DA Den Europæiske Unions Tidende L 87/1

KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) 2017/565

af 25. april 2016

om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU for så vidt angår de organisatoriske krav til og vilkårene for drift af investeringsselskaber samt definitioner af begreber med henblik på nævnte direktiv

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU af 15. maj 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om ændring af direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61/EU (1), særlig artikel 2, stk. 3, artikel 4, stk. 1, nr. 2), andet afsnit, artikel 4, stk. 2, artikel 16, stk. 12, artikel 23, stk. 4, artikel 24, stk. 13, artikel 25, stk. 8, artikel 27, stk. 9, artikel 28, stk. 3, artikel 30, stk. 5, artikel 31, stk. 4, artikel 32, stk. 4, artikel 33, stk. 8, artikel 52, stk. 4, artikel 54, stk. 4, artikel 58, stk. 6, artikel 64, stk. 7, artikel 65, stk. 7, og artikel 79, stk. 8, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Ved direktiv 2014/65/EU fastsættes rammen for et regelsæt for finansielle markeder i Unionen, der omfatter de driftsmæssige vilkår for investeringsselskabers ydelse af investeringsservice og, hvis det er relevant, accessoriske tjenesteydelser samt udførelse af investeringsaktiviteter; organisatoriske krav til investeringsselskaber, der leverer sådanne tjenesteydelser og udfører sådanne aktiviteter, til regulerede markeder og udbydere af dataindberetningstjenester; indberetningsforpligtelser for så vidt angår transaktioner i finansielle instrumenter; positionslofter og positionsforvaltningskontrol med råvarederivater og krav om gennemsigtighed i forbindelse med transaktioner i finansielle instrumenter.

(2) Direktiv 2014/65/EU bemyndiger Kommissionen til at vedtage en række delegerede retsakter. Det er vigtigt, at alle detaljerede supplerende regler vedrørende tilladelse, igangværende drift, markedsgennemsigtighed og integritet, som er uløseligt forbundne aspekter knyttet til optagelsen og udførelsen af tjenesterne og aktiviteterne omfattet af direktiv 2014/65/EU, finder anvendelse fra samme tidspunkt som direktiv 2014/65/EU, således de nye krav kan fungere effektivt. For at sikre konsekvens og for at de personer, der er omfattet af forpligtelserne, samt investorer lette kan få et samlet overblik over og nem adgang til bestemmelserne, er det ønskeligt at de delegerede retsakter vedrørende ovennævnte regler udmøntes i denne forordning.

(3) Det er nødvendigt at præcisere kriterierne til fastsættelse af, under hvilke omstændigheder kontrakter vedrørende engrosenergiprodukter skal afvikles fysisk med henblik på at begrænse det i afsnit C, punkt 6, i bilag I til direktiv 2014/65/EU fastlagte anvendelsesområde. For at sikre, at anvendelsesområdet for denne undtagelse begrænses for at undgå smuthuller, er det nødvendigt, at det i sådanne kontrakter krævers, at både køber og sælger indfører proportionale ordninger til at kunne foretage eller modtage levering af den underliggende råvare ved kontraktens udløb. For at undgå smuthuller i tilfælde af balanceaftaler med transmissionssystemoperatøren inden for elektricitet og gas bør sådanne balanceordninger kun betragtes som en proportional ordning, hvis de kontraherende parter er forpligtet til fysisk at levere elektricitet eller gas. I kontrakterne bør der også fastlægges klare forpligtelser til fysisk levering, som ikke kan modregnes, samtidig med at det anerkendes, at de former for operationel netting som er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1227/2011 (2) eller national lov, ikke bør betragtes som modregning. Kontrakter, som skal afvikles fysisk, bør tillade levering på flere måder, men alle måder bør omfatte en form for overførsel af ejendomsret til den pågældende underliggende råvare eller en relevant mængde deraf.

(4) For at afklare hvornår en kontrakt vedrørende engrosenergiprodukter skal afvikles fysisk, er det nødvendigt at fastlægge bestemmelser til yderligere præcisering af, hvornår visse omstændigheder, såsom force majeure eller manglende afviklingsmulighed for en kontraherende part i god tro, foreligger — bestemmelser, som ikke bør føre til ændring af klassifikationen af nævnte kontrakter som »skal afvikles fysisk«. Det er desuden vigtigt at præcisere, hvordan olie- og kulenergiderivater bør forstås med henblik på afsnit C, punkt 6, i bilag I til direktiv 2014/65/EU. I denne sammenhæng bør kontrakter vedrørende olieskifer ikke forstås som kulenergiderivater.

(5) En derivatkontrakt bør kun betragtes som et finansielt instrument i henhold til afsnit C, punkt 7, i bilag I til direktiv 2014/65/EU, hvis den vedrører en råvare og opfylder en række kriterier til bestemmelse af, hvorvidt en kontrakt bør anses for at have de samme karakteristika som andre afledte finansielle instrumenter og ikke et kommercielt formål. Dette bør omfatte kontrakter, som er standardiserede og forhandlet på markedspladser, eller kontrakter svarende til disse, hvor alle vilkår er ækvivalente med vikårene i kontrakter forhandlet på markedspladser. I så fald bør også bestemmelser om eksempelvis råvarens pris eller leveringssted opfattes som en del af kontraktvilkårene.

(6) For at skabe klarhed om definitionerne i kontrakter vedrørende underliggende variabler, jf. afsnit C, punkt 10, i direktiv 2014/65/EU, bør der fastlægges kriterier vedrørende vilkår og underliggende variabler i sådanne kontrakter. Medtagelsen af aktuarmæssige statistikker i listen over underliggende emner bør ikke forstås som en udvidelse af anvendelsesområdet for disse kontrakter til forsikring og genforsikring.

(7) Ved direktiv 2014/65/EU fastsættes den generelle ramme for et regelsæt for finansielle markeder i Unionen, idet afsnit C i bilag I indeholder listen over omfattede finansielle instrumenter. Afsnit C, punkt 4, i bilag I i direktiv 2014/65/EU omfatter finansielle instrumenter vedrørende en valuta, som derfor henhører under direktivets anvendelsesområde.

(8) For at sikre en ensartet anvendelse af direktiv 2014/65/EU er det nødvendigt at præcisere definitionerne i afsnit C, punkt 4, i bilag I i direktiv 2014/65/EU for så vidt angår andre derivatkontrakter vedrørende valuta og at fastsætte, at spotkontrakter vedrørende valuta ikke henhører under andre afledte instrumenter med henblik på afsnit C, punkt 4, i bilag I i direktiv 2014/65/EU.

(9) Det er almindeligt accepteret, at afviklingsperioden for en spotkontrakt for de fleste hovedvalutaer er på to dage eller derunder, men hvor dette ikke er markedspraksis, er det nødvendigt at fastsætte bestemmelser, der tillader, at afvikling finder sted i henhold til normal markedspraksis. I sådanne tilfælde kræver fysisk afvikling ikke anvendelse af papirpenge og kan omfatte elektronisk afvikling.

(10) Valutakontrakter kan også benyttes til betalinger, og sådanne kontrakter bør ikke betragtes som finansielle instrumenter, forudsat at de ikke handles på en markedsplads. Det er derfor hensigtsmæssigt at betragte sådanne valutakontrakter, der benyttes til betaling for finansielle instrumenter, og hvor afviklingsperioden er på over to handelsdage og mindre end fem handelsdage, som spotkontrakter. Det er også hensigtsmæssigt at anse sådanne valutakontrakter, som indgås med henblik på at opnå sikkerhed om størrelsen af betalinger for varer, tjenester og realinvesteringer, for betalingsmidler. Dette vil indebære, at valutakontrakter, der indgås af ikke-finansielle selskaber, som modtager betalinger i udenlandsk valuta for eksport af identificerbare varer og tjenester, og af ikke-finansielle selskaber, som gennemfører betalinger i udenlandsk valuta i forbindelse med import af bestemte varer og tjenester, ikke omfattes af definitionen af finansielle instrumenter.

(11) Betalingsnetting er vigtig for den effektive drift af valutaafviklingssystemer, og klassifikationen af en valutakontrakt som en spottransaktion bør derfor ikke kræve uafhængig afvikling af hver enkelt valutaspotkontrakt.

(12) Ikke-leverbare terminskontrakter er kontrakter vedrørende forskellen mellem en tidligere aftalt valutakurs og den faktiske spotkurs ved udløb og skal derfor ikke anses som spotkontrakter, uanset deres afviklingsperiode.

(13) En kontrakt om omveksling af én valuta mod en anden bør betragtes som en direkte og ubetinget omveksling af disse valutaer. I tilfælde af en kontrakt med flere omvekslinger bør hver omveksling betragtes særskilt. En option eller en swap vedrørende en valuta bør dog ikke betragtes som en kontrakt om salg eller omveksling af en valuta og kan derfor ikke udgøre en spotkontrakt eller et betalingsmiddel uanset løbetiden af den pågældende swap eller option, og uanset om den handles på en markedsplads eller ej.

(14) Rådgivning om finansielle instrumenter henvendt til den brede offentlighed bør ikke betragtes som en personlig anbefaling med henblik på definitionen af »investeringsrådgivning« i direktiv 2014/65/EU. I betragtning af det voksende antal formidlere, der leverer personlige anbefalinger gennem distributionskanaler, bør det præciseres, at en anbefaling, selv når denne formidles personligt gennem distributionskanaler såsom internettet, kan betragtes som en personlig anbefaling. Situationer, hvor eksempelvis e-mail-kommunikation benyttes til at formidle personlige anbefalinger til en bestemt person og ikke til at formidle oplysninger til offentligheden i almindelighed, kan derfor udgøre investeringsrådgivning.

(15) Overordnet rådgivning om en bestemt type finansielle instrumenter betragtes ikke som investeringsrådgivning med henblik på direktiv 2014/65/EU. Men hvis et investeringsselskab leverer overordnet rådgivning til en kunde om en bestemt type finansielle instrumenter, som selskabet præsenterer som værende egnet for denne kunde eller baseret på en vurdering af dennes situation, og denne rådgivning faktisk ikke er egnet for kunden eller baseret på en vurdering af dennes situation, handler selskabet sandsynligvis i strid med artikel 24, stk. 1 eller 3, i direktiv 2014/65/EU. Et selskab, som yder en kunde en sådan rådgivning, vil særlig overskride kravet i artikel 24, stk. 1, om at handle ærligt, redeligt og professionelt i sine kunders bedste interesse. På samme måde eller alternativt vil en sådan rådgivning sandsynligvis være i strid med kravet i artikel 24, stk. 3, om, at et selskabs oplysninger til en kunde bør være reelle, klare og ikke-vildledende.

(16) Et investeringsselskabs handlinger til forberedelse af levering af investeringsservice eller udførelse af en investeringsaktivitet bør anses for at udgøre en integreret del af den pågældende service eller aktivitet. Dette omfatter f.eks. et investeringsselskabs levering af generel rådgivning til kunder eller potentielle kunder forud for eller under leveringen af investeringsrådgivning eller anden investeringsservice eller andre investeringsaktiviteter.

(17) At give en generel anbefaling om en transaktion i et finansielt instrument eller en bestemt type finansielt instrument svarer til at levere en accessorisk tjenesteydelse i henhold til afsnit B, punkt 5, i bilag I til direktiv 2014/65/EU, og følgelig gælder direktiv 2014/65/EU og forskrifterne heri vedrørende beskyttelse for det at give en sådan anbefaling.

(18) For at sikre en objektiv og effektiv anvendelse af definitionen af systematiske internalisatorer i Unionen i henhold til artikel 4, stk. 1, nr.. 20), i direktiv 2014/65/EU skal der fastlægges yderligere specifikationer om de gældende, forud fastlagte grænser i forhold til det, som udgør hyppig systematisk og væsentlig handel »over the counter« (OTC). Forud fastlagte grænser bør have et passende niveau for at sikre, at OTC-handel af en sådan størrelse, at den har en væsentlig virkning på prisdannelsen, er omfattet, hvilket på samme tid udelukker OTC-handel af en så begrænset størrelse, at forpligtelsen til at opfylde de krav, der gælder for systematiske internalisatorer, ville være urimelig.

(19) I henhold til direktiv 2014/65/EU bør systematiske internalisatorer ikke kunne sammenbringe køber- og sælgerinteresser for tredjeparter på en måde, som funktionelt ligner en markedsplads. En systematisk internalisator bør ikke bestå af et internt matchingsystem, der gennemfører kundeordrer på multilateral basis, da det er en aktivitet, som kræver godkendelse som en multilateral handelsfacilitet (MHF). Et internt matchingsystem er i denne sammenhæng et system til at matche kundeordrer, der resulterer i, at investeringsselskabet gennemfører matchede principielle transaktioner på et regelmæssigt og ikke-lejlighedsvist grundlag.

