DA Den Europæiske Unions Tidende L 269/93

KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2015/1827

af 23. marts 2015

om statsstøtte SA 28876 (12/C) (ex CP 202/09) ydet af Grækenland til Piraeus Container Terminal S.A. og Cosco Pacific Limited

(meddelt under nummer C(2015) 66)

(Kun den græske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,

efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i medfør af artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om den Europæiske unions funktionsmåde (1) og under hensyntagen til bemærkninger modtaget fra Grækenland og Piraeus Container Terminal S.A. og

ud fra følgende betragtninger:

1. PROCEDURE

(1) Ved brev af 30. april 2009 indgav borgmesteren i Piræus en klage til Kommissionen med påstand, om at den græske stat ulovligt ydede statsstøtte til den nye koncessionshaver for en del af Piræus havn, Piraeus Container Terminal S.A. (»PCT«), som er et formålsbestemt datterselskab af COSCO Pacific Limited (»Cosco«). Den påståede statsstøtte blev ydet i form af skattefritagelser og favorable bestemmelser indsat i koncessionsaftalen efter udbudsproceduren.

(2) Den 7. maj 2009 sendte sammenslutningen af græske havnearbejdere et brev (2) til Kommissionen med oplysninger om de påståede skattefordele, som den græske stat havde indrømmet PCT. Ved brev af 31. august 2009 bekræftede sammenslutningen af græske havnearbejdere, at dens første brev skulle behandles som en klage, og påstod, at statsstøtten blev ydet i form af favorable bestemmelser, der var indsat i koncessionsaftalen.

(3) Ved brev af 23. september 2009 (3) indgav International Dockworkers Council en klage med en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der angiveligt udgør statsstøtte.

(4) Ved brev af 14. oktober 2009 anmodede Kommissionen de græske myndigheder om yderligere oplysninger om den påståede statsstøtte. De græske myndigheder bad ved brev af 12. november 2009 om en udsættelse af svarfristen, hvilket Kommissionen accepterede ved brev af 18. november 2009. Kommissionen sendte en påmindelse om sin anmodning den 3. februar 2010, og den 23. februar 2010 svarede de græske myndigheder herpå.

(5) Den 5. maj 2010 mødtes Kommissionens tjenestegrene med repræsentanter for de græske myndigheder med henblik på at drøfte yderligere afklaringer.

(6) Kommissionen anmodede de græske myndigheder om yderligere oplysninger ved brev af 27. oktober 2010. De græske myndigheder anmodede ved brev af 18. november 2010 Kommissionen om en udsættelse af svarfristen, hvilket Kommissionen accepterede ved brev af 2. december 2011. De græske myndigheder svarede på anmodningen den 8. februar 2011.

(7) Ved brev af 11. juli 2012 (4) meddelte Kommissionen Grækenland sin afgørelse om, at forskellene mellem koncessionsaftalen og udbudsmeddelelsen samt den skattemæssige foranstaltning om fritagelse for selskabsskat for varer, arbejder og tjenesteydelser, der leveres til PCT uden for Grækenland, ikke udgjorde statsstøtte. Den havde også besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med hensyn til de øvrige påstande om statsstøtte.

(8) Kommissionens afgørelse om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 5. oktober 2012 (5). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til foranstaltningerne.

(9) Kommissionen modtog bemærkninger fra modtageren den 5. november 2012. Disse bemærkninger blev den 14. januar 2013 videresendt til Grækenland, som fik en frist til at svare. Grækenlands bemærkninger og yderligere oplysninger blev modtaget ved brev af henholdsvis 2. november 2012, 27. marts 2013 og 10. juli 2013. Den 13. september 2013 blev der afholdt et møde mellem Kommissionens tjenestegrene og de græske myndigheder ledsaget af modtageren. Den 23. oktober 2013 fremsendte de græske myndigheder yderligere oplysninger. Kommissionen fremsendte en påmindelse om oplysninger, der stadig manglede, den 17. januar 2014. Den græske myndigheder svarede den 4. februar 2014, og et nyt møde blev afholdt den 10. februar 2014. Efter dette møde fremlagde de græske myndigheder yderligere oplysninger den 10. marts 2014, og endnu et møde blev afholdt den 12. marts 2014. Efter dette møde indgav de græske myndigheder supplerende oplysninger den 31. marts 2014, den 16. april 2014 og den 28. april 2014. Yderligere møder med de græske myndigheder og modtagere blev afholdt den 19. maj 2014 og den 8. december 2014.

2. BESKRIVELSEN AF MODTAGEREN OG DEN PÅSTÅEDE STATSSTØTTE

2.1. Havnen i Piræus

(10) Havnen i Piræus er opdelt i to områder: handelshavnen og passagerhavnen. Handelshavnen har tre terminaler: containerterminalen, fragtterminalen og bilterminalen.

(11) Containerterminalen har to pierer. Havnemyndigheden i Piræus (»PPA«) besluttede at udvide containerterminalens infrastruktur med en udvidelse af pier I, opgradering af udstyret på pier II og opførelse af pier III.

2.2. Piraeus Port Authority S.A.

(12) Selskabet, Piraeus Port Authority S.A., blev etableret ved lov 2688/1999, der omdannede et offentligretligt organ, Piraeus Port Authority, der var etableret i 1930, til et offentligt forsyningsselskab.

(13) Den 13. februar 2002 blev en 40-årig koncessionsaftale undertegnet mellem den græske stat og PPA. Denne aftale blev ratificeret ved lov 3654/2008. I henhold til denne aftale har PPA eneret til at bruge og udnytte jord, bygninger og infrastruktur i havneområdet omkring havnen i Piræus (6). Koncessionsaftalen giver navnlig PPA ret til at udlicitere driften af en del af havnen til tredjemand mod betaling (7).

2.3. Koncessionsaftalen mellem PPA og PCT og investeringsprojektet

(14) Med henblik på at afstå pier II og III gennemførte PPA et europæisk offentligt udbud (8) vedrørende havneadministration. I dette udbud modtog PPA to tilbud fra Cosco og fra et konsortium af virksomheder bestående af Hutchinson Port Holdings L.T.D., Hutchinson Ports Investments S.A.R.L., Alapis Joint Stock Company S.A. og Lyd S.A.

(15) Indkaldelsen af tilbud omhandlede klageprocedurer. Ingen af deltagerne indgav dog klage til domstolene vedrørende udbudsproceduren eller det endelige resultat. Proceduren og udkastet til aftale blev desuden kontrolleret og godkendt af den græske revisionsret.

(16) I november 2008 undertegnede PPA og PCT en koncessionsaftale, hvorigennem PPA afgav retten til PCT til at udnytte og eneretten til at bruge den såkaldte nye containerterminal (»NCT«), der bestod af den eksisterende pier II, som skulle opgraderes, den nye pier III, der skulle anlægges, og det tilstødende område samt brugen af det tilstødende søområde, der muliggør sikker fortøjning og betjening af skibe.

(17) I henhold til koncessionsaftalen er PCT forpligtet til at opgradere den eksisterende pier II, anlægge den nye pier III og levere alle havnetjenester vedrørende driften af containerterminalen. Koncessionshaveren skal endelig finansiere alle sine egne udgifter til opgraderingen af pier II og til opførelse og drift af pier III. I både udbuddet og koncessionsaftalen forudsættes det derfor, at koncessionshaveren ikke vil modtage offentligt tilskud til sine investeringer.

(18) Det forudsættes endvidere, at koncessionshaveren påtager sig alle (kommercielle) risici i forbindelse med opgraderingen og opførelsen af den nødvendige infrastruktur. Koncessionshaveren påtager sig endvidere en række forpligtelser med hensyn til at sikre en garanteret minimumskapacitet for den nye containerterminal.

(19) Koncessionsaftalen mellem PPA og PCT blev ratificeret ved lov 3755/2009 (»loven«). Artikel 1 i loven indeholder koncessionsaftalen, som den blev undertegnet, mens artikel 2 fastsætter de specifikke skattefritagelser for PCT, og artikel 3 omhandler muligheden for, at PCT's investeringer i forbindelse med koncessionsaftalen gøres til genstand for en særlig beskyttelsesordning for udenlandske investeringer, jf. lovgivningsmæssigt dekret 2687/1953.

3. BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE

(20) Kommissionen fastsatte i sin afgørelse af 11. juli 2012 (9), at forskellene mellem koncessionsaftalen og udbudsmeddelelsen samt de to skattemæssige foranstaltninger (10) ikke udgør statsstøtte. I samme afgørelse udtrykte Kommissionen tvivl og indledte den formelle undersøgelsesprocedure med hensyn til de øvrige påstande om statsstøtte: 1. fritagelse for indkomstbeskatning af påløbne renter indtil den dato, hvor pier III tages i brug (11) 2. ret til refusion af momstilgodehavende, uanset om kontraktgenstanden er færdiggjort, definition af begrebet »investeringsgode« med hensyn til momsbestemmelser, ret til udestående renter fra den første dag efter den 60. dag efter ansøgningen om momsrefusion (12) 3. underskudsfremførsel uden tidsbegrænsning (13) 4. valgfrihed mellem tre afskrivningsmetoder vedrørende investeringsomkostningerne til ombygning af pier II og opførelse af pier III (14) 5. fritagelse for betaling af stempelafgifter på låneaftaler og enhver tillægsaftale om finansiering af projektet (15) 6. fritagelse for skatter, stempelafgifter, bidrag og andre rettigheder til fordel for staten eller tredjemand, for så vidt angår kontrakter mellem kreditorerne i de låneaftaler, hvorved forpligtelserne og de deraf resulterende rettigheder overføres (16) 7. fritagelse for betaling af stempelafgifter for enhver kompensation, som PPA måtte give PCT under koncessionsaftalen, og som er uden for anvendelsesområdet for momsloven (17) 8. beskyttelse i henhold til den særlige beskyttelsesordning for udenlandske investeringer (18) 9. fritagelse for de generelle bestemmelser om tvangsekspropriering.

(21) Kommissionen fandt navnlig, at de omhandlede foranstaltninger giver PCT en særlig fordel, idet de udgør en fravigelse af de generelt gældende skattebestemmelser, der ikke kan begrundes ved de økonomipolitiske hensyn, som de involverede græske myndigheder har påberåbt sig. Kommissionen fandt, at målet om at fremme de investeringer, som gennemføres af store infrastrukturprojekter, er et økonomipolitisk hensyn, der ligger uden for det omhandlede skattesystem, som ikke kan begrunde begunstigelsen af PCT.

(22) Kommissionen fandt videre, at det forhold, at nogle af disse eller lignende skattefritagelser indgik i tidligere offentlige kontrakter, for hvilke Kommissionen havde truffet positive afgørelser, ikke er relevant for at påvise, at disse foranstaltninger er begrundet i indretningen af det græske skattesystem.

(23) Kommissionen rejste endvidere tvivl med hensyn til foreneligheden af de omhandlede foranstaltninger med artikel 107, stk. 3, litra a) og c), TEUF, som de græske myndigheder gjorde gældende. Kommissionen var navnlig usikker på anvendelsen af artikel 107, stk. 3, litra a), TEUF, jf. de betingelser for forenelighed med denne artikel, Kommissionen har beskrevet i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte for 2007-2013, og de græske myndigheder har ikke fremlagt relevante argumenter med hensyn til foranstaltningernes overensstemmelse med betingelserne i de nævnte retningslinjer. Med hensyn til anvendelsen af artikel 107, stk. 3, litra c), udtrykte Kommissionen tvivl med hensyn til nødvendigheden og proportionaliteten af foranstaltningerne.

4. BEMÆRKNINGER FRA BERØRTE PARTER OG GRÆKENLAND

(24) Grækenland og modtageren indgav fælles bemærkninger i sagen. Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra andre tredjemænd efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure.

4.1. Vedrørende forekomsten af statsstøtte

Manglende fordel

(25) De græske myndigheder og PCT anfører, at en fritagelse fra en generelt gældende skattebestemmelse ikke nødvendigvis giver en fordel, der er selektiv, og at Kommissionen ikke skelner mellem eksistensen af selektivitet og eksistensen af en fordel. Selv om der konstateres en selektiv foranstaltning, kan det ikke konkluderes, at den automatisk sikrer en fordel, og omvendt. Anvendelsen af den samme generelle bestemmelse i en anden situation kunne give anledning til forskelsbehandling af eller ulemper for bestemte personer, der er omfattet af denne bestemmelse. Fritagelsen kan have til formål at sikre, at objektivt forskellige situationer behandles forskelligt. Følgelig er der ikke tale om hverken forskelsbehandling eller utilsigtede fordele.

