DA Den Europæiske Unions Tidende L 192/39

RÅDETS AFGØRELSE

af 9. juni 2011

om godkendelse på Den Europæiske Unions vegne af Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag

(2011/432/EU)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 81, stk. 3, første afsnit, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra b), og artikel 218, stk. 8, andet afsnit, første punktum,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Unionen ønsker at skabe et fælles retsområde baseret på princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser.

(2) Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag (»konventionen«) er et godt grundlag for et verdensomspændende administrativt samarbejde og for anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser og aftaler om underholdspligt, idet den indfører gratis retshjælp i næsten alle sager om børnebidrag og en strømlinet procedure for anerkendelse og fuldbyrdelse.

(3) Konventionens artikel 59 giver organisationer for regional økonomisk integration såsom Unionen mulighed for at undertegne, acceptere, godkende eller tiltræde konventionen.

(4) De anliggender, der reguleres af konventionen, indgår også i Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt (2). Som aftalt i forbindelse med vedtagelsen af Rådets afgørelse 2011/220/EU (3) om undertegnelse af konventionen bør Unionen indgå konventionen alene og udøve sin kompetence på alle de af konventionen regulerede områder. Medlemsstaterne bør derfor være bundet af konventionen i kraft af Unionens godkendelse heraf.

(5) Når Unionen godkender konventionen, bør den derfor afgive den erklæring om kompetence, der er omhandlet i artikel 59, stk. 3, i konventionen.

(6) Unionen bør desuden på tidspunktet for godkendelse af konventionen tage alle de forbehold og afgive alle de erklæringer, der er tilladt i henhold til henholdsvis artikel 62 og 63 i konventionen, som den finder nødvendige.

(7) Unionen bør i den forbindelse erklære i henhold til konventionens artikel 2, stk. 3, at den vil udvide anvendelsesområdet for konventionens kapitel II og III til underholdspligt mellem ægtefæller og tidligere ægtefæller. Unionen bør samtidig afgive en ensidig erklæring, hvorved den forpligter sig til på et senere tidspunkt at undersøge muligheden for en mere vidtgående udvidelse af anvendelsesområdet.

(8) Unionen bør tage de i konventionens artikel 44, stk. 3, nævnte forbehold vedrørende de sprog, der accepteres i forbindelse med meddelelser mellem de centrale myndigheder. De medlemsstater, der ønsker, at Unionen tager nævnte forbehold for deres vedkommende, bør meddele Kommissionen dette i forvejen samt angive indholdet af det forbehold, der skal tages.

(9) Unionen bør afgive de erklæringer, der er nævnt i konventionens artikel 11, stk. 1, litra g), og artikel 44, stk. 1 og 2. De medlemsstater, der ønsker, at Unionen afgiver sådanne erklæringer for deres vedkommende, bør meddele Kommissionen dette i forvejen samt angive indholdet af de erklæringer, der skal afgives.

(10) En medlemsstat, der har behov for på et senere tidspunkt at tilbagekalde det forbehold, der vedrører den, jf. bilag II, eller at ændre eller tilbagekalde de erklæringer, der vedrører den, jf. bilag III, eller at tilføje en erklæring, der vedrører den, jf. bilag III, bør underrette Rådet og Kommissionen herom. På dette grundlag bør Unionen behørigt underrette depositaren.

(11) Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om udpegelsen af centrale myndigheder i overensstemmelse med konventionens artikel 4, stk. 3, og meddele den de oplysninger om love, procedurer og tjenester, der er nævnt i konventionens artikel 57. Kommissionen bør fremlægge nævnte oplysninger for Det Permanente Kontor for Haagerkonferencen om International Privatret (i det følgende benævnt »Det Permanente Kontor«), når Unionen deponerer sit instrument om godkendelse, jf. konventionen.

(12) Når medlemsstaterne fremsender oplysninger om deres centrale myndigheder og deres love, procedurer og tjenester til Kommissionen, bør de anvende den landeprofilformular, som Haagerkonferencen om International Privatret har anbefalet og offentliggjort, om muligt i elektronisk form.

(13) En medlemsstat, der har behov for på et senere tidspunkt at ændre oplysningerne om sin centrale myndighed eller sine love, procedurer og tjenester, bør underrette det permanente kontor direkte herom og samtidig underrette Kommissionen om ændringen.

(14) I medfør af artikel 3 i protokol (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Det Forenede Kongerige og Irland i vedtagelsen og anvendelsen af denne afgørelse.

(15) I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag (»konventionen«) godkendes herved på Den Europæiske Unions vegne.

Teksten til konventionen er knyttet til denne afgørelse.

Artikel 2

Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den eller de personer, der er beføjet til på Unionens vegne at deponere det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2.

Artikel 3

Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, afgiver Unionen en erklæring om kompetence i henhold artikel 59, stk. 3.

Teksten til denne erklæring findes i bilag I, afsnit A, til denne afgørelse.

Artikel 4

1. Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, erklærer Unionen i henhold til konventionens artikel 2, stk. 3, at den vil udvide anvendelsesområdet for konventionens kapitel II og III til underholdspligt mellem ægtefæller og tidligere ægtefæller.

Teksten til denne erklæring findes i bilag I, afsnit B, til denne afgørelse.

2. Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, afgiver Unionen en ensidig erklæring, hvortil teksten er knyttet som bilag IV til denne afgørelse.

Artikel 5

Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, tager Unionen det i konventionens artikel 44, stk. 3, nævnte forbehold vedrørende de medlemsstater, der modsætter sig brugen af enten fransk eller engelsk i meddelelser mellem de centrale myndigheder.

Teksten til dette forbehold findes i bilag II til denne afgørelse.

Artikel 6

Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, afgiver Unionen de erklæringer, der er nævnt i konventionens artikel 11, stk. 1, litra g), vedrørende de oplysninger eller dokumenter, som medlemsstaterne kræver fremlagt, og i konventionens artikel 44, stk. 1, vedrørende de sprog, der godkendes af medlemsstaterne ud over deres egne officielle sprog, samt den erklæring, der er nævnt i konventionens artikel 44, stk. 2.

Teksten til disse erklæringer findes i bilag III til denne afgørelse.

Artikel 7

1. Medlemsstaterne giver senest den 10. december 2012 Kommissionen meddelelse om:

a) kontaktoplysninger for de udpegede centrale myndigheder i overensstemmelse med konventionens artikel 4, stk. 3, og

b) oplysninger om love, procedurer og tjenester som omhandlet i konventionens artikel 57.

2. I forbindelse med fremsendelsen af de i stk. 1 nævnte oplysninger til Kommissionen anvender medlemsstaterne landeprofilformularen, som Haagerkonferencen om International Privatret har anbefalet og offentliggjort, om muligt i elektronisk form.

3. Kommissionen fremsender de enkelte landeprofilformularer, som medlemsstaterne har udfyldt, til Det Permanente Kontor for Haagerkonferencen om International Privatret (»Det Permanente Kontor«), når Unionen deponerer det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2.

Artikel 8

En medlemsstat, der ønsker at tilbagekalde et forbehold, der vedrører den, jf. bilag II, eller at ændre eller tilbagekalde en erklæring, der vedrører den, jf. bilag III, eller at tilføje en erklæring, der vedrører den, jf. bilag III, underretter Rådet og Kommissionen om den ønskede tilbagekaldelse eller tilføjelse.

Unionen underretter derefter depositaren herom i overensstemmelse med konventionens artikel 63, stk. 2.

Artikel 9

En medlemsstat, der efter Kommissionens første fremsendelse af landeprofilformularen for den pågældende medlemsstat ønsker at ændre oplysningerne i nævnte formular, underretter direkte Det Permanente Kontor eller foretager direkte den nødvendige ændring, hvis den anvender den elektroniske udgave af landeprofilformularen. Medlemsstaten underretter samtidig Kommissionen.

Artikel 10

Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

Udfærdiget i Luxembourg, den 9. juni 2011. På Rådets vegne PINTÉR S. Formand

(1) Udtalelse afgivet den 11.2.2010 (EUT C 341 E af 16.12.2010, s. 98).

(2) EUT L 7 af 10.1.2009, s. 1.

(3) EUT L 93 af 7.4.2011, s. 9.

BILAG I

Erklæringer fra Den Europæiske Union på tidspunktet for godkendelse af Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag (»konventionen«) i overensstemmelse med konventionens artikel 63

A. ERKLÆRING I HENHOLD TIL KONVENTIONENS ARTIKEL 59, STK. 3, VEDRØRENDE DEN EUROPÆISKE UNIONS KOMPETENCE I ANLIGGENDER, DER ER REGULERET AF KONVENTIONEN

1. Den Europæiske Union erklærer, at den udøver kompetence i alle de anliggender, der er reguleret af konventionen. Medlemsstaterne er bundet af konventionen i kraft af Den Europæiske Unions godkendelse heraf.

2. Den Europæiske Unions nuværende medlemsstater er Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Irland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland.

3. Denne erklæring gælder dog ikke for Kongeriget Danmark, jf. artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

4. Denne erklæring gælder ikke for de af medlemsstaternes områder, som traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ikke finder anvendelse på (jf. artikel 355 i denne traktat), og berører ikke foranstaltninger eller holdninger, som de pågældende medlemsstater måtte vedtage i henhold til konventionen på disse områders vegne eller i deres interesse.

5. Det er de centrale myndigheder i hver enkelt af Den Europæiske Unions medlemsstater, der er ansvarlige for anvendelsen af konventionen i deres indbyrdes samarbejde. Når en central myndighed i en kontraherende stat således har brug for at kontakte en central myndighed i en af Den Europæiske Unions medlemsstater, kontakter den direkte den pågældende centrale myndighed. Hvis de finder det hensigtsmæssigt, deltager Den Europæiske Unions medlemsstater også i alle de særlige udvalg, der får til opgave at følge op på konventionens anvendelse.

B. ERKLÆRING I HENHOLD TIL KONVENTIONENS ARTIKEL 2, STK. 3

Den Europæiske Union erklærer, at den vil udvide anvendelsesområdet for konventionens kapitel II og III til underholdspligt mellem ægtefæller og tidligere ægtefæller.

BILAG II

Forbehold fra Den Europæiske Union på tidspunktet for godkendelse af Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag (»konventionen«) i overensstemmelse med konventionens artikel 62

Den Europæiske Union tager følgende forbehold, jf. konventionens artikel 44, stk. 3:

Den Tjekkiske Republik, Republikken Estland, Den Hellenske Republik, Republikken Letland, Republikken Litauen, Republikken Ungarn, Kongeriget Nederlandene, Republikken Polen, Den Slovakiske Republik, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland modsætter sig brugen af fransk i meddelelser mellem centralmyndigheder.

BILAG III

Erklæringer fra Den Europæiske Union på tidspunktet for godkendelse af Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag (»konventionen«) i overensstemmelse med konventionens artikel 63

1. ERKLÆRING I HENHOLD TIL KONVENTIONENS ARTIKEL 11, STK. 1, LITRA g)

Den Europæiske Union erklærer, at en anmodning i de medlemsstater, der er anført nedenfor, bortset fra en anmodning i henhold til konventionens artikel 10, stk. 1, litra a), og stk. 2, litra a), skal indeholde de oplysninger eller dokumenter, der er specificeret for hver af disse medlemsstater:

Kongeriget Belgien:

— Ved anmodninger i henhold til artikel 10, stk. 1, litra e) og f), og stk. 2, litra b) og c), kopi af afgørelsens eller afgørelsernes fulde tekst som bekræftet kopi eller bekræftede kopier.

Den Tjekkiske Republik:

— Fuldmagt givet til Centralmyndigheden i henhold til artikel 42.

Forbundsrepublikken Tyskland:

— Den bidragsberettigedes nationalitet, erhverv eller beskæftigelse og eventuelt den retlige repræsentants navn og adresse

— Den bidragspligtiges nationalitet, erhverv eller beskæftigelse, såfremt den bidragsberettigede er bekendt hermed

— Ved en anmodning fra en offentligretlig institution, der gør underholdskrav gældende på grundlag af overført ret, navnet på den person, hvis krav er blevet overført, og dennes kontaktoplysninger

— Ved indeksering af et eksigibelt underholdskrav beregningsmetoden for denne indeksering og ved forpligtelse til at betale lovbestemte renter den lovbestemte rentesats og det tidspunkt, hvor rentepligten indtræder.

