Kommissionens beslutning

af 7. juni 2000

om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53

(Sag COMP/36.545/F3 - Aminosyrer)

(meddelt under nummer K(2000) 1565)

(Kun den tyske, den engelske og den franske tekst er autentiske)

(EØS-relevant tekst)

(2001/418/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde,

under henvisning til Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1216/1999(2), særlig artikel 15,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 29. oktober 1998 om at indlede procedure i sagen,

efter at have givet de pågældende virksomheder lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger til de af Kommissionen rejste indsigelser jf. artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17, Kommissionens forordning nr. 99/63/EØF af 25. juli 1963 om høringer i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Rådets forordning nr. 17(3) og i medfør heraf Kommissionens forordning (EF) nr. 2842/98 af 22. december 1998 om høring af parter i visse procedurer efter EF-traktatens artikel 85 og 86(4),

efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFREMSTILLING

A. PROCEDUREN

(1) Denne sag vedrører aftaler om priser og afsætningsvolumen samt udveksling af virksomhedsspecifikke oplysninger om virksomheders afsætningsvolumen, fremstilling og salg af syntetisk lysin til brug i foderstoffer til distributører og/eller industrielle brugere hjemmehørende i EØS. Denne beslutning omhandler perioden fra september 1990 til juni 1995.

B. VIRKSOMHEDERNE OG DERES SAMMENSLUTNING

1. Archer Daniels Midland Company

(2) Archer Daniels Midland Company ("ADM") er moderselskabet i en koncern bestående af virksomheder, der fremstiller kornprodukter og oliefrø på verdensplan. ADM har på verdensplan over 200 fabrikker, herunder væsentlige aktiver inden for EØS, blandt andet verdens største sojakagefabrik i Europoort i Nederlandene, verdens største multifrø-kompleks i Hamburg i Tyskland samt verdens største softkerneknusningsanlæg i Erith, Det Forenede Kongerige.

(3) ADM fremstiller stivelse og stivelsesprodukter og gik ind på markedet for biokemi, fordi de forventede et større afkast af produktionen af kemikalier baseret på stivelsesprodukter end af deres traditionelle produkter. ADM's BioProducts Division blev oprettet i 1989. Omkring det tidspunkt besluttede ADM's ledelse at begynde at producere lysin, da den blev klar over, at to andre virksomheder var ved at etablere produktionsfaciliteter i Nordamerika (men begge virksomheder opgav ved meddelelsen om ADM's ekspansion). ADM's produktionsfaciliteter for lysin stod færdige i juni 1992.

(4) Archer Daniels Midland Ingredients Ltd ("ADM Ingredients") er et helejet datterselskab af ADM, som har taget sig af ADM's europæiske aminosyreforetagende i den periode, der er omfattet af denne undersøgelse.

(5) I det regnskabsår, der sluttede den 30. juni 1995, havde virksomhederne i ADM-gruppen en samlet omsætning på ca. 12,6 mia. USD (12,6 mia. EUR); i det regnskabsår, der sluttede den 30. juni 1998, var den samlede omsætning på ca. 16,1 mia. USD (16,1 mia. EUR). I 1995 var ADM's omsætning på lysin på verdensplan på ca. 202 mio. USD (202 mio. EUR), heraf ca. 41 mio. USD (41 mio. EUR) i EØS.

2. Ajinomoto Company, Incorporated

(6) Ajinomoto Company Inc. ("Ajinomoto") er moderselskabet i en koncern bestående af virksomheder, der fremstiller kemikalier, herunder lysin og næringsmidler. Med baggrund i ekspertise inden for aminosyreteknologi er koncernen også involveret i udviling og fremstilling af lægemidler. Ajinomoto har fremstillingsanlæg og markedsføringsafdelinger i 21 lande.

(7) Ajinomoto har fremstilingsanlæg for aminosyrer til foderstoffer i Japan, EØS (Eurolysine SA - "Eurolysine"), Amerikas Forenede Stater, Thailand, Kina og Brasilien.

(8) I 1974 blev Eurolysine etableret som "joint venture" mellem Ajinomoto og Orsan til fremstilling og markedsføring af foderstoflysin i Europa. I 1976 byggede Eurolysine en fabrik i Amiens. Eurolysine begyndte også at producere lysin i Italien gennem sit helejede datterselskab Bioitalia Biopro Italia SpA. Eurolysine har i øjeblikket 338 ansatte. Eurolysine er eneproducent af foderstoflysin i EØS.

(9) Ajinomoto og Orsan ejede hver 50 % af Eurolysine indtil september 1994. På det tidspunkt øgede Ajinomoto sine interesser til 75 % ved at købe yderligere aktier af Orsan. I 1996 erhvervede Ajinomoto alle de Eurolysine-aktier, som på det tidspunkt ejedes af Orsan, og gjorde Eurolysine til sit helejede datterselskab.

(10) I det regnskabsår, der sluttede den 31. marts 1995, havde virksomhederne i Ajinomoto-gruppen en samlet omsætning på ca. 725,7 mia. JPY (5,1 mia. EUR); i det regnskabsår, der sluttede den 31. marts 1998, var den samlede omsætning i EØS på ca. 836,0 mia. JPY (5,8 mia. EUR). I 1995 var Ajinomotos omsætning på lysin på verdensplan ca. 239 mio. USD (239 mio. EUR), heraf ca. 483 mio. FRF (75 mio. EUR) i EØS.

3. Kyowa Hakko Kogyo Company Limited

(11) Kyowa Hakko Kogyo Company Limited ("Kyowa") er moderselskabet i en koncern med verdensomspændende aktiviteter inden for udvikling, produktion og markedsføring af lægemidler, fødevarer, kemikalier, landbrugs- og dyrevelfærdsprodukter, alkohol og alkoholiske drikkevarer. Kyowa har anlæg til fremstilling af aminosyrer i Japan, Ungarn og Mexico. Kyowa indførte lysingæringsprocessen i 1958.

(12) Kyowas europæiske datterselskab er Kyowa Hakko Europe GmbH ("Kyowa Europe"), der er ansvarlig for markedsføringen af lysin i EØS.

(13) I 1995 havde virksomhederne i Kyowa-gruppen en samlet omsætning på ca. 375 mia. JPY (2,8 mia. EUR). I det år var Kyowas omsætning på lysin i hele verden på ca. 10 mio. JPY (73 mio. EUR), heraf ca. 30 mio. DEM (16 mio. EUR) inden for EØS. I det regnskabsår, der sluttede 31. marts 1998, var Kyowa-gruppens samlede omsætning ca. 398 mia. JPY (2,8 mia. EUR).

4. Daesang Corporation

(14) Daesang Corporation er en koreansk virksomhed og moderselskabet i en verdensomspændende koncern, hvis aktiviteter omfatter fremstilling af krydderier, dyrefoder og aminosyrer. Den blev oprettet gennem en fusion af Daesang Industrial Limited og Miwon Corporation Limited. Daesang Industrial Limited var tidligere kendt som Sewon Corporation Limited og Miwon Foods Corporation Limited (tilsammen benævnt "Sewon"). I første halvdel af 1998 overdrog Sewon sin verdensomspændende lysinvirksomhed til en virksomhed, der tilhørte en koncern, som ikke har forbindelse til de virksomheder, der berøres af denne beslutning.

(15) I begyndelsen af 1992 blev Miwon Handels GmbH etableret og tog sig af Sewons aminosyrevirksomhed i Europa. I november 1994 skiftede Miwon Handels GmbH navn til Sewon Europe GmbH (tilsammen benævnt "Sewon Europe").

(16) I 1995 var Sewons verdensomsætning på ca. 225 mia. KRW (227 mio. EUR). I det år var Sewons omsætning på lysin på verdensplan på ca. 125 mio. DEM (67 mio. EUR), heraf ca. 28 mio. DEM (15 mio. EUR) inden for EØS. I 1998 var Sewons verdensomsætning ca. 1470 mia. KRW (946 mio. EUR).

5. Cheil Jedang Corporation

(17) Cheil Jedang Corporation ("Cheil") er moderselskabet i en koncern med verdensomspændende aktiviteter. Det blev oprettet som den koreanske Samsung Groups første producerende datterselskab i 1953. I 1993 blev Cheil Jedang Corporation en selvstændig virksomhed. Cheil er et diversificeret selskab, der blandt andet fokuserer på lægemidler og fødevarer.

(18) Cheil gik ind på lysinmarkedet i 1991. I 1995 havde Cheil en omsætning på ca. 1,9 mia. USD (1,9 mia. EUR). I det år var Cheils omsætning på lysin på verdensplan på ca. 52 mio. USD (52 mio. EUR), heraf ca. 17 mio. EUR i EØS. I 1997 havde Cheil en omsætning på ca. 1,4 mia. USD (1,4 mia. EUR).

6. Fefana

(19) Fédération Européenne des Fabricants d'Adjuvants pour la Nutrition Animale (den europæiske sammenslutning af fabrikanter af tilsætningsstoffer til dyrefoder ("Fefana")) har hovedkontor i Bruxelles. Det er et organ, der repræsenterer og fremmer videnskabelige, tekniske og økonomiske interesser hos producenter af tilsætningsstoffer til foderstoffer.

(20) Hensigten med Fefana var at få indflydelse på de talrige forslag til fællesskabslovgivning, der spiller ind på området dyrefoder. De eksisterende nationale sammenslutninger, som beskæftigede sig med fodertilsætningsindustrien, mente, at denne industri havde behov for at blive repræsenteret på europæisk plan, og derfor blev Fefana grundlagt i 1963.

C. PRODUKTET

(21) Lysin er en essentiel aminosyre. Aminosyrer er byggeblokke af protein, en vigtig komponent i kropsvæv. Dyr danner kroppens proteiner på basis af aminosyrer, der frigøres gennem fordøjelsen. 22 forskellige aminosyrer danner alle kendte proteiner, der findes i levende organismer. Dyr kan kun producere nogle af disse. De andre, de såkaldt essentielle aminosyrer, skal tilføres gennem kosten, enten bundet naturligt til protein eller i kemisk ren form. Dyrs væsentligste kilder til aminosyrer er proteiner af vegetabilsk eller animalsk oprindelse: soyaskrå, rapsmel, majsglutenfoder, bælgfrugter, fiskemel, kød- og benmel, skummetmælk og andre produkter. En anden kilde til visse aminosyrer er industriel fremstilling. Disse aminosyrer er identiske med dem, der findes i foderprotein.

(22) I de fleste tilfælde giver et enkelt foderstof eller kombinationen af foderstoffer ikke hver enkelt aminosyre i den nøjagtige mængde, som dyr behøver for at opfylde deres næringsbehov. Derfor sker der det, at dyrene får visse aminosyrer i for store doser for at sikre passende mængder af andre aminosyrer. Tilførslen af aminosyrer i ren form skaber en bedre balance i proteinindholdet.

(23) Der er gjort betydelige fremskridt med defineringen af de nøjagtige behov for aminosyrer hos forskellige typer husdyr, og foderstofeksperter har længe været klar over fordelene ved formelfremstillede foderstoffer. Tilskud af individuelle aminosyrer i foderet gør det muligt at reducere indholdet af råprotein i foderet samtidig med, at man bevarer aminosyrer i tilstrækkelige mængder. Forskning har vist, at proteinindholdet i standardiseret majsmel og soyakrå kan reduceres, hvis foderet beriges tilstrækkeligt med lysin, tryptofan og threonin.

(24) Adgangen til syntetiske aminosyrer giver foderstofeksperter mulighed for at sammensætte foder med aminosyreprofiler, der i højere grad opfylder dyrets behov, end det ville være tilfældet, hvis man kun havde konventionelle råmaterialer til rådighed. Derved kan man ikke alene reducere brugen af relativt dyre proteinkilder, men også opnå en forbedret dyreproduktion.

(25) Der øves i europæiske lande et stigende pres for at få reduceret den mængde kvælstof- og fosforholdig gødning, som dannes ved intensiv husdyravl. Fefana vurderer, at øget anvendelse af aminosyrer kombineret med reducerede mængder af råprotein i foderet muligvis vil kunne reducere nitrogenudskillelsen med op til 20-25 %.

(26) Bortfaldet af statsstøtte til korn i Fællesskabet under reformerne af den fælles landbrugspolitik forventes at reducere kornpriserne i de europæiske lande. Dette kunne forventes at føre til en øget mængde korn i forhold til oliekager i det europæiske kvægfoder. Nettovirkningen af dette er, at efterspørgslen efter syntetiske aminosyrer, alt andet lige, vil øges, når aminosyrer ikke længere tilføres gennem et stort indhold af oliekager i dette foder.

(27) Fremstillingen af syntetiske aminosyrer er en af de ældeste og sandsynligvis den mest udbredte anvendelse af bioteknologi inden for foderstofindustrien. Den indebærer gæring af en egnet kulhydratkilde, som for eksempel sukker og stivelse, ved hjælp af en organisme, der er genetisk modificeret til at producere et overskud af den pågældende aminosyre.

(28) Foderstoflysin er blevet fremstillet kommercielt i cirka 30 år, og stigningen i forbruget af denne aminosyre på verdensplan har været bemærkelsesværdig. Mens forbruget på verdensplan var på ca. 30000 t i 1979, ligger forbruget i øjeblikket på omkring 250000 t pr. år. Selv om denne stigning i forbruget delvis skyldes den øgede svine- og fjerkræproduktion, der er foregået i hele verden, afspejler den også en stadig bedre sammensætning af kvægfoder.

D. LYSINMARKEDET

1. Udbudssiden

a) Produktion

(29) Fremstillingen af syntetiske aminosyrer foregår på et højt teknologisk niveau, hvor en genetisk modificeret bakterie bruges til gæring af kulhydrater. De største udfordringer i denne proces er at skabe og bevare de sterile forhold, som tillader organismens vækst, samtidig med at de forebygger forurening forårsaget af alle andre mikroorganismer. Fremstillingsteknologien er blevet væsentligt forbedret i årenes løb, hvilket har medført betydelige reduktioner i omkostningerne.

