*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 16. maj 1984

vedroerende en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85

(IV/30.658 - Polistil/Arbois)

(Kun den franske og den italienske udgave er autentiske)

(84/282/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,

under henvisning til forordning nr. 17 af 6. februar 1962 (1), foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i EOEF-traktatens artikel 85 og 86, senest aendret ved akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse, saerlig artikel 3 og 15,

under henvisning til den anmodning om negativattest og den anmeldelse, som det italienske selskab Polistil SpA og det franske selskab Arbois-Modelud (i det foelgende benaevnt Arbois) i faellesskab indgav den 18. maj 1982 om at indlede proceduren, i henhold til artikel 2 og 4 i Kommissionens forordning nr. 17,

under henvisning til Kommissionens beslutning den 19. maj 1983, om at indlede procedure i sagen,

efter at have givet de paagaeldende virksomheder lejlighed til at udtale sig vedroerende Kommissionens klagepunkter i overensstemmelse med artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 og med bestemmelserne i Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Raadets forordning nr. 17 (2),

efter hoering af Det raadgivende Udvalg for Monopol- og Kartelspoergsmaal, og

ud fra foelgende betragtninger:

I. DE FAKTISKE OMSTAENDIGHEDER

(1) Kommissionen var af et fransk selskab, der forhandler legetoej, blevet gjort bekendt med, at dette selskab stoedte paa en raekke vanskeligheder i forbindelse med indfoersel til Frankrig af legetoej fra Italien.

(2) Kommissionen fik, efter at have foretaget en naermere undersoegelse, kendskab til, at der var blevet indgaaet en eneforhandlingsaftale mellem Polistil og Arbois.

(3) Under de kontrolundersoegelser, som med hjemmel i artikel 14 i forordning nr. 17/62 blev foretaget hos de to selskaber, henholdsvis den 16. december 1981 og den 5. marts 1982, fik Kommissionen udleveret en kopi af den paagaeldende aftale. Denne var blevet indgaaet den 18. januar 1978 og var traadt i kraft den 1. januar 1979. Den er blevet ophaevet den 31. december 1983.

(4) Den paagaeldende eneforhandlingsaftale blev af Polistil og Arbois anmedt den 18. maj 1982, idet de samtidig anmodede Kommissionen om en negativattest eller en fritagelse i henhold til EOEF-traktatens artikel 85, stk. 3.

A. De beroerte varer og den beroerte sektor

(5) De i denne sag beroerte varer omfatter miniaturebiler og motorcykler, baade fjernstyrede og ikke-fjernstyrede, samt modelbaner og racerbaner af maerket Polistil.

(6) Salget af saadant legetoej, der hoerer til gruppen af traditionelt legetoej, er for oejeblikket i tilbagegang i alle de vesteuropaeiske lande. Denne tilbagegang skyldes navnlig den stadig stoerre udbredelse af elektronisk legetoej samt en indsnaevning af aldersgruppen af forbrugere, som det mere traditionelle legetoej henvender sig til, kombineret med det stagnerende foedselstal i de fleste medlemsstater. Som resultat heraf er efterspoergslen paa legetoej af denne type faldet i et ikke ubetydeligt omfang, saaledes at salget i Vesteuropa er gaaet ned med ca. 12 % fra 1980 til 1982, nemlig fra ± 5 mio $ til ca. 4,4 mio $.

B. De beroerte virksomheder og deres respektive markeder

a) Polistil

(7) Polistil er den stoerste italienske legetoejsproducent. Selskabet havde i 1982 en omsaetning paa . . . (1), hvoraf ca. 70 % hidroerte fra varer fremtillet af selskabet selv og de resterende 30 % fra importerede varer, navnlig fra de fjernoestlige lande.

(8) Ca. 70 % af Polistils omsaetning hidroerer fra salg paa det italienske marked og ca. 30 % fra eksport. Eksport til EF-landene tegner sig for ca. halvdelen af den samlede eksport. Af eksporten til EF-landene i 1982 gik ca. en tredjedel til Frankrig . . . .

