*****

KOMMISSIONENS FORORDNING (EOEF) Nr. 3643/84

af 20. december 1984

om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold paa importen af elektroniske skrivemaskiner med oprindelse i Japan og om afslutning af antidumpingproceduren vedroerende Nakajima All Co Ltd

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets (EOEF) nr. 2176/84 af 23. juli 1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 9 og 11,

efter konsulation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. Procedure

(1) Kommissionen modtog i marts 1984 en klage indgivet af Committee of European Typewriter Manufacturers (CETMA) paa vegne af producenter, der tegner sig for stort set hele produktionen i Faellesskabet af elektroniske skrivemaskiner. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted og forvoldets vaesentlig skade som foelge heraf, hvilket ansaas for tilstraekkeligt til at begrunde ivaerksaettelsen af en procedure. Kommissionen offentliggjorde derfor en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (2) om indledning af en antidumpingprocedure vedroerende Faellesskabets import af alle former for elektroniske skrivemaskiner, henhoerende under pos. ex 84.51 A i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer 84.51 ex 14, ex 19 og ex 20, med oprindelse i Japan og indledte en undersoegelse.

(2) Kommissionen underrettede officielt de eksportoerer og importoerer, som den vidste var beroert af sagen, samt repraesentanter for eksportlandet og klagerne og gav de direkte beroerte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hoert mundtligt.

Alle de kendte producenter og eksportoerer samt nogle importoerer tilkendegav deres mening skriftligt. Nogle af de beroerte eksportoerer anmodede om at blive hoert mundtligt, hvilket blev imoedekommet.

(3) Kommissionen indhentede og efterproevede alle oplysninger, som den ansaa for noedvendige med henblik paa at traeffe en foreloebig afgoerelse og aflagde kontrolbesoeg hos:

Producenter i Faellesskabet:

- Ing. C. Olivetti & C SpA, Ivrea (Italien)

- Olympia Werke AG, Wilhelmshaven (Forbundsrepublikken Tyskland)

- Triumph-Adler Aktiengesellschaft fuer Buero- und Informationstechnik,

Nuernberg (Forbundsrepulikken Tyskland)

Eksportoerer til Faellesskabet

- Brother Industries Ltd (Nagoya)

- Canon Inc (Tokyo)

- Nakajima All Co Ltd (Tokyo og Nagano)

- Sharp Corporation (Osaka)

- Silver Seiko (Tokyo)

- TEC Tokyo Electric Co Ltd (Tokyo)

- Tokyo Juki Industrial Co Ltd (Tokyo og Yukote)

- Towa Sankiden Corporation (Tokyo)

Importoerer i Faellesskabet

- Brother International (Belgium) SA, Zellik, (Belgien)

- Brother International Maskin A/S, Ishoej (Danmark)

- Brother International GmbH, Bad Vilbel (Forbundsrepublikken Tyskland)

- Brother Office Equipment Division, Manchester (Det forenede Kongerige)

- Brother International Corporation (Irl) Ltd, Dublin (Irland)

- Canon Copier Belgium NV/SA, Diegem (Belgien)

- Canon Europa NV, Amsterdam (Nederlandene)

- Canon France, SA, Le Blanc Mesnil (Frankrig)

- Canon-Rechner Deutschland, Muenchen (Forbundsrepublikken Tyskland)

- Canon Verkoopsorganisisatie Nederland BV, Heemstede (Nederlandene)

- Canon Italia SpA, Bussolegno (Italien)

- Canon (UK) Ltd, Croydon, (Det foerenede Kongerige)

- NV SCM Europe SA, Bruxelles (Belgien)

- Olympia-Werke AG, Wilhelmshaven (Forbundsrepublikken Tyskland)

- Sharp Electronics (Europe) GmbH, Hamburg (Forbundsrepublikken Tyskland)

- Sharp Electronics (UK) Ltd, Manchester (Det forenede Kongerige)

- Silver Seiko International GmbH, Keltersbach (Forbundsrepublikken Tyskland)

- Silver Reed, Watford (Det forenede Kongerige)

- TEC Belgium SA, Bruxelles (Belgien)

- TEC France, Gentilly (Frankrig)

- TOWA Sankiden - Welco, Paris (Frankrig).