(26) De anfører endvidere, at virksomheder, der får tildelt langvarige koncessioner til at etablere og drive offentlig infrastruktur gennem private midler, ligesom foretagender, der pålægges at udføre en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse, påtager sig kontraktlige forpligtelser til at investere betydelige summer i infrastrukturen, som igen overdrages til staten efter udløbet af koncessionsperioden. De omhandlede skatteforanstaltninger har derfor til formål at kompensere for de »strukturelle ulemper«, disse virksomheder påføres. De har i den forbindelse henvist til Combus-dommen (19), hvor Retten fandt, at afhjælpningen af en »strukturel ulempe« ikke udgør en »fordel«, der er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF.

Manglende selektivitet og/eller begrundelse i indretningen af det græske skattesystem

i. Vedrørende »referencesystemet« for de undersøgte foranstaltninger

(27) I henhold til de græske myndigheder og PCT er det korrekte referencesystem de generelle bestemmelser, der gælder for offentlige infrastrukturprojekter i Grækenland, herunder offentlig-private partnerskaber. Dette system gælder for alle virksomheder, der deltager i store infrastrukturprojekter, og offentlig-private partnerskaber og skelner ikke mellem dem. Skattebestemmelserne i lov 3755/2009 repræsenterer den individuelle anvendelse af dette generelle system.

(28) Da disse projekter har særlige karakteristika (20), der adskiller dem fra andre projekter, befinder de virksomheder, der er ansvarlige for offentlige infrastrukturprojekter, sig objektivt i en helt anden retlig og faktisk stilling end andre virksomheder, der udfører andre typer aktiviteter. De generelt gældende skattebestemmelser kan derfor ikke betragtes som det gyldige »referencesystem«. Det korrekte referencesystem er en ordning, der tager højde for disse karakteristika, hvilket også anerkendes i EU-retten (21), der kræver særbehandling (22).

(29) Den ordning, Grækenland har etableret for at sikre hensigtsmæssig behandling af de særlige karakteristika ved offentlige infrastrukturprojekter, der adskiller dem fra andre projekter, består af bestemte skattebestemmelser, som finder anvendelse på bestemte beskatningsområder, hvis anvendelse i) ellers kunne føre til diskriminering af offentlige infrastrukturprojekter, ii) er kendetegnet ved manglende klarhed og overensstemmelse med principperne i det generelle skattesystem eller iii) opvejes af ovennævnte obligatoriske krav med hensyn til at sikre den mest effektive anvendelse/fordeling af offentlige ressourcer.

(30) De forklarer endvidere, at den lovgivningsteknik, der er anvendt ved indførelsen af en skatteforanstaltning, ikke er afgørende for den generelle karakter af en foranstaltning. Med henvisning til Gibraltar-dommen (23) anfører de, at en medlemsstats indførelse af en undtagelse til bestemmelser, der finder generel anvendelse, ikke automatisk giver anledning til selektivitet og begunstigelse. Hvis der blot benyttes en »undtagelsesbaseret« tilgang, vil det føre til en formel metode, der nemt kan omgås.

ii. Formål med den undersøgte foranstaltning

(31) De græske myndigheder og PCT gør gældende, at formålet med den foranstaltning, som bestemmelserne til fordel for PCT skal vurderes ud fra, i lyset af Adria-Wien-dommen er at fremme gennemførelsen af offentlige infrastrukturprojekter. De afviser Kommissionens vurdering i indledningsafgørelsen med hensyn til den manglende relevans og ugyldigheden af formål af denne type.

(32) De henviser desuden til formålet med miljøafgifter i deres begrundelse for, at Kommissionens konklusion i indledningsafgørelsen betyder, at skatteforanstaltninger, der ikke specifikt har til formål at inddrive skatter, ikke kan begrundes med det generelle skattesystems karakter. Medlemsstaterne kan forfølge den politik, de vurderer hensigtsmæssig, gennem deres skattesystemer, så længere de overholder EU-retten.

(33) De gør endvidere gældende, at Kommissionen fejlagtigt har konkluderet, at det nævnte formål med skattesystemet er uden relevans (24), eftersom Domstolen i Azores-sagen (25) ikke har anført, at formålet er uden betydning. I henhold til selektivitetsanalysen er formålet ikke at afgøre, om »formålet« med den undersøgte foranstaltning »alene« er »gyldigt« eller »relevant«. Foranstaltningens »formål« omfatter grundlaget for sammenligningen af virksomheders »retlige og faktiske stilling«.

(34) De gør gældende, at Kommissionen ikke forklarer, hvorfor det politiske »formål« ikke er »gyldigt« eller »relevant« med henblik på vurderingen af selektivitet. De henviser i den forbindelse til dommene i sagerne Adria-Wien (26), Regione Sardegna (27) og British Aggregates (28) og gør gældende, at Domstolen ikke udtrykkeligt forkastede disse formål, men blot vurderede, om de omhandlede foranstaltninger var selektive.

iii. PCT's retlige og faktiske stilling i lyset af formålet med den omhandlede foranstaltning

(35) På grundlag af målet om effektiv gennemførelse af offentlige infrastrukturprojekter gør de græske myndigheder og PCT gældende, at PCT og de øvrige virksomheder, der påtager sig store infrastrukturprojekter, befinder sig i en anden retlig og faktisk situation end andre virksomheder. På det grundlag er de af den opfattelse, at Kommissionen i sin indledningsafgørelse har tilsidesat omstændighederne og de særlige karakteristika ved disse projekter. Beskatningen af PCT og andre i tilsvarende situation kan ikke give dem en konkurrencemæssig fordel i forhold til andre virksomheder, der ikke beskattes på denne måde, eftersom de to typer virksomheder ikke er konkurrenter, for så vidt angår gennemførelsen af de omhandlede offentlige infrastrukturprojekter.

(36) Alle virksomheder, der gennemfører sådanne projekter, er tilsvarende underlagt dette system, og ingen udelukkes, og der er ikke fastsat begrænsninger med hensyn til region, anvendelsessektor, budget eller tidsfrist. Der er derfor ikke tale om de facto-selektivitet.

(37) De græske myndigheder har endvidere ikke bevaret nogen skønsmæssige beføjelser med hensyn til anvendelsen af disse skattebestemmelser, som systematisk er blevet anvendt i alle offentlige infrastrukturprojekter gennem flere år.

iv. Skattesystemets indretning

(38) De græske myndigheder og PCT anfører, at de omhandlede skattebestemmelser og den ordning, de indgår i, er i overensstemmelse med de grundlæggende eller vejledende principper, der ligger til grund for de relevante græske beskatningsregler, eftersom de a) forfølger et politisk mål, der er i overensstemmelse med det generelle skattesystems grundlæggende principper, herunder navnlig proportionalitetsprincippet, skattesystemets økonomiske og indtægtsskabende formål og Grækenlands centrale politikker med hensyn til udvikling af offentlig infrastruktur, b) medvirker til at sikre, at objektivt forskellige situationer behandles forskelligt, således at ligheds- og proportionalitetsprincipperne anvendes, og det sikres, at de resultater, der søges opnået med skattesystemet, ikke fordrejes, c) anvendes på grundlag af objektive kriterier og d) specifikt er udformet som en lovgivningsmekanisme, der omhandler centrale finansielle hensyn, der opstår under gennemførelsen af offentlige infrastrukturprojekter, som risikerer at bringe den private sektors deltagelse i fare (29).

(39) Ved at skabe retssikkerhed gennem disse bestemmelser og dermed ved at sikre, at skatteyderen kan betale skat, fremmes den private sektors investeringer i offentlig infrastruktur. Det fører til en forøgelse af skattegrundlaget og gør det muligt at inddrive højere skatter. De omhandlede foranstaltninger er således begrundet i systemets indretning.

Manglende vurdering af betingelser vedrørende konkurrencefordrejning og påvirkning af samhandelen

(40) De græske myndigheder og PCT hævder, at Kommissionen ikke har udpeget de tjenesteydelser og geografiske markeder, der er relevante for vurderingen af konkurrence, ikke har analyseret konkurrencevilkårene på de relevante markeder og ikke har godtgjort, at de konkurrerende EU-havne, der nævnes i indledningsafgørelsen, er faktiske og potentielle konkurrenter til havnen i Piræus og PCT.

(41) De anfører videre, at Kommissionen ikke har undersøgt det relevante marked for PCT's containerterminal og konkurrencevilkårene på det pågældende marked. En sådan undersøgelse ville vise, at de omhandlede skattebestemmelser ikke har negative virkninger for konkurrencen og samhandelen i EU.

(42) Med hensyn til konkurrencevilkårene på markedet hævder de, at det forhold, at containerfragt handles mellem EU-medlemsstaterne, og at der findes forskellige havne, der konkurrerer med hinanden om leveringen af containerhavnefaciliteter, i medfør af WAM-dommen (30) ikke automatisk betyder, at støtte, der ydes til en havneoperatør, opfylder det kriterium for påvirkning af samhandelen og konkurrencefordrejning, der er fastsat i artikel 107, stk. 1, TEUF. De gør således gældende, at Kommissionen ikke har analyseret skattebestemmelsernes indvirkning på konkurrencen og handelen på de relevante markeder.

(43) PCT indgav mere detaljerede bemærkninger vedrørende ovennævnte argumenter.

Afgrænsning af det relevante marked

(44) Med hensyn til afgrænsningen af det relevante marked henviser PCT til Kommissionens afgørelser på fusionsområdet (31), hvori den fastsætter, at der findes to særskilte relevante markeder for containerhavnetjenester: oplandstrafik og omladningstrafik.

(45) PCT gør videre gældende, at Kommissionen med hensyn til oplandstrafik i indledningsafgørelsen tilsyneladende vurderer, at markedets geografiske omfang omfatter »Grækenland og det østlige Middelhavsområde«, uden at forklare, hvorfor den afgrænser området på en anden måde end den græske konkurrencekommission, der har fastsat, at det geografiske område for markedet for stevedoretjenester med hensyn til oplandstrafik er begrænset til det centrale og sydlige Grækenland (32).

(46) PCT hævder endvidere, at den centrale og sydlige del af Grækenland — fra et forsyningsmæssigt og efterspørgselsmæssigt perspektiv — udgør et geografisk marked, der er adskilt fra den nordlige del af Grækenland, af følgende årsager: a) PCT's containerterminal kan håndtere langt større trafikmængder end havnen i Thessaloniki og nogen anden græsk havn og på bedre konkurrencevilkår som følge af dens større tekniske kapacitet, b) koncentrationen af industri, handel og befolkning primært i området omkring storbyen Athen og generelt i den centrale/sydlige del af landet, c) Grækenlands topografi, der forøger omkostningerne til transport af containerlast mellem havnen i Thessaloniki og den nordlige del af Grækenland og de centrale og sydlige dele af landet og omvendt.

(47) Med hensyn til omladningstrafik henviser PCT til Kommissionens beslutninger i sagerne Maersk/ECT og Hutchinson/Evergreen, hvor det relevante geografiske marked for omladningstrafik ifølge Kommissionen var det østlige Middelhavsområde og Sortehavet. PCT påpeger også, at Kommissionen i indledningsafgørelsen har angivet, at markedets geografiske omfang omfatter »Grækenland og det østlige Middelhavsområde«.

Konkurrencevilkår på det relevante marked

(48) Med hensyn til omladningstrafik mener PCT, at PCT's containerterminal ikke konkurrerer med EU-havne om levering af stevedoretjenester til oceangående containerskibe i det østlige Middelhavsområde bortset fra PPA's containerterminal på pier I. PCT gør videre gældende, at Kommissionen ikke har forklaret, hvorfor den finder, at der findes forskellige havne i EU's medlemsstater (33) på dette marked, som konkurrerer med PCT's containerhavn. I henhold til PCT er Kommissionens udtalelse om, at »… havnen i Thessaloniki, havnen i Constanza i Rumænien, havnen i Koper i Slovenien og en række havne i Italien kan betragtes som direkte konkurrenter« i strid med Kommissionens beslutning i sag C 21/2009 (34). Havnene i Italien og havnen i Koper, Slovenien, er ifølge PCT ikke beliggende i den del af markedet, der omfatter det østlige Middelhavsområde, som Kommissionen har identificeret, men i det centrale Middelhavsområde. Omladningstrafik, der er bestemt for det opland, der er dækket af disse havne (»oplandsmarkedet«), håndteres i øjeblikket ikke gennem havnen i Piræus (35).

(49) Fra et forsyningsmæssigt perspektiv kan disse havne ifølge PCT i en vis grad anses for substitutter for PCT's containerterminal, da de kan betjene nogle af de samme typer containerskibe, som PCT's containerhavn, men ikke alle på grund af deres lavere havdybde og mindre krankapacitet (36). Fra et efterspørgselsmæssigt perspektiv kan disse havne ikke anses for substitutter for havnen i Piræus, fordi: a) Piræus tilbyder den korteste og billigste (37) afvigelse fra aksen mellem Suez og Gibraltar, som er den primære rute for oceangående containerskibe i Middelhavet (38), b) Piræus tilbyder verdens laveste bunkeroliepriser, c) Constanza medfører eksempelvis yderligere omkostninger til lodstjenester i Dardanellerne og Bosporus.

