RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2025/97 af 15. oktober 1997 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen til Fællesskabet af reklametændstikker med oprindelse i Japan og om endelig opkrævning af den midlertidige told

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 23,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (2), særlig artikel 12,

under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER

(1) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1092/97 (3) (i det følgende benævnt »forordningen om midlertidig told«) indførtes der midlertidig told på importen til Fællesskabet af reklametændstikker henhørende under KN-kode 3605 00 00 og med oprindelse i Japan.

B. EFTERFØLGENDE PROCEDURE

1. De midlertidige foranstaltningers gyldighedsperiode

(2) I juli 1997 gjorde eksportører, der repræsenterede en betydelig del af den pågældende handel, indsigelse mod Kommissionens forslag om at forlænge den midlertidige antidumpingtolds gyldighedsperiode på fire måneder med to måneder, som der åbnes mulighed for i forordning (EØF) nr. 2423/88 (i det følgende benævnt »grundforordningen«). Til støtte for deres synspunkt gjorde de gældende, at undersøgelsen allerede havde taget uforholdsmæssig lang tid, således at usikkerheden forlængedes til skade for deres forretninger.

(3) Denne indsigelse synes at være i modstrid med de pågældende eksportørers anmodning om, at Kommissionen i sin undersøgelse analyserede flere væsentlige spørgsmål mere indgående; det skal erindres, at Kommissionen allerede i betragtning 7 i forordningen om midlertidig told havde anført, at den foreliggende undersøgelse var særlig kompliceret. Under disse omstændigheder måtte en yderligere indgående analyse af disse parters argumenter samt forlængelse af den frist, som indrømmedes disse parter til at fremsætte bemærkninger og indgive svar, begrænses til det mindst mulige.

(4) Efter indførelsen af midlertidige antidumpingforanstaltninger indgav følgende parter skriftlige bemærkninger:

a) producenter/eksportører i Japan:

- Kobe Match Co. Ltd, Ibo-gun

- Yaka Chemical Industry Co. Ltd, Himeji

- Daiwa Trading & Industrial Co. Ltd, Himeji

- Harima Match Company Co. Ltd, Himeji

b) repræsentanten for EF-erhvervsgrenen på vegne af dennes kunder

c) importører i Fællesskabet:

- Advertising support Werbeträger Vertriebs GmbH.

(5) Parter, der anmodede derom, fik lejlighed til at blive hørt af Kommissionen.

(6) Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve de oplysninger, som den anså for nødvendige for at kunne træffe endelig afgørelse i sagen inden for den fastsatte frist.

(7) Parterne underrettedes om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at anbefale indførelse af endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told. Der blev også indrømmet dem en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger efter ovennævnte underretning.

(8) Der blev taget stilling til de interesserede parters bemærkninger, og hvor det ansås for relevant, blev der taget hensyn hertil i det omfang, der var fremlagt fyldestgørende dokumentation.

2. Anmodning om afslutning af proceduren

(9) Nogle japanske eksportører anmodede om, at proceduren afsluttedes omgående med den begrundelse, at Kommissionen havde overtrådt artikel 7, stk. 9, litra a), i grundforordningen. De gjorde gældende, at undersøgelsen var ganske ordinær, og at det var meget sandsynligt, at den kunne have været afsluttet inden for den frist, der er fastsat i grundforordningen.

(10) Som allerede anført i betragtning 7 i forordningen om midlertidig told skyldes varigheden af undersøgelsen hovedsagelig de komplicerede forhold, særlig en indgående gennemgang af de mange tal og argumenter, der blev fremført, samt de forskellige spørgsmål og problemer, der dukkede op i løbet af undersøgelsen.

I betragtning af de japanske eksportørers påstand og de synspunkter, som andre interesserede parter har givet udtryk for vedrørende undersøgelsens varighed, må det i den forbindelse anses for rimeligt nærmere at redegøre for de vigtigste begivenheder, som havde en betydelig indflydelse på undersøgelsesperiodens længde.

(11) Efter indledningen af proceduren i august 1994 blev der sendt tre forskellige spørgeskemaer til 15 selskaber i Fællesskabet og i Japan. Der blev aflagt kontrolbesøg, og de foreløbige resultater blev fastlagt i løbet af første halvdel af 1995.

(12) Som anført i betragtning 39 i forordningen om midlertidig told fremgik det af undersøgelsen, at de japanske eksportørers salg i Fællesskabet ikke fandt sted i samme handelsled som langt den største del af EF-erhvervsgrenens salg. Der måtte følgelig foretages en justering for handelsled. I betragtning af størrelsen af denne justering, især dens direkte indvirkning på underbudsmargenen og dermed på størrelsen af en eventuel antidumpingtold, overvejedes dette spørgsmål nøje, inden der blev truffet foreløbig afgørelse herom. I modsætning til nogle japanske eksportørers påstande viser dette allerede, at der måtte tages stilling til komplicerede forhold i denne undersøgelse. Det var nødvendigt at ofre meget lang tid på at fastlægge den nødvendige justering for handelsled, og det var ikke muligt at drage nogen foreløbig konklusion om dette spørgsmål før i slutningen af 1995.

(13) I første halvdel af 1996 pegede repræsentanten for EF-erhvervsgrenen på vægten og betydningen af opdelingen af markedet i tre hovedkategorier af kunder. EF-erhvervsgrenen meddelte i den forbindelse supplerende oplysninger om forbindelsen mellem markedsopdelingen og prisniveauet og de relative omkostninger, hvorved de allerede indgivne besvarelser af spørgeskemaet uddybedes.

Kommission efterprøvede og analyserede i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, litra a), i grundforordningen alle de dokumenterede supplerende oplysninger og foretog den nødvendige afstemning med de efterprøvede besvarelser af spørgeskemaerne fra EF-erhvervsgrenen og fra de japanske eksportører. Dette yderligere arbejde varede indtil slutningen af 1996.