(4) Tottori Sanyo Electric Co anmodede Kommissionen om at foretage en undersoegelse paa selskabets kontorer i Japan. Da dette selskab imidlertid hverken havde fremstillet eller solgt elektroniske skrivemaskiner i undersoegelsesperioden, besluttede Kommissionen, at det ikke var paakraevet at gennemfoere en undersoegelse vedroerende dette selskab.

(5) Kommissionen anmodede om og modtog detaljerede skriftlige redegoerelser fra alle de producenter i Faellesskabet, der havde indgivet klage, alle eksportoerer og nogle importoerer og efterproevede de fremlagte oplysninger i den udstraekning, det ansaas for paakraevet.

(6) Dumpingundersoegelsen omfattede perioden fra den 1. april 1983 til den 31. marts 1984.

B. Normal vaerdi

(7) For saa vidt angaar Brother og Silver Seiko, som begge saelger en tilsvarende vare paa det japanske marked, blev den normale vaerdi foreloebig fastlagt paa grundlag af de vejede gennemsnitlige hjemmemarkedspriser for de modeller, der solgtes i betydelige maengder i Japan. For alle andre modellers vedkommende, hvor salgsmaengden paa hjemmemarkedet ikke var tilstraekkelig stor til at muliggoere fastsaettelse af en normal vaerdi paa dette grundlag, blev den normale vaerdi fastsat paa grundlag af den beregnede vaerdi.

(8) Begge eksportoerer gjorde indsigelse mod anvendelsen af hjemmemarkedspriserne til fastsaettelse af den normale vaerdi med den begrundelse, at salgsmaengden paa det japanske marked var for lille og ikke udgjorde de 5 % af eksporten til tredjelande, som de amerikanske myndigheder ville have anvendt som kriterium under tilsvarende omstaendigheder. Det paapegedes endvidere, at Kommissionen tidligere havde afvist at anvende hjemmemarkedet som grundlag for fastsaettelse af den normale vaerdi, saafremt salget paa hjemmemarkedet var beskedent i forhold til den samlede eksport.

(9) Kommissionen overvejede noeje de fremfoerte argumenter. Den er opmaerksom paa, at i henhold til GATT-reglerne og faellesskabslovgivningen er priserne paa hjemmemarkedet i eksportlandet som regel grundlaget for fastsaettelse af den normale vaerdi. Imidlertid fremgaar det af andre handelspartneres lovgivning og Faellesskabets hidtidige praksis, at saafremt salgsmaengden paa hjemmemarkedet er forholdsvis ringe, maa der tages hensyn til det forhold, at der bag fastsaettelsen af priserne paa et saadant salg kan ligge andre overvejelser end normale forretningsmaessige, og at der kan vaere tale om overskydende maengder eller saa smaa maengder, at de ikke kan anses for paa en paalidelig maade at afspejle prisfastsaettelsen i normal handel.

Kommissionen er derfor af den opfattelse, at der er et misforhold mellem salgsmaengderne paa hjemmemarkedet og til Faellesskabet, boer hjemmemarkedet ikke anvendes som grundlag for fastsaettelse af den normale vaerdi. Kommissionen har hidtil truffet afgoerelse ad hoc i saadanne sager, men finder, at der i tilfaelde som det foreliggende boer fastsaettes en taerskel, som er afgoerende for, om salget paa hjemmemarkedet boer tages i betragtning eller ej. I betragtning af Faellesskabets forretningsmaessige betydning som importmarked anser Kommissionen det for rimeligt at anvende denne taerskelvaerdi i forhold til eksporten til Faellesskabet og at fastsaette den til 5 %.

