25. 4. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 103/9 
STATSSTØTTE 
N 340/89 
(Nederlandene) 
(Artikel 92 til 94 i Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab) 
(90/C 103/03) 
Meddelelse fra Kommissionen i henhold til EØF-Trakta-
tens artikel 93, stk. 2, til de øvrige medlemsstater og 
andre interesserede parter angående den støtte, som den 
nederlandske regering har besluttet at yde gartnere til 
opvarmning af væksthuse i form af en nedsat tarif for 
naturgas 
1. Ved skrivelse af 13. november 1989, indgået den 16. 
november 1989, meddelte Nederlandenes faste 
repræsentation ved De Europæiske Fællesskaber 
Kommissionen supplerende oplysninger om den del 
af ovennævnte tarif, der vedrører prisen for 
naturgas, som leveres til væksthusgartnerier, og som 
svarer til en pris for svær brændselsolie på 415 
hfl./ton og derover (del III). Oplysningerne blev 
meddelt som svar på Kommissionens skrivelse nr. 
SG(89) D/13186 af 19. oktober 1989, i hvilken 
denne forbeholdt sig ret til at tage stilling senere 
med hensyn til del III af tariffen på grundlag af 
oplysninger, der ville blive fremlagt under 
kommende meningsudvekslinger. 
Ved skrivelse nr. SG(89) D/23381 af 28. november 
1989 meddelte Kommissionen de nederlandske 
myndigheder, at den bekræftede modtagelsen af 
meddelelsen om forslaget til den pågældende foran­
staltning, og den oplyste, at fristen på to måneder 
for sagens gennemgang først ville begynde at løbe 
fra det tidspunkt, hvor Kommissionen modtog de 
supplerende oplysninger, der blev anmodet på det 
bilaterale møde den 16. november 1989 mellem 
Kommissionens tjenestegrene og det nederlandske 
landbrugsministerium og med deltagelse af repræsen­
tanter for Landbouwschap, Gasunie og Vegin. 
Kommissionen modtog de supplerende oplysninger 
den 13. december 1989. Den bekræftede modta­
gelsen og meddelte de nederlandske myndigheder, at 
fristen for sagens gennemgang begyndte at løbe fra 
denne dato. 
Ved skrivelse af 22. december 1989 meddelte Neder­
landenes faste repræsentation Kommissionen, at 
fristen på to måneder for gennemgangen af de 
meddelte støtteforanstaltninger var begyndt den 29. 
september 1989 og udløbet den 29. november 1989, 
idet disse myndigheder den 29. september 1989 
havde meddelt Kommissionen: 
— at de dele af tariffen (del I og II), som Kommis­
sionen ingen indvendinger havde imod, ville blive 
anvendt fra den 1. oktober 1989, 
og 
— at den tredje del af tariffen (del III) ville blive 
suspenderet i afventning af resultaterne af det 
bilaterale møde, der ville blive holdt med kort 
frist. I deres skrivelse af 22. december 1989 påstod 
myndighederne derfor, at den i skrivelsen af 2. 
august 1989 beskrevne kontrakt (del I, II og III) 
kunne anvendes i sin helhed. 
Den tarif, som distributionsselskaberne (Gasunie og 
Vegin) og erhvervsrepræsentanterne (Landbouw­
schap) har indgået kontrakt om, omfattede tre dele, 
afhængigt af, om den pris på svær brændselsolie, 
som prisen på naturgas er indekseret efter: 
— er lig med eller lavere end 295 hfl./ton (del I) 
— ligger på mellem 295 og 415 hfl./ton (del II) 
— er lig med eller højere end 415 hfl./ton (del III). 
Da de første to dele ikke indeholder noget element 
af støtte, meddelte Kommissionen den 19. oktober 
1989 den nederlandske regering, at den ingen 
indvendinger havde imod disse dele. I samme skri­
velse noterede den sig de nederlandske myndighe­
ders suspension af tariffens del III og meddelte 
myndighederne, at den forbeholdt sig ret til at tage 
stilling til denne del på grundlag af resultaterne af 
ovennævnte bilaterale meningsudveksling. 
Efter at have modtaget de sidste oplysninger den 13. 
december 1989 fra det nederlandske landbrugsmi­
nisterium betragter Kommissionen meddelelsen af 
del III af tariffen som fuldstændig, og den har derfor 
kunnet tage stilling dertil. 
Denne del af tariffen for naturgas for gartnerier med 
et forbrug på over 30 000 m3 om året svarer til en 
pris på svær brændselsolie på 415 hfl./ton og 
derover. Under disse omstændigheder er indekse­
ringen af gasprisen i forhold til prisen på svær 
brændselsolie delvis, dvs. den er i hovedsagen resul­
tatet af sammenlægningen af: 
— 80 °/o af det resultat, der fremkommer ved at 
anvende formlen: 
P/500 x 38,2 + 0,8 cents/m3 
— 20 % af det resultat, der fremkommer ved at 
anvende formlen: 
415/500 x 38,2 + 0,8 cents/m3. 
