(8)

En ny vurdering af de foranstaltninger, som Belgien har truffet for at rette op på det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2012 til opfølgning af Rådets henstilling af 2. december 2009, fører til følgende konklusioner: — I henhold til indberetningen fra 2012 som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud som valideret af Kommissionen (Eurostat) var det offentlige underskud på 3,9 % af BNP. Dette kunne i nogen grad tilskrives det presserende behov for at rekapitalisere Dexia gruppen ved udgangen af 2012, hvilket havde en negativ indvirkning på det offentlige underskud svarende til 0,8 % af BNP. Selv uden denne transaktion ville fristen dog have været overskredet, eftersom underskuddet var på 3,2 % af BNP uden at medregne de negative følger af denne éngangsforanstaltning. Desuden indeholdt 2012-budgettet omfattende underskudsreducerende éngangsforanstaltninger svarende til ca. 0,4 % af BNP. — Den primære saldo forbedredes en smule fra et underskud på 1,9 % af BNP i 2009 til 0,4 % af BNP i 2010, mens den stort set var stabil i 2011. I 2012 øgedes det primære underskud til 0,5 %, hvilket skyldtes virkningen af rekapitaliseringen af Dexia - uden denne rekapitalisering ville den primære saldo have udvist et overskud på 0,3 % af BNP. — Den gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats siden 2010 skønnes at udgøre 0,3 % af BNP, hvilket er markant lavere end den sats på ¾ % af BNP, som Rådet havde anbefalet. Også efter korrektion for virkningerne af den reviderede potentielle outputvækst og indtægtsudviklingen er den justerede gennemsnitlige finanspolitiske indsats under halvdelen af den anbefalede indsats. Ifølge en “bottom up-beregning” skønnes den kumulative nettovirkning af permanente diskretionære foranstaltninger at svare til ca. 2 % af BNP i perioden 2010-2012. Denne beregning omfatter både underskudsreducerende foranstaltninger såvel som udgiftsstigninger, der i et vist omfang beror på tidligere politiske beslutninger (f.eks. velfærdstilpasninger af sociale ydelser, stærkt stigende løntilskud til virksomheder), og som delvis opvejer konsolideringsforanstaltningerne. Desuden har virkningen af disse diskretionære foranstaltninger svarende til 2 % af BNP ikke været tilstrækkelig til at opveje de automatisk stigende offentlige udgifter som følge af en aldrende befolkning og samtidig nå den anbefalede forbedring af den strukturelle saldo i konsolideringsperioden. — I 2010 gennemførte Belgien de planlagte underskudsreducerende foranstaltninger stort set som planlagt, hvilket førte til en forbedring af den strukturelle saldo på ½ % af BNP, hvoraf ¼ procentpoint kunne tilskrives et markant fald i renteudgifterne. Det nominelle underskud faldt fra 5,6 % af BNP i 2009 (hvilket inkluderede negative éngangsfaktorer svarende til 0,6 procentpoint) til 3,8 % af BNP, hvilket er markant lavere end det mål på 4,8 % af BNP, som de belgiske myndigheder havde sat i stabilitetsprogrammet fra januar 2010, grundet en bedre makroøkonomisk udvikling end forventet. I 2010 voksede BNP fra 2,4 % sammenlignet med den vækst på 0,6 %, som forventedes på tidspunktet for Rådets henstilling af 2. december 2009. — Til trods for relativt gunstige makroøkonomiske forhold i det første halvår af 2011 (en årlig BNP-vækst på 1,8 %), mindskedes den nominelle saldo kun en smule det år til 3,7 % af BNP sammenlignet med målet på 3,6 % af BNP som fastsat i stabilitetsprogrammet fra 2011. Den strukturelle saldo mindskedes med 0,1 % i 2011. Belgien har således ikke benyttet sig af de relativt gunstige økonomiske forhold til at reducere sit underskud, hvilket delvis kan tilskrives det politiske dødvande på føderalt niveau i perioden mellem valget i juni 2010 og december 2011. — I december 2011 indføjede den nyligt indsatte belgiske regering en række konsolideringsforanstaltninger i budgettet for 2012; disse svarer ifølge budgettet og stabilitetsprogrammet for 2011-2015 til ca. 3 % af BNP. I marts og oktober 2012 blev der truffet yderligere foranstaltninger med henblik på at opveje den negative virkning for budgettet af den økonomiske afmatning. Ved udgangen af 2012 var den belgiske og franske stat nødsagede til at øge Dexia gruppens kapital for at afhjælpe en situation med negative nettoaktiver og muliggøre en korrekt afvikling af gruppen. Dette havde en negativ éngangsvirkning på Belgiens underskud svarende til 0,8 % af BNP. Til trods for en strengere kontrolmekanisme påvirkede den økonomiske afmatning de offentlige indtægter i højere grad end forventet, hvilket resulterede i et underskud på føderalt niveau på 2,7 % af BNP i forhold til målet på 2,4 % ikke iberegnet virkningen af Dexia-foranstaltningen. Ifølge indberetningen fra april 2013 som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, viste det sig desuden, at de lokale myndigheder ikke havde nået deres mål for underskuddet (-0,3 % af BNP i stedet for -0,2 % af BNP), hvilket kun delvis blev opvejet af, at regionernes og kommunernes resultater var bedre end forventet (-01 % af BNP i stedet for - 0,2 %). Den strukturelle budgetsaldo skønnes at være blevet forbedret med ½ procentpoint af BNP i 2012. Omfattende foranstaltninger gennemført af regeringen er delvis blevet opvejet af stigende renteudgifter, de negative følger af den automatiske indeksregulering af lønninger og sociale ydelser for at kompensere for tidligere tiders inflation og en markant stigning i pensionsudgifterne. — Den offentlige gæld voksede fra 84 % af BNP i 2007 til 99,6 % af BNP i 2012. Udviklingen i underskuddet og i BNP tegner sig for ca. 6,5 procentpoint af stigningen, mens udefra kommende faktorer tegner sig for ca. 9 procentpoint, hovedsagelig som følge af redningsforanstaltninger i form af kapitaltilførsler i den finansielle sektor.