(9) Polistils markedsandele i de forskellige EF-lande for de paagaeldende produkter var i 1982 foelgende: . . . % i Italien, . . . % i Frankrig, . . . % i Tyskland, . . . % i Det forenede Kongerige, . . . % i Nederlandene, . . . % i Belgien, . . . % i Danmark. Polistil eksporterede i 1982 for . . . til Graekenland og for . . . til Irland. Polistil eksporterer ikke til Luxembourg.

(10) Polistil saelger sine varer i Italien via tre afsaetningskanaler:

i) grossister, som i visse tilfaelde ogsaa importerer varer fra andre medlemsstater, og hvorigennem ca. 80 % af Polistils varer saelges;

ii) specialiserede, detailforretninger, som aftager ca. 10 % af Polistils varer;

iii) stormagasiner og supermarkeder som aftager de resterende 10 %.

Polistil anvender kun en prisliste ved eksport. De nugaeldende priser til grossister i Italien er saedvanligvis hoejere end eksportpriserne; forskellen mellem disse to prislister varierer mellem . . . og . . . %, men kan ogsaa vaere stoerre. Polistil giver stort set ikke rabat, hverken paa priserne til grossister i Italien eller paa eksportpriserne.

(11) I EF-landene, bortset fra Frankrig, saelger Polistil udelukkende gennem agenter, som afgiver bestillinger efterhaanden som deres behov opstaar, og med hvem Polistil ikke har nogen forhandleraftale.

(12) Legetoejsmarkedet i Italien er karakteriseret ved, at der findes en lang raekke virksomheder - over hundrede - af beskeden og til tider meget beskeden stoerrelse. Kun ca. ti af disse virksomheder har en omsaetning, der overstiger 10 mia lire.

(13) Den naevnte krise inden for legetoejsindustrien (punkt 6) har ramt Polistil haardt. Selskabets omsaetning i 1983 var nemlig kun paa . . . , mod . . . i 1982. Da selskabet endvidere af den italienske regering betragtes som en kriseramt virksomhed, er selskabets personale for oejeblikket omfattet af en saerlig italiensk loengarantiordning, den saakaldte »cassa integrazione« (2).

b) Arbois

(14) Arbois er et selskab under legetoejskoncernen CEJI-Compagnie (i det foelgende benaevnt CEJI), hvortil hoerer de franske selskaber Joustra, CEJI-Interlude og Jouef. Alle disse selskaber, hvori CEJI ejer 100 % af kapitalen, opererer i Frankrig inden for legetoejsindustrien.

(15) CEJI er den stoerste franske producent inden for legetoejsindustrien. Virksomhedens samlede omsaetning i Frankrig var i 1982 paa . . . og dens andel af det samlede marked for legetoej i Frankrig er paa omkring . . . %.

(16) Arbois er et importselskab under CEJI. Selskabet importerer, fremstiller og saelger legetoej i Frankrig. Selskabets omsaetning var i 1982 paa . . . , hvoraf . . . % hidroerte fra importerede produkter og de resterende . . . % fra dets egen produktion af legetoej. Cirka . . . % af selskabets import kom fra EF-landene, i saerdeleshed fra Italien, og der navnlig fra selskabet Polistil, samt fra Det forenede Kongerige. I 1982 importerede Arbois for cirka . . . fra Polistil, hvilket svarede til . . . % af det franske marked for de paagaeldende produkter, paa hvilket CEJI har en samlet markedsandel paa . . . %.

(17) I Frankrig bestaar Arbois' distributionsnet primaert af:

i) selvbetjeningsbutikker, der daekker 35 % af markedet

ii) specialiserede detailforretninger, som daekker 20 %,

iii) stormagasiner, som daekker cirka 10 % af markedet. De oevrige afsaetningskanaler er postordreforretninger, og supermarkeder og almindelige butikker, samt offentlige og private institutioner.

