Rådets forordning (EF) nr. 1480/2003

af 11. august 2003

om indførelse af en endelig udligningstold på importen af visse elektroniske mikrokredsløb, såkaldte DRAMs (dynamic random access memories), med oprindelse i Republikken Korea og om endelig opkrævning af den midlertidige told

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 15,

under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af det rådgivende udvalg(2), og

ud fra følgende betragtninger:

A. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER

(1) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 708/2003(3) (i det følgende benævnt "forordningen om midlertidig told") blev der indført en midlertidig udligningstold på importen til Fællesskabet af visse elektroniske mikrokredsløb, såkaldte DRAMs (dynamic random access memories), med oprindelse i Republikken Korea.

(2) Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra 1. januar 2001 til 31. december 2001 ("undersøgelsesperioden"). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 1998 til udgangen af undersøgelsesperioden ("den betragtede periode").

B. EFTERFØLGENDE PROCEDURE

(3) Efter meddelelsen om de væsentligste kendsgerninger og overvejelser, der lå til grund for beslutningen om at indføre midlertidige foranstaltninger, fremsatte flere interesserede parter bemærkninger skriftligt. I overensstemmelse med artikel 11, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2026/97 ("grundforordningen") fik alle interesserede parter, der anmodede herom, mulighed for at blive hørt af Kommissionen.

(4) Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den fandt nødvendige med henblik på at træffe endelige afgørelser.

(5) Alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og overvejelser, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig udligningstold, og at der sker en endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told. De fik også en frist til at gøre indsigelse efter denne meddelelse.

(6) Der blev taget hensyn til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra parterne, og de midlertidige afgørelser er i påkommende tilfælde blevet ændret i overensstemmelse hermed.

C. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

(7) Da der ikke blev modtaget bemærkninger vedrørende definitionen af den pågældende vare og samme vare efter meddelelsen om de foreløbige undersøgelsesresultater, bekræftes konklusionerne i betragtning 8 til 11 i forordningen om midlertidig told.

D. SUBSIDIER

(8) Efter offentliggørelsen af forordningen om indførelsen af den midlertidige udligningstold fremsatte EF-producenterne, Samsung Electronics Co., Ltd ("Samsung"), Hynix Semiconductor Inc. ("Hynix"), den koreanske regering, Korea Exchange Bank ("KEB"), Korea Development Bank ("KDB"), Citibank Seoul, Woori Bank, National Agricultural Cooperative Federation ("NACF") og Shinhan Bank bemærkninger vedrørende Kommissionens konklusioner om subsidier. De foranstaltninger, hvortil der blev fremsat bemærkninger, er det syndikerede lån på 800 mio. KRW, KEIC's eksportkreditgaranti på 600 mio. USD, KDB's program for selskabsobligationer, kreditorbankernes køb af konvertible obligationer til en værdi af 1000 mia. KRW i maj 2001 og omstruktureringspakken fra oktober 2001. Da nogle generelle spørgsmål har betydning for vurderingen af alle de undersøgte foranstaltninger, gøres der i det følgende indledningskapitel rede for disse.

1. INDLEDNING

i) Finansielt bidrag fra staten

(9) Spørgsmålet om, hvad der udgør et "finansielt bidrag fra staten", er centralt for denne undersøgelse, og det er værd at gentage nogle af de vejledende principper herfor. For at et subsidie skal foreligge, skal det ifølge artikel 2 i grundforordningen først påvises, at der ydes et finansielt bidrag fra en stat. I artikel 1, stk. 3, i grundforordningen defineres "staten" som en regering eller et hvilket som helst offentligt organ inden for oprindelses- eller eksportlandets område. Ifølge artikel 2, stk. 1, litra a), nr. iv), i grundforordningen anses et finansielt bidrag fra staten også for at foreligge, når staten overdrager til eller pålægger et privat organ at gennemføre foranstaltninger, der udgør et bidrag fra staten i henhold til samme artikels nr. i), ii) og iii).

(10) Et finansielt bidrag fra en regering eller et offentligt organ er et subsidie, hvis det medfører en fordel. Hvis en enhed ikke anses for at være et offentligt organ, er det pr. definition et privat organ, og det skal påvises, at der foreligger offentlig styring, for at der skal være tale om et subsidie, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. iv).

(11) Offentligt ejerskab, selv med 100 %, betyder ikke i sig selv, at et selskab anses for at være et offentligt organ. Offentligt ejerskab uanset dettes niveau skaber heller ikke en "formodning, der skal afkræftes", om, at der er tale om et offentligt organ. Det offentlige ejendomsforholds niveau er imidlertid et vigtigt, og i nogle tilfælde det vigtigste, element i afgørelsen af, hvorvidt et offentligt organ eksisterer. Jo højere statens andel, jo mere sandsynlig er en konklusion om, at den pågældende enhed er et offentligt organ.

(12) Når selskaber er 100 % private og staten ikke er hovedaktionær, vil det normalt være vanskeligt at bestemme, at et selskab er et offentligt organ, medmindre der foreligger overbevisende dokumentation herfor. I begge disse tilfælde vil selskabet blive anset for at være et privat organ, og det vil skulle påvises, at staten "pålægger" selskabet at yde finansielle bidrag, jf. artikel 2, stk. 1, litra a), nr. iv), i grundforordningen.

(13) Hvis staten omvendt er den vigtigste aktionær i et selskab, og især hvis den er hovedaktionær, kan det pågældende selskab udmærket anses for at være et offentligt organ, hvis andre relevante kriterier er opfyldt. Disse kriterier tager højde for den opfattelse, der er implicit i ordbogsdefinitioner, at et offentligt organ er en institution, der er bemyndiget til at handle på vegne af et samfund som en regeringsenhed i modsætning til et privat organ, der antages at handle i dets ejeres interesse.

(14) De relevante kriterier, som kan tages i betragtning ved fastsættelsen af, om et givet selskab rent faktisk kan betragtes som et offentligt organ, omfatter:

a) Forfølgelse af mål for den offentlige politik; dvs. mål, der ligger uden for en privat organisations normale mandat, og som f.eks. omfatter krav om hensyntagen til nationale eller regionale økonomiske interesser, fremme af sociale mål osv. Disse kriterier kan være ikke-kommercielle i den forstand, at de strider mod det normale mål om at opnå størst mulig fortjeneste.

b) Den statslige kontrol er mere vidtgående end blot ejerskab. Jo højere grad af statsligt ejerskab, jo mere sandsynligt er det, at der udøves kontrol. Dette kan påvises ved statslig indflydelse ved udnævnelser, statens ret til at vurdere resultater og fastsætte mål, og det omfang, hvori staten skal involveres i individuelle investerings- eller forretningsbeslutninger.

(15) For så vidt angår begrebet pålæg i artikel 2, stk. 1, litra a), nr. iv), forekommer dette, når staten kræver, at et privat organ gennemfører funktioner, der normalt udføres af staten, og denne praksis ikke afviger fra den praksis, der normalt følges af en regering. Det er ikke tilstrækkeligt at påvise, at staten blot har opmuntret eller lettet sådanne aktiviteter, selv om en sådan opmuntring eller lettelse kan være en faktor, der skal overvejes.

ii) Manglende samarbejdsvilje

(16) Ved afgørelsen af, hvorvidt der er tale om et offentligt organ eller statsligt pålæg, er det undersøgelsesmyndigheden, der har bevisbyrden i tilfælde af en positiv konstatering. Sådanne konklusioner skal drages på grundlag af positive beviser, idet der skal tages hensyn til alle de kendsgerninger, som myndigheden har kendskab til; disse kendsgerninger skal afvejes med de ovenfor nævnte overvejelser. Ved overvejelsen af de pågældende kendsgerninger skal der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28 tages behørigt hensyn til visse parters manglende samarbejde i forbindelse med undersøgelsen, hvilket i nogle tilfælde har gjort det nødvendigt at benytte oplysninger fra andre kilder. I denne bestemte sag står det klart, at den koreanske regering ikke har fremlagt en række ønskede dokumenter om møder i forbindelse med Hynix' fremtid. Den koreanske regering underrettede heller ikke Kommissionen om, at sådanne møder fandt sted, til trods for klare anmodninger herom i spørgeskemaet og under kontrolbesøget. Den koreanske regering er blevet gjort bekendt med konsekvenserne af manglende samarbejde, jf. artikel 28, stk. 1 og 6, i grundforordningen. I betragtning af dette manglende samarbejde har det ud over relevante koreanske regeringsdokumenter indgivet af andre parter også været nødvendigt at benytte oplysninger fra sekundære kilder, herunder den koreanske presse. Sådanne oplysninger har været benyttet med særlig skønsomhed, den koreanske regering og Hynix har fået mulighed til at fremsætte bemærkninger til dem, og de er blevet efterkontrolleret med oplysninger fra andre uafhængige kilder, når dette har været muligt.

(17) I sine bemærkninger til den endelige meddelelse anfægtede den koreanske regering konklusionerne om, at den havde tilbageholdt vigtige oplysninger i forbindelse med visse dokumenter og møder, og at den ikke havde samarbejdet fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. Den koreanske regering hævdede, at Kommissionen havde stillet upræcise spørgsmål, og at dokumenterne og møderne ikke var omfattet af Kommissionens anmodninger. Det bemærkes, at de spørgsmål, der var stillet i spørgeskemaerne og under kontrolbesøgene om hver enkelt af de undersøgte foranstaltninger, var klare og utvetydige og specifikt henviste til enhver involvering af den koreanske regering i ethvert møde om de foranstaltninger, der var omfattet af undersøgelsen. Den koreanske regerings påstand om, at den ikke betragtede disse oplysninger som værende omfattet af de stillede spørgsmål, anses derfor ikke for at være overbevisende.

(18) Det skal også erindres, at en række koreanske banker ikke samarbejdede med Kommissionen i forbindelse med undersøgelsen. Navnlig reagerede KorAm Bank og Citibank ikke på mangelskrivelser vedrørende deres besvarelse af spørgeskemaet og afgav derfor ikke nødvendige oplysninger. Kookmin Bank, Korea First Bank og Shinhan Bank afviste at modtage besøg med henblik på kontrol af deres besvarelser af spørgeskemaerne. Alle banker blev underrettet om, at deres manglende samarbejde kan have negative følger for resultatet af undersøgelsen af deres kunde Hynix, og om, at der kan træffes afgørelser på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 28 i grundforordningen. De fik også mulighed for at fremsætte bemærkninger og blev underrettet om konsekvenserne af det manglende samarbejde. Tilsvarende må Hynix anses for delvist at have udvist manglende samarbejdsvilje i forbindelse med denne undersøgelse. Selskabets manglende tilladelse til at lade sin finansielle rådgiver samarbejde lagde alvorlige hindringer i vejen for undersøgelsen.

iii) Hynix' finansielle situation

(19) Som generel bemærkning skal det erindres, at Hynix' finansielle situation har været kritisk i de senere år, herunder undersøgelsesperioden. Selskabet var tabsgivende selv i 2000, der generelt anses for at have været et meget godt år for DRAMs-industrien. Det bemærkes, at Hynix ved udgangen af 2000 havde hæftelser til en værdi af over 9,46 mia. USD. Dette var næsten dobbelt så meget som selskabets nettoværdi og over fire gange så meget som værdien af markedskapitaliseringen af selskabet(4). Desuden forfaldt hovedparten af disse hæftelser i 2001, hvor selskabet havde alvorlige likviditetsproblemer. Selv den koreanske regering erkendte allerede i november 2000 "Hyundai Electronics' mangel på likvide midler". I starten af 2001 forudsagde investeringsanalysefirmaer som Morgan Stanley og UBS Warburg, at selskabet ikke ville være i stand til at tilvejebringe likviditet fra den interne pengestrøm eller fra salg af aktiver til at betale den gæld, der ville forfalde. I oktober 2001, hvor der blev truffet beslutning om de redningsforanstaltninger, som er genstand for denne undersøgelse, var Hynix' gæld seks gange større end selskabets egenkapital.

(20) Hynix' regnskabsmæssige nøgletal efter den såkaldte "Altman Z-score"-model, der er udarbejdet specifikt for at forudsige sandsynligheden af koreanske selskabers fallit, var i 1999-2001 langt dårligere end nøgletallene for andre koreanske virksomheder, der rent faktisk gik konkurs. Hynix-tallene var 700 % højere end tærskelniveauet for et selskab i alvorlige finansielle vanskeligheder(5). Hynix' balancelikviditet og de såkaldte "quick ratios" tydede på, at selskabets likviditet var helt util strækkelig til at dække dets forpligtelser(6). Hynix' nettofortjenstmargen, afkast af aktiver samt afkast af egenkapitalen var negative næsten hvert eneste år siden 1997, med nettomargener der lå på -24,3 % i 2000 og -93,83 % i 2001. I alle årene fra 1997 til 1999 var selskabets likviditet fra driften utilstrækkelig til at dække selv en sjettedel af dets gæld eller samlede forpligtelser. Hynix ville have behøvet en yderligere likviditet på 2000 mia. KRW i 2000 og 4500 mia. KRW i 2001 for blot at kunne tilbagebetale sin forfaldne gæld planmæssigt i denne periode. I januar 2001 oplyste UBS Warburg i en rapport, at konkursbekymringer havde trykket kursen på Hynix-aktier, og at investorerne var bekymrede for, at Hynix ikke ville have tilstrækkelig likviditet til at tilbagebetale forfalden gæld og eventuelt stå over for en konkurs, hvis selskabet ikke blev i stand til at refinansiere sin gæld.

