Rådets beslutning

af 12. juli 2002

om tilpasning af del III og VIII i de fælles konsulære instrukser

(2002/585/EF)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 789/2001 af 24. april 2001 om at forbeholde Rådet gennemførelsesbeføjelserne vedrørende visse detailbestemmelser og konkrete procedurer i forbindelse med behandling af visumansøgninger(1),

under henvisning til initiativ fra Kongeriget Belgien og Kongeriget Spanien, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Det bør sikres, at behandlingen af visumansøgninger, der indgives af rejsebureauer til medlemsstaternes diplomatiske og konsulære repræsentationer, bliver så ensartet som muligt for at begrænse risikoen for visumshopping og omgåelse af procedurerne.

(2) Der bør indsættes bestemmelser i de fælles konsulære instrukser, som i detaljer supplerer reglerne for og kontrollen af samarbejdet med kontorer, der hjælper borgerne med administrative anliggender, lokale rejsebureauer og rejsearrangører, som sælger pakkerejser, i forbindelse med deres indgivelse af visumansøgninger til medlemsstaternes diplomatiske og konsulære repræsentationer.

(3) Formålet med at definere vilkårene for samarbejdet med rejsebureauerne er ikke at hindre den frie konkurrence imellem dem, men udelukkende at fastlægge vilkårene for de diplomatiske og konsulære repræsentationers samarbejde med rejsebureauerne om behandling af visumansøgninger.

(4) I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter at Rådet har truffet afgørelse om denne beslutning til udbygning af Schengen-reglerne efter bestemmelserne i afsnit IV i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne beslutning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 5 i nævnte protokol.

(5) For så vidt angår Republikken Island og Kongeriget Norge udgør denne beslutning en udbygning af Schengen-reglerne, og den falder ind under artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til den aftale, som Rådet for Den Europæiske Union har indgået med Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og den videre udvikling af Schengen-reglerne(2).

(6) I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Irland og Det Forenede Kongerige ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland og Det Forenede Kongerige, jf. dog bestemmelserne i artikel 4 i nævnte protokol -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

I del III, punkt 4, i de fælles konsulære instrukser tilføjes følgende afsnit: "Del VIII, punkt 5, indeholder mere detaljerede regler for de visumansøgninger, som indgives af kontorer, der hjælper borgerne med administrative anliggender, rejsebureauer og rejsearrangører samt disses forhandlere."

Artikel 2

I del VIII i de fælles konsulære instrukser tilføjes følgende punkt: "5. Visumansøgninger, som indgives af kontorer, der hjælper borgerne med administrative anliggender, rejsebureauer og rejsearrangører, der sælger pakkerejser

Hovedreglen på visumansøgningsområdet er indgivelse af en ansøgning med mulighed for en personlig samtale. Der er dog mulighed for at se bort fra den personlige samtale, forudsat at der ikke hersker tvivl om ansøgerens gode tro og det faktiske formål med rejsen og om, hvorvidt han agter at rejse tilbage, og forudsat at en kendt og kreditværdig organisation, som arrangerer grupperejser, indgiver præcis dokumentation til den diplomatiske eller konsulære repræsentation og på en rimeligt troværdig måde står inde for ansøgerens gode tro, formålet med rejsen og ansøgerens faktiske hensigter om at vende tilbage til hjemlandet (jf. del III, punkt 4).

Det er almindelig praksis og især i lande, der dækker et stort geografisk område, nyttigt, at kontorer, der hjælper borgerne med administrative anliggender, rejsebureauer og rejsearrangører samt disses forhandlere formidler en visumansøgning på ansøgerens vegne. Disse kommercielle foretagender, der fungerer som formidlere, er ikke af nogen bestemt type, eftersom de ikke påtager sig den samme grad af forpligtelse over for de kunder, der overlader indgivelsen af visumansøgningen til dem, og det gælder derfor, at graden af deres kreditværdighed og pålidelighed i princippet står i direkte proportionalt forhold til deres større eller mindre involvering i den samlede rejseplanlægning, indlogeringen, syge- og rejseforsikringen og ansøgerens tilbagevenden til hjemlandet for deres regning.

5.1. Mulige formidlere

a) Den mest enkle form for formidlere er kontorer, der hjælper borgerne med administrative anliggender, og som blot tilbyder kunden den service at indgive identitetspapirer og dokumentation i stedet for kunden selv.

b) En anden type formidlere er transportvirksomheder eller lokale rejsebureauer, der kan være tilknyttet luftfartsselskaber og enten være nationale selskaber eller ikke, og som udfører rutebefordring eller lejlighedsvis befordring af rejsende. De hjælper kunden med at indgive dokumentation samtidig med, at de alt efter omstændighederne sælger billetter og reserverer hotel.

c) En tredje type formidlere er rejsearrangører, som enten er fysiske eller juridiske personer, og som tilrettelægger pakkerejser af ikke-lejlighedsvis karakter - dvs. sørger for rejsedokumentation, befordring, indlogering, turistydelser, der ikke hænger sammen med førnævnte ydelser, syge- og rejseforsikring, nationale transferer osv. - og sælger disse pakkerejser eller udbyder dem til salg enten direkte eller gennem en forhandler eller et rejsebureau, der har en aftale med rejsearrangøren.

