskontrol. Desuden ville ordningen kunne medfoere besvigelser, eftersom praemiemodtagerne ville foele sig tilskyndet til at anmelde for hoej en kvalitet. Endvidere kan det taenkes, at opkoebere ville vaere mindre villige til at indgaa dyrkningskontrakter (og dermed forpligte sig til at koebe den hoestede tobak uanset kvaliteten), hvis de ikke noejagtigt vidste, hvilken praemie der ville blive udbetalt. 8.6. I betragtning af de fordele, som kunne opnaas ved at anvende praemier, som afhaenger af kvaliteten, er Retten af den opfattelse, at indfoerelsen af en saadan ordning, enten for alle eller nogle udvalgte sorter, burde tages op til naermere overvejelse. >TABELPOSITION>

9. Resumé og konklusioner

Kontrol med den foerste bearbejdning 9.1. I henhold til forordningerne fastlaegges nettovaegten, naar tobakken underkastes kontrol paa den virksomhed, som foretager bearbejdningen. Denne kontrol er af afgoerende betydning, idet den skal sikre, at der kun udbetales praemie for de maengder, som rent faktisk bearbejdes, og at der udelukkende tages hensyn til reelle vaegttab ved bearbejdningen. I ingen af de vigtigste producentlande er der paa indevaerende tidspunkt truffet tilfredsstillende foranstaltninger til gennemfoerelse af dette krav. Udstedelse og kontrol af praemieattesten 9.2. Den virksomhed, som foretager bearbejdningen, faar i Frankrig og Italien kun udstedt én praemieattest for samtlige leverancer af hver sort i et bestemt hoestaar. Naar denne fremgangsmaade benyttes, maa det antages, at det meste af hoesten vil vaere behandlet, naar attesten udstedes. Denne fremgangsmaade er ikke i overensstemmelse med de gaeldende regler, og der boer tages skridt til at sikre, at der udstedes individuelle attester, naar tobakken underkastes kontrol. Praemieniveauet og politiske maalsaetninger 9.3. Stoerstedelen af produktionen er blevet afsat uden om interventionsordningen, men dette har kun vaeret muligt, fordi Faellesskabet har ydet store praemier og eksportrestitutioner til sorter, som kun efterspoerges i ringe omfang. Denne politik, som har medfoert udbetaling af store stoettebeloeb i forhold til tobakkens vaerdi, har betydet, at den tilsigtede omlaegning af tobaksavlen fra de problematiske tobakssorter, som dyrkes i Italien og Graekenland, ikke har fundet sted. I aarene 1981-1985 foroegedes arealet med de problematiske sorter under gruppe IV saaledes fra 29 329 til 33 578 ha med en deraf foelgende produktionsstigning fra 42 360 til 48 082 t. Dette skyldes isaer den hurtige stigning i produktionen af Forchheimer Havanna i Italien. Der burde for adskillige aar siden vaere taget skridt til at modvirke produktionen af problematiske sorter og lede produktionen i retning af de sorter, som rent faktisk efterspoerges. Det er beklageligt, at Kommissionen ikke siden ordningens indfoerelse i 1970 har fremsat forslag om praemier, som afspejler markedsforholdene. Konsekvensen har vaeret, at de tilsigtede produktionsaendringer, som er naevnt i forordningen (2), dvs. en kvalitetsforbedring og omlaegning af tobaksavlen til efterspurgte sorter, har fundet sted i et langsomt tempo. Efter 16 aar med faellesskabsstoette er der saaledes kun en reel efterspoergsel efter 29 % af hoesten. Desuden er de store stoettebeloeb i forhold til hoestens endelige vaerdi udtryk for, at den producerede tobaks gennemsnitskvalitet er lav, og med hensyn til stoetten pr. ha synes budgetudgifterne, isaer til de problematiske sorter, ikke at kunne forsvares. Udgifterne til praemier for de problematiske sorter (gruppe IV) udgoer i sig selv ca. 130 mio ECU aarligt. 