(50) I lyset af ovennævnte er det PCT's opfattelse, at de havne, der nævnes i indledningsafgørelsen, ikke kan anses for faktiske eller potentielle substitutter for PCT-containerhavnen med hensyn til levering af stevedoretjenester til omladningstrafik i det østlige Middelhavsområde.

(51) PCT henviser endvidere til Kommissionens beslutning vedrørende investeringer i havnen i Piræus, hvor Kommissionen fandt, at konkurrencen mellem bestemte havne og havnen i Piræus er ubetydelig (39). PCT gør endvidere gældende, at Kommissionen ikke har analyseret skattebestemmelsernes indvirkning på konkurrencen og handelen på de relevante markeder. Vurderingen af denne virkning ville desuden kræve en undersøgelse af de tilsvarende skattesystemer, der finder anvendelse på de relevante markeder, da andre havne kan være underlagt lignende eller tilsvarende skattebestemmelser.

(52) PCT's eneste konkurrent på de berørte markeder er angiveligt PPA, der driver pier I-containerterminalen i havnen i Piræus. Med hensyn til PPA har Kommissionen imidlertid anerkendt, at koncessionen til PCT vil øge konkurrencen på området for stevedoretjenester til containertrafik i havnen i Piræus (40).

(53) Med hensyn til de potentielle konkurrenter, der kan blive etableret som følge af privatiseringen af PPA og andre græske havne, anfører PCT, at de græske havneoperatører, der ikke opnår en tilsvarende koncession, ikke er i samme situation, og at der følgelig ikke opstår en konkurrencemæssig fordel eller en fordrejning af konkurrencen som følge af de omhandlede skattebestemmelser.

(54) PCT anfører også, at Kommissionen ikke henviser til dokumentation for, at andre havneoperatører ville være interesseret i at påtage sig en større investering for at etablere en større containerterminal i Grækenland. Ifølge PCT er det meget usandsynligt, at sådan konkurrence ville opstå, da der ikke findes andre havne i Grækenland med samme karakteristika som Piræus (41).

(55) Med hensyn til konkurrence fra PPA anfører PCT endelig, at Kommissionens synspunkt er unøjagtigt, eftersom PCT allerede konkurrerer med PPA's pier I-container, og at koncessionen betyder, at markedet åbnes for konkurrence, og dermed ikke fordrejer konkurrencen. I den henseende hævder PCT også, at PPA begunstiges af visse lovgivningsbestemmelser af skattemæssig karakter, og at vedtagelsen af nogle af de omhandlede skattebestemmelser var nødvendig for at sikre, at PCT ikke blev bragt i en konkurrencemæssigt ufordelagtig situation.

4.2. Vedrørende sammenligningen af de påståede statsstøtteforanstaltninger med lignende bestemmelser i andre kontrakter vedrørende store infrastrukturprojekter (42)

(56) De græske myndigheder og PCT oplyser, at bestemmelser svarende til bestemmelserne i lovens artikel 2 og 3 var anført i de græske love om ratificering af en række individuelle offentlige infrastrukturprojekter samt lov 3389/2005 vedrørende offentlig-private partnerskaber. Da Kommissionen har undersøgt disse love i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF og fastslået, at de ikke udgør statsstøtte, ville en afgørelse om, at skattebestemmelserne til fordel for PCT udgør en selektiv foranstaltning og giver PCT en uberettiget fordel, der er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 107, stk. 1, TEUF, være i strid med Kommissionens praksis og tidligere udtalelser vedrørende anvendelsen af sådanne bestemmelser på offentlige infrastrukturprojekter i Grækenland.

(57) Med hensyn til sagen vedrørende Athens internationale lufthavn (43), hvor Kommissionen undersøgte skattebestemmelser, der var anvendt i forbindelse med lufthavnstjenester, som ikke var blevet liberaliseret på daværende tidspunkt, kan samme konklusion ifølge PCT anvendes for havneinfrastrukturtjenesterne i denne sag. De græske myndigheder fastholder endvidere, at Kommissionen undersøgte de nævnte bestemmelser i ovennævnte sag.

(58) Med hensyn til sagen Athens Ring Road (44) og sagen Rio Antirrio Motorway Bridge undersøgte Kommissionen angiveligt omhyggeligt de offentlige og private finansielle bidrag til projektomkostningerne og de berørte skattebestemmelser. Kommissionen konkluderede derefter, at størrelsen af det offentlige bidrag (i form af tilskud og statsgarantier) var fastsat som »markedsprisen« (dvs. det laveste beløb for det krævede offentlig bidrag) gennem en åben udbudsprocedure, der var i overensstemmelse med princippet om ikke-forskelsbehandling). I sin beslutning i sagen Athens Ring Road konkluderede Kommissionen, at skattebestemmelserne var en uddybning af det gældende skattesystem, uden hvilken projektets gennemførelse ville være i fare, og vurderede ikke, at de udgjorde en del af koncessionshaverens vederlag. Enhver finansiel værdi, der kunne være forbundet med anvendelsen af de vedtagne skattebestemmelser, kunne ikke betragtes som en del af det offentlige bidrag, da det først kunne fastsættes præcist efter udløbet af koncessionsperioden. Disse bestemmelser var alene nødvendige præciseringer, så private investorer ikke ville blive afskrækket af denne form for ikke-levedygtige anlægsprojekter med høj risiko. PCT adskiller sig således ikke fra koncessionshaverne i disse tilfælde, da disse bestemmelser i alle tilfældene var en »præcisering« og ikke et »vederlag«, som Kommissionen anførte i indledningsafgørelsen.

(59) Den retspraksis (45), som Kommissionen henviser til i indledningsafgørelsen med hensyn til, at Kommissionens tavshed ikke kan opfattes som udtryk for en godkendelse (46), finder desuden ikke anvendelse i anmeldte sager som dem, de græske myndigheder og PCT har påberåbt sig.

(60) Med hensyn til de efterfølgende statsstøttebeslutninger om resten af infrastrukturprojekterne behøvede Kommissionen ikke i detaljer at henvise til de omhandlede skattebestemmelser, fordi den ikke ændrede den holdning, den udtrykte i sagen Rio Antirrio Motorway Bridge og sagen Athens Ring Road (47).

(61) De anfører, at dét, der skal afgøres, er, hvorvidt de omhandlede skattebestemmelser i lyset af Kommissionens godkendelse i ovennævnte tidligere beslutninger kan betragtes som forenelige med bestemmelserne om statsstøtte, og ikke, om disse bestemmelser er omfattet af Kommissionens tidligere vurdering, som anført i indledningsafgørelsen. Hvis disse bestemmelser var anført i udbudsmaterialet i forbindelse med denne koncession, ville Kommissionen desuden have nået frem til samme konklusion som i Kommissionens tidligere beslutninger.

(62) De anfører også, at Kommissionens sondring i indledningsafgørelsen mellem den nuværende sag og de tidligere sager er baseret på en teknikalitet, dvs. vedtagelsen af skattebestemmelserne i lov 3755/2009 i modsætning til bestemmelserne i koncessionsaftalen. De gør videre gældende, at: i) tilbudsgiverne i udbudsproceduren vidste, at disse skattebestemmelser blev anvendt som Grækenlands almindelige ramme for offentlige infrastrukturprojekter og i forbindelse med offentlig-private partnerskaber i Grækenland, ii) PCT's henvendelser vedrørende koncessionerne for containerhavnene i Piræus og Thessaloniki var rettet til Grækenlands premierminister og skibsfartsminister, der promoverede disse projekter over for internationale investorer og tilbød en komplet pakke af foranstaltninger, som Grækenland har indført for offentlige infrastrukturprojekter, og som er finansieret af private ressourcer, iii) PCT vidste, at Kommissionen havde undersøgt og ikke gjort indsigelse mod sådanne tidligere projekter, iv) PCT havde under udbudsproceduren anmodet den græske regering og PPA om at få disse bestemmelser anført i koncessionsaftalen, v) PCT rejste igen dette spørgsmål over for den græske premierminister og skibsfartsminister og blev igen forvisset om, at sådan lovgivning ville blive indført, vi) PCT antog i lyset af disse forsikringer og gennem udbudsproceduren og udarbejdelsen af sit tilbud, at koncessionsaftalen ville blive gennemført på samme grundlag som andre koncessioner vedrørende offentlig infrastruktur, og at långivere derfor ville have kendskab til koncessionsvilkårene.

(63) Udbudsproceduren for tildelingen af koncessionsaftalen til PCT adskiller sig derfor ikke fra tidligere sager, da alle tilbudsgivere havde kendskab til den almindelige skatteramme for store infrastrukturprojekter. De anfører videre, at der ikke var nogen begrundelse for at føre protokol over sådanne kontakter under udbudsproceduren, fordi PPA ikke har beføjelse til at vedtage sådanne bestemmelser, og fordi deres anvendelse under alle omstændigheder var i overensstemmelse med fast praksis i Grækenland og Kommissionens praksis.

(64) Hvis Kommissionen anvender en teknikalitet som eneste begrundelse for at skelne PCT fra alle virksomheder, der gennemfører offentlige infrastrukturprojekter i Grækenland, er denne formalitet i strid med princippet om retssikkerhed og berettigede forventninger.

(65) Med hensyn til Kommissionens erklæring om, at »den dokumentation, som de græske myndigheder har fremlagt, styrker konklusionen om, at tilbudsgiverne ikke tog de særlige fordele i betragtning …« (48), hævder PCT, at den ikke har kendskab til den nævnte dokumentation, og at vedtagelsen af disse bestemmelser ved loven om ratificering af koncessionsaftalen ikke udgør sådan dokumentation.

4.3. Vedrørende foreneligheden af de påståede statsstøtteforanstaltninger

(66) De græske myndigheder og PCT anfører, at sådan støtte — såfremt Kommissionen konkluderer, at de omhandlede skattebestemmelser udgør statsstøtte — skal anses for forenelig med det indre marked, jf. artikel 107, stk. 1, litra a) og c), TEUF i medfør af betydningen af de relevante investeringer, infrastrukturer og tjenester for Grækenlands økonomiske udvikling og navnlig for udviklingen og moderniseringen af sektoren for containertransport til søs.

(67) Det omhandlede investeringsprojekt har til formål at udvikle havnen i Piræus som en moderne containerterminal i Middelhavet med større kapacitet og lagerplads, så den bedre og mere effektivt kan håndtere containerskibstrafikken. Resultaterne for driften af pier II (49) viser, at dette mål allerede er opfyldt. Projektet sigter desuden mod Kommissionens mål af fælles interesse vedrørende EU's transportpolitik, som det er analyseret i forskellige EU-forordninger og -meddelelser.

(68) Køb af udstyr og opførelse af pier III anses for en indledende investering i henhold til de relevante EU-bestemmelser om regionalstøtte med hensyn til anvendelsen af artikel 107, stk. 3, litra a), TEUF. De svarer til […] (50) mio. EUR og har skabt omkring 900 direkte og indirekte fuldtidsstillinger, der vil bestå i koncessionsperioden på 35 år. I betragtning af det høje investeringsbeløb vil eventuel støtte ligge langt under loftet for støtte på 30 %, der gjaldt for Attiki-regionen indtil udgangen af 2010, eller de maksimale støttebeløb, som Kommissionen har godkendt i beslutninger vedrørende havneinfrastruktur (51). Støtteforanstaltningerne er derfor begrænset til det nødvendige minimum af hensigtsmæssige foranstaltninger til støtte for et så stort infrastrukturprojekt. PCT's eget bidrag til projektet ligger inden for de grænser, der er fastsat i bestemmelserne om regionalstøtte. Eventuel støtte vil desuden være forenelig med det indre marked på grundlag af artikel 107, stk. 3, litra a), TEUF af samme grund som den støtte til PPA, som Kommissionen godkendte i sag C 21/2009 (52).

