KOMMISSIONENS BESLUTNING af 31. januar 1994 om en fusions forenelighed med faellesmarkedet (Sag IV/M.315 - Mannesmann/Vallourec/Ilva) Raadets forordning (EOEF) nr. 4064/89 (Kun den engelske udgave er autentisk) (Tekst af betydning for EOES) (94/208/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (1), saerlig artikel 8, stk. 2,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 20. september 1993 om at indlede en procedure i denne sag,

efter at have givet de deltagende virksomheder lejlighed til at udtale sig om Kommissionens indsigelser,

efter hoering af Det Raadgivende Udvalg for Kontrol med Fusioner og Virksomhedsovertagelser (2), og

ud fra foelgende betragtninger:

I. PARTERNE (1) Dalmine er en italiensk virksomhed, der er aktiv inden for jern- og staalindustrien, metalindustrien, maskinindustrien, den elektrotekniske industri og mineralindustrien. Dalmines ultimative moderselskab er Ilva SpA, der er et statsejet italiensk selskab.

(2) MRW er en tysk virksomhed, der beskaeftiger sig med fremstilling af roer, fremstilling af staal og udgangsmateriale til roer samt forarbejdning, bearbejdning og salg af saadanne produkter. MRW er et datterselskab af Mannesmann AG, der er et tysk selskab med aktiviteter inden for jern- og staalindustrien, fremstilling og salg af forskellige industriprodukter samt planlaegning og bygning af fabriksanlaeg.

(3) Valtubes er en fransk virksomhed, der beskaeftiger sig med produktion og salg af roer og andre produkter lavet heraf. Valtubes er et 100 %-ejet datterselskab af det franske selskab Vallourec SA, der beskaeftiger sig med produktion, forarbejdning og salg af staalmaterialer. Det statsejede franske selskab Usinor ejer 28 % af aktierne i Vallourec, medens ingen af de oevrige aktionaerer har aktieposter paa over 5 %.

II. TRANSAKTIONEN (4) Parterne vil stifte DMV som et holdingselskab, hvori de vil have lige store interesser. DMV vil komme til at eje, lede og kontrollere fire virksomheder (en i hver af moderselskabernes hjemlande plus en i USA), som vil varetage parternes hidtidige aktiviteter inden for soemloese rustfrie staalroer.

Som led i transaktionen agter parterne at nedlaegge Dalmines strengpresse i Cosa Volpino, men beholde de to presser i Frankrig og Tyskland, som de agter at specialisere for at forbedre rentabiliteten og opnaa stordriftsfordele. De vil ogsaa nedlaegge nogle af koldbearbejdningsanlaeggene paa franske og tyske DMV-vaerker.

III. FUSION Faelles kontrol (5) Hver af parterne kommer til at eje 33,33 % af aktierne i DMV. Ingen af parterne vil derfor alene faa et flertal af stemmerettighederne paa en generalforsamling. Enhver afhaendelse af aktier til en tredjepart vil vaere forbudt i de foerste [ . . . ] (3) uden forudgaaende skriftlig samtykke fra alle parter.

(6) I henhold til joint venture-aftalen af 28. juni 1993 skal der nedsaettes en bestyrelse bestaaende af seks medlemmer, to fra hver af de stiftende virksomheder. Bestyrelsen skal traeffe beslutning med enstemmighed og beskaeftige sig med alle betydningsfulde forretningsmaessige, finansielle og F& U-relaterede spoergsmaal, som gaar ud over den daglige drift.

Bestyrelsen skal nedsaette et forretningsudvalg bestaaende af parternes respektive topchefer. Forretningsudvalget skal traeffe sine beslutninger med enstemmighed og udpege medlemmerne af direktionen.

Direktionen vil komme til at bestaa af tre administrerende direktoerer. Den skal lede den daglige drift af DMV. Direktionen underkastes bestyrelsens kontrol.

De tre moderselskaber vil derfor udoeve faelles kontrol med DMV.

Joint venture-selskab, der paa et varigt grundlag varetager en selvstaendig erhvervsvirksomheds samtlige funktioner (7) Artikel 3 til 6 i joint venture-aftalen foreskriver, at alle DMV's europaeiske datterselskaber skal forsynes med de aktiver (inklusive alle intellektuelle og lignende rettigheder), anlaegsaktiver (eksklusive grunde og bygninger, som leases) og passiver, der har forbindelse med ovennaevnte DMV-aktiviteter. 30 % af parternes nuvaerende produktionskapacitet skal nedlaegges, og de tilbagevaerende fabrikker skal hver isaer specialisere sig inden for bestemte omraader med henblik paa at opnaa stordriftsfordele.

Desuden hedder det i artikel 14 i joint venture-aftalen, at hver af parterne skal sikre, at alle noeglepersoner (teknisk, kommercielt eller administrativt personale), der er noedvendige for joint venture-selskabets korrekte funktion, bevares i eller overflyttes til DMV.

(8) For at saette joint venture-selskabet i stand til hurtigt at blive en autonom og succesrig aktoer paa markedet er det i artikel 20 i ovennaevnte aftale fastsat, at parterne forpligter sig til at fortsaette leveringen af produkter, materialer og dertil knyttede tjenesteydelser til de overflyttede fabrikker. Parterne har imidlertid tilkendegivet, at DMV vil have frihed til at fastlaegge sin egen indkoebspolitik, og DMV vil derfor kunne foretage sine indkoeb andetsteds.

(9) Som foelge heraf vil DMV faa alle de noedvendige midler til paa et varigt grundlag at varetage en selvstaendig virksomheds samtlige funktioner.

Ingen samordning af konkurrencemaessig adfaerd (10) Efter transaktionens gennemfoerelse vil parterne ikke laengere fremstille soemloese rustfrie staalroer. Kun Vallourec (gennem sit datterselskab »Valinox nucléaire«) vil fortsaette som hidtil med at fremstille soemloese roer til foersomme dele af kenekraftvaerker, saasom dampgeneratorer. Disse roer skal fremstilles paa specialvaerksteder og skal opfylde bestemte tekniske krav og forskrifter. Derfor anses de for at tilhoere et saerskilt produktmarked.

(11) Fremstillingen af alle andre dele til kernekraftvaerker - eksklusive foelsomme dele og andre dele, der kraever specialvaerksteder - som parterne fremstillede forud for transaktionen, fusioneres nu i DMV. Det kan imidlertid taenkes, at baade DMV og Valinox nucléaire vil producere en meget begraenset maengde specialroer, saasom varmevekslere og lederoer. Disse produkter fremstilles kun for at opfylde kundernes krav om et komplet produktsortiment, og den relevante tonnage androg [ . . . ] tons i 1992 (under 0,1 % af det samlede marked for soemloese rustfrie staalroer).

Derfor anses denne saerlige aktivitet, som et af moderselskaberne udoever paa DMV's forretningsomraade, for at vaere minimal.

(12) De tre moderselskaber vil fortsat vaere konkurrenter, naar det gaelder faerdige »Oil Country Tubular Goods«-roer (OCTG-roer). 98 % af OCTG-markedet bestaar af kulstofstaalroer, medens de resterende 2 % bestaar af soemloese roer af rustfrit staal.

Eftersom alle parterne vil flytte deres produktionsfaciliteter over til DMV, vil de ikke laengere kunne fremstille roer af sidstnaevnte type. For at kunne tilbyde et fuldt produktsortiment hedder det derfor i artikel 19 i joint venture-aftalen, at moderselskaberne vil koebe ufaerdige OCTG-roer af rustfrit staal hos DMV, faerdigbearbejde dem og saelge dem til olieselskaberne via deres respektive specialiserede netvaerk. De saerdeles avancerede teknikker og hoejteknologiske gevindskaeringsmaskiner, der er noedvendige for faerdigbearbejdningen af OCTG-roer af baade kulstofstaal og rustfrit staal, goer det usandsynligt, at DMV paa et senere tidspunkt vil gaa ind paa dette marked og konkurrere med moderselskaberne.

Omkostningerne til produktion af de ufaerdige roer udgoer ikke en vaesentlig del af den endelige pris paa disse saerlige roer, og det er derfor usandsynligt, at ovennaevnte indkoeb af ufaerdige roer hos DMV vil medfoere en betydelig risiko for en samordning af moderselskabernes konkurrencemaessige adfaerd.

(13) De tre moderselskaber selv, deres moder- eller ultimative moderselskaber eller andre selskaber, som de har oekonomiske forbindelser med, vil ogsaa forblive vigtige konkurrenter paa markedet for staenger og stangformerede produkter. Staenger og stangformede produkter udgoer raamaterialet til soemloese rustfrie staalroer og andre rustfrie produkter. Disse produkter er omfattet af EKSF-traktaten, og transaktionens konsekvenser for markedet for disse produkter undersoeges derfor paa basis af EKSF-traktatens bestemmelser.

(14) Som naevnt ovenfor skal markedet for soemloese rustfrie staalroer betragtes som et saerskilt produktmarked. Parterne vil overfoere deres strengpresser til DMV og vil derfor ikke laengere vaere i stand til at fremstille soemloese rustfrie staalroer. I betragtning af den store investering, som en strengpresse repraesenterer, er det meget usandsynligt, at et af moderselskaberne vil kunne genindtraede paa markedet.

(15) Derfor udgoer den anmeldte transaktion en fusion som omhandlet i artikel 3 i forordning (EOEF) nr. 4064/89.

IV. FAELLESSKABSDIMENSION (16) De tre beroerte virksomheders samlede omsaetning paa verdensplan andrager mere end 5 mia. ECU. Paa verdensplan i 1992 havde Ilva en omsaetning paa 6,33 mia. ECU, Mannesmann en omsaetning paa 13,6 mia. ECU og Vallourec en omsaetning paa 966 mio. ECU (Usinor-koncernens omsaetning ikke taget i betragtning). Den samlede omsaetning i Faellesskabet for hver af de beroerte virksomheder overstiger 250 mio. ECU. Omsaetningen i Faellesskabet i 1992 var for Ilva 5,43 mia. ECU, for Mannesmann 8,9 mia. ECU og for Vallourec 803 mio. ECU. Ingen af de paagaeldende virksomheder har over to tredjedele af sin omsaetning paa faellesskabsplan i en og samme medlemsstat. Den foreslaaede transaktion er derfor af faellesskabsdimension.

V. FORENELIGHED MED FAELLESMARKEDET A. Det relevante produktmarked (17) I modsaetning til kulstofstaalroer har soemloese rustfrie staalroer et hoejt indhold af chrom, et lavt kulstofindhold og kan indholde non-ferro metal saasom nikkel og titanium. Det er netop det hoeje indhold af legeringsstoffer i rustfrie staalroer, der goer dem rustfrie, hvilket kulstofstaalroer ikke er. Dette indhold af legeringsstoffer betyder, at rustfrie staalroer er fem til ti gange dyrere end kulstofstaalroer. De anvendes derfor kun, naar der virkelig er behov for rustfrit materiale.

(18) De tre moderselskaber har angivet, at staal kan betragtes som rustfrit, naar chromindholdet ligger paa mindst 13 %, medens CEN-standarden for rustfrit staal begynder ved 10,5 % (CEN 10.020).

Parterne vil saaledes forblive aktive inden for det sortiment af rustfrie staalroer, der har et chromindhold paa under 13 %.

Set ud fra efterspoergselssiden har de fleste af de kunder, som Kommissionen har adspurgt, bekraeftet, at med et chromindhold paa under 13 % er et roer et legeringsstaalroer og ikke et rustfrit staalroer.

Set ud fra udbudssiden udgoer 13 % en skaeringslinje. Med et chromindhold paa 13 % eller derover skal soemloese roer af rustfrit staal fremstilles paa en strengpresse. Naar chromindholdet ligger under 13 % fremstilles soemloese kulstofstaalroer og legeringsstaalroer paa valsevaerker. Ud fra baade efterspoergselssidens og udbudssidens synspunkt skal rustfrie staalroer med et chromindhold paa 13 % og derover samt legeringsstaalroer med et chromindhold paa under 13 % derfor betragtes som tilhoerende saerskilte markeder.

(19) Rustfrie staalroer kan vaere enten soemloese eller svejste. De anvendes til mange forskellige formaal, saasom paa den ene side inden for kernekraftindustrien, den kemiske industri og olieindustrien, som isaer benytter soemloese roer, og paa den anden side inden for byggebranchen, bilindustrien og foedevareindustrien, som isaer benytter svejste roer. For tyve aar siden tegnede soemloese roer sig for ca. 80 % af det samlede forbrug af rustfrie roer, medens svejste roer tegnede sig for de resterende 20 %. Der er i dag vendt op og ned paa denne fordeling, dvs. 20 % for soemloese og 80 % for svejste roer, og det skyldes hovedsagelig den gradvise forbedring af svejseteknikkerne og den store prisforskel mellem svejste og soemloese roer. Denne substitueringsproces er nu naesten helt tilendebragt, og soemloese rustfrie staalroer anvendes stort set kun i de tilfaelde, hvor det er uacceptabelt at benytte svejste rustfrie staalroer.

