Meddelelse fra Kommissionen om overdragelse af små og mellemstore virksomheder (98/C 93/02)

(EØS-relevant tekst)

INDLEDNING

Virksomhedsoverdragelser er et af de centrale elementer i Europa-Kommissionens erhvervspolitik (1). Efter oprettelsen og udviklingen af virksomheden er overdragelsen den tredje afgørende fase i en virksomheds livscyklus (2). Der er mange arbejdspladser på spil, når virksomhedens grundlægger, når pensionsalderen og ønsker at afhænde virksomheden.

I undersøgelser af nyere dato har konklusionerne været, at mere end 5 millioner virksomheder i EU, hvilket svarer til ca. 30 % af alle virksomhederne i EU, står over for at skulle overdrages i de kommende år. Det forventes, at ca. 30 % af disse virksomheder, dvs. 1,5 millioner, vil forsvinde som følge af dårlig forberedelse af deres overdragelse. Dette betyder, at ca. 6,3 mio. arbejdspladser vil være i fare (3).

Europa-Kommissionens indsats på dette område startede den 28. og 29. januar 1993 med afholdelsen af et symposium i Bruxelles med det formål at få oplysninger om situationen i de enkelte medlemsstater og definere bedste praksis med hensyn til virksomhedsoverdragelser. Dette symposium blev fulgt op af en bred høring af alle de berørte parter på grundlag af en særlig meddelelse (4). Høringen førte den 7. december 1994 til vedtagelse af en formel henstilling fra Kommissionen til medlemsstaterne vedrørende overdragelse af små og mellemstore virksomheder (SMV'er) (5).

I artikel 9 i henstillingen opfordres medlemsstaterne til senest den 31. december 1996 at underrette Kommissionen om gennemførte foranstaltninger. Allerede i løbet af 1996 anmodede Kommissionen alle medlemsstaterne om at indsende foreløbige oplysninger vedrørende foranstaltninger gennemført med hensyn til de forskellige aspekter i henstillingen og verdrørende planer om eventuelle yderligere ændringer af en eksisterende lovgivning.

I sit forslag til Rådets afgørelse om det tredje flerårige program for SMV'er gav Kommissionen udtryk for, at den havde til hensigt at fremlægge forslag til yderligere initiativer, herunder en samordnet aktion, på grundlag af en evaluering af opfølgningen af henstillingen fra 1994 (6). Rådets afgørelse af 9. december om det tredje flerårige program for SMV'er bekræftede målene med en fortsat indsats på dette område (7). I forlængelse af denne afgørelse afholdt Europa-Kommissionen den 3. og 4. februar 1997 et forum om overdragelse af virksomheder i Lille (Frankrig). Evalueringen af de oplysninger, der er blevet forelagt af medlemsstaterne samt fremkommet på plenarmøderne og i de forskellige workshopper, gav de resultater, der præsenteres i denne meddelelse.

Efter at Kommissionen offentliggjorde sin henstilling, er der flere medlemsstater, der enten har vedtaget eller overvejer at vedtage foranstaltninger til forbedring af det lovgivningsmæssige og skattemæssige miljø på dette område. Der er desuden i de fleste medlemsstater et ønske om at gøre det lettere at overdrage SMV'er. Alle de berørte parter, dvs. myndighederne, erhvervsorganisationerne og virksomhederne selv begynder at forstå omfanget af denne opgave. Dette er meget vigtigt, idet et af de vigtigste mål med Kommissionens indsats netop er at få de berørte parter til at forstå problemet.

GENNEMFØRTE OG FORESLÅEDE FORANSTALTNINGER

De fleste af de allerede gennemførte foranstaltninger vedrører ændringer på det juridiske område med henblik på at fremme og lette forberedelserne i forbindelse med virksomhedsoverdragelser (jf. punkt A nedenfor). Flere medlemsstater har ændret skattereglerne i forbindelse med overførsler, især gennem en nedsættelse af arveafgifter og beskatningen af gaver (jf. punkt B). Andre initiativer sigter mod af forbedre finansielle muligheder for virksomheder ved overdragelsen (jf. punkt C). Der er desuden en række praktiske aspekter, der kan have stor betydning for en vellykket overdragelse (jf. punkt D).

A. Juridiske foranstaltninger vedrørende virksomhedsoverdragelser

I nogle medlemsstater er der i de seneste år blevet gennemført juridiske foranstaltninger for at gøre det lettere at overdrage virksomheder. De fleste af foranstaltningerne vedrører privatret og selskabsret. På nogle områder er der sket fremskridt, mens der på andre områder næsten ikke er sket noget, og forbedringerne er meget ulige fordelt på medlemsstaterne. Følgende områder er af stor betydning:

1. Omdannelse af interessentskaber og kommanditselskaber til anparts- eller aktieselskaber og omvendt

En ændring af en virksomheds juridiske form (omdannelse) kan være en nyttig ting for overdrageren, fordi han kan forberede en overdragelse med den mest hensigtsmæssige struktur, og for virksomhedsovertageren, der f.eks. kan indføre hensigtsmæssige procedurer for beslutningstagningen. Der er dog nogle medlemsstater, der i sådanne tilfælde kræver en opløsning af virksomheden og oprettelse af en ny virksomhed, hvilket er et krav, der indebærer mange byrder, og ofte hindrer en vellykket overdragelse.

Som påpeget i henstillingens artikel 4, litra a), er det derfor vigtigt, at SMV'erne i alle medlemsstaterne har mulighed for at overgå fra en retlig status til en anden, uden at virksomheden først skal opløses.

I den tyske lov fra 1994 om virksomhedsomdannelser (Umwandlungsgesetz) blev der indført forskellige former for omdannelser som f.eks. fusion, ændring af juridisk status og opsplitning. Loven indførte også begrebet opdeling af virksomheder i tysk selskabsret. Disse regler gælder både for anparts- og aktieselskaber og for interessentskaber og kommanditselskaber og kan derfor anvendes ved mange overdragelser af SMV'er. Loven blev ledsaget af skatteregler (Umwandlungssteuergesetz), der skal sikre skatteneutralitet ved omdannelser (jf. B.4 nedenfor).

I henhold til spansk lovgivning findes der allerede i stort omfang muligheder for omdannelse af interessentskaber og kommanditselskaber til anparts- eller aktieselskaber og omvendt.