(21) Regnskaberne for 2001 afviste også muligheden for fremtidig finansiel succes for Hynix, idet det hed, at "hele normaliseringen af selskabets drift kræver løbende støtte fra kreditorbanker, indtil salgsprisen på halvlederprodukter retter sig tilstrækkeligt". Dette viser, at Hynix såvel historisk som i fremtiden var karakteriseret ved afhængighed af finansiel bistand fra selskabets kreditorer. Hynix havde i undersøgelsesperioden nået et punkt, hvor selskabet ikke kunne finansiere sin drift med afkastet af aktiviteterne.

(22) Hynix' forværrede situation i 2001 var også afspejlet i dets kreditværdighed. I begyndelsen af januar 2001 var Hynix' kreditværdighed "investment grade BBB-" ifølge de koreanske kreditvurderingsorganisationer og "speculative grade B" ifølge Standard and Poor's. De koreanske organisationer sænkede vurderingen af Hynix til "speculative BB+" den 22. januar 2001. Standard and Poor's vurdering blev sænket til B- i marts 2001, til CCC+ i august 2001 og til "selective default" ("SD") i oktober 2001.

(23) Den højeste kreditværdighed, der tildeles af Standard and Poor's, er AAA. Dette angiver en yderst stærk evne til at opfylde finansielle forpligtelser. En kreditvurdering på AA angiver, at denne kapacitet er meget stærk. A er mere påvirkelig af negative virkninger af ændrede omstændigheder og økonomiske vilkår, men der er stadig en stærk evne til at opfylde finansielle forpligtelser. BBB angiver, at der er større sandsynlighed for, at negative økonomiske vilkår eller ændrede omstændigheder kan føre til en svækket evne til at opfylde de finansielle forpligtelser. Vurderingerne BB, B, CCC, CC og C anses for at have væsentlige spekulative karakteristika. BB-selskaber står allerede over for en betydelig løbende usikkerhed eller er udsat for negative erhvervsmæssige, finansielle eller økonomiske vilkår, der kan føre til, at selskabet ikke har tilstrækkelig kapacitet til at opfylde dets finansielle forpligtelser. For så vidt angår B vil negative erhvervsmæssige, finansielle eller økonomiske vilkår sandsynligvis skade selskabets evne til at opfylde sine finansielle forpligtelser. CCC-selskaber er i aktuel risiko for ikke at kunne foretage betalinger og afhænger af gunstige erhvervsmæssige, finansielle og økonomiske vilkår for at kunne opfylde deres forpligtelser. CC-selskaber er i aktuel risiko for ikke at kunne foretage betalinger. Kreditvurderingen C kan benyttes til at dække en situation, hvor der er indgivet konkursbegæring, eller hvor der er truffet lignende forholdsregler, men hvor betalingerne på fordringerne fortsætter. SD eller D angiver, at en finansiel forpligtelse ikke er blevet betalt. SD tildeles, når et selskab kan forventes at misligholde forpligtelser selektivt, dvs. fortsætte med at betale visse former for forpligtelser, men ikke andre. Den værste kreditvurdering er D, der normalt kun benyttes, når der rent faktisk har fundet en misligholdelse sted. Den er ikke fremadskuende som de øvrige vurderinger. Vurderingerne fra AA til CCC kan ændres ved tilføjelse af et plus- eller minustegn for at vise den relative placering inden for de vigtigste kategorier. De fire bedste kategorier, AAA, AA, A og BBB, anerkendes generelt som investeringsværdige. Vurderingen BB og derunder betegnes almindeligvis som "speculative grade". Udtrykket "junk bond" er blot et mere respektløst udtryk for denne kategori af mere risikable fordringer(7).

iv) Offentlighedens interesser

(24) Hynix' finansielle vanskeligheder forværredes betydeligt efter købet af og den efterfølgende fusion med LG Semicon Co., Ltd, i 1999. De foreliggende oplysninger tyder på, at købet i 1999 og den efterfølgende fusion mellem LG Semicon og Hynix ikke var baseret på markedsprincipper, men var påtvunget dem af den koreanske regering som led i den såkaldte "big deal"-politik. Den koreanske regering fandt, at tre halvlederselskaber ville være for mange i en situation med et svækket marked, og ønskede at begrænse antallet til to for at konsolidere og strømline selskabernes centrale kompetenceområder. Som følge af tvangskøbet og -fusionen måtte Hynix overtage LG's gæld og betale dette selskab et betydeligt beløb i overtagelsespris, hvilket næsten fordoblede Hynix' egen gæld. Det kan derfor siges, at den koreanske regering selv bidrog til Hynix' stadigt værre finansielle situation. Da Hynix' situation forværredes yderligere efter fusionen, var det en udbredt opfattelse, at den koreanske regering følte sig tvunget til at beskytte Hynix mod konkurs, da den havde ansvar for at tage sig af "big deal"-selskaber(8).

(25) De foreliggende oplysninger tyder også på, at den koreanske regering anså Hynix for alt for vigtig for den koreanske økonomi til, at selskabet kunne få lov til at gå ned. Hynix tegnede sig for 4 % af Koreas eksport i 2001. Selskabet beskæftigede 24000 personer og et langt større antal i leverandør- og aftagerindustrierne. Halvledere var udpeget som en af de strategiske eksportorienterede koreanske industrier, hvilket også var grunden til den tvungne fusion efter den koreanske regerings "big deal"-politik.

(26) I november 2002 afsluttede Koreas Grand National Party ("GNP") en undersøgelse af den koreanske regerings dårlige forvaltning af midler i de senere år. Den omfattede et betydeligt afsnit om redningen af Hynix og andre Hyundai-selskaber(9). Den koreanske regering erklærede, at redningen af disse selskaber var et betydeligt tilbageskridt for dens bestræbelser for at indføre markedsbaserede reformer. Den koreanske regering bemærkede, at hvis markedsprincipperne skulle følges, skulle Hyundai-gruppens datterselskaber og herunder Hynix have været bundet af samme markedsprincipper som andre virksomheder med problemer. Ikke desto mindre tvang myndighederne finansielle institutioner til at yde lån til Hyundai-gruppen og mobiliserede banker og andre institutioner, som var finansieret af regeringen, eller hvori den havde investeret, til at fremskaffe betydelige beløb til Hyundai-gruppen. For så vidt angår specielt Hynix fastslog GNP, at den koreanske regering havde tilført Hynix offentlige midler med omkring 13700 mia. KRW (10,3 mia. USD). GNP fandt også, at den af den koreanske regering fremtvungne fusion af Hynix og LG Semicon havde ført til Hynix' senere vanskeligheder; denne fusion havde efter GNP's opfattelse fundet sted fuldstændig uden hensyntagen til markedsprincipperne. Som forsvar for den koreanske regerings foranstaltninger til finansiering af Hynix anførte en regeringsembedsmand, at regeringen kun gjorde, hvad der var nødvendigt for at redde selskaber, som var strategisk vigtige for Korea.

2. SKATTERESERVEFONDE, SKATTEFRITAGELSE OG SKATTEFRADRAG

(27) Efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger blev der ikke fremsat nogen bemærkninger, der kunne ændre konklusionerne i betragtning 17 til 25 i forordningen om midlertidig told. Disse undersøgelsesresultater bekræftes derfor. Da de subsidier, der konstateredes for Samsung, var ubetydelige, bør der ikke indføres endelig udligningstold mod dette selskab.

3. SYNDIKERET LÅN PÅ 800 MIA. KRW (JANUAR 2001)

(28) I forordningen om midlertidig told konkluderedes det foreløbigt, at der var utilstrækkeligt bevis til positivt at konkludere, at der forekom et subsidie, og det besluttedes derfor, at dette program ikke var udligningsberettiget. Nogle interesserede parter ved uenige med denne konklusion og anmodede om, at de foreløbige konklusioner blev taget op til fornyet overvejelse. De fremfører, at under normale markedsvilkår ville et selskab, der befandt sig i samme finansielle situation som Hynix, ikke have opnået finansiering fra kommercielle långivere.

(29) En interesseret part fremførte, at Hynix ikke var kreditværdig på tidspunktet for foranstaltningen, og at den koreanske regerings påbud var den eneste mulige forklaring på kreditorernes beslutning om at yde Hynix nye lån. De mente, at lånet derfor medførte en fordel for Hynix og burde have været udlignet fuldt ud. Ydermere fremførte samme interesserede part, at det syndikerede lån også medførte en fordel for Hynix, fordi selve lånet ikke kunne være blevet ydet uden Financial Supervisory Commission's(10) ("FSC") selektive fritagelse for retlige lånegrænser. Den koreanske regering pålagde FSC at hæve de retlige lånegrænser for visse banker for at sikre, at der var nok deltagere til at tilvejebringe lånet på 800 mia. KRW.

(30) Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told er der indhentet nye oplysninger om den koreanske regerings påbud til FSC om at hæve den lovlige lånegrænse for nogle af de banker, der deltog i det syndikerede lån. Kommissionens foreløbige konklusioner om denne foranstaltning bør derfor revurderes i lyset af disse nye oplysninger. De interesserede parter, Hynix og den koreanske regering, blev specifikt opfordret til at fremsætte bemærkninger til disse nye oplysninger, og der blev taget hensyn til deres bemærkninger ved genovervejelsen af denne foranstaltning.

(31) Det hedder i artikel 35 i den koreanske banklov, at "ingen finansiel institution må yde kreditter, der overstiger 25/100 af den pågældende finansielle institutions egenkapital, til samme individ, selskab og person, eller 20/100 til samme individ eller selskab"(11). FSC kan imidlertid godkende overskridelse af disse lofter på grundlag af artikel 20, stk. 3, i gennemførelsesbestemmelserne til bankloven, der anfører specifikke tilfælde, hvor en sådan godkendelse kan gives. Uden FSC-godkendelse kan banker ikke overskride de lovlige lånegrænser, der er fastsat i bankloven.

(32) Den 28. november 2000 blev et brev fra Finans- og Økonomiministeriet, som var underskrevet af ministeren, sendt til formanden for Korea Export Insurance Corporation ("KEIC") og formanden for KEB. I brevet fremsendes resultaterne af drøftelserne om "at lette Hyundai Electronics' likviditetsproblemer"(12), der var et punkt på økonomiministrenes møde samme dag (28. november). Brevet beordrer modtagerne til at sikre, at disse resultater opnås fuldt ud. Det hedder endvidere i brevet, at hjælpeforanstaltningerne for Hynix blev indledt af Financial Supervisory Service. Brevet beordrer KEB til at anmode om en forhøjelse af kreditlofterne på vegne af kreditorfinansinstitutionerne, som i henhold til resultaterne af økonomiministrenes drøftelser skulle være genstand for en særlig godkendelse fra FSC. Ministeren pålagde derved KEB en forpligtelse til at anmode om forhøjelsen og FSC en forpligtelse til at godkende en sådan ansøgning.

(33) I december 2000 indgav KEB en anmodning om godkendelse af denne forhøjede kreditgrænse for finansiering af Hynix og indgav lignende anmodninger for Korea First Bank ("KFB") og KDB. I FSC-afgørelsen er det forklaret, at disse banker havde til hensigt at yde et syndikeret lån og en D/A-facilitet (dokumenter mod acceptstøttede lån) til Hynix. FSC godkendte disse anmodninger på grundlag af artikel 20, stk. 3, nr. 1.3. i gennemførelsesbestemmelserne. Denne bestemmelse tillader FSC at hæve grænserne, "når den erkender, at det er uundgåeligt for den industrielle udvikling ... eller det nationale livs stabilitet". Denne bestemmelse er en bestemmelse om offentlighedens interesser og viser, at den koreanske regering anså tildelingen af den ekstra kredit for at være et spørgsmål om offentlighedens interesser.

