Rådets udtalelse

af 20. januar 2004

om Finlands opdaterede stabilitetsprogram, 2003-2007

(2004/C 29/01)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker(1), særlig artikel 5, stk. 3,

under henvisning til Kommissionens henstilling,

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

Den 20. januar 2004 gennemgik Rådet Finlands opdaterede stabilitetsprogram, der dækker perioden 2003-2007. Det opdaterede program er i overensstemmelse med oplysningskravene i den reviderede "adfærdskodeks" for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form.

Den budgetstrategi, der ligger til grund for opdateringen, er baseret på, at forholdet mellem udgifter og BNP skal fastholdes uændret i hele programperioden, mens indtægtskvoten efter et midlertidigt fald i 2004 igen skal stige gradvist hen imod slutningen af programperioden. Målet for regeringens budgetstrategi er at opnå balance i de offentlige finanser inden 2007, men ifølge programmet vil dette mål ikke blive nået med de nuværende prognoser på mellemlang sigt.

I det makroøkonomiske scenario i det opdaterede stabilitetsprogram for 2003 forudses der en styrkelse af den økonomiske aktivitet fra 1,4 % i 2003 til 2,7 % i 2004, hvilket lader til at være underbygget af de seneste data. Derefter forventes væksten i BNP at nå sin trendrate på gennemsnitlig 2,5 % mellem 2005 og 2007. Beskæftigelsen, som faldt med 0,2 % i 2003, forventes at stige med 0,3 % i gennemsnit i 2004-2007. Inflationen forventes at stige gradvis fra 1 % i 2003 til 1,8 % i 2007. De kortsigtede prognoser er stort set i overensstemmelse med Kommissionens prognose fra efteråret 2003. På baggrund af antagelsen om et gunstigt eksternt miljø repræsenterer den forventede stabilisering af væksten i BNP i de sidste år af programmet en ret forsigtig opfattelse.

I programmet forventes der en væsentlig nedgang i det offentlige underskud fra 4,2 % af BNP i 2002 til 2,3 % i 2003 og under 2 % i 2004(2). I de senere år i programmet skal der genetableres et overskud på 2 % eller derover i overensstemmelse med de for nylig definerede udgiftslofter. Både de centrale myndigheder og i mindre grad de lokale myndigheder er ansvarlige for den svækkede tendens i den finansielle stilling mellem 2003 og 2007, mens de sociale sikringsfonde opretholder overskuddet på centralt plan. Den forventede nedgang i det konjunkturkorrigerede overskud på 0,6 procentpoint af BNP mellem 2003 og 2005 skyldes delvis direkte (indkomst) og indirekte (alkohol) skattesænkninger og lavere indtægter fra selskabsskatter. Det konjunkturkorrigerede overskud vil falde fra 4,3 % af BNP i 2002 til 3,0 % i 2003 og yderligere i 2004 til 2,4 %. I 2005 og derefter vil det konjunkturkorrigerede overskud stabiliseres over 2 % af BNP. Dette er stort set i overensstemmelse med Kommissionens konjunkturkorrigerede balanceberegninger. Til trods for det højere end forventede resultat i 2002 forventes gældskvoten fortsat at falde beskedent fra 45,1 % af BNP i 2003 til 44,6 % af BNP i 2007.

Til trods for de forventede vedvarende mindre underskud i de centrale og lokale myndigheders finanser giver programmets budgetpolitiske mål om et pænt offentligt overskud en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod en overskridelse af referenceværdien på 3 % af BNP for det offentlige underskud under normale konjunktursvingninger.

Faldet i det offentlige overskud skyldes hovedsagelig højere end planlagte indkomstskattesænkninger i 2000-2004 og højere end planlagte diskretionære udgifter på centralt plan i 2001-2003. De tidligere høje overskud har givet en vis yderligere skattemæssig manøvrefrihed, således at stabilitets- og vækstpagtens mellemfristede mål om en budgetstilling tæt på balance eller i overskud under plausible makroøkonomiske og budgetmæssige antagelser skulle kunne fastholdes igennem programperioden. En tendens til at overskride de mellemfristede retningslinjer for udgifterne, således som det tidligere er konstateret, udgør imidlertid en risiko for regeringens budgetstrategi. Derfor bør de flerårige udgiftsgrænser, der er indført af den nye regering, og som nu er mere bindende, medvirke til at holde udgifterne under kontrol.

I stabilitetsprogrammet fokuseres der på holdbarheden af de offentlige finanser. På grundlag af den nuværende politik synes de offentlige finanser at være tilstrækkelig holdbare til at imødekomme omkostningerne i forbindelse med den aldrende befolkning; denne udvikling støttes af gentagne budgetoverskud og et reformeret pensionssystem, der i høj grad er forudfinansieret. Holdbarheden bør også understøttes af såvel planlagte som igangværende reformer, hvis formål er at øge beskæftigelsesgraden, og de finske myndigheder bør gå videre med gennemførelsen heraf inden for den tidsramme, der er anført i stabilitetsprogrammet.

De seneste skattesænkninger og en række yderligere planlagte foranstaltninger tager ikke blot sigte på at fremme beskæftigelsen og jobskabelsen, men også på at standse udhulingen af skattegrundlaget som følge af produktionsfaktorernes (arbejde og kapital) stigende internationale mobilitet. For at fastholde de seneste ti års succes med at få de offentlige finanser ind på en holdbar vej, vil det være så meget desto mere vigtigt at sikre en nøje overholdelse af de nyligt fastlagte udgiftslofter.

De økonomiske politikker, der præsenteres i det opdaterede program, er stort set i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, navnlig dem, der indvirker på budgettet, hvor det for Finlands vedkommende bl.a. blev henstillet, at der indføres flerårige udgiftsgrænser, og at den høje strukturarbejdsløshed nedbringes.

(1) EFT L 209 af 2.8.1997.

(2) Bortset fra 2002 er de offentlige overskud blevet nedjusteret for hele programperiodens vedkommende.