KOMMISSIONENS BESLUTNING Nr. 962/98/EKSF af 7. maj 1998 om ophævelse af beslutning nr. 1751/94/EKSF og nr. 55/96/EKSF om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af hæmatit råjern med oprindelse i Brasilien, Tjekkiet, Polen, Rusland og Ukraine

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab,

under henvisning til Kommissionens beslutning nr. 2277/96/EKSF af 28. november 1996 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (1), særlig artikel 9,

efter høring af det rådgivende udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) I juli 1994 indførte Kommissionen ved beslutning nr. 1751/94/EKSF (2) en endelig antidumpingtold på importen til Fællesskabet af hæmatit råjern med oprindelse i Brasilien, Polen, Rusland og Ukraine. Tolden fastsattes til forskellen mellem prisen på 149 ECU pr. ton og værdien frit Fællesskabets grænse i alle tilfælde, hvor denne værdi var lavere end ovennævnte pris.

(2) I januar 1996 indførte Kommissionen ved beslutning nr. 55/96/EKSF (3) en endelig antidumpingtold på importen til Fællesskabet af hæmatit råjern med oprindelse i Tjekkiet og godtog et tilsagn fra en bestemt eksportør. Tolden fastsattes som angivet ovenfor.

(3) Som anført i betragtning 14 i beslutning nr. 1751/94/EKSF og betragtning 52 i beslutning nr. 55/96/EKSF forekom det nødvendigt, da markedssituationen for den pågældende vare var i stadig udvikling og under hensyn til Fællesskabets interesse i at bevare konkurrencedygtigheden for aftagerne af produktet, nøje at overvåge den fremtidige udvikling og eventuelle negative konsekvenser for aftagerne samt at tage antidumpingforanstaltningerne op til fornyet undersøgelse, hvis markedssituationen berettigede til det.

B. FORNYET UNDERSØGELSE

(4) På baggrund af en synlig stigning i eksportpriserne, som kunne have virkninger for dumpingmargenen og markedssituationen i Fællesskabet, offentliggjorde Kommissionen den 10. april 1996 en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (4) om, at den på eget initiativ havde besluttet at indlede en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i beslutning nr. 2277/96/EKSF (i det følgende benævnt »grundbeslutningen«).

(5) Kommissionen underrettede officielt EF-erhvervsgrenen, de eksportører/producenter, importører og brugerindustrier, som den vidste var berørt af sagen, og deres repræsentative sammenslutninger samt repræsentanterne for eksportlandene. Alle direkte berørte parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i meddelelsen om indledning af en fornyet undersøgelse.

(6) På grund af det store antal eksportører/producenter i Brasilien besluttede Kommissionen i overensstemmelse med artikel 17 i grundforordningen at anvende stikprøver til fastlæggelse af dumpingens omfang i forbindelse med det pågældende land. Kommissionen kontaktede alle de brasilianske eksportører/producenter, den kendte fra den tidligere antidumpingprocedure, samt deres repræsentative sammenslutning. Kommissionen valgte de selskaber, som havde angivet den største eksportmængde til Fællesskabet i 1995 og erklæret sig rede til at samarbejde, dvs. at den først udvalgte en stikprøve på seks eksportører/producenter af de 16 besvarelser, der blev modtaget. Der blev ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter med hensyn til forslaget til stikprøve, og den blev derfor valgt som foreslået. De selskaber, der endelig indgik i stikprøven, tegnede sig for en betydelig del af den samlede eksport til Fællesskabet i 1995.

(7) Kommissionen sendte spørgeskemaer til de udvalgte parter i Brasilien og til alle parter, som den vidste var berørt af sagen i de andre eksportlande, som var omfattet af undersøgelsen, samt i Fællesskabet. Der blev modtaget besvarelser fra udvalgte brasilianske selskaber, to polske selskaber, en tjekkisk eksportør/producent, to EF-producenter, tre uafhængige importører, seks brugervirksomheder i Fællesskabet og to sammenslutninger af brugerindustrier i Fællesskabet. Ingen russiske eller ukrainske eksportører/producenter medvirkede ved undersøgelsen.

(8) Kommissionen indhentede og undersøgte alle oplysninger, som den fandt nødvendige til fastsættelse af dumpingens og skadens omfang, og aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:

a) EF-producenter:

- DK Recycling und Roheisen GmbH, Duisburg (Tyskland)

- Servola SpA, Trieste (Italien).

b) Eksportører/producenter:

Brasilien:

- Calsete, Sete Lagoas

- Plantar Siderúrgica SA, Sete Lagoas

- Sicafe, Sete Lagoas

- Siderúrgica Ita-Min Ltda, Sete Lagoas

Polen:

- Zaklad Wielkopiecowy Szczecin SPZOO, Szczecin

- Huta Szczecin SA, Szczecin

Tjekkiet:

- Vítkovice as, Ostrava.

c) Uafhængige importører:

- Frank & Schulte GmbH, Essen (Tyskland).

d) Brugervirksomheder i Fællesskabet:

- Compagnie Française des Fontes en Coquille, Rochefort (Frankrig)

- La Fonte Ardennaise, Vivier-au-Court (Frankrig)

- Starkey's Technicast Ltd, Hull (Det Forenede Kongerige).