Med hensyn til definitionen af produktmarkedet boer foelgende punkter tages med i betragtning:

- der er kun begraenset teknisk overlapning mellem soemloese og svejste rustfrie staalroer paa grund af tekniske produktionsbegraensninger i henseende til diametre og godstykkelser

- dér, hvor der er overlapning, er der store prisforskelle, idet gennemsnitsprisen paa soemloese roer er dobbelt saa hoej som gennemsnitsprisen paa svejste roer; produktionsteknikkerne er meget forskellige, idet fremstillingen af soemloese staalroer fordrer meget stoerre indledende investeringer end fremstillingen af svejste staalroer; prisudviklingen er forskellig for henholdsvis soemloese roer og svejste roer; internationale standarder inden for olieindustrien, den kemiske industri og medicinalindustrien (f.eks. den amerikanske ASTM-standard) indebaerer et krav om anvendelse af soemloese roer; som naevnt ovenfor er hovedanvendelsesomraaderne for soemloese og svejste roer forskellige.

De kunder og slutbrugere, som Kommissionen har talt med, har bekraeftet disse punkter og anfoert, at de ikke normalt vil kunne erstatte soemloese roer med svejste roer.

Derfor skal markedet for soemloese rustfrie staalroer betragtes som et saerskilt produktmarked.

(20) Dette relevante produktmarked bestaar af to saerskilte produktsegmenter, nemlig varmbearbejdede og koldbearbejdede roer. Alle roer er strengpressede og varmbearbejdede. De kan saelges i denne tilstand eller koldbearbejdes. Koldbearbejdning anvendes typisk til fremstilling af roer under en bestemt diameter eller til at forbedre roerenes egenskaber for at opfylde bestemte tolerancekrav.

I foerstnaevnte tilfaelde er der ingen stoerrelsesmaessig overlapning mellem varm- og koldbearbejdede produkter, hvilket er tilfaeldet i sidstnaevnte tilfaelde. Derfor udgoer kold- og varmbearbejdede roer tilsammen det samlede stoerrelsessortiment.

Varm- og koldbearbejdede produkter koebes af de samme kunder som led i »pakker«, og de fremstilles af samme producenter (om end det i nogle lande er specialiserede virksomheder kaldet »traekkerier«, der foretager en del af koldbearbejdningen paa basis af strengpressede, varmbearbejdede hulroer eller koldbearbejdede roer). Koldbearbejdede roer er betydeligt dyrere end varmbearbejdede roer, og produktionsomkostningerne og produktionsteknologierne samt konkurrenternes kapacitetsudnyttelse varierer for henholdsvis varm- og koldbearbejdede produkter. Koldbearbejdningen er mere arbejdsintensiv end varmbearbejdningen.

En udbyders konkurrenceevne paa markedet afhaenger i betydelig grad af, om han kan tilbyde et fuldt sortiment af produkter omfattende baade varmbearbejdede og koldbearbejdede roer.

B. Det geografiske referencemarked a) Det geografiske marked for soemloese rustfrie staalroer (varm- og koldbearbejdede) er Vesteuropa (EF og EFTA)

(21) Der er ingen told mellem EF-omraadet og EFTA-omraadet. Der optraeder en intensiv handel med soemloese rustfrie staalroer mellem de forskellige lande, der tilhoerer disse to omraader. En stor del af EF-forbruget daekkes af import fra EFTA-landene. Transportomkostningerne er meget lave inden for EF og EFTA (i det foelgende benaevnt »Vesteuropa«).

Desuden optraeder der en hoej grad af gensidig markedspenetration de vesteuropaeiske lande imellem. Selv i lande med egenproduktion er importen fra andre EF-lande og EFTA-lande stor (ca. 60 % i Frankrig og Tyskland og ca. 30 % i Italien). Den foerende virksomhed paa EF- og EFTA-markedet som helhed er en EFTA-virksomhed (svenske Sandvik), men de forskellige udbydere indtager en staerk position paa deres hjemmemarkeder (MRW i Tyskland, Valinox i Frankrig, Dalmine i Italien og Tubacex i Spanien).

Udbuds- og efterspoergselsstrukturen er meget ensartet fra land til land. Isaer kan det naevnes, at distributionen normalt foregaar gennem en raekke grossister i hvert land.

b) Det geografiske marked er ikke stoerre end Vesteuropa

(22) Paa verdensplan er der tre hovedomraader for forbrug af soemloese rustfrie staalroer og to hovedomraader for fremstilling af soemloese rustfrie staalroer. Hvert af disse omraader har sit eget udbuds- og efterspoergselsmoenster.

Ifoelge beregninger foretaget af parterne og andre producenter er Vesteuropa det stoerste marked (forbrug paa mellem 50 000-60 000 tons) efterfulgt af Nordamerika (30 000 tons) og Japan (25 000 tons). Paa produktionsomraadet boer der skelnes mellem to hovedomraader, nemlig Vesteuropa og Japan. I Vesteuropa og Japan er produktionen langt stoerre end forbruget, hvilket medfoerer en stor overskudskapacitet. Den japanske eksport til Vesteuropa har aldrig overskredet 11 % af det samlede forbrug i EF, og den vesteuropaeiske eksport til Japan har altid vaeret lille. Producenterne i begge omraader har en betydelig eksport til Nordamerika. Sandvik og Sumitomo begyndte for nylig at anvende en faelles strengpresse i USA. Ikke desto mindre vil produktionen i Nordamerika stadig kun kunne daekke en lille del af forbruget paa dette marked.

(23) Markedspenetrationen mellem de forskellige omraader er ringe. Importen ligger stabilt paa ca. 10 % i Vesteuropa (den stammer primaert fra Japan, idet den nordamerikanske eksport er ubetydelig) og siges at vaere minimal i Japan. I USA er importen derimod stor (60 til 80 % fra foerst og fremmest Europa og Japan). En del af denne import lader til at blive reeksporteret til isaer Sydamerika.

Transportomkostningerne for producenter uden for Vesteuropa andrager i gennemsnit 2 til 3 % af de samlede omkostninger.

Der skal betales en importafgift paa 10 % af hovedparten af den vesteuropaeiske import. Den rammer isaer de japanske producenter. Men som led i GATT-forhandlingerne goeres der bestraebelser paa at reducere importafgifterne paa staalprodukter, herunder soemloese rustfrie staalroer. Det forslag, der forhandles om, vil indebaere en lineaer reduktion af importafgifterne over en periode paa ti aar begyndende den 1. januar 1995.

(24) Markederne er ogsaa karakteriseret ved prisforskelle. De producenter og grossister af soemloese rustfrie staalroer, der besvarede Kommissionens forespoergsler, har forklaret, at i forhold til Vesteuropa er priserne op til 35 % hoejere i Japan (i gennemsnit ca. 20 % hoejere) og ca. 5 % hoejere i USA.

(25) Kunderne er forskellige fra omraade til omraade. Kun et lille antal store grossister opererer paa verdensplan, hvor de konkurrerer om internationale udbud, der ifoelge parterne ikke udgoer over 5 % af de samlede forretninger med soemloese rustfrie staalroer.

Selv hvis det nuvaerende prisniveau paa det vesteuropaeiske marked skulle stige med en lille, men dog maerkbar procentdel, f.eks. 5 %, vil denne prisstigning formentlig ikke foranledige de stoerre grossister til at importere fra Japan, eftersom prisforskellene mellem Japan og Vesteuropa stadig vil vaere markante som foelge af importafgiften paa 10 % og de ekstra transportomkostninger.

Hvis priserne i Vesteuropa skulle gaa hen og stige med f.eks. 5 %, ville det heller ikke vaere muligt at reimportere soemloese rustfrie staalroer eksporteret af vesteuropaeiske eller japanske producenter til Nordamerika, og det skyldes de hoejere priser i Nordamerika, importafgiften paa 10 % og transportomkostningerne. Det vil foerst blive interessant at reimportere ved en noget stoerre prisstigning i Vesteuropa.

(26) Endvidere er distributionsmoenstret i de tre omraader forskelligt. I USA distribueres soemloese rustfrie staalroer kun gennem meget store selvstaendige grossister, og der finder ikke noget direkte salg sted. I modsaetning hertil tegner selv den stoerste grossist i Vesteuropa sig kun for 1 % af markedet.

(27) Der kan peges paa tre andre geografiske omraader: OEsteuropa, Indien og Asien. De sidste to omraader tegner lovende, og deres markeder er i hurtig vaekst. Der findes strengpresser i disse omraader, men produktionen er lav.

Den vesteuropaeiske import fra Asien og Indien er ubetydelig og forventes ikke at ville stige vaesentligt i den umiddelbare fremtid paa grund af den hoeje underliggende vaekst i den indenlandske efterspoergsel. Desuden paalaegges importen herfra afgifter, der stadig udgoer en hindring for stigende salg paa det vesteuropaeiske marked.

Hvad OEsteuropa angaar er varestroemmene meget svage, og produktions- og kvalitetsstandarden er stadig betydelig ringere end i Vesteuropa. Producenterne i SNG-landene paalaegges en importafgift paa 10 % ved import af soemloese rustfrie staalroer i Vesteuropa. Det er ikke tilfaeldet for producenter fra andre oesteuropaeiske lande, for hvem importafgifterne gradvis vil falde bort i 1996. Kommissionen har indgaaet aftaler om toldkontingenter for staalprodukter (inklusive soemloese rustfrie staalroer) med Tjekkiet og Slovakiet. Der er fastsat toldlofter til nulsats for handelen med Rumaenien, Rusland og Ukraine. Parterne har angivet, at der findes producenter i Tjekkiet (Chomutov), Rumaenien, Ukraine og Rusland (se betragtning 121).

(28) Ovenstaaende forhold til trods mener parterne, at det relevante geografiske marked omfatter hele verden. Deres vurdering baserer sig paa tre hovedelementer: priskorrelationer, internationale varestroemme samt forekomsten af internationale producenter, grossister og kunder.

i) Priskorrelationer

(29) Ifoelge parterne ligger korrelationerne mellem priserne i Vesteuropa og USA (korrelationskoefficienten = 0,5 til 0,7) meget taet paa korrelationerne mellem priserne i de forskellige vesteuropaeiske lande. Dette forhold skulle »betyde, at producenterne ikke kan prisdiskriminere i de forskellige dele af verden«.

(30) Ved analysen af dette resultat er det vigtigt at undersoege, i hvilket omfang disse priskorrelationer paavirkes af andre faktorer, der har indflydelse paa priser paa forskellige markeder.

Parternes korrelationer er baseret paa en sammenligning mellem de priser, som de fire japanske producenter forlanger for japanskproducerede produkter i Vesteuropa og USA. Det er klart, at dette beregningsgrundlag med stoerre sandsynlighed paavirkes af faktorer, der er faelles for producenterne, end f.eks. en korrelation baseret paa indenlandske priser i USA, Vesteuropa og Japan.

Imidlertid maa der selv paa basis af disse tal saettes spoergsmaalstegn ved parternes konklusion, at den angiveligt hoeje korrelation skulle vise, at de japanske producenter har indfoert samme prispolitik i Vesteuropa og Japan.

Paa basis af parternes tal laa prisforskellen mellem de japanske producenters eksport til henholdsvis Vesteuropa og USA i perioden 1987 til 1992 paa 3,2 % i 1987, 18,7 % i 1988, 8 % i 1989, 9,5 % i 1990, 16,4 % i 1991 og 18,4 % i 1992. Disse tal underbygger ikke parternes konklusion at »de japanske producenter ikke kan aendre deres priser paa det ene af disse markeder uden at aendre dem tilsvarende paa det andet«.

(31) En anden serie data vedroerende to typiske produkter af rustfrit staal fra de anmeldende parter foerte til helt forskellige priskorrelationer. F.eks. er Dalmines korrelation for et af produkterne mellem prisen i USA og prisen i Vesteuropa saerdeles hoej (0,98, dvs. naesten identiske prisbevaegelser). Parterne drager den konklusion, at Dalmine ikke er i stand til at prisdiskriminere. For samme produkt ligger Vallourecs priskorrelation paa 0,47 (dvs. det halve af Dalmines). Korrelationen for Mannesmanns priser er ikke opgivet. Saa store forskelle mellem de to korrelationer stemmer ikke overens med paastanden om, at markedet er verdensomspaendende.

(32) Manglende priskorrelation mellem to geografiske omraader er en staerk indikator for, at der er tale om saerskilte geografiske markeder, men forekomsten af priskorrelationer indikerer ikke noedvendigvis, at der kun findes et enkelt marked, medmindre andre forhold ogsaa goer sig gaeldende, saasom gensidig markedspenetration eller indbyrdes tilsvarende udbuds- og efterspoergselsmoenstre i de forskellige omraader.

ii) Internationale varestroemme

(33) Parterne har taget udgangspunkt i Elzinga-Hogarty-proeven i henhold til hvilken et omraade med en eksport eller import paa over 10 % i henseende til henholdsvis produktion og forbrug skal betragtes som tilhoerende et stoerre marked. Imidlertid anses denne proeve som tvivlsom, navnlig fordi den ikke indikerer noget med hensyn til den gensidige markedspenetration mellem de paagaeldende omraader. Gensidig markedspenetration er en forudsaetning for, at koeberne kan benytte sig af prisforskelle ved at koebe ind i andre omraader. I denne sag er eksporttaersklen paa 10 % opfyldt, men den gensidige markedspenetration er meget ringe.

iii) Internationale producenter, grossister og kunder

(34) Parterne slutter med udgangspunkt i internationale producenters, grossisters og kunders aktiviteter, at markedet er verdensomspaendende.

(35) Hvad producenterne angaar er det sandt, at baade de japanske og de vesteuropaeiske producenter udoever virksomhed i saavel Vesteuropa som Nordamerika. De vesteuropaeiske producenter er imidlertid ikke aktive paa det japanske marked, og der findes endnu ingen amerikansk producent, der er traengt ind paa det vesteuropaeiske marked.