(20) Med henblik på klarhed og retssikkerhed og for at sikre ensartet anvendelse bør der fastsættes supplerende bestemmelser om definitioner vedrørende algoritmisk handel, algoritmisk højfrekvenshandelsteknik og direkte elektronisk adgang. Ved automatiseret handel benyttes diverse tekniske ordninger. Det er vigtigt at afklare, hvordan disse ordninger kategoriseres i forhold til definitioner af algoritmisk handel og direkte elektronisk adgang. Handelsprocesser baseret på direkte elektronisk adgang udelukker ikke processer, der omfatter algoritmisk handel, herunder undersegmentet med algoritmisk højfrekvenshandelsteknik. Handel udført af en person, som har direkte elektronisk adgang, kan derfor også høre under definitionen af algoritmisk handel, inklusive den algoritmiske højfrekvenshandelsteknik.

(21) Algoritmisk handel i henhold til artikel 4, stk. 1, nr. 39), i direktiv 2014/65/EU bør omfatte ordninger, hvor systemet ud over at bestemme den eller de markedspladser, hvortil ordren bør indsendes, træffer beslutninger i enhver fase af handelsprocesserne, herunder i fasen for påbegyndelse, oprettelse, dirigering eller udførelse af ordrer. Det bør derfor præciseres, at der ved algoritmisk handel, som omfatter handel med ingen eller begrænset menneskelig medvirken, ikke kun forstås den automatiske oprettelse af ordrer, men også optimering af ordreudførelsesprocesser ved automatiske metoder.

(22) Algoritmisk handel bør omfatte intelligente ordreplanlæggere (IOP'er), hvor sådant udstyr benytter algoritmer til at optimere ordreudførelsesprocesser, der fastsætter andre parametre for ordren end det eller de handelssteder, hvortil ordren bør indsendes. Algoritmisk handel bør ikke omfatte automatiske ordreplanlæggere (AOP'er), hvor sådant udstyr, selv om det benytter algoritmer, kun fastsætter den eller de markedspladser, hvortil ordren bør indsendes, uden at ændre andre parametre for ordren.

(23) Det bør nærmere præciseres, hvad der forstås ved algoritmisk højfrekvenshandelsteknik, jf. artikel 4, stk. 1, nr.. 40), i direktiv 2014/65/EU, som er en særlig form for algoritmisk handel, gennem fastlæggelse af kriterier vedrørende høje rater af intradagmeddelelser, der udgør ordrer, prisstillelser eller ændringer eller annulleringer deraf. Anvendelse af kvantitative grænser på grundlag af meddelelsesrater giver juridisk sikkerhed ved at give selskaber og kompetente myndigheder mulighed for at vurdere selskabernes individuelle handelsaktiviteter. Niveauet for og omfanget af disse grænser bør være tilstrækkeligt til at omfatte handel, som indebærer højfrekvenshandelsteknikker, herunder dem, som anvendes i forbindelse med enkelte instrumenter og flere instrumenter.

(24) Da algoritmiske højfrekvenshandelsteknikker hovedsagligt anvendes i forbindelse med likvide instrumenter, er det kun instrumenter, for hvilke der findes et likvidt marked, som bør medtages i beregningen af høje rater af intradagmeddelelser. Eftersom algoritmiske højfrekvenshandelsteknikker er en form for algoritmisk handel, bør meddelelser afsendt med henblik på handel, som opfylder kriteriet i artikel 17, stk. 4, i direktiv 2014/65/EU, medtages i beregningen af rater af intradagmeddelelser. For at undgå at registrere handelsaktivitet, som ikke er algoritmiske højfrekvenshandelsteknikker, og under hensyntagen til de karakteristika ved en sådan form for handel, som er beskrevet i betragtning 61 i direktiv 2014/65/EU, navnlig at en sådan form for handel typisk foregår ved, at handlerne anvender deres egen kapital til at gennemføre mere traditionelle strategier som f.eks. prisstillelse eller arbitrage ved brug af avanceret teknologi, bør kun meddelelser afsendt med henblik på handel for egen regning, og ikke meddelelser afsendt med henblik på at modtage og formidle eller gennemføre ordrer for kunders regning, medtages i beregningen af høje rater af intradagmeddelelser. Meddelelser afsendt ved hjælp af andre handelsteknikker end dem, som er baseret på handel for egen regning, bør dog medtages i beregningen af en høj rate af intradagmeddelelser, såfremt selskabets udførelsesteknik, set som helhed og under hensyn til alle omstændigheder, er struktureret således, at det undgås, at udførelse sker for egen regning, f.eks. ved fremsendelse mellem enheder inden for den samme koncern. For at tage hensyn til identiteten af den egentlige ejer bag aktiviteten, når det fastsættes, hvad der udgør høje rater af intradagmeddelelser, bør meddelelser afsendt af kunder til udbydere af direkte elektronisk adgang ikke medtages i beregningen af en høj rate af intradagmeddelelser i relation til sådanne udbydere.

(25) Definitionen af direkte elektronisk adgang bør yderligere uddybes. Definitionen af direkte elektronisk adgang bør ikke omfatte nogen andre aktiviteter ud over levering af direkte markedsadgang og sponsoreret adgang. Der bør derfor sondres mellem ordninger, hvor kundeordrer formidles gennem elektroniske midler af medlemmer eller deltagere på en markedsplads, såsom online børsmæglere, og ordninger, hvor kunder har direkte elektronisk adgang til en markedsplads.

(26) I forbindelse med formidling af ordrer har indsendere af ordrer ikke tilstrækkelig kontrol over parametrene for ordningen for markedsadgang og bør derfor ikke anses for at have direkte elektronisk adgang. Ordninger, der tillader kunder at indsende ordrer til et investeringsselskab i et elektronisk format, såsom online børsmæglere, bør derfor ikke betragtes som direkte elektronisk adgang, såfremt kunder ikke er i stand til at bestemme det nøjagtige tidspunkt for indførelse af ordren og levetiden for ordrer inden for denne tidsramme.

(27) Ordninger, hvor kunden til et medlem af eller en deltager på en markedsplads, herunder kunden til organiserede handelsfaciliteters (OHF'ers) direkte kunder, indsender sine ordrer gennem ordninger til optimering af ordreudførelsesprocesser, der fastsætter andre parametre for ordren end den eller de markedspladser, hvortil ordren bør indsendes gennem »smart order routing«, der indgår i leverandørens og ikke kundens infrastruktur, bør ikke anses for at indebære direkte elektronisk adgang, da leverandørens kunde ikke har kontrol med tidspunktet for ordrens indsendelse og dennes levetid. Hvorvidt der er tale om direkte elektronisk adgang, når der anvendes »smart order routing«, bør derfor afhænge af, hvorvidt »smart order routing« indgår i kundens systemer og ikke i leverandørens.

(28) Reglerne for gennemførelse af ordningen vedrørende de organisatoriske krav til investeringsselskaber, der yder investeringsservice og, når det er relevant, leverer accessoriske tjenesteydelser og udfører investeringsaktiviteter på faglig basis, til regulerede markeder og udbydere af datarapporteringstjenester bør være i overensstemmelse med formålet med direktiv 2014/65/EU. De bør udformes således, at de sikrer en høj grad af integritet, kompetence og soliditet blandt investeringsselskaber og –enheder, der handler på regulerede markeder, MHF'er eller OHF'er, og skal anvendes ensartet.

(29) Det er nødvendigt at fastsætte konkrete organisatoriske krav og procedurer for investeringsselskaber, der leverer sådanne tjenesteydelser eller udfører sådanne aktiviteter. Der bør navnlig fastsættes strenge procedurer for forhold såsom overholdelse af gældende bestemmelser, risikostyring, behandling af klager, personlige transaktioner, outsourcing og indkredsning og styring af samt oplysning om interessekonflikter.

(30) De organisatoriske krav og betingelser for udstedelse af tilladelser til investeringsselskaber bør fastsættes i et regelsæt, der sikrer en ensartet anvendelse af de relevante bestemmelser i direktiv 2014/65/EU. Dette er nødvendigt for at sikre, at investeringsselskaber har samme adgang på samme vilkår til alle markeder i Unionen, og fjerne forhindringer i tilknytning til procedurerne for udstedelse af tilladelser for aktiviteter på tværs af grænserne på området investeringsservice.

(31) Gennemførelsesbestemmelserne for forskrifterne vedrørende betingelserne for driften af investeringsselskaber i relation til ydelse af investeringsservice, levering af accessoriske tjenesteydelser og udførelse af investeringsaktiviteter bør afspejle formålet med de bagvedliggende forskrifter. De bør udformes således, at de sikrer en høj grad af investorbeskyttelse og anvendes på en ensartet måde ved hjælp af indførelse af klare standarder og krav til relationen mellem et investeringsselskab og dets kunde. Med hensyn til investorbeskyttelse og navnlig formidling af oplysninger til investorer eller søgning af oplysninger hos investorer bør der på den anden side tages hensyn til, om kunden eller den potentielle kunde er en detailkunde eller en professionel kunde.

(32) For at sikre en ensartet anvendelse af de forskellige bestemmelser i direktiv 2014/65/EU er det nødvendigt at fastsætte et harmoniseret sæt organisatoriske krav til og vilkår for driften af investeringsselskaber.

(33) Investeringsselskaber varierer i høj grad med hensyn til størrelse, struktur og arten af deres aktiviteter. Retsforskrifterne bør tilpasses denne forskelligartethed og samtidig indeholde visse grundlæggende retlige krav, som passer på alle selskaber. Regulerede enheder bør overholde retsforskrifternes høje krav og udforme og træffe de foranstaltninger, der er bedst egnet til deres særlige art og situation.

(34) Der bør fastsættes fælles kriterier for at vurdere, hvorvidt en investeringstjeneste leveres af en person på en utilsigtet måde i forbindelse med en faglig aktivitet, for at sikre en harmoniseret og stringent gennemførelse af undtagelsen i henhold til direktiv 2014/65/EU. Undtagelsen bør kun finde anvendelse, hvis investeringstjenesten har en tæt forbindelse til hovedområdet for den faglige aktivitet og er underlagt denne.

(35) De organisatoriske krav, der er fastsat i direktiv 2014/65/EU, bør ikke påvirke de systemer, der er oprettet i henhold til national lovgivning med henblik på kompetente myndigheders eller selskabers registrering eller overvågning af enkeltpersoner, der arbejder i investeringsselskaber.

(36) Med henblik på at kræve, at et investeringsselskab indfører, gennemfører og til enhver tid har passende risikostyringspolitikker, bør risiciene i forbindelse med selskabets aktiviteter, processer og systemer omfatte risici i tilknytning til outsourcing af afgørende eller væsentlige funktioner. Disse risici bør omfatte risiciene i forbindelse med selskabets relation med tjenesteyderen og de potentielle risici, når en lang række investeringsselskabers eller andre regulerede enheders outsourcede aktiviteter er koncentreret på et begrænset antal tjenesteydere.

(37) Det forhold, at den samme person varetager risikostyringsfunktionen og compliancefunktionen, er ikke nødvendigvis ensbetydende med, at der er fare for, at de to funktioner ikke udføres uafhængigt. I forbindelse med små investeringsselskaber kan det være urimeligt at kræve, at personer, der er involveret i compliancefunktionen, ikke også må være involveret i udførelsen af de funktioner, de overvåger, og at metoderne til fastsættelse af aflønningen til sådanne personer ikke bør tilsidesætte hensynet til deres objektivitet. Det vil imidlertid kun i undtagelsestilfælde være urimeligt for større selskaber.

(38) Kunder eller potentielle kunder bør kunne udtrykke deres utilfredshed med investeringsservice udbudt af investeringsselskaber med henblik på forbrugerbeskyttelse samt en forbedring af investeringsselskabers overholdelse af deres forpligtelser. Kunders eller potentielle kunders klager bør behandles effektivt og på en uafhængig måde af en klagestyringsfunktion. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet kan denne funktion varetages af compliancefunktionen.

(39) Investeringsselskaber skal indhente og opbevare oplysninger vedrørende kunder og tjenester leveret til kunder. Når disse krav omfatter indsamling og behandling af personlige data, bør retten til beskyttelse af personoplysninger i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (3) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF (4), der regulerer behandlingen af personoplysninger i forbindelse med anvendelsen af dette direktiv, sikres. Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndigheds (ESMA) behandling af personoplysninger i forbindelse med anvendelsen af denne forordning er underlagt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (5).

