*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 27. juni 1984

om den nederlandske regerings paataenkte investeringsstoette til en planglasproducent i Tiel

(Kun den nederlandske udgave er autentisk)

(84/497/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, jf. artikel 93, under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Ved artikel 6 i den nederlandske lov af 29. juni 1978 (Wet Investeringsrekening - EIR) (1) om fremme og styring af investeringerne blev der indfoert en »supplerende praemie for store projekter«, der kan ydes til investeringer paa over 30 mio hfl. Praemiens stoerrelse afhaenger af antallet af nyoprettede arbejdspladser, og praemien kan andrage op til 4 % af den paagaeldende investering;

da Kommissionen som led i proceduren efter EOEF-traktatens artikel 93, stk. 3, undersoegte den nederlandske lov, der endnu kun forelaa som forslag, paapegede den, at den »supplerende praemie for store projekter« maatte betragtes som en generel stoetteordning, da den ikke indeholdt sektorbestemte eller regionale maalsaetninger, og at ordningen ikke kunne vaere omfattet af undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) eller c), da den kunne anvendes paa alle former for investeringer og ikke var specificeret med hensyn til virksomheder, regioner eller sektorer. Da der ikke forelaa en saadan specifikation, kunne Kommissionen ikke vurdere, hvilke virkninger ordningen ville faar for samhandelen mellem medlemsstaterne og for konkurrencen, og den kunne derfor heller ikke fastslaa, om ordningen var forenelig med faellesmarkedet;

det er nu Kommissionens normale politik at godkende saadanne generelle stoetteordninger, saafremt en af foelgende to betingelser er opfyldt, nemlig at den paagaeldende medlemsstat enten anmelder en plan for anvendelsen af ordningen paa regioner eller sektorer eller, saafremt dette ikke synes muligt, anmelder de vaesentlige, konkrete tilfaelde, hvor ordningen anvendes;

i overensstemmelse hermed anmodede Kommissionen i henhold til EOEF-traktatens artikel 93, stk. 3, om, at konkrete tilfaelde, hvor der blev ydet »supplerende praemie for store projekter«, blev anmedt paa forhaand og i god tid, i betragtning af det paagaeldende investeringsbeloeb;

under droeftelser med de nederlandske myndigheder anfoerte Kommissionen, at den ville vurdere hvert enkelt tilfaelde saerskilt paa grundlag af bestemmelserne i artikel 92 ff. eller de regler, der er fastlagt ved administration af disse bestemmelser. Den nederlandske regering kunne ikke af Kommissionens anmodning om regelmaessig forhaandsanmeldelse drage den konklusion, at Kommissionen havde indtaget en positiv holdning med hensyn til den omhandlede stoetteordning;

den nederlandske regering efterkom Kommissionens anmodning og indfoejede ovennaevnte anmeldelsesprocedure i artikel 6, stk. 7, og artikel 7, stk. 3, i kapitel V i den nederlandske lov af 29. juni 1978;

II

i overensstemmelse med proceduren gav den nederlandske regering ved telex af 24. august 1984 Kommissionen meddelelse om, at den agtede at yde den »supplerende praemie for store projekter« til en investering, der paataenktes gennemfoert af en nederlandsk virksomhed, som hoerte under en planglaskoncern, der indtil 1981 var den eneste producent af almindeligt planglas i Nederlandene. For oejeblikket produceres der ikke almindeligt planglas i Nederlandene;

den paataenkte investering bestaar i opfoerelse af et produktionsanlaeg for planglas. Investeringsomkostningerne anslaas til 150 mio hfl., og den praemie, der paataenkes ydet, vil andrage 6 mio hfl. eller 4 % af investeringsbeloebet. Investeringen vil medfoere, at der paa fem aar oprettes 140 arbejdspladser, og at der bevares yderligere 350 arbejdspladser i virksomhedens forarbejdningsanlaeg;

projektet vil medfoere en foroegelse af den samlede produktionskapacitet. Det nye anlaeg har en produktionskapacitet paa 500 tons pr. dag, medens virksomhedens belgiske afdeling, der vil indstille produktionen af almindeligt planglas, har en kapacitet paa 100 tons pr. dag. Selv naar det tages i betragtning, at lukningen af det gamle glasvaerk i Tiel i 1981 medfoerte en kapacitetsnedskaering (280 tons pr. dag) vil det nye anlaeg foroege kapaciteten med 120 tons pr. dag. Naesten alle de produkter, der fremstilles i det nye anlaeg, forventes anvendt inden for Faellesskabet, og stoerstedelen vil blive anvendt i Nederlandene. Den stoettemodtagende virksomhed vil formodentlig ikke laengere koebe glas til forarbejdningsformaal af andre virksomheder;