(34) Det bemærkes, at ifølge referatet af det relevante FSC-møde godkendte FSC-kommissærerne forøgelsen af kreditloftet for Hynix-finansieringen, fordi Hynix var for stort og vigtigt et selskab til at gå konkurs. Det hedder i referatet: "Halvlederindustrien er en strategisk industri; efter Hynix' fusion med LG Semicon i 1999 stod selskabet for 20 % af verdensmarkedet for halvledere og for 4 % af Koreas eksport. Hynix beskæftiger 24000 ansatte i denne erhvervsgren, og der er mere end 2500 andre involverede virksomheder med over 150000 ansatte. En støtte til det syndikerede lån og D/A-finansieringen vil forbedre Koreas internationale konkurrencedygtighed. For at fremme elektronikindustripolitikken finder FSC det derfor i den bedste interesse at hæve loftet."(13)

(35) Det bemærkes, at uden forhøjelsen af kreditlofterne ville det have været umuligt for de tre ovennævnte banker at deltage i det syndikerede lån. De ville have misligholdt deres forpligtelser i henhold til bankloven. Ved at pålægge FSC at godkende forhøjelsen og ved at pålægge KEB at anmode om en sådan forhøjelse havde den koreanske regering reelt pålagt bankerne at forhøje lånene på en måde, der ellers ville have været umulig i henhold til den koreanske banklovgivning. Det var klart, at kreditgrænserne skulle hæves for at tilvejebringe finansieringen til Hynix. Da den koreanske regering og Hynix blev opfordret til at specifikt at fremsætte bemærkninger til de nye oplysninger om den koreanske regerings påbud med hensyn til en forhøjelse af kreditgrænserne, angav ingen af dem i deres bemærkninger, at Hynix ville have haft mulighed for at benytte sig af en anden finansieringskilde på tidspunktet for foranstaltningerne. Ingen af parterne nævnte heller ikke en sådan mulighed på noget andet tidspunkt af undersøgelsen.

(36) I overensstemmelse med konklusionerne i betragtning 55 til 59 i forordningen om midlertidig told, der herved bekræftes, anses KDB for at være et offentligt organ, jf. artikel 1, stk. 3, i grundforordningen. For så vidt angår KEB og KFB anses deres deltagelse i det syndikerede lån med hver et beløb på 100 mia. KRW for at være påbudt af den koreanske regering for at opnå et politisk mål om at lette Hynix' vanskelige finansielle situation af hensyn til den industrielle udvikling. De er derfor i denne sag blevet pålagt af den koreanske regering at varetage en funktion, der normalt påhviler den koreanske regering. Det forhold, at denne særlige gennemførelsesbestemmelse blev benyttet, viser også, at en forhøjelse af kreditgrænserne blev anset for at være i offentlighedens interesse. Desuden fremgår det af den koreanske regerings indgriben, at ydelsen af den ekstra kredit var et spørgsmål om offentlighedens interesse, der falder inden for normal statslig praksis. Bankernes deltagelse i det syndikerede lån opfylder derfor de i betragtning 15 nævnte kriterier. De pågældende foranstaltninger udgør derfor et finansielt bidrag fra staten i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i), for KDB og artikel 2, stk. 1, litra a), nr. iv), for KEB og KFB.

(37) I henhold til artikel 5 i grundforordningen beregnes det udligningsberettigede subsidiebeløb udtrykt ved den fordel, som modtageren har opnået. De tre bankers deltagelse i det syndikerede lån medfører en fordel for Hynix svarende til det beløb, hvormed de lovbestemte lånelofter er blevet overskredet, da dette er det beløb, som Hynix kun kunne modtage som følge af en forøgelse af lofterne. Hvis lofterne ikke var blevet hævet, ville de pågældende banker ikke have ydet Hynix disse beløb. Der var intet, der tydede på, at Hynix havde adgang til nogen anden tilsvarende finansieringskilde på tidspunktet for foranstaltningerne. De beløb, der overstiger kreditlofterne, anses derfor for at være subsidier. Da disse subsidier er ad hoc-foranstaltninger, der kun er indrømmet et enkelt selskab, er de specifikke i henhold til artikel 3 i grundforordningen og derfor udligningsberettigede. Det bemærkes imidlertid, at KDB's og KEB's andele af det syndikerede lån allerede er udlignet som led i foranstaltningerne fra oktober 2001. For at undgå, at de medregnes to gange, er disse foranstaltninger derfor ikke udlignet i forbindelse med det syndikerede lån fra januar 2001. For så vidt angår KFB's andel af lånet, der ligger ud over den lovbestemte lånegrænse, tyder de foreliggende oplysninger på, at fordelene som følge af en forøgelse af lånelofterne vil være ubetydelige. Det er derfor ikke udligningsberettiget i dette tilfælde.

4. EKSPORTKREDITGARANTIER PÅ 600 MIO. USD FRA KEIC (JANUAR 2001)

(38) I forordningen om midlertidig told konkluderedes det foreløbigt, at der var utilstrækkeligt bevis til positivt at konkludere, at der forekom et subsidie, og det besluttedes derfor, at denne foranstaltning ikke var udligningsberettiget. Nogle interesserede parter var uenige med denne konklusion og anmodede om, at de foreløbige konklusioner blev taget op til fornyet overvejelse.

(39) En interesseret part fremførte, at den udligningsberettigede fordel af foranstaltningen ikke skulle baseres på de præmier, der betaltes af Hynix, således som det var sket i forordningen om midlertidig told. Denne part argumenterede i stedet for, at fordelen burde baseres på, at Hynix ikke ville have opnået en forhøjelse af kreditgrænsen på markedet. Den var kun i stand til at opnå denne forhøjelse af kreditloftet, fordi den koreanske regering pålagde KEIC (Korea Export Insurance Corporation) at garantere for stigningen.

(40) Det bemærkes, at ifølge de foreliggende oplysninger hævede bankerne kun D/A-lofterne, fordi denne forhøjelse var garanteret af KEIC. Den yderligere kredit var afhængig af garantien. I forordningen om midlertidig told blev den præmie, som Hynix betalte for garantien, undersøgt, men det blev konkluderet, at der ikke forekom noget subsidie i denne forbindelse. På tidspunktet for de midlertidige foranstaltninger var der ingen overbevisende dokumentation for, at den koreanske regering havde pålagt KEIC at stille den pågældende garanti. I spørgeskemaerne var den koreanske regering blevet anmodet om at give detaljerede oplysninger om regeringens eller embedsmænds engagement i garantistillelsen for Hynix, herunder oplysninger om relevante møder. Der blev især anmodet om en redegørelse for den rolle, som Finansial Supervisory Service(14) ("FSS"), havde spillet i processen. De samme spørgsmål blev stillet til den koreanske regering, FSC/FSS og KEIC under kontrolbesøget. I deres besvarelser angav disse parter, at hverken den koreanske regering eller FSC/FSS havde lov til at gribe ind i beslutningsprocessen vedrørende støtten til Hynix-garantien.

(41) Siden offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told, er der imidlertid fremkommet nye oplysninger om den koreanske regerings rolle med hensyn til at pålægge KEIC at stille garanti for forhøjelsen af D/A-faciliteten med 600 mio. USD. De foreløbige konklusioner om denne foranstaltning bør derfor revurderes i lyset af disse nye oplysninger. De interesserede parter, Hynix og den koreanske regering, blev specifikt opfordret til at fremsætte bemærkninger til disse nye oplysninger, og der blev taget hensyn til deres bemærkninger ved genovervejelsen af denne foranstaltning.

(42) I overensstemmelse med konklusionerne i betragtning 32 i forordningen om midlertidig told, der herved bekræftes, anses KEIC for at være et offentligt organ. Som beskrevet i betragtning 32 sendte finans- og økonomiministeren desuden et brev til formændene for KEIC og KEB. Som andet punkt i brevet hedder det: "For så vidt angår tilvejebringelsen af D/A-støttede lån vil KEIC midlertidigt påtage sig forsikringen af balancen af de ikke-omsatte D/A". Et tilsvarende brev, der opfordrede KEIC til "at træffe fornødne foranstaltninger" blev sendt til KEIC's administrerende direktør den 30. november 2000 af handels-, industri- og energiministeren.

(43) Endnu et brev blev den 10. januar 2001 sendt til de samme personer, nemlig formanden for KEIC og formanden for KEB. Dette brev var underskrevet af tre koreanske ministre, nemlig finans- og økonomiministeren, handels-, industri- og energiministeren og planlægnings- og budgetministeren. Brevet redegjorde for resultaterne af drøftelserne om købet af Hynix D/A på økonoministrenes møde den 9. januar 2001. Resultaterne var følgende: "(1) Lad KEIC forsikre de Hynix A/D, som kreditorbankerne har købt den 30. juni 2001 med indtil 600 mio. USD. (2) Med hensyn til den mangel på reservebetalingskapacitet i KEIC-fonden, der kan opstå i denne forbindelse, vil der blive ydet støtte fra en særskilt finansieringskilde". Den koreanske regering forpligtede sig derved til at kompensere KEIC, hvis den blev nødt til at udbetale garantien og ikke kunne gøre dette af sine egne risikoreserver.

(44) De foreliggende oplysninger viser, at KEIC's holdning på daværende tidspunkt var, at Hynix var teknisk insolvent. En højt placeret KEIC-leder erklærede imidlertid på bestyrelsesmødet den 1. december 2000, at "vi støttede denne transaktion efter påbud fra industri- og ressourceministeren"(15). Flere ministre beordrede således KEIC til at sikre D/A-forhøjelsen. I betragtning 35 er der redegjort for de offentlige politiske årsager til denne beslutning som udtrykt af FSC på det møde, hvor foranstaltningerne blev diskuteret. KEIC støttede kun disse foranstaltninger på grund af regeringens anvisninger. Da de banker, der hævede loftet, kun gjorde dette på betingelse af, at forhøjelsen var garanteret, var garantien en afgørende forudsætning for lånet. Lånet blev derfor givet som resultat af garantien.

(45) Garantien blev således stillet af KEIC som følge af den koreanske regerings specifikke påbud om at forfølge det offentlige politiske mål at lette Hynix' vanskelige finansielle situation af hensyn til den industrielle udvikling. Selv om KEIC er et offentligt organ, blev den derfor specifikt pålagt af den koreanske regering at varetage en funktion og følge en praksis, der normalt påhviler den koreanske regering. Garantien udgør derfor et finansielt bidrag fra staten i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i) og iv), i grundforordningen. Denne garanti medførte en fordel for Hynix, da selskabet uden garantien ikke ville have haft mulighed for at opnå D/A-forhøjelsen på 600 mio. USD. Samtidig viste den koreanske regerings garanti for, at KEIC ville blive kompenseret i tilfælde af misligholdelse, at den af Hynix betalte præmie ikke kunne dække KEIC's risiko i forbindelse med at garantere D/A-forhøjelsen, og den var derfor en ikke-kommerciel handling. Den koreanske regering dækkede reelt risikoen for manglende betaling fra Hynix uden at anmode om kompensation herfor. Ifølge de foreliggende oplysninger ville bankerne ikke have tilvejebragt D/A-faciliteten uden garantien. Der er desuden ingen oplysninger om, at Hynix kunne have fremskaffet tilsvarende finansiering fra andre kilder. Denne dækning af garantien uden betaling af en tilsvarende præmie anses derfor for at have medført en fordel for Hynix, jf. artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. I betragtning af bestemmelserne i artikel 6, litra c), i grundforordningen er dækningen af D/A-forhøjelsen reelt et tilskud, da der ikke kunne være opnået noget sammenligneligt lån på markedsvilkår uden garantien. Fordelen for Hynix og derfor subsidiebeløbet er det beløb, som udgøres af D/A-forhøjelsen, nemlig 600 mio. USD.

(46) I sine bemærkninger til den endelige meddelelse fremførte den koreanske regering og Hynix, at KEIC ikke ydede finansiering til Hynix, kun forsikring, og at Hynix betalte markedsrenter til bankerne for D/A-finansieringen. Den fordel, som foranstaltningerne medførte for Hynix, burde derfor have været forskellen i omkostninger mellem det beløb, som Hynix betalte for D/A-finansieringen, og det beløb, selskabet skulle have betalt uden garantien fra KEIC. Det bemærkes, at fordelen for Hynix er hele beløbet for de lån, der helt eller delvist ikke ville være blevet ydet uden garantien fra KEIC, der blev sikret af den koreanske regering. Der var intet, der tydede på, at Hynix på daværende tidspunkt havde adgang til alternativ finansiering uden garanti, og Hynix har aldrig nævnt denne mulighed. Der er derfor intet sammenligningsgrundlag for den omkostningssammenligning, som parterne ønskede. Desuden betalte Hynix ingen ekstra præmie for den koreanske regerings totale sikring af de samlede lånebeløb. Under disse omstændigheder anses fordelen for Hynix for at være det samlede garantibeløb, der sikredes af den koreanske regering.