I henhold til lovgivningen i Østrig (Umwandlungsgesetz) kan anparts- og aktieselskaber omdannes ved fusion til fordel for den største anparts- eller aktiebesidder eller ved omdannelse til nyoprettet interessentskab eller kommanditselskab. Disse operationer er blevet gjort lettere i 1996 ved vedtagelsen af skatteregler (Umgründungssteuergesetz), der skal sikre skatteneutralitet ved omdannelser (jf. B.4 nedenfor). Omdannelse af interessentskaber eller kommanditselskaber til anparts- eller aktieselskaber er ikke dækket af loven, og kan kun finde sted gennem integrering af interessentskabets eller kommanditselskabets aktiver (i form af indskud i naturalier) i anparts- eller aktieselskabet. Ovennævnte skattefritagelser gælder for denne type omdanelser først efter, at selskabet har eksisteret i et nærmere fastsat tidsrum. I henhold til lovgivningen i Finland er det muligt at omdanne et interessentskab eller kommanditselskab til et anparts- eller aktieselskab, mens det omvendte ikke er muligt. I Sverige er omdannelse af selskaber i forbindelse med overdragelser blevet gjort lettere ved vedtagelsen af en ny lov i 1996.

Ovennævnte lovgivningsinitiativer i forskellige medlemsstater har haft en positiv virkning i praksis. Disse erfaringer bør derfor indgå i overvejelserne i andre medlemsstater, hvor sådanne omdannelser ikke er tilladt, eller hvor de rent skattemæssigt har negative konsekvenser, som f.eks. i Det Forenede Kongerige, Danmark og Irland (jf. bilaget, tabel 2).

2. Forenklede aktieselskaber

Det bør være muligt for SMV'er at omdanne sig fra enkeltmandsvirksomheder, interessentskaber eller kommanditselskaber til anparts- eller aktieselskaber. Det er rigtigt, at et anpartsselskab (Sàrl, GmbH) også er en juridisk enhed, der i stor udstrækning er adskilt fra selskabsdeltagerne og kan fortsætte med at eksistere, hvis en af disse dør. Mens denne selskabsform kan være velegnet for meget små selskaber, fordi der kræves en mindre selskabskapital, er den mindre hensigtsmæssig for et mellemstort selskab, fordi dens kreditværdighed i bankerne normalt er mindre end et aktieselskabs kreditværdighed. I mange lande tillader lovgivningen i øvrigt ikke, at en anpartsselskab udsteder ihændehaveranparter, hvilket betyder, at det er vanskeligere at overdrage den selskabstype fra anden til tredje generation (og efterfølgende generationer), hvor der normalt skal tages hensyn til mange arvingers krav. Dette kan bedst gøres, hvis der er tale om et aktieselskab (SA, AG).

Det er af denne grund, at det i henstillingens artikel 4, litra b), anføres, at begrebet forenklet aktieselskab bør indføres i alle medlemsstaternes lovgivning, således at alle SMV'er får lettere adgang til at danne et sådant selskab, som bedre kan klare en overdragelsesproces, samtidig med, at det giver mulighed for at fordele aktierne mellem nuværende og fremtidige arvinger i overensstemmelse med arveretten.

Indtil nu er det kun i Tyskland, at der er blevet indført et sådant forenklet aktieselskab i aktieselskabsloven (Aktiengesetz). Denne lov blev ændret i 1994 for at gøre det lettere for SMV'er at danne et forenklet aktieselskab (kleine Aktiengesellschaft). Med lovændringerne er der indført nogle lettelser med hensyn til oprettelse og drift af et sådant selskab, f.eks. færre formaliteter i forbindelse med den årlige generalforsamling, hvis selskabet er under en vis størrelse, fritagelse for kravet om en bestyrelse i selskaber med under 500 ansatte samt mulighed for at udelukke forkøbsret til nye aktier.

I Frankrig blev Société par actions Simplifiée (SAS) indført i 1994. Hensigten med denne juridiske form er imidlertid at lette samarbejdet mellem store selskaber, og det er derfor ikke et hensigtsmæssigt instrument for alle SMV'er, specielt ikke for de helt små. I en rapport om modernisering af selskabsretten, som blev forelagt for den franske premierminister af medlem af senatet Ph. Martini (8), foreslås det, at det bliver gjort lettere at oprette et sådant selskab.

Andre medlemsstater bør også overveje at gøre det lettere at danne et aktieselskab, så denne selskabsform i højere grad vil kunne anvendes af SMV'er.

3. Énmandsaktieselskab

Mens aktieselskabet for så vidt angår virksomhedsoverdragelser ofte er den bedst egnede juridiske form, er der mange medlemsstater, der har fastsat store krav med hensyn til antal tegnere og/eller aktionærer. Som et resultat heraf er der mange ledere af små virksomheder, der afstår fra at vælge denne juridiske form, fordi den er for kompleks.

Det tolvte selskabsdirektiv (9), der tillader oprettelse af selskaber med kun en enkelt deltager, gælder i princippet for anpartsselskaber. I henhold til artikel 6 gælder bestemmelserne i dette direktiv også, hvis en medlemsstat tillader, at et aktieselskab kan være et enkeltsmandsselskab. I de mange medlemsstater, der er har indført en sådan mulighed, gælder direktivet stadig kun for anpartsselskaber, mens der for aktieselskaber stadig kræves flere stiftere. Af ovennævnte grunde vil det også være ønskeligt, at aktieselskaber kan oprettes og drives af en enkelt selskabsdeltager (jf. artikel 4, litra c), i henstillingen). Dette er allerede tilfældet i Danmark, Tyskland (siden revideringen af Aktiengesetz i 1994), Finland, Spanien (siden 1995), Nederlandene og Sverige. Siden 1995 har det i Belgien været muligt med en enkelt aktionær i et aktieselskab, medens der stadig skal være mindst to tegnere ved stiftelsen.

Andre medlemsstater bør overveje at ændre deres selskabsret, således at der bliver mulighed for aktieselskaber med en enkelt tegner/aktionær. I Frankrig indeholder Marini-rapporten (10) forslag herom.

4. Virksomhedernes kontinuitet

Mange små og mellemstore virksomheder oprettes, uden at iværksætteren først indhenter juridisk rådgivning. Det skal selvfølgelig fortsat være muligt at gøre det på denne måde, men det fører somme tider til en situation, hvor strategiske valgmuligheder og juridiske dispensationer ikke udnyttes optimalt, især i tilfælde af virksomhedsejerens pludselige død. Mange virksomheder er derfor underlagt bestemmelser, der kræver deres ophør. Nogle få ændringer i den nationale lovgivning kunne forbedre situationen betydeligt:

a) Det juridiske kontinuitetsprincip

Som påpeget i henstillingens artikel 5, litra a), bør interessentskabernes og kommanditselskabernes kontinuitet indføres i de nationale lovgivninger som et juridisk princip, således at man undgår ubegrundede opløsninger af SMV'er. Dette princip findes allerede i Italien og Portugal, og disse to lande repræsenterer bedste praksis på dette område.