III

paa grundlag af en foerste gennemgang af anmeldelsen mente Kommissionen, at stoetteprojektet var uforeneligt med faellesmarkedet, fordi det ville fordreje konkurrencen paa en maade, der strider mod den faelles interesse, navnlig i betragtning af de problemer med hensyn til overskudskapacitet, der goer sig gaeldende inden for planglasindustrien i Faellesskabet som helhed. Kommissonen besluttede derfor at indlede proceduren i EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, foerste afsnit, og anmodede ved skrivelse af 6. oktober 1983 den nederlandske regering om at fremsaette sine bemaerkninger;

da den nederlandske regering ved skrivelse af 23. december 1983 fremsatte sine bemaerkninger som led i ovennaevnte procedure, anfoerte den, at den stoettemodtagende koncern ville vaere den eneste europaeiske planglasproducent, der havde nedskaaret produktionskapaciteten med mindst 20 % siden 1974, selv efter opfoerelsen af de nye anlaeg i Tiel, og at det nye anlaeg ville betyde, at man undgik import fra tredjelande;

fire andre medlemsstater og en anden planglasproducent fremsatte deres bemaerkninger som led i proceduren, og der fremgik heraf, af de delte Kommissionens betaenkeligheder med hensyn til den paataenkte indvirkning paa konkurrencen og samhandelen;

IV

den praemie, som den nederlandske regering paataenker at yde, maa betragtes som stoette i henhold til EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, da den vil saette virksomheden i stand til at foretage investeringen uden at skulle afholde samtlige omkostninger derved. I betragtning af den virkning, som den paataenkte stoette til faa paa kapaciteten og paa leverancerne fra producenter i andre medlemsstater, kan det konkluderes, at stoetten vil kunne fordreje konkurrencen og paavirke samhandelen paa en maade, der strider mod den faelles interesse;

i henhold til EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, er de stoetteforanstaltninger, som opfylder de deri fastsatte kriterier, principielt uforenelige med faellesmarkedet. I de i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, fastsatte undtagelser fra samme bestemmelse, som er de eneste, der kan komme i betragtning i det foreliggende tilfaelde, opstilles en raekke maal, der i hoejere grad skal forfoelges i Faellesskabets end i stoettemodtagerens interesse. Disse undtagelser skal fortolkes snaevert i forbindelse med behandlingen af regionale eller sektorbestemte stoetteprogrammer eller i forbindelse med den konkrete anvendelse af generelle stoetteordninger. Der kan kun indroemmes undtagelse, naar Kommissionen kan fastslaa, at de begunstigede virksomheder ikke uden en saadan stoette ville blive foranlediget af markedsforholdene til at traeffe dispositioner, der kan bidrage til virkeliggoerelsen af et af de i undtagelserne omhandlede maal;

anvendes undtagelsesbestemmelserne paa stoetteforanstaltninger, som ikke indebaerer en saadan modydelse, vil det medfoere, at visse medlemsstater opnaar uberettigede fordele, og at samhandelen mellem medlemsstaterne paavirkes og konkurrencen fordrejes, uden at dette paa nogen maade er begrundet i hensynet til Faellesskabet interesse;

naar Kommissionen paa grundlag af ovennaevnte principper undersoeger den konkrete anvendelse af generelle stoetteordninger, skal den sikre sig, at der fra den stoettemodtagende virksomheds side foreligger en modydelse, der goer stoetten berettiget, saaledes at forstaa, at stoetten er noedvendig for at fremme virkeliggoerelsen af et af de i traktatens artikel 92, stk. 3, omhandlede maal. Saafremt dette ikke kan paavises, og saafremt den paataenkte investering gennemfoeres under alle omstaendigheder, er det klart, at stoetten ikke bidrager til virkeliggoerelsen af de i undtagelserne omhandlede maal, men tjener til forbedring af den paagaeldende virksomheds finansielle situation;