(30) Den kulhydratkilde, der bruges i gæringsprocessen, tegner sig for langt størstedelen af produktionsomkostningerne. Da der ved fremstillingen kræves betragtelige mængder elektrisk energi til at skabe bevægelse af udluftning i gæringsstofferne, er adgangen til billig elkraft også af afgørende betydning. Produktionen af aminosyrer er yderst kapitalkrævende. Den kræver store investeringer i udstyr til gæring udvinding og rensning samt miljøbeskyttelse.

(31) Før 1991 var der kun tre lysinproducenter, nemlig: Ajinomoto/Eurolysine, Kyowa og Sewon. Ajinomoto/Eurolysine var den største producent med en produktionskapacitet på omkring 80000 t. Kyowa og Sewon havde mindre kapacitet på henholdsvis 50000 t og 30000 t. I 1994 begyndte Sewon at udvide sin kapacitet til 50000 t.

(32) I 1991 gik ADM ind på lysinmarkedet. ADM's fabrik fordoblede stort set verdens lysinproduktionskapacitet. Endvidere var det en kendt sag, at ADM havde en meget solid økonomisk baggrund og adgang til billige råmaterialer.

(33) Også i 1991 gik Cheil ind på lysinmarkedet med en produktionskapacitet på omkring 10000 t. I slutningen af 1993 begyndte Cheil at udvide sin produktionskapacitet op til 40000 t. Denne udvikling fortsatte ind i 1994 og var endeligt afsluttet i juli 1995.

(34) I løbet af den periode, der er omfattet af denne procedure, var der ingen andre større producenter, der gik ind på lysinmarkedet.

(35) Eurolysine er eneproducent af lysin i EØS.

b) Distribution

(36) Inden for EØS har de lysinproducenter, der berøres af denne beslutning, opereret med diverse distributionssystemer, fra direkte salg til industrielle brugere (foderstoffabrikker) til indirekte salg via godkendte salgsagenter og/eller uafhængige distributører hjemmehørende i forskellige medlemsstater.

(37) Indtil maj 1995 havde ADM Ingredients to salgsagenter. Den ene af dem, BASF, blev da erstattet med direkte salg og et antal andre distributører eller salgsagenter.

(38) Eurolysine solgte aminosyrer gennem flere distributører. Ajinomotos direkte engagement på det europæiske lysinmarked var begrænset til interesserne i Eurolysine (se betragtning 8 og 9).

(39) Kyowa Europe udpegede to japanske handelshuse med kontorer og repræsentanter i forskellige EØS-medlemslande til distributører af lysin.

(40) Sewon Europe solgte lysin til distributører og industrielle brugere.

(41) Cheil har ingen datterselskaber til at varetage salget i EØS. Cheils lysinforretninger i denne region drives af et salgskontor, der hovedsagelig sælger til industrielle brugere.

2. Efterspørgselssiden

(42) Den europæiske foderstofindustri producerer mere end 150 mio. t dyrefoder om året i tusindvis af foderstoffabrikker over hele kontinentet. Foderstoffabrikker sammensætter, blander og videreforarbejder, om nødvendigt, foderstoffer og mikroingredienser til foderstofblandinger, der opfylder kvantitative og kvalitative ernæringskrav til den lavest mulige pris pr. ton foderstof. Navnlig skal foderblandingen sikre et tilstrækkeligt indhold af hver af de essentielle aminosyrer.

3. Markedsoplysninger

a) Faktorer, der påvirker fastsættelsen af lysinpriserne

(43) Syntetisk lysin bruges i vidt omfang som lysintilskud i foderstoffer, der slet ikke eller ikke i tilstrækkelige mængder indeholder naturligt lysin, f.eks. korn. Foderstoffer tilsat lysin kan derfor erstattes af foderstoffer med tilstrækkeligt naturligt indhold af lysin, f.eks. soyaskrå. Derfor påvirkes den mængde syntetisk lysin, der efterspørges af den europæiske foderstofindustri, og dermed også prisen navnlig af de europæiske kornpriser og soyaskråpriserne på verdensmarkedet; sidstnævnte noteres af Chicago Board of Trade. Prisen på soyaskrå minus prisen på korn omtales som "skyggeprisen" på lysin.

(44) Foderstofeksperter bruger computere til at beregne de bedste foderblandinger ved hjælp af en omkostningsminimerende formel. Efter input af data om disponible foderstoffer og deres aktuelle priser foretager man en række udskiftninger af forskellige foderstoffer, indtil man har fundet den billigste blanding, som opfylder alle ernæringsmæssige krav.

(45) Når der sker ændringer i markedssituationen, reagerer foderstofindustrien hurtigt på bevægelser i priserne på foderkomponenter og beregner omgående nye blandinger, der opfylder de samme ernæringsmæssige krav. Dette kan føre til udsving i de mængder lysin, der tilsættes foderstoffer. Hvis udgiften til et foderstof tilsat syntetisk lysin overstiger prisen på alternative foderstoffer, der er rige på naturlige aminosyrer, bruges syntetiske aminosyrer kun, når det er nødvendigt for en bedre balance i foderet i almindelighed, og navnlig for at undgå for højt proteinindhold.

b) Gennemsnitlige månedlige lysinpriser

(46) Fra begyndelsen af 1981 til slutningen af 1988 blev lysinpriserne næsten fordoblet. Efter denne periode begyndte lysinpriserne at falde.

(47) De gennemsnitlige månedlige priser på lysin, som Eurolysine, ADM Ingredients, Kyowa Europe og Sewon Europe anvendte over for deres kunder fra 1991 til 1995, var følgende:

>TABELPOSITION>

c) Årligt lysinsalg

(48) De virksomheder, der berøres af denne beslutning, solgte om året følgende mængder lysin (i tons):

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

E. BESKRIVELSE AF FORLØBET

(49) Indtil begyndelsen af 1990'erne var Ajinomoto/Eurolysine, Kyowa og Sewon de eneste producenter af syntetisk lysin. Ajinomoto/Eurolysine var førende på verdensmarkedet og også i Europa. Først i 1990'erne investerede ADM og Cheil i lysinfremstillingskapacitet og forberedte deres indtræden på lysinmarkedet.

1. Asiatisk/europæisk kartel

(50) Kommissionen har fundet tegn på, at de etablerede asiatiske lysinproducenter, Ajinomoto, Kyowa og Sewon, i 1970'erne og 1980'erne under en eller anden form samarbejde med det formål at fastsætte priser og mængder i Europa.

(51) Den første hemmelige samordning, Kommissionen er i stand til at påvise, fandt sted i juli 1990. Da det kom frem, at ADM og Cheil investerede i lysinfremstillingskapacitet med henblik på at gå ind på lysinmarkedet, brugte man det asiatisk/europæiske kartel som forum for en nøje overvågning af udviklingen af de nye konkurrenters mulighed for at påvirke konkurrencesituationen på markedet.

a) Begyndelsen

(52) I et brev til Ajinomoto af 6. december 1990 refererer Sewon til et møde mellem disse to virksomheder, der fandt sted i juli 1990. I dette brev erklærede Sewon, at Sewon efter mødet havde været i stand til at fremkalde en kraftig prisstigning på lysin "ved hjælp af (Ajinomoto)". I lyset af samarbejdet mellem de to selskaber om lysinpriser og afsætningsvoluminer, der fulgte efter mødet i juli 1990, mener Kommissionen, at Ajinomoto og Sewon under dette møde aftalte priser på lysin som skulle være gældende på verdensmarkedet.

(53) Den 20. september 1990 mødtes Ajinomoto og Sewon i Seoul. Ajinomoto oplyste Sewon om, at koncernens datterselskab i USA dagen før havde meddelt en prisstigning, og at den nye pris ville være standardprisen på verdensmarkedet (den europæiske pris var 4,60 DEM/kg). Ajinomoto refererede også til, at Kyowa havde til hensigt den 24. september 1990 at meddele en lignende prisstigning i USA. Ajinomoto, Kyowa og Sewon havde drøftet de nye priser pr. telefon forud for deres møde og var nået til en foreløbig aftale. Det var Sewons opfattelse, at Ajinomoto bad Sewon om at følge prisforhøjelsen. Sewon gik ind på at følge de priser, som Ajinomoto havde angivet.

(54) I december 1990 drøftede Ajinomoto og Sewon muligheden af en yderligere prisstigning. Den 12. december 1990 informerede Sewon Ajinomoto om, at Sewon gik med til prisstigningen på verdensmarkedet for lysin.

(55) Af hændelserne vedrørende prisfastsættelsen den 20. september 1990 fremgår det tydeligt, at Kyowa også deltog i prisaftalerne for Europa, eftersom den amerikanske pris blev betragtet som standardpris på verdensmarkedet. Desuden er Kommissionen af den mening, at de prisaftaler, der blev opnået mellem Ajinomoto og Sewon i juli og december 1990, ikke var begrænset til disse to selskaber. For det første ville den kraftige stigning på lysinprisen i juli 1990, som Sewons brev af 6. december 1990 refererede til, ikke have været mulig uden medvirken fra den næststørste lysinproducent. For det andet viser eksistensen af det asiatisk/europæiske kartel, at Kyowas deltagelse i kartellet var afgørende. Endelig er Kyowa i et internt dokument om markedsfordelingen inden for Ajinomoto/Orsan Group efter mødet i Mexico den 23. juni 1992, som Ajinomoto udarbejdede med henblik på mødet i Tokyo den 10. juli 1992, medtaget under betegnelsen "Old Club" sammen med Ajinomoto, Sewon og Cheil. Dette stemmer overens med Ajinomotos formening, at initiativet til drøftelserne af det europæiske marked i perioden forud for medio 1992 ikke kom fra Ajinomoto, men snarere fra Sewon og Kyowa.

b) Møde den 18. februar 1991

(56) Den 18. februar 1991 mødtes repræsentanter for Ajinomoto, Kyowa og Sewon og fastsatte verdensmarkedsprisen på lysin, og navnlig prisen i Europa, som var Eurolysines gældende salgspris på det tidspunkt (dvs. 4,70 DEM/kg).

(57) Med hensyn til mængder gik Sewon ind på at begrænse salget til sidste års niveau, indtil ADM nåede op på fuld produktion og afsætning, hvilket forventedes at ske i april eller maj 1991, med henblik på at fastholde prisen. Kyowa insisterede på hjemmemarkedsprincippet. Deltagerne enedes om i 1991 at holde salget inden for eksportmængderne for 1990.

c) Møde den 12. marts 1991 i Tokyo

(58) Mødet fandt sted på Okura Hotel. Deltagerne omfattede repræsentanter for Ajinomoto, Kyowa og Sewon. Mødets dagsorden blev udarbejdet af Ajinomoto, som også arrangerede mødet.

(59) På dette møde gav Kyowa følgende oplysninger om ADM: ADM's 24 gæringsanlæg ville køre normalt i midten af april; ADM ville begynde at sælge omkring begyndelsen af maj; ADM's produktionsplan lød på 27000 t i det første år, 45000 t i det andet år og 60000 t i det tredje år; ADM planlagde at sælge halvdelen af sin produktion på det amerikanske marked og bruge den anden halvdel til eksport. Kyowa rapporterede, at ADM havde til hensigt at følge de andre producenters salgspriser ved salget af produktet.

(60) Ajinomoto gav oplysninger om Cheils produktionsanlæg i Indonesien, som blev indsamlet under en forretningsrejse til Indonesien.

(61) Derefter drøftede deltagerne deres egen adfærd på markedet. Sewon oplyste de andre deltagere om, at man i USA i 1991 ønskede at sælge den samme mængde som i 1990, og at man helt bestemt ville holde basisprisen. Med hensyn til Europa beklagede de andre deltagere sig over, at Sewon solgte under den aftalte pris, dvs. 4,70 DEM/kg. Sewon blev bedt om ikke at sælge under den aftalte pris og at fastholde sidste års afsætningsvolumen. Det blev bemærket, at den europæiske pris skulle behandles på lokale europæiske møder. Deltagerne lovede at holde de aftaler om afsætningsmængde og -pris, som blev truffet på dette møde, indtil ADM og Cheil påbegyndte salg på markedet af betydning. Alle gik ind på, at det enkelte selskab omgående skulle kontakte de andre parter på en "hotline" i tilfælde af misligholdelse af aftalen, hvilket var Ajinomotos forslag.

d) Møde den 4. juli 1991 i Tokyo

(62) Mødet fandt sted hos Ajinomoto. Deltagerne omfattede repræsentanter for Ajinomoto, Kyowa og Sewon.

(63) Deltagerne udvekslede oplysninger om ADM's og Cheils fremstillingskapacitet og afsætningsvoluminer. Nogle dage før mødet gav Cheil telefonisk Ajinomoto oplysninger om selskabets fremstillingskapacitet og afsætningsvoluminer.

(64) Deltagerne udvekslede derefter oplysninger om deres egne priser og afsætningsvoluminer. Vedrørende Europa refererede de til et regionsmøde af 3. juli 1991, hvor en pris på 4,30 DEM/kg blev offentliggjort. Deltagerne fastsatte prisen for USA og for Europa (4,30 DEM/kg). Prisen for Asien og Oceanien skulle drøftes på et senere tidspunkt. Med hensyn til mængder konkluderede deltagerne, at "det vil blive vanskeligt at kontrollere mængder".

e) Opfølgning

(65) Efter at ADM havde påbegyndt omfattende salg til lave priser, mødtes Ajinomoto, Kyowa og Sewon i Seoul den 11. februar 1992. De drøftede ADM's og Cheils markedspotentiale og priser. Den 10. marts 1992 gik Ajinomoto og Kyowa ind på at følge ADM's priser med henblik på at fastholde markedsandele. Den 12. marts 1992 mødtes de asiatiske producenter igen for at drøfte ADM's forestående uindskrænkede indtræden på lysinmarkedet. I løbet af denne periode diskuterede man også priser pr. telefon.