I Tyskland er dette princip blevet indført for personselskaber inden for de liberale erhverv (ved Partnerschaftsgesellschaftengesetz fra 1994). En mere generel indførelse i tysk lovgivning indgår i udkastet fra 1996 til forslag til revidering af handelsloven (Handelsrechtsreformgesetz).

b) Forkøbsret

En anden metode til at opnå en større grad af kontinuitet i interessentskaber og kommanditselskaber kunne være indførelsen af en ret for virksomhedsejeren til at overdrage hans eller hendes »næringsbrev«, også foreløbigt, til et familiemedlem i tilfælde af død, sygdom eller anden vedvarende uarbejdsdygtighed, der gør det umuligt at videreføre virksomheden (som f.eks. indført ved lov i Luxembourg i 1988 - Loi réglementant l'accès aux professions d'artisan, de commerçant, d'industriel ainsi qu'à certaines professions libérales).

I Belgien blev der ved en lov om ændring af de koordinerede selskabslove (Loi de Réparation) åbnet en mulighed for at anvende godkendelsesklausuler og klausuler om forkøbsret i aftaler vedrørende succession eller likvidation af slægtninges sameje, hvilket ikke tidligere var tilladt. Virksomhedsejere har således nu en større grad af aftalemæssig frihed med hensyn til planlægning af virksomhedens succession og videreførelse af denne inden for familiens rammer. Dette opnås ved at kræve en godkendelse fra arvingernes side eller ved at give en af disse forkøbsret til selskabet.

Interessentskaber og kommanditselskaber, der er en meget udbredt selskabsform blandt SMV'er på det europæiske kontinent, er en svag form for sammenslutning, når det gælder om at modstå de spændinger, der ofte opstår i forbindelse med en overdragelse. Dette gælder især, hvis flere arvinger kræver deres andel i virksomheden, og kræver den udbetalt i kontanter. Resultatet er, at interessentskaberne og kommanditselskaberne oftest opløses og dermed ophører deres økonomiske aktivitet og eventuelle arbejdspladser forsvinder. For at forhindre at personselskaber opløses af arvinger med modstridende interesser har en række medlemsstater indført en forkøbsret eller anden præferenceordning vedrørende andelene i en virksomhed til fordel for en arving, som arbejder i virksomheden, samt i denne forbindelse bestemmelser om kompensation til de andre arvinger (f.eks. i Luxembourg i artikel 815-1 til 815-18 i Code Civil, som ændret ved Loi relative à l'organisation de l'indivision et étendant l'attribution préférentielle en case de succession aux entreprises commerciales, industrielles et artisanales af 1993; for så vidt angår landbrugsvirksomheder i Belgien henvises til artikel 4 i lov af 1988).

c) Administratiekantoor, Trust, Fiducie

Virksomhedernes kontinuitet ville også kunne forbedres gennem indførelsen af en form for certificering af aktier/anparter i de nationale lovgivninger, som det er tilfældet i nederlandsk lovgivning (administratiekantoor). Man overvejer i øvrigt at indføre tilsvarende bestemmelser i Belgien.

Et endnu mere effektivt instrument ville være indførelsen af begrebet »trust«, som kendes fra engelsk ret, eller andre lignende former, som allerede er indført i Tyskland (Treuhandgesellschaft) og i Luxembourg (fiducie). Også i Belgien og Frankrig overvejer man at indføre fiducie-begrebet (jf. Marini-rapporten (11)).

d) Virksomheds-/familieaftaler

En anden praktisk metode til sikring af virksomhedens videreførelse er de såkaldte virksomheds-/familieaftaler (pacte d'entreprise, protocole familial). Især i familievirksomheder kan man anvende sådanne aftaler til at videreføre en række ledelsesbestemmelser fra generation til generation. Denne form for aftaler anvendes allerede en del i Frankrig og Spanien, hvor de afbøder virkningerne af forbuddet mod aftaler om fremtidig arv.

Det står dog klart, at disse aftaler er et relativt svagt alternativ til egentlige aftaler om fremtidig arv, som er tilladt i de fleste medlemsstater. I de medlemsstater, hvor aftaler om fremtidig arv er forbudte (Italien, Frankrig, Belgien, Spanien, Luxembourg), bør man overveje at tillade dem, idet forbuddet gør egentlig planlægning vedrørende arv unødvendigt besværlig.

5. Administrative og regnskabsmæssige forenklinger

Det er vigtig for mange virksomheders overlevelse, at de administrative krav i forbindelse med overdragelse forenkles på samme måde som kravene i forbindelse med oprettelse af virksomheder, dvs. med færre formaliteter, kortere behandlingstid og kun ét enkelt kontaktpunkt, som virksomhedsejeren kan henvende sig til (12). I øjeblikket er det f.eks. sådan i Italien, at virksomhedsejeren ofte skal i kontakt med mange forskellige kontorer og gennemgå tidskrævende administrative procedurer, før overdragelsen kan finde sted.

I Danmark blev der i 1996 fremsat et lovforslag, der skal lette SMV'ernes administrative byrder. Desuden er med loven af 1996 om selskabsregnskaber blevet indført en radikal forenkling af regnskabsreglerne for SMV'er. Der er blevet udarbejdet en standardiseret regnskabsmodel, der gør det lettere for SMV'erne inden for de typiske sektorer som handel, håndværk og industri at indsende årsregnskaber. I Finland er der blevet etableret en ministeriel arbejdsgruppe for at finde veje til at forenkle administrationen for mindre virksomheder.

B. Skattemæssige vilkår ved overdragelse af virksomheder

Overdragelse af virksomheder bør ikke finde sted af skattemæssige årsager. Målet bør være at sikre, at skattesystemerne ikke er til hinder for en erhvervsmæssig sund forberedelse af overdragelsen, og at de ikke medfører, at det bliver nødvendigt at sælge en virksomhed for at kunne betale skatten. Det helt klare formål med skattepolitikken med hensyn til overdragelser bør derfor være at sikre beskæftigelsen. Alle er tabere, også staten, når der går arbejdspladser tabt som følge af overdragelser.