I forholdet til rejsearrangøren og forhandleren af en pakkerejse er visumansøgeren kun forbrugeren af den planlagte rejse, idet en del af pakken er et tilbud om indgivelse af visumansøgningen. Denne tredje type formidling, som er af kompleks karakter, omfatter mange faser og aspekter, som kan danne grundlag for en objektiv kontrol: kontrol af selskabets dokumentation, kontrol på administrationsniveau, kontrol af rejsens faktiske gennemførelse og rejsemålet, kontrol via indlogeringen og kontrol af gruppens planlagte ind- og udrejse.

5.2. Harmonisering af samarbejdet med kontorer, der hjælper borgerne med administrative anliggender, rejsebureauer og rejsearrangører samt disses forhandlere

a) Alle de diplomatiske og konsulære repræsentationer, der er beliggende i samme by, skal på lokalt plan bestræbe sig på at følge nedenstående harmoniserede retningslinjer alt efter, hvilken type formidling de nævnte kontorer eller bureauer beskæftiger sig med. Det er hver enkelt diplomatisk eller konsulær repræsentation, der bestemmer, om den vil samarbejde med bureauer eller ikke, og den bør fortsat have mulighed for til enhver tid at tilbagekalde akkrediteringen, når det er tilrådeligt på grund af erfaringerne eller af hensyn til en fælles visumpolitik. Når en diplomatisk eller konsulær repræsentation beslutter sig for at samarbejde med et bureau, skal den holde sig til den praksis og de arbejdsmetoder, der er fastsat i dette punkt.

- Medlemsstaternes diplomatiske og konsulære repræsentationer skal udvise særlig opmærksomhed og arbejde tæt sammen om bedømmelse og undtagelsesvis akkreditering af kontorer, der hjælper borgerne med administrative anliggender. De skal foretage en meget nøje behandling af visumansøgninger fra sådanne kontorer og under alle omstændigheder kontrollere visumansøgerens dokumentation og dokumentationen for kontorets licens og opførelse i handelsregistret.

- Hvad angår behandlingen af visumansøgninger, der indgives af transportvirksomheder eller lokale rejsebureauer, skal de specielt være opmærksomme på ansøgerens forhold og på at foretage en kritisk gennemgang af dokumentationen. De diplomatiske og konsulære repræsentationer skal arbejde tæt sammen, hvorved de øger deres muligheder for at afsløre uregelmæssigheder i bureauerne og i selve transportvirksomhederne. For at styrke disse mekanismer skal der informeres om bureauernes uregelmæssigheder inden for rammerne af det lokale og regionale konsulære samarbejde.

- Blandt kriterierne for akkreditering af rejsebureauer (arrangører og forhandlere) skal der tages hensyn til: licens, handelsregister, selskabsvedtægter, aftaler med banker, aftaler med de turistvirksomheder, der modtager de rejsende, som skal omfatte alle pakkerejsens elementer (indlogering og pakkerejseydelser), aftaler med luftfartsselskaber, som skal omfatte en garanteret ud- og hjemrejse, som ikke kan ændres, og de syge- og rejseforsikringer, som de skal have tegnet. De visumansøgninger, der indgives af sådanne bureauer, gennemgås omhyggeligt.

b) De skal også inden for rammerne af det lokale konsulære samarbejde bestræbe sig på at harmonisere arbejdsmetoderne og -procedurerne og kriterierne for kontrol af kontorer, der hjælper borgerne med administrative anliggender, rejsebureauer og rejsearrangører (arrangører og forhandlere). Denne kontrol skal mindst omfatte en undersøgelse af den dokumentation, der ligger til grund for akkrediteringen, som kan finde sted til enhver tid, tilfældige stikprøver, hvor der arrangeres personlige samtaler eller telefonsamtaler med ansøgerne, kritisk gennemgang af rejse og indlogering og så vidt muligt kritisk gennemgang af dokumentation for gruppens hjemrejse.

c) De skal jævnligt udveksle relevante oplysninger om, hvordan de kontorer, der hjælper borgerne med administrative anliggender, rejsebureauerne og rejsearrangørerne (arrangører og forhandlere) fungerer: de skal informere om afslørede uregelmæssigheder, regelmæssigt udveksle oplysninger om visumafslag og informere om afsløret svindel med rejsedokumentation eller i forbindelse med manglende gennemførelse af den planlagte rejse. Samarbejdet mellem de kontorer, der hjælper borgerne med administrative anliggender, rejsebureauerne og rejsearrangørerne (arrangører og forhandlere) bør være et af de emner, der behandles på de regelmæssige møder, der afholdes som led i det almindelige konsulære samarbejde.

d) De diplomatiske og konsulære repræsentationer skal inden for rammerne af det lokale konsulære samarbejde udveksle lister over kontorer, der hjælper borgerne med administrative anliggender, rejsebureauer og rejsearrangører (arrangører og forhandlere), som de hver især har akkrediteret eller frataget akkrediteringen, i sidste tilfælde med oplysning om grunden hertil.

e) De kontorer, der hjælper borgerne med administrative anliggender, rejsebureauer og rejsearrangører (arrangører og forhandlere) skal give de diplomatiske og konsulære repræsentationer, som har akkrediteret dem, navnet på en eller to medarbejdere, som er de formidlere, der har bemyndigelse til at indgive visumansøgninger."

Artikel 3

Denne beslutning anvendes fra datoen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2002.

På Rådets vegne

T. Pedersen

Formand

(1) EFT L 116 af 26.4.2001, s. 2.

(2) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 31.