(9) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden 1. januar 1995 til 31. marts 1996 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«). Skadesundersøgelsen omfattede perioden fra 1992 til udløbet af undersøgelsesperioden.

C. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

(10) Den pågældende vare er samme vare som i de tidligere undersøgelser, dvs. ulegeret råjern med indhold af phosphor på 0,5 vægtprocent og derunder, som tariferes i KN-kode 7201 10 19 (med indhold af mangan på 0,4 vægtprocent og derover og af silicium på over 1 vægtprocent) og benævnes hæmatit råjern.

Hæmatit råjern anvendes til fremstilling af støbejern med flagegrafit (gråt støbejern), navnlig til støbegods af høj kvalitet til maskiner og maskinværktøjer samt støbegods, der udsættes for termisk og/eller kemisk spænding.

(11) Kommissionen konstaterede, at hæmatit råjern, der fremstilledes og solgtes af EF-erhvervsgrenen, har samme væsentlige fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendelser som hæmatit råjern, der importeredes fra de pågældende lande. På samme måde har hæmatit råjern, som solgtes på hjemmemarkedet i Brasilien, Polen og Tjekkiet, og hæmatit råjern, som eksporteredes til Fællesskabet fra de fem berørte lande, samme fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendelser. Den konkluderede derfor, at hæmatit råjern, der fremstilledes og solgtes i de pågældende eksportlande, er samme vare, jf. artikel 1, stk. 4, i grundbeslutningen, som hæmatit råjern, der eksporteredes fra disse lande til Fællesskabet, og hæmatit råjern, der fremstilledes og solgtes i Fællesskabet.

D. DUMPING

1. Normal værdi

a) Brasilien

(12) Som angivet i betragtning 6 blev der anvendt stikprøver i forbindelse med fastlæggelsen af den normale værdi. Et selskab, der oprindeligt indgik i stikprøven, som omfattede seks selskaber, undlod at indgive væsentlige oplysninger. Selskabet blev derfor udelukket fra stikprøven og anset for at være et ikke-samarbejdsvilligt selskab.

(13) I løbet af undersøgelsen konstateredes det, at et selskab, der indgik i stikprøven, havde nære forbindelser med et andet selskab, som også producerede og solgte den pågældende vare, og som ikke indgik i den oprindelige stikprøve. På baggrund af disse forbindelser og for at undgå, at antidumpingforanstaltningerne blev omgået, blev det forretningsmæssigt forbundne selskab inddraget i den endelige stikprøve, som omfattede seks selskaber.

(14) For at fastlægge den normale værdi undersøgte Kommissionen, om hver udvalgt eksportørs/producents salg på hjemmemarkedet var repræsentativt, jf. artikel 2, stk. 2, i grundbeslutningen. For fem brasilianske eksportører/producenter blev det fastslået, at deres samlede salg på hjemmemarkedet af den pågældende vare udgjorde mindst 5 % af den salgsmængde, der eksporteredes til Fællesskabet.

(15) For de pågældende fem eksportører/producenter blev det derefter undersøgt, om de havde solgt deres varer på hjemmemarkedet i normal handel, jf. artikel 2, stk. 4, i grundbeslutningen. I de tilfælde, hvor den vejede gennemsnitlige salgspris var lig med eller højere end de vejede gennemsnitlige enhedsomkostninger, og hvor salget til priser under enhedsomkostningerne udgjorde under 20 % af det salg, der anvendtes ved fastlæggelsen af den normale værdi, blev hele salget anset for at være foregået i normal handel, og den normale værdi blev fastlagt på grundlag af de vejede gennemsnitlige priser, der faktisk var betalt for alle solgte varer på hjemmemarkedet. I de tilfælde, hvor den vejede gennemsnitlige salgspris var lavere end de vejede gennemsnitlige enhedsomkostninger, eller hvor mængden af de varer, der solgtes med tab, var lig med eller højere end 20 % af den salgsmængde, der anvendtes ved fastlæggelsen af den normale værdi, blev den normale værdi fastlagt på grundlag af de vejede gennemsnitlige priser, der faktisk var betalt for det resterende fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet, som udgjorde mindst 10 % af salget på hjemmemarkedet af den pågældende vare.

(16) Den resterende brasilianske eksportør/producent i stikprøven solgte ikke den pågældende vare på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden. Den normale værdi for dette selskab blev derfor i henhold til artikel 2, stk. 1, i grundbeslutningen beregnet på grundlag af det vejede gennemsnit af de hjemmemarkedspriser, som de fem andre eksportører/producenter anvendte, og som anvendtes til fastlæggelsen af den normale værdi for disse selskaber.

b) Rusland og Ukraine

Referenceland

(17) Da både Rusland og Ukraine anses for at være lande uden markedsøkonomi, måtte der vælges et referenceland med markedsøkonomi med henblik på fastlæggelsen af den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, i grundbeslutningen. Brasilien blev foreslået som et passende valg, især på grund af ligheder med hensyn til råmaterialer og energi. Desuden er det brasilianske hjemmemarked tilstrækkeligt repræsentativt med hensyn til mængder. Det lader også til, at det brasilianske marked er tilstrækkeligt konkurrencedygtigt på grund af det store antal selskaber på markedet. Der blev også taget hensyn til, at Brasilien allerede var blevet anvendt som referenceland i den oprindelige antidumpingundersøgelse. Der blev ikke modtaget bemærkninger til valget af Brasilien som referenceland fra de interesserede parter i Rusland og Ukraine.