(40) En definition af aflønning bør indføres for at sikre en effektiv og konsistent anvendelse af kravene for interessekonflikter og god forretningsskik i forhold til aflønning, og den bør omfatte alle former for finansielle og ikke-finansielle fordele eller betalinger ydet direkte eller indirekte af selskaber til relevante personer i forbindelse med levering af investeringsservice eller accessoriske tjenesteydelser til kunder, såsom penge, aktier, optioner, ophør af lån til relevante personer ved afskedigelse, pensionsbidrag, aflønning fra tredjeparter, f.eks. gennem modeller for overskydende renter, lønstigninger eller forfremmelser, sygeforsikringer, rabatter eller særlig bistand, store repræsentationskonti eller seminarer på eksotiske steder.

(41) For at sikre, at kundernes interesser ikke skade, bør investeringsselskaber udforme og gennemføre aflønningspolitikker for alle personer, der kan påvirke den leverede tjeneste eller selskabets adfærd, inklusive personer, som er personale i forkontoret, salgsnetpersonale eller andet personale indirekte involveret i levering af investeringsservice eller accessoriske tjenesteydelser. Personer med ansvar for salgsnettet, såsom produktchefer, der kan have et incitament til at presse salgspersonale, eller finansanalytikere, hvis dokumentation kan benyttes af salgspersonale til at tilskynde kunder til at foretage investeringsbeslutninger, eller personer involveret i klagebehandling eller produktudformning eller –udvikling bør også medregnes til relevante personer, som er omfattet af aflønningsregler. Relevante personer bør også omfatte agenter knyttet til selskabet. Ved bestemmelse af aflønningen for agenter knyttet til selskabet bør selskaber tage hensyn til agenters særlige status og de pågældende nationale karakteristika. I sådanne tilfælde bør selskabers aflønningspolitikker og –praksisser dog stadig definere passende kriterier, der kan benyttes til at vurdere resultaterne for relevante personer, inklusive kvalitative kriterier, som tilskynder relevante personer til at handle i kundens bedste interesse.

(42) Gennemføres der successive personlige transaktioner på en persons vegne i henhold til forud fastsatte instrukser fra den pågældende person, bør forpligtelserne vedrørende personlige transaktioner ikke finde anvendelse separat på hver af disse successive transaktioner, hvis de nævnte instrukser stadig gælder og er uændrede. Disse forpligtelser bør heller ikke finde anvendelse, hvis de nævnte instrukser annulleres eller tilbagetrækkes, forudsat at eventuelle finansielle instrumenter, der tidligere var anskaffet i medfør af instrukserne, ikke afhændes, samtidig med at instrukserne annulleres eller tilbagetrækkes. Forpligtelserne bør imidlertid finde anvendelse i forbindelse med en personlig transaktion eller iværksættelsen af successive personlige transaktioner, der udføres på den samme persons vegne, hvis disse instrukser ændres, eller hvis der gives nye instrukser.

(43) De kompetente myndigheder bør ikke gøre tilladelse til at yde investeringsservice eller udføre investeringsaktiviteter betinget af et generelt forbud mod at outsource en eller flere afgørende eller væsentlige funktioner. Investeringsselskaber bør kunne outsource sådanne funktioner, hvis selskabets outsourcingaftaler opfylder bestemte betingelser.

(44) Outsourcing af investeringsservice eller –aktiviteter eller afgørende eller væsentlige funktioner kan udgøre en væsentlig ændring af betingelserne for meddelelse af investeringsselskabets tilladelse, jf. artikel 21, stk. 2, i direktiv 2014/65/EU. Sådanne outsourcingaftaler, der indgås, efter at investeringsselskabet har opnået tilladelse i henhold til afsnit II, kapital I, i direktiv 2014/65/EU, bør meddeles den kompetente myndighed, når det kræves i medfør af artikel 21, stk. 2, i nævnte direktiv.

(45) De forhold, der bør anses for at føre til en interessekonflikt, bør omfatte tilfælde, hvor der foreligger en konflikt mellem selskabets eller visse til selskabet eller selskabets koncern tilknyttede personers interesser og selskabets pligt over for kunden eller mellem en eller flere af dets kunders interesser, hvor selskabet har forpligtelser over for den enkelte kunde. Det er ikke tilstrækkeligt, at selskabet kan opnå en fordel, hvis det ikke også eventuelt er til ulempe for kunden, eller at en kunde, som selskabet har forpligtelser over for, kan opnå en gevinst eller undgå et tab, uden at en anden kunde samtidig eventuelt lider et tab.

(46) Bestemmelserne vedrørende interessekonflikter bør kun omfatte de situationer, hvor et investeringsselskab yder investeringsservice eller leverer accessoriske tjenesteydelser. Det bør i denne forbindelse være irrelevant at tage hensyn til, hvilken status — detailkunde, professionel kunde eller godkendt modpart — den kunde, tjenesteydelsen leveres til, har.

(47) Investeringsselskabet bør ved overholdelsen af sine forpligtelser til at udforme en politik vedrørende interessekonflikter i medfør af direktiv 2014/65/EU, hvori de forhold, der udgør eller kan føre til en interessekonflikt, identificeres, være særlig opmærksom på aktiviteter såsom investeringsanalyser og –rådgivning, egenhandel, porteføljepleje og selskabsfinansiering, herunder afsætningsgaranti eller salg ved udbud af værdipapirer og rådgivning vedrørende fusioner og overtagelser. Det er navnlig vigtigt at være særlig opmærksom, hvis selskabet eller en person, der er direkte eller indirekte forbundet med selskabet ved et kontrolforhold, udfører en kombination af to eller flere af aktiviteterne.

(48) Investeringsselskaber bør bestræbe sig på inden for rammerne af en overordnet politik vedrørende interessekonflikter at indkredse og forhindre eller håndtere de interessekonflikter, der opstår i forbindelse med deres forskellige forretningsaktiviteter og deres koncerns aktiviteter. Selv om det er et krav at underrette om bestemte interessekonflikter, jf. artikel 23, stk. 2, i direktiv 2014/65/EU, bør det være en sidste udvej, som kun benyttes, når de organisatoriske og administrative ordninger fastlagt af investeringsselskabet til at forhindre eller håndtere dets interessekonflikter i henhold til artikel 23, stk. 1, i direktiv 2014/65/EU ikke er tilstrækkelige til med rimelig sikkerhed at kunne sikre forebyggelse af risikoen for, at kunders interesser skades. Overdreven underretning om interessekonflikter uden passende overvejelser af, hvordan konflikter kan forhindres eller håndteres på passende vis, bør ikke være tilladt. Et investeringsselskabs underretning om interessekonflikter bør ikke fritage det for pligten til effektivt at opretholde og anvende de organisatoriske og administrative ordninger, der kræves i medfør af artikel 16, stk. 3, i direktiv 2014/65/EU.

(49) Selskaber skal altid overholde tilskyndelsesreglerne i artikel 24 i direktiv 2014/65/EU, inklusive under levering af placeringstjenester. Gebyrer modtaget af investeringsselskaber, der placerer de finansielle instrumenter udstedt til deres investeringskunder, bør opfylde disse bestemmelser, og investeringsteknikkerne »laddering« og »spinning« bør betragtes som markedsmisbrug.

(50) Investeringsanalyser bør være en underkategori af den typeoplysninger, der er defineret som en anbefaling i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 596/2014 (6) (markedsmisbrug).

(51) De foranstaltninger og ordninger, et investeringsselskab indfører med henblik på at håndtere de interessekonflikter, der kan opstå som følge af udarbejdelsen og formidlingen af materiale, der fremstilles som investeringsanalyser, bør være hensigtsmæssige for at beskytte objektiviteten og uafhængigheden hos finansanalytikerne og af de investeringsanalyser, de udarbejder. Disse foranstaltninger og ordninger bør sikre, at finansanalytikere har en passende grad af uafhængighed i forhold til interesserne hos personer, hvis ansvarsområder eller forretningsinteresser med rimelighed kan anses for at være i strid med interesserne hos de personer, som investeringsanalyserne formidles til.

(52) De personer, hvis ansvarsområder eller forretningsinteresser med rimelighed kan anses for at være i strid med interesserne hos de personer, som investeringsanalyserne formidles til, bør omfatte personale, der arbejder med virksomhedsfinansiering, og personer, der er involveret i salg og handel på kunders eller selskabets vegne.

(53) De ekstraordinære tilfælde, hvor finansanalytikere eller andre personer, der er knyttet til investeringsselskabet, og som er involveret i udarbejdelsen af investeringsanalyser, med forudgående skriftlig tilladelse kan udføre personlige transaktioner i de instrumenter, som analyserne vedrører, bør omfatte de tilfælde, hvor finansanalytikeren eller en anden person på grund af personlige finansielle problemer er nødt til at afvikle en position.

(54) Gebyrer, provisioner, monetære eller ikke-monetære ydelser modtaget af selskabet, som leverer investeringsforskning, fra en tredjepart, bør kun godtages, når de leveres i henhold til kravene angivet i artikel 24, stk. 9, i direktiv 2014/65/EU og artikel 13 i Kommissionens delegerede direktiv (EU) 2017/593 (7).

(55) Begrebet formidling af investeringsanalyser til kunder eller offentligheden bør ikke omfatte formidling udelukkende til personer i den koncern, som investeringsselskabet tilhører. Gældende anbefalinger bør betragtes som anbefalingerne i en investeringsanalyse, der ikke er blevet trukket tilbage, og som ikke er udløbet. Den væsentlige ændring af investeringsanalyser produceret af en tredjepart bør underkastes samme krav som udarbejdelsen af analyser.

(56) Finansanalytikere bør ikke deltage i andre aktiviteter end udarbejdelsen af investeringsanalyser, hvis disse aktiviteter ikke er forenelige med, at personen bevarer sin objektivitet. Disse omfatter deltagelse i investeringsbankaktiviteter såsom selskabsfinansiering og afsætningsgaranti, deltagelse i promovering af nye aktiviteter eller præsentationer af nyudstedelser af finansielle instrumenter eller deltagelse på anden måde i forberedelsen af markedsføringen af en udsteder.

(57) Grundet de særlige karakteristika ved afsætningsgaranti- og placeringstjenester og muligheden for, at der opstår interessekonflikter i forbindelse med sådanne tjenester, bør der indføres mere udførlige og skræddersyede krav ved denne forordning. Sådanne krav bør især sikre, at processen for afsætningsgaranti og placering håndteres på en måde, der tager hensyn til forskellige aktørers interesser. Investeringsselskaber bør sikre, at deres egne interesser og deres kunders interesser ikke uretmæssigt påvirker kvaliteten af tjenester leveret til udstederkunden. Sådanne ordninger bør forklares til kunden sammen med andre relevante oplysninger om udbudsprocessen, før selskabet godtager udbuddet.

(58) Investeringsselskaber, der deltager i afsætningsgaranti- eller placeringsaktiviteter, bør have passende ordninger på plads for at sikre, at prisfastsættelsesprocessen, inklusive »book building«, ikke skader udstederens interesser.

(59) Placeringsprocessen omfatter et investeringsselskabs vurdering af allokeringen af en udstedelse og baseres på de særlige fakta og omstændigheder i relation til ordningerne, der giver anledning til bekymringer om interessekonflikter. Selskabet bør have fastlagt effektive organisatoriske krav for at sikre, at allokeringer foretaget som del af placeringsprocessen ikke resulterer i, at selskabets interesser prioriteres frem for udstederkundens eller én investeringskundes frem for en anden investeringskundes. Selskaber bør især tydeligt fastlægge processen for at udvikle allokeringshenstillinger i en allokeringspolitik.

(60) Kravene i medfør af denne forordning, herunder kravene vedrørende personlige transaktioner, omgang med viden om investeringsanalyser og udarbejdelse eller formidling af investeringsanalyser, bør gælde uanset kravene i direktiv 2014/65/EU og forordning (EU) nr. 596/2014 og deres respektive gennemførelsesbestemmelser.

(61) I denne forordning fastsættes der krav til oplysninger henvendt til kunder eller potentielle kunder, inklusive markedsføringsmateriale, for at sikre, at sådanne oplysninger er reelle, klare og ikke-vildledende i overensstemmelse med artikel 24, stk. 3, i direktiv 2014/65/EU.