Efter offentliggørelsen af Kommissionens henstilling er der blevet indført en række skattemæssige ændringer i medlemsstaterne for at sikre en gunstigere skattebehandling ved overdragelser. De fleste ændringer vedrører arve- og gaveafgifter. Der kan skabes en lettelse af skattebyrden ved virksomhedsoverdragelser ved at reducere de højeste satser eller ved at indføre afgiftsfritagelser, nedsættelser, fradrag eller lofter. Hvis lofterne skal have en effekt med hensyn til at sikre virksomheders videreførelse, skal de fastsættes på et niveau, som SMV'erne kan drage fordel af.

Som det er tilfældet for de juridiske foranstaltninger, gælder det også generelt for skatteområdet, at der er sket fremskridt på nogle områder, mens der på andre områder næsten ikke er sket noget, og at forbedringerne er meget ulige fordelt på medlemsstaterne. Kapitalvindingsskat på kapitalafkast, arveafgifter og (hvor en sådan afgift findes som særskilt afgift) gaveafgift, ofte med meget høje satser, skaber forsat problemer for virksomhedsoverførsler i næsten alle medlemsstaterne, uanset om overdragelsen finder sted som gave eller arv inden for familien eller til tredjemand. Især følgende områder er af stor betydning:

1. Gavedispositioner og succession

I nogle lande er de højeste satser for arve- og gaveafgifter stadig meget høje (89 % i Belgien, 68 % i Nederlandene, 65 % i Grækenland), hvor andre fornylig har indført eller planlægger at indføre mindre afgifter ved overdragelse af virksomheder.

I Det Forenede Kongerige er der i nogle tilfælde 100 % fritagelse for arveafgift på virksomhedsaktiver. Hvis virksomheden har været ejet i mindst to år forud for overdragelsen, gives der 100 % fritagelse for arveafgift ved overdragelse af kapitalandele i virksomheder og ved overdragelse af unoterede aktier i handelsselskaber (herunder selskaber noteret på Alternative Investment Market), hvis disse har været ejet i mindst to år, uanset beløbsstørrelse og stemmerettigheder.

I den flamske del af Belgien er arveafgiften ved overdragelse af virksomheder i 1996 blevet nedsat til 3 % af nettoværdien af aktiverne i en familievirksomhed, idet beskatningsgrundlaget justeres efter antallet af ansatte. i 1997 godkendte den federale regering i Belgien et lovudkast, der reducerer arveafgiften for virksomheder til 3 %, hvis virksomheden overdrages til et familiemedlem, der viderefører virksomheden i mindst fem år.

I Sverige betales der først arveafgift for virksomheder efter et fradrag på 70 000 SEK, og satserne er 10 % for beløb på indtil 300 000 SEK, 20 % for beløb på indtil 600 000 SEK og 30 % for beløb på over 600 000 SEK.

I Tyskland er der i 1996 for virksomhedsaktiver blevet indført et fradrag på 500 000 DEM samt en værdireduktion på 60 %. Resten af beløbet beskattes altid i den laveste kategori af skattesatser, dvs. dem der gælder for de nærmeste slægtninge (mellem 7 og 30 %). Arveafgift kan betales i rater over en periode på indtil ti år uden tilskrivning af renter.

I Spanien er der nu betydelige skattelettelser ved overdragelse af virksomheder inden for familien. Artikel 20 i den spanske lov om arve- og gaveafgifter er for nylig blevet ændret for at sikre overdragelsen af virksomheder og værdipapirer inden for familien. Med ændringen blev der indført en reduktion af beskatningsgrundlaget på 95 % for arveafgiften, hvis virksomheder eller værdipapirer overdrages til ægtefælle eller efterkommere. Med hensyn til overdragelse af kapitalandele er der visse krav, der skal opfyldes. F.eks. skal den pågældende person besidde mindst 15 % og være involveret i virksomhedens ledelse. Desuden må erhververen først afhænde andelene efter en periode på ti år. Den samme reduktion gælder for gaver, hvis giveren er over 65 år eller varigt uarbejdsdygtig og ikke længere oppebærer en indkomst fra virksomheden.

Siden 1. april 1996 har Frankrig nedsat gaveafgiften gennem en reduktion for overdragelser uden modydelse. Skattenedsættelsen for gaver blev hævet fra 25 til 30 % i tilfælde, hvor giveren er under 65 år, og fra 15 til 25 %, hvis giveren er mellem 65 og 75 år. En sådan ordning, der er begrænset til gaver, tager dog ikke på tilfredsstillende vis højde for uforberedte overdragelser, f.eks. i forbindelse med en virksomhedsejers pludselige død. Bestemmelserne bør derfor udvides til at omfatte uforberedte overdragelser.

Det er, som omhandlet i artikel 6, litra a), i henstillingen, nødvendigt at sætte mere ind på at reducere arve- og gaveafgifterne ved overdragelse af en virksomheds aktiver. Dette kunne for eksempel gøres ved fuldstændig fritagelse, reducerede skatterater eller større lempelser. Til sidst, udskudt betaling af arveafgift over en længere periode kunne være en mulighed, eventuelt ved at iværksætteren kunne arbejde sin skat af over årene.

2. Overdragelse til tredjemand

For så vidt angår overdragelse af virksomheder til tredjemand findes der i nogle medlemsstater allerede fritagelser for eller nedsættelser af kapitalvindingsskat. Som anført i henstillingens artikel 7, litra a), bør sådanne ordninger finde større udbredelse.

Især bør der gives skattenedsættelse ved genivestering af salgsudbytte i en anden virksomhed (roll-over relief). Sådanne bestemmelser findes allerede i Irland og i Det Forenede Kongerige, og her gælder nedsættelsen også, selv om salgsudbyttet investeres i et nyt anparts- eller aktieselskab. Kapitalvindingen bliver overført (rolled-over) til den nye anparts- eller aktiebeholdning, og der skal kun betales kapitalvindingsskat, hvis virksomhedsoverdragen sælger sin beholdning. Den samme mulighed findes i en vis udstrækning i Tyskland.

Ligeledes bør man i andre medlemsstater indføre nedsættelser, der fremmer overdragelser, når virksomhedsejeren har nået en vis alder (nedsættelse ved pensionering), som man allerede har gjort det i Østrig, Belgien, Tyskland, Irland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige. I Tyskland gælder det, at ejeren, hvis han er over 55 år, får et fradrag på 60 000 DEM. Dette fradrag nedsættes med kapitalvinding, der overstiger 300 000 DEM og bortfalder helt hvis kapitalvindingen overstiger 360 000 DEM. Hvis salgsprovenuet overstiger 15 millioner DEM, er skattesatsen kun 50 % af den normale sats.

