*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 13. november 1985

om Graekenlands stoette i form af rentegodtgoerelse til eksport af alle produkter, bortset fra olieprodukter

(Kun den graeske udgave er autentisk)

(86/187/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2727/75 af 29. oktober 1975 om den faelles markedsordning for korn (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1019/84 (2), saerlig artikel 22, samt til de tilsvarende bestemmelser i de oevrige forordninger om de faelles markedsordninger for landbrugsprodukter,

efter i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, at have opfordret de interesserede parter til at fremsaette deres bemaerkninger,

under henvisning til disse bemaerkninger (3), og

ud fra foelgende betragtninger:

I

EOEF-traktatens artikel 92 til 94 gaelder i henhold til naevnte traktats artikel 42 og 43 i fuld udstraekning for de fleste produkter i bilag II til EOEF-traktaten. For de oevrige produkter i naevnte bilag er det udelukkende bestemmelserne i artikel 93, stk. 1, og stk. 3, foerste punktum, der gaelder, jf. artikel 4 i forordning nr. 26 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer (4); derfor vedroerer denne beslutning ikke sidstnaevnte produkter.

II

Ved telexmeddelelse nr. 51686 af 2. februar 1984 anmodede Kommissionen den graeske regering om at give oplysninger om ydelsen af den stoette til eksport af korn, som Graekenland indfoerte i april 1983. Ved telexmeddelelse af 21. marts 1984 rykkede Kommissionen for de paagaeldende oplysninger. Kommissionens tjenestegrene fandt Graekenlands svar ved telex af 16. april 1984 ufyldestgoerende, hvorefter de sendte endnu en telexmeddelelse den 19. juni 1984 med anmodning om yderligere oplysninger, som de rykkede for ved telexmeddelelse af 24. juli 1984. Ved telexmeddelelse af 10. august anmodede den graeske regering om at faa forlaenget fristen med en maaned, saaledes at den kunne udarbejde sit svar, som saa blev givet ved skrivelse af 18. oktober 1984.

I denne skrivelse praeciseres foelgende:

- de graeske myndigheder yder en rentegodtgoerelse paa 6 % eller 3 % paa de laan, som myndigheder giver til korneksportoerer (den normale rentesats for eksportoererne er 18,5 %);

- denne stoette ydes udelukkende paa betingelse af, at det beloeb, som eksportoererne faar udbetalt paa salgstidspunktet, hurtigt hjemfoeres til Graekenland og omregnes til drakmer;

- denne godtgoerelse ydes som led i den generelle reform af det kreditsystem, som den graeske regering har indfoert, og som ser saaledes ud:

1.2 // A. Foer april 1983 // // Laantype // Rentesats // Driftslaan // 21,5 % // Investeringslaan og laan til forarbejdningsvirksomheder for landbrugsprodukter // 18,5 % // Laan til haandvaerksvirksomheder // 14,0 % // Eksportlaan, praefinansiering og eksportfinansiering // 10,5 % // B. Efter april 1983 // // Laantype // Rentesats // Laan til industrien // 21,5 % // Laan til virksomheder, der eksporterer forarbejdede landbrugsprodukter // 18,5 % // Laan til haandvaerksvirksomheder // 14,0 %

- godgoerelsen paa 6 % eller 3 % (ved et laan til 14 %) blev fastsat under hensyntagen dels til den generelle forhoejelse af rentesatserne, dels til den gennemsnitlige loebetid for laan til finansiering af eksport, samt til, at godtgoerelsen ydes i forbindelse med eksport af alle produkter, bortset fra olieprodukter;

- der er tale om en ren monetaer foranstaltning, da formaalet er at tilskynde de graeske eksportoerer til hurtigt at hjemtage den indtjente fremmende valuta til Graekenland og at goere rentesatserne i forbindelse med den graeske eksport ensartede;

- dette indgreb fra den graeske regerings side maa af ovennaevnte aarsager ikke betragtes som eksportstoette til graeske produkter.

III

Efter at have gennemgaaet denne foranstaltning meddelte Kommissionen ved skrivelse af 4. januar 1985 den graeske regering foelgende:

- denne rentegodtgoerelse er i praksis en eksportstoette, der er uforenelig med EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, og med den faelles markedsordning for korn (stoetten udgoer ca. 10 US $/ton for mel og 12 US $/ton for gryn);

- den graeske regerings argument om, at det skulle dreje sig om en ren monetaer foranstaltning, kan dog paa ingen maade hindre Kommissionen i at konkludere, at denne stoette faktisk kan favorisere eksporten af graeske produkter i forhold til eksporten af tilsvarende produkter fra andre medlemsstater, og at foranstaltningen foelgelig kan betragtes som en saadan stoetteforanstaltning til fordel for eksporten, som er uforenelig med ovennaevnte artikel i traktaten;