(69) Støtten kan navnlig betragtes i lyset af behovet for offentlig finansiering af udviklingen af havneinfrastruktur under finanskrisen, i overensstemmelse med EU's politik i denne henseende (53), og for at sikre tydeligheden, fleksibiliteten og forudsigeligheden af det skattesystem, der finder anvendelse for koncessioner af denne type. Med hensyn til nødvendigheden af støtteforanstaltningerne er de af den opfattelse, at skattebestemmelserne sikrede overholdelsen af den private sektors projektfinansieringsaftaler og forhindrede, at virksomheden misligholdte sine lån og sit potentielle ansvar. Uden disse skattebestemmelser ville de projektfinansieringsaftaler, som PCT kunne have opnået, have været betydeligt mere ugunstige, hvilket kunne have bragt virksomhedens bud eller gennemførelsen af koncessionsaftalen i fare (markedssvigt). I praksis var skattebestemmelserne nødvendige for at sikre koncessionshaverens adgang til den nødvendige finansiering fra kilder i den private sektor (54). Endelig ville et kontant tilskud i stedet for disse foranstaltninger have været et uhensigtsmæssigt og unødvendigt incitament i betragtning af problemerne med på forhånd at beregne de nøjagtige finansieringskrav som følge af dette markedssvigt.

(70) De gør videre gældende, at foranstaltningerne har en klar tilskyndende virkning, da ikrafttrædelsen og gennemførelsen af koncessionsaftalen og eventuelle investeringsarbejder skete efter vedtagelsen af disse skattebestemmelser. I lyset af den økonomiske krise og den generelle mangel på finansiel kredit i Grækenland og resten af verden i 2008/2009 havde PCT først et incitament til at fortsætte gennemførelsen af koncessionen efter lovens vedtagelse. Virksomheden kunne ellers have opgivet koncessionen mod kun at miste sin bankgaranti på 5 mio. EUR. Tilskyndelsesvirkningen dokumenteres også af det forhold, at PCT havde påtaget sig risikoen ved hele finansieringen af projektet.

(71) De gør videre gældende, at skattebestemmelserne ifølge deres estimater (55) resulterer i et beløb på mellem […] mio. EUR og […] mio. EUR (56) i hele koncessionsperioden, dvs. mellem […] % og […] % af de samlede investeringsomkostninger på […] mio. EUR, hvilket er langt mindre end de støttebeløb, Kommissionen har godkendt i sager vedrørende investeringer til havne.

(72) De anfører desuden, at de forudgående kvantificeringer af de specifikke fordele ikke var nødvendige for deres godkendelse eller for gennemførelsen af investeringen. Denne tilgang er således i overensstemmelse med fast retspraksis, for så vidt angår vurderingen af en påstået fordel af de omhandlede skattebestemmelser i henhold til artikel 107 TEUF (57).

(73) De henviser også til bestemte beslutninger og afgørelser truffet af Kommissionen (58), hvor Kommissionen har godkendt ikke-anmeldt statsstøtte på grundlag af den tilskyndende virkning samt den nødvendige og forholdsmæssige karakter af sådan støtte i sager, hvor støtten ikke var blevet kvantificeret på forhånd og/eller ikke kunne kvantificeres på tidspunktet for Kommissionens endelige beslutning eller afgørelse. Det var derfor ikke nødvendigt at beregne (59) den finansielle fordel for at fastlægge den tilskyndende virkning og proportionaliteten.

(74) Endelig anfører de, at ingen af de undersøgte foranstaltninger er blevet anvendt i praksis.

5. VURDERINGEN AF FORANSTALTNINGERNES KARAKTER AF STATSSTØTTE

(75) I henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF er statsstøtte enhver form for støtte, som ydes af en medlemsstat eller ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. Med henblik på at vurdere, hvorvidt den pågældende foranstaltning udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF, skal alle følgende betingelser derfor være opfyldt. Foranstaltningen skal a) være tildelt direkte gennem statsmidler, b) give en virksomhed en økonomisk fordel, c) være selektiv, d) fordreje eller true konkurrencen og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

5.1. Begrebet virksomhed

(76) Med udgangspunkt i artikel 107, stk. 1, TEUF gælder statsstøttereglerne kun, når støttemodtageren er en »virksomhed«. I henhold til retspraksis dækker begrebet »virksomhed« enhver enhed, der udøver en økonomisk aktivitet, uanset dens juridiske status og dens finansieringsmåde (60). Enhver aktivitet, der består i at udbyde varer eller tjenester på et givet marked, betragtes som en økonomisk aktivitet (61).

(77) Kommissionen har allerede fastslået, at opførelse og drift af visse typer infrastruktur kan betragtes som en økonomisk aktivitet (62). I henhold til fast retspraksis (63) udgør leveringen af infrastrukturfaciliteter til tredjemand mod betaling en økonomisk aktivitet.

(78) Da PCT har opgraderet den eksisterende pier II, anlagt den nye pier III og leverer alle havnetjenester vedrørende driften af containerterminalen, kan PCT betragtes som en virksomhed, for så vidt angår statsstøttereglerne. PCT er følgelig underlagt statsstøttereglerne.

5.2. Statsmidler

(79) I henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF, ydes statsstøtte af en medlemsstat eller ved hjælp af statsmidler. Foranstaltningen fastlægges af staten og kan tilregnes staten. Ved at give PCT mulighed for at opnå særlig skattemæssig behandling giver den græske stat afkald på statsmidler, den ville have modtaget, hvis den ikke havde vedtaget de påståede fordelagtige skattebestemmelser. De omhandlede foranstaltninger indebærer derfor et tab af statsmidler og kan betragtes som ydet ved hjælp af statsmidler.

5.3. Forekomst af selektiv fordel

(80) For at afgøre, om en statslig foranstaltning er statsstøtte, skal det i henhold til fast retspraksis fastlægges, om den modtagende virksomhed opnår en økonomisk fordel, den ikke ville have opnået under normale markedsbetingelser, dvs. uden statens indgriben (64).

(81) Det er kun foranstaltningens indvirkning på virksomheden, der er relevant, ikke årsagen til eller formålet med statens indgriben (65). Ved vurderingen heraf skal virksomhedens finansielle situation efter foranstaltningen sammenlignes med den finansielle situation, hvis foranstaltningen ikke var blevet gennemført. Støttebegrebet omfatter ikke blot positive ydelser, men ligeledes indgreb, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget, og derved, uden at være tilskud i ordets egentlige forstand, er af samme art og har tilsvarende virkninger (66). Med hensyn til skat har Domstolen fastslået, at en foranstaltning, hvorved offentlige myndigheder indrømmer visse virksomheder en afgiftsfritagelse, der giver de fritagne virksomheder en gunstigere økonomisk stilling end andre afgiftspligtige, udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. Ligeledes kan en foranstaltning, der tildeler visse virksomheder en skattenedsættelse eller en udsættelse af betaling af skatter, der normalt ville være forfaldne til betaling, udgøre statsstøtte (67).

(82) De omhandlede foranstaltninger omfatter fritagelser eller udsættelser af betaling af de almindelige skatter eller afgifter, PCT skulle have betalt, hvis de pågældende bestemmelser ikke var blevet vedtaget, eller særbehandling, som giver PCT mulighed for at opnå bedre likviditet i de første år af anlægsfasen (se herefter beskrivelsen af det almindelige skattesystem eller referencerammen). Gennem disse foranstaltninger forbedres PCT's finansielle situation sammenlignet med virksomhedens situation uden foranstaltningerne. De giver derfor PCT en fordel.

(83) Eksistensen af en fordel kan udelukkes, hvis den pågældende virksomhed leverer tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, der opfylder de kriterier, der er fastsat i Altmark-dommen (68), eller hvis statens indgriben er sket i overensstemmelse med normale markedsbetingelser (69). Disse to scenarier finder dog ikke anvendelse i denne sag.

(84) Med hensyn til den »strukturelle ulempe«, som modtageren og de græske myndigheder gør gældende, bemærker Kommissionen først, at eksistensen af en strukturel ulempe i henhold til Domstolens praksis ikke er relevant, når det skal fastlægges, om der er tale om en fordel og dermed statsstøtte (70). Combus-sagen finder desuden under ingen omstændigheder anvendelse i nærværende sag. I Combus-sagen var Combus underlagt en strukturel ulempe sammenlignet med konkurrenterne i den private sektor, og foranstaltningerne i den sag udelukkede netop eksistensen af en fordel. Det skyldtes, at de fleste af Combus' chauffører var tjenestemænd, hvilket medførte højere personaleomkostninger end, hvis selskabet havde ansat chauffører på kontrakt ligesom de øvrige busoperatører. PCT er imidlertid ikke underlagt en strukturel ulempe sammenlignet med konkurrenterne, da det forhold, at den påtog sig at investere i et stort offentligt infrastrukturprojekt, ikke i sig selv udgør en strukturel ulempe, men var en beslutning, som Cosco, virksomhedens moderselskab, traf som en privat investor inden for rammerne af dets sædvanlige forretningsaktiviteter. Combus-dommen er derfor ikke relevant for denne sag.

(85) Med hensyn til foranstaltningen vedrørende fritagelse for skatter, bidrag og rettigheder til fordel for staten eller tredjemand vedrørende aftalerne mellem kreditorerne og navnlig PCT's moderselskab, Cosco, af de låneaftaler, hvorunder forpligtelser og rettigheder i medfør deraf overføres (71), svarer denne bestemmelse ifølge Kommissionen til en gratis forsikringskontrakt fra staten til PCT's kreditorer. PCT's kreditorer, navnlig Cosco, kan have ret til beskyttelse mod betaling af skatter, bidrag og andre rettigheder til fordel for staten eller tredjemand, som den græske stat eventuelt indfører på et senere tidspunkt, uden at skulle betale kompensation til staten for sådan beskyttelse. Som følge af denne foranstaltning stilles Cosco mere fordelagtigt end andre investorers kreditorer, da Cosco ikke skal betale en præmie til staten for en sådan beskyttelse.

(86) I lyset af karakteren af denne foranstaltning, der finder anvendelse, hvis staten vedtager generelt gældende bestemmelser om indirekte afgifter på transaktioner af denne type, sikrer den i det væsentlige skattemæssig beskyttelse af PCT's kreditorer, navnlig Cosco, i forhold til virksomheder i samme retlige og faktiske situation som kreditorer i andre virksomheder, der foretager investeringer. Hvis staten vedtager generelt gældende bestemmelser om indirekte afgifter på overførsel af låneforpligtelser, der foretages af virksomheder, skal alle andre investorers kreditorer betale sådanne indirekte afgifter, hvis de vil overføre sådanne lånerettigheder. For PCT's tilfælde vil overførslen af en rettighed, der følger af lånefinansieringen af dens investering, mellem dens kreditorer og navnlig Cosco, ikke være genstand for en sådan afgift, og staten modtager ingen kompensation for ydelsen af denne beskyttelse. Den omhandlede fordel er derfor selektiv, da den kun vedrører PCT's kreditorer, navnlig Cosco, som overfører rettigheder og/eller forpligtelser, der følger af lånene i forbindelse med finansieringen af koncessionsaftalen og PCT.

(87) For at være omfattet af anvendelsesområdet for artikel 107, stk. 1, TEUF skal en statslig foranstaltning begunstige »visse virksomheder eller visse produktioner« i forhold til andre virksomheder, der under hensyntagen til det formål, der forfølges med den pågældende foranstaltning, befinder sig i en tilsvarende faktisk og retlig situation (72). I forbindelse med skattemæssige foranstaltninger skal Kommissionen derfor i princippet vurdere den materielle selektivitet af foranstaltninger ved hjælp af en analyse i tre trin.

(88) Først skal den almindelige eller »normale« ordning efter det gældende skattesystem identificeres (»referencesystemet«). Dernæst skal det vurderes, om foranstaltningen udgør en afvigelse i forhold til referencesystemet, for så vidt som den skelner mellem økonomiske aktører, der under hensyntagen til det formål, der forfølges med det pågældende system, befinder sig i en tilsvarende faktisk og retlig situation (73).

(89) Hvis en sådan afvigelse konstateres, dvs. hvis den pågældende foranstaltning prima facie er selektiv, skal det på det tredje trin undersøges, om den særlige foranstaltning er en følge af den særlige karakter eller opbygning af det skattesystem, den er en del af, og dermed kan begrundes. I den sammenhæng skal medlemsstaten i henhold til Domstolens praksis påvise, om sondringen er en direkte følge af de grundlæggende principper for dette system (74).

(90) De græske myndigheder og PCT har fremlagt omfattende argumentation for, at det korrekte referencesystem for alle skatteforanstaltningerne er den almindelige ordning for store offentlige infrastrukturprojekter i Grækenland, der har til formål at lette deres adgang til finansiering i lyset af de høje risici, som sådanne projekter indebærer, og at det følger af Gibraltar-dommen (75), at en medlemsstats indførelse af en undtagelse til de generelt gældende bestemmelser ikke automatisk giver anledning til selektivitet og begunstigelse.