(66) Den 30. marts 1992 rapporterede Sewon Europe til Sewons hovedkontor i Korea om et "trilateralt møde", som tilsyneladende fandt sted nogle dage før. I løbet af dette møde evaluerede Ajinomoto, Kyowa og Sewon det på dette tidspunkt aktuelle europæiske lysinmarked. Navnlig blev det bemærket, at prisen steg med 5 % for Tyskland, Storbritannien, Nederlandene, Luxembourg og Frankrig, hvor priserne var relativt lavere (omkring 3,25 DEM/kg) end i andre lande. Deltagerne blev enige om, at prisen på det europæiske marked skulle holdes på 3,76 DEM/kg. Det næste møde blev fastsat til den 30. april 1992 i Basel. I sin rapport til hovedkontoret gav Sewon Europe udtryk for tvivl om det sandsynlige i, at de drøftede priser ville blive holdt, "fordi der var divergerende meninger blandt de deltagende selskaber, og fordi ADM og Cheil ikke deltog i mødet".

(67) Den 5. maj 1992 rapporterede Sewon Europe til Sewons hovedkontor i Korea om et andet "trilateralt møde" (sandsynligvis holdt den 30. april 1992 i Basel), hvor Ajinomoto, Kyowa og Sewon havde evalueret det på det tidspunkt aktuelle europæiske lysinmarked. Navnlig bekræftede deltagerne, at prisen for det europæiske marked skulle holdes på 3,76 DEM/kg. Det næste møde blev fastsat til den 3. juni 1992 på et sted valgt af Sewon. I rapporten til hovedkontoret fremgik det, at Sewon Europe anså det for formålsløst at drøfte prisstigninger på møder, som ADM og Cheil ikke deltog i.

(68) Den 19. juni 1992 mødtes Ajinomoto, Kyowa og Sewon. De konkluderede, at man igen burde se på muligheden af at sætte priserne op ved at reducere hvert enkelt selskabs afsætningsvoluminer. Navnlig var deltagerne enige om, at problemet med at sætte prisen op kunne løses ved at få ADM til at indvillige i kun at køre med 80 % kapacitet. Desuden anmodede Ajinomoto og Kyowa Sewon om at reducere sit salg til USA og Europa væsentligt ud fra det princip, at den lokale producent skulle sælge mest muligt i sin egen region.

2. Globalt kartel

a) Baggrund

(69) ADM's fabrik fordoblede stort set verdens lysinfremstillingskapacitet. Allerede før og kort tid efter dets indtræden på markedet sendte ADM signaler til de etablerede producenter om, at virksomheden, skønt den agtede at være en stor aktør på lysinmarkedet, foretrak at opnå sin markedsandel ved koordinering frem for ved en priskrig. I denne forbindelse mødtes ADM med Ajinomoto den 12. december og med Kyowa den 13. december 1991. Den 11. februar 1992 oplyste Ajinomoto og Kyowa Sewon om deres respektive møder med ADM.

(70) Med henblik på at overbevise de etablerede producenter om sine seriøse hensigter og om de konsekvenser, det ville få, hvis man ikke nåede til enighed, gav ADM Ajinomoto, Kyowa og Sewon mulighed for at inspicere sine produktionsanlæg og påbegyndte betydelige salg til lave priser. Dette fik de etablerede lysinproducenter til fra begyndelsen af 1992 at sænke lysinpriserne drastisk i et forsøg på at bevare markedsandele. Som en reaktion på denne situation gik Ajinomoto og Kyowa den 10. marts 1992 ind på at samarbejde med ADM og begynde at mødes med ADM med henblik på at udarbejde en aftale om priser og afsætningsmængder (møderne den 14. april 1992 mellem ADM og Ajinomoto i Tokyo, den 16.-17. april 1992 mellem ADM og Kyowa på Hawaii og den 19. juni 1992 - samme dag som Ajinomoto, Kyowa og Sewon holdt møde - mellem ADM og Sewon i Decatur).

(71) Disse drøftelser førte til mødet den 23. juni 1992 i Mexico, der markerer begyndelsen på ADM's hemmelige samordning med medlemmerne af det asiatisk/europæiske kartel.

b) Møde den 23. juni 1992 i Mexico

(72) I mødet deltog repræsentanter for ADM, Ajinomoto/Eurolysine og Kyowa. Kyowa arrangerede og ledede mødet. Deltagerne besluttede, at repræsentanterne for Ajinomoto og Kyowa skulle videregive resultaterne af mødet til Sewon og Cheil efter mødet.

(73) ADM's hovedformål var at få samme produktionsandel som den største konkurrent, hvilket ville resultere i 1/3 af den samlede verdensefterspørgsel til ADM, 1/3 til Ajinomoto-gruppen og 1/3 til Kyowa og de koreanske producenter. Kyowa og Ajinomoto gav udtryk for deres utilfredshed med dette forslag, i hvert fald med hensyn til tidsplanen. ADM foreslog så, at ADM ville gennemføre sit kvoteforslag i løbet af det andet år og derved få tildelt al ekstra markedsvækst, indtil man havde nået Ajinomotos markedsandel. For 1992 var den foreslåede kvoteplan: Ajinomoto 66000 t, ADM 48000 t, Kyowa 34000 t, Sewon 18000 t og Cheil 6000 t. Ajinomoto var parat til at acceptere 48000 t til ADM i 1992 med udsigten til vækst over en periode. ADM anførte, at ADM under alle omstændigheder gennemførte forslaget om mængder fra 1. oktober 1992.

(74) Deltagerne drøftede også, hvilke metoder man kunne bruge til fordeling af mængder. ADM forklarede, at konkurrenter i citronsyreindustrien anvendte såvel formelle som uformelle midler til at holde øje med salgstallene.

(75) Deltagerne blev enige om prisnivauerne for lysin indtil oktober: 1,05 USD/lb (leveret) (på det tidspunkt 0,70 USD/lb) med hensyn til Nordamerika (vedrørende Europa mente deltagerne, at prisen kunne være "lidt højere" end i Nordamerika). På betingelse af endelig enighed om forslaget til afsætningsfordeling blev prisen fastsat til 1,20 USD/lb for slutningen af året. For de andre områder var indikativprisen 2,30 USD cif (på det tidspunkt under 2,00 USD/kg cif).

- Opfølgning

(76) Den 2. juli 1992 modtog Kyowa en telefonopringning fra ADM, der udtalte, at selskabet gik ind på en produktionskvote på 48000 t for 1992, forudsat at det i løbet af tre år opnåede samme status som Ajinomoto.

(77) Den 10. juli 1992 mødtes Ajinomoto og Kyowa med de to koreanske lysinproducenter hos Ajinomoto i Tokyo. Ajinomoto oplyste de koreanske producenter om de drøftelser om afsætningsfordelingerne, der havde været ført med ADM den 23. juni 1992. Ajinomoto og Kyowa præsenterede en fordelingsplan baseret på hver enkelt leverandørs markedsstyrke og investeringsniveau. Det blev foreslået, at Ajinomoto skulle have 73500 t, Kyowa 37000 t, ADM 48000 t, Sewon 20500 t og Cheil 6000 t i det første år. Med hensyn til Europa var fordelingsforslaget (ud af 58000 t) som følger: Ajinomoto 34000 t, Kyowa 8000 t, ADM 5000 t, Sewon 13500 t, og Cheil 5000 t. Hvis efterspørgslen i Nordamerika øgedes, skulle det øgede afsætningsvolumen tilhøre ADM, og enhver øget afsætning i Europa fremover skulle tilhøre Eurolysine. Ajinomoto sagde, at hvis parterne nåede til enighed, ville man træffe aftale med ADM om den endelige fordeling i slutningen af juli. Af hensyn til kontrollen med mængderne skulle alle selskaberne holde kvartårlige møder for at gennemgå og indsamle oplysninger vedrørende produktionsvolumen og salgstal for hvert selskab. Sewon var imod et "lokalt kvotesystem baseret på konkurrenceevne". Det foreslog, at hver parts fremtidige tildeling skulle baseres på hver parts andel af det foregående års salg. Cheil anmodede om en mængdetildeling for hele verden på 15000 t. Da man ikke nåede til enighed, skulle hver mødedeltager gå tilbage til hovedkontoret for at overveje sagen og informere Ajinomoto om resultaterne af deres overvejelser inden den 17. juli. Ajinomoto fremlagde derefter detaljerne fra mødet med ADM vedrørende priser, navnlig med henblik på at justere prisen til 1,05 USD/lb i både Europa og Amerika inden den 30. september 1992, og derefter justere den yderligere til 1,20 USD/lb inden den 30. december 1992.

(78) Den 7. august 1992 mødtes de asiatiske producenter igen i Tokyo hos Ajinomoto. De fortsatte drøftelsen med henblik på at nå til en aftale om reduktionen af lysinproduktionsvoluminen. Ajinomoto oplyste de andre deltagere om, at ADM var parat til at invitere konkurrenternes personale til sit produktionsanlæg i Decatur for at bevise sin produktionskapacitet. Sewon foreslog en generel produktionsnedsættelse på 20 %. Selskabet foreslog følgende reviderede mængdefordelingsplan: Ajinomoto 64800 t, ADM 48000 t, Kyowa 33600 t, Sewon 26600 t og Cheil 12000 t. Denne reviderede plan blev heller ikke accepteret, fordi Ajinomoto ikke var tilfreds med den mængde, selskabet havde fået tildelt, og fordi Cheil insisterede på 15000 t. Deltagerne enedes dog om at fortsætte drøftelsen om produktionsnedsættelse. Den foreslåede prisstigning blev modtaget positivt, men man besluttede at drøfte denne sag nærmere på det næste møde med ADM. Ajinomoto foreslog, at det ville være bedre at skitsere en plan med forskellige scenarier, før de fem selskaber mødtes, og alle deltagerne gik villigt ind på dette forslag. Ajinomoto foreslog, at det næste møde skulle finde sted i Seoul.

(79) Den 27. august 1992 mødtes de asiatiske producenter igen, denne gang i Seoul hos Cheil. De fortsatte drøftelserne fra den 10. juli og den 7. august 1992. Deltagerne kunne ikke nå til en konklusion om de næste skridt i drøftelsen med ADM af afsætningskvotefordelingen for lysin. Deltagerne fremførte, hvad formålet efter deres mening burde være med mødet med ADM: Det er ikke beslutningen om mængdefordelingen, men bekræftelsen af prisstigningen og drøftelsen af, hvordan man gennemfører prisstigningen i praksis. Med hensyn til prisen gik deltagerne ind på ADM's plan om at øge den amerikanske pris til 1,05 USD/lb fra og med den 31. august 1992. Deltagerne bemærkede, at ADM allerede havde tilbudt sine kunder den pris. Ajinomotos og Kyowas amerikanske datterselskaber agtede at offentliggøre den nye pris fra midten af september. En prisændring for Europa skulle besluttes på et Europa-møde.

(80) Den 8. september 1992 mødtes ADM og Ajinomoto i Chicago. Ajinomoto foreslog, at fordelingen af lysinafsætningskvoterne ikke skulle gælde hele verden, men at man skulle begrænse produktionen i henhold til den lokale markedssituation. ADM var enig, men insisterede på en samlet produktionskvote på 48000 t. Begge deltagere bekræftede prisstigningen til 1,05 USD/lb, som ADM og de japanske producenter oprindelig var nået til enighed om på mødet i Mexico den 23. juni 1992, og som blev accepteret af de koreanske producenter på mødet i Seoul den 27. august 1992.

c) Møde den 1. oktober 1992 i Paris

(81) Mødet blev holdt på Pullman Windsor Hotel i Paris. Deltagerne omfattede repræsentanter for ADM, Ajinomoto/Eurolysine, Kyowa, Sewon og Cheil. Mødet blev arrangeret af Ajinomoto/Eurolysine, der udarbejdede en proforma Fefana-dagsorden. Deltagerne drøftede kun priser. De fem selskaber evaluerede virkningen af de aftalte prisniveauer og udvekslede oplysninger om modtagelsen af prisstigningerne i de forskellige regioner.

(82) Deltagerne refererede til prisstigninger i Europa, der var fastsat, i første omgang til 3,50 DEM/kg, og derefter til 3,75 DEM/kg i forbindelse med mødet i Seoul (den 27. august 1992). På tidspunktet for mødet var den pris, som producenterne havde offentliggjort, 4,00 DEM/kg. Alle deltagere indrømmede imidlertid, at denne pris endnu ikke blev anvendt i praksis. Deltagerne mente navnlig, at den europæiske pris på det tidspunkt var 22 % højere end den amerikanske pris. De var bange for at tiltrække parallelimportører, hvis prisforskellen øgedes, og konkluderede, at det ikke var muligt at øge den europæiske pris yderligere på det tidspunkt. Derfor enedes deltagerne om at holde prisen på 4,00 DEM/kg og drøfte en eventuel yderligere stigning på det næste møde.

(83) ADM ønskede færre deltagere i prismøderne for Europa og foreslog derfor, at ADM ikke skulle deltage i det lokale europæiske møde. Ajinomoto/Eurolysine anså de lokale ledermøder for at være de mest effektive fora. Derfor skulle disse møder fortsætte, og formanden for Eurolysine skulle selv rapportere direkte til ADM.

(84) Deltagerne fastsatte også priserne for de andre regioner.

(85) Deltagerne drøftede også muligheden af dannelsen af en aminosyrearbejdsgruppe inden for Fefana. Ajinomoto blev bedt om at finde ud af, hvordan man kunne gøre det.

- Opfølgning

(86) Den 29. oktober 1992 drøftede Kyowa lysinpriserne i Europa med Ajinomoto/Eurolysine.