(14) Det skal følgelig påpeges, at Kommissionen i modsætning til visse japanske eksportørers påstande ikke accepterede nye besvarelser af spørgeskemaerne fra EF-erhvervsgrenen år efter udløbet af den fastsatte frist, men fandt det påkrævet at undersøge yderligere dokumenterede oplysninger, som supplerede de allerede indgivne svar.

(15) I løbet af 1996 måtte adskillige andre problemer løses. Nogle uafhængige importører og en EF-producent, som selv importerede dumpede reklametændstikker fra Japan, og som oprindelig ikke var imod proceduren, tilkendegav deres synspunkter og fremførte bemærkninger vedrørende fastlæggelsen af Fællesskabets interesser. Der måtte tages behørig stilling til alle disse bemærkninger, som i nogle tilfælde først indgik i slutningen af 1996.

(16) I 1997 blev Kommissionen opmærksom på, at en japansk eksportør måske havde meddelt vildledende oplysninger under undersøgelsen, og den anmodede om supplerende oplysninger med henblik på at træffe endelig afgørelse i sagen. De afgørende bevisligheder er først modtaget for nylig.

(17) På baggrund af ovenstående kendsgerninger og betragtninger skal Rådet, om end undersøgelsesperioden var meget lang, henvise til det i betragtning 7 i forordningen om midlertidig told anførte, nemlig at varigheden af undersøgelsen hovedsagelig kan tilskrives de komplicerede forhold, der var forbundet hermed, og Rådet finder derfor, at det ikke er begrundet at afslutte proceduren.

C. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

(18) I den foreløbige undersøgelse anså Kommissionen reklametændstikker, som fremstilles og sælges i Fællesskabet, som fremstilles og sælges i Japan, og som eksporteres til Fællesskabet fra Japan for at være »samme vare«, jf. definitionen i artikel 2, stk. 12, i grundforordningen, fordi de enten er identiske eller har egenskaber, der ligger tæt op ad hinanden.

(19) En importør fremlagde en liste over ca. 50 modeller, som japanske eksportører kan tilbyde deres kunder i Fællesskabet, og gjorde gældende, at EF-erhvervsgrenen kun kan tilbyde nogle få modeller.

(20) Det skal anføres, at ikke alle japanske modeller sælges i Fællesskabet; de indgår ganske enkelt i en liste over modeller, som de japanske eksportører tilbyder deres kunder i Fællesskabet. Endvidere var undersøgelsesresultaterne i modstrid med en anden importørs påstand om, at EF-erhvervsgrenen i modsætning til de japanske eksportører ikke tilbyder et bredt sortiment af modeller af reklametændstikker. Det konstateredes således, at EF-erhvervsgrenen solgte over 30 forskellige modeller til sine kunder, og at der desuden var fremstillet et utal af andre, personaliserede modeller efter kundernes specifikationer.

(21) Da der ikke blev fremført andre bemærkninger om den pågældende vare og definitionen af »samme vare«, bekræftes undersøgelsesresultaterne vedrørende dette spørgsmål som anført i betragtning 9 i forordning om midlertidig told.

D. DUMPING

1. Normal værdi

(22) Inden indførelsen af de midlertidige foranstaltninger modtog Kommissionen oplysninger om, at forholdet mellem producenten/eksportøren Yaka og en anden japansk producent - Nittosha Match Company Ltd, som ikke gav sig til kende under denne procedure - måske ikke var begrænset til en relativt lille aktiepost alene. Kommissionen skønnede, at der ikke kunne udelukkes, at Yakas eksportpriser eventuelt var påvirket af denne forbindelse med Nittosha, hvorefter Yakas svar på spørgeskemaet måtte betragtes som upålideligt som led i undersøgelsen. Kommissionen underrettede straks Yaka om, hvilke alvorlige følger dette kunne få.

Nittosha meddelte i sidste ende Kommissionen, at det i dumpingundersøgelsesperioden havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet; det havde imidlertid drejet sig om beskedne mængder i forhold til Yakas eksport i samme periode. Under disse omstændigheder kunne Nittoshas eksport ikke have påvirket Yakas eksport; Yaka beviste endvidere med efterprøvede oplysninger, at transaktionerne mellem de to virksomheder ikke havde været påvirket af den lille aktiepost.

Det blev konkluderet, at der ikke var nogen til at ændre på undersøgelsesresultaterne med hensyn til Yaka som en uafhængig eksportør fra Japan.

(23) En japansk producent gjorde gældende, at den normale værdi for eksportordrer på 5 000 enheder udelukkende burde fastsættes på grundlag af sådanne mængder, og ikke også på grundlag af ordrer på mindre mængder, da ordrer på eksempelvis 1 000 eller 2 000 enheder sædvanligvis sælges til højere priser.

Det skal for det første anføres, at den pågældende producent i sin besvarelse af spørgeskemaet definerede en ordrekategori på indtil 5 000 enheder med henblik på denne procedure. For det andet konstateredes det for erhvervsgrenen, at for ordrer på indtil 5 000 enheder var der ikke tale om nogen klar prisforskel, og at ordrer på langt under 5 000 enheder kun repræsenterer en forholdsvis lille del af kategorien indtil 5 000 enheder. For det tredje fastsattes både den normale værdi og eksportprisen på grundlag af samme varekategorier, og der tages derfor ved sammenligningen hensyn til ordrestørrelser, for så vidt de anses for relevante med erhvervsgrenens målestok.

Påstanden afvises derfor.

(24) Der blev ikke modtaget yderligere bemærkninger vedrørende fastsættelsen af den normale værdi. Rådet bekræfter derfor de undersøgelsesresultater, der er omhandlet i betragtning 10-17 i forordningen om midlertidig told.

2. Eksportpris

(25) Der er ikke modtaget nogen bemærkninger vedrørende fastsættelsen af eksportprisen som omhandlet i betragtning 18 i forordningen om midlertidig told, og Rådet anser derfor de pågældende undersøgelsesresultater for bekræftet.

