Berigtigelse til Kommissionens beslutning 2004/478/EF af 29. april 2004 om vedtagelse af en generel plan for krisestyring på fødevare- og foderområdet

( Den Europæiske Unions Tidende L 160 af 30. april 2004 )

Beslutning 2004/478/EF læses således:

I henhold til artikel 55 i forordning (EF) nr. 178/2002 skal Kommissionen i et tæt samarbejde med Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, i det følgende benævnt »autoriteten«, og medlemsstaterne udarbejde en generel plan for krisestyring på fødevare- og fodersikkerhedsområdet.

BILAG

GENEREL PLAN FOR KRISESTYRING PÅ FØDEVARE- OG FODEROMRÅDET

1. Anvendelsesområde for den generelle plan for krisestyring på fødevare- og foderområdet

Afdeling 3 i kapitel IV i forordning (EF) nr. 178/2002 indeholder bestemmelser om indførelse af nye risikostyringsmetoder på fødevare- og foderområdet: oprettelse under Kommissionen af en krisestab, hvori autoriteten deltager, og vedtagelse af en generel plan for krisestyring på fødevare- og foderområdet, hvori det først og fremmest præciseres, hvilke praktiske procedurer der er nødvendige for at kunne håndtere en krise. Den generelle plan for krisestyring på fødevare- og foderområdet benævnes i det følgende »den generelle plan«.

De tre artikler i ovennævnte afdeling er indbyrdes forbundne:

I artikel 55 fastsættes det, at Kommissionen i et tæt samarbejde med autoriteten og medlemsstaterne skal udarbejde en generel plan for krisestyring på fødevare- og foderområdet, hvori det præciseres, hvad en krisesituation er, samt hvilke praktiske procedurer der er nødvendige for at kunne håndtere en krise, herunder hvilke principper vedrørende åbenhed der skal finde anvendelse, og en kommunikationsstrategi.

Artikel 56 indeholder bestemmelser vedrørende oprettelse under Kommissionen af en krisestab.

I artikel 57 beskrives krisestabens opgaver.

I henhold til artikel 55 skal det i den generelle plan først og fremmest præciseres, hvilke slags situationer der indebærer en sådan direkte eller indirekte risiko for menneskers sundhed hidrørende fra fødevarer eller foder, at det må antages, at den ikke kan forebygges, elimineres eller reduceres til et acceptabelt niveau på grundlag af de eksisterende bestemmelser eller alene ved anvendelse af artikel 53 og 54.

Af artikel 56 fremgår det endvidere, at Kommissionen skal oprette en krisestab, »hvis den konstaterer, at der foreligger en situation, hvor en fødevare eller et foder indebærer en alvorlig direkte eller indirekte risiko for menneskers sundhed, og risikoen ikke kan forebygges, elimineres eller reduceres på grundlag af de eksisterende bestemmelser, eller risikoen ikke i tilstrækkelig grad kan håndteres alene ved anvendelse af artikel 53 og 54«.

I den generelle plan beskrives/defineres derfor:

— relevante krisesituationer

— processen, der munder ud i anvendelse af den generelle plan

— etablering af et netværk af krisestyringskoordinatorer

— de praktiske procedurer til håndtering af en krise:

— krisestabens rolle

— krisestabens arbejde i praksis (sammensætning, arbejdsredskaber, aktioner)

— sammenhængen mellem krisestabens arbejde og beslutningsprocessen

— afslutning på krisen

— procedurer til håndtering af potentielt alvorlige risici

— kommunikationsstrategien

— principperne vedrørende åbenhed.

De krisestyringsprocedurer, der fastlægges i den generelle plan, skal fungere som retningslinjer for medlemsstaterne, autoriteten og Kommissionen.

2. Krisesituationer

2.1. Krisesituationer, hvor der er en alvorlig direkte eller indirekte risiko for menneskers sundhed

Krisesituationen er karakteriseret ved, at kritiske faktorer gør sig gældende på et sådant niveau, at Kommissionen vurderer, at håndteringen af den pågældende risiko hidrørende fra fødevarer eller foder vil være så kompleks, at risikoen ikke i tilstrækkelig grad kan håndteres på grundlag af de eksisterende bestemmelser eller alene ved anvendelse af artikel 53 og 54.