(91) Kommissionen analyserer først, om sådan argumentation kan accepteres med hensyn til alle elementerne af selektivitetsanalysen, dvs. referencesystemet, systemets formål, sammenligning af den tilsvarende retlige og faktiske situation i lyset af dette formål og begrundelse på grundlag af dette formål. Derefter foretager den en særskilt analyse af selektiviteten for hver foranstaltning.

i. Vedrørende »referencesystemet« og dets formål

(92) Referencesystemet udgør den ramme, i forhold til hvilken en foranstaltnings selektivitet måles. Det definerer rammerne for at undersøge, om visse virksomheder begunstiges af en fravigelse af de sædvanlige bestemmelser, der sammen udgør dette referencesystem, og derfor behandles på en fordelagtig måde sammenlignet med andre virksomhed, der er underlagt systemets generelle bestemmelser.

(93) Når denne referenceramme for beskatning fastlægges, skal dens anvendelsesområde afgrænses på en ensartet måde for at undgå, at udenforstående mål anføres som begrundelse for foranstaltningen. Hvis definitionen af referencesystemet blev fastsat i lyset af det politiske mål, som medlemsstaterne forfølger i ethvert tilfælde, der ligger uden for selve beskatningssystemet, ville alle skatteforanstaltninger, som medlemsstaterne indfører for at fremme bestemte sektorer, aktiviteter eller virksomhedstyper i praksis være fritaget for anvendelsen af artikel 107, stk. 1, TEUF (76).

(94) I denne sag er målet om at støtte virksomheder, der deltager i store infrastrukturprojekter ved at give dem retssikkerhed og yderligere likviditet i anlægsfasen, som de græske myndigheder og PCT har påberåbt sig, et politisk mål, der ligger uden for skattehensyn og ikke kan bruges i forbindelse med selektivitetsanalysen. Karakteristikaene for store offentlige infrastrukturprojekter ligger uden for skattesystemet og kan ikke bruges som grundlag for fastsættelsen af det gældende referencesystem. Det forhold, at den græske stat vedtager en specifik lov, hver gang den ønsker at tillade en særlig skattemæssig behandling af en bestemt virksomhed, kan under ingen omstændigheder betragtes som en generel ramme, som forvaltningen anvender uden skønsmæssig vurdering.

ii. PCT's retlige og faktiske stilling i lyset af formålet med den omhandlede foranstaltning

(95) Når referencesystemet er blevet fastlagt, skal det som det næste trin i analysen undersøges, om en bestemt foranstaltning skelner mellem virksomheder, når fravigelser af systemet tillades. Det skal i den forbindelse fastlægges, om en foranstaltning med sandsynlighed vil begunstige visse virksomheder eller produktioner sammenlignet med andre virksomheder i en tilsvarende faktisk og retlig situation i lyset af referencesystemets formål. Til dette formål kan eksterne politiske mål imidlertid ikke bruges til at analysere differentieret behandling af virksomheder efter et bestemt skattesystem.

(96) Med hensyn til den »horisontale« karakter af det anførte system, der finder anvendelse på alle virksomheder, der gennemfører store infrastrukturprojekter, fremgår det af fast retspraksis (77), at hverken den omstændighed, at et stort antal virksomheder kan blive omfattet af en ordning, eller at disse virksomheder hører til i forskelligartede erhvervssektorer, er tilstrækkelig til at rejse tvivl med hensyn til støttens selektive karakter og følgelig til, at ordningen ikke kvalificeres som statsstøtte (78). Den omstændighed, at virksomheder, der gennemfører store infrastrukturprojekter, kan begunstiges af flere skattefritagelser, er derfor ikke tilstrækkelig til at udelukke den selektive karakter af de omhandlede foranstaltninger. Tværtimod kan de kriterier, hvorefter disse virksomheder kan få adgang til sådanne undtagelser, indebære de facto-selektivitet (79).

(97) PCT's tilsvarende faktiske og retlige situation skal derfor undersøges hver gang i lyset af formålet med det relevante skattesystem og ikke på grundlag af eksterne politiske mål.

iii. Begrundelse i indretningen af skattesystemet

(98) En foranstaltning, som udgør en undtagelse til anvendelsen af referencesystemet, som således prima facie er selektivt, kan alligevel være ikke-selektiv, hvis den er begrundet i dette systems karakter eller generelle indretning. Dette er tilfældet, når en foranstaltning er en direkte følge af de grundlæggende eller ledende principper i referencesystemet, eller hvis den er resultatet af mekanismer, som er uadskilleligt forbundet med selve skattesystemet, og som er nødvendige for at gennemføre sådanne formål (80). Eksterne politiske mål, der ikke følger af systemet, kan derimod ikke påberåbes i den forbindelse (81). Skattefritagelser, som er resultatet af et mål, der ikke vedrører det skattesystem, de er en del af, kan følgelig ikke tilsidesætte kravene i artikel 107, stk. 1, TEUF.

(99) I den henseende har Domstolen fastslået, at — selv om et politisk mål udgør et af Den Europæiske Unions grundlæggende formål — nødvendigheden af at tage hensyn til dette formål ikke kan berettige, at selektive foranstaltninger ikke klassificeres som støtte (82). Vellykket gennemførelse af store infrastrukturprojekter og retssikkerheden ved gennemførelsen af disse projekter kan ikke betragtes som mål, der ligger inden for et skattesystem. De græske myndigheder og PCT har endvidere ikke godtgjort, hvordan dette mål er foreneligt med det generelle skattesystems ligheds- og proportionalitetsprincipper og navnlig dets indtægtsskabende formål. Det er vanskeligt at forene sidstnævnte mål med skattelempelser (83). Centrale finansielle hensyn til de virksomheder, der gennemfører store infrastrukturprojekter, kan heller ikke betragtes som mål, der kan begrunde særbehandling af disse specifikke virksomheder, særligt PCT.

(100) Hvis de skatteforanstaltninger, der undersøges i det følgende, udgør selektive foranstaltninger, kan de derfor ikke anses for begrundede af de politiske mål, som de græske myndigheder og modtageren anfører.

5.3.1. Fritagelse for indkomstbeskatning af påløbne renter indtil den dato (84) , hvor pier III (85) tages i brug

Referencesystem

(101) Efter det græske indkomstskattesystem beskattes (86) alle aktieselskaber, anpartsselskabet og private kapitalselskaber, der er etableret i Grækenland, af indtjening i Grækenland og i udlandet, herunder renteindtægter, med den gældende sats i det berørte regnskabsår, og det resterende overskud efter skat kan udloddes til aktionærer, hensættes til reserver eller indregnes i/konverteres til egenkapital gennem en kapitalforhøjelse. Når beløbet efter skat er udloddet til aktionærerne eller indregnet i/konverteret til egenkapital, beskattes det igen med den gældende sats i det berørte regnskabsår (87).

(102) Referencesystemet for indkomstbeskatning af påløbne renter indtil den dato, hvor pier III tages i brug, er således det græske system for selskabsskat, særlig beskatning af virksomhedsoverskud, herunder af påløbne renter.

Undtagelse fra referencesystemet

(103) De »påløbne renter« (88) er en del af PCT's skattepligtige bruttoindkomst og skal derfor normalt beskattes. PCT er imidlertid fritaget for indkomstbeskatning af påløbne renter indtil den dato, hvor pier III tages i brug (89), en behandling, der er en undtagelse fra referencesystemet, dvs. primært indkomstskat af indtægter efter den græske indkomstskattelov. PCT kan anses for at befinde sig i en tilsvarende faktisk og retlig situation som alle aktieselskaber, der beskattes af deres overskud i henhold til de generelle bestemmelser. Det kan derfor konkluderes, at PCT har fået en selektiv fordel.

(104) I henhold til de græske myndigheder og PCT er indkomst, der er fritaget for beskatning, underlagt selskabsskat på tidspunktet for dens udlodning eller kapitalisering i henhold til artikel 99 i den græske indkomstskattelov. De anfører på det grundlag, at den omhandlede bestemmelse kun giver PCT ret til udskudt skat, fordi PCT, når virksomheden kapitaliserer eller udlodder sit overskud, skal betale selskabsskat af sit overskud og kildeskat af aktionærernes dividender.

(105) Kommissionen bemærker, at det i artikel 99, stk. 1, litra a), tredje led, i den græske indkomstskattelov fastsættes, at for virksomheder, der er fritaget for selskabsskat i henhold til særlig lovgivning (i dette tilfælde den omhandlede bestemmelse), beskattes det overskud, der kapitaliseres eller udloddes, først efter at den tilsvarende indkomstskat er fratrukket dets værdi. Det betyder følgelig, at PCT i medfør af denne bestemmelse først skal betale indkomstskat af påløbne renter, når den tilknyttede indtægt kapitaliseres eller udloddes, eller senest, når pier III er taget i brug. Den udskudte skat henviser således kun til overskud, der kan udloddes eller kapitaliseres. Som følge af denne bestemmelse kan PCT bruge det overskud, virksomheden opnår af påløbne renter, indtil pier III tages i brug, til at akkumulere reserver uden at skulle betale selskabsskat heraf. I henhold til de græske myndigheder kræver den græske lovgivning endvidere ikke, at reserver konverteres til aktiekapital eller udloddes som overskud, og PCT kan derfor opnå fuld fritagelse for beskatning af sit overskud af påløbne renter, der genereres i Grækenland og udlandet (90). Udskudt skat udgør under alle omstændigheder en selektiv fordel for PCT.

(106) De græske myndigheder og PCT anfører, at PCT skal råde over tilstrækkelige likvide midler til at finansiere de krævede investeringer i anlægsperioden og i perioden, indtil pier III tages i brug, og at denne fritagelse har til formål at lette disse investeringer i offentlig infrastruktur. I den henseende er PCT ifølge dem i samme retlige og faktiske situation som alle andre virksomheder, der foretager store investeringer i offentlig infrastruktur.

(107) Den omstændighed, at foranstaltningen er tilgængelig for alle virksomheder, der foretager investeringer i offentlig infrastruktur, betyder dog ikke, at foranstaltningen ikke er selektiv. Tværtimod er det fastslået, at kun en bestemt kategori af virksomheder, nemlig virksomheder, der investerer i offentlige infrastrukturer, kan begunstiges af foranstaltningen. Andre virksomheder, der ikke er aktive inden for denne aktivitetssektor, kan ikke begunstiges af samme foranstaltning. Som allerede analyseret ovenfor (91) kan det politiske mål om at støtte virksomheder, der deltager i store infrastrukturprojekter i anlægsfasen, ikke betragtes som et mål, der ligger inden for et skattesystem, der ligger til grund for fastsættelsen af virksomheders tilsvarende retlige og faktiske situation.

Begrundelse i indretningen af skattesystemet

(108) De græske myndigheder og PCT anfører, at fritagelsen for indkomstbeskatning af påløbne renter er direkte baseret på en generel bestemmelse i den græske indkomstskattelov (92), der blandt forskellige typer skattefritaget indkomst omfatter »indkomst, der er fritaget i medfør af kontrakt ratificeret ved lov«. Eftersom den græske lovgiver konsekvent anvender denne generelle undtagelse til at indføre skattefritagelser specifikt for alle store offentlige infrastrukturprojekter, der gennemføres i Grækenland, indføres der ifølge dem ikke en særlig skattefritagelse ved den undersøgte bestemmelse. Den udgør tværtimod en del af en almindelig ordning, der er baseret på det generelle skattesystem, der har til formål at lette og støtte gennemførelsen af store offentlige infrastruktur- eller investeringsprojekter. Denne bestemmelse er blevet anvendt på samme måde for alle offentlige infrastrukturprojekter med henblik på at sikre, at sådanne projekter ikke er genstand for diskriminering eller »strukturel ulempe«.

(109) Den er baseret på EU-domstolenes retspraksis, der behandler økonomiske agenter skønsmæssigt og derfor kan betyde, at der ved individuel anvendelse af en generel foranstaltning indføres elementer af en selektiv foranstaltning, navnlig hvis udøvelsen af skønsmæssige beføjelser går videre end blot forvaltning af skatteindtægter på grundlag af objektive kriterier (93).

(110) På grundlag af denne retspraksis kan det konkluderes, at den påståede »generelle« bestemmelse i praksis giver lovgiveren frie beføjelser til at fritage enhver indkomst fra beskatning, når staten har forhandlet og indgået en kontrakt med en skattepligtig person. I praksis giver denne »generelle« bestemmelse mulighed for fritagelser, der ikke ligger inden for det generelle skattesystems indretning, men som er en del af en ordning, der begunstiger en bestemt virksomhed, som staten i hvert enkelt tilfælde kan forhandle og indgå kontrakt med. Den påståede »generelle« bestemmelse i den græske indkomstskattelov kan derfor ikke anses for en del af indkomstskattesystemets indretning.

(111) Med hensyn til foranstaltningens berettigelse som en del af et politisk mål om at fremme offentlige infrastrukturprojekter er disse argumenter efter Kommissionens opfattelse ikke relevante ved vurderingen af begrebet statsstøtte.