9.4. Ud over disse forhold er der i beretningen omtalt saerlige problemer i forbindelse med bestemte sorter: (a)de sagkyndiges indstillinger med hensyn til konkurrerende substitutionssorter foelges ikke (pkt. 4.7, eventuelle udgifter paa 10 mio ECU aarligt), (b)praemierne for beslaegtede sorter kan vaere temmelig forskellige (pkt. 6.1, udgifter paa 35 mio ECU aarligt), (c)der er i nogle tilfaelde udbetalt praemier, som overstiger producentpriserne (pkt. 9.2). 9.5. I den periode, revisionen har omfattet, har praemieordningen udviklet sig saaledes, at der i utilstraekkeligt omfang er taget hensyn til forholdene paa verdensmarkedet og til Faellesskabets erklaerede maalsaetning om at tilskynde til dyrkning af tobakssorter, der efterspoerges af forbrugerne. Medmindre der kan produceres sorter, som der er reel efterspoergsel efter, til rimeligt konkurrencedygtige priser, er det vanskeligt at forsvare faellesskabspraeferencen og dermed den omfattende stoette. Markedsordningen for tobak koster paa indevaerende tidspunkt ca. 800 mio ECU aarligt, alene for Faellesskabet bestaaende af 10 medlemsstater. Da en vaesentlig del af disse udgifter fortsat vedroerer sorter, som enten efterspoerges i ringe omfang eller slet ikke, er Retten af den opfattelse, at det er paa hoeje tid at foretage en gennemgribende undersoegelse af den politik, der foeres inden for tobakssektoren.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg paa moedet den 15. juli 1987. Paa Revisionsrettens vegne Marcel MART Formand (1) Spaniens og Portugals tiltraedelse medfoerer en produktionsforoegelse paa 43 000 t, hvoraf 75 % bestaar af sorter, som efterspoerges i stadig mindre omfang. Selvforsyningsgraden forbliver naesten uaendret paa ca. 45 %. (2) Raadets forordning (EOEF) nr. 727/70 af 21.4.1970 om oprettelse af en faelles markedsordning for raatobak (EFT L 94 af 28.4.1970). (3) Maalprisen fastsaettes af Faellesskabet hvert aar. Det er den pris, det tilsigtes at betale til producenten. Interventionsprisen fastsaettes saaledes, at den udgoer 85 % af maalprisen. (4) Praeamblen til Raadets forordning (EOEF) nr. 727/70. (5) EFT C 287 af 24.10.1983. (6) Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1726/70 af 25.8.1970 om gennemfoerelsesbestemmelserne for ydelse af praemie for tobak i blade (EFT L 191 af 27.8.1970). (7) Kommissionens forordning (EOEF) nr. 410/76 af 23.2.1976 om fastsaettelse af det maksimumsvaegttab, der er tilladt ved kontrollen efter den foerste bearbejdning og behandling af tobakken (EFT L 50 af 26.2.1976). (8) Raadets forordning (EOEF) nr. 1577/86 af 23.5.1986 om fastsaettelse for 1986-hoesten af maalpriserne, interventionspriserne og de praemier, der ydes til koebere af tobak i blade, de afledte interventionspriser for tobak i baller samt referencekvaliteterne og produktionsomraaderne. (EFT L 139 af 24.5.1986).