(10) I den foreliggende sag fastsatte Kommissionen den normale vaerdi paa grundlag af den beregnede vaerdi for saa vidt angaar individuelle modeller, hvis salg paa hjemmemarkedet var lig med eller mindre end 5 % af eksportmaengden til Faellesskabet. For alle andre modeller benyttede Kommissionen hjemmemarkedspriserne.

(11) For alle modeller, der eksporteres af Nakajima, TEC og Towa, og for visse modeller, som eksporteres af Brother og Silver Seiko, fastsattes den normale vaerdi foelgelig paa grundlag af den beregnede vaerdi. For de oevrige modeller, der eksporteres af Brother og Silver Seiko, fastsattes den normale vaerdi paa grundlag af hjemmemarkedspriserne.

(12) For saa vidt angaar Canon og Sharp er visse naermere oplysninger om salget paa hjemmemarkedet endnu ikke fuldt klarlagt, og den normale vaerdi blev derfor med henblik paa den foreloebige afgoerelse for alle modeller fastsat paa grundlag af den beregnede vaerdi.

(13) Brother Industries LtD (BIL) gjorde gaeldende, at de salgspriser paa hjemmemarkedet til uafhaengige forhandlere, som praktiseres af handelsselskabet Brother Sales Ltd (BSL), der er forretningsmaessigt forbundet med BIL, ikke kontrolleredes af BIL, eftersom BSL ikke er fuldt ejet af BIL. Disse priser burde derfor ikke benyttes til beregning af de normale vaerdi for BIL's eksportforretninger. BIL anfoerte endvidere, at anvendelsen af naevnte salgspriser paa hjemmemarkedet svarede til en rekonstruktion af hjemmemarkedsprisen, som der ikke er hjemmel for i Faellesskabets forordning (EOEF) nr. 2176/84. (14) Kommissionen er af den opfattelse, at BIL rent faktisk har en kontrollerende indflydelse paa BSL, eftersom alle andre aktionaerer hver isaer kun raader over meget begraensede aktieposter, og at hovedformaalet med BSL er at saelge BIL's produkter i Japan. Handelsselskabet er derfor blevet behandlet som salgsselskab for moderselskabet i Japan. Kommissionen fandt derfor, at BSL's salgspris var en sammenlignelig pris, der faktisk var betalt i »normal handel«, som defineret i artikel 2, stk. 3, litra a), i naevnte forordning, og den har derfor benyttet denne pris som grundlag for fastsaettelse af den normale vaerdi. Dette er paa ingen maade ensbetydende med en rekonstruktion af salgsprisen paa hjemmemarkedet.

(15) Det fremgik af den foreloebige undersoegelse, at Tokyo Juki's salgspriser paa hjemmemarkedet over en laengere periode og ved salg af betydelige maengder var lavere end samtlige omkostninger, baade faste og variable, som paaloeb under produktionen. Den normale vaerdi for dette selskab blev derfor fastsat paa grundlag af den beregnede vaerdi.

(16) Den beregnede vaerdi blev fastlagt paa grundlag af samtlige materiale- og fremstillingsomkostninger i oprindelseslandet, baade faste og variable, plus salgs-, administrations- og andre generalomkostninger, med et tillaeg til daekning af en fortjeneste paa 10 %, som ansaas for rimelig paa grundlag af selskabets indtjening paa hjemmemarkedet i en repraesentativ periode med overskud.

(17) For saa vidt angaar Sharp, forelaa alle de oplysninger, som var noedvendige for at kunne beregne den normale vaerdi, kun for anden halvdel af den periode, undersoegelsen vedroerte. Med hensyn til periodens foerste halvdel meddelte Sharp, at oplysningerne vedroerende materialeomkostninger var blevet tilintetgjort undtagen for den sidste maaned, i hvilken der havde fundet produktion sted, og at det var yderst vanskeligt, for ikke at sige umuligt, at indsamle oplysninger vedroerende loenomkostninger og generalomkostninger.