Siden gennemførelsen af finansloven for 1995 gælder det i Irland, at en ejer af en lille virksomhed, hvis han er over 55 år, kan trække sig tilbage og overdrage sin familievirksomhed til hvem som helst uden at skulle svare kapitalvindingsskat af de første 250 000 IEP af salgsprisen. Også i Det Forenede Kongerige er nedsættelsen af kapitalvindingsskat ved pensionering blevet udvidet for nylig. Aldersgrænsen for at kunne nyde godt af denne nedsættelse ved overdragelse er blevet sat ned fra 55 til 50 år. Hvis en fuldtidsbeskæftiget investor (full-time working investor) afhænder hele eller en del af en virksomhed eller handelsselskab, ydes der i vid udstrækning skattenedsættelse for kapitalvinding. Hvis kapitalvindingen er under 250 000 UKL, er der fuld fritagelse, og fra 250 000 UKL til 1 million UKL er der 50 % fritagelse. Den normale aldersgrænse er 50 år, men den er lavere, hvis tibagetrækningen fra virksomheden skyldes dårligt helbred.

I Østrig er skattebyrden ved overdragelse til tredjemand i 1996 blevet reduceret ved lov (Strukturanpassungsgesetz). Overskuddet fra salget af en virksomhed kan nu fordeles over tre år, hvis virksomheden har eksisteret i mindst syv år. Kapitalvinding beskattes til halv sats, hvis overdragelsen skyldes sælgers død, arbejdsudygtighed eller tilbagetrækning i en alder af mindst 60 år. I Frankrig kan 80 % af en sådan overførsel blive fritaget fra beskatning eller kun blive beskattet med en fast rate på 5 %.

3. Salg til ansatte

Overdragelse af en virksomhed til de ansatte er en metode til at bevare de arbejdspladser, den motivation og den ekspertise, der er i virksomheden. Skattebyrden i forbindelse med salg af en virksomhed til de ansatte, kan imidlertid udgøre en hindring for en sådan operation. Dette var grunden til, at Kommissionen henstillede, at denne type overdragelser skulle have en gunstigere behandling, som beskrevet i henstillingens artikel 7, litra b).

Der er imidlertid indtil nu kun blevet indført meget få skatteregler til fremme af overdragelse af virksomheder til de ansatte. I Frankrig er sådanne overførsler under visse omstændigheder fritaget fra stempelafgift. I Det Forenede Kongerige findes der forskellige nedsættelser i forbindelse med overdragelse af kapitalandele til de ansatte, f.eks. gennem anvendelse af »trust« (Statutory Employee Share Ownership Trusts og Approved Profit Sharing Schemes). Det ville være en stor hjælp for mange virksomheder, hvis sådanne nedsættelser, der har vist sig at være meget populære, fandt større udbredelse også i de andre medlemsstater, således at det blev lettere for de ansatte at overtage og videreføre en virksomhed.

4. Omdannelse af selskaber

I forbindelse med omdannelse af selskaber som forberedelse til en overdragelse kan der opstå en urimelig skattebyrde (jf. A.1 ovenfor). Medlemsstaterne bør derfor overveje at afskaffe sådanne skattebyrder for derved at muliggøre flere overdragelser. I Tyskland f.eks. sikrer de skatteregler, der blev indført med loven af 1994 om virksomhedsomdannelser (Umwandlungssteuergesetz), skatteneutralitet for indkomst-og selskabsskat for alle typer af omdannelser, også dem der ikke specifikt er dækket af loven om omdannelser. I Østrig sikrer loven Umgründungssteuergesetz også skatteneutralitet for alle operationer af denne type. I Frankrig, omdannelse af interessentskaber og kommanditselskaber til anparts- eller aktieselskaber beskattes med en fast sum på bare 500 FF, hvis partners beholder deres aktier under mindst fem år efter omdannelsen. De andre medlemsstater opfordres til at følge disse eksempler og indføre et system med fuldstændig eller i det mindste partiel, skatteneutralitet for alle omdannelser.

5. Dobbeltbeskatning

Det er i øjeblikket meget få af aftalerne mellem medlemsstaterne om dobbeltbeskatning, der dækker arve- og gaveafgifter. Dobbeltbeskatning kan være et stort problem ved overdragelse af andre aktiver end jord, hvis virksomheden har filialer i mere end en medlemsstat. Det er vigtigt, at dobbeltbeskatning på dette område afskaffes, som der er truffet bestemmelse om i artikel 220 i EF-traktaten, ved at medlemsstaterne skaber et net af aftaler om arve-og gaveafgifter.

6. Information og bedste praksis

Som påpeget i henstillingens artikel 2 er det nødvendigt, at der tilvejebringes klar og tilgængelig information om skattelovgivning og praksis vedrørende virksomhedsoverdragelser, uanset om dette sker gennem offentlige eller private organer. Et system med forhåndsafgørelser fra skattemyndighederne, hvor man kan fastlægge de skattemæssige konsekvenser, før overdragelsen finder sted, ville skabe større sikkerhed for de involverede parter. Dette forestiller man sig for tiden i Frankrig.

Virksomhedsejerne må i gang med »skattetænkning« lige fra starten af forberedelserne til overdragelsen. Kommissionen har også en opgave at opfylde med hensyn til formidling af ajourført information og eksempler på bedste praksis fra medlemsstaterne.

7. Skattereformer

I henstillingens artikel 6 hedder det, at virksomhedernes videreførelse bør sikres ved en hensigtsmæssig skattemæssig behandling. Dette indebærer, at skattesystemerne bør udvikles i takt med ændret virksomhedspraksis og skiftende prioriteter. Medlemsstaterne bør føre en løbende reformpolitik på skatteområdet, idet de først går i gang med de mest hastende hindringer. Kommissionen vil også på dette område fortsat hjælpe medlemsstaterne med udveksling af oplysninger om bedste praksis.