(18) I Tyskland og Det forenede Kongerige saelger Arbois sine produkter via datterselskaber. I de andre EF-lande leverer og fakturerer selskabet direkte til kunderne med en provision til agenter, der maatte have skaffet ordren.

(19) Ligesom i Italien findes der paa legetoejsmarkedet i Frankrig mange produktionsenheder. Mere end 150 virksomheder fremstiller legetoej, men de er som regel ret smaa. Kun ti af disse har en omsaetning, der overstiger 100 mio ffr.

(20) Den tidligere omtalte krise inden for legetoejssektoren (punkt 6) har ramt CEJI, der ved udgangen af 1982 havde et driftsunderskud paa omkring . . . , svarende til cirka . . . % af selskabets samlede omsaetning. Arbois havde i samme aar et driftsunderskud paa cirka . . . , hvilket udgjorde lidt mere end . . . % af CIJI's samlede underskud.

C. Aftalen

(21) Aftalen gaar i hovedtraek ud paa foelgende:

(22) a) Polistil overdrager selskabet Arbois eneretten til salg i Frankrig af alle Polistils nuvaerende saavel som fremtidige produkter (artikel 1, stk. 1). Polistil kan, efter anmodning fra Arbois, saelge direkte til franske kunder, men skal i saa fald betale Arbois en provision paa 10 % af dette salg (tillaegsbestemmelse nr. 1).

(23) b) Polistil forpligter sig til at goere alt, hvad der er muligt for at levere Arbois varer til priser, der giver dette selskab mulighed for at videresaelge varerne til konkurrencedygtige priser i forhold til lignende varer, og modvirke eventuel konkurrence fra udenlandske importoerer af Polistil-varer eller fra italienske grossister (artikel 1, stk. 3).

(24) c) Arbois forpligter sig til - saa laenge aftalen bestaar - ikke at importere eller saelge varer i Frankrig, der kan konkurrere med Polistils varer (artikel 3).

(25) d) Arbois forpligter sig til - paa visse naermere fastsatte vilkaar - udelukkende at koebe sine varer hos Polistil eller hos denne virksomheds datterselskaber og/eller forhandlere (artikel 12).

(26) e) Polistil forpligter sig til at paalaegge sine forhandlere, distributoerer og grossister forbud mod at saelge inden for aftaleomraadet (artikel 14, stk. 1). Polistil fraskriver sig dog ethvert ansvar, dersom forhandlerne og distributoererne maatte foretage ulovlig import til aftaleomraadet (artikel 14, stk. 2). Denne artikel er blevet ophaevet den 30. april 1982.

D. Foranstaltninger med henblik paa at hindre parallelimport

a) Sagen Crysteve Diffusion

(27) Arbois fremsendte den 11. september 1979 en skrivelse til Polistil, hvori man klagede over parallelimport, foretaget af den franske virksomhed, Chrysteve Diffusion, som tilboed Arbois' kunder Polistil-legetoej til priser, der laa 10 til 15 % under Arbois' priser. Arbois gjorde endvidere opmaerksom paa, at et supermarked i Lion-omraadet indkoebte deres varer direkte hos en grossist i Milano.

(28) Arbois var derfor af den opfattelse, at der, som det hedder i skrivelsen, var »et problem med hensyn til prisstrukturen og en mangel paa sammenhaeng mellem de italienske grossistpriser og eksportpriserne, til trods for at det i vor kontrakt med Deres virksomhed var aftalt, at priserne skulle fastsaettes saaledes, at man netop undgik et saadant problem«.

(29) I skrivelsen fra Arbois til Polistil hed det endvidere, »Man skal anmode Dem om at foretage undersoegelser hos alle Deres grossister med henblik paa straks at standse enhver levering, der sker direkte til de franske kunder«, idet »der her foreligger illoyal konkurrence, som tolereres af Deres virksomhed (Polistil)«. De maa derfor sikre, at »Deres priser til italienske grossister altid er mindst 15 % hoejere end Deres eksportpriser, og dette maa gaelde for alle varer«.