Erfaringen viser, at risikosituationer normalt kan håndteres tilstrækkelig effektivt med de eksisterende procedurer. Det er følgelig yderst sjældent, at man kan tale om en krisesituation.

Med kritiske faktorer menes navnlig følgende:

Situationen indebærer en alvorlig direkte eller indirekte risiko for menneskers sundhed og/eller opfattes eller fremstilles offentligt således og/eller kan opfattes og/eller offentligt fremstilles således,

og

risikoen spreder sig eller vil kunne sprede sig til en betydelig del af fødevarekæden,

og

der er stor sandsynlighed for, at risikoen vil sprede sig til flere medlemsstater og/eller tredjelande.

Den generelle plan omfatter oprettelse af en krisestab, når den direkte eller indirekte risiko, der er tale om, anses for at være alvorlig. Den generelle plan vil derfor næsten altid indebære oprettelse af en krisestab.

2.2. Krisesituationer med en potentielt alvorlig risiko

Det er vigtigt, at der i denne plan tages højde for tilfælde, hvor den pågældende risiko kun er potentiel, men vil kunne udvikle sig til en alvorlig risiko, der ikke kan forventes at ville kunne forebygges, elimineres eller reduceres på grundlag af de eksisterende bestemmelser eller alene ved anvendelse af artikel 53 og 54. I sådanne tilfælde oprettes der ikke en krisestab, men det skal være muligt at håndtere denne type situationer effektivt på grundlag af passende bestemmelser.

3. processen, der munder ud i anvendelse af den generelle plan

Oplysninger, der kan udløse anvendelsen af den generelle plan for krisestyring på fødevare-/foderområdet og om nødvendigt oprettelse af en krisestab, kan stamme fra:

— advarselsmeddelelser (systemet for hurtig varsling om fødevarer og foder)

— oplysninger fra medlemsstaterne (andre typer meddelelser, informationer udvekslet i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed)

— oplysninger fra autoriteten

— rapporter fra Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret (FVO)

— oplysninger fra EU-nettet for epidemiologisk overvågning

— oplysninger fra tredjelande eller internationale organer

— oplysninger fra andre kilder (forbrugersammenslutninger, erhvervslivet, andre berørte parter, medierne osv.).

Når Kommissionen på grundlag af en analyse af oplysninger om risici slutter, at betingelserne i afsnit 2.1 eller 2.2 kan være opfyldt, tager den indledende kontakt til den eller de berørte medlemsstater for at undersøge situationen samt til autoriteten for at blive orienteret om den risiko, der gør sig gældende.

Efter at have vurderet alle tilgængelige relevante oplysninger afgør Kommissionen, om de i afsnit 2.1 eller 2.2 omhandlede betingelser er opfyldt.

4. Etablering af et netværk af krisestyringskoordinatorer

De enkelte medlemsstater, autoriteten og Kommissionen udpeger hver især på passende niveau en krisestyringskoordinator og en suppleant. Navne og kontaktoplysninger på de udpegede koordinatorer og suppleanter meddeles til Kommissionen.

Kommissionen afholder møder for koordinatorerne, kort efter at de er udpeget. På det første møde uddeler Kommissionen en håndbog, som blandt andet indeholder en udtømmende liste over koordinatorerne og deres suppleanter samt de relevante kontaktoplysninger. Håndbogen indeholder ligeledes en liste over EF-referencelaboratorierne. De praktiske rammer for arbejdet drøftes, blandt andet for at sikre, at de enkelte koordinatorer kan kontaktes meget hurtigt i krisesituationer, og for at sikre et effektivt samarbejde om risikokommunikationsstrategien (jf. afsnit 7). De berørte parter høres om de resultater af disse møder, der er af relevans for dem.

Disse praktiske rammer skulle garantere en hurtig indsats. De praktiske rammer vil i det nødvendige omfang blive knyttet til den generelle plan som bilag.