Kommissionen fastslog paa grundlag af andre data indsamlet i undersoegelsesperioden, at den beregnede vaerdi for den af Sharp foreslaaede periode ikke var repraesentativ for den beregnede vaerdi for hele undersoegelsesperioden. Foelgelig blev omkostningselementerne for de manglende maaneder fastsat paa grundlag af de bedste foreliggende oplysninger, dvs. den omkostningsudvikling, der var konstateret for andre eksportoerers vedkommende.

(18) Hvad angaar Sharp og Nakajima kunne fordelingen af direkte og indirekte loenomkostninger og af generalomkostninger i visse tilfaelde ikke godtages, og i stedet benyttedes en fordeling i forhold til omsaetningen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i forordning (EOEF) nr. 2176/84.

(19) Flere eksportoerer gjorde gaeldende, at deres japanske salgsorganisationers salgs-, general- og administrationsomkostninger ikke burde medtages ved fastsaettelse af den beregnede vaerdi, bl.a. fordi disse organisationer ikke gav sig af med eksportforretninger, hvorfor saadanne omkostninger direkte kunne tilskrives salget paa hjemmemarkedet, og fordi salgsorganisationerne i Japan burde sidestilles med de tilknyttede importoerer i EOEF, hvis omkostninger fratraekkes med henblik paa beregning af eksportprisen.

(20) Kommissionen finder, at saadanne udgifter boer medtages ved fastsaettelse af den normal vaerdi af foelgende grunde:

- er den normale vaerdi baseret paa salgspriserne paa hjemmemarkedet, vil disse priser, hvis de gaelder i normal handel, daekke salgsorganisationernes samlede salgs-, general- og administrationsomkostninger

- er den normale vaerdi baseret paa en beregnet vaerdi, skulle denne erstatningsmetode i henhold til Faellesskabets forordning (EOEF) nr. 2176/84 give samme resultat som naevnt ovenfor. Det fremgaar derfor udtrykkeligt af artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), at salgs-, general- og administrationsomkostningerne skal medtages.

Dette udelukker imidlertid ikke muligheden for i begge tilfaelde at foretage en efterfoelgende nedsaettelse af den fastsatte normale vaerdi med de salgs-, general- og administrationsomkostninger, som kan fradrages i henhold til artikel 2, stk. 10, litra c), hvilket ikke generelt er tilfaeldet for administrations- og generalomkostninger.

(21) Ved fordeling af produktionsomkostningerne paa de forskellige produkter baserede Tokyo Juki visse af sine beregninger paa standardproduktionen, og tallene blev foelgelig justeret af Kommissionen med henblik paa en fordeling paa grundlag af de faktiske produktionsmaengder. (22) Ved fastsaettelsen af det beloeb, der skulle medtages til daekning af salgs-, general- og administrationsomkostninger, accepterede Kommissionen ikke visse omkostningsfordelinger, som nogle selskaber havde foretaget paa grundlag af en paastaaet direkte forbindelse mellem disse generalomkostninger og det paagaeldende salg, eftersom det ikke paa tilfredsstillende maade blev godtgjort, at en saadan direkte forbindelse var til stede. De paagaeldende omkostninger blev derefter fordelt i forhold til den omsaetning, der kunne konstateres for hver af de undersoegte produkters og markeders vedkommende.

C. Eksportpris

(23) For saa vidt angaar de japanske virksomheders eksport til uafhaengige importoerer i Faellesskabet, blev eksportpriserne fastlagt paa grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for de solgte produkter.

(24) I alle andre tilfaelde, hvor der eksporteredes til datterselskaber i Faellesskabet, blev eksportpriserne beregnet paa grundlag af de priser, hvortil den importerede vare foerste gang videresolgtes til en uafhaengig koeber, idet der blev taget passende hensyn til alle omkostninger, der paaloeb mellem indfoersel og videresalg, herunder told og en fortjenstmargen paa 5 %. Denne fortjenstmargen ansaas for rimelig paa baggrund af uafhaengige importoerers fortjenstmargen paa den paagaeldende vare. De paaloebne omkostninger omfattede bl.a.:

- gratisvarer og andre salgsfremmende naturalydelser

- reklamekampagner, der finansieredes direkte af eksportoeren.