Endvidere viser en analyse af prisudviklingen paa det vesteuropaeiske marked sammenholdt med udviklingen i de japanske producenters markedsandele paa samme marked, at prisniveauet ikke har en staerk indflydelse paa importen fra Japan. Den vesteuropaeiske import synes ikke at reagere paa aendringer i den vesteuropaeiske efterspoergsel, da den maengdemaessigt har vaeret forholdsvis konstant siden 1991. Importtallene synes derfor ikke at kunne berettige en bredere definition af referencemarkedet. En af forklaringerne herpaa kunne vaere, at de japanske producenter har koncentreret deres eksport til Vesteuropa omkring roer med en meget lille diameter og stor vaerditilvaekst.

(36) Paa efterspoergselssiden finder der kun konkurrence sted paa verdensplan, naar de stoerste slutbrugere lancerer store internationale udbud. Ifoelge parterne selv udgoer disse internationale udbud kun 5 % af de samlede forretninger. Parterne har ogsaa angivet, at det vesteuropaeiske marked boer opdeles i overensstemmelse med, at en tredjedel af produkterne saelges direkte til slutbrugere (heraf 5 % gennem store internationale udbud), medens resten saelges til grossister.

Parterne peger endvidere paa store internationale grossister, der opererer paa verdensplan. Der findes et meget lille antal store grossister (4 til 6). En af dem (TAD) tilhoerer Dalmine-koncernen, en anden [ . . . ] har tilknytning til en af parterne gennem minoritetsaktier, og en tredje [ . . . ] har forbindelse til Avesta-Sandvik-koncernen.

Disse store grossister konkurrerer med hinanden i forbindelse med internationale udbud vedroerende levering af roer og dermed forbundne tjenesteydelser, herunder soemloese rustfrie staalroer, til internationale olieselskaber, kemikoncerner og medicinalvirksomheder. Denne aktivitet har imidlertid ingen forbindelse til grossisternes traditionelle lagerfoering og distribution i Vesteuropa (der opbygges ikke noget lager forud for disse store udbud). For eksempel er [ . . . ], der af parterne er blevet betegnet som den mest internationale grossist, foerst i de sidste tre aar begyndt at koebe ind hos vesteuropaeiske producenter. Under alle omstaendigheder androg [ . . . ] samlede indkoeb i 1992 mindre end 1 % af den samlede vesteuropaeiske efterspoergsel efter soemloese rustfrie staalroer.

c) Konklusion vedroerende det geografiske marked

(37) De europaeiske og japanske producenter er traengt kraftigt ind paa det amerikanske marked. De japanske producenter sidder ogsaa til stadighed paa en mindre del af det europaeiske marked. Paa verdensplan er forbruget kendetegnet ved en lav grad af gensidig markedspenetration, forskelligt prisniveau paa hovedmarkederne i USA, Europa og Japan, forskellig sammensaetning af kunder og distributionsstrukturer og forskellig balance mellem den indenlandske produktion og importen. Desuden er Vesteuropa beskyttet af en afgift paa 10 %, som paalaegges importerede produkter fra en raekke tredjelande, herunder Japan og SNG-landene. Paa den anden side er det japanske marked kendetegnet ved betydelige hindringer for adgang, og paa det amerikanske marked opereres der med en importafgift paa 6 %. Det geografiske marked boer derfor defineres som Vesteuropa.

C. Vurdering af foreneligheden med faellesmarkedet a) Markedets generelle traek

i) Generelt overblik

(38) Markedet for varm- og koldbearbejdede soemloese rustfrie staalroer er i vidt omfang et standardvaremarked, der befinder sig i en moden fase. Substitutionen mellem soemloese og svejste roer siges nu at vaere stort set tilendebragt.

To strukturelle forandringer har praeget sektoren for soemloese rustfrie staalroer de seneste aar.. Den foerste indtraf i midten af 1980'erne, hvor fremstillingen af tykke soemloese kulstofstaalroer blev flyttet fra strengpresser over til mere omkostningseffektive valsevaerker. Den anden indtraf i begyndelsen af 1990'erne, hvor efterspoergslen fra de oesteuropaeiske lande broed sammen (hvorved forsvandt et af de vesteuropaeiske producenters traditionelle afsaetningsmarkeder).

Efter et drastisk fald de seneste ti aar forventes efterspoergslen nu at ville stagnere i det lange loeb i Vesteuropa (vaekst paa 0 til 1 % samlet set), og efterspoergslen er prisuelastisk. Desuden er efterspoergslen paa markedet for soemloese roer meget foelsom over for de generelle oekonomiske konjunkturer. Vilkaarene paa markedet er blevet forringet her i begyndelsen af 1990'erne parallelt med den generelle oekonomiske afmatning paa verdensplan.

Denne generelle situation og faldet i raavarepriser (isaer paa nikkel) har de seneste aar foert til faldende priser. Det nuvaerende prisniveau paa det vesteuropaeiske marked ligger i nominelle termer taet paa niveauet i 1988.

ii) Overskudskapacitet

Teoretisk overskudskapacitet

(39) Ovennaevnte strukturaendringer har resulteret i en betydelig overskudskapacitet i Vesteuropa.

Et staalvaerks teoretiske maksimumsproduktion af soemloese rustfrie staalroer afhaenger i princippet af to faktorer: dels strengpressens kapacitet (inklusive tilknyttede faciliteter til lokning, skaering, varmbearbejdning osv.), som er bestemmende for den maksimale produktion af varmbearbejdede produkter, dels koldbearbejdningsfaciliteternes kapacitet (pilgervalsevaerk og traekningsanlaeg). Den maksimale kapacitet afhaenger i nogen grad af det produktsortiment, der fremstilles. Men ved vurderingen af kapaciteter kan der ses bort herfra, eftersom alle producenterne paa markedet fremstiller en blanding af stoerrelser og sorter, som er tilstraekkelig homogen.

(40) Alle soemloese rustfrie staalroer skal igennem varmbearbejdningsprocessen, foer de kan saelges som koldfaerdigprodukter. Det betyder, at det samlede output af varmbearbejdede produkter er lig med summen af varmbearbejdede roer, der anvendes som udgangspunkt for koldbearbejdningsprocessen, plus de varmbearbejdede roer, der saelges som saadanne. For alle producenter af soemloese rustfrie staalroer gaelder det, at det maksimale output af koldbearbejdede roer (der har en stoerre vaerditilvaekst) er afhaengig af de disponible koldbearbejdningsfaciliteter. Naar disse faciliteter udnyttes maksimalt, har producenten intet andet valg end at saelge den resterende produktion som varmbearbejdede produkter.

(41) Beregnet paa grundlag af disse definitioner antages produktionskapaciteten inden for varm- og koldbearbejdede roer i Vesteuropa efter fusionen at ville andrage 125 000 tons. Den nuvaerende kapacitetsudnyttelsesgrad inden for varm- og koldbearbejdede produkter paa ca. 50 %.

Beskaeftigelse og output

(42) Inden for denne maksimale teoretiske kapacitet afhaenger den faktiske kapacitet af den aktuelle beskaeftigelse, dvs. antallet af arbejdsdage pr. aar og antallet af skiftehold pr. dag. Beregnet paa grundlag af beskaeftigelsen og produktionen i 1992 skoennes den gennemsnitlige kapacitetsudnyttelse hos producenterne paa det vesteuropaeiske marked (efter fusionen) at andrage ca. 79 % inden for varmbearbejdning og 87 % inden for koldbearbejdning. Selv med det nuvaerende beskaeftigelsesniveau har producenterne derfor en vis margen til at foroege produktionen. De kan ogsaa foroege produktionen ved at gribe til overarbejde, midlertidige ansaettelser o. l., om end det ud over en bestemt graense kun er muligt at foroege produktionen ved at foroege beskaeftigelsen (f.eks. ekstra skiftehold).

(43) Paa et marked med et staerkt koncentreret udbud og en stagnerende og prisuelastisk efterspoergsel ville det vaere uforsvarligt af en producent at foroege det nuvaerende beskaeftigelsesniveau naevnevaerdigt og dermed tilnaerme den faktiske kapacitet til den maksimale teoretiske kapacitet. Derfor har ingen af de vesteuropaeiske producenter af soemloese rustfrie staalroer tilkendegivet, at de agter at goere dette. Det nuvaerende beskaeftigelsesniveau er saaledes en vigtig, men ikke noedvendigvis afgoerende faktor for branchens konkurrencesituation i en forudselig fremtid.

iii) Markedsstrukturen

(44) Af de aarsager, der er redegjort for i betragtning 21, er Vesteuropa det geografiske marked for vurderingen af den foreslaaede fusions virkninger. Ifoelge parterne vil hovedaktoererne dog have foelgende markedsandele paa verdensplan (beregnet i volumen): Sandvik 23 %, Sumitomo 23 %, DMV 16 %, andre japanske producenter 15 %, Tubacex 10 %, SBER 5 %, Sammi Steel 3 % og andre producenter 5 %.

Udbydere og kunder paa det geografiske referencemarked

(45) Der findes i dag seks udbydere paa det geografiske referencemarked: Sandvik-koncernen, Dalmine, Mannesmann, Vallourec, Schoeller-Bleckmann (SBER) og Tubacex. Efter fusionen vil der kun vaere fire konkurrenter tilbage. De andre hovedudbydere paa markedet er japanske virksomheder, der almindeligvis tegner sig for en samlet markedsandel paa 10 %, om end dette tal har vaeret meget lavere i de seneste aar. Der er stort set ikke andre udbydere paa markedet.

(46) Der findes to kategorier af kunder, nemlig slutbrugere og grossister. Slutbrugerne indkoeber enten smaa maengder hos de traditionelle grossister eller stoerre maengder hos staalvaerkerne, dvs. direkte hos producenterne. Nogle store internationale slutbrugere lancerer internationale licitationer i forbindelse med f.eks. anlaeg af industrikomplekser. Nogle faa store grossister (fire eller seks i Europa) konkurrerer regelmaessigt inden for denne lille del af markedet (der repraesenterer 5 % af det samlede marked), hvor de ikke foerer lagre, men tilbyder pakker enten i samarbejde eller i konkurrence med producenterne af soemloese rustfrie staalroer. Desuden bestaar en mindre del af de store grossisters samlede salg af salg til andre mindre grossister.

Markedsandele

(47) I henhold til parterne beloeb det synlige forbrug i EF i 1992 sig til [mellem 250-300] mio. ECU og androg [mellem 50 000-60 000] tons.

For at tage hensyn til de forskellige udbyderes produktmix og dermed forbedre billedet af deres respektive styrke i konkurrencen har Kommissionen baseret sin vurdering paa markedsandele opgjort i vaerdi. En beregning af markedsandele i volumen ville dog ikke have aendret vurderingen naevnevaerdigt.

Forud for transaktionen havde parterne foelgende vaerdiopgjorte markedsandele: Dalmine 14 % ([ . . . ] mio. ECU), MRW 13 % ([ . . . ] mio. ECU) og Valinox 9 % ([ . . . ] mio. ECU). Efter transaktionen vil DMV's vaerdiopgjorte markedsandel andrage 36 %.

Ifoelge parterne vil den stoerste konkurrent vaere Sandvik med en vaerdigopgjort markedsandel paa 29 % bestaaende af 11 % for det britiske datterselskab Sterling Tubes og 18 % for importerede produkter til EF fra Sandviks staalvaerk i Sverige. De andre to vesteuropaeiske konkurrenter, Schoeller-Bleckmann (SBER) fra OEstrig og Tubacex fra Spanien, vil have vaerdiopgjorte markedsandele paa henholdsvis 11 % og 13 %. To smaa tyske konkurrenter (P& P og TPS) vil tilsammen tegne sig for 3 % (i vaerdi) af det samlede EF-marked. Importen fra lande uden for Vesteuropa (primaert Japan) angives at andrage 8 %.

(48) Kommissionens undersoegelse har generelt set bekraeftet parternes beregninger og endvidere bekraeftet, at parternes respektive markedsandele ikke aendres naevnevaerdigt, selv om EFTA-landene tages med i betragtning. Den viser ogsaa, at EF-salget i tons og de japanske producenters markedsandele er blev overvurderet, og at markedsandelene for de fusionerende parters hovedkonkurrent er blevet noget undervurderet. Den kombinerede markedsandel for DMV og Sandvik efter fusionen vil i vaerdi udgoere ca. 70 % af EF-markedet (ca. 36 % til DMV og ca. 33 % til Sandvik).

(49) En gennemgang af situationen i hver enkelt medlemsstat viser, at Tyskland - med et synligt forbrug paa [ . . . ] mio. ECU - er langt det stoerste afsaetningsmarked og naesten dobbelt saa stort som Italien, der er det naeststoerste ([ . . . ] mio. ECU). Markederne i Frankrig og Det Forenede Kongerige repraesenterer henholdvis [ . . . ] mio. og [ . . . ] mio. ECU, medens markederne i Spanien og Nederlandene andrager henholdsvis [ . . . ] mio. ECU og [ . . . ] mio. ECU. Markederne i Belgien/Luxembourg og Danmark andrager [ . . . ] mio. ECU og [ . . . ] mio. ECU. I Irland, Portugal og Graekenland andrager de henholdsvis [ . . . ], mio., [ . . . ] mio. og [ . . . ] mio. ECU.