(62) Der er intet i denne forordning, der kræver, at de kompetente myndigheder godkender markedsføringsmateriales indhold og form. De forhindres imidlertid heller ikke i at gøre det, for så vidt som en sådan forudgående godkendelse kun er baseret på overholdelsen af forpligtelsen i direktiv 2014/65/EU om, at oplysninger til kunder eller potentielle kunder, herunder markedsføringsmateriale, skal være reelle, klare og ikke-vildledende.

(63) Der bør fastsættes oplysningskrav, som tager hensyn til en kundes status som enten detailkunde, professionel kunde eller gyldig modpart. Et af formålene med direktiv 2014/65/EU er at sikre en forholdsmæssig balance mellem investorbeskyttelse og de oplysningsforpligtelser, som påhviler investeringsselskaberne. Med dette formål for øje bør der fastsættes mindre strenge, specifikke oplysningskrav til professionelle kunder end til detailkunder.

(64) Investeringsselskaber bør give kunder eller potentielle kunder de nødvendige oplysninger om arten af finansielle instrumenter og om de risici, der er knyttet til investering i disse, således at deres kunder er behørigt informeret. Detaljeniveauet for de afgivne oplysninger kan variere, alt efter om kunden er en detailkunde eller en professionel kunde samt efter arten af og risikoprofilen for de finansielle instrumenter, der tilbydes, men bør altid indeholde alle væsentlige elementer. Medlemsstater kan angive de nøjagtige vilkår (eller indholdet) af risicibeskrivelserne krævet i henhold til denne forordning under hensyntagen til oplysningskravene fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1286/2014 (8).

(65) De betingelser, der stilles til de oplysninger, investeringsselskaber giver kunder og potentielle kunder, for at oplysningerne anses for at være reelle, klare og ikke-vildledende, bør på passende og rimelig vis gælde for meddelelser til detail- eller fagkunder, idet der tages hensyn til f.eks. kommunikationsmidler og de oplysninger, det er hensigten at videregive til kunder eller potentielle kunder ved hjælp af meddelelsen. Det vil navnlig ikke være passende at lade sådanne betingelser gælde for markedsføringsmateriale, der kun består af et eller flere af følgende elementer: selskabets navn, et logo eller andet billede, der associeres med selskabet, et kontaktnummer, en henvisning til de former for investeringsservice, selskabet leverer.

(66) For at gøre de oplysninger, som investorer modtager, mere ensartede, bør investeringsselskaber sikre, at oplysningerne til de enkelte kunder konsekvent gives på det samme sprog i alle former for oplysnings- og markedsføringsmateriale til denne kunde. Dette bør dog ikke indebære et krav om, at selskaber skal oversætte prospekter udarbejdet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF (9) eller Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (10), som gives til kunder.

(67) For at give en rimelig og afbalanceret præsentation af fordele og risici bør investeringsselskaber altid klart og tydeligt angive relevante risici, inklusive ulemper og svagheder, ved henvisning til potentielle fordele ved en tjeneste eller et finansielt instrument.

(68) Oplysninger bør anses for vildledende, hvis de har tendens til at vildlede den eller de personer, de er rettet til, eller den eller de personer, som vil kunne tænkes at modtage dem, uanset om den person, der giver oplysningerne, finder dem vildledende eller har til hensigt, at de skal være vildledende.

(69) Hvis det kræves, at et investeringsselskab giver oplysninger til en kunde inden leveringen af en tjenesteydelse, bør hver transaktion vedrørende samme type finansielle instrument ikke anses som levering af en ny eller anderledes tjenesteydelse.

(70) Detaljerede oplysninger om, hvorvidt investeringsrådgivning leveres på et uafhængigt grundlag, om en bred eller begrænset analyse af forskellige instrumenttyper og om den anvendte udvælgelsesproces bør hjælpe kunder med at vurdere omfanget af den leverede rådgivning. Der bør gives tilstrækkelige detaljer om antallet af finansielle instrumenter analyseret af selskaberne til kunder. Antallet og viften af potentielle finansielle instrumenter, som ikke er dem, der leveres af investeringsselskabet eller enheder knyttet til selskabet, bør stå i et rimeligt forhold til omfanget af den leverede rådgivning, kundepræferencer og –behov. Men uanset omfanget af tilbudte tjenester bør alle vurderinger baseres på et tilpas antal finansielle instrumenter, der er tilgængelige på markedet, for at muliggøre en passende overvejelse af, hvad markedet tilbyder som alternativer.

(71) Den rådgivning, som investeringsselskaber giver på et uafhængigt grundlag, kan variere fra bred og generel til specialiseret og specifik. For at sikre, at omfanget af rådgivningen muliggør en rimelig og passende sammenligning mellem forskellige finansielle instrumenter, bør investeringsrådgivere specialiseret inden for visse kategorier af finansielle instrumenter og med fokus på kriterier, der ikke alene er baseret på den tekniske struktur af instrumentet, såsom »grønne« eller »etiske« investeringer, opfylde visse betingelser, hvis de præsenterer sig som uafhængige rådgivere.

(72) Det kan forvirre kunden, hvis den samme rådgiver har lov til at levere både uafhængig og ikke-uafhængig rådgivning. For at sikre kunders forståelse af arten af og baggrunden for leveret investeringsrådgivning bør der også fastlægges visse organisatoriske krav.

(73) Det forhold, at et investeringsselskab giver en kunde en kopi af et prospekt, der er udarbejdet og offentliggjort i overensstemmelse med direktiv 2003/71/EF, bør ikke sidestilles med, at selskabet giver en kunde oplysninger med henblik på vilkårene for drift i medfør af direktiv 2014/65/EU, der vedrører kvaliteten og indholdet af sådanne oplysninger, hvis selskabet i medfør af nævnte direktiv ikke er ansvarlig for de oplysninger, der gives i prospektet.

(74) Direktiv 2014/65/EU skærper investeringsselskabers forpligtelser til at afgive oplysninger om alle omkostninger og gebyrer og udvider disse forpligtelser til at omfatte forhold med professionelle kunder og godkendte modparter. For at sikre, at alle kundekategorier drager nytte af denne øgede gennemsigtighed i forbindelse med omkostninger og gebyrer, bør investeringsselskaber i visse situationer, når de leverer investeringsservice til professionelle kunder eller godkendte modparter, have mulighed for at træffe en aftale med disse kunder om at begrænse de detaljerede krav fastlagt i denne forordning. Dette bør dog ikke føre til forkert anvendelse af de forpligtelser, der er pålagt investeringsselskaber i henhold til artikel 24, stk. 4, i direktiv 2014/65/EU. I denne sammenhæng bør investeringsselskaber oplyse professionelle kunder om alle omkostninger og gebyrer som fastsat i denne forordning ved levering af investeringsrådgivning eller porteføljepleje, eller når de pågældende finansielle instrumenter, uanset den leverede investeringstjeneste, indeholder et derivat. Investeringsselskaber bør også oplyse godkendte modparter om alle omkostninger og gebyrer som fastsat i denne forordning, når det pågældende finansielle instrument, uanset den leverede investeringstjeneste, indeholder et derivat og skal leveres til selskabets kunder. Men i andre tilfælde kan investeringsselskaber ved levering af investeringsservice til professionelle kunder eller godkendte modparter f.eks. efter anmodning fra den pågældende kunde aftale ikke at levere illustrationen over de samlede virkninger af omkostninger på gevinster eller en angivelse af den pågældende valuta og de gældende valutaomregningssatser og –omkostninger, hvis en del af de samlede omkostninger og gebyrer er oplyst i en udenlandsk valuta.

(75) Under hensyntagen til den overordnede forpligtelse til at handle i kundernes bedste interesse og vigtigheden af at oplyse kunder forud om alle pålagte omkostninger og gebyrer bør henvisningen til anbefalede eller markedsførte finansielle instrumenter især omfatte investeringsselskaber, som leverer investeringsrådgivning eller porteføljeplejetjenester, og selskaber, der leverer generelle anbefalinger om finansielle instrumenter eller fremmer visse finansielle instrumenter under levering af investerings- og accessoriske tjenesteydelser til kunder. Dette er f.eks. tilfældet for investeringsselskaber, der har indgået distributions- eller placeringsaftaler med en produktproducent eller –udsteder.

(76) I overensstemmelse med den overordnede forpligtelse til at handle i kundernes bedste interesse og under hensyntagen til forpligtelserne i henhold til specifik EU-ret, der regulerer visse finansielle instrumenter (især enheder i institutter for kollektiv investering og sammensatte og forsikringsbaseret investeringsprodukter til detailinvestorer (PRIIP'er)), bør investeringsselskaber offentliggøre og aggregere alle omkostninger og gebyrer, inklusive omkostningerne i forbindelse med det finansielle instrument, i alle tilfælde, hvor investeringsselskaber er forpligtet til at forsyne kunden med oplysninger om omkostningerne i forbindelse med et finansielt instrument i henhold til EU-ret.

(77) Hvis investeringsselskaber ikke har markedsført eller anbefalet et finansielt instrument eller ikke er forpligtet i henhold til EU-ret til at forsyne kunder med oplysninger om omkostningerne i forbindelse med et finansielt instrument, er de muligvis ikke i stand til at tage højde for alle de omkostninger, der er knyttet til det finansielle instrument. Selv i disse resterende tilfælde bør investeringsselskaber oplyse kunder forud om alle omkostninger og gebyrer knyttet til investeringstjenesten og prisen for at erhverve det relevante finansielle instrument. Investeringsselskaber bør endvidere opfylde alle andre forpligtelser til at give passende oplysninger om de risici, der er forbundet med det relevante finansielle instrument i henhold til artikel 24, stk. 4, litra b), i direktiv 2014/65/EU, eller til forud at give kunder fyldestgørende rapporter om de ydede tjenester i henhold til artikel 25, stk. 6, i direktiv 2014/65/EU, inklusive omkostningselementer.

(78) For at sikre, at alle kunder er opmærksomme på alle omkostninger og gebyrer, der pålægges, samt evaluerer sådanne oplysninger og sammenligner forskellige finansielle instrumenter og investeringstjenester, bør investeringsselskaber forsyne kunder med klare og forståelige oplysninger om alle omkostninger og gebyrer i god tid før leveringen af tjenester. Forudgående oplysninger om omkostninger knyttet til det finansielle instrument eller accessoriske tjenesteydelser kan gives for en forventet investeringsmængde. Men de offentliggjorte omkostninger og gebyrer bør svare til de omkostninger, som kunden faktisk ville pådrage sig på baggrund af den forventede investeringsmængde. Hvis et investeringsselskab for eksempel tilbyder en række løbende tjenester med forskellige gebyrer for de enkelte tjenester, bør selskabet give meddelelse om de omkostninger, der er knyttet til den tjeneste, som kunden har bestilt. Ved efterfølgende meddelelser bør oplysninger vedrørende omkostninger og gebyrer afspejle kundens faktiske investeringsmængde på det tidspunkt, hvor meddelelsen blev produceret.

(79) For at sikre, at investorer modtager oplysninger om alle omkostninger og gebyrer i henhold til artikel 24, stk. 4, i direktiv 2014/65/EU, bør den underliggende markedsrisiko tolkes som kun knyttet til bevægelser i værdien af investeret kapital forårsaget direkte af bevægelser i værdien af de underliggende aktiver. Transaktionsomkostninger og løbende gebyrer for finansielle instrumenter bør derfor også medtages i den krævede aggregering af omkostninger og gebyrer og bør estimeres ved anvendelse af rimelige antagelser, ledsaget af en forklaring om, at sådanne estimater er baseret på antagelser og kan afvige fra de omkostninger og gebyrer, der faktisk pålægges. I forlængelse af det samme mål om fuldstændig oplysning bør praksisser, som indebærer netting af omkostninger, ikke udelukkes fra forpligtelsen til at levere oplysninger om omkostninger og gebyrer. Oplysningen om omkostninger og gebyrer underbygges af princippet om, at alle forskelle mellem prisen for en position for selskabet og den tilsvarende pris for kunden bør offentliggøres, inklusive prisforhøjelser og –nedsættelser.

(80) Investeringsselskaber bør aggregere alle omkostninger og gebyrer i henhold til artikel 24, stk. 4, i direktiv 2014/65/EU og give kunder oplysning om de overordnede omkostninger udtrykt både som et pengebeløb og som en procentdel, men derudover bør de have mulighed for at give kunder eller mulige kunder med særskilte tal, der svarer til de samlede aggregerede indledende omkostninger og gebyrer, aggregerede løbende omkostninger og gebyrer og aggregerede exitomkostninger.

