RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1554/97 af 22. juli 1997 om ændring af forordning (EØF) nr. 1696/71 om den fælles markedsordning for humle

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 42 og 43,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Det er vigtigt, at producentstøtten i første række tjener til at sikre en bedre og mere stabil indkomst; tilbageholdelser i støtten med henblik på virkeliggørelse af de mål, der er opstillet af producentsammenslutningerne, jf. artikel 7, stk. 1, litra a)-d), i forordning (EØF) nr. 1696/71 (4), bør derfor ikke kunne overskride et rimeligt maksimum; artikel 7, stk. 1a, bør derfor ændres;

(2) en forhøjelse af støtten til de øvrige sorter vil kunne resultere i en betydelig forøgelse af de arealer, der anvendes til dyrkning af de nævnte sorter, og en tilsvarende forringelse af kvaliteten; som følge af det overvældende store udbud og den ringe efterspørgsel vil priserne for disse sorter kunne falde til et meget lavt niveau, hvorved producentsammenslutningerne vil blive tvunget til at udøve deres vetoret og tilbagekøbe humlen; denne humle kan måske ikke afsættes på markedet, og der er således fare for, at producentsammenslutningerne vil komme til at ligge inde med store lagre af sorter af mindre god kvalitet; dette vil kunne destabilisere markedet; for at undgå denne situation bør producentsammenslutningerne beslutte, hvilke sorter deres medlemmer må dyrke; artikel 7, stk. 1, litra d), og stk. 3, litra b), første afsnit, bør derfor ændres;

(3) ifølge artikel 7, stk. 3, litra b), i forordning (EØF) nr. 1696/71 gælder det princip, at producenter, der er medlemmer af sammenslutninger, og anerkendte producentsammenslutninger, der er medlemmer af en forening, skal afsætte hele deres produktion via sammenslutningen eller foreningen; det har vist sig, at dette princip er meget vanskeligt at anvende for de fleste EF-producenter, som er medlemmer af en enkelt sammenslutning; den overgangsperiode, der er fastsat i sidste afsnit i ovennævnte stykke, og i hvilken medlemmerne af en sammenslutning, hvis de får tilladelse til det af sammenslutningen, selv kan afsætte alle eller en del af deres produkter efter regler, som er fastlagt og kontrolleres af sammenslutningen, udløb den 31. december 1996; det bør derfor besluttes, hvilken ordning der skal anvendes fra den 1. januar 1997, og artikel 7, stk. 3, litra b), bør derfor ændres;

(4) det vil være uheldigt at tilbagekalde anerkendelsen af producentsammenslutninger, der i øvrigt er meget aktive, når det gælder de andre opgaver, der påhviler dem, såsom forvaltning af producentstøtten og virkeliggørelsen af de mål, der er nævnt ovenfor; det bør derfor fastsættes, at medlemmer af en anerkendt sammenslutning kan afsætte alle eller en del af deres produkter, uden at de herved rammes af en støttenedsættelse, hvis de har fået bemyndigelse dertil af sammenslutningen, idet det dog er en betingelse, at sammenslutningen fører kontrol med de priser, der forhandles mellem producenterne og de handlende, og at den har vetoret; i samme forbindelse bør det fastsættes, at producenter, som ønsker det, kan afsætte en del af deres produktion gennem en anden af deres egen sammenslutning valgt producentsammenslutning, når det drejer sig om produkter med særlige karakteristika, som ikke automatisk indgår i førstnævntes handelsaktiviteter;

(5) hver producentsammenslutning har sin egenart hvad angår produktions- og afsætningsbetingelser; sammenslutningen er derfor selv bedst i stand til på ethvert tidspunkt at afgøre for sine medlemmer, hvilke skridt der hurtigt skal tages for at tilpasse produktionen til markedsbehovet; en sådan smidighed kræver, at der indføres en fleksibel ordning hvad angår budgetmidler og budgetforvaltning;