Republikken Letland:

— Anmodningen indeholder den personlige kode (hvis den er blevet tildelt i Republikken Letland) eller identifikationsnummeret, hvis den er blevet tildelt, på den, der indgiver anmodningen, identifikationsnummer, hvis det er blevet tildelt, personlige koder (hvis de er blevet tildelt i Republikken Letland) eller identifikationsnumre på alle de personer, for hvem der anmodes om underholdsbidrag.

— De anmodninger, der er omhandlet i konventionens artikel 10, stk. 1, litra a), b), d) og f), og artikel 10, stk. 2, litra a) og c), og som ikke vedrører børnebidrag (i henhold til artikel 15 i konventionen), ledsages af et dokument, der angiver, i hvilket omfang den, der indgiver anmodningen, har fået gratis retshjælp i afgørelsesstaten, som indeholder oplysninger om arten og omfanget af den retshjælp, der allerede er ydet, og som angiver, hvilken yderligere retshjælp, der vil blive brug for.

Republikken Polen:

I. Anmodninger i henhold til artikel 10, stk. 1, litra b)

1. En anmodning om fuldbyrdelse af en afgørelse skal indeholde navnet på den ret, der afsagde dommen, domsafsigelsesdatoen samt for- og efternavn på sagens parter.

2. Der skal vedlægges følgende dokumenter: — originalen af fuldbyrdelsesgrundlaget (bekræftet genpart af dommen sammen med fuldbyrdelsespåtegningen) — en detaljeret liste over restancer — nærmere oplysninger om den bankkonto, som de tvangsfuldbyrdede beløb skal overføres til — en kopi af anmodningen med bilag — oversættelse af alle dokumenterne til polsk foretaget af en (professionel) autoriseret oversætter.

3. Anmodningen, begrundelsen for anmodningen, listen over restancer og oplysningerne om den bidragspligtiges økonomiske situation skal underskrives personligt af den eller de bidragsberettigede eller i tilfælde af mindreårige af deres retlige repræsentant.

4. Hvis den bidragsberettigede ikke er i besiddelse af originalen af fuldbyrdelsesgrundlaget, skal grunden hertil angives i anmodningen (f.eks. at dokumentet er bortkommet eller ødelagt, eller at fuldbyrdelsesgrundlaget ikke er udstedt af retten).

5. Hvis fuldbyrdelsesgrundlaget er bortkommet, skal der vedlægges en anmodning om genudstedelse af fuldbyrdelsesgrundlaget som erstatning for det bortkomne.

II. Anmodninger i henhold til artikel 10, stk. 1, litra c) og d)

1. En anmodning om at få truffet afgørelse om tildeling af børnebidrag skal indeholde en angivelse af det månedlige beløb, der anmodes om i børnebidrag for hver bidragsberettiget.

2. Anmodningen og begrundelsen for anmodningen skal underskrives personligt af den eller de bidragsberettigede eller i tilfælde af mindreårige af deres retlige repræsentant.

3. I begrundelsen for en anmodning om at få truffet afgørelse er det nødvendigt at angive alle de forhold, der berettiger anmodningen, særlig oplysninger vedrørende: a) forholdet mellem den bidragsberettigede og den bidragspligtige: barn (barn fra et ægteskab/barn, der formelt anerkendes af den bidragspligtige/faderskab til barnet fastslået af retten), anden slægtning, ægtefælle, tidligere ægtefælle, beslægtet b) den bidragsberettigedes økonomiske situation: — den bidragsberettigedes alder, sundhedstilstand og uddannelsesniveau — den bidragsberettigedes månedlige udgifter (mad, beklædning, personlig hygiejne, prævention, medicin, genoptræning, uddannelse, fritid, særlige udgifter osv.) — (hvis der anmodes om børnebidrag for flere end én berettiget person, skal ovennævnte oplysninger gives for hver af disse personer) — uddannelse, tidligere erhverv og nuværende erhverv for den af forældrene, der forsørger den mindreårige bidragsberettigede — indtægtskilder og månedlig indtægt for den af forældrene, der forsørger den bidragsberettigede — de månedlige udgifter for den af forældrene, der forsørger den bidragsberettigede, til underhold af den pågældende selv og andre, ud over den bidragsberettigede, der er afhængige af vedkommendes forsørgelse c) den bidragspligtiges økonomiske situation, som også skal omfatte oplysninger om den bidragspligtiges uddannelse, tidligere erhverv og nuværende erhverv.

4. Det skal angives, hvilke af forholdene i begrundelsen der skal fremføres ved bevisoptagelsen (f.eks. oplæsning af dokumentet på retsmødet, afhøring af vidnet/vidnerne, afhøring af den bidragsberettigede eller dennes retlige repræsentant, afhøring af den bidragspligtige osv.).

5. Det er nødvendigt at angive alle de krævede bevismaterialer og alle de oplysninger, som retten har behov for til bevisoptagelsen.

6. Dokumenterne skal vedlægges anmodningen i original eller i form af bekræftede genparter; dokumenter på fremmedsprog skal vedlægges en bekræftet oversættelse til polsk.

7. Vidner: for- og efternavn samt adresse skal angives for hvert af vidnerne.

III. Anmodninger i henhold til artikel 10, stk. 1, litra e) og f)

1. En anmodning om ændring af en afgørelse om tildeling af underholdsbidrag skal indeholde: a) navnet på den ret, der afsagde dommen, domsafsigelsesdatoen samt for- og efternavn på sagens parter b) angivelse af det månedlige beløb i underholdsbidrag, der anmodes om på vegne af hver af de bidragsberettigede i stedet for det tidligere tildelte underholdsbidrag.

2. Begrundelsen for anmodningen skal omfatte de ændrede omstændigheder, der berettiger anmodningen om ændring af underholdsbidraget.

3. Anmodningen og begrundelsen for anmodningen skal underskrives personligt af den eller de bidragsberettigede eller i tilfælde af mindreårige af deres retlige repræsentant.

4. Det skal angives, hvilke af forholdene i begrundelsen der skal fremføres ved bevisoptagelsen (f.eks. oplæsning af dokumentet på retsmødet, afhøring af vidnet/vidnerne, afhøring af den bidragsberettigede eller dennes retlige repræsentant, afhøring af den bidragspligtige osv.).

5. Det er nødvendigt at angive alle de krævede bevismaterialer og alle de oplysninger, som retten har behov for til bevisoptagelsen.

6. Dokumenterne skal vedlægges anmodningen i original eller i form af bekræftede genparter; dokumenter på fremmedsprog skal vedlægges en bekræftet oversættelse til polsk.

7. Vidner: for- og efternavn samt adresse skal angives for hvert af vidnerne.

IV. Anmodninger i henhold til artikel 10, stk. 2, litra b) og c)

1. En anmodning om ændring af en afgørelse om tildeling af underholdsbidrag skal indeholde: a. navnet på den ret, der afsagde dommen, domsafsigelsesdatoen samt for- og efternavn på sagens parter b. angivelse af det månedlige beløb i underholdsbidrag, der anmodes om på vegne af hver af de bidragsberettigede i stedet for det tidligere tildelte underholdsbidrag.

2. Begrundelsen for anmodningen skal omfatte de ændrede omstændigheder, der berettiger anmodningen om et ændret underholdsbidrag.

3. Anmodningen og begrundelsen for anmodningen skal underskrives personligt af den bidragspligtige.

4. Det skal angives, hvilke af forholdene i begrundelsen der skal fremføres ved bevisoptagelsen (f.eks. oplæsning af dokumentet på retsmødet, afhøring af vidnet/vidnerne, afhøring af den bidragsberettigede eller dennes retlige repræsentant, afhøring af den bidragspligtige osv.).

5. Det er nødvendigt at angive alle de krævede bevismaterialer og alle de oplysninger, som retten har behov for til bevisoptagelsen.

6. Dokumenterne skal vedlægges anmodningen i original eller i form af bekræftede genparter; dokumenter på fremmedsprog skal vedlægges en bekræftet oversættelse til polsk.

7. Vidner: for- og efternavn samt adresse skal angives for hvert af vidnerne.

Republikken Slovakiet:

— Oplysninger om nationalitet for alle involverede parter.

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland:

Anmodninger efter artikel 10, stk. 1, litra b)

England og Wales

Original og/eller bekræftet genpart af afgørelse; attest om eksigibilitet; erklæring om restancer; dokument, der erklærer, at den bidragspligtige mødte frem på det indledende retsmøde, og hvis det ikke er tilfældet, dokument, der bekræfter, at den bidragspligtige var indstævnet og havde modtaget en forkyndelse om retsmødet, eller at vedkommende var gjort bekendt med den oprindelige afgørelse og havde haft mulighed for forsvar eller appel; erklæring om, hvor den bidragspligtige opholder sig — bolig og arbejdsplads; erklæring om den bidragspligtiges identitet; evt. fotografi af den bidragspligtige; dokument, der viser, i hvilket omfang den, der indgiver anmodningen, er indrømmet gratis retshjælp; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; bekræftet genpart af evt. vielsesattest; bekræftet genpart af kendelse eller andet instrument, der dokumenterer opløsning af ægteskab eller evt. andet forhold.

Skotland

Original og/eller bekræftet genpart af afgørelse; attest om eksigibilitet; erklæring om restancer; dokument, der erklærer, at den bidragspligtige mødte frem på det indledende retsmøde, og hvis det ikke er tilfældet, dokument, der bekræfter, at den bidragspligtige var indstævnet til retsmødet, eller at vedkommende var gjort bekendt med den oprindelige afgørelse og havde haft mulighed for appel; erklæring om, hvor den bidragspligtige opholder sig; erklæring om den bidragspligtiges identitet; evt. fotografi af den bidragspligtige; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution.

Nordirland

Original og/eller bekræftet genpart af afgørelse; attest om eksigibilitet; erklæring om restancer; dokument, der erklærer, at den bidragspligtige mødte frem på det indledende retsmøde, og hvis det ikke er tilfældet, dokument, der bekræfter, at den bidragspligtige var indstævnet til retsmødet, eller at vedkommende var gjort bekendt med den oprindelige afgørelse og havde haft mulighed for appel; erklæring om, hvor den bidragspligtige opholder sig — bolig og arbejdsplads; erklæring om den bidragspligtiges identitet; evt. fotografi af den bidragspligtige; dokument, der viser, i hvilket omfang den, der indgiver anmodningen, er indrømmet gratis retshjælp; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; bekræftet genpart af evt. vielsesattest.

Anmodninger efter artikel 10, stk. 1, litra c)

England og Wales

Dokumenter vedrørende den økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; erklæring om, hvor den sagsøgte opholder sig — bolig og arbejdsplads; erklæring om den sagsøgtes identitet; evt. fotografi af den sagsøgte; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; bekræftet genpart af evt. vielsesattest; bekræftet genpart af kendelse eller andet instrument, der dokumenterer opløsning af ægteskab eller evt. andet forhold; genpart af relevante retsafgørelser; anmodning om retshjælp; evt. dokument, der beviser slægtskab; evt. andre dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3.

Skotland

Dokumenter vedrørende den økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; erklæring om, hvor den sagsøgte opholder sig; erklæring om den sagsøgtes identitet; evt. fotografi af den sagsøgte; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; bekræftet genpart af evt. vielsesattest; anmodning om retshjælp; evt. dokument, der beviser slægtskab.

Nordirland

Dokumenter vedrørende den økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; erklæring om, hvor den sagsøgte opholder sig — bolig og arbejdsplads; erklæring om den sagsøgtes identitet; evt. fotografi af den sagsøgte; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; bekræftet genpart af evt. vielsesattest; bekræftet genpart af evt. decree nisi (foreløbig retsafgørelse om skilsmisse); genpart af relevante retsafgørelser; anmodning om retshjælp; evt. dokument, der beviser slægtskab; evt. andre dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3.

