KOMMISSIONENS BESLUTNING af 16. december 1997 om delstaten Thüringens støtte til Thüringer Motorenwerke GmbH (meddelt under nummer K(1997) 4341) (Kun den tyske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (98/664/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have givet de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter en frist til at fremsætte deres bemærkninger, jf. EF-traktatens artikel 93, stk. 2, og

ud fra følgende betragtninger:

I

Ved skrivelse af 12. august 1996, som Kommissionen modtog den 12. august 1996, meddelte de tyske myndigheder Kommissionen en statsstøtte til »Thüringer Motorenwerke GmbH« (herefter benævnt TMW). Der var tale om redningsstøtte i henhold til Thüringens konsolideringsprogram (»Konsolidierungsfonds des Landes Thüringen«), som Kommissionen havde godkendt den 20. december 1995 (1).

Inden for dette program blev der i 1995 og 1996 ydet forskellige lån til i alt 4,8 mio. DEM, uden at Kommissionen havde truffet en beslutning herom. Sagen blev derfor registreret som ikke-anmeldt støtte under sag NN 99/96.

TMW producerer primært motorer til motorkøretøjer.

Ved skrivelse af 8. november 1996 meddelte de tyske myndigheder, at der den 30. september 1996 var indledt en konkursprocedure (»Gesamtvollstreckungsverfahren«) forud for en virksomhedsovertagelse eller en likvidation.

Ved skrivelse af 23. januar 1997 meddelte Kommissionen de tyske myndigheder, at den indledte proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til samtlige støtteforanstaltninger til virksomhedsredning i form af rentebegunstigede lån (til en nominel værdi af 4,8 mio. DEM), hvilket blev begrundet med, at der herskede tvivl om:

- hvorvidt lånene var forenelige med fællesmarkedet, da de havde en løbetid på over seks måneder

- hvorvidt de lån, der blev ydet i 1996, var forenelige med fællesmarkedet, da princippet om, at redningsstøtte skal udbetales på en gang, tilsyneladende ikke var overholdt; der herskede også tvivl om, hvilken karakter støtten havde, samt om hvorvidt støtteperioden faktisk blev anvendt til at udarbejde en sammenhængende omstruktureringsplan til sikring af virksomhedens rentabilitet på længere sigt

- hvorvidt der i de forelagte aktivitetsplaner var taget hensyn til alle de forskellige forpligtelser, der blev indgået i forbindelse med Treuhandanstalts privatisering af virksomheden IFA Motorenwerke Nordhausen GmbH.

Det blev ligeledes understreget i skrivelsen, at de aktivitetsprognoser, som Tyskland havde forelagt, på ingen måde tog højde for, at TMW befandt sig i en konkurssituation.

Kommissionen opfordrede i en meddelelse offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (2) de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til de pågældende foranstaltninger senest en måned efter offentliggørelsen.

II

De tyske myndigheder anmodede den 24. februar 1997 om en måneds forlængelse af den frist, der oprindelig var fastsat for fremsendelse af bemærkninger, hvilket Kommissionen indrømmede, og myndighederne fremsendte derefter deres bemærkninger ved skrivelse af 1. april 1997. Da disse bemærkninger efter Kommissionens opfattelse ikke var fyldestgørende, stillede den nye spørgsmål ved skrivelser af henholdsvis den 7. maj 1997 og 6. august 1997. Tyskland fremsendte derefter yderligere oplysninger ved skrivelser af henholdsvis den 26. juni 1997, 10. oktober 1997 og 6. november 1997.

a) De tyske myndigheder minder om, at de tre lån på henholdsvis 2 mio. DEM, 0,8 mio. DEM og 2 mio. DEM, som den offentligretlige Thüringer Aufbaubank (herefter benævnt TBA) ydede i henholdsvis juli 1995, februar 1996 og april 1996, skulle godkendes af Kommissionen og tilbagesøges, hvis denne afgav en negativ beslutning.