(50) Efter fusionen vil parterne og Sandvik have naesten lige store markedsandele paa det vesteuropaeiske marked som helhed (se betragtning 48) og paa det stoerste enkeltmarked, dvs. Tyskland (hvor forskellen mellem deres markedsandele vil vaere i stoerrelsesordenen 6 til 8 %).

Sandvik vil indtage foerstepladsen i Nordeuropa, dvs. Benelux-landene (markedsandel paa [ca. 50 %] i vaerdi, Det Forenede Kongerige og Irland (markedsandel paa [ca. 50 %] i vaerdi) og Danmark (markedsandel paa [over 75 %] i vaerdi. I Sverige og Norge vil Sandvik have tilsvarende store markedsandele.

DMV vil indtage foerstepladsen i Sydeuropa bestaaende af Frankrig (markedsandel paa [over 50 %] i vaerdi), Italien (markedsandel paa [over 50 %] i vaerdi) og Graekenland (markedsandel paa [over 50 %] i vaerdi.

Tubacex vil vaere den foerende producent paa sit eget hjemmemarked, dvs. det spanske marked.

b) Vurdering af dominerende stilling

i) Enedominans

(51) Det foelger af ovenstaaende tal, at selv om DMV efter fusionen vil besidde en markedsandel paa ca. 36 % opgjort i vaerdi, kan det ikke sluttes, at den foreslaaede transaktion vil give DMV en dominerende stilling, som foelge af hvilken den effektive konkurrence vil blive haemmet betydeligt inden for faellesmarkedet. Dette skyldes isaer den naeststoerste konkurrent, Sandvik, der vil besidde en markedsandel naesten svarende til DMV's.

ii) Duopolistisk dominans

(52) Kommissionen er af den opfattelse, at det foreslaaede joint venture ikke vil foere til etablering af en faelles dominerende stilling for DMV og Sandvik, som foelge af hvilken den effektive konkurrence vil blive haemmet betydeligt inden for faellesmarkedet.

(53) Fusionen vil dog aendre vilkaarene paa markedet radikalt, idet to virksomheder vil ende med to naesten lige store markedsandele, som tilsammen repraesenterer en meget stor del af det samlede marked.

En fusion kan vaere et middel til at mindske en strukturel overskudskapacitet paa et marked og mildne virkningerne af en recession, men det er vigtigt, at den deraf foelgende koncentration ikke foerer til etablering af en faelles dominerende stilling, der varigt vil kunne vaere til skade for den effektive konkurrence.

Der bestaar en saadan oligopolistisk dominerende stilling, naar en lille gruppe af virksomheder er i stand til i vidt omfang at optraede uafhaengigt af eksisterende eller potentielle konkurrenter, kunderne og i sidste ende forbrugerne.

(54) Det er sandt, at strukturen paa det vesteuropaeiske marked for soemloese rustfrie staalroer efter fusionen vil foroege risikoen for en kollektiv dominerende stilling. Ikke desto mindre er det Kommissionens vurdering, at paa basis af de foreliggende oplysninger som beskrevet nedenfor vil markedsstrukturen efter fusionen ikke foere til etablering af en kollektiv dominerende stilling som omhandlet i artikel 2 i forordning (EOEF) nr. 4064/89.

[A] Strukturelle markedsvilkaar, der tilskynder kraftigt til en konkurrencebegraensende parallel adfaerd

(55) Selv om der ikke er nogen strukturelle forbindelser mellem Sandvik og DMV, kan tilskyndelsen for dem til at udvise konkurrencebegraensende parallel adfaerd baseres paa adskillige faktorer. Koncentrationen paa markedet skal vaere tilstraekkelig stor for at vaere befordrende for konkurrencebegraensende parallel adfaerd. Endvidere gaelder det, at denne tilskyndelse, dvs. gevinsten af en saadan adfaerd, stiger i takt med baade koncentrationsgraden og symmetrien mellem markedsandelene.

Efter fusionen vil Sandvik og DMV have markedsandele paa henholdsvis 33 % og 36 %. Som foelge af den efterfoelgende hoeje koncentrationsgrad og ligheden mellem de to stoerste producenters markedsandele vil der umiddelbart opstaa staerk tilskyndelse for disse producenter til at samarbejde og saelge samme maengder af produkter til hoejere priser i stedet for at konkurrere med hinanden paa priser for at opnaa stoerre markedsandele.

Tilskyndelsen til at udvise konkurrencebegraensende parallel adfaerd styrkes yderligere som foelge af den stagnerende og prisuelastiske efterspoergsel. Samlet set er priselasticiteten paa efterspoergselssiden lav paa markedet for soemloese rustfrie staalroer, da der ikke findes noget erstatningsprodukt for soemloese rustfrie staalroer, og da omkostningerne til soemloese rustfrie staalroer inden for enhver industrigren kun repraesenterer en lille del af de samlede omkostninger. Derfor vil selv en betydelig prisstigning naeppe medfoere et stoerre fald i efterspoergslen.

Endvidere vil der reelt kun vaere fire europaeiske aktoerer tilbage paa markedet for soemloese rustfrie staalroer, og blot to af dem (Sandvik og DMV) vil daekke to tredjedele af det samlede forbrug i Vesteuropa. De to andre europaeiske konkurrenter - Tubacex og SBER - vil kunne have markedsandele paa henholdsvis 13 % og 11 %.

I denne situation vil baade Sandvik og DMV foelge sig tilskyndet til at styrke deres position ved at begraense outputtet og haeve priserne. Det forholder sig isaer saaledes, fordi en stigning i den ene producents output vil faa direkte og betydelige foelger for markedsprisen og dermed for deres respektive indtaegter.

(56) Sammenholdt med de faktorer, der redegoeres for i det efterfoelgende, vil der foelgelig vaere de fornoedne strukturelle vilkaar til stede for, at de to hovedaktoerer - DMV og Sandvik - vil foele en kraftig tilskyndelse til at udvise konkurrencebegraensende parallel adfaerd, som vil kunne resultere i staerkt stigende markedspriser.

[B] Strukturelle forskelle mellem DMV og Sandvik

(57) Tilskyndelsen til at udvise konkurrencebegraensende parallel adfaerd kan vaere mindre kraftig, hvis der mellem de to foerende virksomheder paa markedet findes betydelige strukturelle forskelle, der resulterer i forskellige muligheder for og/eller tilskyndelser til at reagere paa aendringer i markedsvilkaarene.

(58) Ifoelge parterne findes der saadanne betydelige strukturelle forskelle mellem DMV og Sandvik i henseende til saavel koncernstoerrelse og aktiviteter som kapacitets- og omkostningsforhold. Parternes udtalelser gennemgaas mere detaljeret nedenfor. Konklusionen paa Kommissionens undersoegelse er imidlertid, at alle oevrige markedsforhold taget i betragtning er de eksisterende strukturelle forskelle mellem DMV og Sandvik ikke tilstraekkelig store til at opveje incitamentet for dem til at udvise konkurrencebegraensende parallel adfaerd.

[C] DMV's og Sandviks markedsandele og koncernstoerrelse

(59) Som det fremgaar af ovenstaaende vil DMV's og Sandviks markedsandele efter transaktionens gennemfoerelse vaere naesten lige store i Vesteuropa og ogsaa i Tyskland, der er det stoerste enkeltmarked. DMV staar staerkest i den sydlige del af Europa, medens Sandvik staar staerkest i nord. Dette forhold vil dog naeppe rokke ved deres overordnede interessesammenfald paa det vesteuropaeiske marked. Ingen af de to virksomheder har raad til en priskrig mod den anden paa dennes staerkeste markeder, da en saadan priskrig vil medfoere en risiko for gengaeldelsesaktioner og store indtaegtstab for begge virksomheder. Situationen ville vaere anderledes, hvis enten DMV eller Sandvik havde en stoerre markedsandel i et noget stoerre forbrugsomraade sammenlignet med den anden virksomhed. Det er imidlertid ikke tilfaeldet her.

Ifoelge partnerne er der en raekke faktorer, der placerer Sandvik i en staerkere position end DMV, nemlig virksomhedens stoerre maengde af rustfrie produkter, dens globale strategi (inklusive dens anlaeg til fremstilling af koldbearbejdede produkter i Nordamerika), dens nyopstartede strengpresse i et amerikansk joint venture med den japanske producent Sumitomo, dens forventede overtagelse af den tjekkiske virksomhed Chomutov og dens verdensomspaendende andel af markedet for soemloese rustfrie staalroer.

(60) En sammenligning mellem henholdsvis Sandvik-koncernens og DMV's (eksklusive moderselskabernes) samlede maengde af forretninger tjener ikke noget formaal. DMV's moderselskaber indgaar alle i store koncerner, og i henhold til anmeldelsen vil de fortsaette deres aktiviteter inden for en raekke omraader, der har med rustfrit staal at goere, men som ikke direkte vedroerer fremstilling af soemloese rustfrie staalroer. Disse aktiviteter indgaar imidlertid i Sandviks aktiviteter, f.eks. fremstilling af svejste rustfrie staalroer, OCTG-roer og specialudstyr til kernekraftvaerker. Hvis DMV's og Sandviks respektive omsaetning sammenlignes i relation til det relevante marked, dvs. fremstilling af soemloese rustfrie staalroer i Vesteuropa, er koncernerne af stort set samme stoerrelse, hvilket deres respektive markedsandele i Vesteuropa da ogsaa afspejler.

(61) Maalt med udgangspunkt i deres totale salg af soemloese rustfrie staalroer paa verdensplan i 1992 er de to koncerner heller ikke naevnevaerdigt forskellige. Sandvik saelger en anelse stoerre maengder end DMV, hvilket isaer kan tilskrives Sandviks produktion i Canada og USA. Sandviks produktion i Nordamerika er imidlertid udelukkende beregnet for dette marked. Det vil ikke vaer oekonomisk rentabelt for Sandvik at sende en del af sin nordamerikanske produktion til Vesteuropa, hvor produkterne paalaegges importafgift, navnlig ikke da Sandvik har tilstraekkelige produktionsfaciliteter og tilstraekkelig ledig kapacitet i Vesteuropa. Dette bekraeftes af parternes egne tal, i henhold til hvilke den samlede eksport af soemloese rustfrie staalroer fra Nordamerika til Vesteuropa (fra Sandvik og alle andre nordamerikanske producenter) i 1992 laa under 500 tons.

[D] DMV's og Sandviks produktionskapacitet

(62) Ifoelge parternes beregninger er DMV's og Sandviks produktionskapacitet asymmetrisk, eftersom Sandviks produktionskapacitet paa saavel verdensplan som europaeisk plan er dobbelt saa stor som DMV's. Dette punkt fordrer en grundig analyse af de forskellige niveauer, paa hvilke kapaciteter kan maales, navnlig strengpressernes teoretiske kapacitet og den teoretiske kapacitet inden for varm- og koldbearbejdede roer.

Strengpressernes maksimale teoretiske kapacitet

(63) Paa det hoejeste niveau kan kapaciteten maales paa niveauet for strengpressede hulemner, eftersom der er betydelige engangsomkostninger forbundet med alene strengpressen. Ifoelge parterne findes der er umiddelbart tilgaengeligt marked for brugt faerdigbehandlingsudstyr. I princippet betyder det, at en producent kan reagere fleksibelt paa en stigning i efterspoergslen og kun vil vaere bundet af strengpressernes kapacitet. Men eftersom der i Europa findes stor overskudskapacitet inden for strengpresning, er det dog usandsynligt, at denne kapacitet vil vaere den afgoerende hindring for en produktionsudvidelse. Paa grund af de underliggende vilkaar paa markedet for soemloese rustfrie staalroer, som generelt er ugunstige selv paa mellemlang sigt, er det mere sandsynligt, at enhver stoerre investering i selv varm- eller koldbearbejdningsanlaeg vil kraeve en grundig analyse af den forventede indtjening fra en produktionsforoegelse.

(64) Hvis DMV's og Sandviks kapacitet sammenlignes paa basis af deres maksimale teoretiske kapacitet inden for strengpressede hulemner, vil DMV alligevel have en overskudskapacitet svarende til ca. en tredjedel af den samlede vesteuropaeiske efterspoergsel efter varm- og koldbearbejdede produkter. Sandvik vil have en overskudskapacitet svarende til ca. halvdelen af den samlede vesteuropaeiske efterspoergsel efter samme produkter. Med en ledig kapacitet af denne stoerrelsesorden (selv om der er forskelle i absolutte termer) vil hverken DMV eller Sandvik foele nogen stoerre tilskyndelse til at foroege produktionen, eftersom de begge vil vaere opmaerksomme paa, at foroegelsen vil vaere til skade for den anden part, som altid vil have tilstraekkelig kapacitet til at svare igen.

Den maksimale teoretiske kapacitet inden for varm- og koldbearbejdning

(65) DMV's maksimale teoretiske kapacitet paa europaeisk og globalt plan skoennes at andrage [ . . . ] tons inden for varmbearbejdning. Inden for koldbearbejdning har parterne angivet, at DMV's maksimale teoretiske kapacitet vil ligge paa [ . . . ] tons (inklusive [ . . . ] tons i USA). Kapaciteten paa Sandviks produktionsanlaeg verden over, hvoraf de fleste ligger i Vesteuropa, er stoerre end DMV's.

