*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 4. februar 1987

om en stoette, ydet af den belgiske regering til en staalroersproducent

(Kun den franske og den nederlandske udgave er autentisk)

(87/418/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, jf. ovennaevnte artikel, samt under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betratninger:

I

Den 19. juli 1984 underrettede den belgiske regering i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3, Kommissionen om, at den paataenkte at ivaerksaette foelgende foranstaltninger til fordel for en roerproducent i Liège-omraadet: udvidelse af kapitalen med 1,8 mia bfr og tegning af betingede, udbyttegivende konvertobligationer paa 2,2 mia; disse offentlige foranstaltninger maa betragtes som supplement til den samlede stoette til denne virksomhed, som Kommissionen godkendte i 1982.

De oplysninger, Kommissionen senere har modtaget (og som den belgiske regering bekraeftede ved skrivelse af 29. juli 1985) viser, at den paagaeldende virksomhed, foruden den stoette, der blev anmeldt den 19. juli 1984, tidligere havde faaet udbetalt anden offentlig stoette uden Kommissionens godkendelse og dermed i strid med EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3.

Det fremgaar af ovenstaaende, at den stoette, Kommissionen har undersoegt (den stoette, der er ydet uden at vaere anmeldt, og den stoette, der blev anmeldt den 19. juli 1984), beloeber sig til i alt 9,085 mia bfr, hvortil kommer stoette paa 1,212 mia bfr i henhold til lovene om oekonomisk ekspansion.

Ved en foerste undersoegelse har Kommissionen konstateret, at virksomheden paa trods af sine moderniseringsbestraebelser og den allerede udbetalte stoette fortsat har betydelige underskud. Paa grundlag af de af ledelsen udarbejdede skoen finder Kommissionen desuden, at virksomhedens muligheder for paa ny at blive oekonomisk boeredygtig er praegede af stor usikkerhed. De forbedrede resultater ventes nemlig fortrinsvis opnaaet gennem en udvidelse af afsaetningen til at omfatte roer af hoej kvalitet samt mere indbringende markeder end virksomhedens nuvaerende. En saadan udvikling er dog meget usikker i betragtning af den overskudskapacitet, der praeger den paagaeldende sektor, og som goer det saerlig vanskeligt for en virksomhed at erhverve nye markedsandele.

Da der saaledes var risiko for, at den paagaeldende stoette ville skabe betydelige konkurrencefordrejninger paa et foelsomt marked, besluttede Kommissionen at indlede proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, med henblik paa at indhente bemaerkninger fra de interesserede parter.

Ved skrivelse af 5. juli 1985 opfordrede Kommissionen den belgiske regering til at fremsaette sine bemaerkninger. De oevrige medlemsstater og andre interesserede parter blev underrettet ved henholdsvis skrivelse af 12. juli 1985 og meddelelse af 16. juli 1985 (1).

Paa trods af proceduren udbetalte den belgiske regering stoette i henhold til det stoetteprojekt, der blev anmeldt den 19. juli 1984.

Ved skrivelse af 6. juni 1986 anmeldte den belgiske regering endnu et stoetteprojekt til fordel for samme virksomhed; projektet vedroerte konvertering af garanterede laan paa 3,010 mia bfr. til kapital.

Ved skrivelse af 1. august 1986 opfordrede Kommissionen den belgiske regering til at fremsaette sine bemaerkninger dertil. De oevrige medlemsstater og andre interesserede parter blev underrettet ved henholdsvis skrivelse af 10. november 1986 og meddelelse af 19. november 1986 (2).

Paa trods af proceduren konverterede den belgiske regeirng garanterede laan paa 2,510 mia bfr. til kapital.

Det fremgaar af ovenstaaende, at hele den stoette, der er omfattet af ovennaevnte to procedurer (bortset fra 500 mio bfr., der skulle konverteres til kapital), er ydet i strid med EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3.

II

Som led i proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, fremsatte den belgiske regering sine bemaerkninger ved skrivelse af 29. juli 1985 og af 5. september 1986, og den understregede i denne forbindelse, at dens foranstaltninger til fordel for den paagaeldende virksomhed ikke ville kunne skabe konkurrencefordrejninger.