C. Støtteforanstaltninger fra offentlige institutioner eller privatpersoner i spørgsmål vedrørende virksomhedsoverdragelser

I henhold til hensillingens artikel 2 bør offentlige eller private initiativer, der tilsigter sensibilisering, information og uddannelse af virksomhedsejere, fremmes. Endvidere hedder det i henstillingens artikel 3, at små og mellemstore virksomheder bør nyde godt af finansielle vilkår, som fremmer muligheden for at gennemføre overdragelsen med succes. Disse henstillinger, der først og fremmest vedrører konsulenter og finansieringsinstitutter, er stadig gældende og kan specificeres som følger:

1. Finansieringsinstitutternes rolle

SMV'erne har ofte svært med at skaffe finansieringsmidler fra finansieringsinstitutter. Virksomehdsoverdragelser kræver imidlertid ofte omfattende finansiering, f.eks. for at kunne finansiere købet. En overtagelse medfører ofte også et behov for en strategisk reorganisation af virksomheden, og dette kan nødvendiggøre ekstra kapital af betydeligt omfang. En undersøgelse gennemført af Deutsche Ausgleichsbank har vist, at kapitalbehovet ved overtagelser er 60 % højere end ved start af nye virksomheder (400 000 DEM ved overtagelser og 250 000 DEM ved start af nye virksomheder).

a) Allerede eksisterende foranstaltninger

Allerede eksisterende foranstaltninger gennemført af bankerne omfatter bl.a. databaser til indsamling af oplysninger om risici og beregning af disse, et net til aktiv søgning efter partnere for at matche potentielle virksomhedskøbere med potentielle sælgere (herunder også grænseoverskridende net), en vurderingstjeneste for at fastlægge virksomhedens værdi, rådgivning vedrørende den påkrævede finansielle støtte, garantifonde samt gensidige garantifonde.

I Belgien er der blevet oprettet en særlig fond til finansiering af virksomhedsoverdragelser (Fonds de Transmission) som en del af Fonds de participation i Caisse Nationale du Crédit Professionnel. Denne fond tilbyrder særlige rentesatser til lån, der skal lette virksomhedsoverdragelse inden for familien eller til tredjemand. Lån ydes for en minimumsperiode på syv år og en maksimumsperiode på 20 år. Rentesatsen er 3 % de fem første år og stiger derefter med 0,25 % indtil en øvre grænse på 3,75 %. Der kræves ingen sikkerhedsstillelse for lånet.

Siden 1990 har Deutsche Ausgleichsbank, der er en offentlig institution i Tyskland, bidraget til at fremme virksomhedsoverdragelser gennem dens Eigenkapitalhilfeprogramm (hjælpeprogramm for egenkapital). Mere end 20 000 virksomhedsoverdragelser er blevet støttet gennem underordnede lån til meget favorable rentesatser. Næsten 50 % af de overdragede virksomheder var virksomheder i håndværkssektoren, 25 % var fra handelssektoren og 20 % fra servicesektoren. Erfaringerne har vist, at den normale rentesats for lån til virksomhedsovertagelse var lidt højere end for lån til start af ny virksomhed (4,6 % for overdragelser og 3,3 % for virksomhedsstarter), men at den kunne holdes på et rimeligt niveau.

Garantiordninger i forbindelse med overtagelse af virksomheder findes i Frankrig hvor man kan få lån til 3,5 % (via det statsejede institution SOFARIS (13), i Det Forenede Kongerige (via Small Firms Loan Guarantees Scheme) og i Østrig (via BÜRGES-Förderungsbank) og i Finland gennem det statsejede finansieringsinstitut Kera Ltd.

Alle de ovennævnte ordninger har været vellykkede, og man undersøger om de kan overføres til andre medlemsstater.

b) Prioriterede områder

Mange virksomhedsoverdragelser kunne gøres lettere, hvis de finansielle institutioner kunne tilskyndes til en mere positiv holdning med hensyn til at yde lån til SMV'er. Faktisk kan finansiering af SMV'ernes operationer i almindelighed og af deres overdragelser i særdeleshed være en gevinstgivende aktivitet for bankerne, hvis dette sker på et solidt professionelt grundlag, især med hensyn til langsigtet beregning af rentesatser og indførelse af en kvalitetsvurdering af de virksomheder, der skal overdrages. Finansieringen af goodwill kræver særlig opmærksomhed, idet det er vanskeligt at foretage en præcis vurdering af immaterielle aktiver.

Bankerne kunne desuden følge en mere kohærent intern strategi med hensyn til overdragelse af SMV'er, herunder forberedelsesordninger med bedre information til virksomhedsejeren på et tidligere tidspunkt vedrørende de støttemuligheder, der findes, samt planer for overdragelsen omfattende virksomhedens værdi, overtagerens profil og hvordan man opnår den højeste pris for virksomheden.

2. Mellemleddenes rolle

Da overdragelse af virksomheder involverer regnskabsføring, skatteregler og juridiske spørgsmål samt finansielle aspekter, bør der være en lang række serviceydelser fra alle mellemled (herunder konsulenter, skatterådgivere, advokater osv.) til rådighed for dem, der tænker på at overdrage eller erhverve en virksomhed. Alle de alternative muligheder ved sucession bør overvejes af de professionelle rådgivere under hensyntagen til både virksomhedens økonomiske forhold og de følelsesmæssige relationer blandt familiemedlemmerne.

a) Eksisterende foranstaltninger

For den virksomhedsejer, der overvejer at overdrage sin virksomhed, kan ovennævnte mellemled yde service i form af rådgivning, undersøgelser, seminarer, kommunikation, udvikling af net samt virksomhedscheck. For personer, der ønsker at overtage en virksomhed er de vigtigste serviceydelser det forberedende arbejde og overvågning af virksomheden før og efter overdragelsen - bl.a. ved at undersøge en række af de virksomheder, der er sat til salg, ved at kontakte net og databaser eller ved at etablere et net af virksomheder, der er klar til overdragelse - samt udarbejdelsen af overdragelsesplaner for virksomehden.