Salg på hjemmemarkedet

(18) Det blev fastslået ved undersøgelsen, at salget af den pågældende vare i normal handel på hjemmemarkedet foretaget af de samarbejdende selskaber i referencelandet var tilstrækkeligt stort, jf. artikel 2, stk. 2, i grundbeslutningen. Den normale værdi for Rusland og Ukraine blev derfor beregnet på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales for den pågældende vare i referencelandet, dvs. Brasilien, jf. betragtning 15.

c) Polen

(19) Med henblik på fastlæggelse af den normale værdi foretog Kommissionen den i betragtning 14 omhandlede analyse. For begge polske eksportører/producenter blev det fastslået, at det samlede salg af den pågældende vare på hjemmemarkedet udgjorde mindst 5 % af eksportsalget til Fællesskabet.

(20) Det blev så undersøgt, om deres salg på hjemmemarkedet var foregået i normal handel i overensstemmelse med artikel 2, stk. 4, i grundbeslutningen. For en eksportør/producent udgjorde det fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet under 10 % af selskabets samlede salg på hjemmemarkedet, og det blev derfor anset for at være utilstrækkeligt som grundlag for fastlæggelsen af den normale værdi. Under disse omstændigheder blev det anset for hensigtsmæssigt at beregne den normale værdi på grundlag af artikel 2, stk. 3, i grundbeslutningen ved at lægge et rimeligt beløb til dækning af salgs-, general- og administrationsomkostninger samt fortjeneste (fastlagt på grundlag af det fortjenstgivende salg) til produktionsomkostningerne i forbindelse med den pågældende vare.

(21) For den anden eksportørs/producents vedkommende blev oplysningerne vedrørende omkostningerne anset for at være upålidelige, da visse ekstraordinære omkostninger ikke var behørigt begrundet og derfor ikke blev anvendt. Denne eksportørs/producents fortjeneste blev undersøgt ved en sammenligning af selskabets salgspriser på hjemmemarkedet og de enhedsomkostninger, der var fastlagt for den første eksportør/producent, da begge eksportører/producenter anvendte samme produktionsfaciliteter. På dette grundlag blev det fastslået, at salget af den pågældende vare på hjemmemarkedet i normal handel var tilstrækkeligt stort, og den normale værdi blev fastlagt på grundlag af de vejede gennemsnitlige priser, der faktisk betaltes for varerne på hjemmemarkedet.

d) Tjekkiet

(22) Med henblik på fastlæggelse af den normale værdi foretog Kommissionen den i betragtning 14 og 15 omhandlede analyse. For den eneste tjekkiske eksportør/producent, som samarbejdede ved undersøgelsen, blev det fastslået, at selskabets samlede salg af den pågældende vare på hjemmemarkedet udgjorde over 5 % af eksporten til Fællesskabet. Det blev derefter fastslået, at denne eksportørs/producents salg med tab udgjorde over 20 % af det salg, der anvendtes ved fastlæggelsen af den normale værdi. Den normale værdi blev derfor fastlagt på grundlag af de vejede gennemsnitlige priser, der faktisk betaltes for det resterende fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet, som udgjorde mere end 10 % af salget på hjemmemarkedet af den pågældende vare.

2. Eksportpris

a) Brasilien, Polen, Tjekkiet

(23) Da alle samarbejdende eksportører/producenter i Brasilien, Polen og Tjekkiet eksporterede direkte til uafhængige importører i Fællesskabet, fastlagdes eksportpriserne på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales af disse uafhængige importører i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundbeslutningen.

b) Rusland og Ukraine

(24) Da ingen af de berørte selskaber i Rusland og Ukraine samarbejdede i forbindelse med proceduren (jf. betragtning 7), fastlagdes eksportpriserne på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel 18 i grundbeslutningen. I mangel af andre oplysninger konstateredes det, at oplysningerne fra Eurostat udgjorde et egnet grundlag for fastsættelse af eksportprisen.

3. Sammenligning

a) Brasilien

(25) Med henblik på at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportpriserne for selskaberne i stikprøven blev der foretaget behørige justeringer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundbeslutningen for forskelle vedrørende prisernes sammenlignelighed, hvor disse var ønsket og blev behørigt begrundet. Følgelig blev der justeret for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, kreditomkostninger og provisioner.

b) Rusland og Ukraine

(26) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundbeslutningen blev de russiske og ukrainske eksportpriser, cif Fællesskabets grænse, justeret for at få fastlagt eksportpriserne, fob national grænse. Disse justeringer afspejlede behørigt de gennemsnitlige omkostninger til forsendelse og forsikring, der påløb under transporten af den pågældende vare fra de berørte landes grænser til Fællesskabets grænse.

c) Polen

(27) Med henblik på at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og de samarbejdende selskabers eksportpriser blev der foretaget behørige justeringer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundbeslutningen for forskelle vedrørende prisernes sammenlignelighed, hvor disse var ønsket og blev behørigt begrundet. Følgelig blev der justeret for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings- og lastomkostninger samt dermed forbundne omkostninger og kreditomkostninger.

d) Tjekkiet

(28) Med henblik på at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og det samarbejdende selskabs eksportpriser blev der foretaget behørige justeringer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundbeslutningen for forskelle vedrørende prisernes sammenlignelighed, hvor disse var ønsket og blev behørigt begrundet. Følgelig blev der justeret for forskelle i kreditomkostninger.