(25) Visse omkostninger, som var afholdt direkte af en eksportoer, viste sig at vedroere personale, som var stillet til raadighed af eksportoeren med henblik paa at indsamle markeds- og produktoplysninger, , der imidlertid ikke havde nogen forbindelse med det paagaeldende produkt. Der blev derfor set bort fra disse omkostninger.

D. Sammenligning

(26) For at opnaa et ensartet sammenligningsgrundlag for den normale vaerdi og eksportpriserne tog Kommissionen i paakommende tilfaelde hensyn til forskelle i salgsvilkaar, der paavirkede prisernes sammenlignelighed, og der blev taget hensyn til forskelle i kreditvilkaar, provisioner og transportomkostninger. Til alle sammenligninger anvendtes priser ab fabrik.

E. Dumpingmargen

(27) Den normale vaerdi blev generelt sammenlignet med eksportpriserne for hver enkelt transaktion. Med henblik paa Kommissionens foreloebige afgoerelse vedroerende dumping blev der imidlertid anvendt vejede gennemsnit for saa vidt angik de eksportoerer, der tegnede sig for saa mange transaktioner, at en sammenligning for hver enkelt transaktion ville have betydet en unoedig forsinkelse.

(28) Det fremgaar af den foreloebige undersoegelse af de faktiske forhold, at der finder dumping sted i forbindelse med importen af elektroniske skrivemaskiner med oprindelse i Japan, og at dumpingmargenen er lig med forskellen mellem den fastsatte normale vaerdi og prisen ved eksport til Faellesskabet.

Dumpingmargenerne er forskellige alt efter eksportoer, og den vejede gennemsnitlige margen for hver af de af undersoegelsen omfattede eksportoerer er:

Brother Industries Ltd 43,7 %

Canon Inc 33,3 %

Nakajima All Co Ltd 1,2 %

Sharp Corporation 21,1 %

Silver Seiko Ltd 26,6 %

TEC Tokyo Electric Co Ltd 6,9 %

Tokyo Juki Industrial Co Ltd 34,2 %

Towa Sankiden Corporation 20,2 %

(29) I betragtning af den saerlige situation paa markedet for det paagaeldende produkt maa den dumpingmargen, der er konstateret for saa vidt angaar Nakajima All Co Ltd, betragtes som ubetydelig, og der boer derfor ikke traeffes beskyttelsesforanstaltninger over for dette selskab.

F. Skade

(30) For saa vidt angaar dumpingimportens skadelige virkninger, fremgaar det af de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, at salget i Faellesskabet af elektroniske skrivemaskiner med oprindelse i Japan steg fra 145 277 enheder i 1982 til 368 722 enheder i loebet af det aar, der sluttede den 31. marts 1984, svarende til en stigning i de japanske eksportoerers markedsandel fra 28,0 % til 39,7 % i samme periode.

(31) Videresalgspriserne for dumpingvarerne var i undersoegelsesperioden generelt lavere end faellesskabsproducenternes priser, afhaengigt af model og marked. Selv om der i perioder ikke var tale om underbud, var importpriserne generelt mellem 11,4 og 30 % lavere end faellesskabsproducenternes priser, og i visse tilfaelde indtil 48,5 % lavere. Lavprisimporten har haft til foelge, at faellesskabsproducenternes rentabilitet er faldet betydelig. For de to producenters vedkommende, som gennem hele perioden har opnaaet fortjeneste, faldt den gennemsnitlige fortjeneste af salget med mere end 46 % mellem 1982 og det aar, der sluttede den 31. marts 1984, omend fra et lavpunkt i begge tilfaelde. Rentabiliteten ved salg af elektroniske skrivemaskiner har nu naaet et niveau, der kan indebaere risiko for, at der ikke vil blive foretaget nye investeringer i forskning, udvikling og andre faciliteter, som er af afgoerende betydning for den elektroniske skrivemaskineindustris fremtid. Paa grund af de meget lave priser finder den tredje af de paagaeldende faellesskabsproducenter det ikke muligt at oege salgspriserne til et niveau, som vil kunne give daekning for omkostningerne, og producenten lider saaledes betydelige tab.