Der er mange firmaer og organisationer, der er aktive på dette område, og der er oprettet mange databaser inden for bestemte regioner og sektorer. De aktiviteter, der har til formål at bringe de interesserede parter i kontakt med hinanden, er imidlertid af begrænset omfang. Der findes ikke én enkelt aktivitet, der opfylder hele gruppens krav. For at kunne formidle effektivt mellem alle parterne, vil det være nødvendigt med en større database med udbud og efterspørgsel, således at der kan arrangeres specifikke og selektive kontakter. Det forhold, at de fleste af databaserne ikke er tilgængelige for offentligheden, er et andet problem, idet virksomhedsejerne således kun kan konsultere dataene gennem banker og revisionsfirmaer. Hvis disse databaser blev gjort bredere tilgængelige, ville det kunne bidrage til flere vellykkede virksomhedsoverdragelser.

b) Prioriterede områder

Det er nødvendigt med professionel rådgivning på et meget tidligere tidspunkt, således at der kan udarbejdes en overdragelsesplan i tide. Alle konsulenter bør undersøge kriterierne for vellykkede virksomhedsoverdragelser inden for tre hovedområder: den fremtidige virksomhedsejer (f.eks. uddannelse, erfaring, økonomisk situation osv.), den nuværende virksomhedsejer (f.eks. pensioner, alder, fremtidige interesser osv.). Mellemleddene bør overveje at udvikle en samlet indfaldsvinkel til udarbejdelse af planer for virksomhedsoverdragelser med deltagelse af alle de ovennævnte faggrupper.

Serviceydelserne kan opdeles i tre hovedsektorer: virksomhedens stabilitet efter overdragelse til næste generation, pensionsordninger for den virksomhedsejer, der trækker sig tilbage, samt mulighederne for den nye virksomhedsejer. Der bør findes en struktur som f.eks. et familieforum, hvor spørgsmål kan drøftes åbent, før der udarbejdes en plan for successionen. Planen for succession bør omfatte virksomhedens videreførelse, en tidsplan samt en mekanisme til korrigering af eventuelle fejl.

3. Konklusioner

For at sikre en vellykket overdragelse skal alle faser af denne understøttes, idet virksomhedsejeren har behov for økonomisk støtte (jf. henstillingens artikel 3) og professionel rådgivning både før og efter overdragelsen. Kriterierne for den bedste fremtidige udvikling af virksomheden og de initiativer, der skal gennemføres, skal klart defineres fra begyndelsen. Et grænseoverskridende net af potentielle købere og sælgere (som i Nederlandene og Belgien) kunne være nyttigt i denne henseende. Finansiel støtte til vrksomhedsoverdragelse bør gives på samme niveau som for start af nye virksomheder (som i Belgien, Frankrig, Tyskland og Italien).

D. Praktiske erfaringer fra virksomhedsoverdragelser

Som del af forberedelserne til det europæiske forum i Lille gennemførte europæiske erhvervsorganisationer i 1996 en undersøgelse vedrørende overdragernes og erhververnes praktiske erfaringer. Undersøgelsen blev gennemført ved hjælp af spørgeskemaer, der var blevet udsendt til et bredt udsnit af virksomhedsejere i forskellige medlemsstater. Undersøgelsens resultater kan sammenfattes som følger:

1. Forberedelse og uddannelse

Den tydeligste konklusion er, at virksomhedsoverdragelse ofte er dårligt forberedt. Normalt tager man fat på problemerne alt for sent, og de valgte løsninger bliver derfor for dyre og medfører en større grad af risiko.

Overdragerne foretrækker for det meste en fuldstændig overdragelse af hele virksomheden. Hvis dette ikke er muligt, går de ind for en gradvis overdragelse til et familiemedlem i stedet for en tredjemand udefra eller en ansat. Ifølge undersøgelsen betragter erhververne først og fremmest overtagelsen som en udnyttelse af en god mulighed, og er kun i mindre grad motiveret af hensynet til virksomhedens videreførelse. De har tendens til at foretrække en hel eller delvis overtagelse, mens andre muligheder som f.eks. leasing, gaveretshandel eller optagelse på børsen ikke har den store interesse. De to vigtigste aspekter for en vellykket overdragelse er, at overdrageren planlægger overdragelsen i god tid, og at erhververen sætter sig ind i virksomhedens særlige struktur.

Virksomhedsoverdragelse betragtes normalt ikke som en central managementopgave. Det er derfor af afgørende betydning, at der iværksættes oplysningskampagner over for virksomhedsejerne, idet der tages hensyn til, at det at overdrage en virksomhed er et følsomt emne, og et emne der kræver fortrolig behandling. En metode til at gribe dette an på ville være at gennemføre uddannelsesinitiativer i virksomhederne, så virksomhedsejerne gøres opmærksomme på de forskellige aspekter i virksomhedsoverdragelser som omhandlet i henstillingens artikel 2.

2. Værdiansættelse

Værdiansættelsen spiller en rolle i tre forskellige sammenhænge, nemlig ved beskatning af virksomheden, ved salg af virksomheden til tredjemand og ved overdragelse af virksomheden som gave til et familiemedlem. Værdiansættelse kan foretages ved hjælp af metoder baseret på egenværdi, overskud, investeringsafkast, cash-flow, markedsværdi osv.

a) Beskatning af virksomheden

For såvidt angår beskatning, især ved succession, anses de værdiansættelser, der anvendes af myndigheder i forbindelse med arveafgift, ofte for at være for strenge. Det er derfor vigtigt at give virksomhederne mulighed for at få foretaget en uafhængig analyse. Det er desuden, som anført i henstillingens artikel 6, litra c), vigtigt at der ved den skattemæssige vurdering tages hensyn til, at virksomhedensværdi kan ændre sig efter virksomhedsejerens død. I de fleste tilfælde vil værdien være betydeligt lavere, end da virksomhedsejeren var i live, og værdiansættelsen bør derfor foretages med tidspunkt nogle måneder efter dødsfaldet som skæringsdato.

b) Salg af virksomheden til tredjemand

For så vidt angår overdragelse ved salg bestemmes den endelige pris af forhandlinger og erhververens økonomiske formåen. I denne forbindelse kan man kun opfordre overdragere og erhververe til at informere sig om de forskellige vurderingsmetoder og eventuelt inddrage eksperter så tidligt i processen, at der kan foretages en grundig vurdering. Det der tæller i den sidste ende er dog virksomhedens markedsværdi, dvs. hvad en potentiel erhverver er rede til at betale.

c) Overdragelse til familiemedlem som gave

For så vidt angår overdragelse i form af gave inden for familien er problemet, at der ikke indgår en markedsværdi, og at værdiansættelse derfor vil bero på en række skøn. På den anden side vil værdiansættelsen blive sammenlignet med værdien af andre ejendele, der er blevet givet til familiemedlemmer forud for successionen. I denne forbindelse skal der navnlig tages hensyn til en virksomheds særlig risici og potentielle svagheder set i forhold til andre overdragelser, som f.eks. fast ejendom, der har tendens til at være mere værdifast.