(30) Arbois fremsendte den 23. oktober 1979 en ny skrivelse til Polistil, hvori man meddelte at have bevis paa, at varer, der af Arbois' franske kunder blev bestilt hos »Chrysteve Diffusion«, leveredes af virksomheden Repetto Angelo i Genova.

(31) Arbois anmodede Polistil om at »traeffe de fornoedne foranstaltninger over for den paagaeldende italienske grossist, for derved at stoppe et saadant salg paa det franske marked«. (32) Med henblik paa et moede den 30. og 31. oktober 1979 i Paris anmodede Arbois Polistil om at medbringe »Repettos ordrebog for 1979, 1980-pristariffen for de italienske grossister, samt den for Arbois gaeldende pristarif for 1980, som - skal - ligge mindst 15 % under den tarif, der gjaldt for italienske grossister i 1980« for at bremse konkurrencen fra »Crysteve Diffusion«.

b) Sagen Timky

(33) Ved skrivelse af 23. maj 1980 meddelte Arbois Polistil, at firmaet Timky importerede Polistil-legetoej direkte fra italienske grossister, og solgte det videre til franske detailforretninger til den samlede tarif som den, der gjaldt for Arbois.

(34) Arbois fandt, at denne situation ikke kunne vare ved, og at Polistil derfor som det hed i skrivelsen »straks maa udarbejde en ny eksporttarif, der er den eneste mulighed for at Arbois - som eneforhandler - kan operere paa normale konkurrencevilkaar over for denne piratimport«.

(35) Ved en ny skrivelse af 18. juni 1980 meddelte Arbois Polistil, at firmaet Timky over for det franske selskab Allumettiere havde fremsat salgstilbud og anmodede derfor Polistil om »straks at foretage de fornoedne undersoegelser hos de italienske grossister, som kan taenkes at levere til den paagaeldende importoer, saaledes at denne omfattende import med oejeblikkelig virkning bringes til ophoer«.

E. Formaalet med den indledte procedure

(36) Denne procedure vedroerer alene perioden mellem den 1. januar 1979, hvor den omhandlede aftale traadte i kraft, og den 18. maj 1982, hvor aftalen blev anmeldt.

II. RETLIG VURDERING

A. Anvendelse af EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1

(37) I henhold til EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1, er alle aftaler mellem virksomheder, der kan paavirke handelen mellem medlemsstater, og som har til formaal eller til foelge at hindre, begraense eller fordreje konkurrencen inden for Faellesskabet, uforenelige med Faellesmarkedet og forbudt.

(38) Polistil og Arbois er virksomheder i artikel 85's forstand og eneforhandlingsaftalen, der blev indgaaet mellem Polistil og Arbois den 18. juni 1978, er en aftale af den i artikel 85 naevnte art.

(39) Denne aftale havde blandt andet paa grund af de forbundne bestemmelser i artikel 1, stk. 3, og artikel 14, stk. 1, i aftalen til formaal at begraense konkurrencen inden for Faellesmarkedet.

a) Artikel 14, stk. 1

(40) Denne artikel indeholder en klausul, hvorefter Polistil forpligter sig til at »paalaegge sine forhandlere, distributoerer og grossister forbud mod at saelge inden for eneforhandlingsomraadet«.

(41) Klausulen havde helt klart til formaal at sikre Arbois en absolut omraadebeskyttelse. Den tog nemlig sigte paa for det foerste at forhindre videreforhandlere i andre lande, herunder navnlig i EF-landene, i at saelge Polistil-varer i Frankrig, og for det andet at forhindre franske handlende i at koebe direkte hos videreforhandlerne i disse lande.

(42) Argumentet om, at en saadan forpligtelse for Polistil mistede enhver virkning som foelge af bestemmelsen i artikel 14, stk. 2, hvorefter Polistil fraskriver sig ethvert ansvar for parallelimport i Frankrig, er irrelevant, da den i stk. 2 i artikel 14 indeholdte ansvarsfraskrivelse paa ingen maade kan bevirke, at den forpligtelse, som Polistil frivilligt paatog sig i henhold til artikel 14, stk. 1, bortfalder.