4. Dumpingmargen

a) Brasilien

(29) Kommissionen foretog en generel sammenligning af de vejede gennemsnitlige normale værdier og eksportørernes/producenternes vejede gennemsnitlige eksportpriser.

Den vejede gennemsnitlige normale værdi blev imidlertid i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundbeslutningen med hensyn til tre brasilianske selskaber sammenlignet med priserne på alle eksporttransaktioner til Fællesskabet, fordi det konstateredes, at der var et mønster af eksportpriser, som varierede betydeligt alt efter de forskellige perioder. En sammenligning af de vejede gennemsnitlige normale værdier og de vejede gennemsnitlige eksportpriser ville derfor ikke have afspejlet det fulde omfang af den dumping, der fandt sted.

De endelige fastlagte dumpingmargener for de samarbejdende brasilianske eksportører/producenter, der indgik i stikprøven, er følgende, udtrykt i procent af prisen, cif Fællesskabets grænse:

>TABELPOSITION>

(30) Som angivet i betragtning 13 konstateredes det ved undersøgelsen, at et selskab i stikprøven havde nære forbindelser til et andet selskab, som også producerede og solgte den pågældende vare. Førstnævnte selskab ejede næsten halvdelen af aktierne i det sidstnævnte, og selskaberne havde fælles direktører og anvendte samme salgskanaler. På grund af de nære forbindelser mellem de to selskaber var der stor risiko for, at antidumpingforanstaltninger ville blive omgået ved at sende eksporten til Fællesskabet via det selskab, der havde den laveste dumpingmargen, hvis der blev fastlagt to forskellige margener. Det konkluderedes derfor, at der kun skulle fastlægges én dumpingmargen for de to selskaber baseret på det vejede gennemsnit af den dumpingmargen, der konstateredes for begge.

(31) Der blev fastlagt en dumpingmargen for de brasilianske selskaber, som udtrykte, at de var rede til at samarbejde med Kommissionen i forbindelse med undersøgelsen, men som ikke indgik i stikprøven, i overensstemmelse med artikel 9, stk. 6, i grundbeslutningen, på grundlag af den konstaterede vejede gennemsnitlige dumpingmargen for selskaberne i stikprøven, idet der blev set bort fra enhver nulmargen eller minimalmargen. Dumpingmargenen fastsattes til 4,2 % af prisen, cif Fællesskabets grænse.

Selskaberne var:

- Siderúrgica Alterosa Ltda

- Insivi

- Interlagos Siderúrgia Ltda

- Companhia Siderúrgica Lagoa da Prata

- Metalsider Ltda

- Companhia Siderúrgica Pitangui

- Siderpa

- Siderúrgica Valinho SA

- Siderúrgica União Bondespachense

- Viena Siderúrgica do Maranhão SA.

(32) Der fastsattes en dumpingmargen for ikke-samarbejdsvillige selskaber, herunder det i betragtning 12 omhandlede selskab, på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel 18 i grundbeslutningen. Da en sammenligning af oplysningerne vedrørende eksporten til Fællesskabet fra alle samarbejdende brasilianske eksportører/producenter og statistiske oplysninger fra Eurostat viste et meget højt niveau for samarbejde, besluttede Kommissionen, at de mest rimelige foreliggende faktiske oplysninger var dem, der fastlagdes i forbindelse med undersøgelsen, og at den højeste konstaterede dumpingmargen for en eksportør/producent i stikprøven var det bedst egnede grundlag for beregning af en dumpingmargen, da der ikke var grund til at antage, at en ikke-samarbejdsvillig eksportør/producent anvendte dumpingpriser på et lavere niveau end den højest konstaterede margen. En sådan fremgangsmåde blev også anset for at være nødvendig for at undgå at belønne manglende samarbejdsvilje. Således fastlagdes dumpingmargenen for ikke-samarbejdende eksportører/producenter i Brasilien til 6,5 % af prisen, cif Fællesskabets grænse.

b) Rusland og Ukraine

(33) I henhold til artikel 2, stk. 11, i grundbeslutningen blev den fastlagte vejede gennemsnitlige normale værdi for Brasilien sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for Rusland og Ukraine som fastlagt ovenfor.

Dumpingmargenerne for Rusland og Ukraine fastsattes til henholdsvis 2,6 % og 4,0 % af prisen, frit Fællesskabets grænse.

c) Polen

(34) Kommissionen foretog en sammenligning af de vejede gennemsnitlige normale værdier og eksportørernes/producenternes vejede gennemsnitlige eksportpriser i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundbeslutningen.