(6) det er derfor vigtigt, at støtten betales på høsttidspunktet, uden at der skelnes mellem sortsgrupper; dette forudsætter, at den beregningsmetode, der er fastsat i artikel 12, stk. 5, litra a) og b), og som er baseret på medlemsstaternes erklæringer, ikke længere anvendes; den bør erstattes af en beregning af en fast hektarstøtte, der er baseret på de historiske gennemsnitsudbytter; i tilfælde af markedsforstyrrelser er der mulighed for kun at yde støtte til en del af de dyrkede arealer; i sådanne tilfælde bør der også være mulighed for at graduere støtteniveauet; det er derfor nødvendigt at ændre stk. 5 og 6 og ophæve stk. 7 i artikel 12;

(7) producentsammenslutningerne bør kunne vælge, om de vil betale denne enhedsstøtte fuldt ud til deres medlemmer i forhold til deres dyrkede arealer eller blot en del af støtten, nærmere bestemt mellem 80 og 100 %; artikel 7, stk. 1, litra e), der omhandler forvaltningen af støtteordningen, bør derfor ændres;

(8) producentsammenslutningerne bør kunne tilbageholde indtil 20 % af støtten til virkeliggørelsen af de mål, der er nævnt i artikel 7, stk. 1, litra d), især eller endog udelukkende til sortsomlægning, hvis der fortsat er behov herfor; blandt de øvrige særforanstaltninger kan der gennemføres forskningsaktioner inden for plantesundhed; denne forskning skal koncentreres om anvendelse af miljøvenlige fremgangsmåder og midler; en sådan forskning bør betegnes som »integreret afgrødebeskyttelse«;

(9) hvis producentsammenslutningerne ikke afsætter hele deres medlemmers produktion, bliver ovennævnte mulighed en forpligtelse; den bør indføjes i artikel 12, stk. 5;

(10) tilbageholdelse af støtten er kumulerbar i en periode på højst fem år; ved slutningen af denne periode skal hele den tilbageholdte støtte være udbetalt; dette bør tilføjes i artikel 12, stk. 5;

(11) for at rationalisere og forenkle udbetalingerne, bør de finde sted som én enkelt årlig udbetaling, der omfatter både producentstøtten og sortsomlægningen; beløbet bør udbetales på en dato, der ligger nær høsten, dog senest den 31. december det pågældende år; for 1996-høstens vedkommende er denne frist imidlertid allerede overskredet, og der må derfor findes en fornuftig løsning; med det formål bør artikel 17 ændres;

(12) det er nødvendigt at vurdere de iværksatte foranstaltninger og deres indvirkning på sektorens økonomiske situation og eventuelt at fremsætte forslag; der bør indsættes en bestemmelse herom i artikel 18 -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

I forordning (EØF) nr. 1696/71 foretages følgende ændringer:

1) Artikel 7 ændres således:

a) Stk. 1, litra a), affattes således:

»a) at opnå en koncentration af udbuddet og medvirke til at stabilisere markedet ved at afsætte medlemmernes samlede produktion eller eventuelt ved at tilbagekøbe humlen til en pris, der er højere end den, der er fastsat i artikel 7, stk. 3, litra b)«.

b) Stk. 1, litra b), affattes således:

»b) i fællesskab at tilpasse produktionen til markedets behov og forbedre den, navnlig ved omlægning til andre sorter, omstrukturering af beplantningen, afsætningsfremmende foranstaltninger, forskning inden for produktion, markedsføring og integreret beskyttelse«.

c) Stk. 1, litra c), affattes således:

»c) at fremme rationalisering og mekanisering i forbindelse med dyrkning og høst med henblik på at forbedre produktionsrentabiliteten og miljøbeskyttelsen«.

d) Stk. 1, litra d), affattes således:

»d) at beslutte, hvilke humlesorter medlemmerne må producere, og at fastsætte fælles produktionsregler«.

e) Stk. 1, litra e), affattes således:

»e) at forvalte den i artikel 12 fastsatte støtteordning ved at tildele hver producent, der er medlem af sammenslutningen, hans andel af støtten i forhold til de dyrkede arealer, jf. dog stk. 5 i nævnte artikel«.

f) Stk. 1a affattes således:

»1a. Producentsammenslutningerne kan anvende indtil 20 % af støtten til at træffe foranstaltninger til gennemførelse af de i stk. 1, litra a)-d), nævnte mål.«

g) Stk. 3, litra b), affattes således:

»b) Deres vedtægter skal for de tilsluttede medlemmer eller de tilsluttede anerkendte producentsammenslutninger indeholde forpligtelse til:

- at overholde de fælles produktionsregler og beslutningerne om, hvilke sorter der kan produceres

- at sælge deres samlede produktion gennem sammenslutningen eller foreningen.

Denne forpligtelse gælder ikke for produkter, for hvilke producenterne har indgået købekontrakter, inden de tiltrådte sammenslutningen, såfremt den pågældende sammenslutning er blevet underrettet herom og har godkendt dem.

Hvis producentsammenslutningen tillader det, kan de tilsluttede producenter dog på de af sammenslutningen fastlagte betingelser:

- opfylde forpligtelsen til at sælge hele produktionen gennem producentsammenslutningen ved en afsætning, der er baseret på fælles regler, som er fastlagt i sammenslutningens vedtægter, og som sikrer, at denne har ret til at få salgspriserne oplyst, idet disse skal godkendes af sammenslutningen, dog således, at manglende godkendelse forpligter sammenslutningen til at overtage humlen til en højere pris

- gennem en anden af deres egen sammenslutning valgt producentsammenslutning sælge produkter, som på grund af deres karakteristika ikke automatisk indgår i deres egen sammenslutnings handelsaktiviteter.«

2) Artikel 9 udgår.

3) Artikel 10 affattes således:

»Artikel 10

1. Rådet vedtager på forslag af Kommissionen efter afstemningsmåden i traktatens artikel 43, stk. 2, de almindelige regler for anvendelsen af artikel 8.

2. Gennemførelsesbestemmelserne til artikel 8 vedtages efter proceduren i artikel 20.«

4) Artikel 12 ændres således:

a) Stk. 3 affattes således:

»3. a) I de områder af Fællesskabet, hvor de anerkendte producentsammenslutninger er i stand til at sikre deres medlemmer en rimelig indkomst og gennemføre en rationel forvaltning af de udbudte mængder, ydes støtten udelukkende til disse producentsammenslutninger.

b) I det særlige tilfælde, at producenten er etableret i en anden medlemsstat end den, hvor den sammenslutning, han er medlem af, er etableret, udbetales hele støtten direkte til denne producent af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor han er etableret.

c) I de øvrige områder ydes støtten ligeledes til den enkelte producent.«

b) Stk. 5 affattes således:

»5. a) Dette støttebeløb pr. ha er ens for hver gruppe af sorter. Det fastsættes til 480 ECU/ha fra 1996-høsten for en periode på fem år.

b) Hvis støtten efter stk. 3, første afsnit, ydes til en anerkendt producentsammenslutning, kan denne vælge, om den hvert år vil udbetale den fulde støtte til sine medlemmer i forhold til deres dyrkede arealer, eller om den kun vil udbetale en del af denne støtte på mindst 80 %, afhængigt af, om der fortsat er behov for sortsomlægning, eller om der eventuelt er andre mål, der skal nås, jf. artikel 7, stk. 1, litra d).

c) Hvis støtten ydes til en anerkendt producentsammenslutning, og denne ikke afsætter hele sine medlemmers produktion, skal den hvert år obligatorisk tilbageholde 20 % af producentstøtten til virkeliggørelsen af de i litra b) nævnte mål.

d) Tilbageholdelse af støtten er kumulerbar i en periode på højst fem år; ved slutningen af denne periode skal hele den tilbageholdte støtte være anvendt.