I nævnte prisformler står P for det aritmetiske 
gennemsnit for de tolv måneder umiddelbart før det 
kvartal, for hvilket værdien af P (i hfl./ton) fast­
lægges, af de månedlige gennemsnit af de maksimale 
Nr. C 103/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 25. 4. 90 
eller minimale månedlige noteringer for svær brænd­
selsolie med et svovlindhold på 1 vægtprocent, 
således som de offentliggøres i Platt's Oligram Price 
Report under afsnittet »Barges fob Rotterdam«. 
En pris på naturgas svarende til en pris på svær 
brændselsolie på 415 hfl./ton og derover vil dermed 
blive delvis begrænset som følge af de 20 % af inci-
densen af prisen på svær brændselsolie. 
For tiden ligger prisen på svær brændselsolie på 
under 295 hfl./ton i Nederlandene. Under hensyn til 
begrænsningen til værdier under dette prisniveau 
betaler gartnerne en højere pris, end de ville have 
gjort, hvis den nye tarif ikke var blevet anvendt fra 
den 1. oktober 1989. 
4. Efter en gennemgang af tariffens del III mener 
Kommissionen, at den delvise begrænsning af indek­
seringen af naturgasprisen indeholder et nyt element 
i forhold til den tarif, der blev anvendt inden den 1. 
oktober 1989, som bremser en stigning i gasprisen. 
Dette prisniveau medfører en økonomisk fordel for 
gartnere, der bruger naturgas. Denne fordel bør 
betragtes som en driftsstøtte. 
Tendensen til at begrænse naturgasprisen for vækst­
husgartnerier tilskynder producenterne til at produ­
cere mere med udgifter til rå- og hjælpestoffer, der 
under tilsvarende omstændigheder er lavere end 
udgifterne for gartnere, som anvender svær brænd­
selsolie til opvarmning. Den nederlandske foranstalt­
ning giver de nederlandske gartnere mulighed for at 
producere til lavere priser, end det er tilfældet for 
producenter, som anvender brændselsolie, eller 
producenter i andre medlemsstater, og foranstalt­
ningen kan derfor fordreje konkurrencen og påvirke 
samhandelen mellem medlemsstaterne. Den opfylder 
betingelserne i Traktatens artikel 92, stk. 1. 
Kommissionen har, når den tidligere har taget stil­
ling til en sådan foranstaltning til fordel for visse 
kategorier af forbrugere, fundet, at der var tale om 
støtte som omhandlet i EØF-Traktatens artikel 92. 
Domstolen er nået til samme konklusion (*). Den har 
fundet, at »i den erhvervsgren udgør opvarmnings­
udgifterne en betydelig del af produktionsomkost­
ningerne. Hvis den for disse virksomheder gældende 
tarif under sådanne omstændigheder udviser en 
faldende tendens, som ikke forløber parallelt med 
udviklingen i tarifferne for virksomheder, der ikke 
hører til samme erhvervsgren, giver denne konstate­
ring et fingerpeg, som i princippet kan overbevise 
om, at præferencetariffen er en støtteforanstaltning«. 
(') Domstolens dom af 2. februar 1988 i forenede sager 67/85, 
68/85 og 70/85 (præmisse 28 og 30). 5. På det bilaterale møde den 16. november 1989 fore­
slog Kommissionens tjenestegrene det nederlandske 
ministerium en mulig løsning, hvorefter den pågæl­
dende tarif fremstår som en normal kommerciel tarif. 
Det drejer sig om følgende løsning: den tarif, der 
gælder for gartnerier, kan betragtes som en normal 
kommerciel tarif, hvis andre naturgasforbrugende 
sektorer får en reel mulighed for at nyde godt af 
samme tarif eller en tilsvarende tarif som den, der er 
aftalt med Landbouwschap. 
De nederlandske myndigheder har i de oplysninger, 
der blev modtaget den 13. december 1989 (punkt 
II.2), ikke kunnet garantere, at den samme eller en 
tilsvarende tarif som den, der er aftalt med Land­
bouwschap, vil kunne tilbydes alle sektorer, der 
bruger naturgas, med en snarlig anvendelse i alle 
sektorer, der accepterer en sådan tarif. Det må 
derfor antages, at de nederlandske myndigheder ikke 
har kunnet acceptere den foreslåede generelle anven­
delse af tariffen. 
6. Støtteforanstaltningen er en driftsstøtte og opfylder 
ikke kriterierne for at kunne blive omfattet af den 
ene undtagelse, der kunne komme på tale, nemlig 
EØF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c); den kan 
ikke give en varig forbedring af vilkårene for de 
pågældende bedrifter. Når foranstaltningen ikke 
mere anvendes, vil bedrifterne være i den samme 
strukturelle situation som før iværksættelsen af den 
nederlandske foranstaltning. Støtten kan derfor ikke 
betragtes som en foranstaltning, der skal fremme 
udviklingen af denne sektor som omhandlet i den 
pågældende bestemmelse i Traktaten. 