De to polske selskaber, som samarbejdede i forbindelse med denne antidumpingprocedure, Zaklad Wielkopiecowy Szczecin SPZOO og Huta Szczecin SA, hævdede, at de var to uafhængige enheder. Det konstateredes imidlertid, at de var nært forbundne, da de deler ledere og arbejdere, produktionsfaciliteter, kontorer, og det ene af selskaberne ejer næsten halvdelen af aktierne i det andet. På grund af de nære forbindelser mellem disse to selskaber var der stor risiko for, at antidumpingforanstaltningerne kunne omgås ved at kanalisere eksporten til Fællesskabet via det selskab, der havde den laveste dumpingmargen, hvis der blev fastlagt to forskellige margener. Det konkluderedes derfor, at der kun skulle fastlægges én dumpingmargen for de to selskaber på grundlag af den konstaterede vejede gennemsnitlige dumpingmargen for begge. Der fastlagdes følgende endelige dumpingmargen for disse selskaber udtrykt i procent af prisen, cif Fællesskabets grænse:

>TABELPOSITION>

(35) For polske eksportører, som hverken besvarede Kommissionens spørgeskema eller på anden måde gav sig til kende, fastsattes dumpingmargenen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, i grundbeslutningen. Da en sammenligning af oplysningerne fra de samarbejdende polske eksportører/producenter vedrørende eksporten til Fællesskabet og statistiske oplysninger i Eurostat viste et meget højt niveau for samarbejde, besluttede Kommissionen efter den i betragtning 31 omhandlede fremgangsmåde, at den fastlagte dumpingmargen for de samarbejdende selskaber var det bedst egnede grundlag for fastlæggelsen af en dumpingmargen for ikke-samarbejdsvillige selskaber. Således blev dumpingmargenen for ikke-samarbejdsvillige eksportører/producenter i Polen fastsat til 12,8 % af prisen, cif Fællesskabets grænse.

d) Tjekkiet

(36) I henhold til artikel 2, stk. 11, i grundbeslutningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi sammenlignet med priserne for alle eksporttransaktioner til Fællesskabet, fordi det konstateredes, at der var et mønster for eksportpriser, som varierede stærkt, afhængigt af de forskellige regioner i Fællesskabet. En sammenligning af de vejede gennemsnitlige normale værdier og de vejede gennemsnitlige eksportpriser ville således ikke have afspejlet det fulde omfang af den dumping, der fandt sted.

Den endelige dumpingmargen for den eneste samarbejdende eksportør i Tjekkiet fastlagdes til følgende, udtrykt i procent af prisen, cif Fællesskabets grænse:

>TABELPOSITION>

(37) For tjekkiske eksportører, som hverken besvarede Kommissionens spørgeskema eller på anden måde gav sig til kende, blev dumpingmargenen fastlagt på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, i grundbeslutningen. Da en sammenligning af den samarbejdende tjekkiske eksportørs oplysninger vedrørende eksporten til Fællesskabet og statistiske oplysninger fra Eurostat viste et meget højt niveau for samarbejde, besluttede Kommissionen at følge den i betragtning 31 omhandlede fremgangsmåde og anvende den fastlagte dumpingmargen for det samarbejdende selskab som det bedst egnede grundlag for fastlæggelse af en dumpingmargen for ikke-samarbejdsvillige selskaber. Således fastsattes dumpingmargenen for ikke-samarbejdsvillige eksportører/producenter i Tjekkiet til 7,4 % af prisen, cif Fællesskabets grænse.

E. EF-ERHVERVSGRENEN

(38) Kommissionen anmodede om og modtog oplysninger fra alle producenter inden for Fællesskabet. De samarbejdende producenter udgør derfor EF-erhvervsgrenen, jf. artikel 4, stk. 1, i grundbeslutningen.

F. SKADE

1. Indledende bemærkninger

(39) Med henblik på en undersøgelse af skadens omfang i denne nye undersøgelse gennemgik Kommissionen oplysningerne vedrørende perioden 1992 til 31. marts 1996. Da undersøgelsesperioden omfattede 15 måneder (1. januar 1995 - 31. marts 1996), justerede Kommissionen oplysningerne for denne periode til tolv måneder for at sikre en korrekt sammenligning. Det geografiske anvendelsesområde for undersøgelsen var Fællesskabet bestående af 15 medlemsstater. Det bør imidlertid bemærkes, at oplysningerne vedrørende visse skadesfaktorer (f.eks. forbrug og markedsandel) fra før 1995 blev ekstrapoleret for de tre nye medlemsstater (Østrig, Finland og Sverige).

2. Kumulering

(40) Kommissionen undersøgte, om importen af hæmatit råjern fra Brasilien, Polen, Rusland, Ukraine og Tjekkiet skulle vurderes kumulativt i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i grundbeslutningen.

(41) Kommissionen undersøgte, om alle betingelser for kumulering af importen af de fem berørte lande, jf. artikel 3, stk. 4, i grundbeslutningen, var opfyldt, dvs. at dumpingmargenen for importen af varer fra hvert enkelt land var højere end minimumsværdien, at importmængden fra hvert enkelt land ikke var ubetydelig, samt at det ville være hensigtsmæssigt at foretage en kumulativ vurdering af importmængden på grundlag af konkurrencevilkårene mellem den importerede vare og den i Fællesskabet fremstillede vare. Kommissionen konkluderede, at hæmatit råjern med oprindelse i de fem berørte lande i alle henseender er samme vare som den vare, der fremstilles og sælges i Fællesskabet, at den kan udskiftes med denne, samt at den markedsføres i Fællesskabet gennem tilsvarende salgskanaler og på tilsvarende kommercielle vilkår. Importeret hæmatit råjern bør derfor anses for at være samme vare som den vare, der importeredes fra hvert enkelt land, og som hæmatit råjern, der fremstilledes og solgtes i Fællesskabet.

Importen fra de fem berørte lande blev derfor undersøgt kumulativt.