(43) Den omstaendighed, at de to selskaber (ved en skrivelse af 30. april 1982 fra Arbois til Polistil, der godkendte den) havde indvilliget i at anse aftalens artikel 14 for ophaevet og ugyldig med tilbagevirkende kraft kan ikke udslette den paagaeldende artikels konkurrencebegraensende karakter, endsige den heraf foelgende konkurrencebegraensende adfaerd (jf. punkt I.D).

b) Artikel 1, stk. 3

(44) Ved den her naevnte artikel forpligtede Polistil sig til at levere varer til Arbois til priser, der gav dette selskab mulighed for at videresaelge varerne til konkurrencedygtige priser med det formaal bl.a. at »modvirke eventuel konkurrence fra udenlandske importoerer af Polistil-varer eller fra italienske grossister«.

(45) Denne klausul bevirker, at Polistil ved salg af sine varer til Arbois ikke frit kan fastsaette sine priser som en funktion af vilkaarene paa det paagaeldende marked, de leverede maengder og virksomhedens forretningspolitik.

(46) Denne klausul tilsigtede desuden, at goere det muligt for Arbois - som i oevrigt ogsaa rent faktisk har paaberaabt sig den over for Polistil (jf. punkt I.D) - at modvirke ikke blot konkurrence fra varer af samme art som aftalevarerne men ogsaa konkurrence fra aftalevarer, der eventuelt maatte blive parallelimporteret, ved at tilskynde de, der foretager saadan import, til ikke at goere dette eller endog ved at hindre dem deri. (47) Argumentet (1), hvorefter artikel 14, stk. 1, ville vaere »i modstrid med artikel 1, stk. 3, i det omfang, hvor Polistil over for Arbois forpligter sig til at anvende priser, der giver Arbois mulighed for at klare sig i konkurrencen med Polistil-varer, der importeres ved parallelimport . . . dvs. faenomenet parallelimport er her anerkendt og dermed accepteret« kan ioevrigt ikke godtages (2),

(48) De to sager, der er naevnt ovenfor under punkt I.D, viser, at artikel 14, stk. 1, der paa ingen maade er i strid med artikel 1, stk. 3, og ej heller neutraliseres heraf, udgoer den anden retlige forudsaetning for, at disse to bestemmelser kombineret kan sikre Arbois en absolut omraadebeskyttelse. Artikel 1, stk. 3, bidrager i realiteten til at goere den i artikel 14, stk. 1, indeholdte konkurrencebegraensning mere effektiv.

(49) Polistil har endelig anfoert, at selskabet paa ingen maade har modsat sig parallelimport men tvaertimod »lige fra (kontrakt) forholdet blev indgaaet gennem sin adfaerd har bidraget til at fremme saadan import: klagerne fra eneforhandleren vedroerende Crysteve Diffusion og Timky er det mest klare bevis paa denne adfaerd«, idet denne adfaerd skal vaere sket i bevidst strid med de bestemmelser i aftalen, der er i strid med konkurrencereglerne. Heller ikke dette argument kan godtages. Som anfoert af Domstolen i dommen i sagen Grundig/Consten« . . . behoever man ved anvendelsen af artikel 85, stk. 1 ikke at tage hensyn til en aftales faktiske foelger, saafremt det viser sig, at aftalen har til formaal at hindre, begraense eller fordreje konkurrencen« (3). Der er ingen tvivl om, at bestemmelserne i artikel 1, stk. 3, og i artikel 14, stk. 3, klart havde et saadant konkurrencebegraensende formaal.