7. På denne baggrund har Kommissionen med hensyn 
til den i punkt 4 nævnte støtteforanstaltning besluttet 
at indlede proceduren i EØF-Traktatens artikel 93, 
stk. 2, og anmode den nederlandske regering om 
ikke at anvende del III af den pågældende tarif. 
8. Hvad angår det formelle, har de nederlandske 
myndigheder i deres skrivelse af 22. december 1989 
præciseret, at fristen på to måneder for gennem­
gangen af tariffens del III efter deres opfattelse 
begyndte at løbe den 29. september 1989 (se punkt 
1) og udløb den 29. november 1989, og at »Neder­
landene derfor fra dette tidspunkt kan iværksætte 
den pågældende foranstaltning .. .«. 
Det bør i den forbindelse understreges, at Kommis­
sionen i sin skrivelse nr. SG(89) D/13186 af 19. 
oktober 1989 forbeholdt sig ret til senere at udtale 
sig om kontraktens del III, idet de nederlandske 
myndigheder i deres skrivelse af 29. september 1989 
oplyste, at denne del III ville blive suspenderet, indtil 
der var opnået resultater på det planlagte bilaterale 
møde, som fandt sted den 16. november 1989. 
25. 4. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 103/11 
Det er ikke begrundet, som påstået af de neder­
landske myndigheder i deres skrivelse af 22. 
december 1989, at fristen på to måneder (') skulle 
begynde at løbe fra datoen for skrivelsen af 29. 
september 1989, idet denne skrivelse omtalte udsig­
terne for et bilateralt møde mellem repræsentanter 
for det nederlandske ministerium og Kommissionens 
tjenestegrene med henblik på fremlæggelse af supple­
rende oplysninger. 
På dette møde nåede man ikke, som hævdet af de 
nederlandske myndigheder i deres skrivelse af 22. 
december 1989, frem til den konklusion, at Kommis­
sionen havde modtaget alle oplysninger. Derimod 
foreslog Kommissionens tjenestegrene det neder­
landske landbrugsministerium en mulig løsning. 
Denne løsning skulle godkendes af begge parters 
kompetente myndigheder. 
Et endeligt svar blev faktisk først givet den 13. 
december 1989 med landbrugsministeriets fremsen­
delse af en kopi af skrivelsen fra Gasunie til økono­
miministeriet. Efter Kommissionens tjenestegrenes 
opfattelse udgør datoen for modtagelse af denne 
skrivelse dels afslutningen af meningsudvekslingen 
vedrørende tariffens del III dels begyndelsen af 
fristen på to måneder for sagens gennemgang. 
Fra dette tidspunkt kan meddelelsen af tariffens del 
III for gartnerier betragtes som fuldstændig. 
Som led i den indledte procedure meddeler Kommis­
sionen derfor den nederlandske regering, at meddel­
elsen af tariffens del III først kan betragtes som fuld­
stændig fra den 13. december 1989, og at den derfor 
ikke kan acceptere den nederlandske regerings 
påstand om, at denne del af tariffen kunne anvendes 
fra den 29. november 1989. Kommissionen modtog 
da heller ikke på dette tidspunkt en meddelelse om, 
at regeringen havde truffet en sådan afgørelse. 9. Som led i denne procedure opfordrer Kommissionen 
den nederlandske regering til at fremsætte bemærk­
ninger inden fire uger efter datoen for denne skri­
velse. 
[Kommissionen meddeler endvidere den neder­
landske regering, at den gennem offentliggørelse af 
en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende 
vil opfordre de øvrige medlemsstater og andre inter­
esserede parter til at fremsætte bemærkninger.] 
10. Kommissionen henleder den nederlandske regerings 
opmærksomhed på den skrivelse, som Kommissionen 
den 3. november 1983 fremsendte til alle medlems­
stater vedrørende deres forpligtelser i henhold til 
EØF-Traktatens artikel 93, stk. 3, samt på den 
meddelelse, der blev offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende nr. C 318 af 24. november 
1983, side 3, hvori det blev indskærpet, at Kommis­
sionen i de tilfælde, hvor der er ydet ulovlig støtte, 
dvs. inden den endelige beslutning som omhandlet i 
EØF-Traktatens artikel 93, stk. 2, forelå, kan kræve 
at støtten tilbagebetales og/eller kan nægte at udbe­
tale forskud via EUGFL eller debitere EUGFL-
budgettet et beløb svarende til den udgift, der er 
afholdt til de nationale foranstaltninger, som direkte 
berører fællesskabsforanstaltninger. 
11. Kommissionen opfordrer de øvrige medlemsstater og 
andre interesserede parter til inden fire uger efter 
denne skrivelse at fremsætte deres bemærkninger 
vedrørende den pågældende støtteforanstaltning til: 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 
Rue de la Loi 200 
B-1049 Bruxelles. 
Disse bemærkninger vil blive meddelt den nederlandske 
regering. 
(') Dom i sag 120/73 (Lorentz/Tyskland), samling 1973, s. 
1471 ff.