*****

KOMMISSIONENS HENSTILLING

af 25. april 1986

til storhertugdoemmet Luxembourgs regering vedroerende lovforslaget om fordeling af godstransporter mellem transport ad jernbane og transport ad landevej

(86/242/EOEF)

I henhold til artikel 1 i Raadets beslutning af 21. marts 1962 om indfoerelse af en fremgangsmaade til forudgaaende undersoegelse og forhandling om visse administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelset, som medlemsstaterne paataenker at udstede paa transportomraadet (1), aendret ved beslutning 73/402/EOEF (2), har den luxembourgske regering ved skrivelse af 23. oktober 1985 fra sin faste repraesentation ved De europaeiske Faellesskaber givet Kommissionen meddelelse om et lovforslag om fordeling af godstransporter mellem transport ad jernbane og transport ad landevej.

Kommissionen modtog skrivelsen fra den faste repraesentation den 28. oktober 1985.

I medfoer af artikel 2, stk. 3, i naevnte beslutning foranstaltede Kommissionen en forhandling med alle medlemsstaterne om de paagaeldende bestemmelser, der fandt sted paa et moede i Bruxelles den 19. december 1985.

Den frist paa to maaneder, inden for hvilken Kommissionen skal afgive udtalelse, og som staar anfoert i artikel 2, stk. 1, i beslutningen, blev i overensstemmelse med artikel 2, stk. 4, forlaenget indtil den 28. marts 1986.

I medfoer af artikel 2 i naevnte beslutning fremsaetter Kommissionen foelgende henstilling:

1. Kommissionen konstarer, at lovforslaget ifoelge den luxembourgske regering har til formaal at goere det muligt for de offentlige myndigheder at gribe ind i fordelingen af godstransporten paa de forskellige transportformer. Gennem vedtagelsen af en storhertugelig anordning vil det blive muligt at forbyde visse former for godstransport ad landevej - det drejer sig baade om EKSF-produkter og mineralolieprodukter samt kemiske produkter - hvilket betyder at de skal overgaa til jernbanetransport.

Kommissionen har taget begrundelsen for lovforslaget samt de af den luxembourgske regerings repraesentant fremfoerte erklaeringer paa forhandlingsmoedet den 19. december 1985 til efterretning; det fremgaar heraf, at:

- loven skal gaelde for nationale og internationale transporter samt for transittransporter gennem Luxembourg, saavel som for transporter for fremmed regning, transporter for egen regning og transporter, der gennemfoeres af ikke-hjemmehoerende transportvirksomheder og af luxembourgske transportvirksomeheder;

- lovforslaget indgaar i den luxembourgske regerings foranstaltninger til at »fremme jernbanetransporten af tungt gods« (3); en saadan foranstaltning er noedvendig, eftersom det luxembourgske jernbaneselskabs underskud udgoer 10 % af den luxembourgske stats aarlige budget;

- ovennaevnte overgang fra landevejstransport til jernbanetransport kun ville kunne paalaegges under henvisning til begrundelser, der vedroerer landevejstrafik og faerdselssikkerhed (offentlig sikkerhed og orden), miljoebeskyttelse (livskvalitet) samt optimal udnyttelse af det disponible jernbanemateriel;

- de paataenkte foranstaltninger ikke gennemfoeres, medmindre der findes jernbaneknudepunkter, der goer det muligt at foretage de paagaeldende transporter med jernbane;

- forbudet mod at transportere visse former for varer ad landevej hovedsagelig vil gaelde for transport af forsyninger eller i forbindelse med forsendelser af regelmaessig art, som medfoerer klare gener for befolkningen, som f.eks. regelmaessig transport ad landevej af skrot eller kulstoev gennem flere omraader.

2. Det skal bemaerkes, at de medlemsstater, der var til stede paa moedet den 19. december 1985, eller som havde fremsat skriftlige bemaerkninger, gav udtryk for en negativ holdning til det lovforslag, som den luxembourgske regering havde fremlagt.