(87) Den 2. november 1992 mødtes Ajinomoto/Eurolysine og Sewon i Seoul. Deltagerne drøftede ADM's adfærd på lysinmarkedet. Ajinomoto informerede Sewon om, at ADM ville prøve at øge prisen til det punkt, hvor markedsefterspørgslen begyndte at skrumpe ind, og at ADM på det tidspunkt var tilfreds med tildelingen på 48000 t afsætningsvolumen. Dette var grunden til, at ADM ikke omtalte mængdefordelingen på mødet i Paris den 1. oktober 1992. Ajinomoto forventede, at ADM ville bede om en maksimumsmængde i 1993 og endnu mere i slutningen af 1993. Manglen på en generel aftale om produktionskvoter føltes som et usikkerhedsmoment i forholdet mellem producenterne. Dette blev imidlertid afhjulpet ved, at alle, herunder ADM, udviste tilbageholdenhed med salget. Ikke desto mindre var deltagerne enige om, at det ville være nødvendigt med mere samarbejde om kvoterne. Sewon var parat til at acceptere selv en reduktion på 40 %.

(88) På dette møde anmodede Ajinomoto/Eurolysine Sewon om at standse salget i Europa i de kommende to uger for at holde prisen på 4,25 DEM, og om at begrænse afsætningsmængden til 6000 t pr. år. Medmindre Sewon reducerede sin afsætningsvolumen i Europa, ville Eurolysine iværksætte en antidumpingaktion imod Sewon. Sewon bekræftede sin villighed til at holde sig til de aftale priser og gik ind på at begrænse sit salg til Europa til 6000 t pr. år. Deltagerne enedes om at have åben og direkte kommunikation på højeste plan, hvis de ansatte brød aftalen.

(89) Den 4. november 1992 drøftede ADM og Ajinomoto deres lysinafsætningspolitikker telefonisk. Priserne for Asien, Nordamerika og Oceanien blev bekræftet i overensstemmelse med mødet i Paris den 1. oktober 1992. Prisen for Europa blev sat til 4,25 DEM/kg. Deltagerne bemærkede, at Sewon afveg fra de aftalte prisniveauer i en vis henseende. De mente, at ADM skulle sælge lysin i Korea, "så Sewon vil opføre sig passende andre steder".

(90) Den 2. og 5. november 1992 mødtes Ajinomoto og Cheil i Seoul. Cheil oplyste Ajinomoto om, at med hensyn til samarbejde var prisstigningen på lysin en stor succes, og gav udtryk for, at de agtede at forsætte samarbejdet med hensyn til lysinpriser. Med hensyn til lysinkvoter var selskaberne imidlertid stadig uenige.

(91) Efter møderne i Mexico og Paris steg priserne nogle steder, og navnlig i USA og Europa, men ikke overalt. Derfor beskyldte de virksomheder, der berøres af denne beslutning, hinanden for ikke at overholde prisaftalerne. Som følge heraf blev de indbyrdes forhold mellem producenterne dårligere.

(92) Den 30. november 1992 mødtes Ajinomoto, Kyowa, Sewon og Cheil hos Cheil i Seoul. De bemærkede, at ADM tilbød meget lave priser. Men kommunikationen med ADM blev afbrudt på grund af en FBI-efterforskning hos ADM (hvilket fik den daværende formand for ADM's Bioproducts til at samarbejde med FBI i den amerikanske lysinundersøgelse). Deltagere bemærkede, at de ikke havde andet valg end at vente, indtil ADM genoptog kommunikationen.

(93) Eftersom producenterne mente, at deres manglende evne til at opnå en generel volumenaftale var medvirkende til at igangsætte og forlænge en tilbagevenden til lave priser, genoptog man drøftelserne om fordeling af afsætningsmængder. Det var ADM's og Ajinomotos hensigt at tage et møde om det "globale (lysin-)marked" omkring midten af januar 1993. Den 21. januar 1993 foreslog ADM Kyowa en regional volumenfordeling.

(94) Den 26. februar 1993 mødtes Ajinomoto, Kyowa, Sewon og Cheil hos Ajinomoto i Tokyo. Da der ikke var nogen fast dagsorden, foreslog Ajinomoto, at man udvekslede tanker om nedgangen i lysinprisen på verdensmarkedet og idéer til, hvordan priserne kunne bringes til at stige igen. Med hensyn til Europa bemærkede deltagerne, at prisen blev fastholdt, fordi Ajinomoto og Sewon begrænsede deres afsætningsvoluminer. Med hensyn til den globale situation konkluderede deltagerne, at man ikke kunne komme videre.

(95) Med henblik på at genoplive kvotedrøftelserne arrangerede ADM's og Ajinomotos øverste ledelse et møde for at forbedre forholdet mellem de to førende på markedet og fremskynde processen med udarbejdelse af en generel volumenaftale. Eftersom Kyowa og Eurolysine ønskede at give udtryk for deres synspunkter forud for det planlagte møde mellem ADM og Ajinomoto, blev der arrangeret møder mellem ADM og Kyowa den 15. april 1993, og mellem ADM og Eurolysine den 28. april 1993.

(96) I løbet af mødet med ADM den 15. april 1993 argumenterede Kyowa for, at alle konkurrenter skulle skære ned på volumen.

(97) På mødet den 28. april 1993 luftede Eurolysine over for ADM den mulighed udelukkende at fordele afsætningsvoluminer i de regioner, hvor prisaftalen faktisk havde fået priserne til at stige i 1992. Med hensyn til Europa var ADM og Eurolysine enige om, at hvis priserne steg i Europa, var det på grund af den prisaftale, der var indgået i Mexico (den 23. juni 1992), og at det eneste sted, hvor den var fuldt gennemført, var i denne region.

(98) Den 30. april 1993 mødtes Ajinomoto og ADM hos ADM i Decatur. Formålet med mødet var at give toplederne fra de to største lysinproducenter mulighed for at genoprette forholdet mellem de to selskaber og påbegynde processen med at udarbejde en generel volumenaftale. Under dette møde hentydede ADM til det vigtige i, at et selskab kontrollerer sit salgspersonale for at opretholde høje priser, og forklarede, at selskabets salgspersonale generelt har tendens til at være meget konkurrencemindede, og at medmindre producenterne førte meget stram kontrol med deres salgspersonale, ville der være et problem med underbydning. Ajinomoto antydede, at alle nu forstod, at det er nødvendigt at justere udbuddet. Repræsentanter for ADM og Ajinomoto arrangerede et nyt møde, der fandt sted den 14. maj 1993 i Tokyo.

(99) Både ADM og Ajinomoto informerede Kyowa om deres møde i Decatur.

(100) Den 14. maj 1993 mødtes ADM og Ajinomoto/Eurolysine i Tokyo for at fortsætte de drøftelser, der var indledt i Decatur. Deltagerne diskuterede størrelsen af det aktuelle marked og ADM's andel af det marked. ADM anmodede om 65000 t for 1993. De drøftene igen den mekanisme, der var nødvendig for at opnå og kontrollere en afsætningsvolumenaftale. ADM erklærede, at selskabet gik ind for at kommunikere gennem en branchesammenslutning. ADM gav som eksempel, at det hver måned rapporterede sit citronsyresalg til en branchesammenslutning, og at schweiziske revisorer hvert år reviderede disse tal. ADM sagde, at lysinsalget kunne rapporteres på lignende måde til f.eks. Ajinomoto, som så kunne rapportere alle medlemmers resultater tilbage til hvert enkelt medlem. ADM gjorde opmærksom på, at denne rapportering skulle holdes strengt fortrolig.

(101) Ajinomoto rapporterede til Kyowa om sit møde med ADM i Tokyo. Begge producenter var enige om, at ADM's anmodning om volumentildeling for 1993 var uacceptabel, og at Sewon burde inddrages i volumendrøftelserne.

(102) Den 27. maj 1993 mødtes Ajinomoto og Kyowa med Sewon og informerede Sewon om ADM's volumenanmodning for 1993. Ajinomoto refererede til de gode resultater af samarbejde tidligere, men ADM's indtræden på markedet havde kompliceret sagerne. Sewon bekræftede, at man altid var parat til at forhandle og til at indgå i drøftelser med Ajinomoto og Kyowa. Deltagerne følte behov for at indkalde til et møde mellem de fem producenter for at justere voluminer. Ajinomoto ønskede at tage initiativet i forhandlinger med ADM, mens Sewon skulle overtale Cheil.

(103) Den 1. juni 1993 informerede ADM Kyowa om, at ADM havde besluttet at standse nedgangen i lysinprisen i Europa og dagen forinden havde offentliggjort en prisstigning til 0,81 USD/lb.

(104) Den 18. juni 1993 mødtes Ajinomoto, Kyowa, Sewon og Cheil på Sankei-Kaikan Hotel i Tokyo for at drøfte den taktik, der skulle følges på det næste møde mellem de fem producenter, som efter planen skulle finde sted i Vancouver den 24. juni 1993. Deltagerne udvekslede oplysninger om pris og volumen pr. region. På det grundlag drøftede de forskellige planer for afsætningsfordelinger ud fra Ajinomotos første forslag (54000 t til ADM) og ADM's anmodning (65000 t). Planen var på mødet med ADM at insistere på 54000 t med henblik på at nå til en aftale om 60000 t. Den endelige fordeling ville så være som følger: Ajinomoto 81200 t, ADM 60000 t, Kyowa 44400 t, Sewon 32900 t og Cheil 13500 t. Ajinomoto foreslog, at man holdt kvartårlige møder for hver region, og at man skulle have et kommunikationssystem. Deltagerne bekræftede prisstigninger i de forskellige regioner. Med hensyn til Europa blev prisen sat til 3,20 DEM/kg (på basis af den bekræftede pris på 0,81 USD/lb) og til 4,20 DEM/kg, når den amerikanske pris steg til 1,05 USD/lb.

d) Møde den 24. juni 1993 i Vancouver

(105) Mødet blev holdt på Hyatt Regency Hotel i Vancouver. Deltagerne omfattede repræsentanter for ADM, Ajinomoto/Eurolysine, Kyowa, Sewon og Cheil.

(106) Der var følgende punkter på dagsordenen: 1) gennemgang af markedsforholdene i den senere tid, 2) justering af produktions-/afsætningsvolumen for hvert selskab, 3) prisstigningsplan, 4) kommunikationssystem (navnlig regionsmøder) og 5) oprettelse af lysinsamarbejdsorganet.

(107) Deltagerne bemærkede, at prisstigningerne i USA og Europa var vellykkede, men at aftalerne for Syd- og Mellemamerika såvel som for Asien ikke var ordentligt gennemført. Deltagerne forudså en trinvis stigning i priserne fra 0,81 USD/lb til 0,95 USD/lb til 1,10 USD/lb og endelig, om muligt, til 1,20 USD/lb.

(108) Ajinomoto fremlagde en tabel over volumenfordeling på basis af en tildeling på 54000 t til ADM. ADM insisterede på at opretholde sin nuværende produktionsvolumen, dvs. 65000 t. Cheil insisterede på 15000 t i stedet for de 14000 t, som Ajinomoto havde foreslået. Man blev enige om at afholde et formandsmøde for at løse problemet.

(109) Med hensyn til kommunikationssystemet ønskede japanerne lokale møder, mens ADM var imod dette og anmodede om direkte kommunikation til sit hovedkontor.

(110) Alle undtagen Cheil enedes om at danne en officiel lysinorganisation, som skulle styres af Ajinomoto og ADM.

- Opfølgning

(111) Ajinomoto og ADM aftalte et møde den 5. oktober i Paris, som skulle arrangeres af Ajinomoto. Hovedpunkterne på dagsordenen skulle være pris/mængde og sammenslutning. ADM informerede Ajinomoto om, at virksomhedens produktionsniveauer i de seneste ni måneder svarede til 65000 t pr. år, hvilket var en acceptabel minimumsmængde for ADM. ADM erklærede, at paritet i markedsandele med Ajinomoto, hvilket ADM ønskede at opnå, kunne udsættes i to eller tre år endnu.

e) Møde den 5. oktober 1993 i Paris

(112) Mødet blev holdt på Grand Hotel i Paris. Deltagerne omfattede repræsentanter for Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa, Sewon og Cheil. Mødet var arrangeret af Ajinomoto, der også udarbejdede dagsordenen og ledede mødet. Emnerne for mødet var etableringen af en sammenslutning af aminosyreproducenter med Fefana som paraplyorgan, prisaftaler for fjerde kvartal af 1993 og fordeling af afsætningsvolumen for det følgende år.

(113) Ajinomoto rapporterede om de fremskridt, der var gjort med oprettelsen af en procentsammenslutning.

(114) Med hensyn til markedstendenser bemærkede deltagerne, at Mississippi-oversvømmelserne i sommeren 1993, der ødelagde USA's sojabønnehøst, forårsagede en stigning i kornpriser, men samtidig resulterede i uforholdsmæssigt store lysinlagre. De forventede derfor en nedgang i ordrerne, og for at forhindre et prisfald måtte udbuddet reduceres. For Europas vedkommende forudså deltagerne en reduktion på 40-50 %.

(115) I forbindelse med prisgennemgangen pr. region gik det op for deltagerne, at den europæiske pris, som var aftalt på et regionsmøde, dvs. 5,30 DEM/kg, var langt højere end prisen i andre regioner. Man aftalte at holde den europæiske pris på dette niveau.

(116) For perioden oktober 1993 til september 1994 krævede hvert selskab sin produktionsvolumen. Det blev bemærket, at Cheil krævede 22000 t, hvilket adskilte sig fra den mængde, som selskabet indikerede på mødet i Vancouver (den 24. juni 1993). ADM kunne ikke på det tidspunkt beslutte sig til en reduktion af produktionsvolumen, så det blev besluttet, at topledelsen hos ADM og Ajinomoto skulle involveres direkte i mængdediskussionen.