KOMMISSIONENS SVAR

1. Indledning

1. Under de nationale markedsordninger, der fandtes, foer der blev indfoert en faelles markedsordning for raatobak, blev der ydet tobaksavlerne garanti for afsaetning af deres produktion til priser, der kunne sikre dem en rimelig indkomst. Som foelge af konsolideringen af tolden aabnede anvendelsen af den faelles toldtarif ikke mulighed for at mindske forskellene mellem kostprisen for Faellesskabets produktion og de priser, der var gaeldende paa verdensmarkedet. Tobakssektoren nyder saaledes ikke nogen tilstraekkelig toldmaessig beskyttelse over for tredjelande. Der er indfoert saerlige bestemmelser, der omfatter en praemie- eller interventionsordning med obligatorisk opkoeb til interventionsprisen for at garantere producenterne i Faellesskabet en vis indkomst. Prisforskellene mellem markederne i Faellesskabet og verdensmarkedet, der skyldes forskelle i produktionsstrukturer og loenomkostninger, gjorde det noedvendigt at indfoere en ordning, der bygger paa deficiency payments-princippet, og hvorunder der ydes en praemie ved koeb af tobak i blade hos tobaksavlere i Faellesskabet. 2. Produktionen i EF-landene har traditionelt hovedsagelig bestaaet af sun cured og air cured tobak, hvis efterspoergsel er faldet i de seneste aar i takt med den stigende efterspoergsel efter nye cigarettyper (american blend). Som reaktion herpaa har Faellesskabet indfoert differentierede priser og praemier for at begraense produktionen af de mindre efterspurgte sorter. Tobakssorterne blev i 1982, 1983 og 1984 opdelt i tre grupper, saaledes at forskelle i pris- og praemieniveauer kommer stadig staerkere til udtryk i de forskellige grupper. Denne differentiering blev forstaerket af, at priser og praemier i 1986 blev fordelt paa fire tobaksgrupper. I sine pris- og praemieafgoerelser for 1987-hoesten foretog Raadet efter forslag fra Kommissionen en ny klassificering af sorterne i fem grupper, paa grundlag af situationen paa markedet, interventionsmaengder, afsaetningsmarkeder og produktionsudvikling. Derved blev differentieringen mellem de forskellige sorter yderligere skaerpet. Denne politik har resulteret i, at 65 % af Faellesskabets produktion for oejeblikket bestaar af tobak, der er efterspurgt paa markedet eller godt tilpasset efterspoergslen. Selv om produktionen af de tobakssorter, der er opfoert under gruppe 4 i tabel 2 i Revisionsrettens beretning, ikke er blevet indskraenket i det oenskede omfang, maa man ikke glemme, at denne produktion er koncentreret i ugunstigt stillede omraader i Faellesskabet, der er praeget af den hoejeste arbejdsloeshedsprocent inden for landbruget og lave indkomster, altsaa i regioner, hvor struktursituationen ikke aabner mulighed for nogen omstilling. 3. Samtidig er de maengder, der tilfoeres til interventionsopkoeb, blevet betydeligt reduceret igennem de seneste aar. Saaledes var der i 1985 praktisk taget ingen tilfoersler til intervention af de sorter, der anses som vaerende mest problematiske, nemlig Havanna, Tsébélia og Mavra. Fra 1984 til 1987 blev priserne og praemierne for disse sorter reduceret med 20 %. Og eksportrestitutionerne har vaeret fastfrosset siden 1981.

2. Budgetudgifter

2.1. Ved Graekenlands tiltraedelse blev Faellesskabets produktionspotentiel oeget med over 70 % i forhold til de hidtidige ni medlemsstaters. Denne udvikling har naturligvis ogsaa givet sig udslag paa budgettet. Allerede paa 1986-budgettet var de foerste udgifter til Spanien og Portugal opfoert. Det er vigtigt at understrege, at tobakssektoren ikke nyder nogen tilstraekkelig toldmaessig beskyttelse over for tredjelande. Endelig gaelder ligesom for andre produkter, at hvis man vil sammenligne Faellesskabets budgetudgifter pr. ha for tobak med udgifterne for olieholdige froe, vin, olivenolie og korn, maa man ogsaa tage hensyn til strukturforskellene i de faelles markedsordninger. For eksempel ligger produktionsomkostningerne pr. ha tobak paa ca. 10 000 ECU, medens de for 1 ha korn ligger paa ca. 600 ECU.