5. Praktiske procedurer for håndtering af en krise, hvor der er en alvorlig direkte eller indirekte risiko for menneskers sundhed

5.1. Oprettelse af krisestaben

Når Kommissionen på grundlag af en analyse af oplysninger om risici slutter, at betingelserne i afsnit 2.1 kan være opfyldt, og navnlig hvis det er sandsynligt, at risikoen er alvorlig, tager Kommissionen indledende kontakt til de berørte medlemsstater for at undersøge situationen samt til autoriteten for at blive orienteret om den risiko, der gør sig gældende.

Efter at have vurderet alle tilgængelige relevante oplysninger opretter Kommissionen en krisestab, hvis den anser de i afsnit 2.1 omhandlede betingelser for at være opfyldt.

Kommissionen underretter omgående medlemsstaterne og autoriteten om oprettelsen af krisestaben.

Beslutningen om at oprette en krisestab forpligter alle berørte parter (Kommissionen, autoriteten og medlemsstaterne) til at bringe afsnit 5, 7 og 8 i den generelle plan i anvendelse.

5.2. Krisestabens rolle

Krisestaben er ansvarlig for at indsamle og evaluere alle relevante oplysninger og at fastlægge, hvilke muligheder der er for at håndtere krisen.

Den skal også holde offentligheden underrettet om de pågældende risici og om de foranstaltninger, der træffes.

Der er tale om et supplerende redskab, som skal sikre en effektiv håndtering af en krise via bedre koordinering og hurtig indsats. Følgelig må alle medlemmer af krisestaben samarbejde om at indsamle og udveksle de relevante oplysninger, der er til rådighed; de arbejder ligeledes sammen om at evaluere de indsamlede data og indkredse hensigtsmæssige risikostyringsredskaber. Medlemmerne af krisestaben samarbejder også om kommunikationsarbejdet og om at klarlægge, hvordan offentligheden bedst og mest åbent kan holdes informeret.

Krisestaben er derimod ikke ansvarlig for vedtagelsen af beslutninger om risikostyring eller for gennemførelsen af lovgivningen (kontrolaspekterne).

Dens praktiske procedurer afløser/erstatter ikke de procedurer, der anvendes inden for rammerne af Kommissionens, medlemsstaternes eller autoritetens egne kompetenceområder.

Beslutninger vedrørende krisestyring vedtages således efter allerede eksisterende specifikke procedurer (først og fremmest komitéprocedurer).

De enkelte medlemsstater er fortsat ansvarlige for forvaltningen af offentlige kontrolordninger på deres eget område. De systemer, medlemsstaterne har indført til koordinering af de nødvendige hastekontrolprocedurer i krisesituationer, opretholdes. Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse er ansvarligt for om nødvendigt at iværksætte hastekontrolbesøg fra FVO.

Autoriteten er ligeledes fortsat ansvarlig for forvaltningen af procedurerne for afgivelse af videnskabelige udtalelser som svar på anmodninger om hasteudtalelser fra den videnskabelige komité eller et af dens ekspertpaneler.

5.3. Krisestabens arbejde i praksis

Sammensætning

Krisestaben består af krisestyringskoordinatorerne (eller disses suppleanter) fra Kommissionen og autoriteten og fra de medlemsstater, der er direkte berørt, samt andre repræsentanter for Kommissionen, autoriteten og den eller de direkte berørte medlemsstater. Autoriteten yder den nødvendige videnskabelige og tekniske bistand.

Krisestaben har til opgave at fremme en hurtig og effektiv indsats. Dens medlemmer deltager i krisestabens regelmæssige møder og krisemøder, og de skal have stor faglig viden og være engageret i arbejdet. De skal være i stand til at påtage sig ansvar, og det er derfor nødvendigt, at der udpeges personer med ansvarsfulde stillinger i fødevare-/fodersektoren.

Vurderer krisestaben, at andre offentlige eller private aktørers ekspertise er påkrævet til håndtering af en krise, kan den anmode disse personer om permanent støtte eller ad hoc-bistand. For eksempel kan eksperter fra EF-referencelaboratorierne eller nationale referencelaboratorier blive bedt om at deltage i krisestabens arbejde, hvis der er behov for deres viden om laboratorieanalyser.