3. Udnyttelse af tidligere virksomhedsejeres erfaringer

Selv i forbindelse med overdragelser, der er forberedt i god tid, og som er blevet gennemført i henhold til en fastlagt plan, vil erhververen ofte befinde sig i uforudsete ledelsessituationer. I sådanne tilfælde kunne overdrageren fortsat bistå den nye virksomhedsejer i beslutningstagningen, f.eks. som konsulent eller direktør på deltid i en begrænset periode efter overdragelsen. I denne forbindelse er det vigtigt, at der er en god forståelse mellem overdrageren og erhververen. Man kunne også forestille sig, at en ekstern rådgiver foretog en revision af spørgsmål vedrørende arbejdskraft, skat og finansiering for at bistå overdrageren og erhververen med at gennemføre en gnidningsfri overdragelse.

Det ville være nyttigt at indlede endialog om de fordele, der vil kunne opnås gennem en bedre forståelse mellem forskellige generationer af virksomhedsejere, og om en bedre overførsel af knowhow fra en generation til den næste. Der er f.eks. begrebet Business Angels (14), som er relativt udbredt i USA og Det Forenede Kongerige, og som omfatter pensionerede forretningsfolk, som er villige til at investere overskuddet fra salget af deres egen virksomhed i en eller flere SMV'er. Geninvesteringen af sådant overskud er blevet gjort attraktivt rent skattemæssigt, og vil kunne bidrage til at gøre en række virksomhedsoverdragelser lettere. Et yderligere plus ved denne ordning er, at de pensionerede forretningsfolk også yder rådgivning til de virksomheder, som de investerer i, og derved hjælper dem med at undgå nogle af problemerne i forbindelse med overdragelse fra en generation til den næste.

SAMMENLIGNENDE OVERSIGTER

For at få det bedst mulige overblik over den nuværende situation med hensyn til juridiske og skattemæssige aspekter ved virksomhedsoverdragelser i EU's 15 medlemsstater, har Kommissionen ajourført og ændret de sammenlignende oversigter, der blev offentliggjort som bilag til Kommissionens meddelelse af 23. juli 1994 (15) De seks nye oversigter indgår som bilag til denne meddelelse.

RESUMÉ AF DEN NUVÆRENDE SITUATION OG DENS KONSEKVENSER

Som det fremgår af ovenstående og af bilagene til denne meddelselse er situationen meget forskellig fra medlemsstat til medlemsstat. Nogle af dem har de seneste år gennemført foranstaltninger på området eller er i gang med overvejelser om at lette det juridiske, skattemæssige og finansielle miljø for virksomhedsoverdragelser, mens der er andre, der ikke har været særligt aktive på dette område.

Det generelle billede for medlemsstaterne som helhed viser, at de forskellige forslag i henstillingen ikke er blevet efterfulgt i tilstrækkeligt omfang til at løse de hindringer, som man støder på i forbindelse med virksomhedsoverdragelser. Denne konklusion understreges af det store antal konkurser, der forventes som følge af dårligt forberedte overdragelser.

Medlemsstaterne, og også de offentlige og private mellemled og virksomhedsejerne selv, bør derfor være klar over, hvor vigtigt dette område er for mange virksomheders videreførelse og derved for bevarelsen af et stort antal arbejdspladser. Medlemsstaterne bør videreføre og styrke deres bestræbelser på at gøre virksomhedsoverdragelser lettere gennem juridiske og administrative forenklinger, virkningsfulde skattelettelser og lettere adgang til finansiering af virksomhedsovertagelser. Mellemleddene skal være godt orienteret om og uddannet i alle relevante aspekter i forbindelse med virksomhedsoverdragelser, således at de er klar til videregive deres knowhow til virksomhedsejere, både fra den nuværende og de kommende generationer.

Kommissionens rolle på dette område vil være at følge situationen nøje og arbejde for at fremme oplysningsvirksomhed og uddannelse af de berørte parter. På grundlag af en nøje evaluering af reaktionerne på denne kommunikation vil Kommissionen eventuelt foreslå yderligere foranstaltninger for at gøre det lettere at overdrage virksomheder.

Kommissionen modtager derfor gerne kommentarer til denne meddelelse, og disse bør fremsendes til:

Mr. Guy Crauser

Director-General DG XXIII

Rue de la Loi/Wetstraat 200

B-1049 Bruxelles/Brussel.

(1) »Maksimering af europæiske SMV'ers samlede potentiale for beskæftigelse, vækst og konkurrenceevne«. Forslag til Rådets afgørelse om et tredje flerårigt program for SMV'er og håndværkssektoren (1997-2000), KOM(96) 98 endelig udg. af 20. marts 1996.

(2) Det integrerede program til fordel for SMV'er og håndværksfagene, KOM(94) 207 endelig udg. af 3. juni 1994.

(3) Det Europæiske Observationscenter for SMV'er, fjerde årsberetning, 1996, s. 183.

(4) Meddelelse fra Kommissionen om overdragelse af virksomheder. Aktioner til gavn for SMV, EFT C 204 af 23.7.1994, s. 1.

(5) EFT L 385 af 31.12.1994, s. 14 (herefter benævnt »henstillingen«); se også meddelelse med begrundelsen for henstillingen, EFT C 400 af 31.12.1994, s. 1.

(6) Jf. ovenfor, fodnote 1, s. 6.

(7) EFT L 6 af 10.1.1997, s. 25.

(8) La modernisation du droit des sociétés, Rapport au Premier ministre, La Documentation Française, Collection des Rapports Officiels, Paris 1996.

(9) Rådets direktiv 89/667/EØF, EFT L 395 af 30.12.1989, s. 40, jf. artikel 2, stk. 1.

(10) Jf. fodnote 8 ovenfor.

(11) Jf. fodnote 8 ovenfor.

(12) Kommissionens henstilling af 22. april 1997, EFT L 145 af 5.6.1997, s. 29.

(13) SOFARIS og CEPME er for nylig blevet integreret i et finansiet holdingselskab BDPME (Banque pour le Développement des PME). De to organer skal nu samarbejde om at yde støtte til SMV'er, men SOFARIS som sådan vil fortsat eksistere og er specialiseret inden for garantiordninger.

(14) Jf. Kommissionens meddelelse om små og mellemstore virksomheders finansielle problemer, KOM(93) 528 af 10. november 1993, stk. 29; Kommissionens meddelelse om forbedring af skatteforholdene for små og mellemstore virksomheder, EFT C 187 af 9.7.1994, s. 5, stk. 6.

(15) Jf. fodnote 4 ovenfor.

BILAG

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>