3. Sammenligning

(26) En japansk producent gjorde gældende, at der ikke burde foretages nogen justering for løn til sælgere, da ingen sælgere var involveret i eksportsalget. Ved undersøgelserne på stedet hos det pågældende selskab konstateredes det imidlertid, at sælgere faktisk deltog i eksportsalget af reklametændstikker. For at sikre en rimelig sammenligning blev der følgelig foretaget en justering af eksportprisen på grundlag af de tilsvarende omkostninger i forbindelse med eksportsalget af den pågældende vare.

(27) Det samme japanske selskab gentog den påstand, der allerede var fremført som led i den foreløbige undersøgelse, nemlig at den normale værdi burde fastsættes udelukkende på grundlag af salget til uafhængige forhandlere, idet eksportsalget ifølge dette selskab kun fandt sted i dette handelsled.

I betragtning 20 i forordningen om midlertidig told forklares det, hvorfor ovennævnte påstand ikke kunne tages til følge. Da det pågældende selskab ikke har fremført nye argumenter til støtte for påstanden, bekræfter Rådet afvisningen af den.

(28) To japanske producenter gentog deres påstand om, at der burde foretages en justering og fremstilling af film til billedfremstilling og illustrationsmateriale.

Grundlaget for påstanden var den, at for salg til Fællesskabet leveredes film til billedfremstilling almindeligvis af kunden, medens det ved salg på det japanske marked almindeligvis var producenten, der leverede film og illustrationsmateriale.

En japansk producent anførte endvidere, at der burde foretages en justering for de ordrer på hjemmemarkedet, for hvilke der benyttedes en særlig papirtype, benævnt »japansk papir«, fordi denne særlige udformning af varen ikke blev udbudt til salg i Fællesskabet.

Begge påstande afvistes i forordningen om midlertidig told, da det pågældende selskab efter Kommissionens opfattelse ikke var i stand til på tilfredsstillende måde at kvantificere markedsværdien af den krævede justering.

Efter at der var givet underretning om de vigtigste kendsgerninger, der førte til indførelsen af midlertidige foranstaltninger, fremlagde de japanske producenter supplerende oplysninger og forklaringer, på grundlag af hvilke det var muligt at fastlægge markedsværdien af de krævede justeringer. En af de japanske producenter var ikke i stand til at påvise markedsværdien af de ønskede justeringer. Da kravet som sådan ansås for berettiget, blev der foretaget en justering for denne producent på grundlag af oplysningerne for en anden japansk producent.

Kravet blev følgelig imødekommet i det omfang, det var berettiget.

(29) En japansk producent fastholdt en anmodning, der allerede var fremsat i forbindelse med den foreløbige undersøgelse, og ifølge hvilken der burde foretages en justering for forskelle i leveringstid.

Denne anmodning fremførtes med den begrundelse, at leveringstiden på hjemmemarkedet generelt er langt kortere end leveringstiden for eksportordrer, og at kunderne i Fællesskabet opnår lavere priser på grund af den længere leveringstid.

Det pågældende selskab fremlagde ikke dokumentation for sin anmodning, bl.a. ved at påvise, at kunderne konsekvent betaler forskellige priser på hjemmemarkedet og/eller eksportmarkederne på grund af de forskellige leveringstider.

Anmodningen må derfor afvises

4. Dumpingmargen

(30) Den klagende part gjorde gældende, at eftersom de japanske producenters eksportpriser generelt ligger på samme niveau, og da det japanske hjemmemarked er homogent, bør der ikke være så stor spredning på de individuelle dumpingmargener, der er fastlagt. Den klagende part anmodede Kommissionen om at tage resultaterne af dumpingundersøgelsen op til revision, navnlig hvad angår Kobe og Yaka.

Det skal erindres, at dumpingmargenen fastsættes individuelt for hver eksportør ved at sammenligne den for den pågældende fastsatte normale værdi og eksportpris, jf. betragtning 10-24 i forordningen om midlertidig told.

Kommissionen kan i den forbindelse bekræfte, at de japanske eksportørers eksportpriser for sammenlignelige varetyper generelt ligger på samme niveau for alle eksportører. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at de japanske producenters hjemmemarkedspriser er vidt forskellige, og dette er hovedårsagen til forskellene i de fastlagte dumpingmargener.

Den klagende part anførte endvidere i den sammenhæng, at de japanske producenter stort set anvender de samme salgskanaler på hjemmemarkedet. Efterprøvningen af de oplysninger, der er fremlagt af de japanske producenter, bekræfter ikke denne påstand.

Den klagende part fremførte endvidere en række andre argumenter til de foreløbige undersøgelsesresultater vedrørende dumpingmargenerne, herunder vedrørende omkostningsstruktur arbejdstagernes alder, lav produktivitet, at der ikke længere findes producenter af tændstikmaskiner i Japan og endelig vedrørende anvendelsen af forældede og utilstrækkelige maskiner.

Da den dokumentation, den klagende part har fremlagt til støtte for sine påstande, enten blot må betegnes som indicier eller ikke er bekræftet af undersøgelsesresultaterne, fastslås det, at påstandene må afvises.

(31) Efter at der er taget hensyn til de af parterne fremførte bemærkninger, og efter at der om nødvendigt er foretaget ændringer af de foreløbige undersøgelsesresultater, udgør de endelige dumpingmargener for de samarbejdsvillige producenter/eksportører, udtrykt i procent af prisen, frit Fællesskabets grænse, følgende:

>TABELPOSITION>

(32) Rådet bekræfter den fremgangsmåde, der er fulgt i betragtning 24 i forordningen om midlertidig told med hensyn til fastsættelsen af dumpingmargenen for ikke-samarbejdsvillige selskaber i Japan, som fastsattes på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, der efterprøvedes som led i undersøgelsen. På dette grundlag er det opfattelsen, at den højeste dumpingmargen, der er fastlagt, dvs. 63,5 %, for en producent i Japan, der havde medvirket i undersøgelsen, også bør anvendes for ikke-samarbejdsvillige producenter i Japan.

E. ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET

(33) Det store flertal af EF-producenterne af reklametændstikker er medlemmer af FEFA (Fédération Européenne des Fabricants d'Allumettes), som er den europæiske sammenslutning, der indgav klagen på medlemmernes vegne. De pågældende producenter, som har hjemsted i Frankrig, Spanien, Italien, Belgien, Portugal og Det Forenede Kongerige, er sædvanligvis små og mellemstore virksomheder med begrænsede ressourcer. Selv om de alle tilslutter sig klagen, er det kun de største producenter, som tegner sig for 78 % af produktionen i Fællesskabet af den pågældende vare, således at kriterierne i artikel 4, stk. 5, i grundforordningen klart er opfyldt, der aktivt har samarbejdet med Kommissionen om gennemførelse af undersøgelsen.

(34) En japansk eksportør stillede spørgsmålstegn ved udelukkelsen af en EF-producent i Frankrig, som besvarede Kommissionens spørgeskema, fra de offentliggjorte foreløbige undersøgelsesresultater.

(35) Denne situation forklares ved, at denne producent, om end han tilsluttede sig klagen, ikke var i stand til at opfylde Kommissionens krav til et kontrolbesøg som følge af betydelige interne vanskeligheder. Det besluttedes derfor, at denne producent ikke kunne anses for aktivt at medvirke i proceduren, og han blev derfor holdt uden for definitionen af erhvervsgrenen i Fællesskabet.

(36) Denne beslutning afspejles i indholdet af betragtning 25 i forordningen om midlertidig told, hvori det anføres, at begrebet »erhvervsgren i Fællesskabet« fortolkes som omfattende de producenter i Fællesskabet af samme vare, hvis samlede produktion udgør en betydelig del af den samlede produktion i Fællesskabet, som stod bag klagen, og som aktivt medvirkede i proceduren.

(37) Trods den forklaring, der er anført i betragtning 26 i forordningen om midlertidig told, gjorde en importør af japanske reklametændstikker i Fællesskabet gældende, at den største klagende EF-producent ikke burde betragtes som en del af EF-erhvervsgrenen, fordi han direkte eller via med ham forbundne selskaber importerede reklametændstikker til dumpingpriser fra Japan i mængder, der langt oversteg 4 % af producentens egen produktion. Til støtte for påstanden blev der fremlagt en liste over de datterselskaber af ovennævnte klagende part, som angiveligt importerede reklametændstikker fra Japan.

(38) Kommissionen undersøgte på ny størrelsen af denne EF-producents import og bekræftede de foreløbige undersøgelsesresultater, nemlig at de af denne producent importerede mængder svarede til ca. 4 % af producentens egen samlede produktion af reklametændstikker.

(39) En anden eksportør gjorde gældende, at to af de EF-producenter, der havde indgivet klagen, ikke længere fremstillede reklametændstikker. Selv om denne eksportør henviser til begivenheder, der angiveligt indtraf efter undersøgelsesperioden og derfor normalt ikke skulle tages i betragtning, skal det anføres, at der ikke foreligger oplysninger, der giver anledning til at formode, at nogen af de klagende EF-producenter har indstillet produktionen af den vare, der er omfattet af undersøgelsen.

(40) Definitionen af erhvervsgrenen i Fællesskabet i den foreliggende procedure og Kommissionens foreløbige undersøgelsesresultater i så henseende bekræftes således.

F. SKADE

1. Undersøgelsesperiode for fastlæggelse af skade og skadesfaktorer

(41) Nogle eksportører anførte, at Kommissionen ikke havde været konsekvent for så vidt angår undersøgelsesperioden for fastlæggelse af den forvoldte skade.

(42) Undersøgelsen af spørgsmålet om den forvoldte skade omfattede hele perioden fra den 1. januar 1990 til den 30. juni 1994, jf. betragtning 7 i forordningen om midlertidig told. »Undersøgelsesperioden« for fastlæggelse af dumping omfattede et år, nemlig fra den 1. juli 1993 til den 30. juni 1994. Vurderingen af de vigtigste skadesindikatorer omfattede hele »skadesundersøgelsesperioden«. Når de fremlagte oplysninger imidlertid ikke var tilstrækkeligt dokumenterede eller pålidelige, således at det ikke var muligt at foretage en tilstrækkelig sikker analyse af visse skadesfaktorer i skadesundersøgelsesperioden, fandt Kommissionen det påkrævet at se bort fra de pågældende oplysninger og basere sine konklusioner på disponible dokumenterede oplysninger.

(43) På nogle eksportørers anmodning foretog Kommissionen en yderligere efterprøvning af de foreliggende oplysninger for at fuldføre analysen af visse skadesfaktorer, og resultaterne her fremgår af nedenstående.

a) Priser

(44) Som anført i betragtning 45 i forordningen om midlertidig told blev der med henblik på fastlæggelsen af prisudviklingen taget hensyn til 80 % af EF-erhvervsgrenens salg af mappe- og æsketændstikker set under ét på EF-markedet. Det konstateredes, at EF-erhvervsgrenens salgspriser i gennemsnit steg med 4 % fra 1990 til undersøgelsesperioden.

(45) Der er gennemført en yderligere analyse for mappe- og æsketændstikker hver for sig, hvor sidstnævnte tegner sig for ca. 60 % af EF-erhvervsgrenens samlede salg af tændstikker og ca. 80 % af de japanske eksportørers samlede salg i Fællesskabet. Det konstateredes på dette nye grundlag, at EF-erhvervsgrenens salgspriser for æsketændstikker fra 1990 til undersøgelsesperioden faldt med 2 %, medens den pågældende erhvervsgrens salg af mappetændstikker, som udgjorde den mindste del af det japanske salg til Fællesskabet, steg med 10 % i samme periode.

b) Produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse

(46) I henhold til en japansk eksportørs anmodning foretog Kommissionen, uanset de vanskeligheder, der er omhandlet i betragtning 44 i forordningen om midlertidig told, det bedst mulige skøn over produktionskapaciteten for reklametændstikker og EF-erhvervsgrenens relative kapacitetsudnyttelse. Ifølge de foreliggende oplysninger arbejdede EF-erhvervsgrenen i gennemsnit 222 dage pr. år i toholdsskift. Hvis der forudsættes en rimelig kapacitetsudnyttelsesgrad på 75 % for den pågældende form for produktion, lå EF-erhvervsgrenens beregnede kapacitetsudnyttelse på dette grundlag konsekvent på et lavt niveau, ca. 56 % fra 1990 til undersøgelsesperioden med et højdepunkt på 59 % i 1991.