Den offentlige stoette, der var blevet ydet i 1982 med Kommissionens godkendelse, og den ulovligt udbetalte stoette var nemlig ikke tilstraekkelig til at sikre virksomhedens finansielle ligevaegt, idet omkostningerne ved det investeringsprogram, der blev ivaerksat i 1982, var ansat for lav.

De foranstaltninger, der blev anmeldt i 1984, tog derfor sigte paa at finansiere den resterende del af investeringsprogrammet og at opfylde virksomhedens behov for driftskapital som foelge af dens stigende omsaetning i de seneste aar.

Som foelge heraf skulle statens foranstaltninger (staten ejer over 99 % af virksomhedens kapital) ikke betragtes som stoette, men som »aktionaerindskud«, der ikke hindrede konkurrencen.

Endvidere ville virksomhedens begraensede afsaetning paa faellesmarkedet (25 898 tons i 1984, eller 8,6 % af den samlede produktion, mod 36 166 tons i 1979) ikke kunne paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

Den belgiske regering understregede desuden, at det er af stor betydning, at den paagaeldende virksomhed bevares, idet den er beliggende i et omraade, som er haardt ramt af krisen inden for jern- og staalindustrien. Endelig anfoerte den paa grundlag af de oplysninger, den har modtaget fra virksomheden, at der fra 1985 ville kunne opnaas ligevaegt i virksomhedens finansielle resultater, og at der fra 1986 ville kunne paaregnes et overskud. Disse skoen er baseret dels paa de langvarige leveringskontrakter, som virksomheden siden 1980 har indgaaet med sin stoerste kunde (Sovjetunionen), og som sikrer virksomheden et stabilt kommercielt grundlag i form af et vigtigt, omend begraenset, afsaetningsmarked, dels paa virksomhedens evne til at traenge ind paa mere indbringende markeder.

De bemaerkninger, som tre andre medlemsstater og fire brancheforeninger af staalroersproducenter fremsatte som led i proceduren afspejler stor frygt for, at den paagaeldende virksomheds indtraengen paa nye markeder, der allerede er under pres paa grund af betydelig overskudskapacitet, kun er mulig, saafremt der gennemfoeres en destabiliserende prispolitik; en saadan politik kan gennemfoeres ved hjaelp af betydelig stoette, og den vil medfoere en kraftig fordrejning af konkurrencen mellem Faellesskabets producenter. Disse betaenkeligheder forstaerkes af den seneste udvikling inden for sektoren, nemlig importbegraensningerne i USA, oprettelse af ny kapacitet i Sovjetunionen og de oevrige statshandelslande samt i en raekke udviklingslande, idet denne udvikling har en tendens til at oege markedets foelsomhed og bringe EF-producenterne i en vanskelig situation. Endelig gjorde man Kommissionen opmaerksom paa de bestraebelser, en raekke medlemsstater allerede har gennemfoert paa omraadet med henblik paa at nedbringe overskudskapaciteten, medens den stoettemodtagende virksomhed, der i hoej grad er afhaengig af sin eksport, derimod har oeget sin kapacitet i de senere aar.

III

De offentlige foranstaltninger, som denne beslutning vedroerer (bortset fra 500 mio bfr., der skulle konverteres til kapital, og som var omfattet af den procedure, Kommissionen indledte den 1. august 1986), er gennemfoert, uden at Kommissionen paa forhaand har godkendt dem, og er saaledes ulovlige, idet den belgiske regering ikke har overholdt sine forpligtelser efter EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3. Endvidere maa de betragtes som stoette efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1, og kan ikke undtages efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, ud fra nedenstaaende betragtninger.

