Rådets udtalelse

af 9. marts 2004

om Portugals opdaterede stabilitetsprogram, 2004-2007

(2004/C 68/04)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker(1), særlig artikel 5, stk. 3,

under henvisning til Kommissionens henstilling,

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

Den 9. marts 2004 undersøgte Rådet Portugals opdaterede stabilitetsprogram fra 2003, som dækker perioden 2004-2007. Det opdaterede program blev forelagt i december 2003 og er i vid udstrækning i overensstemmelse med datakravene i den reviderede "adfærdskodeks vedrørende stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form". Imidlertid ville det have været ønskeligt med oplysninger om især det forventede privatiseringsprovenu.

Den 5. november 2002 besluttede Rådet, at der var et alt for stort underskud i Portugal, og udstedte en henstilling til Portugal om at bringe denne situation til ophør senest med udgangen af 2003.

Den mellemfristede budgetkonsolideringsstrategi i programopdateringen for 2003 svarer til, hvad der blev vedtaget i den foregående opdatering. Den er centreret om tre hovedpunkter: 1) et ambitiøst strukturreformprogram med særlig virkning i de områder, der har direkte betydning for de offentlige finanser, såsom offentlig administration, sundhedsvæsen og uddannelse; 2) en konsekvent politik til begrænsning af det statslige forbrug via løntilbageholdenhed og et næsten fuldstændigt ansættelsesstop; og 3) en gradvis forbedring af produktiviteten og konkurrenceevnen, hvilket skal realiseres bl.a. ved en væsentlig begrænsning af selskabsskatteprocenten. Desuden forventes vedtagelsen i 2002 af budgetrammeloven ("Lei de Estabilidade Orçamental") at have styrket samordningen af budgetpolitikken på tværs af alle niveauer i det offentlige apparat. Som følge heraf forudser de portugisiske myndigheder for perioden 2004-2007, at gennemførelsen af den mellemfristede strategi vil føre til en samlet nedgang på 3,2 procentpoint i forholdet mellem primære udgifter og BNP, hvilket imidlertid til dels vil modsvares af en samlet reduktion af forholdstallet for skatteprovenuet, som beløber sig til 0,7 procentpoint af BNP.

Den budgetstrategi, som de portugisiske myndigheder har valgt at følge, forekommer at være økonomisk sund. En tilpasningsstrategi, der tager udgangspunkt i udgiftsbegrænsninger snarere end skatteforhøjelser, kan forventes at øge de private økonomiske aktørers tillid, hvorved man støtter væksten på mellemlang sigt. Desuden skulle en sådan strategi sikre en varig forbedring af de offentlige finanser og forhindre, at der opstår større ubalancer i den private sektor i økonomien.

Opdateringen fra 2003 forudser en stigning i BNP i faste priser på 1,0 % i 2004 efter et fald på skønnet 0,8 % i 2003. For perioden fra 2005 til 2007 skønnes væksten i BNP i faste priser at ligge på gennemsnitligt 2,75 % om året. Væksten i beskæftigelsen forventes at stige fra 0,4 % i 2004 til 1,3 % i gennemsnit i perioden 2005-2007. Med et fald fra 3,3 % i 2003 forventes HICP-inflationen at stabilisere sig på 2 % gennem perioden fra 2004 til 2007. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programopdateringen, synes realistisk, især fordi den igangværende korrektion af de største ubalancer er ved at være afsluttet; desuden indeholder scenariet et forsigtighedselement, som kunne absorbere moderate ugunstige chokvirkninger. Dette forsigtighedselement bygger på to antagelser: 1) en gennemsnitlig vækstrate på kun 0,25 af et procentpoint over det tal, der er forudset for EU som helhed, en acceptabel afvigelse for et indhentningsland, og 2) konstante eksportmarkedsandele trods de forventede beskedne gevinster med hensyn til (arbejds)produktivitet og en betydelig opbremsning i lønvæksten i overensstemmelse med Kommissionens prognose fra efteråret 2003.