(81) Investeringsselskaber, der distribuerer finansielle instrumenter, i forhold til hvilke oplysningerne om omkostninger og gebyrer er utilstrækkelige, bør derudover oplyse deres kunder om disse omkostninger samt alle andre omkostninger og tilknyttede gebyrer vedrørende levering af investeringsservice i forhold til disse finansielle instrumenter, således kunders ret til fuldstændig oplysning af omkostninger og gebyrer beskyttes. Dette ville være tilfældet for investeringsselskabers distributionsenheder i institutter for kollektiv investering, hvor der ikke er givet meddelelse om transaktionsomkostninger fra f.eks. enheder i administrationsselskabet for et investeringsinstitut. I sådanne tilfælde bør investeringsselskaberne kontakte administrationsselskaberne for investeringsinstitutter for at indhente de relevante oplysninger.

(82) For at forbedre gennemsigtigheden for kunder af tilknyttede omkostninger for deres investeringer og udviklingen af deres investeringer i forhold til de relevante omkostninger og gebyrer over tid bør der endvidere gives periodiske efterfølgende meddelelser, når investeringsselskabet har eller har haft et løbende forhold til kunden i løbet af året. Efterfølgende meddelelser om alle relevante omkostninger og gebyrer bør gives med henblik på den enkelte person. Den efterfølgende periodiske oplysning kan udarbejdes ved at bygge på eksisterende rapporteringsforpligtelser, såsom forpligtelser for selskaber, der leverer udførelse af ordrer, som ikke er porteføljepleje, porteføljepleje eller opbevaring af kunders finansielle instrumenter eller midler.

(83) De oplysninger, det kræves, at et investeringsselskab giver kunder vedrørende omkostninger og tilknyttede gebyrer, omfatter oplysninger om betalingsbetingelser eller betingelser for opfyldelse af aftalen om ydelse af investeringsservice eller andre aftaler i forbindelse med det finansielle instrument, der udbydes. Med henblik herpå vil det generelt være relevant med betalingsbetingelser, når en aftale om finansielle instrumenter afsluttes ved kontantafvikling. Betingelser for opfyldelse af aftalen vil generelt være relevante, hvis aftalen om det finansielle instrument ved dets afvikling kræver, at der leveres aktier, obligationer, en warrant, umøntet guld eller et andet instrument eller en anden vare.

(84) Det er nødvendigt at indføre forskellige krav for anvendelse af egnethedsvurderingen i artikel 25, stk. 2, i direktiv 2014/65/EU og hensigtsmæssighedsvurderingen i artikel 25, stk. 3, i nævnte direktiv. Disse tests har forskellige anvendelsesområder for så vidt angår den investeringstjeneste, de vedrører, og forskellige funktioner og karakteristika.

(85) Investeringsselskaber bør i egnethedsrapporten medtage og henlede kunders opmærksomhed på oplysninger om, hvorvidt de anbefalede tjenester eller instrumenter med sandsynlighed vil kræve, at detailkunden anmoder om en periodisk gennemgang af deres ordninger. Dette omfatter situationer, hvor en kunde med sandsynlighed har brug for at anmode om rådgivning for at bringe en portefølje af investeringer i overensstemmelse med den oprindelige anbefalede allokering, hvis der er sandsynlighed for, at porteføljen kan afvige fra den allokering af aktiver, som er målet.

(86) For at tage hensyn til markedsudviklingen og sikre det samme niveau af investorbeskyttelse bør det gøres klart, at investeringsselskaber bør forblive ansvarlige for at gennemføre egnethedsvurderinger, hvor tjenester med investeringsrådgivning eller porteføljepleje ydes helt eller delvist gennem et automatiseret eller semiautomatiseret system.

(87) I overensstemmelse med kravet om egnethedsvurdering i artikel 25, stk. 2, i direktiv 2014/65/EU bør det også gøres klart, at investeringsselskaber bør gennemføre en egnethedsvurdering ikke kun i forhold til anbefalinger om at købe finansielle instrumenter, men for alle handelsbeslutninger, inklusive beslutninger om at købe, beholde eller sælge en investering.

(88) Med henblik på artikel 25, stk. 2, i direktiv 2014/65/EU kan en transaktion være uegnet for en kunde eller potentiel kunde på grund af risiciene ved de involverede finansielle instrumenter, transaktionens type, ordrens karakteristika eller handelshyppigheden. En række transaktioner, der hver især er egnede, når de betragtes isoleret, kan være uegnede, hvis anbefalingen eller beslutningen om at handle gives eller træffes med en hyppighed, der ikke er i kundens bedste interesse. I forbindelse med porteføljepleje kan en transaktion også være uegnet, hvis den resulterer i en uhensigtsmæssigt sammensat portefølje.

(89) Hvis en porteføljemanager giver en kunde en anbefaling eller kommer med en opfordring eller giver den pågældende et råd om, at han bør give porteføljemanageren et mandat eller ændre dennes mandat, som afstikker grænserne for porteføljemanagerens skønsmæssige kompetence, bør anbefalingen, opfordringen eller rådet betragtes som en anbefaling som omhandlet i artikel 25, stk. 2, i direktiv 2014/65/EU.

(90) Med henblik på retssikkerheden og for at gøre kunder bedre i stand til at forstå arten af de leverede tjenester bør investeringsselskaber, der leverer investerings- eller accessoriske tjenesteydelser til kunder, indgå en skriftlig basisaftale med kunden, som fastsætter de væsentlige rettigheder og forpligtelser for selskabet og kunden.

(91) Denne forordning bør ikke indeholde krav om, at de kompetente myndigheder godkender indholdet af en basisaftale mellem et investeringsselskab og dets kunder. Forordningen bør imidlertid heller ikke forhindre dem i at gøre det, for så vidt en sådan godkendelse kun er baseret på selskabets overholdelse af dets forpligtelser i medfør af direktiv 2014/65/EU til at handle ærligt, redeligt og fagligt i kundernes bedste interesse og til at registrere dets egne og dets kunders rettigheder og forpligtelser samt andre betingelser for selskabets levering af tjenesteydelser til dets kunder.

(92) Den dokumentation, som et investeringsselskab skal have, bør tilpasses virksomhedstypen og rækken af udførte investeringstjenesteydelser og –aktiviteter, forudsat at bogføringsforpligtelserne i direktiv 2014/65/EU, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 600/2014 (11), forordning (EU) nr. 596/2014, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) nr. 2014/57/EU (12) og nærværende forordning er opfyldt, og at de kompetente myndigheder er i stand til at udføre deres tilsynsopgaver og gennemføre håndhævelsesforanstaltninger med henblik på at sikre både investorbeskyttelse og markedsintegritet.

(93) Set i lyset af vigtigheden af rapporter og periodiske meddelelser for alle kunder og udvidelsen af artikel 25, stk. 6, i direktiv 2014/65/EU til forholdet til godkendte modparter bør rapporteringskravene fastsat i denne forordning finde anvendelse på alle kundekategorier. Under hensyntagen til arten af interaktioner med godkendte modparter bør det være tilladt for investeringsselskaber at indgå aftaler, hvor indholdet og hyppigheden af rapporteringen, der fastsættes, adskiller sig fra det, som gælder for detailkunder og professionelle kunder.

(94) Hvis det kræves, at et investeringsselskab, der tilbyder porteføljepleje, skal give kunder eller potentielle kunder oplysninger om de typer finansielle instrumenter, der kan indgå i kundens portefølje, og de typer transaktioner, der kan udføres med sådanne instrumenter, bør det særskilt i oplysningerne fremgå, hvorvidt investeringsselskabet har mandat til at investere i finansielle instrumenter, der ikke er optaget til handel på et reguleret marked, derivater, illikvide eller meget volatile instrumenter, eller til at gennemføre korte positioner, køb med lånte midler, værdipapirfinansiering eller transaktioner med margenbetaling, deponering af sikkerhedsstillelse eller valutarisiko.

(95) Kunder bør oplyses om udviklingen af deres portefølje og om værdiforringelser af deres indledende investeringer. I forbindelse med porteføljepleje bør dette ske ved en værdiforringelse på 10 % og derefter multipla af 10 % af den overordnede værdi af den samlede portefølje, men bestemmelsen bør ikke finde anvendelse på enkeltinvesteringer.

(96) Med henblik på underretningsforpligtelserne i forbindelse med porteføljepleje forstås ved eventualforpligtelsestransaktion en transaktion, der indebærer en faktisk eller potentiel forpligtelse for kunden, som overstiger udgiften ved at erhverve instrumentet.

(97) Med henblik på bestemmelserne om underretning af kunder bør en henvisning til ordrens type forstås som en henvisning til dens status som en limiteret ordre, en markedsordre eller en anden specifik ordretype.

(98) Med henblik på bestemmelserne om underretning af kunder bør en henvisning til ordrens art forstås som en henvisning til ordrer om at tegne værdipapirer eller at udnytte en option eller en lignende kundeordre.

(99) Når et investeringsselskab tilrettelægger sin ordreudførelsespolitik i overensstemmelse med artikel 27, stk. 4, i direktiv 2014/65/EU, bør det bestemme de i direktivets artikel 27, stk. 1, nævnte faktorers forholdsmæssige betydning, eller i det mindste fastlægge den proces, hvorved det bestemmer disse faktorers forholdsmæssige betydning, med henblik på at opnå det bedst mulige resultat for dets kunder. For at gennemføre denne politik bør investeringsselskabet vælge de handelssteder, der sætter det i stand til til stadighed at opnå det bedst mulige resultat ved udførelsen af kundeordrer. For at opfylde den retlige forpligtelse til at sikre bedste udførelse benytter investeringsselskaber ved anvendelse af kriteriet for bedste udførelse for professionelle kunder typisk ikke de samme handelssteder for værdipapirfinansieringstransaktioner (SFT'er) og andre transaktioner. Det skyldes, at SFT'er anvendes som finansieringskilde på den betingelse, at låntager tilbageleverer værdipapirer af samme type på et senere tidspunkt, og betingelserne for SFT'er defineres typisk bilateralt mellem modparterne forud for udførelsen. Udvalget af handelssteder for SFT'er er derfor mere begrænset end i forbindelse med andre transaktioner, idet det afhænger af de særlige betingelser, der defineres forud mellem modparterne, og af hvorvidt der specifikt er efterspørgsel efter de involverede finansielle instrumenter på disse handelssteder. I forbindelse med den ordreudførelsespolitik, som investeringsselskaber udformer, bør der derfor tages hensyn til de særlige kendetegn ved SFT'er, og de handelssteder, der anvendes til SFT'er, bør opregnes særskilt. Investeringsselskabet bør anvende sin ordreudførelsespolitik i forbindelse med hver enkelt kundeordre, det udfører, med henblik på at opnå det bedst mulige resultat for kunder i overensstemmelse med denne politik.

(100) For at sikre, at investeringsselskaber, som videresender eller afgiver kundeordrer til andre enheder med henblik på udførelse, handler i deres kunders bedste interesse i henhold til artikel 24, stk. 1 og 4, i direktiv 2014/65/EU og giver relevante oplysninger til kunder om investeringsselskabet og dets tjenesteydelser, bør investeringsselskaber for hver kategori af finansielle instrumenter give kunder relevante oplysninger om de fem vigtigste enheder, hvortil de videresender eller afgiver kundeordrer, og give kunder oplysninger om kvaliteten af ordreudførelsen i henhold til artikel 27, stk. 6, i direktiv 2014/65/EU og de respektive gennemførelsesbestemmelser. Investeringsselskaber, som fremsender eller afgiver ordrer til andre enheder med henblik på gennemførelse, må kun vælge et enkelt udførelsessted, når de kan bevise, at dette gør det muligt for dem konsekvent at opnå den bedste udførelse for deres kunder, og når de med rimelighed kan forvente, at det udvalgte udførelsessted gør dem i stand til at opnå resultater for kunder, som er mindst lige så gode som de resultater, de med rimelighed kan forvente ved at benytte alternative udførelsessteder. Denne rimelige forventning bør understøttes af relevante data offentliggjort i henhold til artikel 27 i direktiv 2014/65/EU eller ved disse investeringsselskabers interne analyser.

(101) For at sikre, at et investeringsselskab opnår det bedst mulige resultat for en kunde, når det udfører en detailkundeordre, hvor kunden ikke har givet specifikke instrukser, bør selskabet tage hensyn til alle de faktorer, der sætter det i stand til at levere det bedst mulige resultat for så vidt angår den samlede aflønning, der består af prisen for det finansielle instrument og omkostningerne i forbindelse med udførelsen af ordren. Hurtighed, sandsynligheden for at kunne udføre ordren og afviklingen heraf, ordrens størrelse og art, markedsvirkning og andre implicitte transaktionsomkostninger bør kun gives fortrinsstilling over for den umiddelbare pris og de umiddelbare omkostninger, når de medvirker til at opnå det bedst mulige resultat for så vidt angår den samlede aflønning for detailkunden.