(47) Da D/A-faciliteten er en eksportkreditfacilitet og derfor afhængig af eksportresultater, er subsidiet på 600 mio. USD specifikt i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a), og derfor udligningsberettiget. Da subsidiet er et eksportsubsidie, skal subsidiebeløbet fordeles på eksportomsætningen i overensstemmelse med afsnit F, litra b), nr. i) i Fællesskabets retningslinjer for beregningen af subsidiebeløbet i forbindelse med undersøgelser vedrørende udligningstold ("retningslinjerne")(16). Efter samme beregningsmetode som beskrevet i betragtning 67 og 108 i forordningen om midlertidig told, men ved fordeling af subsidiet på eksportomsætningen i stedet for på den samlede omsætning, da det pågældende subsidie er et eksportsubsidie, udgør subsidiet 5,1 %.

5. KDB'S PROGRAM FOR SELSKABSOBLIGATIONER (JANUAR 2001)

(48) Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig udligningstold fremsatte Hynix, den koreanske regering og KDB bemærkninger til Kommissionens konklusioner med hensyn til KDB's program for selskabsobligationer.

a) Den fordel, som foranstaltningen medfører

(49) Hynix, den koreanske regering og KDB fremførte for det første, at KDB-programmet havde til sigte midlertidigt at tilvejebringe en foranstaltning med henblik på at normalisere obligationsmarkedet og ikke medførte en fordel for Hynix. De fremførte, at der ikke var nogen fordel, da programmet blev udstrakt til Hynix på gældende markedsvilkår og til gældende markedsrente. Hynix fremførte også, at da det opnåede det syndikerede lån i januar 2001 og ny kapitel gennem udstedelse af globale indskudsbeviser i maj 2001, kan det ikke hævdes, at det ikke kunne refinansiere sine obligationer gennem markedet.

(50) For så vidt angår argumentet om, at KDB-programmet ikke medførte nogen fordel for Hynix, da programmet blev udstrakt til dette selskab til gældende markedsvilkår, bemærkes det, at ifølge de oplysninger, som KDB afgav i sin besvarelse af spørgeskemaet, var renten efter konvertering til nye obligationer udstedt i henhold til KDB-programmet betydeligt lavere end den oprindelige rente. For så vidt angår de obligationer, der blev udstedt i januar 2001, var forskellen omkring 50 % lavere, hvilket svarer til 10 procentpoint. Dette var til trods for, at under normale markedsvilkår har obligationer, der refinansieres, fordi det forventes, at selskabet ikke vil indfri dem, en højere rente, der afspejler den højere forventede risiko i forbindelse med indfrielsen(17). De foreliggende oplysninger tyder derfor på, at de rentesatser, der fandt anvendelse i forbindelse med KDB-programmet, ikke svarede til markedsrenten.

(51) For så vidt angår argumentet om, at Hynix kunne refinansiere sine obligationer via markedet, navnlig gennem det syndikerede lån og udstedelsen af globale indskudsbeviser i maj, bemærkes det, at obligationer og lån er meget forskellige instrumenter og ikke direkte kan sammenlignes. Det koreanske obligationsmarked anvendte yderst strenge betingelser i 2001, og selskaber med en middelgod kreditvurdering kunne ikke refinansiere deres obligationer på markedet. Som nævnt i betragtning 61 i forordningen om midlertidig told erkendte den koreanske regering selv dette i sin besvarelse af spørgeskemaet. Dette fremgår også af andre dokumenter(18). Fra og med juli 2000 blev finansieringsvilkårene på obligationsmarkedet betydeligt strammet. Dette afspejlede investorernes voksende følsomhed over for kreditrisikoen ved selskaber i lyset af det stærke fald i den økonomiske vækst og overskudsudbuddet af obligationer udstedt i 1998 eller tidligere, som nærmede sig deres forfaldstidspunkt. Dette førte til en udbredt "kamp for kvalitet" på det lokale obligationsmarked(19). I sin besvarelse af spørgeskemaet anførte den koreanske regering også, at selve årsagen til etableringen af KDB-programmet var at bistå nogle selskaber med moderat kreditvurdering med at refinansiere deres obligationer, der var ved at forfalde, da dette ikke ville have været muligt på markedet. Desuden bemærkes det, at Hynix' kreditværdighed blev sænket fra "investment grade BBB-" til "speculative grade BB+" den 22. januar 2001, hvilket gjorde selskabets stilling endnu vanskeligere i denne forbindelse.

(52) Spørgsmålet om, hvorvidt Hynix kunne have refinansieret sine obligationer på et udenlandsk obligationsmarked, må også behandles. Der foreligger imidlertid ingen oplysninger, der tyder på, at dette ville have været muligt. Hynix har ikke nævnt en sådan mulighed under undersøgelsen og har heller ikke angivet, at det havde forsøgt at refinansiere sine obligationer på et udenlandsk obligationsmarked. Det bemærkes, at den "speculative rating B", som blev tildelt Hynix af det internationale kreditvurderingsselskab Standard and Poor's i januar 2001 heller ikke støtter en sådan mulighed.

(53) Hynix havde obligationer til en værdi af mere end 3000 mia. KRW, der forfaldt i 2001(20). Selskabet modtog et syndikeret lån på 800 mia. KRW fra dets kreditorbanker i januar 2001. Det bemærkes imidlertid, at det havde anmodet om et lån på 1000 mia. KRW, men bankerne var kun villige til at låne det 800 mia. KRW. En del af dette beløb, nemlig 300 mia. KRW, var som nævnt i betragtning 30 til 37 ydet efter anvisning fra den koreanske regering, som havde beordret FSC til at hæve de lovfastsatte udlånsgrænser for visse banker, der ikke havde lov til at låne Hynix penge uden denne indgriben fra regeringens side. Det samme gælder også for disse banker efter indrømmelsen af det syndikerede lån: Det var forbudt dem at låne Hynix penge, medmindre deres udlånslofter igen var blevet hævet for en specifik transaktion. Det bemærkes, at der blandt disse tre banker var to store Hynix-kreditorer, KEB og KDB. Dette viser, at Hynix havde nået grænsen for sine muligheder for at opnå banklån. Intet tyder på, at Hynix ville have været i stand til at låne yderligere midler i betragtning af de meget betydelige beløb, som det ville have behøvet for at indfri dets forfaldne obligationer. I forbindelse med undersøgelsen nævnte Hynix heller ikke muligheden for at tilvejebringe - eller blot forsøge herpå - den nødvendige finansiering i form af et lån fra andre banker på markedet på tidspunktet for foranstaltningerne.

(54) For så vidt angår bankernes deltagelse i KDB-programmet bemærkes det, at de foreliggende oplysninger viser, at FSC den 4. januar 2001 kollektivt fritog alle de banker, som deltog i KDB-programmet, for lånelofterne. FSC erklærede, at den fritagelse, der blev givet i januar 2001 i forbindelse med deltagelse i KDB-hasteprogrammet, var forskellig fra andre fritagelser, idet FSC gav forudgodkendelse for alle banker på grundlag af en samlet ansøgning indgivet af KDB, der er et koreansk regeringsorgan(21). Bankernes deltagelse i KDB-programmet var derfor kun mulig på grund af fritagelsen, der i dette særlige tilfælde blev indrømmet ved anvendelse af stor smidighed ved fortolkningen af gennemførelsesbestemmelserne, der gjorde det muligt for FSC at fritage for overholdelse af lånelofterne under visse betingelser.

(55) De foreliggende oplysninger tyder også på, at bankerne ikke deltog i KDB-programmet ud fra kommercielle overvejelser, men var blevet pålagt dette af den koreanske regering, der var bekymret over de makroøkonomiske konsekvenser af Hynix' eventuelle konkurs(22). Dette kan ses af eksemplet med KFB: KFB, der er 51 % ejet af US Newbridge Capital, afviste den koreanske regerings opfordring til at deltage i KDB-programmet den 4. januar 2001. KFB fandt, at en øget kredit til Hynix ikke var forretningsmæssigt begrundet. KFB's administrerende direktør erklærede, at beslutningen var baseret på strenge principper om at være fortjenstgivende. Køb af insolvente selskabers obligationer ville give banken yderligere ledelsesmæssige problemer(23). FSS fremførte, at det endnu en gang ville anmode KFB om at støtte Hyundais obligationer. Hvis banken igen nægtede, og dette førte til fallit for forbundne selskaber, ville FSS holde banken ansvarlig(24). Da KFB vedblev med at være imod, advarede FSS om, at KFB ved ikke at give efter bragte sig i fare for at miste kunder(25). Dagen efter, at KFB havde afvist den koreanske regerings krav, trak regeringsorganet 77 mio. USD ud af sin konto i KFB(26). Ifølge Bloomberg truede den koreanske regering endda med at forlange, at KFB's vigtigste erhvervskunder ophørte med at gøre forretninger med banken(27). Endelig gav KFB efter for den koreanske regerings forlangender og deltog i foranstaltningerne. Det skal erindres, at KFB ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, idet banken ikke tillod et kontrolbesøg med henblik på at efterprøve dens besvarelser af spørgeskemaet (se betragtning 18).

(56) For så vidt angår udstedelsen af globale indskudsbeviser erkendes det, at Hynix rejste penge på kapitalmarkedet gennem dette instrument i juni 2001. Imidlertid var 80 % af dets obligationer, som var finansieret gennem KDB-programmet, allerede forfaldet og overtaget af KDB før dette tidspunkt. Udstedelsen af globale indskudsbeviser var derfor ikke til hjælp for så vidt angår disse obligationer, og der måtte findes en anden måde at finansiere dem allerede fra januar 2001. Udstedelsen af globale indskudsbeviser er derfor ikke som sådan et tegn på, at Hynix ville have haft adgang til kapitalmarkederne i januar 2001. Uden KDB-programmet ville Hynix desuden allerede have været fallit som følge af manglende indløsning af disse obligationer på tidspunktet for udstedelsen af de globale indskudsbeviser. Det bemærkes også, at Hynix' aktiepriser som nævnt i betragtning 73 til 76 i forordningen om midlertidig told kollapsede næsten omgående efter udstedelsen i juni 2001, og de investorer, der købte aktier i Hynix, led betydelige tab. Denne mulighed for at rejse kapital var derfor udelukket, især i betragtning af at Hynix' samlede hæftelser stadig udgjorde 7200 mia. KRW i juli 2001.

(57) Timingen af foranstaltningerne er en vigtig faktor. Det skal understreges, at investorernes beslutning om at købe globale indskudsbeviser i Hynix i juni kan have været påvirket af det forhold, at hovedparten af Hynix' forfaldne passiver var blevet fjernet af det af den koreanske regering inspirerede KDB-program mellem januar og juni 2001. KDB-programmet var kendt og var genstand for megen offentlig omtale. Udbudsmaterialet for de globale indskudsbeviser i Hynix henviser også til "den forventede fortsatte disponibilitet af 2900 mia. KRW under KDB-programmet til refinansiering af forfaldne obligationer i 2001". Investorernes beslutning om at investere i Hynix i juni 2001 kan derfor meget vel have været påvirket af troen på, at den koreanske regering fortsat ville sikre, at Hynix ikke gik fallit(28). Dette punkt er også omhandlet i betragtning 44 i forordningen om midlertidig told. De foreliggende oplysninger tyder derfor på, at KDB-programmet kan have påvirket investorernes beslutning om at investere i Hynix i juni 2001.

(58) For så vidt angår Hynix' argument om, at dets obligationer blev videresolgt i obligations- og låneforpligtelsesprogrammet på samme vilkår som andre deltagende selskabers obligationer, skal det bemærkes, at vilkårene for det eksisterende obligations- og låneforpligtelsesprogram(29) var meget forskellige og ikke kunne benyttes af Hynix.

(59) Obligationsforpligtelsesprogrammet blev etableret for at øge obligationsfinansieringen af forholdsvis små selskaber med lavere kreditværdighed. Hynix kunne på grund af sin størrelse ikke have benyttet sig af dette program. Desuden kunne Hynix ikke have solgt samme mængde obligationer til programmet på grund af koncentrationsgrænserne, der kun tillod, at højst 10 % af den obligationspulje, der støttede en given obligations- eller låneforpligtelse, var fra samme selskab. Det bemærkes også, at KDB købte alle Hynix-obligationer, selv dem, der angiveligt var bestemt for obligationsforpligtelsesprogrammet. Selv efter afslutningen af KDB-programmet havde KDB stadig Hynix-obligationer, der var beregnet på salg til obligationsforpligtelsesfonde. KDB forsinkede også salget af obligationerne til obligationsforpligtelsesfonde og bevarede kontrollen med obligationerne i KDB-programmet selv efter, at de var placeret i obligationsforpligtelsesfonde, og dirigerede deres omlægning til nye langfristede obligationer, da Hynix ikke kunne indløse dem på forfaldstidspunktet. Korea Credit Guarantee Fund ("KCGF")(30) øgede også garantitærsklen på obligationsforpligtelser fra 34 % til 53 % for at tage højde for inddragelsen af KDB-programmet. Det kan derfor ikke hævdes, at de normale vilkår og betingelser for programmer blev anvendt på Hynix-obligationerne. De blev faktisk behandlet meget anderledes.