I opdateringen stiles der mod et samlet offentligt underskud på 2,8 % af BNP i 2004 efter et forventet underskud på 2,8 % af BNP i 2003, som i vid udstrækning skyldes, at de portugisiske myndigheder gentagne gange er tyet til engangsforanstaltninger. I de følgende år indeholder fremskrivningerne en gradvis reduktion af underskuddene efter hovedkategorier, så man når ned på et forholdstal på 1,1 % i 2007. Ifølge Kommissionens tjenestegrenes skøn, der er baseret på programmets fremskrivninger under anvendelse af den i fællesskab aftalte metodologi, skulle den konjunkturjusterede balance forbedres med omkring 0,4 procentpoint om året, og underskuddet skulle til sidst falde til 1,7 % af BNP i 2004 og til 0,7 % af BNP i 2007.

Gældskvoten er beregnet til at stige med næsten 7 procentpoint af BNP mellem 2000 og 2004, hovedsagelig på grund af store nominelle underskud og en træg vækst, og vil nå op på nøjagtigt 60 % i 2004. Derefter forventes den at falde til 57 % af BNP i 2007.

Overholdelse af programopdateringens budgetmål er forbundet med to større risici: for det første sandsynligheden for et fald i skatteprovenuet i 2004 og for det andet manglende evne til at begrænse væksten i de samlede sociale overførsler i det omfang, der (implicit) er forudset i programmet allerede i 2004. Under sådanne omstændigheder ville et skred i budgetmålene for 2004 få indvirkninger over hele programperioden, hvilket vil kræve enten passende udligningsforanstaltninger eller en revision af budgetmålene. Naturligvis er en målbevidst gennemførelse af strukturreformerne med budgetmæssig indvirkning af afgørende betydning for opnåelse af programmålsætningerne.

På grundlag af de aktuelle politikker kan man ikke fuldstændig udelukke risikoen for ubalancer på lang sigt for Portugals vedkommende. Det høje underskud og et stigende forholdstal mellem gæld og BNP kan underminere de offentlige finansers bæredygtighed på lang sigt, hvorfor det er af største vigtighed, at der i tide opnås en budgetstilling, der er tæt på balance. Den budgetstrategi, der er skitseret i programmet, er forenelig med en forbedring af de offentlige finansers bæredygtighed. Denne strategi er hovedsagelig baseret på en budgetmæssig konsolidering på mellemlang sigt som følge af offentlig forbrugstilbageholdenhed og de forventede gevinster ved gennemførelsen af strukturreformer. Nøje overvågning af tendenserne med hensyn til udgifterne til pension og sundhedsvæsen er nødvendig for at undgå fremtidige budgetubalancer. Sker dette ikke, vil det indebære en stigende gæld, efterhånden som virkningen af befolkningens aldring slår igennem.

Pensionsordningerne har gennemgået en reform siden 2001, en proces som endnu ikke er afsluttet. De langfristede fremskrivninger for pensionsudgifterne, som forelægges i programopdateringen fra 2003, synes ikke at have taget hensyn til virkningen af nogle foranstaltninger, som allerede er vedtaget, og af andre, der er planlagt. Desuden synes en tidlig vurdering af virkningerne af reformen i 2001 af den generelle pensionsordning for den sociale sikring at pege i retning af, at dens bæredygtighed på lang sigt ikke er blevet forbedret. På denne baggrund ligger der i programmet en implicit antagelse om et kraftigt fald i den gennemsnitlige årlige vækstrate for de samlede sociale overførsler, uden at det klart skitseres, hvilke foranstaltninger der er påkrævet for at nå dette resultat.

Den økonomiske politik som afspejlet i opdateringen fra 2003 er i store træk i overensstemmelse med henstillingerne i de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker, især dem med budgetmæssige implikationer. Selv om forbedringen af det konjunkturjusterede underskud for 2006 og 2007 synes at være mindre end 0,5 procentpoint om året, følger budgettilpasningens sammensætning henstillingen om, at reduktionen af underskuddet hovedsagelig skal opnås ved udgiftstilbageholdenhed. Desuden overholdes tidsplanen i henstillingen til Portugal om at foretage strukturreformer på områder med direkte indvirkning på budgetkonsolideringen.

(1) EFT L 209 af 2.8.1997.