i det foreliggende tilfaelde kan det ikke paavises, at der foreligger en saadan modydelse fra den stoettemodtagende virksomheds side;

den nederlandske regering har ikke kunnet bevise, og Kommissionen har ikke kunnet konstatere, at den paataenkte stoette opfylder betingelserne for at kunne omfattes af en af undtagelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3;

hvad angaar undtagelsesbestemmelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), vedroerende stoette til fremme af udviklingen i visse omraader, maa det konstateres, at levestandarden ikke er »usaedvanlig lav«, og at der ikke hersker en »alvorlig underbeskaeftigelse« i Tiel-omraadet, jf. litra a). Hvad angaar undtagelsen i litra c) har den nederlandske regering ikke medtaget Tiel-omraadet i de omraader, der har behov for saerlig regionalstoette. Den nederlandske regering understreger selv, at den »supplerende praemie for store projekter« ikke blev ydet ud fra regionale hensyn; hvad angaar undtagelsesbestemmelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra b), vil investeringer af denne art normalt blive foranlediget af markedsforholdene. Desuden er det intet ved den paagaeldende investering, som tyder paa, at der er tale om et projekt af faelleseuropaeiske interesse, eller at den vil afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats oekonomi, hvilket ville berettige til, at der i henhold til EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra b), indroemmedes en undtagelse fra stoetteforbudet i artikel 92, stk. 1. Da Kommissionen fremsatte sine synspunkter med hensyn til WIR, gjorde den opmaerksom paa, at Nederlandene er en del af Faellesskabets centrale regioner. Selv om disse ikke er de regioner i Faellesskabet, der staar over for de alvorligste sociale og oekonomiske problemer, er der dog her overhaegende fare for optrapning af stoetten, ligesom stoette i disse regioner i hoejere grad end andre steder vil kunne paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Endvidere peger de foreliggende oplysnigner om den socio-oekonomiske situation i Nederlandene ikke i retning af, at der er tale om en alvorlige forstyrrelse i landets oekonomi i traktatens forstand. Naar den »supplerende praemie for store projekter« ydes i konkrete tilfaelde, har den ikke til formaal at afhjaelpe en saadan situation. Indtog man en anden holdning, vil Nederlandene under de nuvaerende forhold, der er praeget af lav vaekst og stor arbejdsloeshed i Faellesskabet som helhed, kunne drage fordel af investeringer, der maatte blive foretaget i medlemsstater, hvor situationen er mindre gunstig. Den seneste sociale og oekonomiske udvikling i Faellesskabet goer det berettiget at bevare denne holdning med hensyn til saavel selve ordningen som til de konkrete tilfaelde, hvor den maatte blive anvendt;

med hensyn til de i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c) omhandlede undtagelser for »stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller oekonomiske regioner« viser en undersoegelse af markedet for planglas at virksomhederne inden for denne sektor staar over for problemer i form af en stagnerende efterspoergsel og en lav kapacitetsudnyttelse, hvilket har faaet negativ indvirkning paa deres finansielle struktur og har medfoert et fald i beskaeftigelsen samt lukning af produktionsanlaeg;

enhver stoette til oprettelse af ny kapacitet ville forvaerre de nuvaerende kapacitetsproblemer og virksomhedernes finansielle situation inden for denne industri, navnlig i andre medlemsstater. Endvidere vil det nye anlaegs produktion delvis erstatte import fra andre medlemsstater. Det er derfor klart, at den paagaeldende stoette til paavirke samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse;

i betragtning af ovenstaaende opfylder den nederlandske regerings stoetteprojekt ikke de noedvendige betingelser for, at der kan indroemmes en af de i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, omhandlede undtagelser -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den nederlandske regering maa ikke gennemfoere det projekt, som det anmeldte ved telex af 24. august 1983, og som vedroerte stoette, »supplerende praemie for store projekter«, til en investering, der skulle foretages af en planglasproducent i Tiel.

Artikel 2

Den nederlandske regering underretter inden to maaneder fra meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, som det har truffet for at efterkomme den.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til kongeriget Nederlandene.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 27. juni 1984.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Medlem af Kommissionen

(1) Staatsblad 1978, nr. 368.