(102) Når et investeringsselskab udfører en ordre efter specifikke instrukser fra en kunde, bør det kun anses for at have opfyldt sine forpligtelser med hensyn til den bedste ordreudførelse i relation til den del eller det aspekt af ordren, som kundens instrukser vedrører. Det forhold, at kunden har givet specifikke instrukser, som dækker en del eller et aspekt af ordren, bør ikke anses for at frigøre investeringsselskabet fra dets forpligtelser med hensyn til den bedste ordreudførelse i relation til andre dele eller aspekter af kundeordren, som ikke er omfattet af instrukser. Et investeringsselskab bør ikke tilskynde en kunde til at give det instrukser om at udføre en ordre på en særlig måde ved eksplicit at angive eller implicit at foreslå indholdet af en sådan instruks til kunden, når selskabet med rimelighed burde vide, at en sådan instruks sandsynligvis vil forhindre det i at opnå det bedst mulige resultat for den pågældende kunde. Dette bør imidlertid ikke forhindre selskabet i at opfordre kunden til at vælge mellem to eller flere specificerede markedspladser, forudsat at de er i overensstemmelse med selskabets udførelsespolitik.

(103) Hvis et investeringsselskab handler for egen regning med kunder, bør dette betragtes som udførelse af kundeordrer og derfor være omfattet af kravene i direktiv 2014/65/EU og denne forordning, særlig forpligtelserne for så vidt angår bedste ordreudførelse. Hvis et investeringsselskab formidler en prisstillelse til en kunde, og denne prisstillelse ville opfylde investeringsselskabets forpligtelser i henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv 2014/65/EU, hvis selskabet udførte prisstillelsen på det tidspunkt, hvor prisstillelsen blev formidlet, bør selskabet dog opfylde de samme betingelser, hvis det udfører prisstillelsen, efter at kunden har accepteret den, forudsat at prisstillelsen i lyset af de skiftende markedsbetingelser og det tidsrum, der går mellem tilvejebringelsen af prisstillelsen og dens accept, ikke tydeligvis er forældet.

(104) Forpligtelsen til at levere det bedst mulige resultat ved udførelse af kundeordrer gælder i forbindelse med alle typer finansielle instrumenter. I lyset af forskellene i markedsstrukturen eller de finansielle instrumenters struktur kan det imidlertid være svært at fastsætte og anvende en ensartet standard og procedure for den bedste ordreudførelse, der gælder og er effektiv for alle kategorier af instrumenter. Forpligtelserne med hensyn til bedste ordreudførelse bør derfor anvendes således, at der tages hensyn til de forskellige forhold i forbindelse med udførelsen af ordrer vedrørende særlige typer af finansielle instrumenter. Det er måske f.eks. ikke muligt at sammenligne transaktioner, der involverer skræddersyede OTC-instrumenter inden for rammerne af en individuel aftale, der er skræddersyet til relationen mellem kunden og investeringsselskabet, for så vidt angår den bedste ordreudførelse, med transaktioner, der involverer aktier, der handles i centraliserede handelssystemer. [Da forpligtelser til bedste ordreudførelse gælder for alle finansielle instrumenter, uanset om de forhandles på markedspladser eller OTC, bør investeringsselskaber indsamle relevante markedsdata for at kontrollere, hvorvidt den OTC-prise. der tilbydes en kunde er rimelig og opfylder forpligtelsen om bedste ordreudførelse.

(105) Denne forordnings bestemmelser vedrørende et investeringsselskabs ordreudførelsespolitik påvirker ikke selskabets generelle forpligtelse i medfør af artikel 27, stk. 7, i direktiv 2014/65/EU til at kontrollere, at dets ordreudførelsesordninger og udførelsespolitik fungerer efter hensigten, og regelmæssigt vurdere de handelssystemer, der er en del af dets ordreudførelsespolitik.

(106) Ved denne forordning bør der ikke kræves en gentagelse af indsatsen for så vidt angår den bedste ordreudførelse mellem et investeringsselskab, der modtager og videresender ordrer eller yder porteføljepleje, og et investeringsselskab, til hvilket førstnævnte investeringsselskab formidler sine ordrer til udførelse.

(107) Forpligtelsen til at sikre den bedste ordreudførelse i henhold til direktiv 2014/65/EU indebærer, at investeringsselskaber skal tage alle de skridt, der er nødvendige for at opnå det bedst mulige resultat for deres kunder. Ordreudførelsens kvalitet, der omfatter aspekter såsom hurtighed og sandsynligheden for at kunne udføre ordren (f.eks. ordreudførelsesgrad) og muligheden for og forekomsten af kursforbedring, er en vigtig faktor ved leveringen af den bedste ordreudførelse. Hvor tilgængelige, sammenlignelige og konsoliderede oplysningerne om kvaliteten af udførelsen gennem forskellige handelssystemer er, er afgørende for, at investeringsselskaber og investorer kan indkredse de handelssystemer, der leverer den bedste ordreudførelseskvalitet til deres kunder. For at opnå de bedste ordreudførelsesresultater for en kunde bør investeringsselskaber sammenligne og analysere relevante data, inklusive dem, som er offentliggjort i henhold til artikel 27, stk. 3, i direktiv 2014/65/EU, og relevante gennemførelsesforanstaltninger.

(108) Når investeringsselskaber udfører ordrer, bør de kun kunne medtage et enkelt udførelsessted i deres politik, når de kan bevise, at dette gør det muligt for dem konsekvent at opnå den bedste udførelse for deres kunder. Investeringsselskaber bør kun vælge et enkelt udførelsessted, når de med rimelighed kan forvente, at det udvalgte udførelsessted gør dem i stand til at opnå resultater for kunder, som er mindst lige så gode som de resultater, de med rimelighed kan forvente ved at benytte alternative udførelsessteder. Denne rimelige forventning bør understøttes af relevante data offentliggjort i henhold til artikel 27 i direktiv 2014/65/EU eller ved selskabers andre udførelser af interne analyser.

(109) Reallokering af transaktioner bør betragtes som værende til skade for kunden, hvis en af virkningerne heraf er, at der gives en urimelig fortrinsstilling til investeringsselskabet eller en særlig kunde.

(110) Uden at dette berører forordning (EU) nr. 596/2014, og med henblik på denne forordnings bestemmelser om behandling af kundeordrer bør kundeordrer ikke behandles som ellers sammenlignelige, hvis de modtages via andre medier, og det ikke er muligt at behandle dem fortløbende. Et investeringsselskabs brug af oplysninger vedrørende en ikke-udført kundeordre med henblik på at handle for egen regning i de finansielle instrumenter, som kundeordren vedrører, eller beslægtede finansielle instrumenter bør betragtes som misbrug af oplysningerne. Det forhold, at prisstillere eller organer, der har tilladelse til at handle som modparter, begrænser sig til at udføre deres retmæssige forretningsaktiviteter med at købe og sælge finansielle instrumenter, eller at personer, der har tilladelse til at udføre ordrer på tredjemands vegne, begrænser sig til at udføre en ordre på behørig vis, bør ikke i sig selv anses for at udgøre misbrug af oplysninger.

(111) Ved vurdering af, om et marked opfylder kravet i artikel 33, stk. 3, litra a), i direktiv 2014/65/EU om, at mindst 50 % af de udstedere, hvis finansielle instrumenter er optaget til handel på det marked, er små eller mellemstore virksomheder (SMV'er), bør kompetente myndigheder have en fleksibel tilgang i forhold til markeder uden tidligere driftshistorik, nyoprettede SMV'er, hvis finansielle instrumenter er optaget til handel i mindre end tre år, og enheder, som kun udsteder finansielle instrumenter, der ikke er aktier.

(112) Grundet forskelligartetheden af driftsmodeller for eksisterende MHF'er med fokus på SMV'er i Unionen og for at sikre vellykkede resultater for den nye kategori med et SMV-vækstmarked bør SMV-vækstmarkeder have en vis fleksibilitet med hensyn til at evaluere hensigtsmæssigheden af udstederes adgang til deres handelssted. I alle tilfælde bør et SMV-vækstmarked ikke have regler, der pålægger udstedere større byrder end dem, som er gældende for udstedere i regulerede markeder.

(113) I forhold til indholdet af det optagelsesdokument, som en udsteder skal tilvejebringe ved første optagelse til handel af dennes værdipapirer på et SMV-vækstmarked, hvor kravet om at offentliggøre et prospekt i henhold til direktiv 2003/71/EF ikke finder anvendelse, bør kompetente myndigheder bevare muligheden for at vurdere, hvorvidt de regler, som operatøren på SMV-vækstmarkedet, har fastsat, sikrer den passende oplysning til investorer. Selv om udstederen bør have det fulde ansvar for oplysningerne i optagelsesdokumentet, bør det være operatøren af et SMV-vækstmarked, som skal definere, hvordan optagelsesdokumentet bør gennemgås på passende vis. Dette bør ikke nødvendigvis omfatte en formel godkendelse fra den kompetente myndighed eller operatøren.

(114) Udstederes offentliggørelse af årlige og halvårlige regnskaber udgør en passende minimumsstandard for gennemsigtighed, som er i overensstemmelse med den fremherskende bedste praksis inden for eksisterende markeder, der fokuserer på SMV'er. I forhold til indholdet af regnskaberne bør det stå operatøren af et SMV-vækstmarked frit at foreskrive anvendelse af IFRS-standarder eller regnskabsstandarder tilladt ved lokale love og administrative bestemmelser eller begge for udstedere, hvis finansielle instrumenter forhandles på dennes handelssted. Tidsfristerne for offentliggørelse af regnskaber bør være mindre stringente end dem i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109/EF (13), da friere tidsrammer virker til at passe bedre til SMV'ers behov og omstændigheder.

(115) Da reglerne om formidling af oplysninger om udstedere på regulerede markeder i henhold til direktiv 2004/109/EF ville være for stor en byrde for udstedere på SMV-vækstmarkeder, bør websiden for operatøren af SMV-vækstmarkedet blive samlingspunktet for investorer, der søger oplysninger om de udsteder, som forhandler på det sted. En offentliggørelse på websiden for operatøren for SMV-vækstmarkedet kan også gennemføres ved at give et direkte link til websiden for udstederen i tilfælde af, at oplysningerne offentliggøres der, såfremt linket fører direkte til den relevante del af websiden for udstederen, hvor de lovmæssige oplysninger nemt kan findes af investorer.

(116) Det er nødvendigt at præcisere, hvornår suspendering eller ophør af handel med et finansielt instrument med sandsynlighed vil forårsage væsentlige skade i forhold til investorens investering eller markedets stabile funktion. Det er nødvendigt med konvergens på det område til at sikre, at markedsdeltagere i en medlemsstat, hvor handel med finansielle instrumenter er suspenderet, eller finansielle instrumenter er fjernet, ikke er ringere stillet end markedsdeltagere i en anden medlemsstat, hvor handel stadig finder sted.

(117) For at sikre det nødvendige konvergensniveau bør der opstilles en liste over omstændigheder, der udgør væsentlige skader i forhold til investorers investeringer og markedets stabile funktion, som kan danne grundlag for en beslutning truffet af en national kompetent myndighed, en markedsoperatør, der driver et reguleret marked, eller et investeringsselskab eller en markedsoperatør, der driver en MHF eller en OHF, om ikke at kræve suspendering eller ophør af handel med et finansielt instrument eller ikke at følge en underretning derom. En sådan liste bør være ikke-udtømmende, da den dermed vil give nationale kompetente myndigheder skønsmuligheder og en nødvendig fleksibilitetsgrad til vurdering af enkelte sager.

(118) I henhold til artikel 31, stk. 2, og artikel 54, stk. 2, i direktiv 2014/65/EU kræves det hhv., at investeringsselskaber og markedsoperatører, som driver en MHF eller OHF, samt markedsoperatører af regulerede markeder straks giver deres nationale kompetente myndigheder underretning under visse omstændigheder. Dette krav har til formål at sikre, at nationale kompetente myndigheder kan opfylde deres lovmæssige opgaver og informeres rettidigt om relevante hændelser, der kan have en negativ virkning på markedernes funktion og integritet. Information modtaget fra operatører om markedspladser bør gøre nationale kompetente myndigheder i stand til at identificere og vurdere risici for markederne og deres deltagelse samt reagere effektivt og handle, hvis det er nødvendigt.