IV

Som det fremgaar af Domstolens afgoerelse (1) og af Kommissionens meddelelse til medlemsstaterne (2), skal offentlige myndigheders erhvervelse af kapitalandele betragtes som stoette i den i artikel 92, stk. 1, anvendte betydning, naar der tilfoeres ny kapital paa betingelser, der ikke ville vaere acceptable for en privat investor under normale markedsoekonomiske forhold. Dette gaelder navnlig, naar virksomhedens finansielle situation og isaer gaeldens struktur og stoerrelse ikke synes at goere det berettiget at forvente et normalt afkast (i form af udbytte eller vaerdistigninger) af den investerede kapital inden for en rimelig frist; det samme er tilfaeldet, naar det offentlige i forbindelse med et kapitalindskud i en virksomhed, hvis kapital ejes af saavel private som offentlige aktionaerer, opnaar en langt stoerre andel end den oprindeligt tildelte.

Derimod er der ikke tale om stoette efter artikel 92, stk. 1, hvis virksomheden tilfoeres ny kapital paa betingelser, der ville vaere acceptable for en privat investor under normale markedsoekonomiske forhold. Saafremt staten indskyder ny kapital i offentlige virksomheder, er der principielt ikke tale om stoette, hvis dette kapitalindskud svarer til behovet for nye investeringer og de omkostninger, der er direkte forbundet dermed, naar den sektor, hvor virksomhed udoever sine aktiviteter, ikke er praeget af strukturbestemt overskudskapacitet i faellesmarkedet, og der er tale om en oekonomisk sund virksomhed; det samme er tilfaeldet ved udvidelse af de offentlige myndigheders kapitalinteresser i virksomhederne, naar kapitalindskuddet staar i forhold til de kapitalandele, som de offentlige myndigheder i forvejen har i virksomheden, og finder sted samtidig med et kapitalindskud fra en privat aktionaer.

I det foreliggende tilfaelde udoever virksomheden sine aktiviteter inden for en sektor, der i vid udstraekning er praeget af strukturbetinget overskudskapacitet (som det ogsaa i hoej grad fremgaar af statistikkerne); i denne forbindelse fremgaar det ogsaa af den belgiske regerings oplysninger, at der i de foerende vestlige lande (USA, Japan, EF) er tale om en overskudskapacitet paa skoensmaessigt 35 til 40 %; desuden bevirker situationen paa oliemarkedet, at boringsaktiviteterne begraenses; olieindustriens efterspoergsel efter soemloese roer, der allerede er i tilbagegang, kan falde betydeligt i de kommende aar, paa denne baggrund er det usikkert (af de efterfoelgende aarsager), om der vil kunne indtraede en forbedring i virksomhedens finansielle situation, som i flere aar har vaeret praeget af betydelige underskud; endelig har de private aktionaerer afhaendet deres forpligtelser over to gange (1980 og 1982), og det er saaledes nu den belgiske stat, der alene baerer risikoen ved virksomhedens fortsatte drift.

Paa denne baggrund kan den belgiske regerings foranstaltninger ikke betragtes som aktionaerindskud under normale markedsoekonomiske forhold, men maa anses for betydelig statsstoette efter EOEF-Traktatens artikel 92.

V

Staalroersindustrien i verden som helhed har i flere aar befundet sig i en krisesituation, hvor konkurrencen har vaeret meget haard. Dette goer sig isaer gaeldende for soemloese roer (verdensproduktionen paa 26,7 mio tons i 1981 er siden faldet med naesten 20 %), og isaer for roer, der er bestemt til olieiendustrien, og som tegner sig for ca. 85 % af den stoettemodtagende virksomheds aktiviteter; priserne paa saadanne roer er fra 1982 til 1984 faldet med naesten 50 % og var fortsat vigende i 1985.

Ifoelge virksomhedens egene skoen vil denne afmatning fortsat goere sig gaeldende i de kommende aar paa grund af den faldende efterspoergsel fra olieindustrien samt de enorme lagre, der blev opbygget i 1981, og under disse omstaendigheder vil producenternes udnyttelsesgrad ikke kunne overstige 60 % i gennemsnit indtil 1990.