3. Administrationen af praemieordningen

Bemaerkninger om medlemsstaternes administration Kontrol paa det foerste bearbejdningstrin 3.4 og 3.5. Paa grundlag af de kontrolbesoeg, der foretages i forbindelse med regnskabsafslutningen, har Kommissionen kunnet konstatere foelgende: I Frankrig, Forbundsrepublikken Tyskland og Belgien findes der opkoebsudvalg, der opererer paa salgsstederne, hvor saelgere, koebere, eventuelt sagkyndige for de to parter eller repraesentanter for tobaksavlerorganisationen samt interventionsorganet er til stede. Disse opkoebsudvalg undersoeger og klassificerer tobak i blade, udtager fugtighedsproever, vejer baller og fastsaetter opkoebsprisen for tobak i blade. Alle disse oplysninger angives paa praemieattesten og opfoeres i salgsstedets og interventionsorganets registre. I det oejeblik, hvor lastbilen med de paagaeldende baller ankommer til fabrikken, afleverer chauffoeren en kvittering for den tobak, der leveres. Naar der er tale om EUGFL-kontrollerede fabrikker, foretages en ny undersoegelse af tobakken, den klassificeres og vejes, og der udtages nye stikproever til fastlaeggelse af fugtighedsgraden. Repraesentanter for interventionsorganet er til stede eller sammenholder bagefter ved stikproever de maengder, der er opfoert som vaerende tilgaaet fabrikken, med de oplysninger, de har fra opkoebsudvalget eller fra kontrollen. I Italien og Graekenland gennemfoeres ovennaevnte foranstaltninger normalt ved ankomsten til fabrikken og under tilstedevaerelse af saelger/tobaksavler, koeber og interventionsorganets eksperter/inspektoerer. Desuden foretages ofte forudgaaende kontrol paa samle- og salgsstederne. Fremgangsmaaden ved udstedelse af praemieattesten 3.6 og 3.7. At der i Italien og Frankrig ikke udstedes nogen egentlig praemieattest for hver tobaksavler/saelger og for hver sort, skyldes, at interventionsorganet under den ordning, der er indfoert i disse to medlemsstater, foerer register over de daglige tilfoersler af tobak i blade. Hver side i disse registre stemples og nummereres af en notar. Disse registre indeholder alle de oplysninger, der foreskrives i artikel 2 i forordning 1726/70. Paa basis af disse dagsregistre, protokollerne fra kontrollen af den tobak i blade, der er underlagt kontrol, og de sammenfattende rapporter over kontrollen med denne tobak udsteder interventionsorganet den officielle praemieattest. Det maa antages, at forarbejdningen af den leverede og kontrollerede tobak i blade finder sted, foer der officielt er udstedt en praemieattest til koeber for en bestemt sort og et bestemt produktionsaar, der indeholder alle oplysningerne om dette opkoeb. Forskuddet kan nemlig foerst udbetales paa dette tidspunkt, og kun for tobak i blade, der er omfattet af en dyrkningskontrakt. Kommissionen finder, at denne fremgangsmaade opfylder kravene i bestemmelserne.

4. Praemiefastsaettelsen

De to elementer 4.4 og 4.5. Kommissionen erindrer om, at den har forelagt Raadet en analyse af kriterierne for fastsaettelsen af praemien i forbindelse med sine pris-og praemieforslag for 1987 (EFT C 89 af 3. april 1987 (bilag 5)). I sine konklusioner erklaerer Kommissionen sig overbevist om noedvendigheden af, at spoergsmaalet om, paa hvilket niveau maalprisen og praemien boer fastsaettes, vurderes ud fra en lang raekke forskellige kriterier. Enhver anden fremgangsmaade eller forsoeg paa at fastsaette stive aritmetiske kriterier ville indebaere en risiko for at fordreje ikke blot konkurrenceforholdet mellem forskellige tobakssorter, men ogsaa de oekonomiske vilkaar for tobaksdyrkning i forhold til andre former for landbrugsvirksomhed. Konkurrerende substitutionssorter 4.6 og 4.7. Kommissionen understreger, at dens tjenestegrene loebende foelger udviklingen i tobaksproduktionen paa basis af det materiale, der foreligger fra denne branche. I det specielle tilfaelde, Revisionsretten henviser til, indhentede den rent faktisk udtalelser fra eksperter om valg af substitutionssorter eller konkurrerende sorter. I 1984 fik den ved ajourfoeringen af listen over konkurrerende sorter forelagt to forskellige udtalelser om sammensaetningen af kurve af konkurrerende sorter for sorterne Perustitza og Erzegovina. Paa basis af oplysninger fra den direkte beroerte medlemsstat naaede eksperterne derefter til enighed om sammensaetningen af de kurve af konkurrerende sorter, som Kommissionen stoettede sin beslutning paa. Ved fastsaettelsen af praemierne for faellesskabssorterne for l985 og 1986 fik Kommissionen bekraeftet sin afgoerelse fra 1984 med hensyn til sammensaetningen af kurven af konkurrerende sorter for Perustitza og Erzegovina. Hvad angaar de 10 mio ECU, som denne beslutnings potentielle aarlige finansielle virkninger udgoer, finder Kommissionen, at det ville vaere mere rimeligt at sige, at denne beslutning virkede i retning af en nedbringelse af omkostningerne for EUGFL. I betragtning af den fastsatte praemies stoerrelse har produktionen af disse sorter holdt sig uaendret, og der er i de seneste aar ikke konstateret tilfoersler til interventionsopkoeb.