De personer i Kommissionen og autoriteten, der er ansvarlige for oplysning om fødevare- og fodersikkerhed, inddrages i krisestabens arbejde.

Praktiske procedurer i forbindelse med krisestabens arbejde

Krisestaben har Kommissionens krisestyringskoordinator (eller dennes suppleant) som formand. Formanden sikrer navnlig sammenhængen mellem krisestabens arbejde og beslutningsprocessen. Han/hun bistås af den eller de relevante tekniske eksperter i den eller de kompetente tjenestegrene i Kommissionen.

Formanden sørger for, at krisestabens arbejdsgange er effektive, og fordeler arbejdsopgaverne mellem medlemmerne under hensyntagen til de enkeltes kompetence.

Når der er truffet beslutning om at oprette en krisestab, indkalder formanden hurtigst muligt autoritetens koordinator samt koordinatorerne fra de medlemsstater, der er direkte berørt af krisen, til et første møde i krisestaben. Koordinatorerne kan ledsages af et begrænset antal personer. Formanden kan fastsætte en maksimumsgrænse for antallet af ledsagere.

Autoritetens og medlemsstaternes koordinatorer i krisestaben er ansvarlige for at sikre en passende deltagelse i krisestabens møder, idet deltagerne skal være til rådighed samt have den rette ekspertise og et passende ansvarsniveau. Mere konkret betyder dette, at krisestyringskoordinatoren og hans/hendes suppleant deltager i alle møder og ledsages af sagkyndige.

Autoriteten er ansvarlig for om nødvendigt at indhente videnskabelig og teknisk bistand, især vedrørende det aktuelle videnskabelige stade (indsamling og evaluering af alle relevante videnskabelige oplysninger om den pågældende risiko).

Krisestaben opretholder tæt kontakt til de berørte parter, navnlig når det er nødvendigt at udveksle oplysninger.

Arbejdsredskaber

Kommissionen varetager sekretariatsopgaverne i forbindelse med krisestabens møder (mødereferater mv.) og stiller alle de menneskelige og materielle ressourcer, der er nødvendige for en effektiv arbejdsgang, til rådighed for krisestaben (navnlig mødelokaler, kommunikationsmidler osv.).

Til meddelelse eller formidling af oplysninger, navnlig anmodninger til medlemsstater om oplysninger og returnering af oplysninger herfra, gør krisestaben brug af de tekniske redskaber, der er til rådighed inden for rammerne af RASFF-netværket.

Krisestabens aktioner

Krisestabens aktioner er, i overensstemmelse med artikel 57 i ovennævnte forordning, som følger:

— Aktioner vedrørende indsamling af relevante videnskabelige data og alle videnskabelige oplysninger, der gør det muligt at håndtere den pågældende risiko så effektivt som muligt. Dette indebærer først og fremmest følgende: — Udveksling af de tilgængelige videnskabelige oplysninger mellem krisestabens forskellige medlemmer. — Om nødvendigt får medlemmerne til opgave at indsamle supplerende videnskabelige oplysninger. — Om nødvendigt koordinering af de aktioner, der gennemføres med henblik på at udfylde huller i det videnskabelige datamateriale. — Om nødvendigt får medlemmerne til opgave at kontakte internationale organisationer, berørte parter og tredjelande for at sikre, at alle relevante oplysninger bringes til veje og udveksles. — Krisestaben kan om nødvendigt anmode om bistand fra EF-referencelaboratorierne.

Ved overdragelsen af opgaver vedrørende indsamling af videnskabelige data tages der hensyn til autoritetens specifikke ekspertise samt de mekanismer til udveksling af videnskabelige data om disse spørgsmål, der allerede er udviklet af autoriteten (autoritetens netværk).

Overdragelsen af opgaver vedrørende indsamling af videnskabelige data kan om nødvendigt omfatte bistand fra andre af de netværk, Kommissionen forvalter, såsom systemet for tidlig varsling og reaktion, der anvendes i forbindelse med sygdomme hos mennesker, systemet for anmeldelse af dyresygdomme og de netværk, der er aktive på forskningsområdet og drives af Generaldirektoratet for Forskning.