(119) Der bør opstilles en ikke-udtømmende liste over overordnede omstændigheder, hvor væsentlige overtrædelser af reglerne for en markedsplads, ureglementerede handelsvilkår eller systemfejl i forbindelse med et finansielt instrument kan forventes, hvilket medfører forpligtelsen for operatører af markedspladser til straks at underrette deres kompetente myndigheder som fastsat i artikel 31, stk. 2, og artikel 54, stk. 2, i direktiv 2014/65/EU. Til det formål bør en henvisning til »reglerne for en markedsplads« forstås i bred forstand og bør omfatte alle regler, afgørelser, ordrer samt generelle vilkår og betingelser for kontraktaftaler mellem markedspladsen og dens deltagere, som indeholder betingelserne for handel og adgang til markedspladsen.

(120) I forhold til adfærd, der kan tyde på en handlemåde, der indebærer markedsmisbrug som omhandlet i forordning (EU) nr. 596/2014, bør der også opstilles en ikke-udtømmende liste over indikatorer for insiderhandel og markedsmanipulation, som operatøren af en markedsplads bør tage hensyn til ved undersøgelse af handelstransaktioner eller –ordrer, for at bestemme, om forpligtelsen om at underrette den relevante nationale kompetente myndighed finder anvendelse som fastsat i artikel 31, stk. 2, og artikel 54, stk. 2, i direktiv 2014/65/EU. Til det formål bør en henvisning til »handelsordrer« omfatte alle ordretyper, inklusive oprindelige ordrer, ændringer, opdateringer og annulleringer af ordrer, uanset om de er udført, og uanset hvilke midler der er brugt til at få adgang til markedspladsen.

(121) Listen over indikatorer for insiderhandel og kursmanipulation bør hverken være udtømmende eller endelig i forhold til markedsmisbrug eller forsøg på markedsmisbrug, da de enkelte indikatorer ikke nødvendigvis udgør markedsmisbrug eller forsøg på markedsmisbrug som sådan. Handelstransaktioner eller ordrer med én eller flere indikatorer, kan være udført af legitime årsager eller i overensstemmelse med reglerne for markedspladsen.

(122) For at sikre markedsinteressenter gennemsigtighed samt forhindre markedsmisbrug og bevare fortroligheden af identiteten af personer, der besidder positioner, bør bestemmelsen om offentliggørelse af ugentlige rapporter med samlede positioner i artikel 58, stk. 1, litra a), i direktiv 2014/65/EU kun finde anvendelse på kontrakter, der forhandles af et vist antal personer, og som er over en vis størrelse som angivet i denne forordning.

(123) For at sikre, at markedsdata leveres på et rimeligt kommercielt grundlag på en ensartet måde i Unionen, fastsætter denne forordning de betingelser, som APA'er og CTP'er skal opfylde. Disse betingelser er baseret på målet om at sikre, at forpligtelsen til at levere markedsdata på et rimeligt kommercielt grundlag er tilstrækkelig forståelig og muliggør effektiv og ensartet anvendelse under hensyntagen til forskellige driftsmodeller og omkostningsstrukturer for dataleverandører.

(124) Forpligtelsen til at levere markedsdata på et rimeligt kommercielt grundlag kræver, at priser skal være rimelige i forhold til omkostningen ved at producere og formidle disse. for at sikre, at gebyrer for markedsdata fastsættes på et rimeligt niveau. Dataleverandører bør derfor med forbehold for anvendelsen af konkurrenceregler fastsætte deres gebyrer på baggrund af deres omkostninger, mens de tillades en rimelig margen, med hensyntagen til faktorer som driftsprofitmargen, forrentning af omkostninger, forrentning af for driftsaktiver og forrentning af kapital. Når dataleverandører pådrager sig fælles omkostninger for levering af data og andre tjenesteydelser, kan produktionsomkostninger omfatte en passende andel af fælles omkostninger for andre tjenester leveret. Det er meget kompliceret at specificere de præcise omkostninger, og derfor bør metoderne til omkostningsallokering og omkostningsfordeling præciseres i stedet, og det bør overlades til leverandørerne af markedsdata at vælge, om de ønsker at præcisere disse omkostninger.

(125) Markedsdata bør leveres på ikke-diskriminerende basis, hvilket indebærer, at den samme pris og andre vilkår og betingelser bør tilbydes til alle kunder, som er i den samme kategori i henhold til offentliggjorte målkriterier.

(126) For at gøre det muligt for databrugere at indhente markedsdata uden at skulle købe andre tjenester, bør markedsdata tilbydes separat fra andre tjenester. For at undgå, at databrugere skal betale mere end én gang for de samme markedsdata, når de køber data fra forskellige markedsdatadistributører, bør markedsdata tilbydes på grundlag af den enkelte bruger, medmindre dette ville være uforholdsmæssigt i forhold til omkostningerne hertil, hvor der tages hensyn til omfanget af leveringen af markedsdata for APA og CTP.

(127) Således at databrugere og kompetente myndigheder på effektivt vis kan vurdere, om markedsdata leveres på et rimeligt kommercielt grundlag, er det nødvendigt, at alle vigtige betingelser for deres levering offentliggøres. Dataleverandører bør derfor offentliggøre oplysninger om deres gebyrer og indholdet af markedsdataene samt om de anvendte metoder til beregning af deres omkostninger uden at skulle angive de faktiske omkostninger.

(128) Der bør fastsættes kriterier til bestemmelse af, hvornår operationerne på et reguleret marked, en MHF eller en OHF er af væsentlig betydning i et værtsland, således at det undgås, at der indføres en forpligtelse for en markedsplads til at tage hensyn til eller henhøre under tilsynet af mere end én kompetent myndighed, hvis der ellers ikke ville være sådanne krav i henhold til direktiv 2014/65/EU. For så vidt angår MHF'er og OHF'er bør kun MHF'er og OHF'er med en væsentlig markedsandel betragtes som værende af væsentlig betydning, så ikke alle flytninger eller opkøb af en økonomisk uvæsentlig MHF eller OHF automatisk udløser etablering af samarbejdsordninger som omhandlet i artikel 79, stk. 2, i direktiv 2014/65/EU.

(129) I denne forordning overholdes de grundlæggende rettigheder og de principper, som Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (charteret) anerkender. Denne forordning bør derfor fortolkes og anvendes i overensstemmelse med disse rettigheder og principper, navnlig retten til beskyttelse af personoplysninger, frihed til at drive virksomhed, retten til forbrugerbeskyttelse, retten til adgang til effektive retsmidler og en upartisk domstol. Enhver behandling af personoplysninger i henhold til denne forordning bør overholde de grundlæggende rettigheder, herunder retten til respekt for privatliv og familieliv og retten til beskyttelse af personoplysninger, jf. artikel 7 og 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og skal finde sted i overensstemmelse med direktiv 95/46/EF og forordning (EF) nr. 45/2001.

(130) ESMA, der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (14), er blevet hørt med henblik på teknisk rådgivning.

(131) For at give de kompetente myndigheder og investeringsselskaber mulighed for at tilpasse sig de nye krav i denne forordning, således at de kan anvendes på en effektiv og hensigtsmæssig måde, bør startdatoen for anvendelsen af denne forordning justeres i forhold til anvendelsesdatoen for direktiv 2014/65/EU —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

KAPITEL I

ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

Artikel 1

Genstand og anvendelsesområde

1. Kapitel II og afdeling 1-4, artikel 59, stk. 4, artikel 60 og afdeling 6 og 8 i kapitel III samt, i det omfang de vedrører disse bestemmelser, kapitel I og afdeling 9 i kapitel III og kapitel IV i denne forordning finder anvendelse på administrationsselskaber i henhold til artikel 6, stk. 4, i direktiv 2009/65/EF og artikel 6, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (15).

2. Henvisninger til investeringsselskaber skal omfatte kreditinstitutter, og henvisninger til finansielle instrumenter skal omfatte strukturerede indlån i forbindelse med alle kravene, som der henvises til i artikel 1, stk. 3, og artikel 1, stk. 4, i direktiv 2014/65/EU og deres gennemførelsesbestemmelser som fastsat i denne forordning.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) »relevant person«: for så vidt angår et investeringsselskab:

a) en direktør, en partner eller en tilsvarende person, en leder eller en til selskabet tilknyttet agent

b) en direktør, en partner eller en tilsvarende person eller en leder hos en til selskabet knyttet agent

c) en ansat hos selskabet eller hos dets tilknyttede agent og enhver anden fysisk person, hvis tjenesteydelser stilles til rådighed for selskabet eller dets tilknyttede agent og er underlagt selskabets eller dets tilknyttede agents kontrol, og som er involveret i selskabets ydelse af investeringsservice og udførelse af investeringsaktiviteter

d) en fysisk person, der i henhold til en outsourcingaftale er direkte involveret i levering af tjenesteydelser til investeringsselskabet eller til dets tilknyttede agent med henblik på selskabets ydelse af investeringsservice og udførelse af investeringsaktiviteter

2) »finansanalytiker«: en relevant person, som udarbejder investeringsanalyser

3) »outsourcing«: enhver form for aftale mellem et investeringsselskab og en tjenesteyder, i henhold til hvilken tjenesteyderen gennemfører en proces, leverer en tjenesteydelse eller udfører en aktivitet, som ellers ville være blevet udført af investeringsselskabet selv

3a) »person, som en relevant person har familiemæssige forbindelser til«:

a) den relevante persons ægtefælle eller partner, som efter national lov betragtes som sidestillet med ægtefælle

b) et barn eller stedbarn af den relevante person, som den pågældende har forsørgerpligt over for

c) ethvert andet familiemedlem til den relevante person, som har været medlem af samme husstand som denne person i mindst et år på datoen for den pågældende personlige transaktion

4) »værdipapirfinansieringstransaktion«: en værdipapirfinansieringstransaktion som defineret i artikel 3, stk. 11, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 2015/2365 (16)

5) »aflønning«: alle former for betalinger eller finansielle eller ikke-finansielle fordele leveret direkte eller indirekte af selskaber til relevante personer i forbindelse med levering af investerings- eller accessoriske tjenesteydelser til kunder

6) »råvare«: alle ombyttelige varer, der kan leveres, herunder metaller og deres malm og legeringer, landbrugsprodukter og energi såsom elektricitet.

Artikel 3

Betingelser for levering af oplysninger

1. Hvis det i medfør af denne forordning kræves, at oplysninger leveres på et varigt medium som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 62), i direktiv 2014/65/EU, har investeringsselskaber kun ret til at give disse oplysninger på et andet varigt medium end papir, hvis:

a) leveringen af oplysningerne på det pågældende medium er hensigtsmæssig set i forhold til de rammer, inden for hvilke forretningerne mellem selskabet og kunden foregår eller skal foregå, og

b) den person, som oplysningerne skal gives til, får valget mellem oplysninger på papir eller det andet varige medium og specifikt vælger at få oplysningerne på det andet medium.

2. Hvis et investeringsselskab i medfør af artikel 46, 47, 48, 49, 50 eller artikel 66, stk. 3, i denne forordning giver en kunde oplysninger ved hjælp af et websted, og disse oplysninger ikke er rettet personligt til kunden, skal investeringsselskaberne sikre, at følgende betingelser er opfyldt:

a) leveringen af oplysningerne på det pågældende medium er hensigtsmæssig set i forhold til de rammer, inden for hvilke forretningerne mellem selskabet og kunden foregår eller skal foregå

b) kunden skal specifikt give sit tilsagn til at få leveret oplysningerne i den pågældende form

c) kunden skal oplyses om webstedets adresse og det sted på webstedet, hvor der er adgang til oplysningerne

d) oplysningerne skal være ajourført

e) der skal løbende være adgang til oplysningerne via webstedet i så langt et tidsrum, som kunden med rimelighed kan have brug for at sætte sig ind i dem.

3. Med henblik på denne artikel betragtes levering af oplysninger ved hjælp af elektroniske kommunikationsmidler som hensigtsmæssig set i forhold til de rammer, inden for hvilke forretningerne mellem selskabet og kunden foregår eller skal foregå, såfremt det kan dokumenteres, at kunden jævnligt har adgang til internettet. En kundes oplysning af sin e-mailadresse med henblik på at udføre forretningerne betragtes som dokumentation herfor.