c) Likviditet

(47) Til supplering af de foreløbige undersøgelsesresultater, jf. betragtning 51 i forordningen om midlertidig told, kan det anføres, at EF-erhvervsgrenens likviditet fastlagt for selskabernes reklameafdelinger, hvis hovedaktivitet er reklametændstikker, dvs. den pågældende vare, faldt med 7 % fra 1990 til undersøgelsesperioden.

d) Rentabilitet

(48) Det konstateredes, at EF-erhvervsgrenens salg af den pågældende vare i 1990, som var det første år i skadesundersøgelsesperioden, stadig var fortjenstgivende med et afkast på ca. 2,5 %.

2. Opdeling af markedet

(49) Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told, var der ingen af de interesserede parter, der gjorde indsigelse mod de foreløbige undersøgelsesresultater, der er omhandlet i betragtning 36 i forordningen om midlertidig told, nemlig at reklametændstikker solgtes i Fællesskabet til forskellige kundekategorier opdelt efter ordrestørrelse. Det skal påpeges, at det japanske marked opdeltes i tilsvarende kategorier med henblik på at fastlægge dumpingmargenen. Det fremgik af undersøgelsen, at en sådan opdeling i kategorier er af afgørende betydning i betragtning af dens indvirkning på priser og omkostninger.

(50) En japansk eksportør anførte, at EF-erhvervsgrenen havde anmodet om, at en kunde blev holdt uden for fastlæggelsen af den forvoldte skade på grund af denne kundes meget store køb, som indebar, at det ikke var muligt at foretage en direkte sammenligning med de øvrige kundekategorier. Kommissionen fastslog, at den pågældende kunde var en betydelig kunde i henseende til størrelsen af nævnte køb. Men disse karakteristika var ikke en tilstrækkelig grund til at holde kunden uden for den samlede fastlæggelse af skaden.

3. Omkostningsfordelingsmetode

(51) Nogle eksportører satte spørgsmålstegn ved den omkostningsfordelingsmetode, som EF-erhvervsgrenen benyttede, og som Kommissionen havde godtaget i den foreløbige undersøgelse. De gjorde gældende, at salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA & G), som EF-erhvervsgrenen fordelte enten på grundlag af antallet af ordrer eller antallet af tændstikæsker, i stedet burde fordeles efter omsætningen.

(52) I artikel 2, stk. 11, i grundforordningen fastsættes det med henblik på undersøgelse af dumping, at alle omkostningsberegninger i almindelighed baseres på tilgængelige regnskabsmæssige oplysninger, almindeligvis og om nødvendigt fordelt proportionalt med omsætningen for hver vare og hvert marked, der tages i betragtning. En tilsvarende fremgangsmåde må anses for rimelig i dette tilfælde.

Denne fremgangsmåde indebærer, at rimeligheden af omkostningsfordelingsmetoden skal undersøges og vurderes på grundlag af, hvor konsekvent den er benyttet, og at det kun er i tilfælde af, at der ikke foreligger en rimelig metode, at omkostningerne bør fordeles på grundlag af omsætningen.

(53) Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told fortsatte Kommissionen sine bestræbelser på at indhente de oplysninger, som den anså for nødvendige. På grundlag af de fremlagte oplysninger besluttedes det at gennemføre en meget detaljeret undersøgelse på stedet hos den største producent i Fællesskabet, som var en del af EF-erhvervsgrenen, for på ny at efterprøve denne producents omkostningsfordelingsmetode.

Det bekræftedes på grundlag af denne undersøgelse, at den pågældende producent konsekvent benyttede den omkostningsfordelingsmetode, som Kommissionen havde godtaget som led i den foreløbige undersøgelse, og at den med rimelighed afspejlede de omkostninger, der var forbundet med fremstilling og salg af den pågældende vare. Indholdet af betragtning 49 og 50 i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor.

4. Underbud og underpris

(54) Nogle japanske eksportører krævede med henblik på prissammenligningen fradrag for forskelle i leveringstid med den begrundelse, at leveringstiden påvirkede kundens valg og dermed prissammenligningen, især for så vidt angår små ordrer. Nævnte eksportører anførte, at længere leveringstid var en følge af, at tændstikker fra Japan sædvanligvis afsendes pr. skib til Fællesskabet med en deraf følgende mulighed for en betydelig nedsættelse af transportomkostningerne og lavere priser til kunder, som er rede til at vente flere måneder på leveringen. EF-erhvervsgrenens leveringstid er meget kortere, og de japanske eksportører er derfor nødsaget til at sænke priserne som kompensation for den længere leveringstid.

De pågældende japanske eksportører fandt, at den længere leveringstid berettigede en pris, der var lavere end EF-erhvervsgrenens pris, og de anslog denne prisforskel til ca. 5 % svarende til de gennemsnitlige prisunderbud, der er konstateret. Af de grunde, der er anført i betragtning 29 i denne forordning, kunne dette krav ikke imødekommes.

(55) En japansk eksportør satte spørgsmålstegn ved den for ham fastsatte underbudsmargen og målprismargen med den begrundelse, at de var beregnet på grundlag af priserne for visse grundmodeller, der fremstilledes af EF-erhvervsgrenen, men som ikke i alle henseender var identiske med de modeller, som den pågældende eksportør eksporterede til Fællesskabet. Det anførtes, at tre af EF-erhvervsgrenens grundmodeller var mappetændstikker af træ, medens de tilsvarende mappetændstikker, som den japanske eksportør eksporterede, var fremstillet af karton. Da førstnævnte materiale er dyrere end sidstnævnte, anmodede eksportøren om en justering, der afspejlede markedsværdien af forskellen i fysiske egenskaber mellem ovennævnte modeller.