b) Endvidere præciserer Tyskland, at der blev truffet aftale om det første lån, mens TMW tilhørte Antriebstechnik Weimar-Amberg GmbH (herefter benævnt AWA). Efter AWA's konkurs, fiaskoen med (hvad Tyskland benævner) »den første omstrukturering« af TMW og en intervention fra REBAG, der planlagde at indskyde 2 mio. DEM, viste det sig, at det første lån ikke var tilstrækkeligt til at gennemføre en ny omstruktureringsplan. En forretningsbank erklærede sig derefter rede til at yde et lån på 6 mio. DEM, hvis delstaten Thüringen ville stille garanti. En sådan garanti blev dog ikke stillet, fordi der ifølge de tyske myndigheders oplysninger af 6. november 1997 var tvivl om, hvorvidt omstruktureringsplanen kunne gennemføres, da der ikke herskede sikkerhed med hensyn til virksomhedens ledelse, og da regnskabssituationen var forværret. I det tidsinterval, der skulle gøre det muligt at genskabe betingelserne for ydelse af forretningsbankens lån, ydede TAB det tredje lån for at sikre TMW's likviditet. Denne plan, som de tyske myndigheder benævner »den anden omstruktureringsplan«, viste sig også at være en fiasko. Efter TMW's konkurs krævede TAB lånene tilbagebetalt og tog retlige skridt til at inddrive sine tilgodehavender.

c) Tyskland mener stadig, at lånene til TMW blev ydet som »omstruktureringsstøtte«.

d) På baggrund af de oplysninger, som Tyskland har fremsendt, kan der opstilles følgende tabel:

>TABELPOSITION>

Gælden udgør pr. 30. juni 1996 16,1 mio. DEM. Produktionen har været indstillet siden september 1996.

e) Tyskland meddelte ved skrivelse af 10. oktober 1997 Kommissionen, at TMW ikke mere eksisterer som virksomhed.

III

Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra tredjemand.

IV

a) Delstaten Thüringen har successivt ydet tre lån til TMW gennem TBA. Det er klart, at der i betragtning af TMW's finansielle situation burde have været ydet lån til virksomheden for at sikre dens betalingsdygtighed og kreditværdighed over for en forretningsbank. Lånebetingelserne, der er gunstige for TMW, fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene. Endvidere er markedet for motorer til køretøjer, hvor TMW driver forretning, præget af en betydelig samhandel inden for EF. Der er derfor tale om statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1.

b) Delstaten Thüringens konsolideringsprogram, som Kommissionen godkendte den 20. december 1995 (3), og som udgør grundlaget for de rentebgunstigede lån, giver mulighed for at yde rednings- og omstruktureringsstøtte, jf. definitionen i EF's rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (4) (herefter benævnt rammebestemmelserne). Der kræves individuel anmeldelse af sager inden for følsomme sektorer, f.eks. motorkøretøjsindustrien. Endvidere blev det første lån på 2 mio. DEM ydet i juli 1995, dvs. før Kommissionen havde godkendt ordningen. De tyske myndigheder skulle således have anmeldt det første lån som en ad hoc-støtte, hvilket ikke er sket.

Kommissionen bemærkede i sin skrivelse af 6. februar 1996, at Tyskland havde erklæret sig indforstået med at foretage individuel anmeldelse af alle tilfælde af gentagen rednings- eller omstruktureringsstøtte til samme virksomhed, hvis beløbet for den tidligere ydede omstruktureringsstøtte oversteg 1 mio. ECU (dvs. 1,9 mio. DEM). Tyskland, der betragter alle de omhandlede støtteforanstaltninger som omstruktureringsstøtte, skulle således have foretaget særskilt anmeldelse af det andet og tredje lån, hvilket heller ikke er sket.

På basis af ovenstående konkluderer Kommissionen, at alle tre lån var anmeldelsespligtige efter EF-traktatens artikel 93, stk. 3. Da de tyske myndigheder endvidere ikke har respekteret denne artikels opsættende virkning, men har ydet tre lån uden at afvente Kommissionens endelige beslutning, er den støtte, der er knyttet til hvert af disse lån, formelt ulovlig.