Anmodning efter artikel 10, stk. 1, litra d)

England og Wales

Bekræftet genpart af afgørelse i forbindelse med artikel 20 eller artikel 22, litra b) eller e), sammen med dokumenter vedrørende udarbejdelsen af den afgørelse; dokument, der viser, i hvilket omfang den, der indgiver anmodningen, er indrømmet gratis retshjælp; dokumenter vedrørende den økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; erklæring om, hvor den sagsøgte opholder sig — bolig og arbejdsplads; erklæring om den sagsøgtes identitet; evt. fotografi af den sagsøgte; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; bekræftet genpart af evt. vielsesattest; bekræftet genpart af kendelse eller andet instrument, der dokumenterer opløsning af ægteskab eller evt. andet forhold. Genpart af relevante retsafgørelser; evt. dokument, der beviser slægtskab; evt. andre dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3.

Skotland

Som under artikel 10, stk. 1, litra c), ovenfor.

Nordirland

Bekræftet genpart af afgørelse i forbindelse med artikel 20 eller artikel 22, litra b) eller e), sammen med dokumenter vedrørende udarbejdelsen af den afgørelse; dokument, der viser, i hvilket omfang den, der indgiver anmodningen, er indrømmet gratis retshjælp; dokumenter vedrørende den økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; erklæring om, hvor den sagsøgte opholder sig — bolig og arbejdsplads; attest om den sagsøgtes identitet; evt. fotografi af den sagsøgte; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; bekræftet genpart af evt. vielsesattest; bekræftet genpart af evt. decree nisi (foreløbig retsafgørelse om skilsmisse); genpart af relevante retsafgørelser; evt. dokument, der beviser slægtskab; evt. andre dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3.

Anmodning efter artikel 10, stk. 1, litra e)

England og Wales

Genpart af den afgørelse, der skal ændres; dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; anmodning om retshjælp; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; dokumenter vedrørende ændringer i barns/børns situation; evt. dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes civilstand; genpart af relevante retsafgørelser; evt. andre dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3. Skriftlig erklæring om, at begge parter har givet møde under retssagen, og hvis kun sagsøgeren har givet møde original eller bekræftet genpart af det dokument, der godtgør, at stævningen er blevet forkyndt for den anden part.

Skotland

Genpart af den afgørelse, der skal ændres; dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; anmodning om retshjælp; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; dokumenter vedrørende ændringer i barns/børns situation.

Nordirland

Genpart af den afgørelse, der skal ændres; dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; anmodning om retshjælp; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; dokumenter vedrørende ændringer i barns/børns situation; evt. dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes civilstand; genpart af relevante retsafgørelser; evt. andre dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3.

Anmodning efter artikel 10, stk. 1, litra f)

England og Wales

Original og/eller bekræftet genpart af den afgørelse, der skal ændres; dokument, der erklærer, at den bidragspligtige mødte frem på det indledende retsmøde, og hvis det ikke er tilfældet, dokument, der bekræfter, at den bidragspligtige var indstævnet til retsmødet, eller at vedkommende var gjort bekendt med den oprindelige afgørelse og havde haft mulighed for appel; dokument, der viser, i hvilket omfang den, der indgiver anmodningen, er indrømmet gratis retshjælp; dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; attest om eksigibilitet; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; dokumenter vedrørende ændringer i barns/børns situation; bekræftet genpart af evt. vielsesattest; bekræftet genpart af kendelse eller andet instrument, der dokumenterer opløsning af ægteskab eller evt. andet forhold; evt. dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes civilstand; genpart af relevante retsafgørelser; erklæring om, hvor den bidragspligtige opholder sig — bolig og arbejdsplads; erklæring om den bidragspligtiges identitet; evt. fotografi af den bidragspligtige; evt. andre dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3. Skriftlig erklæring om, at begge parter har givet møde under retssagen, og hvis kun sagsøgeren har givet møde original eller bekræftet genpart af det dokument, der godtgør, at stævningen er blevet forkyndt for den anden part.

Skotland

Original og/eller bekræftet genpart af den afgørelse, der skal ændres; dokument, der bekræfter, at den bidragspligtige var indstævnet til retsmødet, eller at vedkommende var gjort bekendt med den oprindelige afgørelse og havde haft mulighed for appel; dokument, der viser, i hvilket omfang den, der indgiver anmodningen, er indrømmet gratis retshjælp; dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; attest om eksigibilitet; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; dokumenter vedrørende ændringer i barns/børns situation; evt. dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes civilstand; erklæring om, hvor den bidragspligtige opholder sig; erklæring om den bidragspligtiges identitet; evt. fotografi af den bidragspligtige;

Nordirland

Original og/eller bekræftet genpart af den afgørelse, der skal ændres; dokument, der erklærer, at den bidragspligtige mødte frem på det indledende retsmøde, og hvis det ikke er tilfældet, dokument, der bekræfter, at den bidragspligtige var indstævnet til retsmødet, eller at vedkommende var gjort bekendt med den oprindelige afgørelse og havde haft mulighed for appel; dokument, der viser, i hvilket omfang den, der indgiver anmodningen, er indrømmet gratis retshjælp; dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; attest om eksigibilitet; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; dokumenter vedrørende ændringer i barns/børns situation; bekræftet genpart af evt. vielsesattest; bekræftet genpart af evt. decree nisi (foreløbig retsafgørelse om skilsmisse); evt. dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes civilstand; genpart af relevante retsafgørelser; erklæring om, hvor den bidragspligtige opholder sig — bolig og arbejdsplads; erklæring om den bidragspligtiges identitet; evt. fotografi af den bidragspligtige; evt. andre dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3.

Anmodninger efter artikel 10, stk. 2, litra b)

England og Wales

Genpart af den afgørelse, der skal ændres; dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; anmodning om retshjælp; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; dokumenter vedrørende ændringer i barns/børns situation; evt. dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes civilstand; genpart af relevante retsafgørelser; evt. andre dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3.

Skotland

Genpart af den afgørelse, der skal ændres; dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes økonomiske situation og økonomiske situation; anmodning om retshjælp; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; dokumenter vedrørende ændringer i barns/børns situation.

Nordirland

Genpart af den afgørelse, der skal ændres; dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; anmodning om retshjælp; evt. attest fra skole/uddannelses-institution; dokumenter vedrørende ændringer i barns/børns situation; evt. dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes civilstand; genpart af relevante retsafgørelser; evt. andre dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3.

Anmodninger efter artikel 10, stk. 2, litra c)

England og Wales

Original og/eller bekræftet genpart af den afgørelse, der skal ændres; attest om eksigibilitet; dokument, der viser, i hvilket omfang den, der indgiver anmodningen, er indrømmet gratis retshjælp; dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; dokumenter vedrørende ændringer i barns/børns situation; bekræftet genpart af evt. vielsesattest; bekræftet genpart af kendelse eller andet instrument, der dokumenterer opløsning af ægteskab eller evt. andet forhold; evt. dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes civilstand; genpart af relevante retsafgørelser; erklæring om, hvor den bidragsberettigede opholder sig — bolig og arbejdsplads; erklæring om den bidragsberettigedes identitet; evt. fotografi af den bidragsberettigede; evt. andre dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3.

Skotland

Original og/eller bekræftet genpart af den afgørelse, der skal ændres; dokument, der viser, i hvilket omfang den, der indgiver anmodningen, er indrømmet gratis retshjælp; dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; dokumenter vedrørende ændringer i sagsøgers økonomiske situation; erklæring om, hvor den bidragsberettigede opholder sig; erklæring om den bidragsberettigedes identitet; evt. fotografi af den bidragsberettigede.

Nordirland

Original og/eller bekræftet genpart af den afgørelse, der skal ændres; attest om eksigibilitet; dokument, der viser, i hvilket omfang den, der indgiver anmodningen, er indrømmet gratis retshjælp; dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes økonomiske situation — indtægter/udgifter/aktiver; bekræftet genpart af barns/børns fødselsattest eller evt. adoptionsattest; evt. attest fra skole/uddannelsesinstitution; dokumenter vedrørende ændringer i barns/børns situation; bekræftet genpart af evt. vielsesattest; bekræftet genpart af evt. decree nisi (foreløbig retsafgørelse om skilsmisse); evt. dokumenter vedrørende sagsøgers/sagsøgtes civilstand; genpart af relevante retsafgørelser; erklæring om, hvor den bidragsberettigede opholder sig — bolig og arbejdsplads; erklæring om den bidragsberettigedes identitet; evt. fotografi af den bidragsberettigede; evt. andre dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3.

Generelle bemærkninger

I forbindelse med anmodninger efter artikel 10, herunder artikel 10, stk. 1, litra a), og artikel 10, stk. 2, litra a), vil centralmyndigheden i England og Wales være taknemmelig for at modtage tre kopier af hvert dokument evt. ledsaget af oversættelser til engelsk.

I forbindelse med anmodninger efter artikel 10, herunder artikel 10, stk. 1, litra a), og artikel 10, stk. 2, litra a), vil centralmyndigheden i Nordirland være taknemmelig for at modtage tre kopier af hvert dokument ledsaget af oversættelser til engelsk.

2. ERKLÆRING I HENHOLD TIL KONVENTIONENS ARTIKEL 44, STK. 1

Den Europæiske Union erklærer, at de medlemsstater, der er anført nedenfor, godkender anmodninger og tilknyttede dokumenter, der foruden at være oversat til deres officielle sprog er oversat til de sprog, der er specificeret for hver af disse medlemsstater:

Den Tjekkiske Republik: Slovakisk

Republikken Estland: Engelsk

Republikken Litauen: Engelsk

Den Slovakiske Republik: Tjekkisk

3. ERKLÆRING I HENHOLD TIL KONVENTIONENS ARTIKEL 44, STK. 2

Den Europæiske Union erklærer, at dokumenter i Belgien skal affattes på eller oversættes til fransk, nederlandsk eller tysk alt efter på hvilken del af det belgiske område, de indgives.

Oplysninger om, hvilket sprog der skal bruges på en given del af det belgiske område, kan findes i håndbogen over modtagende instanser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1393/2007 af 13. november 2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (forkyndelse af dokumenter). Denne håndbog er tilgængelig på websiden: http://ec.europa.eu/justice_home/judicialatlascivil/html/index_da.htm

Klik på:

»Forkyndelse og Overførsel af Dokumenter (Forordning (EF) nr. 1393/2007)«/»Dokumenter«/»Håndbog«/»Belgien«/»Geographical areas of competence «(s. 42 ff.),

eller gå direkte til følgende adresse:

http://ec.europa.eu/justice_home/judicialatlascivil/html/pdf/manual_sd_bel.pdf

og klik på »Geographical areas of competence« (s. 42 ff.).