5. Bearbejdningsomkostninger

5.1 og 5.2. Kommissionen har altid meget noeje fulgt udviklingen i forarbejdningsomkostningerne i Faellesskabet. For oejeblikket er den saaledes i faerd med ved hjaelp af et spoergeskema udarbejdet i 1983 at indhente oplysninger fra regeringseksperter og sagkyndige fra branchen, der kan danne basis for en ny ajourfoering af de forarbejdningsomkostninger, der kan indgaa i beregningen af priser og praemier for faellesskabssorter i 1988. Kommissionen vil gerne understrege, at den med hensyn til forarbejdningsomkostninger anvender to former for tal. Den ene anvendes ved fastsaettelsen af praemier udbetalt ved normal afsaetning af produktet (og den skal saaledes tage sigte paa at afspejle de faktiske forarbejdningsomkostninger for at tilgodese faellesskabssorternes konkurrenceevne og afsaetning paa markedet), og det andet tal, hvori indgaar reducerede forarbejdningsomkostninger, anvendes ved de beregninger, der foretages ved fastsaettelse af den afledte interventionspris, der betales ved interventionsopkoeb af forarbejdet og emballeret tobak. For at begraense behovet for interventionsopkoeb og reducere de finansielle virkninger heraf har Kommissionen foretaget en skoensmaessig reduktion af de forarbejdningsomkostninger, der indgaar i beregningen af de afledte interventionspriser. Den omstaendighed, at der arbejdes med to tal for forarbejdningsomkostninger ved to beregninger og to forskellige forvaltningsinstrumenter, er snarere udtryk for, at Kommissionen paa dette omraade foelger en saerlig restriktiv fremgangsmaade i budgetmaessig henseende. Det maa i denne henseende desuden bemaerkes, at alle forarbejdningsomkostninger udtrykt i ECU, der igennem de seneste aar har dannet grundlag for fastsaettelsen af priser og praemier i raatobakssektoren, er fastfrosset til 1983-niveauet. 5.3. Kommissionen deler Revisionsrettens opfattelse paa dette omraade. Den er klar over, at der er sket en betydelig teknisk udvikling i forarbejdningsmetoderne, og er allerede nu i faerd med at undersoege, om der er behov for en aendring af koefficienterne i bilag V i forordning nr. 1727/70.

6. Beslaegtede sorter med forskellige praemier og maalpriser

6.1. Kommissionen understreger, at det paa basis af de oplysninger, den er i besiddelse af, baade ud fra et oekonomisk og et agronomisk synspunkt er absolut rimeligt at fastsaette forskellige maalpriser, interventionspriser og praemier for de forskellige Burley-sorter, der dyrkes i Faellesskabet. Skoent der er tale om sorter af samme tobakstype, er disse sorter imidlertid forskellige som foelge af forskellene i paedo-klimatiske vilkaar og dyrkningsmetoder inden for Faellesskabet. Disse forskellige Burley-sorter har vidt forskellige egenskaber, produktionsomkostninger og afsaetningsvilkaar, der retfaerdiggoer pris- og praemieforskelle. Alle de sagkyndige, baade regeringseksperter og branchefolk, der er blevet raadspurgt, deler Kommissionens opfattelse paa dette omraade og har enstemmigt anerkendt, at de Burley-sorter, der dyrkes i Faellesskabet, er forskellige. I oevrigt er de saerlige egenskaber ved de Burley-sorter, der dyrkes i Faellesskabet, naermere beskrevet (ud fra genetiske, botaniske, morfologiske og paedo-klimatiske aspekter samt dyrkningsvilkaar og -metoder) i Kommissionens forordning om fastlaeggelse af egenskaberne ved de forskellige tobakssorter, der dyrkes i Faellesskabet. Endelig ville en nedsaettelse af praemierne for Burley-tobak til det laveste niveau uundgaaeligt foere til konkurrencefordrejninger der enten kunne resultere i en stigning i tilfoerslerne til interventionsopkoeb eller til, at produktionen af disse efterspurgte Burley-sorter begraenses eller helt forsvinder i visse omraader i Faellesskabet, hvor de produceres. Dette ville vaere i strid med den politik, Kommissionen har fulgt i en lang raekke aar, som tager sigte paa at begraense tilfoerslerne til interventionsopkoeb og tilskynde tobaksavlerne i Faellesskabet til at omstille sig til de mest efterspurgte sorter. Forskellen mellem italiensk og graesk produceret Burley, hvad angaar praemiens stoerrelse, skyldes den situation, der fandtes i Graekenland ved tiltraedelsen. Igennem de seneste aar er produktionen og afsaetningen af graesk Burley-tobak imidlertid blevet forvaerret i en saadan grad, at Kommissionen for 1987-hoesten har vaeret noedt til at foreslaa en praemieforhoejelse paa ca. 27 %, saaledes at den kommer til at ligge taettere op ad andre Burley-tobakker produceret i Faellesskabet.