e) I de tilfælde, der er omhandlet i stk. 3, litra b), i denne artikel, skal den pågældende producent betale den producentsammenslutning, han er medlem af, et beløb svarende til hans indtægt i henhold til ovenstående litra b) eller c).«

c) Stk. 6 affattes således:

»6. Hvis den i artikel 11 omhandlede beretning viser, at der er risiko for strukturelle overskud eller for forstyrrelser af strukturen i forsyningen af EF-markedet for humle, kan Rådet på forslag af Kommissionen og efter proceduren i traktatens artikel 43, stk. 2, justere det støttebeløb, som er fastsat i stk. 5 i nærværende artikel:

a) enten ved at begrænse støtten til en del af det dyrkede areal, der er registreret for det pågældende år, og ved om nødvendigt at graduere den

b) eller ved at udelukke de arealer, for hvilke der er tale om første og/eller andet produktionsår, fra støtteordningen.«

d) Stk. 7 udgår.

5) Artikel 12a udgår.

6) Artikel 16 affattes således:

»Artikel 16

Medmindre andet er bestemt i denne forordning, finder traktatens artikel 92, 93 og 94 anvendelse på produktionen og handelen med de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter.«

7) Artikel 17 affattes således:

»Artikel 17

1. Bestemmelserne vedrørende finansieringen af den fælles landbrugspolitik finder anvendelse på markedet for de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter fra tidspunktet for anvendelsen af den i denne forordning fastlagte ordning.

2. Den støtte, medlemsstaterne yder i medfør af artikel 8, udgør en fælles foranstaltning efter artikel 2, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 4256/88 (1). Støtten er omfattet af de overslag over de årlige udgifter, der er nævnt i artikel 31, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2328/91 (2).

Artikel 1, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2328/91 anvendes på den i nærværende stykke nævnte støtte.

Støtten udbetales ifølge artikel 21 i forordning (EØF) nr. 4253/88 (3).

3. Medlemsstaterne udbetaler støtten til producenterne på en dato, der ligger så nær høsten som muligt, dog senest den 15. oktober 1997 for 1996-høsten og fra 1997-høsten mellem den 16. oktober og den 31. december i det produktionsår, støtteansøgningen er indgivet for.

4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 4256/88 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Udviklingssektionen (EFT nr. L 374 af 31. 12. 1988, s. 25). Forordningen er ændret ved forordning (EØF) nr. 2085/93 (EFT nr. L 193 af 31. 7. 1993, s. 44).

(2) Rådets forordning (EØF) nr. 2328/91 af 15. juli 1991 om forbedring af landbrugsstrukturernes effektivitet (EFT nr. L 218 af 6. 8. 1991, s. 1). Forordningen er senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2387/95 (EFT nr. L 244 af 12. 10. 1995, s. 50).

(3) Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT nr. L 374 af 31. 12. 1988, s. 1). Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 3193/94 (EFT nr. L 337 af 24. 12. 1994, s. 11).«

8) Artikel 18 affattes således:

»Artikel 18

Medlemsstaterne og Kommissionen meddeler hinanden de oplysninger, der er nødvendige for gennemførelsen af denne forordning. De nærmere bestemmelser om meddelelse, evaluering og udbredelse af disse oplysninger vedtages efter proceduren i artikel 20.

Kommissionen forpligter sig til på grundlag af disse oplysninger at udarbejde en vurdering af sektoren til Rådet for Den Europæiske Union inden den 1. september 2000, idet der sammen med denne vurdering om nødvendigt kan fremsættes forslag.«

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 1997.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 22. juli 1997.

På Rådets vegne

F. BODEN

Formand

(1) EFT nr. C 127 af 24. 4. 1997, s. 11.

(2) Udtalelse afgivet den 18. juli 1997 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(3) Udtalelse afgivet den 29. 5. 1997 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(4) EFT nr. L 175 af 4. 8. 1971, s. 1, specialudgave 1971 (II), s. 569. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 3290/94 (EFT nr. L 349 af 31. 12. 1994, s. 105).