- selv om den graeske regering paastaar, at rentegodtgoerelsen paa 6 % eller 3 % har en vis monetaer funktion, betyder det ikke, at Graekenland kan anvende foranstaltninger, der er uforenelige med andre faellesskabsbestemmelser; til trods for at medlemsstaterne har en ret vidtgaaende kompetence paa det monetaere omraade, har de dog ikke lov til at traeffe og anvende nationale foranstaltninger, der er uforenelige med andre faellesskabsbestemmelser;

- det fremgaar klart af den graeske regerings svar af 18. oktober 1984, at rentegodtgoerelsesordningen for eksportlaan ikke kun anvendes for korn, men for alle produkter, bortset fra olieprodukter;

- Kommissionen har derfor med hensyn til den paagaeldende foranstaltning besluttet at indlede proceduren i EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, for alle produkter, der kan omfattes af denne foranstaltning.

Som led i denne procedure har Kommissionen givet den graeske regering, de oevrige medlemsstater samt alle andre beroerte parter end medlemsstaterne en frist til at fremsaette deres bemaerkninger.

IV

Den graeske regering besvarede ved skrivelse af 11. marts 1985 Kommissionens skrivelse af 4. januar 1985, idet den praeciserede foelgende:

- den paagaeldende rentegodtgoerelse skyldes den graeske regerings generelle aendring af rentepolitikken siden april 1983; som foelge af denne aendring er rentesatsen for de eksporterende forarbejdningsindustrier steget fra 10,5 % til 12,5 %;

- paa grund af denne forhoejelse af rentesatserne maa de graeske eksportoerer for oejeblikket generelt baere en stoerre finansiel byrde end foer reformen af de generelle laanebetingelser i Graekenland;

- den nye finansieringsordning for eksportkreditter, der har vaeret gaeldende i Graekenland siden april 1983, er globalt set neutral over for de graeske eksportvirksomheders konkurrenceevne.

V

De graeske myndigheder har ikke opfyldt den forpligtelse, som paahviler dem i henhold til EOEF-traktatens artikel 93, stk. 3, idet de for det foerste ikke har givet meddelelse om denne foranstaltning og for det andet har anvendt foranstaltningen siden april 1983, uden at Kommissionen havde kunnet udtale sig derom.

Dette har medfoert en yderst alvorlig situation for landbruget, da denne eksportstoette materielt set er en overtraedelse af de faelles markedsordninger og derfor uforenelig med det faelles marked i henhold til EOEF-traktatens artikel 92.

Rentegodtgoerelserne (6 % eller 3 %), som Graekenland indfoerte efter 1983 til fordel for den graeske eksport af alle produkter, bortset fra olieprodukter, goer det paa en naturlig maade lettere at afsaette disse produkter paa Faellesskabets markeder og paa markederne i tredjelande, idet de vaesentligt reducerer omkostningerne ved produkternes salg paa eksportmarkederne.

Det maa erindres, at der er en meget stor eksport af graeske produkter (i 1982, hvor vaerdien af den graeske eksport udgjorde 4 381 mio ECU, stammede 46,3 % fra salget til andre medlemsstater og i 1984 udgjorde vaerdien af eksporten 13,6 % af bruttonationalproduktet), og at der paa eksportmarkederne er en haard konkurrence mellem de graeske virksomheder og virksomhederne i de oevrige medlemsstater.

Det staar fast, at undtagelsen fra denne regel om uforenelighed i artikel 92, stk. 2, ikke kan finde anvendelse paa den paagaeldende stoette. Denne intervention, hvis omfang direkte afhaenger af den eksporterende maengde, og som goer det lettere at skabe nye kommercielle afsaetningsmuligheder eller i hvert fald bevirker, at de allerede eksisterende kan opretholdes, tilskynder desuden de graeske producenter til at oege produktionen, hvorved de bl.a. paa grund af fordelen ved stordrift kan bringe deres kostpris ned, hvilket betyder stoerre konkurrencedygtighed paa alle markederne. Denne stoette, som giver de graeske producenter en gunstigere konkurrencestilling end de oevrige producenter, som ikke nyder godt af en saadan intervention, bevirker derfor, at konkurrencevilkaarene fordrejes, og at samhandelen mellem medlemsstaterne paavirkes.

De paagaeldende foranstaltninger opfylder saaledes kriterierne i traktatens artikel 92, stk. 1; i denne bestemmelse fastsaettes det, at stoette, der opfylder disse kriterier, principelt er uforenelig med det faelles marked.

De i artikel 92, stk. 2, omhandlede undtagelser fra denne uforenelighed kan ikke anvendes paa den paagaeldende stoette. Ifoelge undtagelserne i stk. 3 i naevnte artikel er det en betingelse, at stoetten skal vaere i Faellesskabets interesse og ikke til fordel for en bestemt sektor i en medlemsstat. Disse undtagelsesbestemmelser skal fortolkes strengt ved gennemgangen af enhver regional eller sektorbestemt stoetteordning eller af ethvert enkelt tilfaelde af anvendelse af generelle stoetteordninger.