7. Produktionsomraader

7.1 og 7.2. Kommissionen vil gerne understrege, at den tobak, der produceres i de anerkendte produktionsomraader i Italien under betegnelsen Forcheimer-Havana, rent faktisk er Forcheimer-Havana-tobak, hvilket indebaerer, at der hertil kan ydes de priser og praemier, der gaelder for denne sort. Priser og praemier for denne sort blev fastsat allerede i de foerste aar under den faelles markedsordning, baade paa basis af den tyske og den italienske produktion. Allerede i 1971 var den italienske produktion af Forcheimer-Havana, selv om den var af ret ringe omfang (ca. 90 t), kommet op over den tyske produktion af denne sort. Produktionen af denne sort er i Forbundsrepublikken Tyskland aldrig kommet ud over forsoegsstadiet (75 t i 1970, 34 t i 1971 og 18 t i 1972), og produktionen ophoerte fuldstaendig i 1973, saaledes at det derefter blev vanskeligt at foretage relevante sammenligninger mellem de to kvaliteter. Naar der ses bort fra 1982-hoesten, hvor kun 85 % af produktionen blev afsat, har afsaetningen igennem de seneste aar af produktionen af Forcheimer-Havana, der nu udgoer omkring 22 000 t, ligget paa 95 %. Siden er tilfoerslerne af denne sort til interventionsopkoeb blevet nedbragt til et minimum, idet 98,6 % af produktionen ifoelge de foreliggende oplysninger blev afsat paa markedet i 1985. 7.3. Kommissionen fremhaever, at det i Italien kun er sket én gang, at nogle private tobaksavlere har gjort krav paa betegnelsen Tsébélia, og der var da kun tale om 3 t tobak hoestet i 1984. Produktionen heraf er siden ophoert i Italien. Da Raadet i oevrigt kun har anerkendt omraader i Graekenland som produktionsomraader for denne sort, er det for oejeblikket udelukket, at priser og praemier for Tsébélia kan komme til at gaelde for tobak af denne art produceret i en anden medlemsstat.