BILAG IV

Ensidig erklæring fra Den Europæiske Union på tidspunktet for godkendelse af Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag

Den Europæiske Union afgiver følgende ensidige erklæring:

»Den Europæiske Union understreger, at den tillægger Haagerkonventionen af 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag stor betydning. Unionen erkender, at en udvidelse af anvendelsesområdet til alle former for underholdspligt, som udspringer af familieforhold, slægtskab, ægteskab eller svogerskab, i betydeligt omfang kan øge konventionens nyttige virkning, således at alle bidragsberettigede får gavn af det administrative samarbejde, som indføres med konventionen. I den forbindelse vil Den Europæiske Union, så snart konventionen træder i kraft for dens vedkommende, udvide anvendelsesområdet for konventionens kapitel II og III til underholdspligt mellem ægtefæller og tidligere ægtefæller. Desuden forpligter Den Europæiske Union sig til, inden for syv år og på baggrund af indhøstede erfaringer og andre kontraherende staters eventuelle udvidelseserklæringer, at undersøge muligheden for at udvide hele konventionens anvendelsesområde til alle former for underholdspligt, som udspringer af familieforhold, slægtskab, ægteskab eller svogerskab.«

DA Den Europæiske Unions Tidende L 192/51

KONVENTION

om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag til familiemedlemmer

(indgået den 23. november 2007)

DE STATER, SOM HAR UNDERTEGNET DENNE KONVENTION,

SOM ØNSKER AT forbedre samarbejdet mellem stater om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag til familiemedlemmer,

SOM ER KLAR OVER behovet for procedurer, der giver resultater, og som er tilgængelige, hurtige, effektive, omkostningseffektive, fleksible og retfærdige,

SOM ØNSKER AT bygge videre på de bedste elementer i de eksisterende Haagerkonventioner og andre internationale instrumenter, navnlig De Forenede Nationers konvention om inddrivelse af underholdsbidrag i udlandet af 20. juni 1956,

SOM SØGER AT drage fordel af de teknologiske fremskridt og at skabe en smidig ordning, som fortsat kan udvikles i takt med ændrede behov og yderligere teknologiske fremskridt, der skaber nye muligheder,

SOM ERINDRER OM, at i medfør af artikel 3 og 27 i De Forenede Nationers konvention om barnets rettigheder af 20. november 1989 gælder det, at:

— barnets tarv skal komme i første række i alle foranstaltninger vedrørende børn

— ethvert barn har ret til den levestandard, der kræves for barnets fysiske, psykiske, åndelige, moralske og sociale udvikling

— forældrene eller andre med ansvar for barnet har hovedansvaret for efter evne og økonomisk formåen at sikre de levevilkår, der er nødvendige for barnets udvikling, og

— deltagerstaterne skal træffe alle passende forholdsregler, herunder indgåelse af internationale aftaler, til at sikre inddrivelse af underholdsbidrag til barnet fra forældrene eller andre med økonomisk ansvar for barnet, især i tilfælde, hvor sådanne personer er bosat i en anden stat end barnet,

HAR BESLUTTET AT INDGÅ DENNE KONVENTION OG ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE BESTEMMELSER:

KAPITEL I

FORMÅL, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFITIONER

Artikel 1

Formål

Formålet med denne konvention er at sikre en effektiv international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag til familiemedlemmer, navnlig ved

a) at indføre en omfattende samarbejdsordning mellem myndighederne i de kontraherende stater

b) at tilvejebringe mulighed for at indgive anmodning om at få truffet afgørelse om underholdsbidrag

c) at sikre anerkendelse og fuldbyrdelse af bidragsafgørelser, og

d) at stille krav om effektive foranstaltninger til hurtig fuldbyrdelse af afgørelser om underholdsbidrag.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Denne konvention finder anvendelse på:

a) underholdspligt, der følger af et forældre-barn forhold over for en person under 21 år

b) anerkendelse og fuldbyrdelse eller fuldbyrdelse af en afgørelse om ægtefællebidrag, når anmodningen indgives sammen med et krav, der falder under anvendelsesområdet for litra a), og

c) ægtefællebidrag, bortset fra kapitel II og III.

2. En kontraherende stat kan i overensstemmelse med artikel 62 forbeholde sig ret til at begrænse bestemmelserne i ovennævnte stk. 1, litra a), til personer under 18 år. En kontraherende stat, der tager dette forbehold, kan ikke kræve konventionen anvendt på personer med den alder, der er udelukket ved forbeholdet.

3. En kontraherende stat kan i medfør af artikel 63 erklære, at den vil udvide anvendelsesområdet for hele eller dele af konventionen til alle former for underholdspligt, som udspringer af familieforhold, slægtskab, ægteskab eller svogerskab, herunder underholdspligt over for sårbare personer. Sådanne erklæringer giver kun anledning til forpligtelser mellem to kontraherende stater, i det omfang deres erklæringer dækker samme underholdspligt og samme dele i konventionen.

4. Bestemmelserne i denne konvention finder anvendelse på børn uanset forældrenes civilstand.

Artikel 3

Definitioner

I denne konvention forstås ved:

a) »den bidragsberettigede«: enhver person, der er eller påstås at være berettiget til underholdsbidrag

b) »den bidragspligtige«: enhver person, der er eller påstås at være pligtig til at betale underholdsbidrag

c) »retshjælp«: den bistand, der er nødvendig for, at den, der indgiver anmodningen, kan få kendskab til sine rettigheder og gøre dem gældende og for at sikre, at anmodninger vil blive behandlet fuldstændigt og effektivt i den anmodede stat. Denne bistand kan efter behov omfatte juridisk rådgivning, bistand med henblik på at indbringe en sag for en myndighed, juridisk repræsentation samt fritagelse for sagsomkostninger

d) »skriftlig aftale«: en aftale registreret på et hvilket som helst medie, hvis oplysninger er tilgængelige med henblik på senere brug

e) »aftale om underholdsbidrag«: en skriftlig aftale vedrørende betaling af underholdsbidrag, som:

og som kan gøres til genstand for fornyet behandling eller ændres af en kompetent myndighed

f) »sårbar person«: en person, der på grund af svækkelse eller utilstrækkelige åndsevner ikke er i stand til at forsørge sig selv.

KAPITEL II

ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE

Artikel 4

Udpegelse af centralmyndigheder

1. En kontraherende stat udpeger en centralmyndighed til at udføre de opgaver, som denne konvention pålægger en sådan myndighed.

2. Forbundsstater, stater med mere end ét retssystem og stater, der har selvstyrende territoriale enheder, kan udpege mere end én centralmyndighed og angive disses territoriale eller personlige kompetence. Stater, som har udpeget mere end én centralmyndighed, angiver den centralmyndighed, som alle henvendelser kan rettes til med henblik på videresendelse til den kompetente centralmyndighed i den pågældende stat.

3. De kontraherende stater underretter Det Permanente Bureau for Haagerkonferencen om International Privatret meddelelse om udpegelsen af centrale myndigheden eller - myndighederne, deres kontaktoplysninger og eventuelt omfanget af opgaver som omhandlet i stk. 2, på det tidspunkt, hvor ratifikations- eller tiltrædelsesinstrumentet deponeres, eller på det tidspunkt, hvor, en erklæring afgives i overensstemmelse med artikel 61. De kontraherende stater meddeler øjeblikkeligt eventuelle ændringer til Det Permanente Bureau.

Artikel 5

Centralmyndighedernes generelle opgaver

Centralmyndighederne:

a) samarbejder med hinanden og fremmer samarbejdet mellem de kompetente myndigheder i deres respektive stater for at opfylde formålet med konventionen

b) søger så vidt muligt at finde løsninger på de problemer, der kan opstå ved anvendelsen af denne konvention.

Artikel 6

Centralmyndighedernes specifikke opgaver

1. Centralmyndighederne yder bistand i forbindelse med de i kapitel III omhandlede anmodninger. De har navnlig til opgave:

a) at sende og modtage sådanne anmodninger

b) at anlægge eller lette anlæggelsen af sager om sådanne anmodninger.

2. I forbindelse med sådanne anmodninger træffer de alle relevante foranstaltninger til:

a) når omstændighederne kræver det, at yde eller lette ydelsen af retshjælp

b) at hjælpe med at lokalisere den bidragspligtige eller den bidragsberettigede

c) at hjælpe med at indhente relevante oplysninger om den bidragspligtiges eller den bidragsberettigedes indkomst og om nødvendigt formueforhold, herunder det sted, hvor aktiverne befinder sig

d) at tilskynde til mindelige løsninger med henblik på at opnå frivillig betaling af underholdsbidrag, hvor det er hensigtsmæssigt ved hjælp af mægling, forlig eller tilsvarende processer

e) at lette den løbende fuldbyrdelse af afgørelser om underholdsbidrag, herunder eventuelle restancer

f) at lette inddrivelse og hurtig overførsel af underholdsbidrag

g) at lette fremskaffelsen af dokumentation eller andre beviser

h) at yde bistand til at få fastslået slægtskab, hvis dette er nødvendigt med henblik på inddrivelse af underholdsbidrag

i) at anlægge eller lette anlæggelsen af sager med henblik på at opnå nødvendige foreløbige foranstaltninger af territorial art, som har til formål at sikre resultatet af en verserende anmodning om underholdsbidrag

j) at lette forkyndelse af dokumenter.

3. Centralmyndighedens opgaver efter denne artikel kan, i det omfang den pågældende stats lov tillader det, udføres af offentlige organer eller andre organer under tilsyn af denne stats kompetente myndigheder. De kontraherende stater underretter Det Permanente Bureau for Haagerkonferencen om International Privatret om udpegelsen af sådanne offentlige organer eller andre organer samt deres kontaktoplysninger og omfanget af deres opgaver. De kontraherende stater meddeler øjeblikkeligt eventuelle ændringer til Det Permanente Bureau.

4. Intet i denne artikel eller i artikel 7 indebærer, at centralmyndigheden pålægges en forpligtelse til at udøve beføjelser, der efter den anmodede stats lov kun kan udøves af judicielle myndigheder.

Artikel 7

Anmodninger om særlige foranstaltninger

1. En centralmyndighed kan over for en anden centralmyndighed fremsætte en begrundet anmodning om at træffe relevante særlige foranstaltninger i medfør af artikel 6, stk. 2, litra b), c), g), h), i) og j), når der ikke verserer en anmodning ifølge artikel 10. Hvis den anmodede centralmyndighed vurderer, at det er nødvendigt for at bistå en potentiel anmodende part, med at indgive en anmodning i medfør af artikel 10 eller med at afgøre, om en sådan anmodning skal indgives, iværksætter den sådanne passende foranstaltninger.

2. En centralmyndighed kan også iværksætte særlige foranstaltninger efter anmodning fra en anden centralmyndighed i forbindelse med en verserende sag, der vedrører inddrivelse af underholdsbidrag i den anmodende stat, når sagen har et internationalt element.

Artikel 8

Centralmyndighedens omkostninger

1. Hver centralmyndighed afholder sine egne omkostninger i forbindelse med anvendelsen af denne konvention.

2. Centralmyndighederne kan ikke pålægge den, der indgiver en anmodning, en afgift for deres tjenester efter denne konvention, dog bortset fra ekstraordinære omkostninger som følge af en anmodning om en særlig foranstaltning i medfør af artikel 7.

3. Den anmodede centralmyndighed kan ikke inddrive de ekstraordinære omkostninger, der er omhandlet i stk. 2, uden at den, der indgiver anmodningen, har givet forudgående samtykke til ydelsen af disse tjenester til den pågældende pris.

KAPITEL III

ANMODNINGER VIA CENTRALMYNDIGHEDERNENE

Artikel 9

Anmodninger via centralmyndighederne

En anmodning efter dette kapitel indgives via den centralmyndighed i den kontraherende stat, på hvis område den, der indgiver anmodningen, har sit opholdssted, til centralmyndigheden i den anmodede stat. Med henblik på denne bestemmelse udelukker opholdssted simpel tilstedeværelse.

Artikel 10

Kategorier af anmodninger

1. En bidragsberettiget, som søger at inddrive underholdsbidrag efter denne konvention, har mulighed for at indgive følgende kategorier af anmodninger i en anmodende stat med henblik på:

a) anerkendelse eller anerkendelse og fuldbyrdelse af en afgørelse

b) fuldbyrdelse af en afgørelse, der er truffet eller anerkendt i den anmodede stat

c) at få truffet en afgørelse i den anmodede stat, hvis der ikke findes en sådan, herunder om nødvendigt om fastlæggelse af slægtskab

d) at få truffet en afgørelse i den anmodede stat, hvis anerkendelse og fuldbyrdelse af en afgørelse ikke er mulig eller afvises på grund af manglende grundlag for anerkendelse og fuldbyrdelse ifølge artikel 20 eller af de grunde, der er nævnt i artikel 22, litra b) eller e)

e) ændring af en afgørelse, der er truffet i den anmodede stat

f) ændring af en afgørelse, der er truffet i en anden stat end den anmodede stat.

2. En bidragspligtig, mod hvem der findes en afgørelse om underholdspligt, har mulighed for at indgive anmodning om følgende:

a) anerkendelse af en afgørelse eller en tilsvarende procedure, der fører til suspension eller begrænsning af fuldbyrdelsen af en tidligere afgørelse i den anmodede stat

b) ændring af en afgørelse, der er truffet i den anmodede stat

c) ændring af en afgørelse, der er truffet i en anden stat end den anmodede stat.

3. Medmindre andet er fastsat i denne konvention, afgøres de anmodninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, efter loven i den anmodede stat, og de anmodninger, der er omhandlet i stk. 1, litra c) til litra f), og stk. 2, litra b) og litra c), i overensstemmelse med kompetencereglerne i den anmodede stat.