3. Forbruget i Fællesskabet

(42) Det synlige forbrug i Fællesskabet blev fastlagt som summen af EF-erhvervsgrenens salg på markedet i Fællesskabet og importen til Fællesskabet fra alle tredjelande. Forbruget steg mellem 1992 og undersøgelsesperioden, fra 826 961 tons til 989 622 tons, men tendensen var noget uregelmæssig fra år til år.

4. Dumpingimportens mængde og markedsandel

(43) Importmængden af varer til dumpingpriser fra alle de berørte lande steg betydeligt, fra 441 226 tons i 1992 til 746 251 tons i undersøgelsesperioden.

(44) I de oplysninger fra Eurostat, som disse tal er baseret på, er der ikke skelnet mellem importen af varer fra Tjekkiet og importen af varer fra Slovakiet indtil begyndelsen af 1993. Af det foreliggende bevismateriale fremgår det imidlertid, at der ikke er nogen eksportør/producent af råjern i Slovakiet.

Desuden anvendtes der i Eurostat først fra 1992 en fuldstændig opdeling af importen af varer fra det tidligere Sovjetunionen.

(45) Markedsandelen for dumpingimporten fra alle de berørte lande steg fra 53 % i 1992 til 75 % i undersøgelsesperioden.

5. Priserne på dumpingimporten

(46) De vejede gennemsnitlige cif-priser på al import steg fra 1992 til undersøgelsesperioden. Cif-priserne for importen fra Brasilien og Ukraine lå over mindsteprisen på 149 ECU pr. ton fra indførelsen af midlertidige foranstaltninger (januar 1994) og fremefter. Priserne på importen fra Polen lå under mindsteprisen i 1994, men steg derefter betydeligt. Priserne på importen fra Rusland lå under mindsteprisniveauet i 1994, men steg derefter. Med hensyn til Tjekkiet blev der først indført endelige antidumpingforanstaltninger i januar 1996, og et tilsagn blev godtaget fra en bestemt eksportør/producent på mindsteprisens niveau (149 ECU pr. ton). Foranstaltningerne vedrørende Tjekkiet havde således kun været i kraft i mindre end tre måneder ved udløbet af undersøgelsesperioden for denne fornyede undersøgelse (31. marts 1996).

(47) For at fastslå, om eksportørerne/producenterne anvendte lavere priser end EF-producenterne, foretog Kommissionen på grundlag af de foreliggende oplysninger en sammenligning af EF-producenternes vejede gennemsnitlige priser på markedet i Fællesskabet og hvert enkelt eksportlands sammenlignelige vejede gennemsnitlige priser i samme handelsled, dvs. ab lager for importør/forhandler og ab fabrik for EF-erhvervsgrenen, fortoldet, og med fradrag for omkostninger efter indførsel samt fortjeneste. EF-producenternes salgspriser blev anset for at være priserne ved salg til uafhængige kunder, i påkommende tilfælde justeret til priser ab fabrik.

(48) Resultaterne af denne sammenligning viste følgende underbudsmargener i undersøgelsesperioden for hvert enkelt land:

>TABELPOSITION>

6. EF-erhvervsgrenens situation

Indledende bemærkninger

(49) I løbet af antidumpingundersøgelsen, som resulterede i, at der indførtes foranstaltninger på importen af den pågældende vare med oprindelse i Brasilien, Polen, Rusland og Ukraine, var syv EF-producenter aktive på markedet. Fem af disse producenter har indstillet produktionen siden 1993.

Fire af fem selskaber er større stålproducenter i Fællesskabet, for hvem produktionen af hæmatit råjern i høj grad var underordnet deres hovedaktivitet. I forbindelse med en rationaliseringsproces besluttede de pågældende selskaber at koncentrere sig om deres større produktlinjer og ophørte med at producere hæmatit råjern. For det femte selskabs vedkommende udgjorde den pågældende vare 33 % af den samlede produktion og ferromangan 67 % (hvor der anvendes samme højovne). Den vigtigste grund til at indstille produktionen var selskabets beslutning om at få ferromangan fra andre kilder og således standse processen i højovnen.

Der var derfor ved udløbet af undersøgelsesperioden for denne fornyede undersøgelse kun to EF-producenter tilbage, hvoraf den ene var under administrativ beskyttelse i næsten hele perioden (fra 1992 til september 1995) og faktisk var konkurs. Det andet selskab var bedre stillet i finansiel henseende, men led ikke desto mindre tab.

(50) På grund af ovennævnte situation er skadesfaktorerne beskrevet særskilt for EF-producenterne som helhed og for de to EF-producenter, der var tilbage.

Produktion

(51) Den samlede produktion i forbindelse med den pågældende vare faldt fra 443 724 tons i 1992 til 297 527 tons i 1994 og 238 154 tons i undersøgelsesperioden, dvs. et fald på 46 % i den pågældende periode og 20 % mellem 1994 og undersøgelsesperioden. Der er i ovenstående oplysninger taget hensyn til, at de fem EF-producenter lukkede produktionsfaciliteter.

(52) For de to EF-producenter, der var tilbage, faldt produktionen fra 273 187 tons i 1992 til 253 527 tons i 1994 og 232 314 tons i undersøgelsesperioden, dvs. et fald på 15 % i den pågældende periode og 8 % mellem 1994 og undersøgelsesperioden. Det skal bemærkes, at det selskab, som arbejdede under administrativ beskyttelse, producerede ikke den pågældende vare i de første ni måneder af undersøgelsesperioden.