(56) Da der ikke er fremlagt dokumentation til støtte for eksportørens krav, har Kommissionen undersøgt spørgsmålet på grundlag af de foreliggende oplysninger. Det fremgik, at sammenlignelige modeller af mappetændstikker af henholdsvis træ og karton ikke nødvendigvis solgtes til forskellige priser. For en bestemt model, som indeholdt 20 % flere tændstikker af træ end en tilsvarende model af karton, var salgsprisen eksempelvis den samme. Det peger i retning af, at de japanske priser snarere burde justeres i nedadgående end i opadgående retning. På grundlag af de foreliggende oplysninger, og eftersom den pågældende eksportør ikke fremlagde dokumentation for sit krav, kunne Kommissionen derfor ikke imødekomme kravet.

(57) Den samme eksportør satte spørgsmålstegn ved den metode, Kommissionen havde benyttet ved beregningen af underbuds- og målprismargenen. Han anmodede om, at den samme metode, som anvendtes i en anden antidumpingprocedure, blev benyttet ved beregningen af denne margen.

I den antidumpingprocedure, som eksportøren henviste til, beregnedes der en gennemsnitlig salgspris og en gennemsnitlig ikke-skadevoldende pris for alle de forskellige modeller, der var omfattet af undersøgelsen, medens Kommissionen i den foreliggende procedure har sammenlignet priserne for hver enkelt model.

(58) I tilfælde, hvor den pågældende vare ikke sælges i en homogen form, og hvor der ikke foreligger standardmodeller på hjemmemarkedet, som er direkte sammenlignelige med importerede standardmodeller af samme vare, er det nødvendigt at definere den bedst egnede måleenhed, som gør det muligt at sammenligne priserne.

Som omhandlet i betragtning 36-41 i forordningen om midlertidig told konstateredes det, at der på EF-markedet fandtes standardmodeller af reklametændstikker og forskellige kategorier af kunder, som endog tegnede sig for hovedparten af den pågældende handel. Salgspriserne for de forskellige standardmodeller af samme vare, som EF-erhvervsgrenen solgte, kunne derfor for de vigtigste kundekategorier sammenlignes model for model med de japanske eksportørers varer.

Da den metode, der er anvendt i denne procedure, er den mest nøjagtige til fastsættelse af underbuds- og målprismargenerne, støttede Rådet Kommissionens afvisning af den pågældende eksportørs anmodning om at beregne disse margener på grundlag af de samlede vejede gennemsnitspriser.

5. Skade påført EF-erhvervsgrenen

(59) En række japanske eksportører, som nok erkendte, at EF-erhvervsgrenen kan have lidt en vis skade, gjorde gældende, at denne skade ikke kunne betegnes som væsentlig. For det første fordi kun små og mellemstore ordrer, som tegnede sig for en begrænset del af det samlede marked for reklametændstikker, var berørt af problemet med et negativt afkast. For det andet fordi Kommissionens påstand om væsentlig skade udelukkende var baseret på de negative udviklingstendenser for en enkelt skadesfaktor, nemlig rentabiliteten, og for det tredje fordi mange faktorer pegede i retning af, at der ikke var forvoldt skade i det hele taget.

(60) Hvad angår disse eksportørers førstnævnte påstand skal det anføres, at små og mellemstore ordrer tegner sig for en stor andel af det samlede EF-marked, nemlig ca. 59 % målt i mængde, men ca. 67 % målt i værdi. Det kan derfor fastslås, at disse markedssegmenter er hovedindtægtskilderne for EF-erhvervsgrenen. Selv om denne erhvervsgren stadig opnåede gode resultater på de store ordrer, er dens evne til at konkurrere i dette segment afhængig af, at den kan opretholde sin levedygtighed generelt. Den konstaterede forværrede finansielle situation, som EF-erhvervsgrenen befandt sig i, og som generelt var negativ i undersøgelsesperioden, er derfor en trussel mod hele sektoren for reklametændstikker i Fællesskabet.

(61) Ovennævnte eksportører anførte, at nogle skadesfaktorer pegede i retning af, at der ikke var forvoldt skade, men de angav ikke nærmere, hvilke indikatorer de henviste til. Endvidere er påstanden om, at Kommissionen baserede sin konklusion på en enkelt skadesfaktor, ikke korrekt.

Det konstateredes, at beskæftigelsen i sektoren for reklametændstikker faldt med 13 % i løbet af den betragtede periode, at EF-erhvervsgrenens andel af EF-markedet udtrykt i værdi faldt med ca. 10 %, at likviditeten mindskedes med 7 %, og at den samlede rentabilitet blev negativ, efter at der var opnået en fortjeneste på 2,5 % i 1990.

Det skal endvidere erindres, at EF-erhvervsgrenens priser var meget lave for æsketændstikker, som tegner sig for 60 % af denne erhvervsgrens samlede salg, og at den beskedne stigning i salgspriserne for tændstikker på 4,3 % i undersøgelsesperioden ikke en gang var tilstrækkelig til at give dækning for inflationen. De meget lave priser på markedet spillede således en meget betydningsfuld rolle i EF-erhvervsgrenens forværrede finansielle situation.

(62) De pågældende eksportører fremlagde også årsregnskaber, som angik den største af de klagende EF-producenter, og de beregnede et afkast på 28,65 % for denne producent i 1995. Et så stort afkast skulle angiveligt vise, at den pågældende EF-producents finansielle situation var ganske udmærket.

Til beregning af dette afkast benyttede eksportørerne fortjenesten på store ordrer, som anført i betragtning 50 i forordningen om midlertidig told, i forhold til den samlede omsætning som angivet i årsregnskabet. De beregnede derefter forholdet mellem denne ekstrapolerede fortjeneste og den i årsregnskabet anførte egenkapital.

(63) Det fremgår, at disse eksportører har forvekslet forrentningen af den investerede kapital med forrentningen af egenkapitalen.