Artikel 11

Indholdet af anmodninger

1. Alle anmodninger i medfør af artikel 10 skal mindst omfatte:

a) en redegørelse for arten af anmodningen eller anmodningerne

b) navn og kontaktoplysninger, herunder adresse samt fødselsdato for den, der indgiver anmodningen

c) sagsøgtes navn samt, hvis der er kendskab hertil, adresse og fødselsdato

d) navn og fødselsdato på enhver person, for hvem der anmodes om underholdsbidrag

e) begrundelsen for anmodningen

f) ved en anmodning fra en bidragsberettiget oplysninger om, hvortil underholdsbidraget skal sendes eller overføres elektronisk

g) bortset fra anmodninger efter artikel 10, stk. 1, litra a), og stk. 2, litra a), alle oplysninger eller dokumenter, som den anmodede stat har angivet i overensstemmelse med artikel 63

h) navn og kontaktoplysninger på den person eller enhed under den centralmyndighed i den anmodende stat, der er ansvarlig for behandlingen af anmodningen.

2. Hvor det er relevant, og i det omfang der er kendskab hertil, skal anmodningen desuden navnlig omfatte:

a) den bidragsberettigedes økonomiske situation

b) den bidragspligtiges økonomiske situation, herunder navn og adresse på den bidragspligtiges arbejdsgiver samt arten af den bidragspligtiges aktiver og det sted, hvor de befinder sig

c) eventuelle andre oplysninger, der kan bidrage til at lokalisere sagsøgte.

3. Anmodningen ledsages af eventuelle nødvendige supplerende oplysninger eller dokumentation, herunder dokumentation vedrørende ret til retshjælp for den, der indgiver anmodningen. Anmodninger efter artikel 10, stk. 1, litra a), og stk. 2, litra a), skal kun ledsages af de dokumenter, der er nævnt i artikel 25.

4. En anmodning efter artikel 10 kan indgives i den udformning, som Haagerkonferencen om International Privatret har anbefalet og offentliggjort.

Artikel 12

Fremsendelse, modtagelse og behandling af anmodninger og sager via centralmyndighederne

1. Centralmyndigheden i den anmodende stat bistår den, der indgiver anmodningen, med at sikre, at anmodningen ledsages af alle de oplysninger og dokumenter, der vides at være nødvendige for behandlingen af anmodningen.

2. Når centralmyndigheden i den anmodende stat har fastslået, at anmodningen opfylder kravene i denne konvention, fremsender den anmodningen til centralmyndigheden i den anmodede stat på vegne af den, der indgiver anmodningen, og med dennes samtykke. Anmodningen skal ledsages af fremsendelsesformularen i bilag 1. Centralmyndigheden i den anmodende stat fremlægger efter anmodning fra centralmyndigheden i den anmodede stat en fuldstændig kopi bekræftet af den kompetente myndighed i afgørelsesstaten af de dokumenter, der er nævnt i artikel 16, stk. 3, artikel 25, stk. 1, litra a), b) og d), og stk. 3, litra b), samt artikel 30, stk. 3.

3. Senest seks uger efter datoen for modtagelsen af anmodningen bekræfter den anmodede centralmyndighed modtagelsen under anvendelse af formularen i bilag 2, den underretter centralmyndigheden i den anmodende stat om, hvilke indledende skridt der er eller vil blive taget for at behandle anmodningen, og den kan anmode om eventuelle yderligere nødvendige dokumenter og oplysninger. Inden for samme periode på seks uger meddeler den anmodede centralmyndighed den anmodende centralmyndighed navn og kontaktoplysninger på den person eller enhed, der er ansvarlig for at besvare forespørgsler om forløbet af behandlingen af anmodningen.

4. Senest tre måneder efter datoen for bekræftelsen af modtagelsen underretter den anmodede centralmyndighed den anmodende centralmyndighed om status for behandlingen af anmodningen.

5. Den anmodende og den anmodede centralmyndighed holder hinanden underrettet om:

a) den person eller enhed, der er ansvarlig for behandlingen af en bestemt sag

b) sagens forløb

og svarer rettidigt på forespørgsler.

6. Centralmyndighederne behandler sagerne så hurtigt, som en korrekt sagsbehandling tillader.

7. Centralmyndighederne anvender indbyrdes de hurtigste og mest effektive kommunikationsmidler, de har til rådighed.

8. En anmodet centralmyndighed kan kun afslå at behandle en anmodning, hvis det er åbenbart, at kravene i denne konvention ikke er opfyldt. I så fald underretter denne centralmyndighed straks den anmodende centralmyndighed om grundene til afslaget.

9. Den anmodede centralmyndighed kan ikke afvise en anmodning alene med den begrundelse, at der er behov for supplerende dokumenter eller oplysninger. Den anmodede centralmyndighed kan dog bede den anmodende centralmyndighed om at fremsende disse supplerende dokumenter eller oplysninger. Hvis den anmodende centralmyndighed ikke efterkommer dette inden for tre måneder eller en længere periode som angivet af den anmodede centralmyndighed, kan den anmodede centralmyndighed beslutte, at den ikke længere vil behandle anmodningen. I det tilfælde underrettes den anmodende centralmyndighed om denne beslutning.

Artikel 13

Kommunikationsmidler

Anmodninger, der indgives via de kontraherende staters centralmyndigheder i overensstemmelse med dette kapitel, og dokumenter eller oplysninger, der er knyttet dertil, eller som er fremlagt af en centralmyndighed, kan ikke anfægtes af sagsøgte alene med henvisning til det kommunikationsmiddel, der er anvendt mellem de pågældende centralmyndigheder.

Artikel 14

Faktisk adgang til procedurer

1. Den anmodede stat giver de, der indgiver anmodninger faktisk adgang til procedurer, herunder fuldbyrdelses- og appelprocedurer, der følger af anmodninger i henhold til dette kapitel.

2. For at sikre en sådan faktisk adgang yder den anmodede stat gratis retshjælp i overensstemmelse med artikel 14-17, medmindre stk. 3 finder anvendelse.

3. Den anmodede stat er ikke forpligtet til at yde gratis retshjælp, hvis og i det omfang procedurerne i den pågældende stat gør det muligt for den, der har fremsat anmodningen at føre sagen, uden at der er behov for en sådan bistand, og centralmyndigheden gratis stiller de tjenester, der er nødvendige hertil, til rådighed.

4. Retten til gratis retshjælp må ikke være mindre omfattende end den ret, der gælder i tilsvarende nationale sager.

5. Der kræves ikke sikkerhedsstillelse eller depositum af nogen art for betaling af sagsomkostninger i procedurer i henhold til denne konvention.

Artikel 15

Gratis retshjælp til anmodninger om underholdsbidrag til børn

1. Den anmodede stat yder gratis retshjælp i forbindelse med alle anmodninger, der indgives af en bidragsberettiget i medfør af dette kapitel vedrørende forældres underholdspligt over for en person under 21 år.

2. Uanset stk. 1 kan den anmodede stat i forbindelse med andre anmodninger end dem, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a) og b), og sager, der er omfattet af artikel 20, stk. 4, afslå gratis retshjælp, hvis den finder, at anmodningen eller en eventuel appel på baggrund af sagens realiteter er åbenlyst ubegrundet.

Artikel 16

Erklæring om tilladelse til at anvende en behovsvurdering på grundlag af barnets midler

1. Uanset artikel 15, stk. 1, kan en stat i medfør af artikel 63 erklære, at den vil yde gratis retshjælp til anmodninger, der ikke henhører under artikel 10, stk. 1, litra a) og b), og de tilfælde, der er omfattet af artikel 20, stk. 4, forudsat at der foretages en vurdering af barnets midler.

2. Når der afgives en sådan erklæring, underretter den pågældende stat Det Permanente Bureau for Haagerkonferencen om International Privatret om, hvordan vurderingen af barnets midler vil blive foretaget, herunder hvilke økonomiske kriterier der skal opfyldes.

3. En anmodning efter stk. 1, der rettes til en stat, der har afgivet en erklæring som nævnt i samme stykke, skal indeholde en formel attest fra den, der indgiver anmodningen, om, at barnets midler opfylder kriterierne i stk. 2. Den anmodede stat kan kun kræve yderligere beviser for barnets midler, hvis den har begrundet mistanke om, at de fremlagte oplysninger er ukorrekte.

4. Hvis den mest favorable lovhjemlede retshjælp i den anmodede stat med hensyn til anmodninger ifølge dette kapitel vedrørende en forælders underholdspligt over for et barn er mere favorabel end den retshjælp, der er nævnt i stk. 1-3, ydes den mest favorable retshjælp.

Artikel 17

Anmodninger, der ikke er omfattet af artikel 15 og 16

For alle anmodninger i henhold til denne konvention, bortset fra anmodninger efter artikel 15 og 16, gælder følgende:

a) retten til gratis retshjælp kan underkastes en vurdering af de økonomiske midler og en vurdering af sagens realitet

b) en part, som i afgørelsesstaten er indrømmet gratis retshjælp, skal i forbindelse med en eventuel anerkendelses- eller fuldbyrdelsesprocedure mindst have ret til gratis retshjælp i samme omfang som lovhjemlet i den anmodede stat under de samme omstændigheder.

KAPITEL IV

RESTRIKTIONER FOR INDBRINGELSE AF SAGER

Artikel 18

Begrænsning af sagsanlæg

1. Når en afgørelse er truffet i en kontraherende stat, hvor den bidragsberettigede har sit sædvanlige opholdssted, kan den bidragspligtige ikke anlægge sag med henblik på en ny eller ændret afgørelse i en anden kontraherende stat, så længe den bidragsberettigede har sit sædvanlige opholdssted i den stat, hvor afgørelsen er truffet.

2. Stk. 1 finder ikke anvendelse:

a) hvis parterne skriftligt har aftalt, at anden kontraherende stat har kompetence, dog ikke i tvister vedrørende underholdspligt for børn

b) hvis den bidragsberettigede anerkender denne anden stats kompetence enten udtrykkeligt eller ved, ved først givne lejlighed, at tage stilling til sagens realiteter uden at bestride kompetencen

c) hvis den kompetente myndighed i afgørelsesstaten ikke kan eller nægter at erklære sig kompetent til at ændre afgørelsen eller træffe en ny afgørelse, eller

d) hvis den afgørelse, der er truffet i afgørelsesstaten, ikke kan anerkendes eller erklæres for eksigibel i den kontraherende stat, hvor der påtænkes anlagt sag med henblik på at få truffet en ny eller ændret afgørelse.

KAPITEL V

ANERKENDELSE OG FULDBYRDELSE

Artikel 19

Kapitlets anvendelsesområde

1. Dette kapitel finder anvendelse på afgørelser truffet af en judiciel eller en administrativ myndighed vedrørende underholdspligt. Begrebet »afgørelse« omfatter også et forlig eller en aftale indgået for eller godkendt af en sådan myndighed. En afgørelse kan omfatte automatisk tilpasning ved indeksering, krav om betaling af restancer og om betaling af underholdsbidrag eller renter med tilbagevirkende kraft, samt fastsættelse af sagsomkostninger og udgifter.

2. Hvis en afgørelse ikke udelukkende vedrører underholdspligt, begrænses virkningen af dette kapitel til de dele af afgørelsen, der vedrører underholdspligt.

3. Med henblik på stk. 1 forstås ved »administrativ myndighed« et offentligt organ, hvis afgørelser ifølge den pågældende stats lovgivning:

a) kan gøres til genstand for appel eller fornyet prøvelse ved en judiciel myndighed, og

b) har samme retskraft og -virkning som en afgørelse truffet af en judiciel myndighed i samme sag.

4. Dette kapitel finder også anvendelse på aftaler om underholdsbidrag i medfør af artikel 30.

5. Bestemmelserne i dette kapitel finder anvendelse på en anmodning om anerkendelse og fuldbyrdelse, der indgives direkte til en kompetent myndighed i den anmodede stat, jf. artikel 37.