c) Støtteelementet i de omhandlede lån afhænger af den pågældende virksomheds finansielle situation. Hvis denne situation ikke er særlig dårlig, består støtten i forskellen mellem det beløb, som virksomheden ville kunne opnå hos en forretningsbank i overensstemmelse med den risiko, virksomheden frembyder, og det lån, staten yder. Hvis virksomheden derimod er i en vanskelig finansiel situation, vil ingen forretningsbank yde et lån. I så fald skal Kommissionen normalt undersøge, om støtteelementet svarer til hele lånet. På grundlag af de oplysninger, som de tyske myndigheder har meddelt, f.eks. om TMW's regnskabssituation i 1995 og 1996 og den meget negative udvikling i omsætningen, mener Kommissionen, at TMW i 1995 og 1996 var i en så alvorlig finansiel situation, at virksomheden ikke engang kunne opnå et mindre lån uden statsindgreb. Kommissionen mener derfor, at støttebeløbet svarer til hele lånebeløbet, dvs. 4,8 mio. DEM.

d) I henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 1, er støtte, der opfylder de dér opstillede kriterier, principielt uforenelig med fællesmarkedet. EF-traktatens artikel 92, stk. 2, indeholder imidlertid visse undtagelser. I betragtning af støttens art og formål kan artikel 92, stk. 2, litra a) og b), ikke finde anvendelse i det foreliggende tilfælde. Tyskland har heller ikke argumenteret for eller påvist, at formålet med den omhandlede støtte skulle være at opveje de økonomiske ulemper, som Tysklands deling har forårsaget. Kravene i EF-traktatens artikel 92, stk. 2, litra c), er således heller ikke opfyldt.

I artikel 92, stk. 3, anføres de former for støtte, der kan betragtes som forenelige med fællesmarkedet. Foreneligheden med traktaten skal i den forbindelse vurderes inden for rammerne af Fællesskabet som helhed og ikke i en rent national sammenhæng. For at sikre at fællesmarkedet fungerer korrekt og i betragtning af princippet i EF-traktatens artikel 3, litra g), skal undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3, fortolkes strikt. Hvad angår undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra b), er det klart, at formålet med den omhandlede støtte ikke er at fremme virkeliggørelsen af et projekt af fælleseuropæisk interesse, ligesom der heller ikke er tale om et projekt, der kan afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i den tyske økonomi.

For at kunne vurdere om den påtænkte støtte er forenelig med fællesmarkedet i henhold til en af undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) eller c), skal Kommissionen undersøge, om støtten bidrager til den langsigtede udvikling af det pågældende område, eller om betingelserne i EF's rammebestemmelser for statsstøtte til motorkøretøjsindustrien (5) og EF's rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder er opfyldt.

V

Tyskland anfører, at der i dette tilfælde er tale om støtteforanstaltninger til tre på hinanden følgende omstruktureringer. Kommissionen mener ikke, at det forholder sig sådan.

a) Det fremgår af de dokumentationer, Tyskland har fremlagt, at formålet med de tre lån var en kortsigtet sikring af TMW's solvens, i og med at der stilles finansielle ressourcer til rådighed til betaling af lønninger og forfalden gæld. Endvidere kan lånene ikke både sikre virksomhedens solvens på kort sigt og give mulighed for finansiering af et hypotetisk omstruktureringsprogram, selv ikke hvis man medregner de begrænsede midler, som REBAG ville have stillet til rådighed for TMW. De oplysninger, som Tyskland har meddelt efter indledningen af proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, afkræfter ikke denne vurdering. De tre lån må på grund af deres art og formål betragtes som redningsstøtte.

b) Selv hvis Kommissionen i første omgang var gået ud fra, at der var tale om omstruktureringsstøtte, således som Tyskland med urette hævder, er det en kendsgerning, at Tyskland i forbindelse med ydelsen af det første lån på intet tidspunkt har informeret Kommissionen om, at der forelå en omstruktureringsplan i rammebestemmelsernes betydning. Uden en sådan plan kan Kommissionen imidlertid ikke betragte den påståede omstruktureringsstøtte som forenelig med traktaten.