(50) De forbundne bestemmelser i artikel 1, stk. 3, og artikel 14, stk. 1, i aftalen var i stand til at paavirke handelen mellem medlemsstater, eftersom de tilsigtede at forbyde Polistil's oevrige aftaleparter uden for Frankrig, herunder navnlig selskabets italienske grossister, at saelge i Frankrig og saaledes at sikre Arbois en absolut omraadebeskyttelse. Det maa i denne forbindelse erindres, at Domstolen i sin dom i sagen Miller International (4) har udtalt, at artikel 85, stk. 1, i traktaten ikke kraever »bevis for, at saadanne aftaler faktisk har paavirket denne handel (mellem medlemsstater) maerkbart, hvilket i oevrigt i de fleste tilfaelde vil vaere vanskeligt at godtgoere i fornoedent omfang, hvorimod artiklen kraever bevis for, at disse aftaler kan have en saadan virkning« og derefter i samme dom har fastslaaet at »eksportklausulerne (er) en form for konkurrencebegraensning, som i kraft af deres beskaffenhed i sig selv bringer samhandelen mellem medlemsstater i fare«.

(51) Arbois' argument om, at denne paavirkning af samhandelen ikke ville vaere maerkbar, maa desuden forkastes, naar man tager blandt andet de paagaeldende virksomheders markedsandele i betragtning (jf. punkt 9 og 16). I saa henseende har Domstolen i sin dom i sagen AEG-Telefunken (5) henvist til sin ovenfor omtalte dom i sagen Miller International og udtalt, at en virksomhed, der daekker omkring 5 % af det paagaeldende marked er »en virksomhed, der er tilstraekkelig betydelig til, at dens adfaerd principielt kan paavirke handelen«.

Paa denne baggrund kan det ikke bestrides, at de paagaeldende bestemmelser kan paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne paa en maade, der kan skade virkeliggoerelsen af de for faellesmarkedet opstillede maal.

B. Fritagelsen hjemlet i Kommissionens forordning nr. 67/67/EOEF (6) anvendes ikke

(52) Eneforhandlingsaftaler er i medfoer af artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 67/67/EOEF omfattet af en generel fritagelse fra forbudet i artikel 85, stk. 1, saafremt de opfylder de betingelser, der er fastsat i forordningen. Forordning nr. 67/67/EOEF har ikke vaeret i kraft siden den 1. juli 1983; i henhold til artikel 7 i den nye forordning (EOEF) nr. 1983/83 (7) finder bestemmelserne i forordning nr. 67/67/EOEF dog fortsat anvendelse paa aftaler, der er traadt i kraft foer den 1. januar 1984.

(53) Den foreliggende aftale kan ikke nyde godt af den ved forordning nr. 67/67/EOEF givne fritagelse, idet artikel 1, stk. 3, og artikel 14, stk. 1, i aftalen paalaegger aftalepartnerne konkurrencebegraensende forpligtelser, der gaar ud over, hvad artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, i forordningen tillader. Desuden tilsigter disse to bestemmelser tilsammen at begraense mellemhandleres og brugeres muligheder for at skaffe sig aftalevarerne hos andre videreforhandlere inden for faellesmarkedet, hvilket i henhold til artikel 3, litra b) i forordningen udelukker anvendelsen af den generelle fritagelse.

C. EOEF-Traktatens artikel 85, stk. 3 anvendes ikke

(54) I medfoer af artikel 85, stk. 3, kan bestemmelserne i artikel 85, stk. 1, erklaeres for uanvendelige paa enhver aftale mellem virksomheder, som bidrager til at forbedre produktionen eller fordelingen af varer eller til at fremme den tekniske eller oekonomiske udvikling, samtitig med at forbrugerne sikres en rimelige andel af fordelen herved, og uden at der:

- paalaegges de paagaeldende virksomheder begraensninger, som ikke er noedvendige for at naa disse maal;

- gives disse virksomheder mulighed for at udelukke konkurrencen for en vaesentlig del af de paagaeldende varer.

(55) En aftale skal - for at kunne opnaa fritagelse i henhold til artikel 85, stk. 3 - vaere anmeldt i overensstemmelse med artikel 4 og 5 i forordning nr. 17/62, medmindre den falder ind under en af de kategorier, der er angivet i artikel 4, stk. 2. Den foreliggende aftale falder ikke ind under nogen af disse kategorier, og er derfor ikke fritaget for anmeldelse.