— Aktioner vedrørende indsamling af andre relevante data (dvs. andre data end de videnskabelige data, der er nævnt ovenfor). Dette indebærer først og fremmest følgende: — Udveksling af alle andre tilgængelige relevante data (resultater af offentlig kontrol, resultater af officielle laboratoriers analyser, data fra tredjelande osv.). — Om nødvendigt får medlemmerne til opgave at indsamle supplerende data. — Om nødvendigt får medlemmerne til opgave at kontakte internationale organisationer, berørte parter og tredjelande for at sikre, at alle relevante oplysninger bringes til veje og udveksles.

— Aktioner vedrørende evaluering af de tilgængelige oplysninger. Dette indebærer først og fremmest følgende: — Udveksling af resultaterne af medlemmernes og navnlig autoritetens evalueringer eller andre tilgængelige evalueringsresultater. — Tilrettelæggelse af arbejdet med at evaluere den pågældende risiko under hensyntagen til den særlige rolle, autoriteten spiller med sin videnskabelige og tekniske bistand til krisestaben, dog uden at muligheden for at anmode om en formel videnskabelig udtalelse fra autoriteten udelukkes. — Om nødvendigt udnyttelse af teknisk bistand fra EF-referencelaboratorierne til analyseopgaver.

— Aktioner vedrørende indkredsning af muligheder for at forebygge eller eliminere den pågældende risiko for menneskers sundhed eller reducere denne til et acceptabelt niveau samt opdatering af disse redskaber på grundlag af nye oplysninger og situationens udvikling. Dette indebærer først og fremmest følgende: — Medlemmerne af krisestaben samarbejder om at indkredse relevante løsningsmodeller. — De udarbejder et fælles dokument om de forhåndenværende muligheder. I dette dokument skal valget af hver enkelt løsningsmodel begrundes, med angivelse af først og fremmest de vigtigste resultater af evalueringen af de tilgængelige data.

— Aktioner vedrørende tilrettelæggelse af arbejdet med at holde offentligheden underrettet om de pågældende risici og de foranstaltninger, der træffes.

Denne opgave beskrives nærmere i afsnit 7.

Det skal bemærkes, at krisestaben ved udførelsen af disse opgaver altid kan anmode om permanent støtte eller ad hoc-bistand fra specifikke personer, hvis ekspertise vurderes at være påkrævet.

5.4. Sammenhæng mellem krisestabens arbejde og beslutningsprocessen

Krisestyringsaktioner

Krisestyringsaktioner er alle aktioner, der er nødvendige for at forebygge, reducere eller eliminere en risiko: Nogle aktioner vil falde ind under krisestabens kompetence, mens andre vil henhøre under Kommissionen og/eller medlemsstaterne. Det skal nævnes, at gennemførelsen af disse aktioner ikke berører Kommissionens ret i medfør af artikel 53, stk. 2, til i krisesituationer midlertidigt at vedtage foranstaltninger efter at have hørt den eller de berørte medlemsstater og efter at have underrettet de øvrige medlemsstater.

1. trin

— Kommissionen indkalder krisestaben så hurtigt som muligt, efter at denne er oprettet.

— Krisestaben udfører sine opgaver i overensstemmelse med afsnit 5, 7 og 8.

2. trin

— De løsningsmodeller, krisestaben når frem til, sendes til Kommissionen, som omgående sender dem videre til medlemsstaterne.

— Kommissionen forbereder de nødvendige foranstaltninger. Den kan desuden anmode autoriteten om en hasteudtalelse, såfremt en formel videnskabelig udtalelse fra autoriteten vurderes at være påkrævet.

3. trin

— Hvor det er relevant, afholder Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed møde for at behandle og afgive udtalelse om de foranstaltninger, der er foreslået.

— Om nødvendigt vedtages beredskabsforanstaltninger, først og fremmest med udgangspunkt i de procedurer, der er beskrevet i artikel 53 og 54 i forordning (EF) nr. 178/2002.