c) De tyske myndigheder har ikke forelagt oplysninger, der har kunnet fjerne den tvivl, som Kommissionen ved indledningen af proceduren havde givet udtryk for med hensyn til, om der i forbindelse med det andet og det tredje lån forelå en sammenhængende omstruktureringsplan, der på længere sigt skulle kunne genoprette TMW's rentabilitet. Kommissionen mener endvidere ikke, at planen for en nyorientering af virksomhedens aktiviteter, som kun beskrives kort i anmeldelsen, og som efterfølgende er blevet utilstrækkelig belyst i Tysklands svar på de supplerende spørgsmål, Kommissionen stillede i løbet af 1996 og efter indledningen af proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, kunne genoprette virksomhedens rentabilitet på længere sigt. Det banklån på 6 mio. DEM, som er nævnt i flere af Tysklands skrivelser blev i sidste ende ikke ydet af den bank, virksomheden normalt benyttede, da delstatsgarantien ifølge oplysningerne i skrivelsen af 6. november 1997 ikke blev stillet, fordi der blev sat spørgsmålstegn ved, om virksomhedens omstruktureringsplan kunne gennemføres. Åbenbart konkluderede både de lokale myndigheder, der afviste at stille en yderligere garanti på 6 mio. DEM, og den forretningsbank, der ikke ville yde et lån uden garantistillelse fra det offentlige, at den nævnte »omstrukturering« ikke kunne genoprette TMW's rentabilitet på længere sigt. En anden konklusion, som Kommissionen drager efter at have foretaget en kronologisk gennemgang af begivenhederne, er, at det tredje lån blev ydet på et tidspunkt, hvor de tyske myndigheder allerede var i tvivl om værdien af omstruktureringsplanen og virksomhedens rentabilitet.

Det absolutte krav om, at der skal foreligge og gennemføres en plan til genopretning af virksomhedens rentabilitet på længere sigt, er således hverken opfyldt for den anden eller tredje »omstruktureringsstøttes« vedkommende. Kommissionen konkluderer derfor, at de to sidste lån også er uforenelige med traktaten.

d) Endvidere fremgår det klart af tidsplanen for ydelsen af lånene, der strækker sig over ni måneder, og af opdelingen af det samlede lånebeløb i tre særskilte aftaler af forskellig størrelse (på henholdsvis 2 mio. DEM, 0,8 mio. DEM og 2 mio. DEM), at der er tale om tre på hinanden følgende støtteforanstaltninger, der ikke må forveksles med en betaling i trancher, som i øvrigt var fastsat i de forskellige låneaftaler).

Ifølge rammebestemmelserne bør omstruktureringsstøtte såvel som redningsstøtte normalt kun ydes én gang. Gentagen støtte i støtteberettigede områder vil i den forbindelse ikke blive bedømt med større velvilje end i ikke-støtteberettigede områder.

e) Selv hvis Kommissionen havde accepteret, at der - som de tyske myndigheder med urette hævder - var tale om omstruktureringsstøtte, havde den følgelig kun kunnet konkludere, at de tre omhandlede lån er uforenelige med traktaten.

f) Man behøver efter Kommissionens opfattelse ikke specielt at fremhæve, at TMW's konkurs og selskabets ophør som virksomhed har bekræftet, at det var umuligt at genoprette virksomhedens rentabilitet på længere sigt ved hjælp af den omstruktureringsplan, som de tyske myndigheder fremsendte.

VI

Kommissionen har foretaget en grundig gennemgang af de dokumenter, som de tyske myndigheder har fremsendt, og konkluderer på det grundlag, at der er tale om tre på hinanden følgende redningsstøtteforanstaltninger, hvilket fremgår af de omhandlede låns art og formål. Foranstaltningernes forenelighed med traktaten skal herefter undersøges på dette grundlag.

a) Kommissionen konstaterer, at det første låns løbetid (fra juli 1995 til februar 1996, hvor det andet lån blev ydet) strækker sig over lidt over seks måneder. Dette tilbagebetalingspligtige lån udgør klart likviditetsstøtte. Som det fremgår af låneaftalen med TAB, er beløbet begrænset til det, der er nødvendigt for virksomhedens videre drift, herunder dækning af sociale udgifter og løbende udgifter. Lånet er endvidere begrundet med risikoen for en nært forestående betalingsstandsning og dermed medarbejdernes eventuelle arbejdsløshed. I betragtning af virksomhedens aktivitetsniveau, således som det f.eks. fremgår af omsætningen i 1995 og 1996, kan den omhandlede redningsstøtte på grund af sit omfang ikke forventes at ville ændre den industrielle balance i andre medlemsstater.