(60) Den måde, hvorpå KDB-programmet blev gennemført, er også meget forskellig fra den måde, hvorpå sammenlignelige transaktioner ville være blevet gennemført på markedet. Ifølge KDB-programmet købte KDB alle forfaldne obligationer, konverterede dem til meget lavere rente end pålydende for de oprindelige obligationer og placerede 20 % af dem hos kreditorbankerne og 70 % i obligations- og låneforpligtelser. De anvendte betingelser var desuden væsentligt anderledes end for obligations- og låneforpligtelsesprogrammet, herunder anvendelse af øget statsgaranti. Obligationerne blev ikke solgt ved udbud til offentligheden, men gennem privat anbringelse hos eksisterende kreditorer. Dette svarer ikke til refinansiering af obligationer på markedsvilkår.

(61) KDB hævdede også, at KDB-programmet ikke var et subsidie, da KDB træffer sine afgørelser om finansiering og fondsudnyttelse på kommercielt grundlag og driver overskudsrettet virksomhed med fokus på selskabsfinansiering.

(62) For så vidt angår KDB's argument om, at KDB-programmet ikke er et subsidie som følge af arten af KDB's aktiviteter, bemærkes det, at der i betragtning 55 til 59 i forordningen om midlertidig told blev redegjort for årsagerne til, at den af KDB ydede finansiering er et finansielt bidrag fra staten, jf. artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i), i grundforordningen. Da KDB i sine bemærkninger ikke har fremlagt nye beviser, der kan ændre vurderingen i forordningen om midlertidig told, bekræftes konklusionerne i betragtning 55 til 59 i nævnte forordning.

(63) På grundlag af betragtning 50 til 62 kan det konkluderes, at KDB-programmet medførte en fordel for Hynix, idet det også skal tages i betragtning, at selskabet ikke havde adgang til tilsvarende finansiering på markedet. Hynix var ikke i stand til at finansiere sine forfaldne obligationer gennem banklån, da det havde udtømt sine muligheder for at opnå lån som følge af sit allerede store engagement hos kreditorbankerne og sin svage finansielle situation, der ikke tillod nogen anden bank at yde selskabet yderligere kredit. Refinansiering af obligationerne på obligationsmarkedet var ikke mulig på grund af selskabets dårlige kreditværdighed, der ikke tillod markedet at acceptere dets forfaldne obligationer, hvilket den koreanske regering indrømmede i sin besvarelse af spørgeskemaet. Konklusionerne i betragtning 61 i forordningen om midlertidig told vedrørende tilstedeværelsen af en fordel og derfor et subsidie bekræftes derfor.

b) Specificitet

(64) For det andet fremførte Hynix, den koreanske regering og KDB, at KDB-programmet ikke var specifikt. Ifølge Hynix havde Kommissionen ikke ved en analyse af vilkårene og betingelserne for programmet forklaret, hvorfor den fandt, at det blotte faktum, at flere Hyundai-selskaber deltog i programmet, kan anses for bevis for specificitet for så vidt angår Hynix. Hynix fremførte også, at KDB-programmet ikke var specifikt, da Hynix-obligationer blev videresolgt i obligations- og låneforpligtelsesprogrammet på samme vilkår som andre deltagende selskabers obligationer.

(65) Som nævnt i betragtning 62 til 64 i forordningen om midlertidig told konkluderedes det, at KDB-programmet retligt set ikke var specifikt i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen, men at det ikke desto mindre de facto var specifikt i henhold til artikel 3, stk. 2, litra c), i grundforordningen, da tre af de fire kriterier i denne bestemmelse var opfyldt: Programmet anvendes af et begrænset antal virksomheder, det anvendes i overvejende grad af visse virksomheder, og der ydes uforholdsmæssigt store subsidier til visse virksomheder. Da det ikke er hævdet, at programmet retligt var specifikt, er en yderligere analyse af programmets vilkår og betingelser ikke relevant. Antallet af firmaer, der potentielt er berettigede til at være omfattet af programmet, er imidlertid relevant. For så vidt angår de facto-specificitet konkluderes det, at programmet kun blev benyttet af seks selskaber, hvoraf fire tilhørte Hyundai-gruppen, og at Hynix brugte 41 % af programmets midler. Det bemærkes, at de foreliggende oplysninger viser, at mere end 200 koreanske selskaber kunne have opfyldt programmets udvælgelseskriterier. På baggrund af denne gruppe af potentielle deltagere, den store andel af Hyundai-selskaber blandt deltagerne samt det forhold, at en betydelig del af programmets samlede midler var blevet benyttet af Hynix, opfylder klart specificitetskriterierne i grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra c).

(66) Den koreanske regering og KDB fremførte også, at udvælgelsen af deltagende selskaber havde været gennemsigtig og objektiv, og at det kun var en tilfældighed, at et stort antal Hyundai-selskaber havde deltaget i programmet.

(67) I spørgeskemaerne blev både den koreanske regering og KDB anmodet om at fremlægge referaterne af de møder, hvor udvælgelsen af selskaberne til programmet var blevet drøftet, samt en kopi af den afgørelse, hvorved Hynix var blevet udvalgt, med angivelse af begrundelsen for dette valg. Både den koreanske regering og KDB erklærede, at der aldrig var blevet udarbejdet sådanne dokumenter, og at de derfor ikke var tilgængelige(31). Det var derfor ikke muligt at kontrollere, hvordan udvælgelsesprocessen var blevet gennemført, og hvordan udvælgelsesorganet, Creditor Financial Institutions Council(32) ("CFIC"), havde benyttet sin skønsret ved udvælgelsen af deltagerne.

(68) Det fremgår af de foreliggende oplysninger, at den koreanske regering åbent benyttede et skøn til at forhåndsudvælge Hynix som modtager og til at koncentrere fordelen på Hyundai-selskaber. Det bemærkes, at KDB i en pressemeddelelse bekendtgjorde, at det ville købe Hynix' forfaldne obligationer både i januar og i de efterfølgende måneder, selv før Hynix officielt var blevet udvalgt til at deltage i programmet(33). Ifølge de oplysninger, der er afgivet af KDB, beslutter CFIC desuden hver måned særskilt, hvilke obligationer der skal refinansieres. Det er bemærkelsesværdigt, at KDB allerede først i januar kunne meddele, at det vil refinansiere Hynix-obligationer i de kommende måneder.

(69) Efter at deltagerne i programmet var blevet offentliggjort, blev der rejst megen kritik af den manglende gennemsigtighed og den manglende undersøgelse af deltagernes berettigelse i forbindelse med udvælgelsesprocessen(34). Andre selskaber, f.eks. datterselskaber af Hanwha- og Hanjin-gruppen og Dongkuk Steel, befandt sig i en tilsvarende situation som Hynix med hensyn til kreditværdighed (BBB) og antallet af obligationer, der forfaldt på samme tidspunkt, men de blev ikke udvalgt til at deltage i programmet. Udvælgelsesmyndighederne gav ingen forklaring eller begrundelse herfor.

(70) Af ovennævnte årsager konkluderes det, at ud over, at kriterierne i artikel 3, stk. 2, litra c), i grundforordningen er opfyldt i den aktuelle sag som konkluderet af Kommissionen i betragtning 63 og 64 i forordningen om midlertidig told, konkluderes det også, at KDB-programmet de facto er specifikt på grund af et yderligere kriterium i artikel 3, stk. 2, litra c), nemlig den måde, hvorpå den tildelende myndighed har udøvet skønsbeføjelser ved beslutningen om at yde et subsidie.

c) Tilbagetrækning af et subsidie

(71) For det tredje hævder Hynix, at da KDB-programmet kun varede i et år, udgør dette en tilbagetrækning af programmet, og det kan derfor ikke give anledning til indførelse af udligningstold i henhold til artikel 15, stk. 1, i grundforordningen.

(72) Det bemærkes, at KDB-programmet er et ikke-tilbagevendende engangssubsidie, der medfører en fordel for selskabet som sådan. Der kan derfor ikke være tale om tilbagetrækning i denne forbindelse. I sagen om PET-spåner fra Indien(35), som Hynix påberåbte sig som et relevant fortilfælde, var subsidiet et tilbagevendende subsidie knyttet til eksport af den pågældende vare. Da eksportsubsidieprogrammet blev afsluttet, opnåede den eksporterede vare ikke længere fordel af subsidiet. Subsidiets art var derfor meget anderledes, og sagen om PET-spåner er ikke relevant for vurderingen af KDB-programmet.

(73) Da den fordel, der følger af KDB-programmet, er et ikke-tilbagevendende subsidie fordelt over en periode på fem år, er subsidiet derfor ikke trukket tilbage i henhold til grundforordningens artikel 15, stk. 1, ved en afslutning af programmet, da det allerede var blevet ydet, og denne ydelse vil fortsætte med at medføre en fordel i tildelingsperioden.

d) Beregning af subsidiebeløbet

(74) For så vidt angår beregningen af subsidiebeløbet fremførte både Hynix og den koreanske regering, at Kommissionen skulle have sammenlignet programmets rentesatser med markedsrenten og ikke behandlet lån som tilskud. For det andet fremførte Hynix, at KDB kun påtog sig 10 % af de refinansierede obligationer, og at kun disse obligationer bør betragtes som et subsidie. Da KDB-obligationerne senere blev omlagt i oktober 2001, bør de desuden ikke medregnes i subsidiebeløbet to gange.

(75) For så vidt angår den første bemærkning vedrørende sammenligningen af rentesatser gjorde Kommissionen i betragtning 66 i forordningen om midlertidig told rede for årsagerne til dens konklusion om ikke at benytte en sammenligning mellem rentesatser til at fastslå subsidiebeløbets størrelse. Ifølge grundforordningens artikel 5 fastsættes subsidiet på grundlag af den fordel, som modtageren har opnået. Som nævnt i betragtning 50 til 63 opnåede Hynix ikke fordel på grund af de rentesatser, der anvendtes i KDB-programmet, men fordi det uden KDB-programmet ville have været tvunget til at indløse sine obligationer, hvilket ville have medført selskabets konkurs, da det ikke havde likviditet hertil. Der var ingen anden tilgængelig finansieringskilde for Hynix, og ifølge de foreliggende oplysninger synes dette at være årsagen til, at KDB-programmet blev etableret i første omgang. Fordelen for Hynix blev opnået ved, at KDB købte selskabets forfaldne obligationer i stedet for, at selskabet selv gjorde det, da der ikke var nogen markedsaktør, som var villig til at skaffe Hynix midler til at finansiere denne operation. Det beløb, som KDB ydede i finansiering til at købe Hynix-obligationer, anses derfor for at udgøre subsidiet.

(76) For så vidt angår behandlingen af lån som tilskud må situationen vurderes ud fra den tildelende myndigheds synsvinkel på tidspunktet for foranstaltningerne. Det er fastsat i retningslinjernes afsnit E, litra b), v), at hvis det på tidspunktet for tildelingen af et lån allerede er klart for den tildelende myndighed, at den ikke vil gendrive sine penge, skal lånet anses for et tilskud. Selv om KDB's finansiering i henhold til programmet ikke er helt det samme som et "lån", er der i det foreliggende tilfælde tale om en meget tilsvarende situation, så de samme principper bør gælde. Spørgsmålet er, hvorvidt KDB havde grund til at antage, at det ville genvinde sin finansiering eller ej. De foreliggende oplysninger viser, at på det tidspunkt, hvor KDB påtog sig Hynix' gæld, stod det klart, at KDB ikke ville gendrive de penge, det havde brugt på at købe Hynix-obligationerne. De foreliggende oplysninger viser faktisk, at KDB slet ikke regnede med at gendrive sine udgifter. Det beløb, der var afsat til det samlede KDB-program, var oprindelig 6200 mia. KRW, hvoraf KDB allerede havde afsat næsten halvdelen, nemlig 2900 mia. KRW, til køb af Hynix-obligationer. Programmet blev ikke etableret med henblik på at give overskud eller opnå ligevægt, men der blev blot afsat et betydeligt beløb til køb af de udvalgte selskabers forfaldne obligationer. Selv hvis KDB havde forventet at gendrive sine udgifter, var det desuden klart på det tidspunkt, hvor denne finansiering blev ydet, at Hynix ikke ville være i stand til at tilbagebetale beløbet til KDB. Hynix havde allerede en meget stor gæld, grunden til, at KDB var nødt til at gribe ind, var, at Hynix ikke havde penge til at betale sine forfaldne obligationer og ikke havde mulighed for at tilvejebringe det pågældende beløb på markedet på det tidspunkt, hvor obligationerne forfaldt. Det skal også bemærkes, at det beløb, der påtænktes brugt af staten til køb af Hynix-obligationer, var betydeligt i forhold til Hynix' omsætning; 2900 mia. KRW svarede til mere end 70 % af Hynix' omsætning i 2001.