EF-virksomhedernes produktion af soemloese roer er i hoej grad eksportorienteret, og i 1984 udgjorde det anslaaede forbrug i EF ca. halvdelen af produktionen paa 4,3 mio tons, afsaetningsmarkederne iden for EF er dog fortsat af temmelig stor betydning for denne sektor (ca. 1/4 af medlemsstaternes roereksport afsaettes inden for EF), og derfor vil fordele, der indroemmes en af producenterne, direkte paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne, EOEF-Traktatens artikel 92 omhandler stoette, der direkte paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne. I betragtning af den store overskudskapacitet inden for denne sektor i verden som helhed og de ustabile priser, som dette medfoerer, samt importbegraensningerne i USA (verdens stoerste marked) og den nyoprettede kapacitet i udviklings- og statshandelslandene, befinder EF-producenterne sig i en vanskelig situation, saaledes at de maa soege at afsaette deres produkter inden for EF. Fordele, der indroemmes en af disse producenter (selv om producenten paa det paagaeldende tidspunkt afsaetter naesten hele sin produktion i tredjelande), vil derfor ikke kunne undgaa at paavirke de oevrige producenters konkurrencemaessige stilling; under de nuvaerende forhold paa markedet for soemloese roer kan det derfor ikke udelukkes, at statsstoette med henblik paa at bevare en virksomhed, der eksporterer til tredjelande, vil medfoere, at andre virksomheder i EF ophoerer, eller at en del af deres aktiviteter indstilles.

I betragtning af ovenstaaende, vil stoetten til den paagaeldende virksomhed, hvis eksport udgoer ca. 90 % af omsaetningen, men hvis produktion (dens hovedaktivitet er soemloese roer med en diameter paa mellem 127 og 416 mm) udgoer 17 % af produktionen i EF, kunne paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne efter artikel 92, stk. 1, og stoetten vil ikke kunne undtages i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 92 af nedenstaaende aarsager.

VI

Efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1, er stoette, som opfylder de deri fastsatte kriterier, uforenelig med faellesmarkedet.

De i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 2, fastsatte undtagelser finder ikke anvendelse i det foreliggende tilfaelde paa grund af den paataenkte stoettes art, og da stoetten ikke tager sigte paa at virkeliggoere et af de i undtagelserne omhandlede maal.

I EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, er det fastsat, hvilke stoetteforanstaltninger der kan betragtes som forenelige med faellesmarkedet. Hvorvidt stoetten er forenelig med traktaten, skal vurderes ud fra Faellesskabets og ikke den enkelte medlemsstats synspunkt. For at sikre at faellesmarkedet fungerer tilfredsstillende og under hensyntagen til principperne i EOEF-Traktatens artikel 3 (f), skal de i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, omhandlede undtagelser fra artikel 92, stk. 1, fortolkes snaevert i forbindelse med undersoegelse af en stoetteordning eller en individuel stoetteforanstaltning.

Hvad angaar undtagelsesbestemmelsen i artikel 92, stk. 3, litra a), vedroerende stoette til fremme af den oekonomiske udvikling i omraader, hvor levestandarden er usaedvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskaeftigelse, er det klart, at Liège-omraadet er haardt ramt af de afskedigelser, der har fundet sted, navnlig i forbindelse med strukturomlaegningen inden for jern- og staalindustrien.

Kommissionen har dog allerede paa grundlag af en indgaaende analyse af den socio-oekonomiske situation i de belgiske regioner konstateret, at levestandarden i disse regioner ikke er usaedvanlig lav, og at der ikke hersker alvorlig underbeskaeftigelse; den belgiske regering har ikke afvist resultaterne af denne analyse eller fremsat nye oplysninger, der kan tilbagevise dem. Hvad angaar undtagelsesbestemmelsen i traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), vedroerende stoette til fremme af udviklingen af visse oekonomiske regioner, naar den ikke aendrer samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse, konstaterer Kommissionen, at den stoette, der i det foreliggende tilfaelde er ydet virksomheden i henhold til lov om oekonomisk ekspansion af 30. december 1970, ikke overstiger den maksimumgraense for regionalstoette, der blev fastsat ved beslutning 82/740/EOEF (1), aendret ved beslutning 85/544/EOEF (2), og derfor ikke er ulovlig. Undtagelsesbestemmelsen i traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), vedroerende stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, naar den ikke aendrer samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse, finder derimod ikke anvendelse. Den stoettemodtagende virksomhed har nemlig i flere aar befundet sig i alvorlige oekonomiske vanskeligheder, som den belgiske regering allerede har forsoegt af afhjaelpe. Kommissionen godkendte saaledes allerede i 1982 den foerste stoette til denne virksomhed til gennemfoerelse af et storstilet investeringsprogram, der omfattede opfoerelse af et valsevaerk paa 150 000 tons, og som medfoerte en fordobling af virksomhedens produktionskapacitet for soemloese roer.