Artikel 20

Grundlag for anerkendelses- og fuldbyrdelse

1. En afgørelse, som træffes i en kontraherende stat (»afgørelsesstaten«), skal anerkendes og fuldbyrdes i andre kontraherende stater, hvis:

a) sagsøgte havde sit sædvanlige opholdssted i afgørelsesstaten, da sagen blev anlagt

b) sagsøgte har anerkendt kompetence enten udtrykkeligt eller ved at tage stilling til sagens realiteter uden at bestride kompetencen ved først givne lejlighed

c) den bidragsberettigede havde sit sædvanlige opholdssted i afgørelsesstaten, da sagen blev anlagt

d) det barn, der er tilkendt underholdsbidrag, havde sit sædvanlige opholdssted i afgørelsesstaten, da sagen blev anlagt, forudsat at sagsøgte har boet sammen med barnet i denne stat eller har haft bopæl i denne stat og sørget for barnets underhold der

e) parterne har indgået en skriftlig aftale om kompetence, dog ikke i tvister vedrørende underholdspligt over for børn, eller

f) afgørelsen er truffet af en myndighed, der udøver kompetence i en sag om retlig status eller forældreansvar, medmindre denne kompetence alene støttes på en af parternes nationalitet.

2. En kontraherende stat kan tage forbehold vedrørende stk. 1, litra c), e) eller f), jf. artikel 62.

3. En kontraherende stat, der tager forbehold ifølge stk. 2, skal anerkende og fuldbyrde en afgørelse, hvis statens lovgivning under lignende forhold giver eller ville have givet dens myndigheder kompetence til at træffe en sådan afgørelse.

4. En kontraherende stat skal, hvis anerkendelse af en afgørelse ikke er mulig på grund af et forbehold ifølge stk. 2, og hvis den bidragspligtige har sit sædvanlige opholdssted i denne stat, træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at træffe en afgørelse til gavn for den bidragsberettigede. Ovenstående sætning finder ikke anvendelse på direkte anmodninger om anerkendelse og fuldbyrdelse ifølge artikel 19, stk. 5, eller krav om underhold som nævnt i artikel 2, stk. 1, litra b).

5. En afgørelse til fordel for et barn under 18 år, der ikke kan anerkendes udelukkende på grund af et forbehold vedrørende stk. 1, litra c), e) eller f), skal give barnet ret til underhold i den anmodede stat.

6. En afgørelse anerkendes kun, hvis den har retskraft i afgørelsesstaten, og den fuldbyrdes kun, hvis den er eksigibel i afgørelsesstaten.

Artikel 21

Udskillelse og delvis anerkendelse og fuldbyrdelse

1. Hvis den anmodede stat ikke kan anerkende eller fuldbyrde hele afgørelsen, skal den anerkende eller fuldbyrde de dele af afgørelsen, der kan anerkendes eller fuldbyrdes.

2. Der kan altid anmodes om delvis anerkendelse eller fuldbyrdelse af en afgørelse.

Artikel 22

Grunde til nægtelse af anerkendelse og fuldbyrdelse

Anerkendelse og fuldbyrdelse kan nægtes, hvis:

a) anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelsen ville være åbenbart uforenelig med de grundlæggende retsprincipper (»ordre public«) i den anmodede stat

b) afgørelsen er opnået ved processuelt bedrageri

c) der verserer en sag mellem de samme parter i en tvist om samme genstand og på samme grundlag ved en myndighed i den anmodede stat, og denne sag blev indledt først

d) afgørelsen er uforenelig med en afgørelse, der er truffet enten i den anmodede stat eller i en anden stat mellem de samme parter i en tvist om samme genstand og på samme grundlag, og sidstnævnte afgørelse opfylder betingelserne anerkendelse og fuldbyrdelse i den anmodede stat

e) i en sag, hvor sagsøgte hverken har givet møde eller været repræsenteret under sagen i afgørelsesstaten: i) når lovgivningen i afgørelsesstaten foreskriver, at sagsøgte skal underrettes om sagen, og denne ikke er blevet behørigt underrettet og ikke har haft mulighed for at udtale sig, eller ii) når loven i afgørelsesstaten ikke foreskriver, at sagsøgte skal underrettes om sagen, og denne ikke er blevet behørigt underrettet om afgørelsen og ikke har haft mulighed for at gøre indsigelse mod eller appellere afgørelsen under henvisning til faktiske eller retlige forhold, eller

f) afgørelsen er truffet i modstrid med artikel 18.

Artikel 23

Procedure for en anmodning om anerkendelse og fuldbyrdelse

1. Med forbehold af bestemmelserne i denne konvention reguleres procedurerne for anerkendelse og fuldbyrdelse af loven i den anmodede stat.

2. Når en anmodning om anerkendelse og fuldbyrdelse af en afgørelse indgives via centralmyndighederne i overensstemmelse med kapitel III, skal centralmyndigheden straks:

a) videresende anmodningen til den kompetente myndighed, som uden ophør erklærer afgørelsen for eksigibel eller registrerer afgørelsen til fuldbyrdelse, eller

b) selv træffer sådanne foranstaltninger, hvis myndigheden har kompetence hertil.

3. Hvis anmodningen indgives direkte til en kompetent myndighed i den anmodede stat i overensstemmelse med artikel 19, stk. 5, erklærer denne myndighed uden ophør afgørelsen for eksigibel eller registrerer afgørelsen til fuldbyrdelse.

4. En erklæring eller registrering kan kun afvises af de grunde, der er nævnt i artikel 22, litra a). På dette tidspunkt kan hverken den, der indgiver anmodningen, eller sagsøgte gøre indsigelser.

5. Den, der indgiver anmodningen, og sagsøgte skal straks underrettes om en erklæring eller registrering i medfør af stk. 2 og 3, eller en nægtelse i medfør af stk. 4, og har mulighed for fremsætte indsigelser mod eller appellere afgørelsen under henvisning til faktiske eller retlige forhold.

6. En indsigelse eller appel skal fremsættes inden 30 dage efter underretning ifølge stk. 5. Hvis den anfægtende part ikke har bopæl i den kontraherende stat, hvor erklæringen eller registreringen er foretaget eller nægtet, skal indsigelse eller appel fremsættes inden 60 dage efter underretning.

7. En indsigelse eller appel kan udelukkende baseres på følgende:

a) de grunde til at nægte anerkendelse og fuldbyrdelse, der er nævnt i artikel 22

b) grundlaget for anerkendelse og fuldbyrdelse ifølge artikel 20

c) ægtheden eller integriteten af dokumenter, der er fremsendt i medfør af artikel 25, stk. 1, litra a), b) eller d), eller stk. 3, litra b).

8. Sagsøgtes indsigelse eller appel kan også baseres på indfrielse af gælden, i det omfang anerkendelse og fuldbyrdelse vedrører allerede forfaldne betalinger.

9. Den, der indgiver anmodningen, og sagsøgte underrettes straks om den afgørelse, der træffes som følge af indsigelsen eller appellen.

10. Hvis lovgivningen i den anmodede stat giver yderligere mulighed for appel, må det ikke føre til, at fuldbyrdelsen af afgørelsen udsættes, medmindre der foreligger særlige omstændigheder.

11. Når der skal træffes afgørelser om anerkendelse og fuldbyrdelse, herunder afgørelser vedrørende en appel, skal den kompetente myndighed handle hurtigt.

Artikel 24

Alternativ procedure for en anmodning om anerkendelse og fuldbyrdelse

1. Uanset artikel 23, stk. 2-11, kan en stat i overensstemmelse med artikel 63 erklære, at den vil anvende proceduren for anerkendelse og håndhævelse som fastsat i denne artikel.

2. Når en anmodning om anerkendelse og fuldbyrdelse af en afgørelse indgives via centralmyndighederne i overensstemmelse med kapitel III, skal den anmodede centralmyndighed straks:

a) videresende anmodningen til den kompetente myndighed, som træffer afgørelse om anmodningen om anerkendelse og fuldbyrdelse, eller

b) selv træffe en sådan afgørelse, hvis myndigheden har kompetence hertil.

3. Den kompetente myndighed træffer afgørelse om anerkendelse og fuldbyrdelse, når sagsøgte uden ophør er blevet behørigt underrettet om sagen, og begge parter har haft en rimelig mulighed for at udtale sig.

4. Den kompetente myndighed kan på eget initiativ tage de grunde til nægtelse af anerkendelse og fuldbyrdelse, der er nævnt i artikel 22, litra a), c) og d), op til fornyet vurdering. Den kan revurdere de grunde, der er nævnt i artikel 20, 22 og 23, stk. 7, litra c), hvis sagsøgte har gjort disse gældende, eller hvis der opstår tvivl om disse grunde som følge af dokumenter fremlagt i overensstemmelse med artikel 25.

5. Nægtelse af anerkendelse og fuldbyrdelse kan også begrundes med indfrielse af gælden, i det omfang anerkendelse og fuldbyrdelse vedrører allerede forfaldne betalinger.

6. Hvis lovgivningen i den anmodede stat giver mulighed for appel, må det ikke føre til, at fuldbyrdelsen af afgørelsen udsættes, medmindre der foreligger særlige omstændigheder.

7. Når der skal træffes afgørelser om anerkendelse og fuldbyrdelse, herunder afgørelser vedrørende en appel, skal den kompetente myndighed handle hurtigt.

Artikel 25

Dokumenter

1. En anmodning om anerkendelse og fuldbyrdelse efter artikel 23 eller artikel 24 skal ledsages af følgende:

a) afgørelsens fulde tekst

b) et dokument, der angiver, at afgørelsen er eksigibel i afgørelsesstaten, og hvis der er tale om en afgørelse truffet af en administrativ myndighed, et dokument, der angiver, at kravene i artikel 19, stk. 3, er opfyldt, medmindre den pågældende stat i overensstemmelse med artikel 57 har præciseret, at afgørelser fra statens administrative myndigheder altid opfylder disse krav

c) hvis sagsøgte hverken har givet møde eller været repræsenteret under retssagen i afgørelsesstaten, et dokument eller flere dokumenter, der alt efter omstændighederne dokumenterer, at sagsøgte er blevet behørigt underrettet om retssagen og har haft mulighed for at udtale sig, eller at sagsøgte er blevet behørigt underrettet om afgørelsen og har haft mulighed for at gøre indsigelse eller påklage afgørelsen under henvisning til faktiske eller retlige forhold

d) hvor nødvendigt et dokument med angivelse af restancer og datoen for opgørelsen heraf

e) hvor nødvendigt et dokument med oplysninger, der skal bruges til at foretage de nødvendige beregninger, hvis afgørelsen foreskriver automatisk indeksering

f) hvor nødvendigt et dokument, der angiver, i hvilket omfang den, der indgiver anmodningen, har fået gratis retshjælp i afgørelsesstaten.

2. Efter en indsigelse eller appel i medfør af artikel 23, stk. 7, litra c), eller efter anmodning fra den kompetente myndighed i den anmodede stat fremlægges der straks en fuldstændig kopi af det omhandlede dokument bekræftet af den kompetente myndighed i afgørelsesstaten:

a) af centralmyndigheden i den anmodende stat, hvis anmodningen er indgivet i overensstemmelse med kapitel III

b) af den, der indgiver anmodningen, hvis anmodningen er indgivet direkte til en kompetent myndighed i den anmodede stat.

3. En kontraherende stat kan i overensstemmelse med artikel 57 præcisere:

a) at anmodningen skal ledsages af en fuldstændig kopi af afgørelsen bekræftet af den kompetente myndighed i afgørelsesstaten

b) omstændigheder, under hvilke den i stedet for afgørelsens fulde tekst vil acceptere en sammenfatning eller et uddrag af afgørelsen udarbejdet af den kompetente myndighed i afgørelsesstaten i den udformning, som Haagerkonferencen om International Privatret har anbefalet og offentliggjort, eller

c) at den ikke kræver et dokument, der erklærer, at kravene i artikel 19, stk. 3, er opfyldt.

Artikel 26

Procedure for en anmodning om anerkendelse

Dette kapitel finder tilsvarende anvendelse på en anmodning om anerkendelse af en afgørelse, bortset fra at kravet om eksigibilitet erstattes af kravet om, at afgørelsen har retskraft i afgørelsesstaten.

Artikel 27

Fastlæggelse af de faktiske omstændigheder

De kompetente myndigheder i den anmodede stat er bundet af de faktiske omstændigheder, hvorpå myndigheden i afgørelsesstaten støttede sin kompetence.