Endvidere var det årsregnskab, de fremlagde, det konsoliderede regnskab, og det indbefattede således en række aktiviteter, der ikke er omfattet af den foreliggende undersøgelse. I forhold til omsætningen som anført i det konsoliderede årsregnskab udgør værdien af store ordrer kun 0,4 %. Der må således ses bort fra en sådan vurdering af forrentningen af den investerede kapital, som må betragtes som fejlagtig og vildledende.

6. Konklusion vedrørende skade

(64) På grundlag af de kendsgerninger og betragtninger, der er redegjort for i det foregående, og forværringen af flere skadesindikatorer såsom rentabiliteten, markedsandelen målt i værdi, likviditeten og beskæftigelsen samt lav kapacitetsudnyttelse og virkningerne af en utilfredsstillende prisudvikling bekræfter Rådet, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade som defineret i artikel 4, stk. 1, i grundforordningen.

G. ÅRSAGEN TIL SKADEN

(65) Som led i den foreløbige undersøgelse undersøgte Kommissionen, i hvor høj grad den væsentlige skade, der var påført EF-erhvervsgrenen, kunne tilskrives dumpingimporten fra Japan, og om andre faktorer havde forårsaget eller bidraget til denne skade, idet det måtte sikres, at skade, der skyldtes sådanne andre faktorer, ikke blev tilskrevet den pågældende dumpingimport. De øvrige faktorer, der blev taget hensyn til, var udviklingen i forbruget, konkurrencen fra andre producenter i Fællesskabet, anden import, EF-erhvervsgrenens eksportresultater og de vigtigste økonomiske aktørers optræden på markedet i den betragtede periode.

(66) På trods af denne detaljerede analyse af årsagen til den forvoldte skade, gjorde flere eksportører gældende, at der ikke var etableret nogen årsagssammenhæng mellem den påståede dumpingimport og den væsentlige skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt. De anførte, at de japanske eksportører ikke havde øget deres andel af EF-markedet målt i mængde, selv om deres importpriser var steget med 40 %. Endvidere kunne de ikke forstå, hvorfor der ikke syntes at være nogen årsagssammenhæng i det markedssegment, der omfattede store ordrer, hvor der var konstateret den største underbudsmargen for de japanske eksportører. Der var tværtimod tale om en situation med fortjenstgivende salg.

(67) Det skal imidlertid, som anført i betragtning 58-62 i forordningen om midlertidig told, erindres, at markedsandelen for lavprisimporten fra Japan målt i værdi øgedes med 24 %, medens EF-erhvervsgrenen tabte 10 % af sin andel. Fra 1990 til undersøgelsesperioden var det konstant umuligt for EF-erhvervsgrenen at hæve priserne, og trods en betydelig prisforhøjelse var de japanske varer stadig i gennemsnit 6,2 % lavere end EF-erhvervsgrenens priser. Denne situation har i årenes løb givet anledning til betydelige vanskeligheder for EF-erhvervsgrenen, hvis rentabilitet blev negativ i undersøgelsesperioden.

Der konstateredes endnu en forbindelse mellem EF-erhvervsgrenens negative situation og dumpingimporten fra Japan, idet det viste sig, at EF-erhvervsgrenens indtjening var betydeligt lavere i de salgssegmenter, hvor de japanske varer fortrinsvis gjorde sig gældende, dvs. små og mellemstore ordrer.

(68) Kommissionen gennemførte endnu en særskilt analyse af markedsandelen for reklametændstikker for hver kundekategori afhængig af ordrestørrelse og både i henseende til mængde og værdi, jf. nedenstående tabel. Tabellen er udarbejdet for undersøgelsesperioden for dumping (1. juli 1993 - 30. juni 1994) på grundlag af mere end 80 % af EF-erhvervsgrenens salg og ca. 80 % af de japanske eksportørers salg på EF-markedet:

>TABELPOSITION>

(69) Det fremgår af denne analyse, at medens store ordrer mængdemæssigt repræsenterer ca. 41 % af det samlede marked for reklametændstikker, er EF-erhvervsgrenens markedsandel for store ordrer næsten ti gange større end de japanske eksportørers andel. De japanske eksportørers begrænsede salg i dette segment forklarer, hvorfor virkningerne var ubetydelig.

(70) De to øvrige markedssegmenter tegner sig for ca. 60 % af mængden og ca. 67 % af værdien af den samlede markedsandel, og de er således nøglesegmenterne i afsætningen af reklametændstikker.

(71) Det følger heraf, at dumpingimporten fra Japan sigter mod disse nøglesegmenter af EF-markedet, idet den japanske markedsandel i disse segmenter (47 %) omtrent ligger på linje med EF-erhvervsgrenens (53 %). De store mængder, som de japanske eksportører har solgt, har følgelig, kombineret med de meget lave priser i disse nøglesegmenter af markedet siden 1996, ganske klart forårsaget væsentlig skade for EF-erhvervsgrenen.

(72) Som allerede anført i betragtning 45 i denne forordning var udviklingen i EF-erhvervsgrenens salgspriser for henholdsvis mappe- og æsketændstikker forskellig fra 1990 til undersøgelsesperioden. Priserne på æsketændstikker faldt således med 2 %, medens priserne på mappetændstikker steg med 10 %. I betragtning af, at æsketændstikker udgjorde langt størstedelen af det japanske salg (ca. 80 %) i ovennævnte periode, kan det ganske klart fastslås, at der foreligger en forbindelse mellem den negative prisudvikling for æsketændstikker og dumpingimporten til Fællesskabet fra Japan.

(73) På grundlag af undersøgelsesresultaterne som nærmere forklaret og uddybet i ovenstående betragtninger bekræfter rådet, at dumpingimporten til lave priser fra Japan særskilt betragtet har påført EF-erhvervsgrenen væsentlig skade.