Disse undtagelser kan kun indroemmes, saafremt Kommissionen kan fastslaa, at stoetten er noedvendig for virkeliggoerelsen af et af de maal, som tilstraebes med de paagaeldende foranstaltninger. Indroemmes der saadanne undtagelser for stoette, uden at der kan fastslaas en saadan modydelse, er det ensbetydende med at tillade en begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne og en fordrejning af konkurrencen til skade for Faellesskabet og derigennem indroemme visse medlemsstater uberettigede fordele.

Det har i det foreliggende tilfaelde ikke kunnet fastslaas, at der foreligger en saadan modydelse, og den graeske regering har ikke kunnet begrunde og Kommissionen ikke kunnet fastslaa, at den paagaeldende stoette opfylder betingelserne for anvendelse af en af undtagelserne i traktatens artikel 92, stk. 3.

Der er ikke tale om foranstaltninger, der kan fremme virkeliggoerelsen af vigtige projekter af faelleseuropaeisk interesse som omhandlet i artikel 92, stk. 3, litra b), da den indvirkning, som disse foranstaltninger kan faa paa samhandelen, gaar imod Faellesskabets interesse.

Der er heller ikke tale om foranstaltninger, der kan afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i den paagaeldende medlemsstats oekonomi, som omhandlet i samme bestemmelse, selv om det antages, at den nye ordning, der blev indfoert efter april 1983, er mere effektiv end den forudgaaende, naar det drejer sig om at lette hjemfoerslen af fremmed valuta.

For saa vidt angaar undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og c), vedroerende stoette til fremme af udviklingen i visse regioner samt visse aktiviteter, omhandlet i ovennaevnte litra c), kan det konstateres, at denne foranstaltning, fordi den har karakter af driftsstoette, ikke medfoerer en varig forbedring af vilkaarene for de bedrifter og virksomheder, der omfattes af denne stoette, eftersom de, naar stoetten ophoerer, befinder sig i samme struktursituation som foer indfoerelsen af en saadan statsstoette.

Derfor maa stoetten betragtes som driftsstoette til de paagaeldende virksomheder, og Kommissionen har altid principelt modsat sig denne form for stoette, da den saedvanligvis ikke opfylder betingelserne for at kunne omfattes af en af undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og c).

Hvad mere specifikt angaar stoette til eksport af de produkter i bilag II til traktaten, der er omfattet af en faelles markedsordning, gaelder der visse begraensninger af medlemsstaterens befoejelser til at foretage direkte indgreb i de faelles markedsordninger, som indeholder en ordning med faelles priser, idet Faellesskabet har enekompetence paa dette omraade.

Ydelsen af den naevnte stoette i denne sektor er en underkendelse af det princip, hvorefter medlemsstaterne ikke laengere egenhaendigt kan bestemme landbrugernes indtaegter under en faelles markedsordning ved at yde denne form for stoette.

Selv hvis det ellers havde vaeret muligt indroemme indfroemme en undtagelse fra artikel 92, stk. 3, for landbrugsprodukter, ville de foreliggende stoetteforanstaltninger, i betragtning af at de er en overtraedelse af de faelles markedsordninger, noedvendigvis have udelukket anvendelse af en saadan undtagelse for de ovennaevnte produkter.

Den paagaeldende stoette opfylder saaledes ikke betingelserne for at kunne falde ind under en af undtagelserne i artikel 92 og maa betragtes som uforenelige med det faelles marked; de graeske myndigheder maa derfor traeffe de noedvendige foranstaltninger til ophaevelse af den paagaeldende stoette.

Denne beslutning foregriber ikke de foranstaltninger, som Kommissionen i givet fald maatte traeffe med hensyn til tilbagebetaling af ovennaevnte stoette samt med hensyn til EUGFL's finansiering af den faelles landbrugspolitik -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Stoetten i form af rentegodtgoerelse paa 6 % eller 3 %, som de graeske myndigheder paa visse betingelser indroemmer dels eksportoerer af de landbrugsprodukter, der er anfoert i bilag II til traktaten, og for hvilke traktatens artikel 92 til 94 i fuld udstraekning er gjort anvendelige i henhold til traktatens artikel 42 og 43, dels eksportoerer af alle andre produkter, der ikke er anfoert i naevnte bilag, bortset fra olieprodukter, er uforenelig med det faelles marked, jf. traktatens artikel 92, og skal derfor ophaeves.

Artikel 2

Graekenland underretter senest en maaned efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke beslutninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den hellenske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. november 1985.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Naestformand

(1) EFT nr. L 281 af 1. 11. 1975, s. 1.

(2) EFT nr. L 107 af 19. 4. 1984, s. 4.

(3) EFT nr. C 54 af 28. 12. 1985, s. 3.

(4) EFT nr. 30 af 20. 4. 1962, s. 993/62.