Artikel 28

Ingen prøvelse med hensyn til sagens realitet

De kompetente myndigheder i den anmodede stat må ikke foretage prøvelse af sagens realitet.

Artikel 29

Intet krav om fysisk tilstedeværelse for barnet eller den, der indgiver anmodningen

Fysisk tilstedeværelse for barnet eller den, der indgiver anmodningen, er ikke påkrævet i sager, der indledes i den anmodede stat i henhold til dette kapitel.

Artikel 30

Aftaler om underholdsbidrag

1. En aftale om underholdsbidrag indgået i en kontraherende stat skal kunne anerkendes og fuldbyrdes som en afgørelse i henhold til dette kapitel, forudsat at den er eksigibel som en afgørelse i afgørelsesstaten.

2. Med henblik på artikel 10, stk. 1, litra a) og b), og stk. 2, litra a), omfatter begrebet »afgørelse« en aftale om underholdsbidrag.

3. En anmodning om anerkendelse og fuldbyrdelse skal ledsages af følgende:

a) den fulde tekst af aftalen om underholdsbidrag, og

b) et dokument, der fastslår, at den pågældende aftale om underholdsbidrag er eksigibel som en afgørelse i afgørelsesstaten.

4. Anerkendelse og fuldbyrdelse af en aftale om underholdsbidrag kan nægtes, hvis:

a) anerkendelse og fuldbyrdelse er åbenbart uforenelig med de grundlæggende retsprincipper i den anmodede stat

b) aftalen om underholdsbidrag er opnået ved svig eller forfalskning

c) aftalen om underholdsbidrag er uforenelig med en afgørelse, der er truffet enten i den anmodede stat eller i en anden stat mellem de samme parter i en tvist om samme genstand og på samme grundlag, og sidstnævnte afgørelse opfylder betingelserne for anerkendelse og fuldbyrdelse i den anmodede stat.

5. Bestemmelserne i dette kapitel finder med undtagelse af artikel 20, 22, 23, stk. 7, og artikel 25, stk. 1 og 3, alt andet lige anvendelse på anerkendelse og fuldbyrdelse af en aftale om underholdsbidrag, dog således at:

a) en erklæring eller registrering i overensstemmelse med artikel 23, stk. 2 og 3, kun kan afvises af de grunde, der er nævnt i stk. 4, litra a)

b) en indsigelse eller appel som nævnt i artikel 23, stk. 6, udelukkende kan baseres på følgende: i) de grunde til nægtelse af anerkendelse og fuldbyrdelse, der er nævnt i stk. 4 ii) ægtheden eller integriteten af dokumenter, der fremlægges i medfør af stk. 3

c) hvad angår proceduren efter artikel 24, stk. 4, kan den kompetente myndighed på eget initiativ tage den grund til nægtelse af anerkendelse og fuldbyrdelse, der er nævnt i stk. 4, litra a), i denne artikel, op til fornyet behandling. Den kan revurdere de grunde, der er nævnt i stk. 4 i denne artikel, samt ægtheden eller integriteten af dokumenter fremlagt i overensstemmelse med stk. 3, hvis sagsøgte har gjort disse gældende, eller hvis der opstår tvivl om de påberåbte grunde som følge af disse dokumenter.

6. En sag om anerkendelse og fuldbyrdelse af en aftale om underholdsbidrag udsættes, hvis en indsigelse vedrørende aftalen behandles af en kompetent myndighed i en kontraherende stat.

7. En stat kan i overensstemmelse med artikel 63 erklære, at anmodninger om anerkendelse og fuldbyrdelse af en aftale om underholdsbidrag udelukkende kan indgives via centralmyndighederne.

8. En kontraherende stat kan i overensstemmelse med artikel 62 forbeholde sig ret til ikke at anerkende og fuldbyrde en aftale om underholdsbidrag.

Artikel 31

Afgørelser, der kommer i stand som en kombination af foreløbige og stadfæstende foranstaltninger

Når en afgørelse kommer i stand som en kombination af en foreløbig foranstaltning truffet i en stat og en foranstaltning truffet af en myndighed i en anden stat, der stadfæster den foreløbige foranstaltning (»den stadfæstende stat«):

a) vil begge stater med henblik på dette kapitel blive anset for at være afgørelsesstat

b) vil kravene i artikel 22, litra e), blive anset for opfyldt, hvis sagsøgte har fået behørigt kendskab til procedurerne i den stadfæstende stat og mulighed for at gøre indsigelse mod stadfæstelse af den foreløbige foranstaltning

c) vil kravet i artikel 20, stk. 6, om at en afgørelse skal være eksigibel i afgørelsesstaten, blive anset for at være opfyldt, hvis afgørelsen er eksigibel i den stadfæstende stat, og

d) vil artikel 18 ikke være til hinder for, at der indledes sager om ændring af afgørelsen i de pågældende stater.

KAPITEL VI

FULDBYRDELSE I DEN ANMODEDE STAT

Artikel 32

Fuldbyrdelse i henhold til national ret

1. Med forbehold af bestemmelserne i dette kapitel sker fuldbyrdelse i overensstemmelse med loven i den anmodede stat.

2. Fuldbyrdelse skal ske omgående.

3. Hvis anmodningen indgives via centralmyndighederne, og afgørelsen er erklæret eksigibel eller er registreret med henblik på fuldbyrdelse ifølge kapitel V, gennemføres fuldbyrdelsen, uden at den, der indgiver anmodningen, skal foretage sig yderligere.

4. Hvad angår varigheden af underholdspligten, finder de regler, der gælder i afgørelsesstaten, anvendelse.

5. En eventuel forældelsesfrist for fuldbyrdelse af restancer fastsættes enten efter loven i afgørelsesstaten eller loven i den anmodede stat, afhængig af hvilken lov der foreskriver den længste forældelsesfrist.

Artikel 33

Ikke-diskrimination

For sager, der er omfattet af denne konvention, tilbyder den anmodede stat fuldbyrdelsesmetoder, der mindst svarer til de metoder, der gælder for nationale sager.

Artikel 34

Fuldbyrdelsesforanstaltninger

1. De kontraherende stater sørger for, at deres nationale ret indeholder effektive foranstaltninger til at fuldbyrde afgørelser, der er omfattet af denne konvention.

2. Sådanne foranstaltninger kan omfatte:

a) lønindeholdelse

b) udlæg i bankindeståender og andre kilder

c) fradrag i sociale ydelser

d) pantsætning eller tvangssalg af fast ejendom

e) tilbageholdelse af overskydende skat

f) indeholdelse af eller udlæg i pensionsydelser

g) indberetning til kreditbureauer

h) nægtelse, suspension eller inddragelse af forskellige tilladelser (f.eks. kørekort)

i) brug af mægling, forlig eller lignende fremgangsmåder for at nå frem til frivillig efterlevelse.

Artikel 35

Overførsel af pengemidler

1. De kontraherende stater opfordres til, bl.a. gennem internationale aftaler, at fremme brugen af de mest omkostningseffektive og praktiske metoder til overførsel af pengemidler i form af underholdsbidrag.

2. En kontraherende stat, ifølge hvis lov overførslen af pengemidler er begrænset, skal give højeste prioritet til overførsel af pengemidler i medfør af denne konvention.

KAPITEL VII

OFFENTLIGE ORGANER

Artikel 36

Offentlige organer i rollen som den, der indgiver anmodningen

1. I forbindelse med anmodninger om anerkendelse og fuldbyrdelse efter artikel 10, stk. 1, litra a) og b), og sager, der henhører under artikel 20, stk. 4, omfatter »den bidragsberettigede« offentlige organer, som handler på vegne af en person, der er berettiget til underholdsbidrag, eller et organ, der er berettiget til godtgørelse af ydelser, der er udbetalt i stedet for underholdsbidrag.

2. Et offentligt organs ret til at handle på vegne af en person, der er berettiget til underholdsbidrag, eller til at anmode om godtgørelse af ydelser, der er udbetalt til den bidragsberettigede i stedet for underholdsbidrag, er undergivet den lov, der gælder for det pågældende organ.

3. Et offentligt organ kan anmode om anerkendelse eller kræve fuldbyrdelse af:

a) en afgørelse, der er truffet over for en bidragspligtig efter anmodning fra et offentligt organ, som kræver godtgørelse af ydelser, der er udbetalt i stedet for underholdsbidrag

b) en afgørelse, der er truffet mellem en bidragsberettiget og en bidragspligtig, i det omfang der er udbetalt ydelser til den bidragsberettigede i stedet for underholdsbidrag.

4. Det offentlige organ, der anmoder om anerkendelse eller kræver fuldbyrdelse af en afgørelse, skal på anmodning forelægge alle de dokumenter, der er nødvendige for at fastslå dets rettigheder i henhold til stk. 2 og for at godtgøre, at ydelserne er blevet udbetalt til den bidragsberettigede.

KAPITEL VIII

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 37

Anmodninger fremsat direkte til de kompetente myndigheder

1. Konventionen udelukker ikke anvendelse af procedurer, der ifølge national ret i en kontraherende stat giver en person (den, der indgiver anmodningen) mulighed for direkte at henvende sig til en kompetent myndighed i den pågældende stat i et anliggende, der er omfattet af denne konvention, for at få truffet eller ændret en afgørelse om underholdsbidrag, jf. dog artikel 18.

2. Artikel 14, stk. 5, og artikel 17, litra b), og bestemmelserne i kapitel V, VI, VII og dette kapitel, bortset fra artikel 40, stk. 2, artikel 42, artikel 43, stk. 3, artikel 44, stk. 3, artikel 45 og 55, finder anvendelse på en anmodning om anerkendelse og fuldbyrdelse, der fremsættes direkte til en kompetent myndighed i en kontraherende stat.

3. Med henblik på stk. 2 finder artikel 2, stk. 1, litra a), anvendelse på en afgørelse om underholdsbidrag til en sårbar person over den alder, der er anført i nævnte litra, når en sådan afgørelse er truffet, før personen nåede denne alder og tilkendte personen underholdsbidrag ud over denne alder på grund af svækkelsen.

Artikel 38

Beskyttelse af personoplysninger

Personoplysninger, der indsamles eller videregives i medfør af denne konvention, må udelukkende bruges til de formål, til hvilke de er indsamlet eller videregivet.

Artikel 39

Fortrolighed

Myndigheder, der behandler oplysninger, skal sikre, at de holdes fortrolige i henhold til loven i den pågældende myndigheds stat.

Artikel 40

Ikke-offentliggørelse af oplysninger

1. En myndighed må ikke offentliggøre eller bekræfte oplysninger, der er indsamlet eller videregivet i medfør af denne konvention, hvis den vurderer, at det kan skade en persons helbred, sikkerhed eller frihed.

2. En vurdering herom foretaget af en centralmyndighed skal andre centralmyndigheder tage hensyn til, navnlig i sager om vold i familieforhold.

3. Denne artikel hindrer på ingen måde, at der indsamles og videregives oplysninger af og mellem myndigheder, i det omfang det er nødvendigt for at opfylde forpligtelserne ifølge konventionen.

Artikel 41

Ingen legalisering

Der kræves ingen legalisering eller opfyldelse af en tilsvarende formalitet i forbindelse med denne konvention.

Artikel 42

Fuldmagt

Centralmyndigheden i den anmodede stat kan kun kræve fuldmagt fra den, der indgiver anmodningen, hvis den handler på vedkommendes vegne i retssager eller i sager indbragt for andre myndigheder eller med henblik på at udpege en repræsentant i den henseende.

Artikel 43

Inddrivelse af omkostninger

1. Inddrivelse af omkostninger, der opstår ved anvendelsen af denne konvention, har ikke forrang for inddrivelse af underholdsbidrag.

2. En stat kan inddrive omkostningerne fra en tabende part.

3. Med henblik på en anmodning efter artikel 10, stk. 1, litra b), om inddrivelse af omkostninger fra en tabende part, jf. stk. 2, omfatter begrebet »bidragsberettiget« i artikel 10, stk. 1, en stat.