- Opfølgning

(117) Den 25. oktober 1993 mødtes ADM's og Ajinomotos topledelser i Irvine. Deltagerne drøftede, hvordan man skulle fordele afsætningsvoluminer for 1994 på hver lysinproducent. De analyserede, hvor stor en mængde lysin hver producent ville have solgt ved udgangen af 1993, og derefter foreslog ADM at bruge disse tal til at beregne afsætningsvolumenfordelinger for 1994 for hver lysinproducent. De drøftede markedstilvæksten i 1994, og hvor stor en del af markedstilvæksten hver producent ville få tildelt. ADM erklærede, at de andre lysinproducenter hver især kunne sælge 2000 t mere, end de solgte i 1993, og at ADM og Ajinomoto ville dele den tiloversblevne vækst i lysinafsætningen på verdensplan i 1994. ADM indvilligede i denne plan og fik til opgave at få de andre producenter til at gå ind på fordelingsplanen.

(118) Efter mødet i Irvine diskuterede de asiatiske producenter det volumenforslag, man var nået frem til i Irvine. Både Cheil og Sewon ønskede større volumen. Resultatet var, at Cheil ikke deltog i det følgende møde, der fandt sted den 8. december 1993 i Tokyo.

f) Møde den 8. december 1993 i Tokyo

(119) Mødet blev holdt på Palace Hotel i Tokyo og omfattede repræsentanter for Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa og Sewon.

(120) Deltagerne gennemgik lysinpriser region for region. De bemærkede, at de priser, der var aftalt på mødet i Paris (den 5. oktober 1993), ikke blev overholdt i fuldt omfang. Med hensyn til Europa var den gældende pris 5,00 DEM/kg i stedet for 5,30 DEM/kg som aftalt, og dette på trods af det faktum, at hver producent havde begrænset sit afsætning. Det blev aftalt at holde den europæiske pris på 5,30 DEM/kg i det første kvartal af 1994.

(121) Under mødet finjusterede producenterne volumenfordelingsplanen, der var udarbejdet af ADM og Ajinomoto i Irvine. Afsætningsmængderne blev fordelt efter leverandør på verdensplan og efter region, herunder Europa. På verdensplan fik ADM tildelt 67000 t (plus en del af 1994-væksten), Ajinomoto 84000 t og Kyowa 46000 t. ADM, Ajinomoto og Kyowa gik hver især ind på volumenfordelingsplanen. Sewon skulle have enten 34000 eller 37000 t, afhængigt af om Ajinomoto og Kyowa indvilligede i en revision af deres afsætningsvoluminer for 1992. Sewon gik ind på dette forslag.

(122) ADM udpegede Ajinomoto som det kontor, hvortil hver lysinproducent skulle indsende månedlige salgstal. Ajinomotos opgave ville være at holde styr på tallene, så producenterne kunne foretage justeringer af deres afsætning for at begrænse det samlede årlige salg til det aftalte maksimum. Med hensyn til fremlæggelsen af månedlige salgstal sagde ADM til de andre, at de skulle "passe på med deres telefoner og være meget forsigtige". ADM foreslog endvidere, at producenterne deltog i handelssammenslutningsmøder fire gange om året for at justere deres priser og afsætningsvoluminer i henhold til deres aftaler. Selskabet forklarede, hvordan man ved at danne en industrisammenslutning kunne få en tilsyneladende legitim, men kunstig grund til at mødes og således skjule det faktum, at såkaldte konkurrenter i al hemmelighed mødtes for at diskutere priser og afsætningsvoluminer. ADM beskrev, hvordan man skulle holde "officielle" og "uofficielle" møder. ADM forklarede, at en person, der deltog i et officielt industrisammenslutningsmøde, kunne reservere en hotelsuite og i al stilhed underrette de andre, hvorefter de så kunne mødes i hemmelighed for at drøfte priser og afsætningsvoluminer uden om det officielle møde. Deltagerne gik ind på denne fremgangsmåde.

- Opfølgning

(123) De asiatiske producenter drøftede revisionen af salgstallene.

(124) Den 1. februar 1994 mødtes ADM Ingredients med Eurolysine. De drøftede prisniveauet på det tidspunkt og besluttede at sagtne farten med leverancerne for at opretholde prisen. Dette er det første møde mellem europæiske repræsentanter for lysinproducenterne efter "trilaterale møder" i første halvdelen af 1992 (se betragtning 75 og 76), som Kommissionen har direkte beviser for. Det fremgår imidlertid klart af de beviser, der direkte vedrører andre møder (den 27. august 1992, den 1. oktober 1992 og den 5. oktober 1993), at europæiske repræsentanter for lysinproducenterne i løbet af hele den periode, der er omfattet af denne undersøgelse, finjusterede de beslutninger, der var truffet på verdensplan.

(125) Den 26. januar 1994 blev det første officielle møde i Fefana Amino Acid Working Party (arbejdsgruppen om aminosyrer under Fefana) holdt i Fefanas kontorer i Bruxelles. Den 15. februar 1994 inviterede Eurolysine de andre lysinproducenter til et opdigtet Fefana-"taskforce-møde" i Honolulu.

g) Møde den 10. marts 1994 i Honolulu

(126) Mødet blev holdt på Sheraton Makaha Resort. Deltagerne var repræsentanter for Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa, Sewon og Cheil. Kyowa ledede mødet.

(127) Mødet på Hawaii var det første møde, der var holdt siden Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa og Sewon havde besluttet at indberette deres afsætningsvolumental til Ajinomoto. I løbet af formiddagen drøftede og analyserede Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa og Sewon deres salgstal i forhold til de indikativsalgstal, der var fastsat på mødet i Tokyo (den 8. september 1993). De drøftede derefter, hvorvidt de skulle fremlægge deres tal til verificering ved en revision eller ej. Eftersom der ikke skete nogen fremskridt med dette emne, enedes deltagerne om, at den øverste ledelse for de asiatiske selskaber skulle tage stilling til revisionsspørgsmålet på et senere møde.

(128) Om eftermiddagen fik Cheil, der ikke havde deltaget i formiddagsmødet, fordi Cheil ønskede en større volumentildeling, som de andre producenter tidligere var gået ind på, tilbudt en kvote på 17000 t. Cheil gik ind på dette tilbud og på rapportering af salgstallene.

(129) Deltagerne (herunder Cheil) drøftede herefter priser og enedes om, hvilke priser der skulle kræves for lysin i andet kvartal af 1994 for hvert land inden for hver af følgende regioner: Nordamerika, Mellem- og Sydamerika, Europa, Mellemøsten, Afrika og Asien.

(130) På det europæiske marked bemærkede man, at den aktuelle pris var under 5,00 DEM/kg, og slutbrugerne syntes at vente på, at den skulle falde yderligere. Endvidere syntes lagrene at være svundet, tilsyneladende på grund af forhandlernes manipulationer. Deltagerne enedes om, at prisen for Europa med omgående virkning skulle være 5,20 DEM/kg.

(131) ADM og Ajinomoto foreslog, at de næste officielle møder i aminosyrearbejdsgruppen kunne bruges som "dække" for producenternes konspiratoriske møder.

- Opfølgning

(132) Den 15. marts 1994 mødtes Ajinomoto, Kyowa og Sewon på Royal Hotel i Tokyo. Deltagerne drøftede valget af revisionsfirmaer til gennemgang af afsætningsvoluminerne. De japanske selskaber ønskede, at hvert selskab brugte deres egne revisionsfirmaer; Sewon foreslog, at man udnævnte ét revisionsfirma til at undersøge hvert selskab. De enedes om at fortsætte diskussionen på det næste møde. Sewons afsætningsmængde for 1994 blev atter drøftet. De japanske selskaber refererede til 34000 t, baseret på Sewons faktiske afsætningsvolumen fra 1992. Sewon krævede 37000 t. Men hvis revisionsfirmaets resultater viste, at Ajinomotos og Kyowas salgsresultater for 1992 var henholdsvis 84000 t og 46000 t, ville Sewon gå med til at sælge 34000 t i 1994, men over 37000 t i 1995.

h) Møde den 19. maj 1994 i Paris

(133) Den 19. maj 1994 under det andet officielle møde i Fefanas aminosyrearbejdsgruppe, der fandt sted i Paris, mødtes de fem lysinproducenter uofficielt på Grand Hotel.

(134) Deltagerne diskuterede og analyserede deres salgstal, som de havde rapporteret til Ajinomoto, i forhold til de indikativsalgstal, der blev fastsat på mødet i Tokyo (den 8. december 1993). Ajinomoto erklærede, at Sewon havde overskredet den forholdsvise mængde af årstotalen på 34000 t, og at de måtte købe den overskydende mængde, af andre selskaber ved årets slutning. Sewon erklærede, at man kun var gået med til 34000 t på betingelse af en uafhængig revision af salgstalene for 1992 hos hver af de andre producenter. I betragtning af at ADM, Ajinomoto og Kyowa hævdede, at ingen andre revisionsfirmaer end dem, disse producenter i øjeblikket brugte, kunne accepteres, insisterede Sewon på 37000 t. ADM gav Sewon besked om at reducere salget, ellers ville der blive tale om at presse prisen.

(135) Deltagerne drøftede derefter priserne pr. region. Med hensyn til Europa blev deltagerne enige om en minimumspris på 5,10 DEM/kg, som skulle træde i kraft den 25. maj samme år. Deltagerne forventede, at disse priser ville holde, indtil deres næste møde.

- Opfølgning

(136) I slutningen af maj/begyndelsen af juni 1994 fastsatte ADM sine salgsmål og indikativpriser på et internt møde i St Louis. Det blev pålagt den europæiske salgsorganisation, at den skulle holde sig til indikativprisen på 5,10 DEM/kg.

(137) Den 16. juni 1994 under et officielt Fefana-møde i Düsseldorf mødtes ADM Ingredients, Eurolysine, Kyowa Europe og Cheil uofficielt. Eurolysine kommenterede den aktuelle europæiske markedssituation, herunder priser for hvert land. Deltagerne bemærkede, at priserne faldt til under 4,70 DEM/kg. Alle var enige om at holde prisen på 5,10 DEM/kg.

(138) Den 30. juni 1994 mødtes Eurolysine med Sewon Europe. Eurolysine gav forklaringer vedrørende Düsseldorf-mødet den 16. juni. Sewon bemærkede, at aktuelle markedspriser altid var faldet efter offentliggørelsen af prisstigninger, fordi Eurolysine offentliggjorde en prisstigning efter at have sikret sig ordrer fra store kunder til den gamle pris. Selskabet konkluderede, at den aktuelle pris ikke kunne sættes op. Deltagerne udvekslede også synspunkter om markedssituationen i forskellige lande.

(139) Den 19. juli 1994 mødtes ADM Ingredients, Eurolysine, Sewon Europe og Cheil på Hyatt Regency Hotel, på invitation af Eurolysine, der udarbejdede en proforma Fefana-dagsorden. Deltagerne enedes om at holde følgende priser (pr. kg) indtil årets slutning: Tyskland 5,10 DEM, Frankrig 17,50 FRF, Belgien 105 BEF, Nederlandene 5,70 NLG, Det Forenede Kongerige 2,10 GBP, Spanien og Portugal 430 ESP (min. 425), Italien 5200 ITL, Østrig 36 ATS. De enedes om at koordinere deres behandling af visse aftagere, som den enkelte leverandør vanskeligt kunne henvende sig til. Der var nogen diskussion om en last fra USA, der blev indført i Europa til ca. 4,60 DEM, og virkningen af den svage US-dollar.

i) Møde den 23. august 1994 i Sapporo

(140) Mødet blev holdt på Hiroshima Prince Hotel i Sapporo. Deltagerne var repræsentanter for Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa, Sewon og Cheil. Eurolysine havde inviteret de andre lysinproducenter under påskud af et Fefana-"taskforce-møde".

(141) Deltagerne diskuterede og analyserede de salgstal, de havde rapporteret til Ajinomoto, i forhold til de indikativsalgstal, som blev fastsat på mødet i Tokyo (den 8. december 1993).

(142) Sewons tildelte afsætningsmængde for 1994 blev endnu engang drøftet. Ajinomoto havde forstået, at Sewons kvote på 37000 t var begrænset til 1994 og ikke grundlag for 1995-tildelingen. Sewon svarede, at medmindre selskabets afsætningsvolumentildeling for 1995 var på 50000 t, agtede man ikke at fortsætte forhandlingerne om afsætningsmængder. Eftersom den mængde, Sewon krævede, lå over de andre selskabers forventninger, blev mødet afbrudt med henblik på yderligere konsultationer.

(143) Da mødet blev genoptaget, truede ADM de andre deltagere med en ny priskrig og forudsagde, at Sewon ville lide alvorlig skade, ikke alene på de oversøiske markeder, men også på det koreanske. Kyowa mindede de andre om, at det var muligt at fastholde høje priser på basis af samarbejde og fælles indsats. Kyowa spurgte Sewon, om de ville iværksætte en ny priskrig. Sewon svarede, at Sewon ikke kunne samarbejde med de andre selskaber om produktionsmængder, men godt kunne samarbejde om prisfastsættelse. Man konkluderede, at Sewon i fremtiden kunne have observatørstatus, men ikke deltage i kvotefordelingsplanen. Det blev besluttet at overlade dette spørgsmål til et møde mellem toplederne.

(144) Deltagerne diskuterede endvidere aktuelle og fremtidige prisstrategier og markedsudviklinger for hver region. Med hensyn til Europa besluttede deltagerne ikke at hæve prisen på grund af den tyske marks opskrivning i forhold til US-dollaren.