— I tilfælde af en anmodning om en videnskabelig hasteudtalelse træffer autoriteten de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at udtalelsen afgives så hurtigt som muligt.

Faste aktioner, som skal gennemføres under hele krisens forløb

— Under hele krisens forløb indsamler og evaluerer krisestaben løbende relevante data og tager de foreliggende løsningsmodeller op til fornyet overvejelse. De opdaterede løsningsmodeller sendes til Kommissionen og medlemsstaterne. Kommissionen kan udarbejde forslag til ændrede foranstaltninger og bede Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed tage stilling til disse.

— Under hele krisens forløb afholder Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed såvel faste møder som krisemøder for at sikre, at alle relevante oplysninger udveksles, navnlig oplysninger om vedtagelse af nødvendige foranstaltninger og om opfølgning af gennemførelsen af krisestyringsforanstaltningerne (rapporter fra de berørte medlemsstater, som er henvist til og behandlet i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed).

— Under hele krisens forløb holder krisestaben offentligheden og de berørte parter underrettet i overensstemmelse med den kommunikationsstrategi, der er omhandlet i afsnit 7, og med principperne vedrørende åbenhed i afsnit 8.

Sammenhæng mellem krisestabens arbejde og beslutningsprocessen

— Praktiske mekanismer skal sikre, at der er en passende sammenhæng mellem krisestabens arbejde og beslutningsprocessen. Først og fremmest holdes den stående komité løbende orienteret om krisestabens arbejde, og autoriteten indbydes til den stående komités møder. Krisestaben holdes løbende orienteret om de foranstaltninger, der træffes via beslutningsprocessen med henblik på at samordne oplysningerne om dette spørgsmål.

5.5. Afslutning på krisen

Ovenfor beskrevne procedurer anvendes, indtil krisestaben opløses. Kommissionen kan - efter samråd med krisestaben og i tæt samarbejde med medlemsstaterne inden for rammerne af Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed — opløse krisestaben, når den vurderer, at risikoen er under kontrol, og stabens arbejde dermed fuldført.

5.6. »Efter krise«-vurdering

Der foretages en overordnet »efter krise«-vurdering, som omfatter de berørte parter. Krisestyringskoordinatorerne afholder efter krisens afslutning et møde med det formål at forbedre effektiviteten i praksis af de forskellige redskaber, der anvendes til håndtering af en krise, idet de tager udgangspunkt i »efter krise«-vurderingen og de erfaringer, der er gjort.

6. Procedurer til håndtering af potentielt alvorlige risici

Når analysen af oplysninger om risici lader slutte, at betingelserne i afsnit 2.2 kan være opfyldt, etablerer Kommissionen en første kontakt til den eller de berørte medlemsstater for at undersøge situationen samt til autoriteten for at blive orienteret om den risiko, der gør sig gældende.

Hvis Kommissionen på grundlag af vurderingen af alle tilgængelige relevante oplysninger slutter, at de i afsnit 2.2 omhandlede betingelser er opfyldt, underretter den omgående medlemsstaterne og autoriteten om, at afsnit 6, 7 og 8 i den generelle plan finder anvendelse.

Så hurtigt som muligt efter beslutningen om at lade denne del af den generelle plan finde anvendelse sørger Kommissionen for følgende:

— Den etablerer de nødvendige kontakter til den eller de direkte berørte medlemsstater og til autoriteten med anmodning om, at deres interne krisestyringssystemer aktiveres. Om nødvendigt aktiveres de mekanismer til udveksling af videnskabelige data, som autoriteten har udviklet (autoritetens netværk) til brug i krisesituationer.

— Om nødvendigt anmodes de kompetente laboratorier om bistand, ligesom resultaterne af deres analyser videreformidles.

— De nødvendige kontakter til eller møder med den eller de direkte berørte medlemsstater og autoriteten etableres/afholdes for at sikre, at alle relevante oplysninger udveksles (videnskabelige data, kontrolresultater osv.).

— Der træffes kommunikationsforanstaltninger (jf. afsnit 7). Principperne vedrørende åbenhed i afsnit 8 finder anvendelse.