4. Denne artikel anvendes med forbehold af artikel 8.

Artikel 44

Sprogkrav

1. Anmodninger og tilknyttede dokumenter skal indgives på originalsproget og skal ledsages af en oversættelse til et officielt sprog i den anmodede stat eller et andet sprog, som den anmodede stat har erklæret at ville acceptere, jf. artikel 63, medmindre den kompetente myndighed i den pågældende stat giver dispensation for oversættelse.

2. En kontraherende stat, der har mere end et officielt sprog, og som på grund af national ret ikke på hele sit territorium kan acceptere dokumenter på et af disse sprog, angiver i en erklæring ifølge artikel 63, på hvilket sprog sådanne dokumenter eller oversættelser deraf skal affattes med henblik på indgivelse i de nævnte geografiske områder.

3. Medmindre centralmyndighederne har indgået anden aftale, skal alle meddelelser mellem disse myndigheder ske på et officielt sprog i den anmodede stat eller på engelsk eller fransk. En kontraherende stat kan imidlertid i overensstemmelse med artikel 62 tage forbehold, hvad angår brug af engelsk eller fransk.

Artikel 45

Oversættelsesressourcer og -omkostninger

1. I forbindelse med anmodninger efter kapitel III kan centralmyndighederne i en individuel sag eller generelt aftale, at oversættelse til et af den anmodede stats officielle sprog kan foretages i den anmodede stat fra originalsproget eller fra et andet aftalt sprog. Hvis der ikke er indgået en aftale, og det ikke er muligt for den anmodende centralmyndighed at opfylde kravene i artikel 44, stk. 1 og 2, kan anmodningen og tilknyttede dokumenter fremsendes med oversættelse til engelsk eller fransk med henblik på yderligere oversættelse til et af den anmodede stats officielle sprog.

2. Omkostningerne ved oversættelse af anmodningen som nævnt i stk. 1 bæres af den anmodende stat, medmindre andet er aftalt med centralmyndighederne i de berørte stater.

3. Uanset artikel 8 kan den anmodende centralmyndighed pålægge den, der indgiver anmodningen, at betale for oversættelse af en anmodning og tilknyttede dokumenter, medmindre disse omkostninger kan dækkes af statens retshjælpssystem.

Artikel 46

Stater med flere retssystemer — fortolkning

1. For så vidt angår en stat, hvor to eller flere retssystemer eller regelsæt vedrørende spørgsmål, der er omfattet af denne konvention, finder anvendelse i forskellige territoriale enheder:

a) skal enhver henvisning til en stats lovgivning eller procedurer forstås som en henvisning til den lovgivning eller de procedurer, der gælder for den pågældende territoriale enhed

b) skal enhver henvisning til en afgørelse, der er truffet, anerkendt, anerkendt og fuldbyrdet, fuldbyrdet eller ændret i en stat, hvor det er relevant, forstås som en henvisning til en afgørelse, der er truffet, anerkendt, anerkendt og fuldbyrdet, fuldbyrdet eller ændret i den pågældende territoriale enhed

c) skal enhver henvisning til en retslig eller administrativ myndighed i en stat, hvor det er relevant, forstås som en henvisning til en retslig eller administrativ myndighed i den pågældende territoriale enhed

d) skal enhver henvisning til de kompetente myndigheder, offentlige organer eller andre organer i en stat, bortset fra centralmyndighederne, hvor det er relevant, forstås som en henvisning til de myndigheder eller organer, der er bemyndiget til at handle i den pågældende territoriale enhed

e) skal enhver henvisning til bopæl eller sædvanligt opholdssted i en stat, hvor det er relevant, forstås som en henvisning til bopæl eller sædvanligt opholdssted i den pågældende territoriale enhed

f) skal enhver henvisning til det sted, hvor aktiver befinder sig, hvor det er relevant, forstås som en henvisning til det sted, hvor aktiver befinder sig i den pågældende territoriale enhed

g) skal enhver henvisning til en gældende gensidig aftale i en stat, hvor det er relevant, forstås som en henvisning til en gældende gensidig aftale i den pågældende territoriale enhed

h) skal enhver henvisning til gratis retshjælp i en stat, hvor det er relevant, forstås som en henvisning til gratis retshjælp i den pågældende territoriale enhed

i) skal enhver henvisning til en aftale om underholdsbidrag i en stat, hvor det er relevant, forstås som en henvisning til en aftale om underholdsbidrag i den pågældende territoriale enhed

j) skal enhver henvisning til inddrivelse af omkostninger foretaget af en stat, hvor det er relevant, forstås som en henvisning til inddrivelse af omkostninger foretaget af den pågældende territoriale enhed.

2. Denne artikel finder ikke anvendelse på en organisation for regional økonomisk integration.

Artikel 47

Stater med flere retssystemer — materielle regler

1. En kontraherende stat med to eller flere territoriale enheder, hvor der gælder forskellige retssystemer, er ikke forpligtet til at anvende denne konvention i tilfælde, der udelukkende vedrører disse forskellige territoriale enheder.

2. En kompetent myndighed i en territorial enhed i en kontraherende stat med to eller flere territoriale enheder, hvor der gælder forskellige retssystemer, er ikke forpligtet til at anerkende eller fuldbyrde en afgørelse fra en anden kontraherende stat, blot fordi afgørelsen i henhold til denne konvention er blevet anerkendt eller fuldbyrdet i en anden territorial enhed i samme kontraherende stat.

3. Denne artikel finder ikke anvendelse på en organisation for regional økonomisk integration.

Artikel 48

Koordinering med tidligere Haagerkonventioner om underholdsbidrag

Mellem de kontraherende stater erstatter denne konvention i henhold til artikel 56, stk. 2, Haagerkonventionen af 2. oktober 1973 om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt, og Haagerkonventionen af 15. april 1958 om anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser vedrørende underholdspligt over for børn, i det omfang anvendelsesområdet for disse konventioner mellem disse stater er sammenfaldende med denne konventions anvendelsesområde.

Artikel 49

Koordinering med New York-konventionen af 1956

Mellem de kontraherende stater erstatter denne konvention De Forenede Nationers konvention af 20. juni 1956 om inddrivelse af underholdsbidrag i udlandet, i det omfang anvendelsesområdet for konventionen mellem disse stater er sammenfaldende med denne konventions anvendelsesområde.

Artikel 50

Forholdet til tidligere Haagerkonventioner om forkyndelse af dokumenter og bevisoptagelse

Denne konvention berører ikke Haagerkonventionen af 1. marts 1954 om civilprocessen, Haagerkonventionen af 15. november 1965 om forkyndelse i udlandet af retslige og udenretslige dokumenter i sager om civile eller kommercielle spørgsmål og Haagerkonventionen af 18. marts 1970 om bevisoptagelse i udlandet i sager om civile eller kommercielle spørgsmål.

Artikel 51

Koordination af instrumenter og supplerende aftaler

1. Denne konvention berører ikke andre internationale instrumenter, som de kontraherende stater er parter i, og som omfatter bestemmelser vedrørende anliggender, der er reguleret af denne konvention.

2. Enhver kontraherende stat kan med en eller flere kontraherende stater indgå aftaler, der indeholder bestemmelser om anliggender, der er reguleret af denne konvention, med henblik på at forbedre anvendelsen af konventionen mellem dem, forudsat at sådanne aftaler er i overensstemmelse med konventionens formål og hensigt og ikke påvirker anvendelsen af konventionen i forholdet mellem disse stater og andre kontraherende stater. De stater, der har indgået en sådan aftale, skal fremsende en kopi til depositaren for denne konvention.

3. Stk. 1 og 2 finder også anvendelse på gensidige aftaler og på ensartede lovgivninger baseret på særlig tilknytning mellem de berørte stater.

4. Denne konvention indskrænker ikke anvendelsen af instrumenter i en regional organisation for økonomisk integration, der er part i denne konvention, som er vedtaget efter indgåelsen af denne konvention, og som vedrører anliggender, der er reguleret af denne konvention, forudsat at sådanne instrumenter i forholdet mellem medlemsstaterne af den regionale organisation for økonomisk integration og andre kontraherende stater ikke berører anvendelsen af konventionen. Hvad angår anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser mellem medlemsstater af en regional organisation for økonomisk integration, påvirker konventionen ikke anvendelsen af de gældende regler i en regional organisation for økonomisk integration, uanset om de er vedtaget før eller efter indgåelsen af konventionen.

Artikel 52

Mest effektive regel

1. Denne konvention hindrer ikke anvendelse af en aftale, en ordning eller et internationalt instrument, der er i kraft mellem den anmodende stat og den anmodede stat, eller en gensidig aftale i kraft i den anmodede stat, der indeholder:

a) bredere grundlag for anerkendelse af bidragsafgørelser, dog med forbehold af konventionens artikel 22, litra f)

b) forenklede og hurtigere procedurer for behandlingen af en anmodning om anerkendelse eller anerkendelse og fuldbyrdelse af bidragsafgørelser

c) gunstigere retshjælp end foreskrevet i artikel 14-17, eller

d) procedurer, der giver den, der indgiver anmodningen, fra en anmodende stat mulighed for at indgive en anmodning direkte til centralmyndigheden i den anmodede stat.

2. Denne konvention hindrer ikke anvendelse af en gældende lov i den anmodede stat, der indeholder mere effektive regler end de regler, der er nævnt i stk. 1, litra a) til c). Hvad angår forenklede og hurtigere procedurer som nævnt i stk. 1, litra b), skal disse være forenelige med den beskyttelse, der ydes parterne ifølge artikel 23 og 24, navnlig hvad angår parternes ret til at blive behørigt underrettet om sager og få en rimelig mulighed for at udtale sig, og hvad angår virkningen af en eventuel indsigelse eller appel.

Artikel 53

Ensartet fortolkning

Ved fortolkningen af denne konvention skal der tages hensyn til dens internationale karakter og behovet for at fremme en ensartet anvendelse af den.

Artikel 54

Undersøgelse af konventionens anvendelse i praksis

1. Generalsekretæren for Haagerkonferencen om international privatret indkalder jævnligt et særligt udvalg, der skal undersøge konventionens anvendelse i praksis og fremme udviklingen af god praksis i henhold til konventionen.

2. Med henblik på en sådan undersøgelse samarbejder de kontraherende stater med Det Permanente Bureau for Haagerkonferencen om International Privatret om indsamling af oplysninger herunder statistik og retspraksis om, hvordan konventionen virker i praksis.

Artikel 55

Ændring af formularer

1. De formularer, der er vedlagt som bilag til denne konvention, kan ændres ved afgørelse truffet af et særligt udvalg indkaldt af generalsekretæren for Haagerkonferencen om International Privatret, som alle kontraherende stater og alle medlemmer inviteres til. Meddelelse om forslaget til ændring af formularerne skal fremgå af mødets dagsorden.

2. Ændringer, der vedtages af de kontraherende stater, der deltager i det særlige udvalg, træder i kraft for alle kontraherende stater den første dag i den syvende kalendermåned efter den dato, hvor depositaren har fremsendt disse til alle kontraherende stater.

3. I det tidsrum, der er nævnt i stk. 2, kan enhver kontraherende stat ved skriftlig underretning til depositaren tage forbehold over for ændringen, jf. artikel 62. En stat, der tager et sådant forbehold, skal, indtil forbeholdet trækkes tilbage, behandles som en stat, der ikke er part i denne konvention, hvad angår den omhandlede ændring.

Artikel 56

Overgangsforanstaltninger

1. Denne konvention finder anvendelse på:

a) en anmodning i medfør af artikel 7 eller en anmodning i medfør af kapitel III, der modtages af centralmyndigheden i den anmodede stat, efter at konventionen er trådt i kraft mellem den anmodende stat og den anmodede stat

b) en direkte anmodning om anerkendelse og fuldbyrdelse, der modtages af den kompetente myndighed i den anmodede stat, efter at konventionen er trådt i kraft mellem afgørelsesstaten og den anmodede stat.

2. Hvad angår anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser mellem kontraherende stater i denne konvention, som også er parter i en af de Haagerkonventioner om underholdsbidrag, der er nævnt i artikel 48, gælder det, at hvis betingelserne for anerkendelse og fuldbyrdelse ifølge denne konvention forhindrer anerkendelse og fuldbyrdelse af en afgørelse truffet i afgørelsesstaten, før denne ko