- Opfølgning

(145) Den 7. september 1994 mødtes ADM Ingredients, Eurolysine, Sewon Europe og Cheil på Hotel Frankfurter Hof i Frankfurt. Deltagerne gennemgik resultaterne af mødet i Sapporo (den 23. august 1994). ADM Ingredients, Eurolysine og Cheil udtrykte bekymring over Sewons krav til afsætningsmængder. Derefter drøftede og analyserede deltagerne deres salgstal i forhold til de aftalte afsætningskvoter. ADM Ingredients foreslog, at den samlede afsætningsmængde i Europa for 1994 skulle reduceres fra 91400 t til 80000 t. Eurolysine støttede forslaget med den begrundelse, at efterspørgslen i Europa var faldet (væsentligst fordi der var billig sojaskrå på markedet). Men både Cheil og Sewon Europe var uenige i forslaget med den begrundelse, at 80000 t var alt for lidt til det europæiske marked. Endelig fastsatte deltagerne lysinprisen (pr. kg): Det Forenede Kongerige 2,10 til 2,25 GBP; Spanien min. 5,10-5,20 DEM; andre lande omkring niveauet 5,00 til 5,10 DEM.

(146) Den 13. oktober 1994 mødtes ADM med Ajinomoto på Four Seasons Hotel i Chicago. Deltagerne drøftede de problemer, de stod overfor, fordi Sewon nu insisterede på at udvide sit lysinanlægs kapacitet i 1995. Ajinomoto informerede ADM om, at Sewon var ophørt med at indberette sine afsætningsvolumental.

j) Møde den 26. oktober 1994 i Zürich

(147) Mødet blev holdt i Dolder Grand i Zürich. Deltagerne var repræsentanter for Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa, Sewon og Cheil.

(148) Uden for den oprindelige dagsorden spurgte Ajinomoto i begyndelsen af mødet Sewon, om virksomhedens volumenpolitik som meddelt på Sapporo-mødet (den 23. august 1994) havde ændret sig, og hvad dens indikativafsætning for 1995 ville være. Sewon svarede, at virksomhedens politik ikke var ændret, og at dens indikativafsætning var 50000 t. Ajinomoto fremsatte derefter et forslag til mængdefordeling, som blev godkendt af alle deltagere undtagen Sewon. Sewon hævdede, at Sewon ikke kunne gå ind på det forslag, fordi prioriteringen for 1995 var 50000 t og 20 % markedsandel. Sewon informerede de andre deltagere om, at Sewons budgetterede pris for 1995 var 2,20 USD/kg. De andre deltagere sagde, at hvis Sewon fastholdt denne stigning, ville alle øge deres afsætning. Desuden truede ADM med at øge sin afsætning på det koreanske marked fra 1000 t pr. år til 5000 t pr. år, hvis Sewon insisterede på at øge sin afsætning på verdensplan til 50000 t. ADM sagde også, at ADM kunne presse standardprisen på lysin ned til 1,30 USD/kg for at tvinge Sewon tilbage til forhandlingsbordet. ADM refererede til den kendsgerning, at Sewon finansielt var det svageste selskab, underforstået at det kunne blive genstand for en overtagelse. Kyowa foreslog også, at man købte Sewon ud, hvis sidstnævnte insisterede på en kapacitet på 50000 t. Selskabet spurgte direkte, hvem der var den næststørste aktionær i selskabet. Sewon foreslog, at man drøftede priser uden at fortsætte forhandlingerne om mængder. De andre deltagere afviste dette med den begrundelse, at prisforhandlinger var meningsløse, hvis man ikke havde en mængdeaftale. Mødet blev hævet efter, at ADM havde forladt det.

- Opfølgning

(149) Den 23.-24. november 1994 havde Ajinomoto møde med Sewon i Seoul med henblik på at afklare situationen efter Zürich-mødet (26. oktober 1994) og forberede det næste møde. Sewon oplyste, at der blev bygget et nyt anlæg til det kinesiske marked, og at Sewon havde til hensigt at øge sin kapacitet til 50000 t inden 1995/96, eftersom de 39000 t, der blev foreslået i Zürich, ikke var acceptabelt i betragtning af dets investeringsniveau. Sewon gik dog ind på fortsat at samarbejde om priser med konkurrenterne. Desuden blev det aftalt, at Sewon skulle bevare sin produktion på 37000 t for 1994 og fortsætte med at indsende månedlige salgsrapporter i løbet af det kommende år (på dette tidspunkt havde Ajinomoto modtaget rapporterne for august og september). Ajinomoto rapporterede resultaterne af mødet til ADM, Kyowa og Cheil.

(150) Den 1. december 1994, under et officielt Fefana-møde i Amsterdam, mødtes ADM Ingredients, Eurolysine, Kyowa Europe og Cheil uofficielt. De udvekslede oplysninger om priser og mængder. Det blev foreslået, at der ikke var grund til at have en lavere pris i Europa end i USA, og at en europæisk pris på 4,90 DEM/kg derfor var berettiget. Deltagerne enedes om at sætte salgsprisen til 4,90 DEM/kg med en minimumspris på 4,80 DEM. De enedes endvidere om at minimere leverancerne til den eksisterende pris på 4,40 til 4,50 DEM.

(151) Den 6. december 1994 mødtes ADM Ingredients og Eurolysine med Sewon Europe i Frankfurt. Formålet med mødet var navnlig at informere Sewon om den prisdrøftelse, der fandt sted på Amsterdam-mødet (den 1. september 1994). Deltagerne sammenlignede også det faktiske salg (januar til september), det forventede salg (ved udgangen af december) og de tildelte mængder for Europa. Sewon Europe erklærede, at man grundlæggende ikke ønskede prisstigninger, men ønskede at bevare de aftalte priser, men at sådanne aftalte priser var blevet meningsløse, fordi Eurolysine på forhånd solgte mængder til en pris, der lå lavere end den aftalte pris. Hvis denne situation fortsatte, ville Sewon sælge til de priser, der kunne opnås. Sewon ville kun holde de aftalte prisniveauer, hvis de svarede til markedsforholdene. Som en prøve foreslog Sewon Europe, at producenterne skulle standse leverancerne i Spanien i to uger og genoptage dem, når den aftalte pris var nået på markedet. Eurolysine og ADM Ingredients informerede Sewon Europe om, at de samme dag havde offentliggjort den aftalte pris.

(152) Den 12. december 1994 mødtes Ajinomoto og Sewon igen i Seoul for at fortsætte deres drøftelser, der startede den 23. november 1994. Ajinomoto fastslog, at alle lysinproducenter i det år opretholdt kommunikationen og var tilfredse med de opnåede priser. Ajinomoto advarede Sewon om, at hvis nogle selskaber startede en priskrig, ville alle med sikkerhed lide tab. Derfor opfordrede de Sewon til at finde punkter, som alle kunne gå ind på. Sewon erklærede, at det i 1995 var selskabets politik at opnå en markedsandel på 20 % og at sælge 50000 t. Sewon var imidlertid villig til at reducere sin afsætning til 46000 t. Ajinomoto foreslog en afsætningsvolumen til Sewon på 40000 t og tilbød at købe den ekstra mængde på 6000 t af Sewon med henblik på at sælge den under Ajinomotos mærke. Sewon afviste forslaget og insisterede på 46000 t eget salg. Selskabet lovede ikke desto mindre at holde prisen på Ajinomotos niveau.

k) Møde den 18. januar 1995 i Atlanta

(153) Den 18. januar 1995 mødtes repræsentanter for Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa, Sewon og Cheil i Atlanta.

(154) Deltagerne sammenlignede de tildelte produktionskvoter for 1994 med de faktiske salgstal, som var opnået i løbet af det år. De konkluderede, at forskellen mellem tildelt kvote og faktisk salg for hvert selskab ikke var uforholdsmæssigt stor, og at prisniveauet derfor kunne holdes. Endvidere besluttede deltagerne at fordele afsætningskvoter på basis af det skønnede markedsomfang for 1995. Alle deltagere med undtagelse af Sewon, der anmodede om en større markedsandel, enedes om at bevare den markedsandel, der var tildelt for 1994, dvs. Ajinomoto 33 %, ADM 27 %, Kyowa 19 %, Sewon 14 % og Cheil 7 %.

(155) Alle deltagere, inklusive Sewon, enedes om at fortsætte de månedlige rapporteringer af salgsresultaterne til Ajinomoto.

(156) Med hensyn til priser enedes deltagerne blandt andet om at forhøje den europæiske pris fra 4,50 DEM/kg til 4,90 DEM/kg, med en exceptionel minimumspris på 4,80 DEM/kg.

- Opfølgning

(157) Den 30. januar 1995 mødtes europæiske repræsentanter for aminosyreproducenter, tilsyneladende for at gennemgå priser for det første kvartal af 1995. Kyowa blev telefonisk informeret om resultaterne.

(158) Den 9. marts 1995 under et officielt Fefana-møde i Basel mødtes ADM Ingredients, Eurolysine, Sewon Europe og Cheil uofficielt på Hotel Hilton. Formålet med mødet var en prisjustering for andet kvartal af 1995 på baggrund af den svækkede US-dollar og den stærkere tyske mark. Deltagerne forventede fortsat prisnedgang på grund af forhandlernes aktiviteter med import af produktet fra USA, hvor prisen var på 2,64 USD/kg. Idet man tog højde for det, enedes deltagerne om følgende priser/kg: Det Forenede Kongerige 1,95 til 2 GBP; Spanien 4,10 DEM; Italien 5200 til 5300 ITL; Frankrig 15,70 til 16,00 FRF; andre europæiske markeder 4,40-4,50 DEM. Der foregik en diskussion mellem Sewon og ADM om leverancer til hinandens kunder i Det Forenede Kongerige.

l) Møde den 21. april 1995 i Hong Kong

(159) Mødet blev holdt på Regent Hotel i Hong Kong. Deltagerne omfattede repræsentanter for Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa, Sewon og Cheil.

(160) Deltagerne sammenlignede de tildelte produktionskvoter for 1994 og januar til marts 1995 med de faktiske salgstal, som var opnået i samme periode. Fordi Sewon havde øget sin afsætningsvolumen ud over sin andel for 1995, var der kraftige protester fra de andre selskaber. Sewon bekræftede endnu en gang, at dets indikativvolumen ikke kunne ændres. Ajinomoto og Kyowa opfordrede indtrængende Sewon til at reducere sin afsætningsvolumen, fordi markedsprisen ville lide under den. Sewon påpegede, at markedsprisen var faldet på trods af selskabets øgede afsætningsvoluminer.

(161) Endvidere drøftede deltagerne salgspriser for hver region. Med hensyn til Europa enedes deltagerne om at sænke den tidligere aftalte pris på 4,80 DEM/kg (møde den 18. januar 1995) til 4,50 DEM/kg. Det var planen at drøfte prisen igen på et møde mellem de personer, der stod for afsætningen i Europa.

(162) Deltagerne bemærkede, at årsagen til det europæiske prisfald skulle søges hos producenterne af præfabrikerede foderblandinger, der i Europa videresolgte lysin. Ajinomoto anmodede om, at forhandlernes praksis med at videreeksportere produkter, der oprindelig blev importeret fra andre regioner, blev bragt til ophør. Det anmodede også Sewon om at forhindre Sewon-distributøren i Canada i at sælge til andre regioner end Canada.

(163) Endelig nåede man til enighed om, at Kyowa skulle være vært ved det næste møde i Cayman Islands, der blev fastsat til den 7. juli 1995.

- Opfølgning

(164) Den 27. april 1995 mødtes ADM Ingredients, Eurolysine, Kyowa Europe, Sewon Europe og Cheil på Hotel Sofitel i Bruxelles. Deltagerne sammenlignende deres afsætningsvoluminer i Europa (inklusive Afrika og Mellemøsten) i det første kvartal af 1995. Sewons afsætningsvolumen blev skønsmæssigt vurderet, og selskabet blev bedt om at fremlægge aktuelle data. De andre deltagere klagede over Sewons øgede afsætningsvolumen. Deltagerne gennemgik derefter den prisdrøftelse, der havde fundet sted på Hong Kong-mødet (den 21. april 1995). Derefter gik de ind i en detaljeret prisdrøftelse vedrørende Europa. De fastsatte et minimum på 4,25 DEM/kg som den europæiske pris og fastsatte priserne for hver valuta. Disse priser skulle gælde leverancer fra den 27. april til sidst i juni. Bagefter skulle en pris på 4,50 DEM offentliggøres. Deltagerne aftalte, hvilken forklaring man skulle give køberne. Man blev også enige om ikke at lade kontrakten omfatte en mestbegunstigelsesklausul. Det næste møde mellem de europæiske repræsentanter blev fastsat til den 19. maj 1995 i Utrecht.

(165) Den 23. maj 1995, tilsyneladende under det officielle Fefana-taskforce-møde om miljøforurening, mødtes ADM Ingredients, Eurolysine, Kyowa Europe, Sewon Europe og Cheil. Deltagerne udvekslede detaljerede oplysninger om de priser og mængder, som hver producent anvendte i forskellige europæiske lande. Den nye europæiske pris, der skulle gælde fra mandagen efter mødet, blev fastsat til 4,25 DEM/kg. Deltagere fastsatte derefter prisen for hver europæisk valuta. Alle deltagere enedes om nøje at overholde det niveau. Tanken om at opdele kunder mellem producenter blev luftet.

(166) Den 27. juni 1995 foretog FBI en ransagning af kontorerne hos ADM, Ajinomotos Heartland Lysin og Sewon America.

F. KOMMISSIONENS PROCEDURE

(167) I juli 1996, umiddelbart efter offentliggørelsen af Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller nedsættelse af bøder i kartelsager(5) ("Leniency Notice"), tilbød Ajinomoto på grundlag af denne meddelelse Kommissionen sit fulde samarbejde til at fastslå eksistensen af et kartel på lysinmarkedet og dettes virkning i EØS. Selskabet fremlagde senere bevis herpå og fortsatte med at levere sådanne oplysninger.