Selv naar man betragter den maksimale kapacitet inden for varm- og koldbearbejdning, vil DMV have en overskudskapacitet, der vil vaere tilstraekkelig til at daekke mellem en tredjedel og halvdelen af den samlede vesteuropaeiske efterspoergsel efter varmbearbejdede produkter og ca. en fjerdedel af efterspoergslen efter koldbearbejdede produkter. For sin del vil Sandvik have en overskudskapacitet i Vesteuropa, der vil vaere tilstraekkelig til at daekke ca. en tredjedel af den samlede vesteuropaeiske efterspoergsel efter varmbearbejdede produkter og en fjerdedel af efterspoergslen efter koldbearbejdede produkter.

Det er vaerd at naevne, at baade DMV's og Sandviks maksimale kapacitetsreserver inden for vambearbejdede roer hver isaer er stoerre end de vesteuropaeiske konkurrenters, dvs. Tubacex' og SBER's, samlede salg af varmbearbejdede produkter i 1992. Inden for koldbearbejdede roer er baade DMV's og Sandviks maksimale kapacitetsreserver stoerre end halvdelen af Tubacex' og SBER's samlede salg i 1992. DMV og Sandvik vil derfor vaere i stand til uden videre at svare igen, hvis Tubacex og/eller SBER foroeger produktionen paa det vesteuropaeiske marked.

Kapaciteten med det nuvaerende beskaeftigelsesniveau

(66) Hvis DMV's og Sandviks respektive produktionskapacitet sammenlignes paa basis af den bemandede kapacitet, ser situationen saaledes ud: Inden for strengpressede/ufaerdige produkter vil DMV have en vesteuropaeisk og verdensomspaendende kapacitet paa [ . . . ] tons, medens Sandvik vil have en stoerre kapacitet i Vesteuropa, som endda vil vaere endnu stoerre, hvis det nyoprettede joint venture i USA regnes med. Forskellene er mindre inden for varmbearbejdning, hvor DMV vil have en kapacitet paa [ . . . ] tons i Vesteuropa og paa verdensplan. DMV ligger derfor under Sandviks bemandede kapacitet inden for varmbehandling baade i Vesteuropa og paa verdensplan. Inden for koldbearbejdning vil DMV have en kapacitet paa [ . . . ] tons i Vesteuropa og yderligere [ . . . ] tons i USA. Sandviks bemandede kapacitet inden for koldbearbejdning i Vesteuropa er i dag mindre end DMV's, men det forventes, at Sandvik overtager Chomutovs koldbearbejdningsanlaeg. (Desuden er Sandvik i stand til at fremstille en mindre maengde koldbearbejdede produkter i USA).

Konklusion vedroerende kapacitet

(67) Selv om Sandviks og DMV's respektive kapacitetsforhold vil vaere forskellige, raader begge producenter over betydelige kapacitetsreserver (uanset hvordan de defineres) til at reagere paa en aggressiv salgspolitik hos en anden producent. Som foelge af den stagnerende og prisuelastiske efterspoergsel efter soemloese rustfrie staalroer vil den omstaendighed, at de to dominerende producenter paa det vesteuropaeiske marked ikke har samme kapacitetsreserve i absolutte termer, naeppe svaekke tilskyndelsen for Sandvik og DMV til at engagere sig i konkurrencebegraensende parallel adfaerd paa det vesteuropaeiske marked.

[E] DMV's og Sandviks omkostningsforhold

(68) Ifoelge parterne er DMV's og Sandviks respektive omkostningsforhold forskellige. Hovedforskellen bestaar i, at Sandvik er vertikalt integreret (bagud og fremad), hvilket DMV ikke er. Parterne angiver, at de to virksomheder derfor har forskellige omkostningsstrukturer og dermed ikke samme tilskyndelse til at foroege eller saenke produktionen som svar paa markedsaendringer.

Der skal imidlertid store omkostningsforskelle til, foer det indtjeningsmaessigt bliver interessant for en af de to producenter at bryde ud af en eventuel parallel adfaerd for at tage konkurrencen op med den anden. Desto hoejere markedsandele de to producenter har, desto hoejere vil den forventede fortjeneste af deres stiltiende samarbejde vaere, og desto hoejere skal omkostningsforskellen vaere for at opveje incitamentet til at engagere sig i en konkurrencebegraensende parallel adfaerd.

(69) Kommissionen har forsoegt at vurdere situationen for henholdsvis DMV og Sandvik med hensyn til gennemsnitsomkostninger. Vurderingen blev imidlertid vanskeliggjort af forskelle i regnskabsstandarder, produkt-mix og omkostningsallokeringsmetoder. Kommissionen fokuserede derfor paa de erklaerede strukturforskelle mellem DMV og Sandvik for at undersoege, i hvilket omfang disse forskelle vil kunne paavirke de to producenters graenseomkostninger og fremtidige adfaerd.

Ved naermere eftersyn viste det sig, at strukturforskellene kun gaelder for en del af Sandviks og DMV's aktiviteter. Sandviks britiske datterselskab, Sterling Tubes, koeber en del af sit udgangsmateriale fra virksomheder uden for Sandvik-koncernen og distribuerer sine roer gennem selvstaendige grossister. Kun en begraenset del af Sandviks staalproduktion gaar til fremstilling af soemloese rustfrie staalroer. DMV-virksomhederne koeber en betydelig del af deres raamateriale fra virksomheder inden for deres respektive koncerner og distribuerer [ . . . ] af deres roer gennem koncerngrossister.

Strukturforskellene mellem de to koncerner vil ogsaa paavirke deres faste omkostninger og dermed deres graenseomkostninger. Men generelt set er der forholdvis faa faste omkostninger forbundet med fremstillingen af soemloese rustfrie staalroer og fremstillingen af rustfrit staal i elektrostaalovne. De fleste omkostninger i forbindelse med produktionen af rustfrit staal er variable omkostninger (skrot, elektricitet) i modsaetning til omkostningerne forbundet med produktion af kulstofstaal. Endelig vil graenseomkostningerne naeppe falde skarpt nok til at udgoere en tilskyndelse til at bryde ud af en stiltiende konkurrencebegraensende parallel adfaerd. Det gaelder i endnu hoejere grad, naar efterspoergslen er prisuelastisk og stagnerende, og naar begge producenter har tilstraekkelig ledig kapacitet til at kunne oversvoemme markedet med produkter.

Bagudrettet vertikal integration

(70) Graden af bagudrettet vertikal integration er en faktor, som kan paavirke en virksomheds omkostningsforhold og faste omkostninger. Ifoelge parterne skulle dette isaer vaere tilfaeldet for Sandvik, der har sit eget staalvaerk, som fremstiller udgangsmaterialet (staenger og stangformede produkter) til virksomhedens soemloese rustfrie staalroer.

Dette blev bekraeftet af Tubacex, der udtalte, at virksomhedens gunstige omkostningsforhold delvis skyldtes, at virksomhedens 100 %-ejede staalvaerk foerst og fremmest tilgodesaa roerfabrikkens behov.

Sandviks staalvaerk helliger sig imidlertid ikke paa samme maade roerdivisionens behov, idet det leverer til adskillige kunder uden for og inden for Sandvik-koncernen og koeres som et selvstaendigt profitcenter paa samme maade som roerdivisionen. Dette afspejles bl.a. i, at med undtagelse af bestemte staalsorter, som skal leveres fra Sverige, er Sandviks britiske datterselskab Sterling Tubes ikke forpligtet til udelukkende at koebe ind hos interne kilder, men kan indrette sig efter de gaeldende forhold paa markedet og valutasituationen. Sandvik har planer om at indfoere Sterling Tubes-modellen i forbindelse med sin nye strengpresse i USA.

(71) Ifoelge parterne vil DMV koebe sit udgangsmateriale fra staalproducenterne paa det aabne marked. DMV's ultimative moderselskaber eller andre selskaber, som de har kapitalforbindelser til, er imidlertid ogsaa vigtige aktoerer paa markedet i forudgaaende led (se betragtning 13). Endvidere vil DMV have fordel af stoerre magt som indkoeber, end de tre virksomheder havde hver isaer forud for fusionen (om end parterne ikke forudser nogen aendring i omkostningerne til udgangsmateriale i deres feasibility-undersoegelse).

Under normale konkurrenceforhold paa markedet for udgangsmateriale er der ingen grund til at tro, at ikke-integrerede producenter som DMV vil paadrage sig omkostningsmaessige ulemper sammenlignet med vertikalt integrerede virksomheder for saa vidt angaar raamaterialer. Dette udsagn holder isaer inden for staalindustrien, eftersom overskudskapacitetsproblemet ogsaa er til stede inden for fremstillingen af staenger og stangformede produkter.

Dette bekraeftes yderligere af, at det af en noeje gennemgang af Sandviks interne afregningspriser paa staenger og stangformede produkter tilhoerende de mest almindeligt brugte staalsorter fremgaar, at den vertikale integration i bagudgaaende retning har meget ringe indflydelse paa omkostningerne forbundet med Sandviks roervirksomhed.

(72) I henhold til parterne skulle den omstaendighed, at Sandvik er en integreret virksomhed i bagudgaaende retning, betyde, at Sandvik har flere faste omkostninger end DMV, der vil koebe sit udgangsmateriale paa det aabne marked. Det betyder, at DMV's omkostninger til udgangsmateriale vil vaere variable. Desuden mener parterne, at Sandvik vil have stoerre faste omkostninger, fordi virksomheden har et centralt lager i Sverige og driver fire strengpresser i Vesteuropa, medens DMV kun vil drive to strengpresser. Parterne konkluderer, at Sandvik - navnlig paa et svagt marked og paa grund af sine stoerre faste omkostninger - vil fortsaette med at tage ordrer ind, naar DMV ligger under sine variable omkostninger (til udgangsmateriale), for at udnytte sit staalvaerk og sine strengpresser mest muligt.

Saavel Sandviks strengpresser paa det vesteuropaeiske marked som DMV's strengpresser er stort set afskrevne, og de skulle derfor ikke medfoere meget hoejere faste omkostninger for Sandvik end for DMV. Da Sandviks strengpresser er specialkonstrueret til fremstilling af forskellige stoerrelser, vil Sandvik have faerre omkostninger end DMV til udskiftning af det stempel, der bestemmer stoerrelsen af det strengpressede hulemme. Desuden viser tallene fra Sandvik, at virksomhedens gennemsnitlige faste omkostninger ikke udgoer en stoerre andel af de samlede omkostninger, end det er tilfaeldet for de oevrige producenter, der besvarede Kommissionens forespoergsler.

Endelig vil den betydelige indtjeningseffekt af en konkurrencebegraensende parallel prissaetningsadfaerd mellem to virksomheder med store markedsandele naeppe blive opvejet af omkostningseffekten af den bedre udnyttelse af Sandviks staalvaerk, som kun delvis er afhaengig af roerproduktionen.

(73) Der er intet ved Sandviks hidtidige optraeden paa markedet for soemloese rustfrie staalroer, der tyder paa, at virksomheden vil vaere villig til at saelge sine produkter til lavere priser for at foroege sin produktionsmaengde, hverken paa grund af stoerre faste omkostninger eller af andre grunde. Tvaertimod er Sandvik kendt for sine traditionelt hoeje priser. Desuden kan det af parternes talmateriale udledes, at Sandviks markedsandel i Vesteuropa er faldet konstant mellem 1988 og 1992. For saa vidt som markedspriserne ogsaa faldt i samme periode, skal dette fald i Sandviks salgsmaengde fortolkes paa den maade, at Sandvik ikke engagerede sig i en aggressiv prispolitik med udgangspunkt i omkostningsmaessige fordele. (I samme periode forblev parternes markedsandele forholdsvis konstante.)

Der er derfor intet bevis for, at der skulle vaere fordele eller ulemper forbundet med at vaere en bagudrettet vertikalt integreret virksomhed under de nuvaerende og forudselige markedsforhold. Der er heller intet, der tyder paa, at Sandvik - paa grund af sin bagudrettede integration - skulle foele sig tilskyndet til at vedtage en mere konkurrencepraeget politik og dermed oedelaegge sine muligheder for at engagere sig i en konkurrencebegraensende parallel adfaerd med DMV.

Fremadrettet vertikal integration

(74) Graden af fremadrettet vertikal integration er en anden faktor, som kan paavirke DMV's og Sandviks omkostningsforhold, eftersom sidstnaevnte i modsaetning til DMV har et netvaerk af datterselskaber i forskellige lande, der fungerer som Sandviks egne grossister. Sandviks britiske datterselskab Sterling Tubes saelger dog primaert gennem selvstaendige grossister.

DMV-moderselskabernes respektive koncerner eller andre selskaber, med hvilke de har kapitalforbindelser, omfatter adskillige virksomheder, som ogsaa er vigtige aktoerer paa markeder i efterfoelgende led (TAD, Starval, MannesmannHandel, Stappert Spezial Stahl og Thyssen). [ . . . ] Endvidere vil DMV vaere mindre foelsom over for kundernes koebekraft paa markedet i efterfoelgende led, end de tre virksomheder har vaeret det forud for fusionen.

(75) Ifoelge parterne skulle Sandviks fremadrettede integration betyde, at virksomheden har flere faste omkostninger end DMV. Imidlertid har Kommissionens undersoegelse ikke med bestemthed kunnet bekraefte, at der er hverken fordele eller ulemper forbundet med en saadan fremadrettet vertikal integration. Det er heller intet, der tyder paa, at Sandvik - paa grund af sin fremadrettede integration - vil foelge sig tilskyndet til at vedtage en mere aggressiv prispolitik (4) og dermed oedelaegge sine muligheder for at engagere sig i en konkurrencebegraensende parallel adfaerd med DMV.