(32) Kommissionen har undersoegt, om der er foraarsaget skade af andre faktorer, saasom omfanget af importen og priserne paa importvarer, der ikke er solgt til dumpingpriser, eller stagnation i efterspoergslen. Det er konstateret, at importen fra andre lande end Japan har vaeret stabil mellem 1982 og 1983/84, og der har ikke vaeret tale om priser, som har kunnet paafoere faellesskabsproducenterne skade. For saa vidt angaar forbruget, viste undersoegelsen, at efterspoergslen i Faellesskabet efter disse produkter steg med naesten 79 % mellem 1982 og 1983/84. I samme periode steg faellesskabsproducenternes salg paa Faellesskabets marked ikke saa hurtigt som efterspoergslen, og som foelge heraf faldt deres markedsandel fra ca. 63 % i 1982 til ca. 51 % i 1983/84.

(33) Ved vurderingen af skadens omfang tog Kommissionen hensyn til, at dumpingmargenen for Nakajima's salg til Faellesskabet var ubetydelig.

Der blev ogsaa taget behoerigt hensyn til , at hele Tokyo Juki's eksport til Faellesskabet gik til en af klagerne, og Kommissionen fastslog saaledes, at hele den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, undtagen den paagaeldende klager, havde lidt skade paa grund af denne import.

(34) Bortset fra den faktiske skade, der er forvoldt i den betragtede periode, har den foreloebige undersoegelse vist, at de japanske producenter af elektroniske skrivemaskiner har en kapacitet paa ca. 2,5 mio enheder pr. aar. Eftersom salget af alfanumeriske skrivemaskiner i Japan er begraenset, er de fleste af de elektroniske skrivemaskiner, der fremstilles i Japan, bestemt til eksport, og da markedet for dette produkt i Faellesskabet er mindre udviklet end i USA, er det meget sandsynligt, at en stor del af de japanske maskiner vil blive eksporteret til Faellesskabet i den naermeste fremtid, hvilket saaledes er en yderligere trussel om skade, som kan foejes til den faktiske skade, der allerede er forvoldt.

(35) Omfanget af dumpingimporten, dens markedsandel og de priser, hvortil dumpingvarerne udbydes til salg i Faellesskabet, har foranlediget Kommissionen til at fastslaa, at dumpingimporten af elektroniske skrivemaskiner med oprindelse i Japan saerskilt betragtet maa anses for at have paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade.

G. Faellesskabets interesser

(36) Den foreloebige undersoegelse har vist, at hele fremtiden for den industri i Faellesskabet, der fremstiller kontorudstyr, maaske afhaenger af det paagaeldende produkts levedygtighed. I betragtning af skadens omfang er Kommissionen naaet til den konklusion, at det er i Faellesskabets interesse, at der gribes ind. For at hindre, at der forvoldes yderligere skade i den resterende del af undersoegelsesperioden, boer der traeffes beskyttelsesforanstaltninger i form af en midlertidig antidumpingtold paa importen af elektroniske skrivemaskiner med oprindelse i Japan med undtagelse af maskiner, som importeres fra Nakajima All Co Ltd.

H. Tilsagn

(37) Kyushu Matsushita Electric Co Ltd (Matsushita), en producent, som ikke saelger paa det japanske marked, og som aldrig har eksporteret til Faellesskabet, anmodede om at blive undtaget for beskyttelsesforanstaltninger i forbindelse med denne vare og afgav tilsagn vedroerende sin fremtidige eksport. Til stoette for sit tilbud fremsendte selskabet foreloebige oplysninger vedroerende produktionsomkostninger for de modeller, som det har til hensigt at eksportere til Faellesskabet.