H. FÆLLESSKABETS INTERESSER

(74) I forordningen om midlertidig told redegjorde Kommissionen for grundene til, at det af hensyn til Fællesskabets interesser var påkrævet at gribe ind. Det skal i den forbindelse erindres, at de andre producenter i Fællesskabet hovedsagelig er små og mellemstore virksomheder, som tegner sig for 22 % af den samlede produktion i Fællesskabet af den pågældende vare. Den kendsgerning, at det store flertal (90 %) af disse producenter konsekvent har støttet klagen, viser, at den anser det for at være i deres interesse, at der ved indførelse af antidumpingforanstaltninger genskabes en situation med redelig konkurrence på EF-markedet.

(75) Hvad angår undersøgelserne i henhold til konkurrencelovgivningen af den største EF-producent på EF-markedet, er Kommissionen opmærksom på, at der er indgivet en klage til de kompetente tjenestegrene i Kommissionen med påstand om, at Swedish Match har misbrugt og misbruger sin dominerende stilling ved at føre en politik for overtagelser og ødelæggende prisfastsættelse. Denne klage er blevet afvist, fordi der ikke fandtes eller blev fremlagt beviser for det påståede misbrug, og den klagende part har ikke gjort indsigelse herimod.

(76) Med hensyn til påstanden om, at den største EF-producent vil følge eller allerede har fulgt en langsigtet strategi for salg med tab, kan det, idet det i betragtning 94 i forordningen om midlertidig told anførte bekræftes, tilføjes, at de påstande, der er fremført i så henseende, er baseret på nogle få pristilbud, som vedrørte en meget begrænset periode efter undersøgelsesperioden. Der kan ikke tages hensyn til de pågældende påstande, fordi antallet af pristilbud er meget lille (tre) og vedrører en periode efter undersøgelsesperioden.

(77) Efter en samlet vurdering af alle involverede parters interesser og af de årsager, der er omhandlet i forordningen om midlertidig told, konkluderer Rådet derfor, at det alt i alt er i Fællesskabets interesse at indføre endelige foranstaltninger.

I. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER

(78) På grundlag af ovenstående konklusioner vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser undersøgtes det, på hvilket niveau og under hvilken form der burde indføres antidumpingforanstaltninger for at afhjælpe den skadevoldende dumpingimports handelsfordrejende virkninger og for at genskabe en situation med effektiv konkurrence på EF-markedet.

(79) Kommissionen blev efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told opmærksom på, at den justering for handelsled, der blev foretaget i forbindelse med fastsættelsen af skadestærsklen, var blevet anvendt på de uafhængige importørers videresalgspriser, hvor en sådan justering burde have været anvendt på de japanske eksportørers salgspriser i Fællesskabet. Der er følgelig foretaget en ny beregning af skadestærsklen.

(80) Eftersom skadestærsklen, dvs. det prisniveau, ved hvilket dumpingimportens skadelige virkninger vil være afhjulpet, var lavere end den dumpingmargen, der er fastsat for tre af eksportørerne, der er omfattet af undersøgelsen, benyttedes skadestærsklen som grundlag for fastsættelsen af de foranstaltninger, der skal anvendes over for disse eksportører.

For én eksportør benyttedes dumpingmargenen, som var lavere end den beregnede skadestærskel, som grundlag for fastsættelsen af de nødvendige foranstaltninger.

(81) På ovennævnte grundlag bør der indføres endelig told i form af en værditold.

(82) Den klagende part gjorde gældende, at der for at afværge muligheden for omgåelse af tolden bør indføres samme told for alle de samarbejdsvillige eksporterende producenter. Dette krav blev fremsat på grundlag af en rapport udarbejdet af et japansk økonomisk analyseinstitut, ifølge hvilken der angiveligt skulle finde et nært samarbejde sted vedrørende den japanske industris hjemmemarkeds- og eksportpriser.

De oplysninger, som Kommissionen har indhentet og efterprøvet ved kontrolbesøg, indeholdt ikke noget som helst bevis for, at den japanske industri fulgte en fælles prisstrategi, i det mindste for så vidt angår hjemmemarkedspriserne og dermed den normale værdi (jf. betragtning 22 og 23 i denne forordning). Endvidere vil indførelsen af samme told for alle eksporterende producenter uanset forskellige normale værdier indebære en vilkårlig behandling, som ikke vil kunne retfærdiggøres af en udokumenteret mulighed for omgåelse af tolden.

Dette krav afvises derfor.

J. OPKRÆVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD

(83) I betragtning af de betydelige dumpingmargener, der er fastlagt for de eksporterende producenter, og på baggrund af den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen, anses det for påkrævet, at de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, opkræves endeligt med en sats svarende til den endelige told -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af reklametændstikker med oprindelse i Japan. Den pågældende vare henhører under KN-kode ex 3605 00 00 (Taric-kode 3605 00 00 * 10).

I denne forordning forstås ved reklametændstikker tændstikker, der omfatter andet reklamemateriale end tændstikfabrikantens logo eller nærmere oplysninger om ham.

2. Tolden fastsættes til 43,2 % af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, (Taric-tillægskode 8900), dog med undtagelse af import af den pågældende vare, som fremstilles og eksporteres af følgende selskaber, for hvilke tolden fastsættes således:

a) 27,8 % for varer, der fremstilles og eksporteres af Daiwa Trading & Industrial Match Co. Ltd (Taric-tillægskode: 8022)

b) 9,8 % for varer, der fremstilles og eksporteres af Kobe Match Co. Ltd (Taric-tillægskode: 8023)

c) 10,3 % for varer, der fremstilles og eksporteres af Yaka Chemical Industrial Co. Ltd (Taric-tillægskode: 8024).

3. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.

Artikel 2

De beløb, for hvilke der i henhold til forordning (EF) nr. 1092/97 er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, opkræves endeligt med en sats svarende til den endelige told.

Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed, som overstiger den endelige antidumpingtold, frigives.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 15. oktober 1997.

På Rådets vegne

J. POOS

Formand

(1) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 2331/96 (EFT L 317 af 6. 12. 1996, s. 1).

(2) EFT L 209 af 2. 8. 1988, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 522/94 (EFT nr. L 66 af 10. 3. 1994, s. 10).

(3) EFT L 158 af 17. 6. 1997, s. 8.