Arbejdskraftomkostninger

(76) Ifoelge parterne vil Sandvik vaere mere fordelagtigt stillet end DMV i henseende til arbejdskraftomkostninger, fordi Sandvik vil kunne flytte en stoerre del af sin produktion til Det Forenede Kongerige eller isaer Tjekkiet efter overtagelsen af Chomutov. Arbejdskraftomkostningerne i de lande, hvor DMV vil udoeve sin virksomhed, varierer dog ogsaa betydeligt. En sammenligning mellem disse arbejdskraftomkostninger og Sandviks arbejdskraftomkostninger i forskellige lande (alle tallene stammer fra parterne) viser, at forskellene er minimale. Hvis det lykkes parterne at foretage de planlagte besparelser gennem afskedigelser efter gennemfoerelsen af fusionen, vil parterne formentlig staa staerkere end Sandvik, ogsaa efter sidstnaevntes overtagelse af Chomutov.

(77) Da arbejdskraftomkostningerne ifoelge parternes egne tal og tal fra deres vesteuropaeiske konkurrenter udgoer ca. en femtedel af de samlede omkostninger forbundet med fremstillingen af soemloese rustfrie staalroer, vil saa ensartede arbejdskraftomkostninger ikke i sig selv medfoere omkostningsforskelle, der vil vaere tilstraekkelig store til at friste en af virksomhederne til at bryde ud af den konkurrencebegraensende parallelle adfaerd.

Omkostningsbesparelser gennem innovation

(78) En producent kan opnaa fordele i forhold til sine konkurrenter gennem innovation. Men denne industrigren er kendetegnet ved, at innovation kun spiller en mindre rolle, idet 80 til 90 % af alle soemloese rustfrie staalroer er standardvarer, der skal opfylde bestemte internationale specifikationer. Der afsaettes ikke mange midler til forskning og udvikling inden for denne industrigren, og ingen af de to foerende virksomheder paa markedet vil opnaa naevnevaerdige konkurrencemaessige fordele ved at foroege F& U-budgettet.

Konklusion vedroerende omkostninger

(79) Det kan konkluderes, at der er intet ved koncernernes opbygning, der tyder paa, at den ene eller anden part vil kunne opnaa en tilstraekkelig stor strukturel omkostningsfordel til at opveje de betydelige fordele, der vil foelge af en konkurrencebegraensende parallel adfaerd.

[F] Markedets gennemsigtighed

(80) For at vurdere, om DMV og Sandvik vil kunne gennemfoere en konkurrencebegraensende parallel adfaerd, har Kommissionen undersoegt gennemsigtigheden paa markedet for soemloese rustfrie staalroer.

Resultatet af undersoegelsen viser, at markedet er tilstraekkelig gennemsigtigt til, at DMV og Sandvik hurtigt vil kunne finde ud af, om den anden part overtraeder den stiltiende prisaftale. Gennemsigtigheden paa markedet for soemloese rustfrie staalroer skyldes primaert foelgende forhold: den koncentrerede udbudsstruktur, produkternes standardkarakter, den lave innovationsgrad og den omstaendighed, at samtlige producenter har opbygget deres prisliste omkring et enkelt standardprodukt. Desuden er det vigtigt at bemaerke, at efterspoergslen paa markedet er meget spredt, og at aftagerne saedvanligvis foretager hyppige indkoeb af forholdsvis smaa maengder. DMV og Sandvik vil enten direkte eller indirekte (gennem deres koncerngrossister) moede de samme kunder paa alle dele af markedet. Feedbacken fra kunderne om priser vil derfor ankomme hurtigt og vaere meget paalidelig. Disse faktorer gennemgaas mere detaljeret nedenfor.

Prislister

(81) Kommissionens undersoegelse har vist, at der ikke udleveres prislister til kunderne i forbindelse med internationale udbud, hvor priserne opgives individuelt. Men ved distribution til grossister i Vesteuropa udleverer alle konkurrenterne i Europa prislister til kunderne.

Isaer Vallourec, Mannesmann, Dalmine, Sterling Tubes (som tilhoerer Sandvik-koncernen) og SBER offentliggoer regelmaessigt en prisliste for hele det vesteuropaeiske marked. Tubacex offentliggjorde sin foerste prisliste i 1992, og Sandvik udsender prislister i Frankrig, Italien, Tyskland og Sverige.

(82) En naermere gennemgang af disse prislister afsloerer, at der kan skelnes mellem to kategorier af prislister svarende til to grupper af konkurrenter opdelt efter distributionskanal.

Paa den ene side distribuerer de fleste producenter (nemlig Dalmine, Vallourec, Mannesmann, Sterling Tubes og Tubacex) de fleste af deres produkter gennem selvstaendige grossister. Disse producenter igangsaetter en produktionsrunde, hver gang de modtager en ny ordre. De har ingen lagre og er derfor ikke i stand til reagere hurtigt eller levere smaa maengder.

Paa den anden side er der to producenter (Sandvik og SBER), som har centrale lagre og egne distributionssystemer (Sandvik gennem sine datterselskaber og SBER gennem eneforhandlere). Derfor er disse virksomheder i stand til at levere smaa maengder meget hurtigt. De realiserer en mindre del af deres omsaetning gennem selvstaendige grossister end konkurrenterne i foerstnaevnte gruppe.

(83) Det foelger af ovennaevnte forskelle, at konkurrenterne i den foerste gruppe udsender lister med priser ab vaerk rettet mod selvstaendige grossister, hvorimod konkurrenterne i den anden gruppe udsender lister med priser ab lager. Sidstnaevnte priser er hoejere og omfatter ingen af de tillaeg og rabatter, der typisk er forbundet med leveringer ab vaerk.

Alle prislisterne (inklusive, men dog i mindre grad, Sandviks og SBER's) er dog baseret paa et faelles princip (beskrevet nedenfor). Desuden ligner prislisterne fra alle konkurrenterne inden for de to kategorier meget hinanden.

(84) En sammenligning mellem Sandviks og SBER's ab lager-prislister viser, at begge prislister angiver prisniveauet for de samme to grupper af staalsorter. Ingen af dem indeholder oplysninger om tillaeg og rabatter.

(85) Ab vaerk-prislisterne er mere omfattende. Alle prislisterne omfatter de forskellige roer (opdelt efter stoerrelse, diameter og tykkelse), og der er angivet priser for roerene i den mest almindelige rustfrie staalsort (dvs. staalsorten ASTM TP304). TP304-prisen anvendes som en referencepris, og priserne paa andre staalsorter er angivet som en procentdel af TP304-prisen. Kunderne kan derpaa beregne prisen for hver enkelt staalsort ved at gange TP304-prisen for et bestemt produkt med den relevante faktor, som afspejler prisforskellen i forhold til basisstaalet. Desuden indeholder de fleste konkurrenters prislister ekstra prisfaktorer med henvisning til samme laengde, tolerance og certificering. Tre ud af fem prislister angiver rabatter paa samme maengder. Derfor er der store lighedspunkter mellem prislisterne fra den foerste gruppe af konkurrenter.

(86) De mange lighedspunkter mellem de forskellige konkurrenters prislister bekraeftes ved en sammenligning af de anvendte skalaer for nogle af de vigtigste tillaeg og rabatter angivet paa prislisterne, saasom tillaeg for bestemte staalsorter, laengder, certificeringer, tolerancer eller maengderabatter.

Alle de europaeiske konkurrenter benytter identiske eller naesten identiske skalaer, hvilket tyder paa, at prisstrukturen paa markedet for soemloese rustfrie staalroer er meget gennemsigtig. Det gaelder sortsskalaer, toleranceskalaer, laengdeskaeringsskalaer og maengderabatter.

(87) Gennemsigtigheden paa markedet fremgaar endvidere af, at de forskellige konkurrenter udsendte deres prislister paa naesten samme tidspunkt i ovennaevnte periode (ultimo 1988 til primo 1992). En gennemgang af disse udsendelsesdatoer viser, at samtlige konkurrenter udsender prislister i loebet af samme maaned - undtagen i begyndelsen af 1992, hvor den foerste prisliste blev udsendt to maaneder foer den sidste.

(88) Parterne har angivet, at disse lighedspunkter skyldes, at alle konkurrenterne paa markedet har besluttet at foelge Mannesmanns prisliste. Parternes hovedkonkurrenter og kunder har bekraeftet dette over for Kommissionen.

En af konkurrenterne har fortalt, at i loebet af 1980'erne aendrede alle konkurrenterne deres prislister og begyndte at anvende Mannesmanns system. Denne aendring medfoerte prislister, der ligner hinanden saa meget, at nogle af kunderne og en af konkurrenterne taler om »den europaeiske prisliste« i deres svar til Kommissionen.

Det blev endvidere meddelt, at navnet »europaeisk prisliste« ikke i sig selv henviser til en enkelt prisliste, men til den omstaendighed, at det som foelge af den meget ensartede opbygning af de forskellige prislister er almindelig praksis blandt producenterne af soemloese rustfrie staalroer at opgive priser i en bestemt medlemsstat, der stemmer med markedslederens prisliste. Denne prissaetningsmetode styrker prislisternes virkninger for gennemsigtigheden paa markedet yderligere.

»Hemmelige rabatter«

(89) Parterne har forelagt Kommissionen deres skoen over de samlede gennemsnitlige »hemmelige rabatter« ydet i ovennaevnte tidsrum og deres skoen over rabatter ydet til de stoerste grossister. En sammenligning af gennemsnitsrabatterne kan forvraenge indtrykket af de forskellige prispolitikkers ensartethed, da rabatternes stoerrelse haenger noeje sammen med sammensaetningen af den givne udbyders salgsportefoelje. Saa selv om de tre parter yder samme gennemsnitsrabatter, kan dette forhold ikke udlaegges som andet end en anting af, at prissaetningspolitikkerne ligner hinanden.

(90) Det vil derfor vaere mere meningsfyldt at sammenligne de rabatter, der ydes de stoerste grossister.

De gennemsnitsrabatter, der ydes de stoerste grossister, er meget store og steg hvert aar mellem 1988 og 1992. Selv om store rabatter ikke fremmer gennemsigtigheden paa markedet, skal det i denne sag bemaerkes, at de forskellige konkurrenters rabatter ligner hinanden, og at forskellen mellem den laveste rabat (Mannesmann) og den hoejeste rabat (Vallourec) altid har vaeret konstant, undtagen dog i en ganske kort periode mellem 1989 og 1990. Det skal isaer bemaerkes, at selv om der ikke blev udsendt nogen prisliste i en periode paa 16 maaneder mellem 1990-prislisten og 1992-prislisten, laa den gennemsnitlige »hemmelige rabat« for de stoerste grossister i det samlede tidsrum paa [ . . . ] for Dalmines vedkommende, [ . . . ] for Mannesmanns vedkommende og [ . . . ] (5) for Vallourecs vedkommende.

(91) For at vurdere, om denne ensartethed medfoerer priser, der er saa gennemsigtige, at der er mulighed for en gensidig overvaagning af en parallel adfaerd, tog Kommissionen hensyn til foelgende faktorer, som burde have foert til forskelle mellem parternes »hemmelige rabatter«:

Som foelge af prissaetningsadfaerden paa markedet (hver konkurrent fastsaetter sine rabatter i en given medlemsstat paa basis af markedslederens prisliste) udtrykkes ovennaevnte gennemsnitsrabatter som en procentdel af priser (paa prislisterne), der ikke benyttes som reference ved salg i udlandet. Derfor paavirkes dette gennemsnit af det relative prisniveau i hvert enkelt land, valutaudsving og den geografiske sammensaetning af hver enkelt virksomheds salgsportefoelje.

Dernaest skal der tages hensyn til, at parternes gennemsnitsrabatter vedroerer tidsrummet mellem udgivelsen af én prisliste og udgivelsen af den naeste. Gennemsnitsrabatten paavirkes derfor ogsaa af den tidsmaessige sammensaetning af hver enkelt virksomheds salgsportefoelje (en given stor ordres indflydelse paa gennemsnittet afhaenger af, om den optraeder i begyndelsen eller slutningen af perioden).

Med alle disse faktorer in mente konkluderer Kommissionen, at forskellen i gennemsnitsrabatten til de stoerste grossister ikke er i strid med eksistensen af en hoej grad af prisgennemsigtighed.

(92) Paa et standardvaremarked, hvor nogle faa udbydere har forretningsmaessige kontakter til adskillige kunder, er kundernes feedback med hensyn til priser hurtig og meget paalidelig, og det er vanskeligt at prisdiskriminere. Det er isaer tilfaeldet i dag, eftersom grossisterne har reduceret deres lagre vaesentligt de seneste aar. Nu indkoeber de saedvanligvis mindre maengder med stoerre hyppighed end tidligere. Normalt afgiver de ordrer en eller to gange om maaneden. Det betyder, at udbyderne modtager et enormt antal prisforespoergsler hver maaned (Vallourec har naevnt tallet [ . . . ] om maaneden). En saa hyppig kontakt med mange kunder foroeger gennemsigtigheden paa markedet betydeligt. Desuden har parterne mulighed for at verificere saadanne oplysninger gennem deres koncerngrossister.

Efter fusionen vil der vaere faerre udbydere. Derfor vil DMV og Sandvik-koncernens virksomheder modtage hyppigere og dermed mere praecise oplysninger om konkurrenternes priser, og det vil blive lettere for dem at identificere konkurrenterne.