(77) I løbet af programmets anvendelsesperiode blev det klart, at Hynix ikke ville være i stand til at tilbagebetale denne nye finansiering, idet selskabets stilling blev undersøgt månedligt i forbindelse med bankernes beslutninger om, hvilke obligationer der skulle købes hver måned. Hynix' kreditværdighed blev allerede sænket den 22. januar 2001, umiddelbart efter at det var blevet optaget i programmet, og igen i marts under programmets løbetid. Den "speculative grade", der blev tildelt Hynix sidst i januar, skulle allerede have været taget i betragtning, da januar-beslutningen om køb af obligationer blev truffet. I marts 2001 blev Hynix' kreditværdighed nedsat til B-, hvilket ifølge betingelserne for KDB-programmet faktisk burde have medført, at selskabet ikke kunne deltage i dette. I begge disse måneder blev Hynix-obligationer imidlertid refinansieret af KDB uanset selskabets forværrede situation som afspejlet i dets faldende kreditværdighed. Der er desuden ingen beviser for, at KDB faktisk havde gendrevet mere end de beløb, som Hynix skulle have betalt i henhold til betingelserne for programmet(36). I de foreløbige konklusioner blev der taget hensyn til disse beløb, der blev fratrukket som beskrevet i betragtning 65 i forordningen om midlertidig told.

(78) Med hensyn til det andet argument fremførte Hynix, at KDB kun var i besiddelse af 10 % af de refinansierede obligationer, og at kun disse obligationer bør betragtes som et subsidie. Det skal erindres, at et subsidie er et finansielt bidrag fra staten, som medfører en fordel. Som allerede nævnt i betragtning 48 i forordningen om midlertidig told er det første skridt i programmet, at KDB køber alle de forfaldne obligationer, der henhører direkte under programmet(37). Den fordel, der opnås af Hynix som følge af det finansielle bidrag, består i, at KDB køber disse obligationer for Hynix: KDB's finansielle bidrag skulle ved en normal transaktion på markedsvilkår være afholdt af Hynix. Fordelens størrelse afgør subsidiebeløbet. Det forhold, at KDB ifølge programbetingelserne selv i sidste ende kun skal besidde 10 % af obligationerne, kan ikke ændre denne konklusion, da KDB på forhånd tilvejebragte et meget større beløb og herved påtog sig de risici og forpligtelser, der følger med købet af alle de refinansierede obligationer.

(79) Hynix fremførte for det tredje, at da KDB-obligationerne senere blev omlagt i oktober 2001, bør de ikke medregnes i subsidiebeløbet to gange. Det bemærkes, at en kontrol af de foreliggende oplysninger viste, at 59,4 mia. KRW af de obligationer, der er omfattet af programmet, rent faktisk indgik i ombytningen af gæld med aktiekapital. Dette beløb blev fratrukket det samlede beløb for foranstaltningerne fra oktober 2001(38) som forklaret i betragtning 166. Hynix fremførte også, at en del af de KDB-obligationer, som bankerne var i besiddelse af, indgik i de konvertible obligationer, som bankerne købte i juni 2001. Det beløb, der vedrørte KDB-obligationerne, skulle derfor trækkes fra beløbet for de konvertible obligationer for at undgå, at det blev medregnet to gange. Det bemærkes, at det samlede beløb, for hvilket der blev købt konvertible obligationer i juni 2001, blev ombyttet til egenkapital i oktober 2001, og at hele det konvertible obligationsbeløb, herunder KDB-obligationerne, derfor er fratrukket, jf. betragtning 166.

(80) På grundlag af betragtning 50 til 79 konkluderes det, at KDB-programmet medførte en fordel for Hynix, da selskabet ikke havde adgang til tilsvarende finansiering på markedet. Hynix var ikke i stand til at finansiere sine forfaldne obligationer gennem banklån, da selskabet havde udtømt sine muligheder for at modtage sådanne lån, og da refinansiering af obligationerne på obligationsmarkedet ikke var mulig på grund af dets dårlige kreditværdighed. Den finansiering, der blev tilvejebragt gennem KDB-programmet, udgør derfor et subsidie i henhold til artikel 2 i grundforordningen. Subsidiet findes de facto at være specifikt for Hynix og derfor udligningsberettiget i henhold til artikel 3, stk. 2, litra c), i grundforordningen. Ifølge artikel 5 i grundforordningen er subsidiebeløbet den opnåede fordel, hvilket er det beløb, der er ydet i finansiering i henhold til programmet. Konklusionerne i betragtning 67 i forordningen om midlertidig told og det deri fastsatte subsidiebeløb på 4,9 % for KDB-programmet bekræftes derfor.

6. KREDITORBANKERS KØB AF OBLIGATIONER FOR 1000 MIA. KRW OG FØRSTE UDSKYDELSE AF GÆLD (MAJ 2001)

(81) I forordningen om midlertidig told konkluderedes det foreløbigt, at der var utilstrækkeligt bevis til positivt at konkludere, at der forekom et subsidie, og det besluttedes derfor, at dette program ikke var udligningsberettiget. Nogle interesserede parter var uenige med denne foreløbige konklusion og anmodede om, at den blev taget op til fornyet overvejelse. En interesseret part fremførte, at de betingelser, der gjaldt for Hynix, ikke var i overensstemmelse med selskabets daværende finansielle situation og derfor ikke var baseret på markedsvilkårene. Ifølge denne part påvirkede den koreanske regering også kreditorbankerne og foranstaltningernes succes.

(82) En anden interesseret part fremførte, at Hynix som følge af sine finansielle vanskeligheder ikke ville være blevet reddet i maj 2001 uden den koreanske regerings indgriben, og at regeringen specifikt pålagde Hynix' kreditorer at deltage i obligationskøbet. Til støtte for denne påstand henviste denne part til et møde indkaldt af den koreanske regering den 10. marts 2001 mellem embedsmænd fra regeringen, formændene for Hyundais kreditorbanker, embedsmænd fra FSC og Hynix' formand.

(83) I de spørgeskemaer, der blev sendt til den koreanske regering, blev den spurgt, om den eller noget andet offentligt organ var involveret i bankernes beslutningsproces med hensyn til gennemførelsen af foranstaltningerne fra maj 2001. Det samme spørgsmål blev stillet i spørgeskemaerne til bankerne. Der blev også anmodet om referater af alle møder med deltagelse af den koreanske regering eller andre offentlige embedsmænd. Alle parter svarede, at den koreanske regering ikke på nogen måde var involveret i omstruktureringsprocessen i maj. Oplysninger vedrørende sådanne kontakter forelå derfor ikke, og de kunne hverken behandles under undersøgelsen før de foreløbige konklusioner eller verificeres under kontrolbesøgene.

(84) Efter offentliggørelsen af de foreløbige undersøgelsesresultater forelagde de interesserede parter oplysninger fra sekundære kilder, herunder artikler fra pressen, der tydede på, at der rent faktisk havde været tale om sådanne kontakter. Disse oplysninger henviste til møder, der havde fundet sted på bestemte datoer, og til kontakter mellem bankerne og embedsmænd fra FSS og FSC. De interesserede parter, Hynix og den koreanske regering blev navnlig opfordret til at gennemgå disse oplysninger og fremsætte bemærkninger til dem. Parterne var ikke i stand til at afvise disse nye oplysninger. De indrømmede faktisk begge udtrykkelig, at repræsentanterne for FSS havde været til stede på mødet den 10. marts 2001 og havde haft kontakter med banker i forbindelse med disse foranstaltninger, således som det fremgik af de nye oplysninger.

(85) Det bemærkes, at de nye oplysninger og de interesserede parters bekræftelse af, at de var korrekte, stred mod de erklæringer, der var blevet afgivet af den koreanske regering, FSC's og FSS' embedsmænd og de involverede banker i de tidligere faser af undersøgelsen. Den koreanske regering og bankerne har vedvarende fastholdt, at hverken regeringen eller andre offentlige embedsmænd på nogen måde var involveret i foranstaltningerne fra maj 2001, og at FSC og FSS kun har tilsynsførende funktioner i forbindelse med finansielle institutioner og ikke greb ind i bankernes daglige drift. En sådan tilbageholdelse af oplysninger anses for at have lagt hindringer i vejen for undersøgelsen som omhandlet i grundforordningens artikel 28, hvori det fastsættes, at der i sådanne tilfælde kan træffes afgørelser på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. De pågældende parter blev underrettet om konsekvenserne af deres manglende samarbejdsvilje. Det skal også bemærkes, at Hynix' daværende finansielle rådgiver, Citibank Seoul, ikke samarbejdede i fuldt omfang i forbindelse med undersøgelsen. Citibank har forklaret, at dette manglende samarbejde skyldtes Hynix' indgriben. Citibank, der var Hynix' finansielle rådgiver på tidspunktet for foranstaltningerne, var i besiddelse af vigtige oplysninger om såvel Hynix' finansielle situation som de foranstaltninger, der blev undersøgt. Ved ikke at tillade Citibank at samarbejde og derved forhindre en undersøgelse af de oplysninger, som Citibank rådede over, anses Hynix for selv at have lagt alvorlige hindringer i vejen for undersøgelsen. I betragtning af parternes manglende samarbejdsvilje med hensyn til at afgive oplysninger om foranstaltningerne fra maj 2001 og de nye oplysninger, som er fremkommet efter de foreløbige foranstaltninger, og som parterne ikke har afvist, er det passende at tage de foreløbige undersøgelsesresultater op til fornyet overvejelse i lyset af disse nye oplysninger og på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.

(86) Kendsgerningerne i deres helhed tyder på, at den koreanske regering allerede fra november 2000 havde pålagt banker og andre institutioner at træffe foranstaltninger for at lette Hynix' likviditetsproblemer og fremme elektronikindustripolitikken. Dette er blevet bekræftet for så vidt angår alle de foranstaltninger, der er omhandlet i de tidligere dele af denne forordning. Det bemærkes også, at Hynix' finansielle situation forværredes i årets løb til trods for de trufne foranstaltninger. I marts 2001 var selskabets kreditværdighed faldet til B-. Der er derfor ingen grund til at antage, at den koreanske regering under disse forværrede omstændigheder pludselig ville indstille sin støtte til Hynix. Tværtimod er det rimeligt at antage, at den fortsatte med at støtte Hynix, særlig da selskabets forværrede finansielle situation betød, at det ikke havde adgang til alternative finansieringskilder på markedsvilkår.

(87) Som allerede nævnt i forbindelse med vurderingen af de tre tidligere undersøgte foranstaltninger havde Hynix allerede i januar 2001 udtømt sine muligheder for at opnå banklån på grund af sit store engagement hos sine vigtigste kreditorbanker og sin dårlige kreditværdighed. I marts 2001 var selskabets kreditværdighed endnu lavere og dets gæld større som følge af den af den koreanske regering pålagte forhøjelse af kreditlofterne for visse banker. Det havde ikke betalt renter og afdrag på det syndikerede lån, det havde fået i januar 2001, og dets hæftelser vedblev med at stige til trods for alle de foranstaltninger, der var truffet for at afhjælpe dets situation. Under disse omstændigheder er der intet, der tyder på, at Hynix ville have været i stand til at opnå et lån på markedsvilkår. Hynix nævnte ikke denne mulighed under proceduren, og selskabet har heller anført, at det så meget som forsøgte at få yderligere lån hverken fra det koreanske eller fra udenlandske markeder.

(88) De foreliggende oplysninger viser, at bankerne ikke synes at have haft kommercielle grunde til at købe for 1000 mia. KRW konvertible obligationer fra Hynix i juni 2001. De foreliggende oplysninger viser, at obligationerne blev købt for at give Hynix likviditet til at dække dets eksisterende forpligtelser. Bankerne erkendte allerede i begyndelsen af maj 2001, at Hynix ikke var i stand til at betale af på sin gæld. I Creditor Financial Institutions Council's resolution af 7. maj 2001 erklæres det, at Hynix ikke kunne opfylde sine forpligtelser vedrørende det syndikerede lån for første kvartal af 2001, og at det var meget sandsynligt, at det samme også ville være tilfældet i andet kvartal. Dette erklæredes at være en misligholdelse i henhold til låneaftalens artikel 12. For at undgå dermed forbundne problemer såsom kombineret misligholdelse blev låneaftalens artikel 11 imidlertid ikke anvendt for første og andet kvartal 2001. Bankerne friholdt således reelt Hynix fra følgerne af misligholdelsen af låneaftalen. De ydede ikke desto mindre stadig ny finansiering ved at købe de konvertible obligationer i juni 2001.