Den første redningsstøtte i form af det første lån er således i overensstemmelse med rammebestemmelserne. Kommissionen konkluderer derfor, at selv om støtten er ulovlig, er den forenelig med traktaten, da den falder ind under undtagelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

b) Ifølge rammebestemmelserne er redningsstøtte principielt en engangsforanstaltning. Gentagne redningsforanstaltninger (i dette tilfælde de nye lån), der blot opretholder status quo, udsætter det uundgåelige og i den mellemliggende tid vælter de industrielle og sociale problemer over på mere effektive producenter og andre medlemsstater, er selvfølgelig uacceptable. Redningsstøtte bør således ydes som led i et tidsmæssigt begrænset enkeltstående forløb, i løbet af hvilket virksomhedens fremtid kan vurderes.

De pågældende støtteforanstaltninger gjorde det muligt at opretholde driften af TMW fra juli 1995 indtil indledningen af konkursproceduren i slutningen af september 1996, dvs. 15 måneder i alt, mens det i rammebestemmelserne fastslås, at det tidsrum, hvori der ydes støtte, normalt ikke må overskride seks måneder. Endvidere mener Kommissionen ikke, at der blev udarbejdet en reel omstruktureringsplan til genopretning på længere sigt af virksomhedens rentabilitet i den yderligere periode, hvor virksomheden takket være det andet og tredje lån blev holdt i gang. Endelig begrunder de tyske myndigheder ikke ydelsen af de to sidste lån med eksterne faktorer eller faktorer, der var uforudsigelige for virksomheden.

Følgelig kan den ulovlige støtte i form af det andet og tredje lån ikke falde ind under undtagelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), da støtten ifølge denne bestemmelse skal bidrage til et områdes langsigtede udvikling, hvilket i denne sag ikke er tilfældet, når man går ud fra, at støtten blot skulle dække virksomhedens driftsomkostninger og tab uden gennemførelse af strukturforbedringer. Kommissionen mener endvidere ikke, at undtagelserne for visse former for driftsstøtte i støtteberettigede områder efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), kan finde anvendelse, navnlig fordi disse former for driftsstøtte ikke kan ydes i strid med de specifikke regler for støtte til kriseramte virksomheder, og fordi støtten skal fremme en varig og harmonisk udvikling af den økonomiske aktivitet, hvilket klart ikke er tilfældet her. Endelig kan de omhandlede støtteforanstaltninger ikke falde ind under undtagelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), da de ikke opfylder betingelserne i rammebestemmelserne.

VII

Ifølge rammebestemmelserne skal Kommissionen tage hensyn til de små og mellemstore virksomheders særlige situation. I TMW's tilfælde ændrer disse særlige hensyn ikke vurderingen af støtten.

Da støtten i form af andet og tredje lån er ulovlig og uforenelig med traktaten, skal de tyske myndigheder søge støtten tilbagebetalt. Tilbagebetalingen af støtten med renter, der tilskrives fra ydelsestidspunktet med en sats svarende til den referencesats, der på det tidspunkt blev anvendt ved beregningen af nettosubventionsækvivalenten for regionalstøtte i Tyskland, skal ske i overensstemmelse med procedurerne og bestemmelserne i tysk ret -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Støtten til Thüringer Motorenwerke GmbH i form af det første lån på 2 mio. DEM fra juli 1995 er ulovlig, men forenelig med fællesmarkedet, da den falder ind under undtagelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

Artikel 2

Støtten til Thüringer Motorenwerke GmbH i form af det andet lån på 0,8 mio. DEM fra februar 1996 og det tredje lån på 2 mio. DEM fra april 1996 falder ikke ind under undtagelserne i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, og er derfor uforenelig med fællesmarkedet.

Artikel 3

Tyskland søger den i artikel 2 nævnte støtte tilbagebetalt. Tilbagebetalingen af støtten skal ske i overensstemmelse med procedurerne og bestemmelserne i tysk ret og med renter, der tilskrives fra ydelsestidspunktet med en sats svarende til den referencesats, der på det tidspunkt blev anvendt ved beregningen af nettosubventionsækvivalenten for regionalstøtte i Tyskland.

Artikel 4

Tyskland underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 5

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfærdiget i Bruxelles, den 16. december 1997.

På Kommissionens vegne

Karel VAN MIERT

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 215 af 25.7.1996, s. 6.

(2) EFT C 104 af 3.4.1997, s. 6.

(3) Se fodnote 1.

(4) EFT C 368 af 23.12.1994, s. 12.

(5) EFT C 284 af 28.10.1995, s. 3.