(93) Dette bekraeftes af konkurrenterne i deres svar paa Kommissionens begaeringer om oplysninger.

Ingen af de konkurrenter, som besvarede Kommissionens forespoergsler, har tilsluttet sig parternes synspunkt, at markedet for soemloese rustfrie staalroer ikke er prisgennemsigtigt. Faktisk har de alle bekraeftet, at dette marked er saerdeles prisgennemsigtigt.

For eksempel fortalte en af de konkurrerende virksomheder, at den »er i stadig kontakt med alle kundekategorier og dermed faar meldinger fra dem om aendrede prislister (inden for faa timer) og rabatter, dvs. de faktiske priser (inden for mindre end en uge)«. Samme konkurrent fortalte, at den »normale« hemmelige rabat paa markedet ligger paa [ . . . ] - dvs. meget taet paa de gennemsnitsrabatter, som parterne har opgivet (se ovenfor). En anden konkurrent har fortalt Kommissionen, at »alle kender konkurrenternes faktiske gennemsnitspriser via kontakter til baade konkurrenter og kunder«.

Et overvaeldende flertal af de konkurrenter og store kunder, der besvarede Kommissionens spoergsmaal, fortalte, at konkurrenterne reagerer meget hurtigt (inden for hoejst tre uger) paa hinandens prisnedsaettelser. De fleste af parternes konkurrenter oplyste, at de ville reagere 1 til 2 uger efter den oprindelige prisaendring.

Konklusion vedroerende markedets gennem-

sigtighed

(94) I lyset af ovenstaaende betragtninger og det faktum, at markedet for soemloese rustfrie staalroer er et modent marked med en ringe grad af innovation, hvor de solgte produkter primaert (80 til 90 %) er standardvarer fremstillet af blot seks forskellige staalsorter, goer lighedspunkterne mellem prislisterne og det taette sammenfald mellem datoerne for deres udsendelse det muligt at foretage en hurtig sammenligning blandt de forskellige konkurrenter. Saavel prissaetningsadfaerden som de regelmaessige forretningsmaessige kontakter mellem de stoerste udbydere og samme kundekreds foroeger denne gennemsigtighed yderligere og saetter konkurrenterne i stand til noeje at foelge med i hinandens priser.

(95) Gennemsigtigheden er stor nok til, at hver af de to hovedproducenter hurtigt kan finde ud af, om den anden ikke overholder den stiltiende prissaetningsaftale ved at reducere priserne for at sende flere produkter paa markedet. Det er i denne forbindelse vigtigt at bemaerke, at grossisterne har tendens til at foretage mindre, men hyppigere indkoeb i aarets loeb. Den maade, som markedet fungerer paa, goer det muligt for konkurrenterne hele tiden at holde oeje med hinanden, og det er ikke muligt for en producent at sikre sig en »engangsgevinst« ved at indgaa langtidskontrakter om levering af store maengder.

[G] Faktisk og potentiel konkurrene

(96) Kommissionen skal som et naeste led ogsaa undersoege, om de to foerende virksomheders adfaerd vil vaere afhaengig af andre konkurrenter og/eller af kunderne.

Faktisk konkurrence

(97) To af de tilbagevaerende konkurrenter er hjemmehoerende paa det geografiske referencemarked (nemlig Tubacex og Schoeller-Bleckmann), medens de oevrige konkurrenter er japanske.

Vesteuropaeiske konkurrenter

(98) Det faktum, at den vesteuropaeiske efterspoergsel efter soemloese rustfrie staalroer er stagnerende, samtidig med at der inden for den paagaeldende industrigren hersker strukturel overskudskapacitet, betyder, at ingen af de tilbagevaerende konkurrenter, der primaert opererer i Vesteuropa, kan goere sig realistiske forhaabninger om at foroege deres salgsmaengder uden at risikere faelles gengaeldelsesaktioner fra de to foerende virksomheder paa markedet. Enhver foroegelse af én virksomheds afsaetning vil noedvendigvis ske paa bekostning af hovedkonkurrenternes salg.

Desuden vil DMV og Sandvik hver isaer have tilstraekkelige reserver til at straffe ethvert forsoeg fra de mindre konkurrenters side paa at vinde markedsandele.

(99) Tubacex er en spansk virksomhed, som foerst for nylig (i 1987) begyndte at interessere sig for markedet for soemloese rustfrie staalroer. Tubacex beskaeftiger sig naesten udelukkende med soemloese rustfrie staalroer og indgaar ikke - i modsaetning til DMV og Sandvik - i en stoerre koncern af virksomheder. Ifoelge parterne sidder Tubacex paa ca. 13 % af markedet (Kommissionens undersoegelse viser, at tallet er lidt mindre). Tubacex er foerende paa sit hjemmemarked, dvs. i Spanien og Portugal (et lavforbrugsomraade), hvorimod det paa grund af indenlandske producenter har vanskeligheder med at traenge ind paa de markeder i Vesteuropa, hvor forbruget er stoerst (Tyskland, Frankrig, Italien og Det Forenede Kongerige). Kommissionen kan ikke bedoemme, om Tubacex vil vaere i stand til at forsvare sin staerke position i Spanien under de nye markedsstrukturer.

Tubacex er den eneste udbyder paa markedet, der benytter en bestemt produktionsmetode, som muliggoer en hurtigere strengpresning af stangformede produkter og anvendelse af kvadratiske stangformede produkter i stedet for runde stangformede produkter. Med denne metode er Tubacex' teoretiske strengpresningskapacitet stoerre end konkurrenternes. Desuden tjener dette delvis til at forklare, hvorfor Tubacex har faerre omkostninger ved at benytte kvadratiske stangformede produkter. Paa den anden side skaber denne metode visse kvalitetsproblemer, navnlig med hensyn til de varmbearbejdede roers excentricitet. Skoent dette ud fra en teknisk synsvinkel kun skaber naevnevaerdige problemer ved bestemte applikationer (hoejkvalitetsprodukter), skader saadanne problemer - som foelge af den normalt hoeje kvalitetsstandard paa markedet - Tubacex' stilling som en kvalitetsleverandoer, og de betyder, at virksomheden hovedsagelig konkurrerer i den billige ende af markedet. Dette bekraeftes allerede af, at Tubacex staar svagt inden for varmbearbejdede roer, og at virksomheden ikke kan tilbyde det fulde sortiment af staalsorter. Det bekraeftes yderligere af baade Sandviks og visse grossisters udtalelser til Kommissionen.

Paa grund af sin saerlige produktionsmetode er Tubacex noedsaget til at tilbyde koldbearbejdede roer dér, hvor konkurrenterne tilbyder varmbearbejdet materiale. Paa disse omraader har Tubacex ingen omkostningsmaessige fordele. Virksomhedens udnyttelse af sin faktiske og teoretiske kapacitet inden for koldbearbejdning er usaedvanlig hoej. For at foroege sin koldbearbejdningskapacitet naevnevaerdigt vil Tubacex derfor ikke blot vaere noedsaget til at ansaette nye medarbejdere, men ogsaa at foretage nyinvesteringer i anlaeg til koldbearbejdning.

(100) Tubacex har netop overvundet en meget vanskelig finansiel krise og indgaaet en aftale med sine leverandoerer om en gennemgribende intern omstrukturering. Selv om Tubacex foerst begyndte at fokusere paa fremstillingen af soemloese rustfrie staalroer i 1987, er virksomheden en vigtig konkurrent, der hidtil har spillet rollen som den »forstyrrende konkurrent« paa det vesteuropaeiske marked. Tubacex har solgt sine produkter til generelt lavere priser end konkurrenterne for at traenge ind paa markedet og erhverve sin nuvaerende markedsandel. Efterhaanden som priserne er faldet, er Tubacex' priser paa det seneste begyndt at tilnaerme sig de gennemsnitlige priser paa markedet.

(101) Kommissionens undersoegelse har imidlertid afsloeret en aendring i Tubacex' strategi siden 1992, hvor virksomheden begyndte at udsende prislister. Den indtil da eneste udsendte prisliste (pr. medio 1992) er bygget op paa samme maade som konkurrenternes. I mellemtiden er Tubacex begyndt at koncentrere sig om eksportmarkeder uden for Vesteuropa, som er i staerkere vaekst, og hvor de indenlandske producenter er svage og risiciene mindre. Dette afspejles i, at Tubacex' markedsandel paa verdensplan er forholdsvis stor sammenlignet med virksomhedens markedsandel i Vesteuropa.

(102) Parterne har i deres skriftlige svar paa Kommissionens klagepunktsmeddelelse anerkendt, at »Tubacex med vilje har indrettet sin produktionskaede med en indledende omkostningsbesparelse paa raamateriale og varmbearbejdning, som til dels er blevet opvejet af et ekstra koldpilgervalsevaerk, der loeser de saakaldte excentricitetsproblemer«. De haevder imidlertid, at »Tubacex har vaeret i stand til at indrette ekstra koldpilgervalsevaerker ved at koebe brugte pilgervalsevaerker, der anvendes i det sidste led af roerproduktionen, hvorefter roerene saelges som »varmbearbejdede« roer«.

(103) Parterne er af den opfattelse, at Tubacex vil kunne overvinde sine excentricitetsproblemer ved at indkoebe flere brugte pilgervalsevaerker. Tubacex vil derfor kunne udnytte en del af sin overskudskapacitet inden for varmbearbejdning til at foroege sin markedsandel, hvis DMV og Sandvik skulle beslutte at saette deres priser op. Paa baggrund af den stagnerende og prisuelastiske efterspoergsel er det dog tvivlsomt, om det vil vaere rentabelt for Tubacex at foroege sit output paa det vesteuropaeiske marked. Tubacex har forholdsvis lave faste omkostninger. Desuden kan Tubacex allerede daekke sine samlede omkostninger med den nuvaerende produktion og de nuvaerende priser og er derfor ikke noedsaget til at foroege produktionen.

Tubacex vil endvidere have ringe muligheder for at forfoelge en saadan strategi uden at foretage ovennaevnte nyinvesteringer i pilgervalsevaerker. En beslutning af den art traeffes normalt kun, naar der er udsigt til en laengerevarende stigning i efterspoergslen, og naar en udbyder med rimelighed kan forvente at kunne tjene sine investeringer ind igen gennem holdbare prisstigninger og dermed en stoerre indtjening.

Tubacex vil ikke have mange oekonomiske tilskyndelser til at forfoelge en saadan strategi, da de potentielle gevinster vil skulle sammenholdes med risikoen for en priskrig. Denne risiko er saerlig stor, naar udbudssiden domineres af to aktoerer med en samlet markedsandel paa 70 %, og naar efterspoergselssiden er kendetegnet ved langsigtet stagnation og ringe priselasticitet. Derfor kan et yderligere indtaegtsfald, som uundgaaeligt vil vaere konsekvensen af en priskrig, forventes at vaere saerlig skadeligt for en virksomhed, der for nylig har haft alvorlige finansielle vanskeligheder.

(104) Tubacex har erklaeret, at virksomheden vil foelge enhver prisstigning, som DMV og Sandvik maatte paatvinge markedet. Denne erklaering understoetter ikke blot ovenstaaende raesonnement, men den er ogsaa kompatibel med Tubacex' politik i de seneste aar. Tubacex' priser begyndte at naerme sig konkurrenternes priser mere og mere, efter at Tubacex begyndte at udsende prislister. Tubacex' store eksport ud af Vesteuropa viser, at virksomheden har rettet sine oejne mod markeder uden for Vesteuropa, hvor den har haft mulighed for at udnytte sine omkostningsfordele uden at risikere en modreaktion fra de oevrige vesteuropaeiske konkurrenter.

Medens de fleste producenter, herunder de to foerende paa markedet, saedvanligvis afsaetter to tredjedele af deres produktion til grossister og en tredjedel til slutbrugere, har Tubacex anlagt sit salg anderledes, idet virksomheden saelger [ . . . ] af sin produktion direkte til slutbrugerne. For at foroege sin markedsandel vil det vaere noedvendigt for Tubacex at vaere mere aktiv over for grossisterne, hvor prisgennemsigtigheden er stoerre og vil blive endnu stoerre efter gennemfoerelsen af den foreslaaede transaktion. Desuden vil Tubacex i hoejere grad vaere noedsaget til at producere roer i de stoerrelser og staalsorter, som ikke giver virksomheden samme omkostningsfordele.

(105) Schoeller-Bleckmann (SBER) er en oestrigsk statsejet virksomhed, der ifoelge parterne sidder paa ca. 11 % af EF-markedet. SBER befinder sig i en vanskelig finansiel situation, og selv om virksomheden er statsejet, er der ingen sikkerhed for, at den oestrigske regering vil vaere rede til at daekke et hvilket som helst tab, som virksomheden maatte paadrage sig.

(106) I de seneste fem aar er SBER blevet omstruktureret, og arbejdsstyrken er blevet reduceret med ca. 40 %. Dette afspejles i, at virksomhedens udnyttelse af sin faktiske kapacitet allerede er meget hoej inden for baade varm- og koldbearbejdning. SBER vil derfor kun have begraensede muligheder for at foroege sin produktion for at laegge baand paa hovedproducenternes adfaerd.