Kommissionen maa i dag konstatere, at de oplysninger, som den belgiske regering fremsendte paa davaerende tidspunkt, og som Kommissionen lagde til grund for sin beslutning, ikke er blevet bekraeftet af de faktiske forhold; i den form, hvori disse betydelige ekspansionsbestraebelser var blevet forelagt Kommissionen, tog de sigte paa at sikre virksomhedens fremtid i forbindelse med en langfristet kontrakt, indgaaet med Sovjetunionen. Dette maal er dog ikke naaet, og virksomheden soeger nu i stedet at frigoere sig fra det sovjetiske marked, som den ikke finder tilstraekkelig indtaegtsgivende. Det fremgaar af ovenstaaende, at de skoen over udviklingen i virksomhedens finansielle situation, som den belgiske regering udarbejdede i begyndelsen af 1982, ikke har holdt stik, og at virksomheden derfor ikke uden stoette har kunnet foroege driftskapitalen i et omfang svarende til den kraftige ekspansion i omsaetningen som foelge af indgaaelsen af leveringskontrakterne med Sovjetunionen (dvs. 13,04 mia bfr. i 1984 mod 5,75 mia bfr. i 1981).

Regnskaberne for 1984 viser nemlig et underskud paa over 14 % af omsaetningen (efter afskrivninger og finansieringsomkostninger paa henholdsvis 6,9 % og 8,4 % af omsaetningen). Dette underskud er yderligere forvaerret i 1985. Selv efter en finansiel strukturomlaegning (ved hjaelp af ovennaevnte stoette), der nedbringer finansieringsomkostningerne til et »normalt« niveau paa 4 % af omsaetningen, har virksomheden stadig underskud. Da virksomhedens interne forbedringer (produktivitet, personalenedskaeringer . . .) ikke vil kunne daekke dette underskud, maa det forventes, at virksomhedens finansielle situation fortrinsvis vil blive forbedret gennem en forretningspolitik, hvis hovedformaal er at nedbringe virksomhedens markedsandel i Soyjetunionen. Dette goer det noedvendigt at erhverve nye andele paa andre markeder, idet det maa forudsaettes, at det ikke i denne forbindelse bliver noedvendigt at nedsaette salgspriserne, hvilket ville opveje den positive virkning, der forventes af denne spredning; en forudsaetning for, at dette maal kan opfyldes, er ifoelge virksomhedens forskellige beregninger, at afsaetningen uden for EF, i Sovjetunionen og USA, foroeges fra 32 000 tons i 1984 til ca. 120 000 til 220 000 tons i 1989 paa et samlet marked, der skulle holde sig naesten konstant paa ca. 3 mio tons. Virksomhedens kapacietsforoegelse, der i 1982 tog sigte paa at opfylde behovene paa et marked med store afsaetningsmuligheder (Kommissionen har siden paa grundlag af den belgiske regerings oplysninger konstateret, at denne foroegelse finansieres gennem stoette), vil til en vis grad komme til at afvige fra sit oprindelige maal og bidrage til at styrke uligevaegten mellem udbud og efterspoergsel paa de markeder, hvor der endnu kan leveres europaeiske produkter. Kommissionen kan ikke i dag tillade, at der ydes stoette som supplement til den oprindelige stoette, som den ikke ville have godkendt i 1982, saafremt den havde vaeret i besiddelse af de oekonomiske oplysninger, der nu foreligger.