(89) Flere af Hynix' kreditorbanker forhøjede også deres hensættelser til tab på lån til Hynix(39). Før deltagelsen i købet af konvertible obligationer i juni 2001 forøgede KorAm Bank, Hana Bank, Shinhan Bank og Kookmin Bank deres hensættelser til tab på lån til Hynix med 25 %. I tredje kvartal 2001 havde disse banker klassificeret 60 % eller derover af deres lån til Hynix som misligholdte. Det skal erindres, at tre af disse banker ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen (se betragtning 18).

(90) Bankerne købte de konvertible obligationer den 20. juni 2001. Det bemærkes, at Hynix' aktiepriser var faldet betydeligt mellem midten af juni og den 20. juni 2001. Til trods for dette købte bankerne de konvertible obligationer, selv om det på daværende tidspunkt må have stået klart for dem, at de ikke ville gendrive deres penge(40). I løbet af en måned pådrog bankerne sig meget store tab på obligationerne. Hynix' aktiepriser var faldet kraftigt, og bankerne bogførte visse dele af antagelsesprisen på konvertible obligationer fra Hynix som tab i deres regnskaber for ultimo juni 2001.

(91) Det fremgår af de oplysninger, som blev modtaget efter offentliggørelsen af de midlertidige foranstaltninger og ikke afvist af parterne, at der var kontakt mellem kreditorbankerne og offentlige embedsmænd fra marts til maj 2001. Ifølge disse oplysninger blev det i betragtning 82 omhandlede møde den 10. marts 2001 indkaldt for at få bankerne til at støtte virksomhederne i Hyundai-gruppen(41). Selv om nogle banker var tøvende over for at yde støtte til Hynix, da de var bekymrede over faldet i ekstern troværdighed og overtrædelse af kreditlofter, blev de alligevel overtalt hertil af finansembedsmænd fra den koreanske regering(42). Den 24. april 2001 rapporteredes det, at Hyundais kreditorsammenslutning havde besluttet ikke at købe konvertible obligationer for 1000 mia. KRW som ønsket af Hynix. Hynix havde ingen likviditet til at betale sine forfaldne gældsposter, og indtægterne fra udstedelsen af de konvertible obligationer - 1000 mia. KRW - skulle benyttes til at afdrage den eksisterende gæld. Formændene for kreditorbankerne, herunder KEB, KDB og Chohung Bank, holdt et møde den 23. april 2001, hvor de fleste deltagere var imod at acceptere konvertible obligationer for 1000 mia. KRW(43). Samme dag anmodede den administrerende direktør for Citibank, der på daværende tidspunkt var Hynix' finansielle rådgiver og arrangør af foranstaltningerne fra maj, formelt om finansiel støtte til Hynix fra den koreanske regering, og FSC's formand gav udtryk for støtte hertil. På denne baggrund blev det rapporteret, at finansiel støtte til Hynix, herunder accept af konvertible obligationer, var blevet mere sandsynlig(44). Det skal erindres, at Citibank heller ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen (se betragtning 18).

(92) Det blev meddelt, at KorAm Bank (en af de banker, der ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen) afviste at overtage sin andel af de konvertible obligationer på 1000 mia. KRW, fordi Hynix ikke havde afgivet en erklæring om at gøre sit bedste for at mindske sin gæld. Det bemærkes, at der var rapporter, der tydede på, at FSS som reaktion herpå erklærede, at den ikke ville tilgive banken, hvis den ikke ville deltage, og tilføjede, at den ville træffe alvorlige foranstaltninger mod banken såsom undlade at godkende nye finansielle instrumenter og underkaste banken strengere revision. Efter denne advarsel omstødte KorAm Bank sin beslutning og deltog i købet af konvertible obligationer(45).

(93) I betragtning af, at hvis parterne ikke samarbejder, skal de endelige konklusioner baseres på de foreliggende faktiske oplysninger, skal yderligere oplysninger, selv om disse kommer fra sekundære kilder, ses i denne sammenhæng. Det bemærkes, at en af de oprindeligt undersøgte foranstaltninger var en påstået garanti fra SGICO (Seoul Guarantee Insurance Corporation) på konvertible Hynix-obligationer for 600 mia. KRW, som skulle købes af investeringsselskaber. Det blev under undersøgelsen bekræftet, at dette obligationskøb aldrig fandt sted, og at der derfor ikke blev stillet noget garanti(46). Der blev imidlertid ikke gjort rede for årsagerne til den fejlslagne transaktion. Det bemærkes, at der er rapporter om, at bankerne på daværende tidspunkt krævede, at hvis de skulle købe konvertible obligationer, skulle investeringsselskaberne gøre det samme, da bankerne ikke selv ville bære hele den finansielle byrde. Investeringsselskaberne afviste at købe Hynix-obligationer, idet de fremførte, at det var almindelig kendt, at obligationerne var insolvente, og at de ikke ville være i stand til at sælge dem på daværende tidspunkt, hvor de kæmpede for at genvinde markedets tillid. Ifølge rapporterne erklærede investeringsselskaberne, at de ikke ville kunne undgå at blive kritiseret for at investere deres kunders penge i et insolvent selskab, hvilket kunne føre til sagsanlæg mod dem. Hvis finansmyndighederne under disse omstændigheder tvang investeringsselskaberne til at acceptere de nye selskabsobligationer til en værdi af flere milliarder KRW, kunne hele kredsen af investeringsselskaber blive insolvent(47). På grundlag af ovenstående ser det ud til, at bankerne siden begyndelsen af marts 2001 deltog i alle diskussionerne om de foranstaltninger, der blev indført i maj 2001, og at de var bekendt med investeringsselskabernes argumenter og årsagerne til, at de afviste at tegne sig for obligationerne. Bankerne havde også selv nogle uger tidligere besluttet ikke at acceptere købet af konvertible obligationer og havde erkendt, at Hynix ikke var i stand til at betale renter og afdrag på selskabets eksisterende gæld.

(94) Efter at de interesserede parter var blevet underrettet om disse oplysninger, indrømmede de, at en embedsmand fra FSS havde været til stede på et møde, og at der efterfølgende havde været kontakter mellem FSC/FSS og bankerne. Det blev forklaret, at FSS-embedsmanden kun var til stede som observatør for at handle som vidne for kreditorerne forud for en finansieringsforpligtelse og ikke for at påvirke kreditorbankerne eller deres beslutning om at yde Hyundai-selskaber yderligere kredit. Det blev også forklaret, at der kun var foretaget "opfølgende telefonsamtaler" mellem embedsmændene fra FSS/FSC og bankerne i forbindelse med FSC/FSS' normale tilsyns funktion. Da parterne havde tilbageholdt vigtige oplysninger, indtil de var blevet konfronteret hermed, og havde lagt hindringer i vejen for undersøgelsen ved at pålægge andre parter ikke at samarbejde, er det imidlertid vanskeligt at finde disse forklaringer helt overbevisende. Desuden viser de foreliggende oplysninger, at den embedsmand, der deltog i mødet den 10. marts, var FSC's næstformand, dvs. en højtplaceret person. I overensstemmelse med artikel 28 i grundforordningen, der gør det muligt at træffe afgørelser på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i tilfælde af manglende samarbejdsvilje hos parterne, konkluderes det derfor, at bankerne ikke frit og uafhængigt traf beslutning om at købe konvertible obligationer ud fra forretningsmæssige overvejelser, men var blevet pålagt at købe obligationerne af den koreanske regering. Oplysningerne fra de ovenfor nævnte sekundære kilder støtter denne konklusion.

(95) I sine bemærkninger til den endelige meddelelse fremførte den koreanske regering, at der skulle tages hensyn til, at private investorer havde købt globale indskudsbeviser fra Hynix til en værdi af 1,25 mia. USD i juni 2001, og at bankernes beslutning om at købe konvertible Hynix-obligationer var i overensstemmelse med forretningsmæssige overvejelser. Det bemærkes, at disse investorer må have været påvirket af forventningen om, at det af den koreanske regering styrede KDB-program fortsat kunne benyttes til at refinansiere Hynix' hæftelser ved disses udløb. Disse investorer havde desuden ikke samme indsigt i Hynix' situation som kreditorbankerne. Det er derfor ikke urimeligt at konkludere, at bankernes beslutning om at foretage investeringer skulle have været anderledes end den beslutning, der blev truffet af investorer i de globale indskudsbeviser.

(96) På grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger konkluderes det derfor, at bankernes beslutning om af købe konvertible Hynix-obligationer til 1000 mia. KRW ikke blev truffet på grundlag af forretningsmæssige overvejelser, men som følge af anvisninger fra den koreanske regering, der fulgte offentlige politiske mål. Det beløb, for hvilket der blev købt konvertible obligationer, udgør derfor et finansielt bidrag fra staten i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i) og iv), i grundforordningen. Dette køb medførte en fordel for Hynix i størrelsesordenen 1000 mia. KRW, købsprisen for obligationerne, da selskabet ikke havde adgang til sammenlignelige midler på markedet. Hynix' situation var forværret yderligere siden januar 2001, og det havde ingen mulighed for at opnå et tilsvarende lån fra markedet. Det beløb, der blev tilvejebragt gennem købet af konvertible obligationer til 1000 mia. KRW, anses derfor for at være et subsidie i henhold til artikel 2 i grundforordningen. Da det er et ad hoc-subsidie, der kun er indrømmet et enkelt selskab, er det specifikt i henhold til artikel 3 i grundforordningen og derfor udligningsberettiget.

(97) I henhold til artikel 5 i grundforordningen beregnes det udligningsberettigede subsidiebeløb udtrykt ved den fordel, som modtageren har opnået. De konvertible obligationer, der blev købt af kreditorbankerne, var rentegivende og skulle ved deres forfaldstidspunkt tilbagebetales af Hynix. De er derfor sammenlignelige med et lån. Ifølge artikel 6, litra b), i grundforordningen skal det først undersøges, om et tilsvarende lån kunne opnås på markedsvilkår, og i så fald vil fordelen være forskellen mellem rentesatserne. Som nævnt i betragtning 87 var det ikke muligt for Hynix at opnå noget sammenligneligt lån i maj 2001. Fordelen som følge af obligationskøbet må derfor fastsættes på et andet grundlag.

(98) Ifølge afsnit E, litra b), v), i retningslinjerne vil det lånebeløb, der eftergives eller misligholdes, blive behandlet som et tilskud. Dette betyder, at hvis det på tidspunktet for tildelingen af et lån allerede er klart for den tildelende myndighed, at den ikke vil gendrive sine penge, skal lånet anses for et tilskud. Som nævnt i betragtning 88 til 90 var det i det aktuelle tilfælde klart for bankerne på tidspunktet for købet af obligationerne, at de ikke ville inddrive de penge, de havde brugt på at købe konvertible Hynix-obligationer. Fordelen for Hynix og det udligningsberettigede subsidiebeløb er derfor obligationernes købspris, 1000 mia. KRW. Ved anvendelse af den beregningsmetode, der er beskrevet i betragtning 67 og 108 i forordningen om midlertidig told, udgør subsidiet 5,4 %.

7. REDNINGSPAKKEN FRA OKTOBER 2001, BESTÅENDE AF GÆLD FOR AKTIER, DEN ANDEN UDSKYDELSE AF GÆLD OG ET NYT LÅN PÅ 658 MIA. KRW

(99) Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told fremsatte Hynix, den koreanske regering, KEB, Woori Bank, Chohung Bank ("CHB"), Citibank Seoul og National Agricultural Cooperation Federation ("NACF") bemærkninger til de foreløbige konklusioner om redningspakken fra oktober 2001.

(100) Parternes bemærkninger er anført og kommenteret nedenfor. Da beregningen af det udligningsberettigede subsidiebeløb er et vigtigt spørgsmål i forbindelse med foranstaltningerne fra oktober 2001, anses det imidlertid for nyttigt at redegøre for, hvordan og efter hvilke principper fastsættelsen af subsidiebeløbet finder sted, navnlig da foranstaltningerne fra oktober 2001 blev indført over for et selskab i finansielle vanskeligheder.

a) Indledning

(101) I forordningen om midlertidig told blev foranstaltningerne fra oktober 2001, nemlig ombytningen af gæld for egenkapital, det nye lån på 658 mia. KRW, låneforlængelsen og gældsudsættelsen, betragtet som tilskud. Dette var baseret på afsnit E, litra b), v), i retningslinjerne, hvori det er fastsat, at et lån vil blive anset for at være et tilskud, hvis det eftergives eller misligholdes. I betragtning 104 til 107 i forordningen om midlertidig told blev det foreløbigt konkluderet, at Hynix på grund af sin finansielle situation ikke havde adgang til tilsvarende finansiering på markedet, og at bankerne på tidspunktet for indførelsen af foranstaltningerne i oktober 2001 vidste, at de ikke ville inddrive de penge, som de havde lånt til eller investeret i Hynix.