(107) Desuden er SBER omkostningsmaessigt meget ringere stillet end de oevrige vesteuropaeiske konkurrenter. Virksomheden har forholdsvis store faste omkostninger og lider store tab. Parterne har udtalt, at denne situation i princippet burde tilskynde SBER til at maksimere sin produktion for at skabe stoerst mulig daekning for de faste omkostninger. Med det nuvaerende prisniveau ligger SBER's break even-punkt imidlertid meget taet paa virksomhedens maksimale teoretiske kapacitet. Det kunne haevdes, at SBER maaske ville forsoege at haeve sine priser, men alligevel forsoege at ligge under DMV's og Sandviks prisforhoejelser for at vinde markedsandele. Men paa et marked, hvor efterspoergslen er prisuelastisk og stagnerende, vil en foroegelse af SBER's produktion meget hurtigt, ifoelge parterne, medfoere et kraftigt prisfald.

Skulle en saadan situation opstaa, kunne det taenkes, at de oevrige konkurrenter og isaer de to markedsledere ville svare igen med yderligere prisnedsaettelser, hvilket SBER ikke vil kunne baere med sin svage oekonomi og begraensede kapacitetsreserver sammenlignet med de to foerende virksomheder. Et saadant prisfald kunne endda haeve SBER's break even-punkt til et urealistisk hoejt niveau, som virksomhedens maksimale teoretiske kapacitet ikke vil kunne baere.

I tilfaelde af en prisstigning vil SBER - hvis virksomheden vaelger at foelge med - derimod kunne daekke sine faste omkostninger bedre uden at loebe nogen risiko.

(108) Dette bekraeftes af samtlige erklaeringer fra SBER vedroerende baade virksomhedens omkostningssituation og dens markedsfoeringspolitik. Isaer har SBER i en skriftlig erklaering bekraeftet, at der efter fusionen ikke vil vaere nogen anden loesning for virksomheden end at foelge enhver prisstigning fra DMV's og Sandviks side.

Japanske konkurrenter

(109) Den japanske industri for soemloese rustfrie staalroer er den naeststoerste i verden (lige efter den vesteuropaeiske). Der findes fem stoerre japanske udbydere (Sumitomo, Kobe, Sanyo, Nippon Steel and NKK). Disse producenters samlede produktionskapacitet andrager ca. en tredjedel af den samlede produktionskapacitet paa verdensplan, og deres faktiske produktion i 1992 laa paa ca. 51 000 tons. Deres samlede andel af det vesteuropaeiske marked ligger i dag paa under 10 %. Det skal imidlertid bemaerkes, at de japanske producenter har haft en stabil, om end staerkere position i Vesteuropa i aarenes loeb (deres samlede markedsandel har ligget paa omkring 10 %).

(110) En af disse udbydere, nemlig Sumitomo, er en af de to foerende virksomheder paa verdensmarkedet (med en markedsandel paa verdensplan paa ca. 20 %). Sumitomo er ogsaa den af de japanske producenter, der goer sig mest gaeldende paa det vesteuropaeiske marked. Saavel Sumitomo som alle de oevrige japanske producenter anerkendes som leverandoerer af produkter af hoej kvalitet, og de kan levere alle typer soemloese rustfrie staalroer. Sumitomo har sin saerlige styrke inden for fremstilling af smaa roer med stor vaerditilvaekst og konkurrerer derfor - ligesom Sandvik - inden for den dyrere del af produktmarkedet.

(111) De japanske producenter er blevet ramt af de samme strukturelle forandringer paa markedet for soemloese rustfrie staalroer som deres vesteuropaeiske konkurrenter, dvs. overgangen fra strengpresser til valsevaerker og det oesteuropaeiske markeds sammenbrud (se betragtning 38). De lider derfor under en lav kapacitetsudnyttelsesgrad.

(112) Som allerede naevnt har de japanske producenter laenge gjort sig ganske godt gaeldende paa det vesteuropaeiske marked. Ingen af de japanske producenter er imidlertid foerst og fremmest aktive i Europa. Hvis DMV og Sandvik i faellesskab satte deres priser op paa dette marked med et mindre, men maerkbart beloeb, vil de japanske producenter vaere i en god position til at anvende deres store overskudskapacitet til at foroege deres afsaetning i Vesteuropa oejeblikkeligt, medens de ikke - i modsaetning til SBER og Tubacex - vil skulle befrygte gengaeldelsesaktioner fra de to foerende virksomheder paa markedet. Dette er saa meget rigtigere, som importafgifterne gradvist saenkes fra den 1. januar 1995.

(113) Selv om de japanske producenter ikke i stoerre stil traengte ind paa det vesteuropaeiske marked i begyndelsen af 1990'erne, hvor priserne var hoejere, men hvor efterspoergslen var i kraftig nedgang, maa det forventes, at de med udsigt til en paa lang sigt stagnerende efterspoergsel vil udvise anden adfaerd.

(114) Enhver prisstigning gennemfoert af DMV og Sandvik i faellesskab vil derfor sandsynligvis faa de japanske producenter til i vid udstraekning at traenge ind paa det vesteuropaeiske marked. I betragtning af den prisuelastiske efterspoergsel generelt set vil denne indtraengen med selv begraensede maengder hurtigt trykke priserne.

(115) Foelgelig vil de japanske producenter sandsynligvis udgoere en tilstraekkelig hindring for DMV's og Sandviks etablering af en faelles dominerende stilling paa det vesteuropaeiske marked for soemloese rustfrie staalroer.

Potentiel konkurrence

(116) Parterne har peget paa en anden begraensende faktor, som bestaar i, at der er meget stor sandsynlighed for, at oesteuropaeiske udbydere hurtigt vil kunne traenge ind paa det vesteuropaeiske marked.

(117) Undersoegelsen har vist, at der i dag findes producenter af soemloese rustfrie staalroer i oesteuropaeiske lande (Tjekkiet, Ukraine og Rusland). Den bedst kendte af disse er Valcovny Trub Chomutov. Ifoelge en konkurrent og parterne selv solgte Chomutov for nylig sin strengpresse til Kina, og virksomheden beskaeftiger sig nu kun med koldbearbejdning. Sandvik er i gang med forhandlinger om overtagelse af den tjekkiske virksomhed, og den endelige afgoerelse ventes inden laenge. Der er stor sandsynlighed for, at Chomutov om kort tid ikke laengere vil vaere en selvstaendig virksomhed, men vil tilhoere Sandvik-koncernen. Der maa derfor ses bort fra Chomutov i forbindelse med vurderingen af den potentielle konkurrence fra OEsteuropa.

(118) Hidtil er det kun et lille antal oesteuropaeiske producenter, der i meget begraenset omfang har optraadt paa det vesteuropaeiske marked. De fleste vesteuropaeiske grossister foelte derfor ikke, at de kunne have en mening om den praecise tidsramme, inden for hvilken den oesteuropaeiske industri vil kunne blive konkurrencedygtig inden for soemloese rustfrie staalroer.

(119) Ikke desto mindre har to grossister angivet, at de oesteuropaeiske virksomheder vil kunne tilbyde en konkurrencedygtig kvalitet inden for de naeste to aar. En raekke andre grossister, slutbrugere og konkurrenter skoenner, at de oesteuropaeiske virksomheder foerst vil vaere konkurrencedygtige om to aar eller mere.

(120) Det er almindeligt anerkendt, at de oesteuropaeiske producenter raader over moderne produktionsudstyr, som isaer Mannesmann-koncernen har leveret de senest ti aar. De russiske, ukrainske og rumaenske producenters samlede produktionskapacitet inden for strengpressede hulemner andrager 125 000 tons.

Paa nuvaerende tidspunkt lider de imidlertid under en daarligt tilrettelagt og daarligt ledet produktion, manglende kommercielle evner og manglende logistik. Dette forklarer, hvorfor de i saa ringe grad goer sig gaeldende paa det vesteuropaeiske marked i dag.

(121) Der er ingen strukturmaessige forhold, som vil kunne hindre disse producenter i hurtigt at naa op paa det fornoedne kvalitets- og certificeringsniveau (det varer mellem seks og otte maaneder at opnaa denne certificering). Dette bekraeftes yderligere af, at de fleste oesteuropaeiske producenter hurtigt opnaaede den noedvendige certificering med hensyn til kulstofstaalroer af hoej kvalitet. Endvidere har to oesteuropaeiske producenter allerede opnaaet en vesteuropaeisk certificering inden for soemloese rustfrie staalroer. En af disse er den tjekkiske producent Chomutov. Den anden er en russisk producent, nemlig Pevouralski Novotrubnij, der for nylig modtog et TUEV-certifikat for varmevekslerroer.

(122) Parterne har oplyst, at de oesteuropaeiske producenters indtraengen paa markedet vil tage til, efterhaanden som de indgaar partnerskabsaftaler med producenter i Vesten. Kommissionens undersoegelse har vist, at mindst to vestlige virksomheder er i faerd med at soege saadanne partnerskaber.

(123) Faellesskabet har indgaaet aftaler med de oesteuropaeiske lande, som bl.a. regulerer samhandelen med soemloese rustfrie staalroer. Disse aftaler omfatter toldlofter til nulsats og toldkontingenter, ved overskridelse af hvilke der opkraeves told. Den told, der opkraeves ved import fra Tjekkiet og Rumaenien, er gradvis ved at blive reduceret og vil bortfalde helt i 1996.

(124) Det foelger af ovenstaaende, at de oesteuropaeiske konkurrenter raader over de fornoedne midler til meget hurtigt at kunne tage konkurrencen op paa det vesteuropaeiske marked. I betragtning af de oesteuropaeiske producenters omkostningsmaessige fordele (navnlig takket vaere lave arbejdskraftomkostninger) er der derfor stor sandsynlighed for, at de oesteuropaeiske producenter vil faa stoerre indflydelse paa det vesteuropaeiske marked i fremtiden.

[H] Kunder

(125) Efterspoergslen efter soemloese rustfrie staalroer er langt mindre koncentreret end udbuddet. Kommissionen er imidlertid noedsaget til at undersoege kundernes muligheder for at modvirke konsekvenserne af fusionen paa to forskellige maader, afhaengig af om kunderne er grossister eller slutbrugere. Ifoelge de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, saelges ca. en tredjedel af samtlige rustfrie staalroer direkte af producenterne til slutbrugerne. Resten saelges gennem grossister, der enten er selvstaendige eller vertikalt intergreret med producenterne.

(126) Ingen af grossisterne har saerskilt en markedsandel paa mere end 1 % af det samlede salg i Vesteuropa, og de kan derfor ikke udgoere en modvaegt til et meget koncentreret udbud. Samtidig har roerproducenternes anden store kundegruppe, nemlig slutbrugerne, ikke saerlig magt, hvilket fremgaar af deres svar til Kommissionen. Det skyldes, at de kun foretager lejlighedsvise indkoeb af forholdsvis smaa roermaengder.

c) Generel konklusion

(127) Den foreslaaede transaktion vil foroege koncentrationen paa et allerede saerdeles koncentreret marked. DMV og Sandvik vil hver isaer opnaa betydelige og naesten lige store markedsandele i Vesteuropa og paa det stoerste enkeltmarked (det tyske). DMV's og Sandviks faelles markedsandel vil andrage ca. 70 %, medens ingen af de eksisterende konkurrenter har en markedsandel paa over 13 %.

(128) Begge virksomheder vil raade over en stor reservekapacitet, og selv om Sandvik er mere integreret i fremstilling af udgangsmateriale, lagerfoering og distribution, vil virksomhedens omkostninger ab vaerk efter fusionen ikke aendre sig tilstraekkeligt til at opveje de potentielle gevinster, den vil kunne opnaa ved at engagere sig i en konkurrencebegraensende parallel adfaerd. Denne vurdering aendres ikke i det vaesentlige af Sandviks forventede overtagelse af Chomutov.

(129) Det begraensede antal udbydere paa markedet og den markante prisgennemsigtighed betyder, at Sandvik og DMV vil have mulighed for hurtigt at kontrollere de vilkaar, som tilbydes paa markedet, og fastlaegge en parallel adfaerd. Som foelge af markedets generelle karakteristika (standardvaremarked, lav innovationsgrad osv.) vil denne gennemsigtighed paa markedet ikke muliggoere en livlig konkurrence mellem de to virksomheder, som blot ville mindske begge producenters avancer uden at oege salgsmaengden. Deres indbyrdes afhaengighed vil saaledes bibringe dem en staerk faelles interesse og tilskynde dem til at maksimere deres indtjening ved at udvise konkurrencebegraensende parallel adfaerd.

(130) Hverken Tubacex eller SBER vil have nogen reel mulighed for eller interesse i at hindre denne adfaerd paa markedet naevnevaerdigt ved at foroege deres produktion og tilbyde lavere priser med henblik paa at vinde markedsandele. Begge virksomheder opererer primaert paa det vesteuropaeiske marked og befinder sig i en vanskelig oekonomisk situation. De vil derfor ikke kunne modstaa gengaeldelsesaktioner fra de to foerende virksomheders side.

(131) Det samme er ikke tilfaeldet for de japanske konkurrenter. Kommissionens undersoegelser og analyser har vist, at en lille, men dog maerkbar prisstigning sandsynligvis vil foranledige de japanske producenter til at traenge yderligere ind paa det vesteuropaeiske marked. Denne indtraengen vil vaere tilstraekkelig til at begraense de to foerende virksomheders handlefrihed paa markedet.

(132) Endvidere er det sandsynligt, at de oesteuropaeiske konkurrenter, der kun i begraenset omfang opererer eller slet ikke opererer paa det vesteuropaeiske marked i dag, vil kunne traenge maerkbart ind paa dette marked i den naermeste fremtid, enten alene eller via partnerskabsaftaler med vesteurop