Endvidere vil forholdene paa verdensmarkedet for soemloese staalroer (overskudskapacitet paa ca. 35-40 %, tilstroemning il de markeder, som endnu frembyder afsaetningsmuligheder, for saa vidt angaar en del af de produkter, der hidtil har vaeret afsat paa verdens stoerste marked, nemlig USA) under alle omstaendigheder goere det vanskeligt at gennemfoere en saadan forretningspolitik, at der samtidig med erhvervelsen af nye markedsandele kan sikres stabile salgspriser. Da den paagaeldende stoette tilsyneladende ikke vil kunne sikre virksomhedens levedygtighed, kan den ikke siges at fremme den oekonomiske udvikling i den paagaeldende region. Stoetten vil aendre samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse, idet den paa et marked praeget af afmatning vil begunstige en virksomhed paa bekostning af dennes konkurrenter og goere det muligt for virksomheden at udvide sine markedsandele gennem priser, der noedvendigvis maa vaere destabiliserende. Kommissionen mener derfor ikke, at denne stoette kan vaere omfattet af undtagelserne i artikel 92, stk. 3, litra c). Denne konklusion aendres ikke af, at virksomheden uden ovennaevnte stoette skulle have indstillet sine aktiviteter.

Hvad angaar undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra b), er det indlysende, at den paagaeldende stoette ikke har til formaal at fremme virkeliggoerelsen af et vigtigt projekt af faelles europaeisk interesse eller at afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i den belgiske oekonomi.

I betragtning af ovenstaaende vil stoetten begunstige den paagaeldende virksomhed, hvis markedsstilling ikke laengere udelukkende vil vaere betinget af dens effektivitet, indsats og styrke, og den vil ikke bidrage til en udvikling, der ud fra Faellesskabets synspunkt ville vaere tilstraekkelig til at opveje stoettens aendring af samhandelsvilkaarene.

Denne stoette opfylder derfor ikke de noedvendige betingelser, for at der kan indroemmes undtagelse efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 2 og 3.

Den belgiske regering har saaledes ikke opfyldt sine forpligtelser i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3, og den paagaeldende stoette (bortset fra 500 millioner bfr., der skulle konverteres til kapital) er derfor ulovlig og skal tilbagebetales.

Det maa ligeledes konkluderes, at hele den stoette, som denne beslutning vedroerer, nemlig 9,085 mia og 3,010 mia bfr. i form af konvertering af laan til kapital, er uforenelig med EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 2 og 3 -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den stoette paa i alt 9,085 mia bfr, der er omhandlet i den belgiske regerings skrivelser af 19. juli 1984 og 29. juli 1985 og som i strid med EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3, er ydet en belgisk virksomhed, der fremstiller staalroer, er ulovlig. Stoetten er desuden efter EOEF-Traktatens artikel 92 uforenelig med faellesmarkedet.

Den stoette paa i alt 3,010 mia bfr, der er omhandlet i den belgiske regerings skrivelse af 6. juni 1986, og som skulle ydes til samme virksomhed, er efter EOEF-Traktatens artikel 92 uforenelig med faellesmarkedet. 2,510 mia bfr. af denne stoette er desuden ulovlig, da den er ydet i strid med EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3.

Kongeriget Belgien skal kraeve den i denne artikel omhandlede stoette tilbagebtalt.

Artikel 2

Kongeriget Belgien underretter inden to maaneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, som den har truffet for at efterkomme den.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Belgien.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 8. februar 1987.

Paa Kommissionens vegne

Peter SUTHERLAND

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. C 178 af 16. juli 1985, s. 2.

(2) EFT nr. C 293 af 19. 11. 1986, s. 3.

(1) Jf. dom af 14. november 1984 i sag 323/82 (Intermills mod Kommissionen). Sml. 1984, s. 3809.

(2) EF-Bulletin 9/1984, punt 3.5.1.

(1) EFT nr. L 312 af 9. 11. 1982, s. 18.

(2) EFT nr. L 341 af 19. 12. 1985, s. 19.