8. Forholdet mellem priser, praemier og kvalitet

8.1. Det procentvise forhold mellem praemien og maalpriser, som Revisionsretten naevner, er faldet, men forekommer ved foerste oejekast fortsat hoejt. Kommissionen mener imidlertid, at denne sammenligning er lidet relevant. Det er derimod almindelig oekonomisk praksis at gaa ud fra forholdet mellem praemien og produktionsomkostningerne, der for samme sorter ligger paa mellem 18 og 35 % (EFT C 85 af 14. april 1986). 8.2. De af Raadet fastsatte maal- og interventionspriser fastsaettes for en referencekvalitet. De priser, der reelt betales, afhaenger derimod af produktets kvalitet og praesentation (se ogsaa punkt 9.4-9.6). Efter en grundig undersoegelse er Kommissionen naaet frem til den opfattelse, at det er kvalitetsforskelle, forskellige emballerings- og sorteringsmetoder samt visse saerlige omstaendigheder paa markedet, der er aarsagen til denne aabenbare forskel mellem de praemier og de priser, der betales producenterne for visse sorter. Med hensyn til Revisionsrettens forslag om at destruere denne tobak og samtidig udbetale en finansiel kompensation vil Kommissionen gerne understrege, at omkostningerne herved vil blive stoerre end de forventede budgetbesparelser i betragtning af, at denne destruktion anslaas at ville koste 0,20 ECU pr. kg, og som foelge af de praktiske og miljoemaessige problemer i forbindelse hermed. Hvad angaar praemiens stoerrelse i forhold til visse priser udbetalt til producenterne maa bemaerkes, at der her kun er tale om kvalitet c, der kun udgoer 10 % af et normalt parti tobak eller tobak i loes vaegt. 8.3. I forbindelse med landbrugsforskningen i Faellesskabet gennemfoerer Kommissionen forskningsarbejde med det formaal at forbedre sorterne og kvaliteten af Faellesskabets tobaksproduktion. Dette maal blev der i saerlig grad taget hensyn til ved Kommissionens forslag til priser og praemier for 1987-hoesten. 8.4 - 8.6. Tilpasning af praemiebeloebet til kvaliteten er en mulighed, som Kommissionen altid har overvejet noeje. Det maa imidlertid bemaerkes, at selv om der var mulighed for at tilpasse praemien til kvaliteten i perioden 1970-1974 (Virgin SCR), er det af oplysninger fra medlemsstaterne og branchen fremgaaet, at dette - der ved foerste oejekast forekommer at vaere en logisk loesning - er vanskeligt gennemfoerligt i praksis og rent faktisk kan give anledning til svig. Ud fra et rent oekonomisk synspunkt ville en saadan tilpasning af praemiebeloebet til kvaliteten desuden goere visse ringere kvaliteter vanskeligere at afsaette, og det er sandsynligt, at de budgetbesparelser, dette forventes at kunne give, ville blive opvejet (eller mere end opvejet i tilfaelde af daarlig hoest) af udgifterne til de interventionsopkoeb af yderligere maengder tobak af ringere kvalitet, der sikkert ville blive behov for. Kommissionen har bemaerket sig Revisionsrettens interesse for at tilpasse praemien efter kvaliteten og skal ikke undlade at fortsaette sine undersoegelser af, hvorvidt en saadan ordning er hensigtsmaessig og gennemfoerlig, og hvordan den ville virke. Forordning nr. 1727/70 forudser imidlertid kun mulighed for en saadan tilpasning af praemien under saerlige omstaendigheder.

9. Resumé og konklusioner

9.1, 9.2, 9.3, 9.4, 9.5. Kommissionen mener, at den faelles markedsordning i overensstemmelse med sin maalsaetning specielt har foert til en udvikling i produktionen i en retning, der stemmer overens med udviklingen paa det internationale marked og maalet om at begraense interventionsopkoebene til under 3 % af produktionen. I oevrigt er alle offentlige lagre fra aarene foer 1985 blevet afsat. Kommissionen bestraeber sig fortsat paa at tilpasse Faellesskabets tobaksproduktion til efterspoergslen paa markedet gennem omstilling til de mest efterspurgte sorter og kvalitetsforbedringer. Hvad angaar praemiens stoerrelse og den oekonomiske beskyttelse af denne branche, er det i relation til de reelle produktions- og forarbejdningsomkostninger, at praemiens stoerrelse skal ses. Kommissionen har lovet i forbindelse med pris- og praemieforslagene for 1988-hoesten at fremlaegge en rapport om produktions- og forarbejdningsomkostninger i de forskellige producentlande. Til sammenligning kan naevnes, at den pris, der garanteres Faellesskabets tobaksproducenter, kun udgoer halvdelen af den pris, den amerikanske producent faar garanteret, og en femtedel af den pris, der garanteres en japansk producent. I denne forbindelse er det noedvendigt at opretholde en vis balance mellem Faellesskabets produktion og importen af raatobak til Faellesskabets forarbejdningsindustri for derved at undgaa, at Faellesskabet bliver alt for afhaengigt af tredjelande. For oejeblikket er EF-industriens forbrug af raatobak naesten dobbelt saa stort som Faellesskabets tobaksproduktion. Endelig har Kommissionen kontrolleret de administrative procedurer og kontrolnormer i medlemsstaterne, men ikke konstateret stoerre uregelmaessigheder.

Fodnoterne er samlet sidst i beretningen.