(112) Kommissionen konkluderer derfor, at foranstaltningen udgør en selektiv fordel for PCT, der svarer til den indkomstskat, som PCT normalt skulle have betalt af de påløbne renter, indtil pier III blev taget i brug.

5.3.2. Refusion af momssaldo, uanset om kontraktgenstanden er færdiggjort — »enkelt investeringsgode« — momsrefusion senest 60 dage efter anmodning, rente ved forsinket betaling (94)

Referencesystem

(113) Under det græske momssystem har en afgiftspligtig person ret til at fradrage indgående moms, der er direkte forbundet med gennemførelsen af afgiftspligtige handlinger (95), eller som ikke er afgiftspligtige, men som giver ret til fradrag. Fradraget ydes for den del af varerne og tjenesterne, der rent faktisk bruges til gennemførelsen af afgiftspligtige handlinger. Momstilgodehavende som følge af fradraget af indgående og udgående moms i en bestemt afgiftsperiode refunderes desuden ikke, men fremføres til næste afgiftsperiode (96). Refusion gives, hvis virksomheden ikke kan modregne sit momstilgodehavende i den udgående moms over en periode på tre år og efter udgangen af denne periode (97).

(114) Momstilgodehavendet kan refunderes og fremføres ikke til næste afgiftsperiode i henhold til de undtagelser, der er fastsat i artikel 34 i momsloven. En af disse undtagelser vedrører moms, der er betalt af »investeringsgoder« som defineret i momsloven (98), dvs. »materielle aktiver, der ejes af virksomhed, og som den løbende anvender, f.eks. bygninger og andre typer anlæg, der er opført af den afgiftspligtige virksomhed på ejendom, den ikke ejer, men hvortil den har brugsret i en periode på mindst ni år … Reparations- og vedligeholdelsesomkostninger indgår ikke i værdien af investeringsgodet«.

(115) I henhold til artikel 5 i ministerbeslutning 1073/2004/EF (99) kan momstilgodehavende i de omhandlede undtagelsestilfælde (100) refunderes i overensstemmelse med følgende: a) for første anmodning om momsrefusion: senest to måneder efter anmodningsdatoen, b) for efterfølgende anmodninger om momsrefusion over 6 000 EUR: i) refusion af 90 % senest en måned efter anmodningsdatoen og ii) de resterende 10 % senest to måneder efter anmodningsdatoen, c) for efterfølgende anmodninger om momsrefusion under 6 000 EUR: hele momsbeløbet senest en måned efter anmodningsdatoen.

(116) Som de græske myndigheder og PCT med rette påpeger, sker refusionen af momstilgodehavende for opførelse af fast ejendom efter påbegyndelsen af arbejdet og indtil det beløb, der svarer til udgifterne i forbindelse med det arbejde, der er udført og faktureret i hver periode, hvor moms kan refunderes (101).

(117) Med hensyn til investeringsgoder fastsættes retten til fradrag af moms endelig på det tidspunkt, hvor investeringsgodet tages i brug. For at undgå misbrug af momsrefusionsordningen returneres momstilgodehavende, der er opnået fradrag for, til staten, hvis investeringsgodet ikke er taget i brug senest fem år efter afholdelsen af udgiften til anskaffelse eller opførelse af et investeringsgode, da det i så fald ikke anses for at være blevet anvendt til afgiftspligtige handlinger (102).

(118) I overensstemmelse med de generelle regler beregnes renter af afgifter eller ubehørigt betalte beløb seks måneder efter den første dag i måneden efter den afgiftspligtige persons momsangivelse (103). De græske forvaltningsdomstole har imidlertid fastslået, at denne bestemmelse ikke er i overensstemmelse med det forfatningssikrede princip om lighed mellem skatteydere (104). De har derfor tilsidesat denne bestemmelse og anført, at rente bør beregnes fra den dag, hvor den afgiftspligtige person har indgivet en klage over skattemyndighedernes afgørelse om ikke at refundere det krævede momstilgodehavende (105).

(119) Disse bestemmelser udgør ifølge Kommissionen referencesystemet for refusion af momstilgodehavende i Grækenland.

Undtagelse fra referencesystemet

— Vedrørende refusion af momstilgodehavende uanset om kontraktgenstanden er færdiggjort

(120) I henhold til artikel 2, stk. 3, i lov 3755/2009 har PCT ret til refusion af momstilgodehavende, uanset om anlægsprojektet eller enkelte konstruktioner eller dele heraf er færdiggjort. I henhold til den samme bestemmelse mister PCT ikke sin ret til refusion af momstilgodehavende, hvis den ikke har taget investeringsgodet i brug senest fem år efter afholdelsen af den tilknyttede udgift, selv om dette ville være tilfældet i henhold til de generelt gældende bestemmelser.

(121) De græske myndigheder og PCT anfører, at — eftersom alle virksomheder har ret til momsrefusion, når de relevante udgifter er afholdt og faktureret — giver bestemmelsen vedrørende PCT ikke virksomheden en yderligere fordel, da PCT under alle omstændigheder har ret til momsrefusion, når arbejdet er påbegyndt, og ikke først, når arbejdet er afsluttet.

(122) På grundlag af de yderligere oplysninger og forklaringer, der er fremlagt, har Kommissionen konkluderet, at PCT under alle omstændigheder har ret til momsrefusion, når arbejdet i forbindelse med projektet er påbegyndt, og op til et beløb svarende til de udstedte fakturaer. Denne ret fastsættes dog endeligt, når investeringsgodet er taget i brug. Eftersom PCT har ret til momsrefusion, uanset om investeringsprojektet er færdiggjort, og samtidig ikke mister denne ret, hvis den ikke tager investeringsgodet i brug inden for fem år, som den skulle i henhold til de generelt gældende regler, opnår virksomheden en selektiv fordel.

(123) Denne fordel består i den momsrefusion, som PCT fortsat har ret til, hvis projektet ikke er blevet indledt fem år efter afholdelsen af de udgifter, der er tilknyttet den pågældende refusion, mens andre virksomheder skulle betale den refunderede moms tilbage til den græske stat, hvis projektet ikke var blevet påbegyndt inden for fem år (fra afholdelsen af de tilknyttede udgifter). Som allerede nævnt ville de relevante handlinger (tilknyttet disse udgifter) ikke længere blive anset for afgiftspligtige handlinger i henhold til de generelt gældende bestemmelser (se betragtning 117 ovenfor). Under tilsvarende omstændigheder ville andre virksomheder ikke modregne momstilgodehavender tilknyttet disse udgifter i skyldig moms i en efterfølgende periode. Den fordel, som PCT opnår ved denne bestemmelse, svarer derfor til hele beløbet for den momsrefusion, virksomheden fortsat har ret til (i henhold til denne bestemmelse), hvis projektet ikke er påbegyndt fem år efter afholdelsen af de tilknyttede udgifter.

(124) De græske myndigheder og PCT anfører, at denne undtagelse også gælder for offentlige forsyningsvirksomheder, da det oftest er dem, der gennemfører infrastrukturprojekter, hvor anlægsfasen er længere end den generelt gældende periode på fem år. Den samme argumentation finder ifølge dem anvendelse for PCT, der også gennemfører store infrastrukturprojekter, der ofte kræver mere end fem år. Denne bestemmelse er derfor indsat i alle andre koncessionsaftaler vedrørende store infrastrukturprojekter. De mener derfor, at denne afvigelse fra de generelt gældende bestemmelser ikke er en undtagelse, men en anden anvendelse af reglerne på forskellige situationer, der ikke kan sammenlignes.

(125) Denne afvigelse udgør ifølge Kommissionen en selektiv fordel, da den giver PCT fleksibilitet til at få adgang til refusion af momstilgodehavende, uanset hvornår den tager investeringsgodet i brug, dvs. i en ubegrænset periode. Selv om PCT aldrig tager investeringsgodet i brug, vil virksomhedens ret til refusion af momstilgodehavende på den måde aldrig blive endelig fastsat og justeret, hvilket i praksis betyder, at virksomheden ikke har pligt til at tilbagebetale det momstilgodehavende, den har modtaget i hele anlægsperioden, selv om den ikke færdiggør projektet. Den omstændighed, at offentlige forsyningsselskaber kan opnå samme fordel, betyder ikke, at denne fordel ikke er selektiv. Offentlige forsyningsselskaber udgør en kategori af virksomheder, der kan begunstiges af foranstaltningen. Som følge deraf er foranstaltningen selektiv.

— Vedrørende definitionen af investeringsgode

(126) Artikel 2, stk. 3, i lov 3755/2009 bestemmer med hensyn til momsloven, at anlægsprojekter under koncessionsaftaler og levering af varer, arbejder, tjenesteydelser og hjælpetjenester vedrørende projektet betragtes som »ét investeringsgode«. I henhold til denne bestemmelse omfatter begrebet »investeringsgode« som omhandlet i momsloven i det væsentlige, for så vidt angår koncessionsaftalen, alle aktiviteter vedrørende genstanden for koncessionsaftalen, dvs. ikke kun de »materielle aktiver« (106), der opføres, men også enhver levering af varer, arbejder og tjenesteydelser, der vedrører eller sker i tillæg til genstanden for koncessionsaftalen.

(127) De græske myndigheder og PCT anfører, at den omhandlede bestemmelse i lyset af momslovens artikel 34 og artikel 33, stk. 4, vedrørende »investeringsgode« kun er en præcisering af de generelt gældende bestemmelser, der har til formål at forhindre ukorrekt anvendelse af bestemmelserne om refusion af momstilgodehavende fra skattemyndighedernes side i lyset af de særlige omstændigheder og høje beløb, der gør sig gældende i forbindelse med store infrastrukturprojekter. I henhold til dem har den omhandlede foranstaltning i lyset af den specifikke koncessionsaftale til formål at behandle hvert element af investeringsomkostningerne som én forretningsenhed i forbindelse med moms. Da alle udgifter vedrørende investeringsprojektet under alle omstændigheder er indregnet i investeringsgodet fra et regnskabsmæssigt synspunkt, præciserer denne bestemmelse kun, hvad der allerede er gældende. Eftersom PCT har foretaget betydelige investeringer, der omfatter særskilte handlinger og faser og forskellige typer udgifter til varer og tjenesteydelser, ville PCT, hvis disse omkostninger blev behandlet separat, blive behandlet forskelligt, for så vidt angår momsbestemmelserne, end andre virksomheder, der investerer med henblik på at gennemføre en økonomisk aktivitet.

(128) Til støtte for deres argumentation henviser de græske myndigheder og PCT til INZO-dommen (107), hvorefter økonomisk virksomhed som omhandlet i momsdirektivet »… kan bestå i flere på hinanden følgende handlinger …« (108), således at den pågældende refusion af momstilgodehavende er tilladt i løbet af anlægsperioden. I samme retning anfører de videre, at loven om offentlig-private partnerskaber blev ændret i 2011 (109), således at offentlig-private partnerskaber kan opnå momsrefusion hvert år efter indgivelse af deres årlige momsangivelse, uden at de skal fremføre saldoen til næste regnskabsperiode.

(129) Selv om investeringen ikke anses for at være omfattet af definitionen af »investeringsgode«, vil PCT ifølge dem have ret til refusion i) årligt, hvis virksomheden kan godtgøre, at den ikke kan modregne sit momstilgodehavende over en periode på tre år, og ii) efter udløbet af tre år.

(130) Kommissionen bemærker, at den omhandlede bestemmelse omfatter en specifik definition af begrebet »investeringsgode«, der er bredere for PCT end for andre virksomheder i samme retlige og faktiske situation. Denne definition betyder i praksis, at PCT har ret til momsrefusion for alle arbejder, tjenesteydelser og varer med tilknytning til anlægsgenstanden, selv om denne mulighed ifølge de generelt gældende bestemmelser kun findes for anlægsaktiver og ikke for udgifter til tjenesteydelser, arbejder, reparation og vedligeholdelse. Eftersom PCT i henhold til de generelt gældende bestemmelser har ret til refusion af momstilgodehavende årligt, hvis virksomheden godtgør, at den ikke kan modregne sit momstilgodehavende i skyldig moms over en periode på tre år og efter udløbet af tre år, indebærer den bredere definition af ét investeringsgode i forbindelse med koncessionsaftalen i praksis, at PCT på forhånd får adgang til yderligere likviditet i form af momstilgodehavende, der normalt først ville blive refunderet senere (110).