EF-erhvervsgrenens salgsmængde

(53) EF-producenters samlede salg på markedet i Fællesskabet faldt fra 363 882 tons i 1992 til 269 867 tons i 1994 og 219 693 tons i undersøgelsesperioden, medens de to resterende EF-producenters salg faldt fra 246 476 tons i 1992 til 230 867 tons i 1994 og til 201 673 tons i undersøgelsesperioden.

Markedsandel

(54) Udviklingen i salget i forhold til udviklingen i det synlige forbrug i Fællesskabet viser et fald i EF-producenternes markedsandel fra 44 % i 1992 til 27 % i 1994 og til 22 % i undersøgelsesperioden. Der var et fald i de to resterende producenters markedsandel fra 30 % i 1992 til 23 % i 1994 og til 20 % i undersøgelsesperioden.

Kapacitet og kapacitetsudnyttelse

(55) På grund af lukningen af produktionsfaciliteter faldt den samlede produktionskapacitet fra 1 817 000 tons til 991 334 tons i løbet af den pågældende periode, dvs. et fald på 45 %. De to resterende producenters kapacitet lå konstant på 890 000 tons.

(56) Kapacitetsudnyttelsen har ingen særlig betydning på grund af lukningen af faciliteter og den særlige situation for producenten under administrativ beskyttelse.

Lagre

(57) Der var en nedgang i EF-producenternes lagre fra 151 485 tons i 1992 til 33 207 tons i undersøgelsesperioden. Men disse tal anses ikke for at have betydning på grund af lukningen af produktionsfaciliteter og det efterfølgende salg af lagrene. De to resterende producenters lagre viser en nedgang fra 43 417 tons til 33 207 tons i løbet af den pågældende periode. Den producent, der var under administrativ beskyttelse, fortsatte med at sælge fra lager i en periode på flere måneder i undersøgelsesperioden, samtidig med at produktionen var indstillet.

Prisudvikling

(58) Salgspriserne for den pågældende vare i løbet af den betragtede periode foreligger kun for de to resterende EF-producenters vedkommende. De vejede gennemsnitlige salgspriser for den pågældende vare på markedet i Fællesskabet faldt fra 167 ECU pr. ton i 1992 til 144 ECU pr. ton i 1993, steg til 158 ECU pr. ton i 1994 efter antidumpingforanstaltningernes indførelse og derpå til 174 ECU pr. ton i undersøgelsesperioden. Udtrykt i procent steg priserne med 4 % mellem 1992 og undersøgelsesperioden og med 21 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden.

Fortjeneste

(59) Tallene vedrørende fortjeneste foreligger kun for de to resterende selskaber. Disse tal viser, at de havde tab i den betragtede periode, men tabene mindskedes; de vejede gennemsnitlige tab udgjorde således 36 % af omsætningen i 1992, 19 % i 1994 og 7 % i undersøgelsesperioden.

Beskæftigelse

(60) Beskæftigelsen i de to resterende selskaber faldt fra 444 i 1992 til 384 i undersøgelsesperioden, et fald på 14 %.

Konklusion vedrørende skade

(61) Undersøgelsen viste, at EF-erhvervsgrenen oplevede lukning af produktionsfaciliteter (skønt dette hovedsagelig skyldtes andre faktorer end dumpingimporten), fald i produktion og salg samt tab af markedsandele, selv om der var indført antidumpingforanstaltninger. EF-erhvervsgrenen genvandt ikke tilstrækkelig styrke til at kunne opnå fortjeneste.

G. ÅRSAGSSAMMENHÆNG

1. Indledende bemærkninger

(62) Kommissionen fastslog i beslutning nr. 1751/94/EKSF og nr. 55/96/EKSF, at der var blevet forvoldt EF-erhvervsgrenen skade på grund af dumpingimporten fra Brasilien, Polen, Rusland, Ukraine og Tjekkiet. I denne fornyede undersøgelse måtte det undersøges, om den pågældende import fortsat forvoldte EF-erhvervsgrenen væsentlig skade.

2. Virkningerne af dumpingimporten

(63) Skønt der var en betydelig stigning i importen fra de berørte lande og i deres markedsandele mellem 1992 og undersøgelsesperioden, viser priserne på denne import generelt betydelige stigninger, efter indførelsen af foranstaltninger i 1994, til niveauer over mindsteprisen.

(64) Efterspørgslen i EF har altid været langt større end EF-producenternes evne til at forsyne markedet. I bedste fald var EF-producenterne inden lukningen af produktionsfaciliteter i stand til at dække 45-50 % af efterspørgslen. EF-erhvervsgrenens største bekymring var i højere grad priserne på importen fra de berørte lande end importens mængde og markedsandel.

(65) EF-erhvervsgrenen har ændret sig i løbet af den undersøgte periode, idet fem producenter har indstillet produktionen af den pågældende vare siden 1993. Medens prisen på importeret hæmatit råjern kan have haft virkninger, blev disse selskabers beslutning om at indstille produktionen af den pågældende vare ikke først og fremmest taget på grund af den pågældende import.