(56) Det af Polistil fremfoerte argument, hvorefter selskabet maatte vaere fritaget for at anmelde aftalen i henhold til artikel 4, stk. 2, litra a), i forordning nr. 17/62, eftersom det aldrig havde anvendt aftalens artikel 14, stk. 1, og eftersom artikel 1, stk. 3 blot begraensede Arbois' frihed til at fastsaette sine priser kan ikke godtages af de allerede anfoerte grunde (jf. punkt 49).

(57) I henhold til artikel 6 i forordning nr. 17 kan der derfor ikke meddeles fritagelse til aftalen i henhold til artikel 85, stk. 3, for saa vidt angaar den periode, der er genstand for naervaerende beslutning.

(58) Desuden opfyldte de paagaeldende kontraktbestemmelser, der havde til formaal at sikre Arbois en absolut omraadebeskyttelse, ikke de i artikel 85, stk. 3, fastsatte betingelser for fritagelse, og navnlig ikke den foerste betingelse. Man kan nemlig ikke se, hvordan de paagaeldende bestemmelser paa nogen maade kunne have bidraget til at forbedre fordelingen af de paagaeldende varer.

D. Artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 anvendes ikke

(59) Kommissionen kan i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 ved beslutning paalaegge virksomheder boeder paa mindst 1 000 og hoejst 1 000 000 ECU, idet sidstnaevnte beloeb dog kan forhoejes til 10 % af omsaetningen i det sidste regnskabsaar i hver af de virksomheder, som har medvirket ved overtraedelsen, saafremt de forsaetligt eller uagtsomt overtraeder bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 1. Ved fastsaettelsen af boedens stoerrelse skal der tages hensyn til baade overtraedelsens grovhed og dens varighed.

(60) Kommissionen er af den opfattelse, at det i det foreliggende tilfaelde er begrundet at paalaegge en boede. Den kombinerede anvendelse af artikel 1, stk. 3, og af artikel 14, stk. 1, i den paagaeldende aftale udgoer en overtraedelse, der er begaaet forsaetligt eller i hvert fald uagtsomt. De to aftaleparter vidste eller burde have vidst, at de paagaeldende klausuler, der var indsat med henblik paa at forhindre parallelimport og sikre Arbois en absolut omraadebeskyttelse, kunne udgoere konkurrencebegraensninger i strid med forbudet i artikel 85, stk. 1. Dette gaelder saa meget desto mere, som baade Kommissionen og Domstolen flere gange har erklaeret klausuler, hvis formaal er at sikre en absolut omraadebeskyttelse, for ulovlige.

(61) Det af Arbois fremfoerte argument om, at selskabet - da det indfoejede de paagaeldende klausuler - ikke var sig bevidst, at det handlede i strid med traktatens konkurrenceregler, og at det ej heller var blevet gjort bekendt hermed af sine juridiske raadgivere, kan ikke, saaledes som det ogsaa fremgaar af Domstolens dom i sagen Miller International (1), fritage Arbois for ansvaret for den begaaede overtraedelse.

(62) Aftalen, som er genstand for naervaerende beslutning, traadte i kraft den 1. januar 1979. Den 30. april 1982 blev parterne enige om at »anse artikel 14 i aftalen for ophaevet og ugyldig med tilbagevirkende kraft« (jf. punkt 43). Aftalen blev i oevrigt anmeldt den 18. maj 1982. Aftalen ophoerte den 31. december 1983. Under disse omstaendigheder kan det laegges til grund, at overtraedelsens varighed, som skal tages i betragtning ved paalaeggelse af boeder, har udgjort lidt mere end tre aar.