(131) Takket være denne bestemmelse kan PCT faktisk opnå momsrefusion, ikke kun for anlægsaktiver, men også for udgifter vedrørende tjenesteydelser, arbejder, reparation og vedligeholdelse, mens andre virksomheder kun kan modregne den indgående moms i den skyldige moms eller vente tre år på en refusion. Den fordel, som PCT opnår gennem denne bestemmelse, svarer således til de renter, der er påløbet den refunderede moms af alle andre udgifter end til anlægsaktiver (vedrørende investeringsgodet), fra det tidspunkt, hvor refusionen blev stillet til rådighed for PCT, og indtil det tidspunkt, hvor PCT ville være berettiget til en sådan refusion, dvs. tre år senere, eller indtil det tidspunkt, hvor PCT ville have kunnet modregne sit momstilgodehavende (vedrørende disse udgifter) i den skyldige moms.

(132) Det forhold, at skattemyndighederne muligvis ville anvende bestemmelserne om refusion af momstilgodehavende på en anden måde, hvis denne definition ikke var fastsat, viser, at denne definition indebærer en selektiv fordel for PCT, der ikke gælder for alle virksomheder. Det forhold, at loven om offentlig-private partnerskaber, som primært finder anvendelse på infrastrukturprojekter, blev ændret for at give offentlig-private partnerskaber ret til refusion af momstilgodehavende og undgå fremførsel af momstilgodehavende til det efterfølgende år, beviser også, at alle udgifter til et infrastrukturprojekt i henhold til de generelt gældende bestemmelser ikke behandles som »ét investeringsgode«, for så vidt angår anvendelsen af bestemmelserne om refusion af momstilgodehavende. Brevet fra handels- og marineministeriet til økonomiministeriet (111) med anmodning om specifikke ordninger vedrørende refusion af momstilgodehavende (112) til PCT og den tilbudsgiver, hvis bud blev antaget i forbindelse havnen i Thessaloniki, viser, at de generelt gældende bestemmelser vedrørende refusion ikke ville være de samme. Endelig viser det forhold, at der ikke foretages nogen differentiering i refusionsreglerne uanset definitionen af investeringsgode efter ministerbeslutningen fra 2013, at denne definition udgjorde en selektiv fordel for PCT på det tidspunkt, da den blev ydet.

(133) Kommissionen bemærker endvidere, at den nævnte INZO-dom henviser til retten til at fratrække moms for momspligtige transaktioner, der vedrører den afgiftspligtige persons økonomiske virksomhed, og ikke til retten til refusion.

— Vedrørende beregningen af renter fra den første dag efter udløbet af fristen på 60 dage

(134) Den omhandlede bestemmelse giver også PCT ret til renter af momstilgodehavende fra staten, der automatisk påløber efter udløb af fristen på 60 dage, uden at virksomheden skal følge de procedurekrav eller tidsfrister, der er fastsat i de generelt gældende bestemmelser vedrørende refusion af momstilgodehavende, dvs. tidligere end andre virksomheder og uden at skulle gennemgå forvaltningsrettens procedure. Dette medfører derfor en yderligere selektiv fordel for PCT.

(135) Denne fordel består i de renter, som PCT kan kræve (i medfør af denne bestemmelse) fra den græske stat efter udløbet af fristen på 60 dage fra det tidspunkt, hvor den indgav den relevante momsangivelse (med anmodning om momsrefusion), mens andre virksomheder i en tilsvarende situation ikke har ret til renter på samme tidspunkt.

(136) De græske myndigheder fastholder deres argument, som støttes af PCT, ved at henvise til EU-retspraksis vedrørende moms (113), hvorefter refusion af en momssaldo er en refusion af de afgiftspligtige personers ressourcer og ikke statslige ressourcer. De anfører videre, at fristen på 60 dage er baseret på neutralitets- og lighedsprincippet, der er udledt af EU's retspraksis på momsområdet (114). Hvis staten først refunderer en momssaldo efter det, der er fastsat til en »rimelig frist«, skal den betale morarenter som kompensation til den skatteyder, der har krav på en sådan refusion. Betalingen af sådanne morarenter af momssaldi udgør derfor ikke statslige ressourcer.

(137) Beregningen af renter for forsinket betaling af momsrefusion omfatter ifølge Kommissionen statslige ressourcer, for så vidt angår de yderligere renter, som staten skal betale til PCT i medfør af denne bestemmelse. I praksis betyder denne bestemmelse, at staten automatisk betaler renter fra dagen efter perioden på 60 dage og ikke fra den dag, hvor PCT indgiver en klage i den henseende, som ville være tilfældet efter de gældende bestemmelser. Da kun PCT automatisk opnår denne ret, selv om det generelt kun er muligt efter indgivelse af en klage, indebærer bestemmelsen en selektiv fordel for PCT.

(138) De græske myndigheder og PCT anfører, at denne bestemmelse blot sikrer, at staten ikke opnår en finansiel fordel på bekostning af PCT. I forbindelse med koncessionsaftaler af denne type vil en lang forsinkelse i refusionen af momstilgodehavende medføre betydelige omkostninger og dermed en alvorlig strukturel ulempe for PCT. Den mulige betaling af mindre beløb i morarenter til andre virksomheder reducerer desuden ikke de omkostninger, som PCT normalt skulle afholde i forbindelse med sine aktiviteter. PCT opnår derfor ikke en konkurrencemæssig fordel og behandles ikke anderledes end andre virksomheder.

(139) PCT befinder sig ifølge Kommissionen ikke i en anden situation end andre virksomheder, som ville begrunde en differentieret behandling. Det forhold, at PCT gennemfører en stor investering, er som allerede nævnt ikke et argument med hensyn til begrebet selektivitet. Den automatiske betaling til PCT sænker desuden virksomhedens normale omkostninger og giver PCT en fordel i forhold til andre virksomheder.

Begrundelse i indretningen af skattesystemet

(140) Selv om det var et element af selektivitet i bestemmelserne vedrørende refusion af momstilgodehavende, ville dette ifølge de græske myndigheder og PCT være begrundet i de grundlæggende eller vejledende principper, der ligger til grund for momssystemet, eftersom dette er bekræftet af både EU's domstole og de græske domstole.

(141) Kommissionen bemærker, at foranstaltningerne til fordel for PCT i denne sag viser, at PCT blev begunstiget med hensyn til momsrefusion sammenlignet med andre virksomheder, der foretager investeringer og fratrækker moms, og at det ikke kan begrundes i princippet om neutralitet og slet ikke i princippet om lighed, der ligger til grund for momssystemet.

(142) Med hensyn til refusionen af momstilgodehavende, uanset om kontraktgenstanden er færdiggjort, kan en afvigelse af ubegrænset varighed — selv om det potentielt kunne accepteres, at en afvigelse kan forekomme som følge af en langvarig anlægsperiode, der må påregnes ved store projekter — ikke anses for værende i overensstemmelse med momssystemets ligheds- og neutralitetsprincipper. Eftersom PCT i henhold til koncessionsaftalen skal færdiggøre pier II inden den 30. april 2014 og pier III inden den 31. oktober 2015, kan denne fleksibilitet i form af en ubegrænset periode ikke forklare, hvordan PCT's retlige og faktiske situation adskiller sig fra den tilsvarende situation, der gør sig gældende for andre virksomheder, som foretager investeringer og modtager refusion af momstilgodehavende. I lyset af de principper, der ligger til grund for momssystemet, som bestemmer, at det skal sikres, at virksomheder ikke begunstiges af ubehørige fordele af momssystemet, kan sådan særbehandling ikke betragtes som begrundet i systemets indretning.

(143) Med hensyn til den brede definition af begrebet investeringsgode bemærker Kommissionen, at medlemsstaterne i henhold til momsdirektivet kan afgøre, om virksomheder har ret til refusion af momstilgodehavender, eller om de skal fremføre momstilgodehavender til det næste år, og at medlemsstaterne afgør, hvordan »investeringsgode« skal defineres i forbindelse med moms. Den græske stat kunne derfor fastsætte de gældende regler i denne henseende og angive, i hvilke tilfælde der kunne anmodes om refusion, og på hvilket grundlag. Den brede definition af begrebet investeringsgode, der sikrede PCT en nemmere og tidligere refusion af moms, kan dog ikke anses for begrundet i momssystemets indretning, da dette ville være i strid med lighedsprincippet, som gælder for alle virksomheder, der foretager investeringer, og ikke kun for PCT.

(144) Med hensyn til beregningen af renter efter fristen på 60 dage kan den ifølge Kommissionen heller ikke begrundes i det græske momssystems indretning. Det generelle princip om momsneutralitet kan begrunde, at der pålægges renter ved forsinket momsrefusion, for at forhindre, at staten ikke overføre byrden i forbindelse med momssystemet til skatteyderen. De græske bestemmelser i denne henseende er fortolket af de græske domstole, således at ingen skatteyder kommer til at lide under statens eventuelle manglende handling. Denne fortolkning er foretaget uafhængigt af de beløb, som staten skal betale tilbage til skatteyderen. Den fordel, som PCT opnår i kraft af den omhandlede bestemmelse, der har til formål at lægge yderligere pres på den græske stat, hvis den ikke refunderer moms rettidigt, kan derfor ikke anses for begrundet i de høje udgifter til virksomhedens investering.

(145) Ovennævnte foranstaltninger vedrørende betingelserne for momsrefusion udgør derfor ifølge Kommissionen en selektiv fordel for PCT.

5.3.3. Fremførsel af underskud uden tidsbegrænsning — indkomstskat (artikel 2, stk. 5, i lov 3755/2009)

Referencesystem

(146) Ved beregning af indkomstskat kan underskud af et års virksomheds- og erhvervsaktiviteter i henhold til de generelle bestemmelser (115) fremføres i en periode på højst fem år. Den græske indkomstskattelov omfatter ingen undtagelser til denne regel.

Undtagelse fra referencesystemet

(147) I henhold til artikel 2, stk. 5, i lov 3755/2009 kan PCT fremføre sine underskud uden tidsbegrænsning. Denne foranstaltning giver PCT en klar selektiv fordel, da den er en afgivelse fra den generelt gældende regel, for hvilken der ikke er fastsat undtagelser i den græske indkomstskattelov. Som følge af denne bestemmelse kan PCT fremføre sine underskud til ethvert tidspunkt, der er mere hensigtsmæssigt for den, primært når balancen mellem virksomhedens investeringsomkostninger og skattepligtige indtægt ændres, dvs. når den opnår store overskud, med henblik på at undgå at betale skat, som den ellers skulle betale, hvis den ikke var begunstiget af denne undtagelse.

(148) Denne bestemmelse giver derfor PCT en fordel, der svarer til forskellen mellem den indkomstskat, den faktisk betaler, og den selskabsskat, den skulle have betalt, hvis den ikke havde haft mulighed for at fremføre underskud i mere end fem år efter deres bogføring.

(149) De græske myndigheder og PCT anfører endvidere, at retten til at fremføre underskud i koncessionsperioden i dette tilfælde er en hensigtsmæssig anvendelse af princippet om matchning af indtægter og udgifter. I henhold til de græske myndigheder og PCT er det et af de grundlæggende principper i den græske indkomstskattelov, der som sådan anvendes i den generelle ordning, der omfatter artikel 2, stk. 5, der efter deres opfattelse skal anvendes som referencesystem.

(150) De anfører endvidere, at der i langvarige koncessioner om opførelse og drift af offentlig infrastruktur er markant skævhed mellem den indledende anlægsperiode og de efterfølgende faser med drift af infrastrukturen, hvor infrastrukturen forventes at give overskud og således dække de indledende underskud. Da de krævede startinvesteringer fører til betydelige underskud over mere end fem år, og de kun kan modregnes i den senere del af koncessionsperioden, ville begrænsningen på fem år fratage koncessionshaveren fordelen ved bestemmelsen om fremskrivning af skattemæssige underskud. I den henseende befinder virksomheder, der er ansvarlige for store infrastrukturprojekter sig i en anden situation end almindelige virksomheder.

(151) Ifølge Kommissionen kan denne fravigelse af den generelle regel ikke betragtes som begrundet i indretningen af det græske skattesystem. Da femårsreglen for fremskrivning af skattemæssige underskud er generel og uden differentieringer, kan fremskrivning af underskud uden tidsbegrænsning ikke anses for begrundet i forbindelse med offentlige infrastrukturprojekter. Den begrænsning på 10 år, der nu finder anvendelse for offentlig-private partnerskaber, styrker konklusionen om, at den ubegrænsede periode, der er fastsat særligt for PCT, udgør en klar selektiv fordel for virksomheden. Kommissionen finder, at alle virksomheder, som gennemfører investeringer, der kan tage flere år, befinder sig i samme retlige og faktiske situation som PCT og de øvrige koncessionshavere i Grækenland, jf. formålene med den græske indkomstskattelov. Da det græske skattesystem ikke tillader differentiering afhængigt af varigheden af virksomheders investeringer, men fastsætter denne generelle femårsregel for alle, kan PCT ikke anses for at befinde sig i en anden situation end andre virksomheder, for så vidt angår denne regel. Som nævnt i betragtning 107 er en foranstaltning, der gælder for alle virksomheder, som er ansvarlige for store infrastrukturprojekter, selektiv, fordi den kun gælder for en bestemt kategori af virksomheder.