(66) Produktionen af hæmatit råjern er den vigtigste indtægtskilde for de to EF-producenter, der var tilbage. Undersøgelsen har vist, at det ene selskab som tidligere angivet var under administrativ beskyttelse i det meste af den betragtede periode og faktisk var konkurs. Selskabet ophørte med at fremstille den pågældende vare i januar 1995 for en periode på ni måneder.

Det andet selskab var, selv om det befandt sig i en bedre finansiel situation, alligevel tabsgivende i den betragtede periode, hovedsagelig på grund af meget høje sociale omkostninger som følge af tidligere omstrukturering. En genberegning af fortjenesten for dette selskab med fradrag uden hensyntagen til disse sociale omkostninger viste, at skønt tabene var tydelige i både 1992 og 1993, opnåede selskabet en beskeden fortjeneste i 1994, 1995 og i undersøgelsesperioden.

3. Konklusion

(67) Som konklusion af denne fornyede undersøgelse har Kommissionen fastslået, at EF-erhvervsgrenen har ændret sig betydeligt, idet der nu kun er to producenter af hæmatit råjern tilbage. Undersøgelsen har yderligere vist, at de resterende producenter havde vanskeligheder inden og i hele den betragtede periode og havde tab, der dog mindskedes. EF-producenternes vanskeligheder var imidlertid strukturbestemte og gjorde sig gældende uafhængigt af dumpingimporten. Trods en betydelig stigning i prisen på den importerede vare efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger befandt EF-erhvervsgrenen sig fortsat i en vanskelig situation.

(68) Det konkluderes derfor, at den skade, der forvoldtes EF-erhvervsgrenen, ikke skyldes dumpingimporten i noget nævneværdigt omfang, da den i vid udstrækning kan tilskrives andre faktorer end importen af varer fra de berørte lande.

H. FÆLLESSKABETS INTERESSER

1. Indledende bemærkninger

(69) Kommissionen undersøgte, om det er i Fællesskabets interesse at opretholde de gældende foranstaltninger, eller om det må konkluderes, at det er i Fællesskabets interesse at ændre eller ophæve foranstaltningerne.

(70) Kommissionen sendte i den forbindelse spørgeskemaer til alle kendte interesserede parter, herunder også EF-producenterne, importører/forhandlere og brugerindustrien. Kommissionen modtog kun begrænsede svar fra brugerne og fra importører/forhandlere af den pågældende vare.

2. EF-erhvervsgrenens interesser

a) EF-erhvervsgrenens natur og struktur

(71) EF-erhvervsgrenen forarbejder især råmaterialet (almindeligvis jernmalm og koks) til hæmatit råjern i en højovn ved temperaturer på over 1 000 °C. Det flydende jern støbes derefter til »pigs« og køles inden lagring og efterfølgende salg. Hæmatit råjern er et lav-teknologisk, basisjernprodukt og er i sig selv et råmateriale, der anvendes ved fremstillingen af gråt støbejern.

(72) EF-erhvervsgrenen består af to selskaber, der ligger i henholdsvis det nordøstlige Italien og det nordvestlige Tyskland. Det er forholdsvis små selskaber, som beskæftigede i alt 393 mennesker i undersøgelsesperioden. Hæmatit råjern er disse selskabers hovedprodukt: det udgjorde ca. 85 % af hvert selskabs omsætning i undersøgelsesperioden.

(73) Den samlede produktion af den pågældende vare i undersøgelsesperioden var ca. 230 000 tons, som næsten udelukkende solgtes på markedet i Fællesskabet. I bedste fald er EF-erhvervsgrenen i stand til at dække ca. 30 % af forbruget i Fællesskabet.

b) Virkningerne af opretholdelse eller afslutning af foranstaltningerne

(74) Undersøgelsen viser, at det i betragtning af arten af de vanskeligheder, som fællesskabsproducenten har haft, er usandsynligt, at EF-erhvervsgrenen kunne drage fordel af disse foranstaltninger.

(75) Det bør endvidere understreges, at de selskaber, som tidligere havde indstillet produktionen af råjern, ikke har genoptaget produktionen trods indførelsen af antidumpingforanstaltninger og den efterfølgende væsentlige prisstigning.

3. Andre parters interesser

(76) På baggrund af ovenstående konklusioner anses det ikke for nødvendigt yderligere at undersøge virkningerne af foranstaltningerne for andre interesserede parter i dette særlige tilfælde.

I. KONKLUSION

(77) I betragtning af ovenstående resultater vedrørende skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser bør antidumpingproceduren vedrørende importen af hæmatit råjern med oprindelse i Brasilien, Tjekkiet, Polen, Rusland og Ukraine afsluttes og foranstaltningerne ophæves -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Antidumpingproceduren vedrørende importen af hæmatit råjern med oprindelse i Brasilien, Tjekkiet, Polen, Rusland og Ukraine afsluttes.

Artikel 2

Beslutning nr. 1751/94/EKSF og nr. 55/96/EKSF ophæves.

Artikel 3

Denne beslutning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne beslutning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 7. maj 1998.

På Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Næstformand

(1) EFT L 308 af 29. 11. 1996, s. 11.

(2) EFT L 182 af 16. 7. 1994, s. 37.

(3) EFT L 12 af 17. 1. 1996, s. 5.

(4) EFT C 104 af 10. 4. 1996, s. 11.