(63) Hvad angaar overtraedelsens grovhed, er der ved fastsaettelsen af stoerrelsen af den boede, der paalaegges hver af virksomhederne, taget hensyn til foelgende omstaendigheder:

a) de i aftalen indholdte klausuler, der er genstand for naervaerende beslutning, udgoer en alvorlig overtraedelse aftraktatens bestemmelser. De modvirker saaledes den frie udveksling af varer inden for Faellesskabet og vanskeliggoer dermed gennemfoerelsen af det enhedsmarked, som er et af traktatens formaal.

b) Omsaetningen, der er opnaaet i de af overtraedelsen omfattede produkter (jf. punkt 7 og 16), har vaeret af begraenset stoerrelse, og det paagaeldende marked frembyder en konkurrencepraeget struktur.

c) Virksomhederne, som naervaerende beslutning er rettet til, har efter at have erfaret Kommissionens indgriben besluttet hurtigt at ophaeve artikel 14 i den omhandlede aftale og at anmelde denne.

(64) Kommissionen har derfor - henset til de naermere omstaendigheder - besluttet at paalaegge saavel Polistil som Arbois en boede, hvis stoerrelse er angivet i artikel 2 i denne beslutning -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Bestemmelsen i artikel 1, stk. 3, kombineret med bestemmelsen i artikel 14, stk. 1, i aftalen mellem Polistil og Arbois, der blev indgaaet den 18. januar 1978, og som traadte i kraft den 1. januar 1979, tog sigte paa at beskytte mod parallelimport til det franske marked, og udgoer derfor en overtraedelse af traktatens artikel 85.

Artikel 2

1. For den i artikel 1 naevnte overtraedelse paalaegges nedennaevnte virksomheder foelgende boeder:

- Polistil en boede paa 30 000 (tredive tusinde) ECU svarende til 41 405 700 lire.

- Arbois en boede paa 30 000 (tredive tusinde) ECU, svarende til 206 491,80 ffr.

2. Disse boeder skal indbetales:

- af Polistil paa EF-Kommissionens konto nr. 26952-018 i Cassa di Risparmio delle Provincie Lombarde - Servizio Estero, Milano,

- af Arbois paa EF-Kommissionens konto nr. 5.770.0065 i Societe Generale, Agence Internationale, Paris -

senest tre maaneder efter meddelelsen af denne beslutning.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til:

- Arbois-Modelud,

14-22, rue Bon-Houdart,

BP 32,

F-93700 Drancy;

- Polistil SpA,

Corso Europa 1,

I-20020 Lainate.

Denne beslutning kan tvangsfuldbyrdes i medfoer af artikel 192 i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 16. maj 1984.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.

(2) EFT nr. 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63.

(1) I den offentliggjorte udgave af denne beslutning udelades visse af tallene herefter i medfoer af bestemmelserne i artikel 21 i forordning nr. 17 om bevarelse af forretningshemmeligheder.

(2) Princippet bag ordningen med »cassa integrazione« er, at regeringen for en periode paa maksimalt 24 maaneder finansierer 80 % af loenudgifterne til de ansatte i en virksomhed, der af regeringen betragtes som kriseramt.

(1) Jf. skrivelse af 17. maj 1982 fra Arbois' ledelse til Kommissionen.

(2) Samme argumenter er anfoert i bilag 3 til anmeldelsen.

(3) Domstolens dom af 13. 7. 1966 i de forbundne sager nr. 56/64 og 58/64 - Grundig/Consten - Sml. 1966, s. 429 = Specialudgaven 1965-1968, s. 245.

(4) Domstolens dom af 1. 2. 1978 i sag nr. 19/77 - Miller International Schallplatten GmbH - Sml. 1978-2, s. 131 f.f.

(5) Domstolens dom af 25. 10. 1983 i sag nr. 107/82 - Allgemein Electricitats-Gesellschaft AEG-Telefunken AG (endnu ikke trykt).

(6) EFT nr. 57 af 25. 3. 1967, s. 849/67.

(7) EFT nr. L 173 af 30. 6. 1983, s. 1.

(1) Citeret allerede (jf. fodnote punkt 50).