Begrundelse i indretningen af skattesystemet

(152) De græske myndigheder og PCT anfører følgende: a) »formålet« med denne foranstaltning bør være det formål, der forfølges med undtagelsesbestemmelsen, b) denne bestemmelse har til formål at anvende skattesystemets generelle princip om matchning af indtægter og udgifter under de særlige omstændigheder i forbindelse med koncessionerne, c) anvendelsen af dette princip på disse projekter fjerner ikke koncessionshaverens risici, men har til formål at sikre ligebehandling og afhjælpe den »strukturelle ulempe« ved disse projekter, d) denne bestemmelse er blevet anvendt ensartet på alle store offentlige infrastrukturprojekter i Grækenland, e) muligheden for at fremføre underskud i hele koncessionsperioden er en hensigtsmæssig mekanisme henset til de særlige karakteristika ved sådanne koncessioner og den objektive forskel mellem koncessionshaveren og de andre erhvervsvirksomheder.

(153) Kommissionen bemærker, at formålet med skattesystemet skal fastlægges på referencesystemniveau og ikke som en undtagelsesforanstaltning (116). Hvis selve foranstaltningen udgjorde referencesystemet, ville ingen skatteforanstaltninger kunne klassificeres som statsstøtte, uanset hvor undtagelsesvis den måtte være. Formålet med virksomhedsbeskatningssystemet er at generere indtægter til statsbudgettet, og det ville være i fare, hvis bestemte virksomheder fik mulighed for at reducere deres skattegrundlag, når det passer ind i deres finansielle interesser. De store investeringsbeløb, der er forbundet med store infrastrukturprojekter, betyder desuden ikke, at de virksomheder, der gennemfører dem, er udsat for en strukturel ulempe, der skal korrigeres gennem indkomstskattesystemet. Alle virksomheder, der foretager investeringer, har underskud i de første år af opførelsen af investeringen, og de opnår ikke altid indtægter i den periode på fem år, der er fastsat i den græske indkomstskattelov. En sådan begrundelse kan under ingen omstændigheder baseres i de principper, der ligger til grund for det græske indkomstskattesystem. Det forhold, at en lignende bestemmelse er blevet anvendt for visse store infrastrukturprojekter i Grækenland, betyder ikke, at foranstaltningen kan være begrundet i PCT's tilfælde. Endelig kan de påståede særlige karakteristika ved store koncessioner ikke accepteres som et gyldigt formål med de generelt gældende bestemmelser vedrørende fremskrivning af skattemæssige underskud som forklaret i betragtning 98-100 ovenfor. De græske myndigheder og PCT har således ikke godtgjort, at forskelsbehandlingen til fordel for PCT kan begrundes i de principper, der ligger til grund for det græske indkomstskattesystem.

(154) Kommissionen vurderer følgelig, at den omhandlede selektive foranstaltning ikke kan begrundes i indretningen af det græske referencesystem beskrevet ovenfor.

5.3.4. Valgfrihed mellem tre afskrivningsmetoder

Referencesystem

(155) Ifølge den græske indkomstskattelov er den generelle regel for afskrivning af aktiver »fast lineær afskrivning« (117) (118). I henhold til artikel 1, stk. 2, i præsidentielt dekret 299/2003 (119) skal virksomheder afskrive deres anlægsaktiver hvert år med de afskrivningssatser, der er fastsat i dekretet, uanset om de opnår overskud eller underskud i afskrivningsperioden. Hvis der benyttes en højere afskrivningssats end de satser, der er fastsat i dekretet, kan den ikke indregnes i skatteopgørelsen.

(156) I forbindelse med koncessionsaftaler kan hensættelser til inddrivelse af aktiver, der i henhold til aftale returneres til staten eller tredjemand (120) efter en bestemt periode, fratrækkes bruttoindtjeningen (121). I henhold til ministerbeslutning 100/2005 (122) foretages hensættelser til inddrivelse af aktiver, der returneres til staten eller tredjemand uden kompensation, hvert år og i så mange år, som koncessionen varer. Disse hensættelser fratrækkes bruttoindtjeningen og foretages ikke af virksomhedens overskud. Virksomheden har ikke ret til at beregne afskrivningerne på grundlag af præsidentielt dekret 299/2003, der finder generel anvendelse, på grund af denne specifikke bestemmelse, men også fordi det arbejde, der udføres af virksomheden med henblik på udnyttelse, ikke tilhører virksomheden, men staten eller tredjemanden. Det omhandlede fradrag beregnes uafhængigt af eventuelt overskud.

(157) Endelig afskrives omkostninger vedrørende forbedringer af og supplementer til lejet fast ejendom i lige store rater over lejeperioden, såfremt den gældende afskrivningssats ikke er lavere end den sats, der er fastsat i præsidentielt dekret 299/2003 (123).

(158) Det generelle referencesystem med hensyn til denne foranstaltning er derfor den lineære afskrivningsmetode, der finder generel anvendelse, i hele koncessionsperioden, som er den periode, der er fastsat for kontrakter, hvorefter det afskrevne aktiv returneres til staten eller en tredjemand.

(159) De græske myndigheder og PCT anfører, at bestemmelserne vedrørende afskrivning giver fleksibilitet til at vælge mellem alternative afskrivningsmetoder og afskrivningssatser afhængigt af de specifikke omstændigheder. De henviser i den forbindelse til muligheden for, at industri-, mine- og stenbrudsvirksomheder samt virksomheder med blandede aktiviteter af denne type kan vælge, om de vil bruge lineær afskrivning eller afskrivning efter saldometoden. Skatteyderen vælger efter deres opfattelse, hvilken afskrivningsmetode og hvilke afskrivningssatser de vil anvende. I overensstemmelse med disse to metoder og som følge af princippet om fleksibilitet i den henseende henviser de til offentlig-private partnerskabers mulighed for at vælge mellem den lineære afskrivningsmetode i hele projektets levetid og lineær afskrivning over 10 år med mulighed for at vælge en længere afskrivningsperiode inden for en måned efter projektets afslutning (124). De gentager endelig de argumenter, de fremlagde inden indledningsafgørelsen, nemlig at systemets fleksibilitet også fremgår af det forhold, at andre virksomheder, der tildeles koncessioner på store offentlige infrastrukturprojekter i Grækenland, også kan vælge mellem forskellige afskrivningsmetoder.

(160) Ifølge Kommissionen kan den mulighed, som industri-, mine- og stenbrudsvirksomheder samt virksomheder med blandede aktiviteter af denne type har for at vælge mellem to afskrivningsmetoder, ikke finde anvendelse for PCT, fordi denne mulighed ikke omfatter kontrakter, hvorefter aktivet returneres til staten eller tredjemand efter udløbet af kontrakten.

(161) Det forhold, at andre virksomheder kan være blevet begunstiget af lignende fordele, betyder desuden ikke, at sådanne fordele kan udgøre et referencesystem. Det forhold, at andre virksomheder, der har fået tildelt koncessioner til store offentlige infrastrukturprojekter i Grækenland, har valgfrihed mellem forskellige afskrivningsmetoder, viser kun, at muligheden er begrænset til en kategori af virksomheder, nemlig virksomheder, der gennemfører store offentlige infrastrukturprojekter.

(162) Kommissionen finder således, at referencesystemet for denne foranstaltning er det, der er fastsat ovenfor i betragtning 155-156.

Undtagelse fra referencesystemet

(163) I henhold til artikel 2, stk. 6, i den omhandlede lov kan PCT vælge mellem tre forskellige afskrivningsmetoder: a. Fast lineær afskrivning i hele koncessionsperioden. b. Afskrivning af arbejdernes anlægsomkostninger inden for 10 år fra det tidspunkt, hvor arbejderne er afsluttet, med lige store beløb årligt (125). Hvis PCT ønsker at afskrive sådanne omkostninger over en længere periode, kan den gøre det, men den skal så meddele dette til skattemyndigheden senest en måned efter udgangen af det regnskabsår, hvor arbejdet er blevet afsluttet. c. Afskrivning af ethvert beløb op til 100 % af anlægsomkostningerne for et aktiv inden for fem år fra den kommercielle ibrugtagning af arbejdet (126). For alle efterfølgende år kan det afskrives med op til 50 % af de ikke-afskrevne anlægsomkostninger for de færdiggjorte arbejder, uanset færdiggørelsestidspunktet. Hvis PCT ønsker at anvende denne metode, skal virksomheden meddele dette til de kompetente skattemyndigheder senest seks år efter startdatoen for koncessionen.

(164) PCT har fået mulighed for at vælge mellem den generelt gældende lineære afskrivningsmetode og to andre afskrivningsmetoder, der er tilgængelige for nogle af de store infrastrukturprojekter i Grækenland. Bestemmelsen giver PCT ret til at vælge afskrivningsmetoder, som kan sikre virksomheden en fordel i forhold til det almindelige system. Hvis PCT f.eks. vælger en af de to accelererede afskrivningsmetoder, kan virksomheden sænke sit beskatningsgrundlag endnu mere og tidligere end ved anvendelse af almindelig lineær afskrivning. Muligheden for at vælge den tredje afskrivningsmetode inden for seks år efter startdatoen for koncessionen betyder i praksis, at PCT kan vælge, hvordan og hvor meget den vil sænke sit beskatningsgrundlag på et senere tidspunkt, hvor virksomheden mere nøjagtigt kan beregne sin skattepligtige indtægt. Afhængigt af virksomhedens indtjening til den tid kan den opnå fordele ved at sænke sit skattepligtige overskud og betale lavere skat, end den skulle betale, hvis den afskrev alle aktiver i henhold til de generelt gældende bestemmelser.

(165) De græske myndigheder og PCT anfører, at valgfriheden mellem afskrivningsmetoder ikke kan udgøre en fordel, eftersom fordelen ved skattefradraget er lig med den samlede afskrivning, og kun det antal år, de fordeles over, adskiller sig.

(166) Kommissionen bemærker i den henseende, at fuld afskrivning af et aktiv over en kortere eller længere periode kan føre til differentiering af virksomhedens resultat og beskatning på et bestemt tidspunkt og dermed kan føre til en fordel. Hvis en virksomhed f.eks. afskriver den samlede værdi af et aktiv over 10 år i stedet for over 35 år, kan den sænke sit beskatningsgrundlag på et tidligere tidspunkt. Værdien af de afskrevne omkostninger, der tages i betragtning i det første tilfælde, vil være højere end værdien af de samme afskrevne omkostninger over en længere periode. Skattefradragene er ganske vist lig med de fulde afskrivningsomkostninger, men den måde, hvorpå denne afskrivningsomkostning anvendes til skatteformål, kan føre til en yderligere fordel for PCT, der ikke er tilgængelig for andre virksomheder.

(167) De græske myndigheder og PCT gør gældende, at den fleksibilitet, der ligger i de græske afskrivningsregler, bør omfatte forskellige muligheder med henblik på at sikre hensigtsmæssig behandling af de forskellige omstændigheder, der gør sig gældende ved offentlige infrastrukturprojekter, samtidig med at fuld afskrivning af omkostningerne til aktiverne sikres.

(168) Bestemmelsen om fast lineær afskrivning i forbindelse med koncessionsaftaler, dvs. for virksomheder, der er i samme retlige og faktiske situation, er tydeligt fastsat i loven, og »fleksibiliteten« med hensyn til intervallet af afskrivningssatser gælder ikke generelt for omkostninger i forbindelse med koncessionsaftaler, men for andre typer investeringsomkostninger.

(169) De græske myndigheder anfører også, at Kommissionen i sin indledningsafgørelse har fejlfortolket den yderligere fleksibilitet, der tildeles PCT, som ikke automatisk og nødvendigvis indebærer en fordel. Principperne for de enkelte tilgængelige afskrivningsmetoder og navnlig intervallet af afskrivningssatser under hver metode sammenholdt med de særlige omstændigheder i hvert tilfælde (127) betyder, at det i princippet ikke kan udelukkes, at det samme resultat fås ved brug af en af de alternative metoder. Det forhold alene, at en virksomhed har flere alternativer end andre, betyder ikke automatisk, at der er tale om en fordel. Det kan kun konstateres, om der er tale om en konkurrencemæssig fordel, ved at vurdere konkurrencevilkårene og de forskellige resultater, der kan opnås under de særlige omstændigheder, hvis de alternative afskrivningsmetoder, der er tilgængelige for hver konkurrent, anvendes.

(170) I henhold