(102) Ved en vurdering af beregning af subsidiet i sager, der vedrører tilvejebringelse af finansiering til selskaber i vanskeligheder, skal det pågældende selskabs kreditværdighed på tidspunktet for foranstaltningerne undersøges som første punkt. Kreditværdigheden er udtryk for selskabets finansielle situation og dets evne til at tiltrække investeringer eller opnå finansiering på et givet tidspunkt, da de potentielle investorer eller långivere frem for alt baserer deres beslutninger på den kreditværdighed, som selskabet tildeles af et uafhængigt internationale kreditvurderingsselskab.

(103) Det bemærkes, at Standard & Poor's i oktober 2001 tildelte Hynix kreditværdigheden SD - "selective default". Dette er den næstværste mulige kreditvurdering, idet den værste er "default", der ifølge Standard & Poor's kriterier ikke som de øvrige grader fortæller om selskabets fremtidsudsigter, men kun benyttes, når det rent faktisk er gået konkurs. SD tildeles, når et selskab kan forventes at misligholde forpligtelser selektivt, dvs. fortsætte med at betale visse former for forpligtelser, men ikke andre. Hynix' kreditværdighed på tidspunktet for foranstaltningerne var derfor meget alarmerende for enhver investor eller långiver og støttede ikke en beslutning om at yde selskabet yderligere finansiering på grundlag af forretningsmæssige overvejelser.

(104) Det andet punkt, der skal undersøges, er selskabets resultater med hensyn til at betale renter og afdrag på dets eksisterende gæld og den kreditværdighed, som de pågældende långivere giver selskabet. Hvis et selskab med en kun moderat kreditværdighed fortsat betalte renter og afdrag på den eksisterende gæld til visse långivere, ville det ikke være fuldstændigt urimeligt for disse långivere at tage dette i betragtning ved deres interne vurdering af det pågældende selskab og også overveje dette forhold positivt, når det skal vurderes, om yderligere långivning til det pågældende selskab kan komme på tale. I den aktuelle sag bemærkes det imidlertid, at Hynix ikke havde betalt renter og afdrag på sin eksisterende gæld i 2001 og endda havde misligholdt betalingen af renter på det syndikerede lån, der var blevet ydet i januar 2001. Som nævnt i betragtning 88 gav bankerne meddelelse om misligholdelsen allerede i maj 2001, men besluttede ikke at træffe de nødvendige foranstaltninger til at afhjælpe situationen. Flere banker øgede hensættelserne til tab på lån til Hynix allerede i maj 2001 og igen i oktober 2001 før foranstaltningerne, hvilket tyder på, at den yderligere finansiering allerede blev anset for tabt. De pågældende bankers interne kreditvurderinger afspejlede denne vurdering. De seks banker, der var berørt af foranstaltningerne fra oktober 2001, havde interne vurderinger af Hynix, der gik fra "precautionary" til "doubtful". En sådan situation støtter ikke en beslutning om at yde det pågældende selskab yderligere finansiering.

(105) Det tredje punkt, der skal undersøges, er det pågældende selskabs generelle finansielle situation. Hvis selskabet har midlertidige likviditetsproblemer, men grundlæggende er sundt, er det berettiget for potentielle långivere at tage hensyn hertil, når de træffer kreditbeslutninger.

(106) Det bemærkes, at Hynix' samlede finansielle situation allerede længe havde været kritisk. Ved udgangen af 2000 havde Hynix oparbejdet hæftelser til en værdi af over 9,46 mia. USD. Dette var næsten dobbelt så meget som selskabets nettoværdi og over fire gange så meget som værdien af markedskapitaliseringen af selskabet(48). I oktober 2001 var Hynix' gæld seks gange større end dets egenkapital. Denne situation var også kendt af de berørte banker. Som nævnt i betragtning 44 erklærede KEIC allerede i november 2000, at Hynix teknisk set var insolvent. Tilsvarende erklæringer kan findes i de pågældende bankers interne rapporter, der henviser til, at Hynix har en negativ kapital og for stor låntagning.

(107) Hynix' regnskabsmæssige nøgletal efter den såkaldte "Altman Z-score"-model, der er udarbejdet specifikt for at forudsige sandsynligheden af koreanske selskabers fallit, var i 1999-2001 langt dårligere end nøgletallene for andre koreanske virksomheder, der rent faktisk gik konkurs. Hynix-tallene var 700 % højere end tærskelniveauet for et selskab i alvorlige finansielle vanskeligheder(49). Hynix' balancelikviditet og de såkaldte "quick ratios" tydede på, at selskabets likviditet var helt util strækkelig til at dække dets forpligtelser(50). Hynix' nettofortjenstmargen, afkast af aktiver samt afkast af egenkapitalen var negative næsten hvert eneste år siden 1997, med nettomargener der lå på -24,3 % i 2000 og -93,83 % i 2001. I alle årene fra 1997 til 1999 var selskabets likviditet fra driften utilstrækkelig til at dække selv en sjettedel af dets gæld eller samlede forpligtelser.

(108) Regnskaberne for 2001 afviste også muligheden for fremtidig finansiel succes for Hynix, idet det hed, at hele normaliseringen af selskabets drift krævede løbende støtte fra kreditorbanker, indtil salgsprisen på halvlederprodukter rettede sig tilstrækkeligt. Dette viser, at Hynix såvel historisk som i fremtiden var karakteriseret ved afhængighed af finansiel bistand fra selskabets kreditorer. Hynix havde nået et punkt, hvor selskabet ikke kunne finansiere sin drift med afkastet af dets aktiviteter.

(109) Det næste punkt i forbindelse med vurderingen af grundlaget for beregningen af subsidiet er, om der er ydet den pågældende virksomhed andre lån fra kommercielle kilder og i så fald på hvilke betingelser. Hvis der er ydet sådanne lån, kan vilkårene og betingelserne herfor være et sammenligningsgrundlag for fastsættelsen af den fordel, som de pågældende foranstaltninger betød for Hynix, og derfor også for subsidiebeløbet.

(110) I det foreliggende tilfælde bemærkes det, at Hynix ikke på noget tidspunkt i 2000 og 2001 kunne opnå lån på kommercielle vilkår. Hynix' låntagning var udelukkende koncentreret om lån, der var ydet, anvist eller garanteret af den koreanske regering. Hynix' vigtigste kreditor på tidspunktet for foranstaltningerne var KDB, der i december 2001 tegnede sig for 44 % af de samlede lån til Hynix(51).

(111) Før 1998 havde Hynix opnået lån fra franske og japanske banker, herunder Bank of Tokyo, Societé Générale og Crédit Lyonnaise. Siden da har ingen af disse banker imidlertid deltaget i omstruktureringen af Hynix. De udestående lån fra udenlandske banker, herunder fra Citibank Seoul, udgjorde kun 5 % af Hynix' samlede lån i 2000-2001(52). Det bemærkes, at der er redegjort for vurderingen af Citibanks rolle i betragtning 130 til 133.

(112) Den manglende deltagelse af udenlandske banker tyder på, at yderligere investeringer i Hynix ikke ansås for at være rationelt og økonomisk berettiget. Det bemærkes, at det udestående beløb på 37,5 mia. KRW fra det syndikerede lån fra udenlandske långivere, der blev ydet i 1996 under ledelse af Societé Générale, blev erklæret for misligholdt og kombineret misligholdt i 2001.

b) Finansielt bidrag fra staten

i) Parternes argumenter

(113) Hynix og den koreanske regering fremførte begge, at pakken fra oktober 2001 ikke udgjorde et subsidie, da den tilvejebragte finansiering ikke var ydet af den koreanske regering. Hynix fremførte, at for så vidt angår Citibank og KEB var der ikke ført bevis for, at den koreanske regering havde benyttet sin indflydelse til at tvinge bankerne til at acceptere foranstaltningerne fra oktober 2001. For så vidt angår Woori Bank, CHB og NACF anførte Hynix, at det forhold, at den koreanske regering var aktionær, ikke skulle forveksles med, at der var statskontrol af kreditbeslutninger. Det blev yderligere fremført, at kreditbeslutningerne var baseret på de enkelte bankers forretningsmæssige overvejelser.

(114) KEB fremførte, at den koreanske regering ikke havde spillet nogen rolle i omstruktureringsprogrammet i forbindelse med KEB's forretningsmæssige beslutninger. Den fremførte, at den koreanske regering hverken aftalemæssigt eller i henhold til koreansk lovgivning har særlige rettigheder, der vil gøre det muligt for den at blokere eller påvirke KEB's forretningsmæssige beslutninger. Ifølge KEB er det samme også tilfældet for FSS. I forbindelse med FSS's ledelses henstillinger vedrørende KEB-erhvervsaktiviteterne blev det fremført, at disse aktiviteter ifølge bankloven og bankreglerne henhører under den ordinære drift og ikke skulle opfattes som en indgriben eller et engagement fra FSS eller fra nogen anden finanstilsynsmyndighed.

(115) Woori Bank fremførte, at selv om den koreanske regering er bankens største aktionær, havde den forbud mod at udøve indflydelse over Woori Banks beslutningsproces.

(116) CHB fremførte, at den koreanske regering ikke har nogen direkte eller indirekte indflydelse på dens forvaltningsmæssige aktiviteter. Selv om Korea Deposit Insurance Corporation ("KDIC") har en betydelig aktiepost i CHB, var CHB angiveligt fortsat en bank, der drives på kommercielle vilkår, og dens beslutninger blev udelukkende truffet på grundlag af forretningsmæssige overvejelser. Det blev fremført, at det aftalememorandum, der er omhandlet i forordningen om midlertidig told, kun vedrørte de forskellige omstruktureringsforanstaltninger, der blev indført af den koreanske regering som reaktion på den finansielle krise i 1997.

(117) Hynix og CHB fremførte også, at de øvrige banker ((Industrial Bank of Korea ("IBK"), Seoul Bank, Kwangju Bank og Kyongam Bank), hvor den koreanske regering også havde betydelige aktieposter, ikke deltog i pakken fra oktober 2001, og at dette viste, at den koreanske regering ikke havde grebet ind i de involverede bankers forretningsmæssige aktiviteter.

(118) NACF fremførte, at den var etableret med henblik på at forbedre landbrugernes økonomiske, sociale og kulturelle status og deres livskvalitet. Lovgivningen tillader ikke, at KDIC som fortrinsberettiget investor deltager i NACF's beslutningsproces. Som sådan omfatter dens mandat ikke gennemførelse af mål for den offentlige politik.

(119) Citibank Seoul nægtede på nogen måde at være tilknyttet den koreanske regering og forklarede, at den udelukkende deltog i de undersøgte foranstaltninger for at fremme sine kommercielle interesser.

ii) Vurdering af bemærkningerne

(120) Det bemærkes, at det på grundlag af principperne i betragtning 10 til 14 blev foreløbigt konkluderet, at KDB er et offentligt organ. For så vidt angår de øvrige banker fandtes disse ikke at være offentlige organer, men at være blevet pålagt af den koreanske regering at gennemføre de pågældende foranstaltninger.

(121) Med hensyn til at påvise styring er det forhold, at den koreanske regering var den ene- eller hovedaktionær i nogle af bankerne et vigtigt punkt, der skal tages i betragtning ved bedømmelsen af situationen. Størrelsen af den koreanske regerings eller andre aktionærers aktieposter er bestemmende for den udstrækning, i hvilken de kan påvirke den beslutningsproces, der er fastlagt i selskabsretten og det pågældende selskabs vedtægter. I denne forbindelse er det vigtigt at henvise til den koreanske premierministers dekret nr. 408 fra november 2001, der omhandler ledelsesmæssigt ansvar i selskaber, hvor staten har aktieposter. Selv om dekretets artikel 6 understreger betydningen af at lade sådanne selskaber forvalte sig selv, tillader det afgørende staten at udøve sine fulde rettigheder som aktionær.

(122) De foreliggende oplysninger viser også, at staten som flertalsaktionær kan udpege direktører for finansielle institutioner. Den koreanske regering har som sådan regelmæssigt udpeget eller haft indflydelse på udvælgelsen af en administrerende direktør og andre medlemmer af en banks ledelse(53). Gennem styrken af sine stemmer er den koreanske regering derfor i stand til at påvirke aktiviteterne i KEB, Woori Bank og CHB, hvor den er den største aktionær. For eksempel fremgår det af de foreliggende oplysninger, at staten påvirkede beslutningen om af udskifte KEB's administrerende direktør efter dårlige resultater med Hynix og visse kreditkortselskaber(54).

(123) Det skal desuden nævnes, at forordningen om midlertidig told ikke udelukkende benyttede sig af den koreanske regerings aktieposter til at bevise, at der forekom styring. I betragtning 88 til 98 i forordningen om midlertidig told blev der for hver bank udførligt gjort rede for årsagerne til, at det var konkluderet, at den koreanske regering havde