(168) Den 11. og 12. juni 1997 gennemførte Kommissionen ved beslutning kontrolundersøgelser i to af ADM's europæiske datterselskaber og hos Kyowa Europe. ADM udsendte en pressemeddelelse om undersøgelserne, der fandt sted hos dets datterselskaber.

(169) Umiddelbart efter undersøgelserne hos ADM og Kyowa blev Sewon Europe og Cheils europæiske salgskontor af Kommissionen telefonisk informeret om, at Kommissionen havde indledt en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53.

(170) Nogle få dage efter undersøgelsen i Kyowas kontor oplyste selskabet, at det eventuelt var villigt til at samarbejde med Kommissionen. Efter en drøftelse med Kommissionen om betingelserne for det eventuelle samarbejde fremlagde Kyowa forretningspapirer, og dets repræsentanter gav derefter en mundtlig kronologisk fremstilling af møder og andre kontakter mellem lysinproducenter. Derefter fortsatte selskabet med at give sådanne oplysninger.

(171) Den 28. juli 1997 fremsendte Kommissionen begæringer om oplysninger i overensstemmelse med artikel 11 i forordning nr. 17 til ADM, ADM Ingredients, Sewon, Sewon Europe og Cheil angående deres adfærd på visse aminosyremarkeder, og navnlig om forretningspapirer fra kartelmøder, som blev specificeret i begæringen.

(172) Efter at have modtaget begæringen om oplysninger udtalte Sewon, at man var villig til at samarbejde med Kommissionen. Selskabet fremlagde referater af møder mellem lysinproducenter. Sewon skaffede også detaljerede oplysninger om møder, som Kommissionen ikke havde anmodet om. Det fortsatte med at levere disse oplysninger.

(173) Cheil svarede, at der ikke fandtes fuldstændige eller nøjagtige referater af de møder, som var specificeret i Kommissionens begæring. Man havde imidlertid udspurgt hvert eneste personalemedlem, der deltog i møderne, for at få en detaljeret redegørelse for, hvad der faktisk blev drøftet. Cheil gav også detaljerede oplysninger om møder, som Kommissionen ikke havde anmodet om.

(174) Eftersom ADM og ADM Ingredients ikke reagerede på Kommissionens begæring inden for den fastsatte tidsfrist for at fremlægge de ønskede oplysninger, mindede Kommissionen pr. anbefalet brev af 14. oktober 1997 begge selskaber om, at den ikke havde modtaget de eller en del af de oplysninger, man havde udbedt sig. I dette brev sagde Kommissionen udtrykkeligt, at det forsinkede svar på begæringen om oplysninger hindrede sagsgangen.

(175) Endelig, den 24. oktober 1997, svarede ADM Ingredients på Kommissionens begæring vedrørende lysin, men selskabet fremlagde ingen oplysninger om andre aminosyrer. ADM svarede slet ikke.

(176) Den 29. oktober 1998 indledte Kommissionen en procedure i denne sag og vedtog en klagepunktsmeddelelse imod de selskaber, som denne beslutning er rettet til. Alle parter fremsatte skriftlige bemærkninger til Kommissionens klagepunkter. En mundtlig høring fandt sted den 1. marts 1998. Den 16. august 1999 udsendte Kommissionen en supplerende klagepunktsmeddelelse.

G. LYSINUNDERSØGELSEN I USA

(177) Den 27. juni 1995, efter mere end to års hemmelig efterforskning, foretog FBI ransagninger hos ADM, Ajinomotos Heartland Lysin og Sewon America.

(178) I august og oktober 1996 rejste de amerikanske myndigheder sag mod parterne for at have deltaget i en ulovlig samordning med det formål at undertrykke og eliminere konkurrencen ved at fastsætte prisen og fordele afsætningsvoluminer for lysin. De sagsøgte underskrev tilståelser mod nedsættelse af bødestraffene. ADM betalte en dengang rekordhøj bøde på 70 mio. USD (ud af en samlet bøde på 100 mio. USD, der omfattede samordning om citronsyre). Ajinomoto og Kyowa gik i deres tilståelser ind på at betale bøder på 10 mio. USD hver, og Cheil indvilligede i at betale 1,25 mio. USD. Med hensyn til Sewon retsforfulgte de amerikanske myndigheder kun Sewons amerikanske datterselskab, Sewon America.

(179) Den 4. november 1992 begyndte den tidligere formand for ADM's Bioproducts Division, der var ansat i denne virksomhed i den pågældende periode, at arbejde sammen med FBI. Han gik ind på at følge alle de anvisninger, han fik af FBI-agenter. I øjeblikket afsoner ADM's tidligere formand for Bioproducts Division en fængselsdom på ni år for at have frastjålet ADM næsten 10 mio. USD.

(180) Den 9. juli 1999 idømte en amerikansk dommer den tidligere næstformand i ADM og to tidligere direktører fængselsstraffe og bøder for deres roller i den ulovlige samordning, der er genstand for denne procedure.

H. LYSINUNDERSØGELSEN I CANADA

(181) Den 27. maj 1998 meddelte de canadiske myndigheder, at ADM erklærede sig skyldig i at have deltaget i ulovlig samordning med prisfastsættelse og markedsdeling og blev idømt en bøde på 16 mio. CAD. Den bøde, Ajinomoto blev idømt, var på 3,5 mio. CAD, mens den bøde, Sewon blev idømt, var på 70000 CAD. Cheil blev ikke retsforfulgt i Canada, fordi selskabet ikke solgte lysin i Canada i den periode, hvor samordningen foregik. Kyowa fik tilkendt immunitet.

II. RETLIG VURDERING

A. JURISDIKTION

(182) Denne sag vedrører aftaler, der er indgået inden for og uden for EØS af virksomheder hjemmehørende inden for og uden for denne region. I henhold til den retspraksis, der gælder ifølge De Europæiske Fællesskabers Domstol og Ret i Første Instans, er der tale om konkurrence inden for fællesmarkedet, når producenter hjemmehørende uden for EØS-regionen sælger direkte til aftagere i EØS-regionen og deltager i priskonkurrence med henblik på at opnå ordrer fra disse kunder. Heraf følger det, at når disse producenter aftaler priser og fordeling af afsætningsvoluminer og sætter denne koordinering i værk i EØS-regionen, deltager de i aftaler, som har til formål eller til følge at begrænse konkurrencen inden for fællesmarkedet, som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53 (dom i forenede sager 89, 104, 114, 116, 117 og 125-129/81, Ahlström)(6).

B. EF-TRAKTATENS ARTIKEL 81 OG EØS-AFTALENS ARTIKEL 53

(183) Kommissionen er af den mening, at de selskaber, der er berørt af denne beslutning, overtrådte EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53; idet de, inden for EØS og efter aftale, fastsatte lysinpriser, kontrollerede udbuddet og fordelte afsætningsvoluminer mellem sig samt udvekslede oplysninger om deres afsætningsvoluminer med henblik på at overvåge de aftalte fordelinger af afsætningsvoluminer.

1. EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1

a) Virksomheder

(184) De selskaber, der berøres af denne beslutning, er virksomheder som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1.

b) Aftaler

(185) I henhold til Domstolens retspraksis er der tale om en aftale som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, hvis blot de pågældende virksomheder har udtrykt den fælles hensigt at udvise en bestemt adfærd på markedet (Domstolens domme i sag 41/69, ACF Chemiefarma(7) og i de forenede sager 209-215/78 og 218/78, Heintz van Landewyck(8)). En virksomheds deltagelse i møder angående konkurrenceskadelige aktiviteter er tilstrækkeligt til at fastslå dens deltagelse i disse aktiviteter, såfremt det modsatte ikke kan bevises (Domstolens domme i sag T-14/89, Montedipe(9), og sag T-141/94, Thyssen(10)).

- Prisaftaler

(186) I juli 1990 aftalte Ajinomoto, Kyowa og Sewon at hæve lysinprisen på verdensplan (betragtning 52). I september 1990 fastsatte Ajinomoto, Kyowa og Sewon bl.a. den europæiske pris til 4,60 DEM/kg (se betragtning 53).

(187) I første halvdel af december 1990 fastsatte Ajinomoto, Kyowa og Sewon den europæiske pris til 4,80 DEM/kg (se betragtning 54).

(188) Den 18. februar 1991 fastsatte Ajinomoto, Kyowa og Sewon prisen i Europa til 4,70 DEM/kg (se betragtning 56).

(189) Den 12. marts 1991 aftalte Ajinomoto, Kyowa og Sewon at holde lysinprisen i Europa på 4,70 DEM/kg (se betragtning 61).

(190) Den 4. juli 1991 fastsatte Ajinomoto, Kyowa og Sewon prisen i Europa til 4,30 DEM/kg (se betragtning 64).

(191) Herefter fortsatte Ajinomoto, Kyowa og Sewon med at drøfte lysinpriser.

(192) Ajinomoto og Kyowa aftalte den 10. marts 1992 at følge ADM's priser med henblik på at bevare markedsandele (se betragtning 65).

(193) Under et møde, tilsyneladende i slutningen af marts 1992, som Sewon Europe rapporterede om den 30. marts 1992 til sit hovedkontor i Korea, aftalte Ajinomoto, Kyowa og Sewon at holde den europæiske pris på 3,76 DEM/kg (se betragtning 66).

(194) I slutningen af april/begyndelsen af maj 1992 bekræftede Ajinomoto, Kyowa og Sewon den prisaftale, de var nået til i slutningen af marts 1992 (se betragtning 67).

(195) Den 23. juni 1992 fastsatte ADM, Ajinomoto og Kyowa verdensmarkedsprisen på lysin på et niveau, som de agtede at holde indtil slutningen af det år. Deltagerne aftalte, at den europæiske lysinpris kunne være lidt højere end den nordamerikanske pris, dvs. 1,05 USD/lb indtil oktober og 1,20 USD/lb for slutningen af året (tilsyneladende fastsat til 3,50 DEM/kg og 3,75 DEM/kg som nævnt under mødet den 1. oktober 1992). Denne aftale var betinget af enighed om ADM's afsætningsmængder. ADM's anmodning lød på 48000 t for 1992 (se betragtning 73). Ajinomoto, Kyowa og Sewon accepterede ADM's anmodning om afsætningsmængder (møderne den 10. juli og 7. august 1992), hvilket ADM var tilfreds med (som nævnt under mødet den 2. november 1992 mellem Ajinomoto og Sewon). Cheil og Sewon henholdt sig til denne prisaftale den 27. august 1992 (se betragtning 79).

(196) Den 1. oktober 1992 fastsatte de fem lysinproducenter prisen til 4,00 DEM/kg (se betragtning 82).

(197) Den 2., 4. og 5. november 1992 aftalte ADM, Ajinomoto, Sewon og Cheil at sætte lysinprisen i Europa til 4,25 DEM/kg (se betragtning 87, 89 og 90). Prisfastsættelsen blev forberedt af Ajinomotos og Kyowas drøftelser den 29. oktober 1992; Kyowa var derfor også indblandet i denne aftale (se betragtning 86).

(198) Den 1. juni 1993 oplyste ADM Kyowa om, at ADM havde standset lysinprisens fald. Den nye standardpris var 0,81 USD/lb. På basis af den pris satte de asiatiske producenter den 18. juni 1993 den europæiske pris til 3,20 DEM/kg (se betragtning 104). Den 24. juni 1993 bekræftede alle fem lysinproducenter denne prisaftale, og man forventede en ny trinvis forhøjelse af priserne (se betragtning 107).

(199) Den 5. oktober 1993 satte de fem producenter den europæiske pris til 5,30 DEM/kg (se betragtning 114), tilsyneladende fordi Mississippi-floden var gået over sine bredder, hvilket ødelagde den amerikanske sojabønnehøst. På deres møde den 8. december 1993 blev denne pris bekræftet (se betragtning 120).

(200) Den 10. marts 1994 fastsatte alle fem producenter den europæiske lysinpris til 5,20 DEM/kg (se betragtning 130).

(201) Den 19. maj 1994 fastsatte de fem lysinproducenter minimumsprisen for lysin for Europa til 5,10 DEM/kg (se betragtning 135). ADM, Ajinomoto, Kyowa og Cheil bekræftede denne aftale den 16. juni 1994 (se betragtning 137). Den 30. juni 1994 informerede Ajinomoto Sewon om, at aftalen var blevet bekræftet. Den 19. juli 1994 aftalte ADM, Ajinomoto, Sewon og Cheil at holde prisen på 5,10 DEM/kg indtil udgangen af 1994 (se betragtning 139). Alle fem lysinproducenter bekræftede atter denne aftale den 23. august 1994 (se betragtning 144).

(202) Den 7. september 1994 fastsatte ADM, Ajinomoto, Sewon og Cheil lysinprisen til mellem 5,00 DEM og 5,20 DEM/kg i Europa (se betragtning 145). Den 23. november 1994 bekræftede Sewon, at selskabet også ville holde den pris (se betragtning 149).

(203) Den 1. december 1994 fastsatte ADM, Ajinomoto, Kyowa og Cheil minimumssalgsprisen til 4,80 DEM/kg for Europa (se betragtning 150). Den 12. december 1994 gik Sewon ind på at holde prisen på dette niveau (se betragtning 152).

(204) Den 18. januar 1995 aftalte alle fem producenter, at den europæiske indikativpris skulle være 4,90 DEM/kg, med en undtagelsesvis minimumspris på 4,80 DEM/kg (se betragtning 156).

(205) Den 9. marts 1995 fastsatte ADM, Ajinomoto, Sewon og Cheil den europæiske pris til 4,40-4,50 DEM/kg (se betragtning 158). Alle fem producenter bekræftede denne pris den 21. april 1995 (se betragtning 161).

(206) Den 27. april 1995 fastsatte de fem lysinproducenter den europæiske minimumspris til 4,25 DEM/kg og indikativprisen til 4,50 DEM/kg (se betragtning 164). Alle fem lysinproducenter bekræftede minimumsprisen den 23. maj 1995 (se betragtning 165).