Dette arbejde fortsættes, indtil risikoen er blevet analyseret mere tilbundsgående. Anses den pågældende risiko for alvorlig, og vurderer Kommissionen, at de i afsnit 2.1 omhandlede betingelser er opfyldt, oprettes en krisestab, og procedurerne i afsnit 5, 7 og 8 bringes i anvendelse.

Såfremt risikoen ikke udvikler sig til at blive betragtet som alvorlig, anvendes de almindelige gældende bestemmelser vedrørende risikostyring.

7. Kommunikationsstrategi

Krisestaben udvikler sin kommunikationsstrategi i overensstemmelse med behovene i hvert enkelt tilfælde med henblik på at holde offentligheden underrettet om den pågældende risiko og de foranstaltninger, der træffes.

Kommunikationsstrategien skal dække indholdet af oplysningerne og timingen af meddelelsen om det pågældende problem og blandt andet omfatte en hensigtsmæssig plan for offentliggørelsen.

I strategien tages der hensyn til krisestabens enkelte medlemmers kompetence og særlige ansvarsområder, så staben kan tilrettelægge en koordineret, sammenhængende og gennemskuelig oplysningsindsats i forhold til offentligheden. I den forbindelse finder navnlig følgende praktiske principper anvendelse:

— Kommissionens ansvarlige for oplysning om fødevare- og fodersikkerhed og autoritetens kommunikationsansvarlige inddrages i krisestabens arbejde.

— De medlemsstater, der er direkte berørt af krisen og i kraft deraf er medlemmer af krisestaben, bestræber sig på at sikre, at deres oplysningsindsats er i tråd med den kommunikationsstrategi, der koordineres af krisestaben.

— Ligeledes inddrages medlemsstater, der ikke er medlem af krisestaben, via deres krisestyringskoordinatorer i den strategi, krisestaben koordinerer, så der sikres en sammenhængende risikokommunikation.

Krisestabens strategi skal omfatte afdækning af, hvilke informationskanaler der i det pågældende tilfælde er behov for at udvikle med Europa-Parlamentet samt berørte tredjelande og andre berørte parter.

Krisestabens kommunikationsindsats skal omfatte de nødvendige første kontakter til de berørte parter, navnlig hvor der offentliggøres oplysninger om specifikke varemærker eller handelsnavne.

Der skal med kommunikationsstrategien tages hensyn til den særlige rolle, som udfyldes af de organisationer, der repræsenterer de berørte parter på EU-niveau i forbindelse med formidling af oplysninger.

Kommunikationsstrategien skal omfatte udvikling af hensigtsmæssige, koordinerede kontakter til berørte tredjelande, så disse har adgang til klare, nøjagtige og sammenhængende informationer. Kommunikationsstrategien skal endvidere indbefatte en passende mekaniske til underretning af de pågældende tredjelande om, at krisen er afsluttet.

Den udviklede kommunikationsstrategi skal sikre, at oplysningerne er gennemskuelige, jf. principperne i afsnit 8.

Der skal desuden sikres den nødvendige sammenhæng i oplysninger, der gives i overensstemmelse med afsnit 6 i den generelle plan. I forbindelse med kontakter og møder i henhold til dette afsnit skal der om nødvendigt fastlægges en kommunikationsstrategi, som skal udvikles i overensstemmelse med dette afsnit.

8. Principper vedrørende åbenhed

Krisestaben bestræber sig på inden for rammerne af principperne vedrørende information af offentligheden i artikel 10 i forordning (EF) nr. 178/2002 at sikre, at dens kommunikation er gennemskuelig.

De almindelige regler om tavshedspligt finder anvendelse. Derudover gælder de særlige regler om tavshedspligt i artikel 52 i forordning (EF) nr. 178/2002 for udveksling af oplysninger inden for rammerne af RASFF-netværket.

Når krisestaben meddeler resultaterne af arbejde, som autoriteten har udført for krisestaben, finder principperne om åbenhed og tavshedspligt i artikel 38 og 39 i forordning (EF) nr. 178/2002 for så vidt angår resultaterne af autoritetens aktiviteter anvendelse.