Artikel 4

Ydelse af lejlighedsvis investeringsservice

(artikel 2, stk. 1, i direktiv 2014/65/EU)

Med henblik på undtagelsen i artikel 2, stk. 1, litra c), i direktiv 2014/65/EU anses investeringsservice for at være ydet lejlighedsvist i forbindelse med erhvervsmæssig virksomhed, hvis følgende betingelser er opfyldt:

a) der eksisterer et tæt og faktuelt forhold mellem den erhvervsmæssige virksomhed og ydelsen af investeringsservice til den samme kunde, således at den pågældende investeringsservice kan betragtes som accessorisk i forhold til den erhvervsmæssige hovedvirksomhed

b) ydelsen af investeringsservice til kunderne inden for den erhvervsmæssige hovedvirksomhed sker ikke med det formål at tilvejebringe en systematisk indkomstkilde til den person, som udfører den erhvervsmæssige virksomhed, og

c) personen, som udfører den erhvervsmæssige virksomhed, markedsfører ikke og fremmer ikke på anden måde sin evne til at yde investeringsservice, medmindre det over for kunder oplyses, at denne er accessorisk i forhold til den erhvervsmæssige hovedvirksomhed.

Artikel 5

Engrosenergiprodukter, som skal afvikles fysisk

(artikel 4, stk. 1, nr. 2), i direktiv 2014/65/EU)

1. Med henblik på afsnit C, punkt 6, i bilag I til direktiv 2014/65/EU skal et engrosenergiprodukt afvikles fysisk, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:

a) det indeholder bestemmelser, der sikrer, at de kontraherende parter har indført proportionale ordninger, som sætter dem i stand til at foretage eller modtage levering af den underliggende råvare; en balanceaftale med transmissionssystemoperatøren inden for elektricitet og gas skal betragtes som en proportional ordning, hvis de kontraherende parter skal sikre fysisk levering af elektricitet eller gas

b) det fastlægger ubetingede, ubegrænsede og eksigible forpligtelser for de kontraherende til at levere eller modtage levering af den underliggende råvare

c) det tillader ingen af parterne at erstatte fysisk levering med kontant afvikling

d) forpligtelserne i henhold til kontrakten kan ikke modregnes i forpligtelser fra andre kontrakter mellem de pågældende parter, uden at det berører de kontraherende parternes rettigheder til netting af deres kontante betalingsforpligtelser.

Med henblik på litra d) anses operationel netting på kraft- og gasmarkeder ikke som modregning af forpligtelser i henhold til en kontrakt i forpligtelser fra andre kontrakter.

2. Ved operationel netting forstås enhver angivet mængde af kraft og gas, der føres ind i et netværk i henhold til regler for eller på anmodning af en transmissionssystemoperatør som defineret i artikel 2, nr. 4), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF (17) for en enhed, der på nationalt niveau udfører en funktion svarende til en transmissionssystemoperatørs. En mængdeinddeling baseret på operationel netting må ikke fastsættes ved de kontraherende parters skøn.

3. Med henblik på afsnit C, punkt 6, i bilag I til direktiv 2014/65/EU skal force majeure omfatte enhver usædvanlig hændelse eller en række omstændigheder, der ligger uden for de kontraherende parters kontrol, som parterne med rimelighed ikke kunne have forudset eller undgået gennem anvendelse af passende og rimelig omhu, og som forhindrer én eller begge de kontraherende parter i at opfylde deres kontraktmæssige forpligtelser.

4. Med henblik på afsnit C, punkt 6, i bilag I til direktiv 2014/65/EU skal manglende afviklingsmulighed for en kontraherende part i god tro omfatte enhver hændelse eller en række omstændigheder, der ikke kan betragtes som force majeure, jf. stk. 3, som desuden objektivt og udtrykkeligt er fastlagt i kontraktvilkårene, og som forhindrer én eller begge de kontraherende parter i at opfylde deres kontraktmæssige forpligtelser.

5. Eksistensen af bestemmelser om force majeure eller manglende afviklingsmulighed for en kontraherende part i god tro må ikke forhindre, at en kontrakt betragtes som »afviklet fysisk« med henblik på afsnit C, punkt 6, i bilag I til direktiv 2014/65/EU.

6. Eksistensen af standardklausuler om, at en part er berettiget til økonomisk kompensation i tilfælde af manglende eller mangelfuld opfyldelse af kontrakten, må ikke forhindre, at kontrakten betragtes som »afviklet fysisk« med henblik på afsnit C, punkt 6, i bilag I til direktiv 2014/65/EU.

7. Leveringsmåderne for de kontrakter, der anses som »afviklet fysisk«, jf. afsnit C, punkt 6, i bilag I til direktiv 2014/65/EU skal mindst omfatte:

a) fysisk levering af de pågældende råvarer

b) levering af et dokument, der giver ejendomsret til de pågældende råvarer eller den relevante mængde af de pågældende råvarer

c) andre måder til overførsel af ejendomsret til den relevante varemængde uden fysisk levering af denne, inklusive underretning, planlægning eller angivelse over for operatøren af et energiforsyningsnetværk, som berettiger modtageren til den relevante varemængde.

Artikel 6

Energiderivatkontrakter vedrørende olie og kul samt engrosenergiprodukter

(artikel 4, stk. 1, nr. 2), i direktiv 2014/65/EU)

1. Med henblik på afsnit C, punkt 6, i bilag I til direktiv 2014/65/EU forstås ved energiderivatkontrakter vedrørende olie sådanne kontrakter, som har mineralolie i enhver form samt jordoliegasser, det være sig flydende eller i gasform, herunder produkter, komponenter og derivater af olie og olietransportbrændstoffer, herunder sådanne med biobrændstoftilsætningsstoffer, som en underliggende råvare.

2. Med henblik på afsnit C, punkt 6, i bilag I til direktiv 2014/65/EU forstås ved energiderivatkontrakter vedrørende kul sådanne kontrakter, som har kul defineret som et sort eller mørkebrunt brændbart mineralstof bestående af karboniseret plantestof, benyttet til brændstof, som en underliggende råvare.

3. Med henblik på afsnit C, punkt 6, i bilag I til direktiv 2014/65/EU forstås ved derivataftaler, der har karakteristika som engrosenergiprodukter som defineret i artikel 2, nr. 4), i forordning (EU) nr. 1227/2011, sådanne derivater, der har elektricitet eller naturgas som en underliggende råvare, jf. artikel 2, nr. 4), litra b) og d), i nævnte forordning.

Artikel 7

Andre afledte finansielle instrumenter

(artikel 4, stk. 1, nr. 2), i direktiv 2014/65/EU)

1. Med henblik på afsnit C, punkt 7, i bilag I til direktiv 2014/65/EU anses en kontrakt, der ikke er en spotkontrakt, jf. stk. 2, og som ikke er beregnet til kommercielle formål, jf. stk. 4, for at have karakteristika som andre afledte finansielle instrumenter, hvis den opfylder følgende betingelser:

a) den opfylder ét af følgende kriterier: i) den handles på en markedsplads i et tredjeland, der udfører samme funktion som et reguleret marked, en MHF eller en OHF ii) det er udtrykkeligt anført, at den skal handles på eller er omfattet af reglerne for et reguleret marked, en MHF, OHF eller en tilsvarende markedsplads i et tredjeland iii) den svarer til en kontrakt, som handles på et reguleret marked, en MHF, OHF eller en tilsvarende markedsplads i et tredjeland for så vidt angår pris, mængde, leveringsdato og andre kontraktvilkår

b) den er standardiseret, således at pris, mængde, leveringsdato og andre vilkår hovedsagelig bestemmes under henvisning til priser, der offentliggøres jævnligt, standardmængder eller standardleveringsdatoer.

2. Med henblik på stk. 1 forstås ved spotkontrakt en kontrakt om salg af en råvare, et aktiv eller en rettighed, i henhold til hvilken levering skal ske inden for den længste af følgende perioder:

a) to handelsdage

b) det tidsrum, der på markedet for den pågældende råvare, det pågældende aktiv eller den pågældende rettighed generelt er accepteret som standardleveringsperiode.

En kontrakt anses ikke for en spotkontrakt, hvis der, uanset hvad der udtrykkeligt er fastsat heri, mellem de kontraherende parter findes en forståelse om, at leveringen af den underliggende råvare, det underliggende aktiv eller den underliggende rettighed skal udsættes og ikke udføres inden for den periode, der er omhandlet i stk. 2.

3. Med henblik på afsnit C, punkt 10, i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF (18) anses en derivatkontrakt vedrørende underliggende aktiver, rettigheder, forpligtelser, indekser og mål, der er omhandlet i nævnte afsnit eller i denne forordnings artikel 8, for at have karakteristika som andre afledte finansielle instrumenter, hvis én af følgende betingelser er opfyldt:

a) kontrakten afvikles kontant eller kan afvikles kontant efter en eller flere parters ønske af anden grund end misligholdelse eller anden opsigelseshændelse

b) kontrakten handles på et reguleret marked, en MHF, en OHF eller en markedsplads i et tredjeland, som udfører en funktion svarende til et reguleret markeds, en MHF's eller en OHF's

c) de i stk. 1 omhandlede betingelser er opfyldt for så vidt angår nævnte kontrakt.

4. Med henblik på afsnit C, punkt 7, i bilag I til direktiv 2014/65/EU anses en kontrakt for at have et kommercielt formål og med henblik på afsnit C, punkt 7 og 10, i nævnte bilag for ikke at have karakteristika som andre afledte finansielle instrumenter, hvis begge følgende betingelser er opfyldt:

a) kontrakten indgås med eller af en operatør for eller administrator af et energiforsyningsnet, en energibalancemekanisme eller et rørledningsnet

b) kontrakten er nødvendig for at afbalancere energiforsyning og –forbrug på et givet tidspunkt, herunder når den reservekapacitet, som er kontraheret af en elektricitetstransmissionssystemoperatør som defineret i artikel 2, nr. 4), i direktiv 2009/72/EF, overføres fra én prækvalificeret udbyder af balanceringstjenester til en anden prækvalificeret udbyder af balanceringstjenester med den pågældende transmissionssystemoperatørs samtykke.

Artikel 8

Derivater i henhold til afsnit C, punkt 10, i bilag I til direktiv 2014/65/EU

(artikel 4, stk. 1, nr. 2), i direktiv 2014/65/EU)

Ud over de derivatkontrakter, der udtrykkeligt er henvist til i afsnit C, punkt 10, i bilag I til direktiv 2014/65/EU, skal en derivatkontrakt være omfattet af bestemmelserne i nævnte afsnit, hvis den opfylder de i afsnittet fastsatte kriterier foruden kriterierne i denne forordnings artikel 7, stk. 3, og vedrører en af følgende aktiver, rettigheder mv.

a) telekommunikationsbåndbredde

b) råvarelagringskapacitet

c) transmissions- eller transportkapacitet vedrørende råvarer, det være sig i form af kabler, rør eller andet, undtagen transmissionsrettigheder vedrørende kapacitet til elektricitetstransmission mellem zoner, når disse på det primære marked indgås med eller af en transmissionssystemoperatør eller personer, der handler som tjenesteudbydere på disses vegne med henblik på at fordele transmissionskapaciteten

d) kvoter, kreditter, tilladelser, rettigheder eller lignende aktiver, som er direkte knyttet til udbuddet, distributionen eller forbruget af energi fra vedvarende kilder, medmindre kontrakten allerede er omfattet af afsnit C i bilag I til direktiv 2014/65/EU

e) en geologisk, miljømæssig eller anden fysisk variabel, undtagen hvis kontrakten vedrører en enhed anerkendt som overensstemmende med kravene i direktiv 2003/87/EF (19)

f) andre ombyttelige aktiver eller rettigheder, bortset fra retten til at modtage en tjenesteydelse, der kan overføres

g) et indeks eller et mål, som for ethvert aktiv eller enhver rettighed, tjenesteydelse eller forpligtelse er knyttet til transaktionernes pris, værdi eller omfang

h) et indeks eller et mål baseret på aktuarmæssige statistikker.

Artikel 9

Investeringsrådgivning

(artikel 4, stk. 1, nr. 4), i direktiv 2014/65/EU)

Med henblik på definitionen af »investeringsrådgivning« i artikel 4, stk. 1, nr. 4), i direktiv 2014/65/EU forstås ved personlig anbefaling en anbefaling, der gives til en person i dennes egenskab af investor eller potentiel investor eller dennes egenskab af agent for en investor eller potentiel investor.

Anbefalingen skal fremsættes i en form, som er passende for den pågældende person, eller baseres på en vurdering af dennes situation og skal udgøre en anbefaling til at tage et af følgende skridt:

a) at købe, sælge, tegne, udveksle, indløse, beholde eller garantere et bestemt finansielt instrument

b) at udøve eller undlade at udøve en rettighed, der skyldes et bestemt finansielt instrument, til at købe, sælge, tegne, u