3. Kommissionen henleder den luxembourgske regerings opmaerksomhed paa, at de paataenkte foranstaltninger ville goere de nuvaerende uoverensstemmelser mellem de nationale politikker i medlemsstaterne endnu stoerre. Ifoelge de oplysninger, som Kommissionen har adgang til, findes der ikke i nogen medlemsstat bestemmelser af saa vidtgaaende art som dem, Luxembourg har til hensigt at indfoere. Stoerre uoverensstemmelser ville modvirke gennemfoerelsen af det faelles indre marked, som Kommissionen har slaaet til lyd for i sin hvidbog om gennemfoerelsen af det interne marked (4).

Kommissionen er af den opfattelse, at vedtagelsen af en forordning, der indeholder befoejelser om, at de offentlige myndigheder kan foretage en fordeling af trafikken, er uforenelig med de grundlaeggende principper i den faelles transportpolitik, som det bl.a. fremgaar af:

- Kommissionens memorandum »Fremskridt henimod en faelles transportpolitik - landtransport« (1), hvori man afviser tanken om at stoette jernbanerne ved bl.a. at gennemfoere foranstaltninger til skaerpelse af restriktionerne for andre transportformer;

- konklusionerne fra stats- og regeringschefernes moede i juni 1985 i Milano, hvor Det europaeiske Raad indtog en positiv holdning til Kommissionens hvidbog, og hvor man vedtog, at oprettelsen af et frit transportmarked skulle vaere en prioriteret foranstaltning for Faellesskabet;

- de politiske retningslinjer, som Raadet vedtog paa sit moede den 14. november 1985, der bl.a. tog sigte paa oprettelsen af et saadant frit transportmarked uden kvantitative restriktioner inden 1992.

4. Tvungen overgang af visse varer fra landevejstransport til jernbanetransport vil have skadelige virkninger paa transportsektoren, saavel for luxembourgske som for udenlanske transportvirksomheder. En saadan tvungen overgang vil medfoere en nedgang i transportvirksomhedernes omsaetning og produktivitet samt en betragtelig stigning i transportomkostningerne, isaer paa grund den noedvendige omladning af varerne.

De paataenkte foranstaltninger vil saaledes have en raekke negative oekonomiske og sociale virkninger for de virksomheder, hvis produkter omfattes af lovforslaget, og de vil heller ikke lette gennemfoerelsen af et af maalene i loven, der gaar ud paa at absorbere de luxembourgske jernbaners underskud.

5. Kommissionen kan helt og holdent tilslutte sig de andre maal, som den luxembourgske regering soeger at naa, saaledes isaer oeget faerdselssikkerhed og miljoebeskyttelse. Gennemfoerelsen af disse maal er - ligeledes i henhold til Kommissionens opfattelse - en betydningsfuld og hoejt prioriteret opgave, som de offentlige myndigheder skal soege at udfoere i samfundets interesse. Kommissionen mener dog, at disse maal vil kunnen opfyldes paa rimelig vis ved hjaelp af andre mere egnede midler. Det juridiske grundlag for saadanne foranstaltninger boer saaledes vaere faerdselslovgivningen samt retsbestemmelserne vedroerende landevejstrafikken.

6. Det fremgaar af ovenstaaende, at Kommissionen er af den opfattelse, at det er noedvendigt at henstille til storhertugdoemmet Luxembourg at afstaa fra at vedtage lovforslaget i sin nuvaerende form.

Hvis de muligheder, som den gaeldende lovgivning i Luxembourg - isaer faerdselslovgivningen - giver, skulle vise sig udtilstraekkelige til at sikre en effektiv beskyttelse af miljoeet, landevejstrafikken og faerdselssikkerheden, henstiller Kommissionen til storhertugdoemmet Luxembourg, at det supplerer disse bestemmelser med foranstaltninger i lighed med dem, der allerede findes i andre medlemsstater.

7. Kommissionen giver de oevrige medlemsstater underretning om denne henstilling.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 25. april 1986.

Paa Kommissionens vegne

Stanley CLINTON DAVIS

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 23 af 3. 4. 1962, s. 760/62.

(2) EFT nr. L 347 af 17. 12. 1973, s. 48.

(3) Uddrag fra regeringens program, der blev forelagt deputeretkammeret den 23. juli 1984.

(4) KOM(85) 310 endelig udg. af 14. 6. 1985.

(1) KOM(83) 58 endelig udg. af 9. 2. 1983.