(38) Begrundelserne for, at tilsagn fra potentielle eksportoerer generelt ikke boer godtages, er anfoert i Raadets forordning (EOEF) nr. 3337/84 (1). I det foreliggende tilfaelde med Matsushita er Kommissionen af den opfatttelse, at de af selskabet forelagte oplysninger ikke er relevante for undersoegelsen, eftersom de ikke vedroerer den samme periode som den, der har vaeret grundlaget for de undersoegelser, som er gennemfoert vedroerende de japanske producenter, der eksporterede til Faellesskabet.

Da det endvidere er blevet anfoert, at det fremtidige salg til Faellesskabet vil finde sted gennem Matsushita's datterselskaber, som ikke er blevet undersoegt af Kommissionen, er det ikke muligt paa tilfredsstillende maade at fastlaegge de fremtidige eksportpriser til Faellesskabet for produkter fra Matsushita.

(39) Paa baggrund af ovenstaaende har Kommissionen efter konsultationer besluttet ikke at godtage det tilsagn der er afgivet af Matsushita. Hvis selskabet imidlertid begynder at eksportere til Faellesskabet, kan det blive relevant at anvende artikel 14 og 16 i forordning (EOEF) nr. 2176/84 vedroerende henholdsvis fornyet undersoegelse og tilbagebetaling af antidumpingtold.

I. Toldsats

(40) I betragtning af omfanget af den forvoldte skade boer tolden vaere lig med den foreloebigt fastlagte dumpingmargen.

(41) Den boer fastsaettes en frist, inden for hvilken de beroerte parter kan give deres mening til kende og anmode om at blive hoert mundtligt -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indfoeres en midlertidig antidumpingtold paa importen af elektroniske skrivemaskiner, henhoerende under pos. ex 84.51 A i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer 84.51 ex 14, ex 19 og ex 20, med oprindelse i Japan.

2. Tolden paalaegges ikke elektroniske skrivemaskiner, der fremstilles og eksporteres af selskabet Nakajima All Co Ltd, for hvilket proceduren afsluttes.

3. Tolden fastsaettes til:

1.2 // Producenter/eksportoerer // Antidumpingtold (%) // Brother Industries Ltd // 43,7 // Canon Inc // 33,3 // Sharp Corporation // 21,1 // Silver Seiko Ltd // 26,6 // TEC Tokyo Electric Co Ltd // 6,9 // Tokyo Juki Industrial Co Ltd // 34,2 // Towa Sankiden Corporation // 20,2 // Andre // 43,7

udtrykt i procent af nettoprisen, frit Faellesskabets graense, ufortoldet..

4. Gaeldende bestemmelser for told finder anvendelse.

5. De i stk. 1 omhandlede varers overgang til fri omsaetning i Faellesskabet er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.

Artikel 2

Parterne kan inden en maaned fra tidspunktet for naervaerende forordnings ikrafttraeden tilkendegive deres mening og anmode om at blive hoert mundtligt af Kommissionen, jf. dog artikel 7, stk. 4, litra b) og c), i forordning (EOEF) nr. 2176/84.

Artikel 3

Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Artikel 1 i denne forordning finder anvendelse i fire maaneder, medmindre Raadet vedtager endelige foranstaltninger inden udloebet af denne periode, jf. dog artikel 11, 12 og 14 i forordning (EOEF) nr. 2176/84.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. december 1984.

Paa Kommissionens vegne

Wilhelm HAFERKAMP

Naestformand

(1) EFT nr. L 201 af 30. 7. 1984, s. 1.

(2) EFT nr. C 83 af 24. 3. 1984, s. 4.

(1) EFT nr. L 311 af 29. 11. 1984, s. 26.