(207) Det må derfor konkluderes, at Ajinomoto, Kyowa og Sewon, i hvert fald fra juli 1990, gentagne gange har udtrykt den fælles hensigt at anvende bestemte salgspriser i EØS og derfor indgik aftaler som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1. ADM blev part i prisaftalerne med de dengang etablerede lysinproducenter fra den 23. juni 1992 og Cheil fra den 27. august 1992.

(208) Kommissionen har ingen grund til at tro, at de virksomheder, der berøres af denne beslutning, indgik flere prisaftaler efter den 27. juni 1995, da FBI-efterforskningen fandt sted.

(209) ADM antyder, at en gennemgang af de papirer, hvorpå Kommissionen baserer sin opfattelse af, at begyndelsesdatoen for ADM's indblanding i overtrædelserne svarer til det møde, som repræsentanter for ADM, Ajinomoto/Eurolysine og Kyowa deltog i i Mexico City den 23. juni 1992, ikke støtter denne konklusion. Selskabet er af den mening, at der ikke blev indgået nogen aftale, som involverede ADM i kartellet på det tidspunkt. Med hensyn til prisaftaler bemærker ADM, at en sådan på mødet i Mexico City var betinget af en aftale om volumenfordelinger. Efter selskabets mening kunne en endelig aftale ikke være nået før den 8. december 1993 (dvs. mødet i Tokyo).

(210) Med hensyn til dette argument skal det bemærkes, at aftaler, som er indgået under en betingelse, alligevel er "aftaler" som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1. Derfor falder ADM's prisaftale, som blev drøftet på Mexico-mødet, og som var betinget af, at de andre producenter gik ind på en volumentildeling på 48000 t, ind under denne kategori. Desuden blev denne aftale gjort betingelsesløs. Den 23. juni 1992 gik Ajinomoto/Eurolysine og Kyowa i Mexico ind på den volumentildeling, som ADM havde anmodet om. ADM bekræftede derefter enighed i denne tildeling den 2. juli 1992. Sewon gik ind i aftalen den 7. august 1992. På nogenlunde samme tid indvilligede Cheil også i selv at begrænse sin afsætning (omtalt under mødet den 2. november 1992 mellem Ajinomoto og Sewon). Betingelsen for at prisaftalen af 23. juni 1992 blev betingelsesløs, var derfor opfyldt.

- Aftaler om mængder

(211) Af referaterne fra møderne den 18. februar og 12. marts 1991 fremgår det, at Ajinomoto, Kyowa og Sewon enedes om i 1991 på verdensplan at sælge de samme mængder som i 1990 (se betragtning 58 og 61). Der var i hvert fald enighed mellem deltagerne om, at Sewons mængder i Europa skulle være de samme i 1991 som i 1990. Endvidere aftalte Ajinomoto, Kyowa og Sewon, i hvert fald i 1991, et hjemmemarkedsprincip, dvs. at den lokale producent bør sælge mest muligt i sin egen region. Den lokale producent i Europa var Ajinomoto/Eurolysine.

(212) Kommissionen har draget denne konklusion på grundlag af det faktum, at Kyowa og Ajinomoto insisterede på dette princip (møderne den 18. februar 1991 og den 19. juni 1992), og at Sewon havde indordnet sig under samme princip (se betragtning 56 og 68).

(213) Den 23. juni 1992 gik ADM, Ajinomoto og Kyowa ind på det forslag, at lysinafsætningsmængderne på verdensplan måtte koordineres (se betragtning 73 og 74). Den 10. juli 1992 gik de to koreanske lysinproducenter ind på idéen om at koordinere deres salg med ADM (se betragtning 77).

(214) Den 10. juli 1992 foreslog Ajinomoto og Kyowa de koreanske producenter en afsætningsfordelingsplan for 1992, der gav en kvote på 48000 t til ADM (se betragtning 77). Den 2. juli 1992 var ADM allerede gået ind på sin 1992-kvote (se betragtning 76) (bekræftet på mødet den 8. september 1992 - betragtning 80). Under mødet den 7. august 1992 stod det klart, at Sewon fastholdt aftalen om ADM's kvote (se betragtning 78). Sewon bekræftede sin enighed under mødet den 2. november 1992 (se betragtning 87). Endvidere gik Sewon på dette møde ind på at begrænse sit salg i Europa til 6000 t. Selv om Cheil ikke gik ind på nogen individuel salgsmængdefordeling, gik det inden for rammerne af planen om at koordinere afsætningsmængder med til selv at begrænse sin afsætning (omtalt under mødet den 2. november 1992 mellem Ajinomoto og Sewon - betragtning 87).

(215) Forhandlingerne om en aftale om individuelle volumentildelinger for 1993 startede den 21. januar 1993. Selv om parterne fortsatte deres bestræbelser sommeren igennem det år, nåede de ikke til nogen aftale om et samlet individuel afsætningsfordeling for 1993. Den 5. oktober 1993 enedes alle fem lysinproducenter imidlertid om at reducere udbuddet for at forhindre et prisfald. For Europas vedkommende forventedes en reduktion på 40-50 % (se betragtning 114).

(216) På deres møde den 25. oktober 1993 indgik Ajinomoto og ADM en aftale om en samlet individuel volumenfordeling for alle fem lysinproducenter for 1994: de fem producenter fik tildelt en basiskvote, som svarede til deres 1993-salg. Af den forventede øgede afsætning ville Kyowa, Sewon og Cheil hver især få en ekstra kvote på 2000 t, mens ADM og Ajinomoto ville dele den resterende stigning i lysinafsætningen på verdensplan (se betragtning 117). Kyowa og Sewon fastholdt denne aftale den 8. december 1993 (se betragtning 121). Den 10. marts 1994 bekræftede ADM, Ajinomoto, Kyowa og Sewon, at de var enige i volumenfordelingerne for 1994, og Cheil gik ind på denne aftale (se betragtning 127 og 128). Sewon bekræftede endnu en gang sit samtykke den 23.-24. november 1994 (se betragtning 149).

(217) Den 18. januar 1995 enedes ADM, Ajinomoto, Kyowa og Cheil om i 1995 at fastholde den markedsandel, der var tildelt for 1994 (se betragtning 153). Sewon deltog ikke i afsætningsvolumenfordelingen for 1995.

(218) Det må derfor konkluderes, at Ajinomoto Kyowa og Sewon, i hvert fald siden den 18. februar 1991, gentagne gange gav udtryk for den fælles hensigt at kontrollere lysinudbuddet og at tildele hinanden bestemte afsætningsvoluminer i EØS, og de har således indgået aftaler som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1. ADM blev part i mængdeaftalerne fra den 2. juli 1992. På et vist tidspunkt i løbet af anden halvdel 1992, og i hvert fald inden den 2. november 1992, indvilligede Cheil i selv, inden for planen om at koordinere afsætningsmængderne (møde den 10. juli 1991), at begrænse sin afsætning (omtalt under mødet den 2. november 1992 mellem Ajinomoto og Sewon). Fra det øjeblik gav Cheil afgjort sit samtykke til vedtagelsen af en generel plan, der omfattede grundelementerne til en aftale om afsætningsmængder, og selskabet blev part i sådanne aftaler med de andre lysinproducenter(11).

(219) Cheil er ikke enig i Kommissionens konklusion angående varigheden af virksomhedens deltagelse i afsætningsvolumenaftaler. Den henviser til, at den altid var uenig med de andre selskaber om, hvor meget den skulle producere. Cheil fremfører, at den eneste lejlighed, hvor man kunne hævde, at virksomheden kunne have været enig i en volumenfordeling, var på Honolulu-mødet (den 10. marts 1994), hvor den efter referatet at dømme er gået ind på en aftalt volumen på 17000 t. Cheil understreger imidlertid, at der kun var tale om en symbolsk gestus, fordi ADM og Ajinomoto havde lagt betydeligt pres på selskabet. Cheil understreger, at på det tidspunkt, hvor man indikerede, at man eventuelt ville acceptere 17000 t, havde man allerede internt truffet beslutning om at udvide til 40000 t. Cheil hævder, at da selskabet antydede, at det måske ville gå med til en volumentildeling den 10. marts 1994, vidste det allerede da, at aftalen ikke ville blive overholdt i praksis.

(220) Desuden hævder Cheil, at erklæringerne om afsætningsvoluminer fra Cheils repræsentanter før den 10. marts 1994 udelukkende var tilkendegivelser af det alment anerkendte økonomiske princip, at overproduktion vil føre til prisnedgang. Cheil fremfører, at sådanne tilkendegivelser af generel økonomisk art ikke er det samme som et løfte om at begrænse afsætningsvoluminer som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1.

(221) Kommissionen er stadig af den opfattelse, af Cheils adfærd udgør restriktive aftaler som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, selv om det eventuelt kan fastslås, at virksomheden ikke reelt havde til hensigt at leve op til de hensigter, den havde givet udtryk for. Ved sin deltagelse i de møder, der klart havde til formål at hindre konkurrencen, uden offentligt at tilkendegive sin afstandtagen, har Cheil givet de andre deltagere det indtryk, at virksomheden indvilligede i møderesultaterne, og at den ville handle i overensstemmelse med dem (Domstolens dom i sag T-7/89, Hercules)(12). Begrebet "aftale" er af objektiv art. De faktiske motiver (og skjulte hensigter), som ligger til grund for den adfærd, der udvises over for de andre deltagere, er irrelevante (Domstolens dom i sag T-142/89, Usines Gustave Boël)(13).

(222) Med hensyn til Cheils argument, at Cheil ikke gav udtryk for nogen hensigt angående selskabets afsætningsvoluminer, men blot anerkendte et generelt økonomisk princip, bemærker Kommissionen, at det står klart, at formålet med de pågældende møder helt åbenlyst var at kontrollere afsætningsvoluminer, og at det er Kommissionens og de andre lysinproducenters opfattelse, at Cheil fremsatte erklæringer om sin adfærd på lysninmarkedet.

(223) Kommissionen har ingen grund til at tro, at de virksomheder, der berøres af denne beslutning, indgik flere aftaler om afsætningsmængder efter den 27. juni 1995, da FBI's undersøgelser fandt sted.

- Aftale om udveksling af oplysninger om afsætningsmængde

(224) Den 8. december 1993 aftalte ADM, Ajinomoto, Kyowa og Sewon, at alle selskaber fra januar 1994 skulle fremlægge månedlige rapporter om afsætning/forsendelser pr. region til Ajinomoto, senest 15 dage efter månedens slutning, således at der blev mulighed for tilbagemeldinger hver måned (se betragtning 122). Cheil gik ind på denne aftale den 10. marts 1994 (se betragtning 128).

(225) ADM, Ajinomoto, Kyowa og Cheil gennemførte aftalen om mængdeoplysninger indtil den 27. juni 1995. Sewon holdt op med at indberette salgstal fra begyndelsen af 1995 (møde den 27. april 1995). Sewon fortsatte imidlertid indtil den 27. juni 1995 sin deltagelse i møder, hvor virksomheden blev informeret om tal, som de andre producenter fremlagde. Under disse omstændigheder var Sewon fortsat deltager i aftalen om udveksling af oplysninger(14).

(226) Det må derfor konkluderes, at de virksomheder, der berøres af denne beslutning, fra begyndelsen af 1994 alle havde til hensigt at udveksle oplysninger om deres afsætningsmængder inden for EØS med henblik på at overvåge aftalerne om fordeling af afsætningsmængderne, og at de således var parter i en aftale som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1.

(227) Kommissionen har ingen grund til at tro, at de virksomheder, der berøres af denne beslutning, fortsatte deres aftale om udveksling af oplysninger om afsætningsmængder efter den 27. juni 1995, da FBI's undersøgelser fandt sted.

c) Aftalernes formål

(228) EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, omtaler udtrykkeligt aftaler om at fastsætte salgspriser, begrænse eller kontrollere produktion eller opdele markeder inden for EØS som værende begrænsende for konkurrencen. I denne sag var formålet for de pågældende selskaber at regulere lysinmarkedet og at koordinere deres adfærd med henblik på at sikre, at deres aftalte initiativer vedrørende pris og afsætningskvoter ville blive gennemført. Derfor har de pågældende aftaler om priser og afsætningsmængder til formål at begrænse konkurrencen som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1.

(229) Med hensyn til systemet til udveksling af oplysninger bør det bemærkes, at de oplysninger, som virksomhederne i henhold til aftalen skulle modtage og derefter faktisk modtog, var i stand til at påvirke deres adfærd væsentligt. I kraft af adgangen til disse oplysninger vidste hver virksomhed, at dens konkurrenter holdt nøje øje med den, og at den, om nødvendigt, kunne reagere på sine konkurrenters adfærd, på grundlag af væsentligt nyere og mere nøjagtige data, end der var til rådighed via andre kanaler. Det følger heraf, at udvekslingen af oplysninger i betragtelig grad reducerede de deltagende producenters selvstændige beslutningstagning, fordi indbyrdes praktisk samarbejde blev sat i stedet for de normale konkurrencerisici. Under alle omstændigheder er det sådan, at hvor udvekslingen af firmaspecifikke oplysninger kædes sammen med konkurrenceskadelig praksis, som i denne sag, er den også omfattet af forbuddet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, som en integreret del af nævnte praksis.

(230) Det er fast retspraksis, at det ikke er nødvendigt at tage højde for de konkrete virkninger af aftaler for at konkludere, at de er forbudt i henhold til artikel EF-traktatens artikel 81, stk. 1 (og dermed også i henhold til EØS-aftalens artikel 53, stk. 1), når det, som i denne sag, er helt indlysende, at formålet med disse aftaler er at begrænse konkurrencen (Domstolens dom i sag C-277/87, Sandoz)(15).

d) Påvirkning af handelen