RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1890/97 af 26. september 1997 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 8 og 9,

under henvisning til Kommissionens forslag efter konsultation i Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

1. Klage

(1) I august 1996 gav Kommissionen ved en meddelelse offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (2) underretning om indledningen af en antidumpingprocedure vedrørende importen af opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge. Proceduren blev indledt som følge af en klage indgivet i fællesskab af Scottish Salmon Growers' Association Ltd (SSGA) og Shetland Salmon Farmers' Association (SSFA), der handlede på vegne af deres medlemmer, hvis samlede produktion af opdrættede atlanterhavslaks udgør hovedparten af den samlede produktion i Fællesskabet af denne vare. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted af den pågældende vare med oprindelse i Norge, og at der forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, der ansås for tilstrækkelig til at begrunde indledningen af en procedure.

(2) Der indledtes samtidig en parallel antisubsidieprocedure (3) over for de samme importerede varer, som har været genstand for en undersøgelse foretaget separat fra denne antidumpingprocedure.

2. Indledning af undersøgelser

(3) Kommissionen underrettede officielt de producenter, eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for eksportlandet og de klagende parter om indledningen af en undersøgelse og gav de direkte berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt.

(4) I betragtning af det store antal parter, der berørtes af denne procedure, og de faste frister, der skal overholdes i overensstemmelse med artikel 6, stk. 9, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt »grundforordningen«), udtoges der stikprøver blandt fællesskabsproducenterne og de norske producenter og eksportører som følger:

For så vidt angår producenter, der tilsluttede sig klagen, besluttede Kommissionen at begrænse undersøgelsen af nogle aspekter vedrørende skade til en repræsentativ stikprøve på 16 producenter i Fællesskabet, jf. artikel 17, stk. 1 og 2, i grundforordningen.

For så vidt angår norske producenter og eksportører udvalgte Kommissionen to separate repræsentative stikprøver på seks opdrættere og seks eksportører i samråd med de pågældende parter og med disses samtykke, jf. artikel 17, stk. 1 og 2, i grundforordningen. Da én virksomhed, Saga Lax Norge A/S, der oprindelig indgik i stikprøven af eksportører, imidlertid ikke fremlagde de oplysninger for Kommissionen, som ansås for nødvendige for undersøgelsen, erstattedes den af en anden virksomhed, Domstein Salmon A/S.

(5) Kommissionen udsendte spørgeskemaer til de virksomheder, der udvalgtes til at indgå i stikprøven af producenter i Fællesskabet, norske opdrættere og norske eksportører samt til forbundne og ikke-forbundne importører i Fællesskabet og også til sammenslutninger af handels- og forarbejdningsvirksomheder, der gav sig til kende, og til deres medlemsvirksomheder.

De parter, der anmodede herom, fik mulighed for at blive hørt mundtligt af Kommissionen.

Kommissionen efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse vedrørende dumping, skade som følge heraf og Fællesskabets interesse og foretog undersøgelser hos:

a) klagende producenter i Det Forenede Kongerige:

- Aquascot, Alness

- Ardessie, Dundonnell

- Ardvar, Laing

- Ayre, Mossbank

- Dury, Laxo

- Highland Fish Farmer, Aberdeen

- Joseph Johnston, Montrose

- Kames, Argyll

- Kyles of Bute, Tighnabruich

- Landcatch, Langbank

- Marine Harvest, Edinburgh

- Murray Seafood, Dunoon

- North Atlantic, Vadlure Walls

- Ocean Reaper, Scalloway

- Shetland Norse, Lerwick

- Strathaird, Inverness

b) norske opdrættere

Aakvik Settefisk A/S, Møre og Romsdal

Bolstad Fiskeoppdrett A/S og Bolstad Fjordbruk A/S, Hordaland

Finnmark Stamfiskstasjon A/S, Finnmark

Karstensen Fiskeoppdrett A/S, Sogn og Fjordane

Egil Kristoffersen & Sønner A/S, Nordland

Kvernsmolt A/S, Hordaland

c) norske eksportører

Hydro Seafood Mowi A/S, Hydro Seafood Sales A/S og Nor-food A/S, Hordaland

Domstein Salmon A/S, Sogn og Fjordane

Skaarfish Group A/S, Sogn og Fjordane

Terra Seafood /S og Norfood Group A/S, Sør-Trøndelag

Timar Seafood A/S, Sør-Trøndelag

Ålesundfisk A/S, Sogn og Fjordane

d) importører i Fællesskabet

Skaarfish International GmbH, Hamburg, Tyskland

Timar (Culturas em Agua) Lda, Olhaol, Portugal

e) forarbejdningsvirksomhed i Fællesskabet

Pêcheries de Fécamp, Frankrig.

(6) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. august 1995 til den 31. juli 1996 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«).

Undersøgelsen af skade omfattede perioden fra 1992 til udgangen af undersøgelsesperioden.

(7) Efter at være blevet underrettet om de foreløbige resultater af Kommissionens undersøgelse tilbød de norske eksportører, der er nævnt i bilaget til denne forordning, at afgive tilsagn i overensstemmelse med artikel 8 i grundforordningen. Kommissionen kunne godtage disse tilsagn.

(8) Kommissionen afsluttede efterfølgende undersøgelsen vedrørende dumping og skade og underrettede alle parter om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke den påtænkte at anbefale indførelse af en endelig restantidumpingtold for de eksportører, der enten ikke havde tilbudt at afgive tilsagn, eller som efterfølgende trak deres tilsagn tilbage eller på anden måde ikke overholdt dette. I henhold til artikel 20 i grundforordningen fik interesserede parter en frist til at fremsætte bemærkninger efter fremlæggelsen af oplysninger.

(9) Der toges hensyn til parternes bemærkninger, og Kommissionen ændrede sine konklusioner, hvor den fandt dette berettiget.

B. DEN VARE, DER ER OMFATTET AF UNDERSØGELSEN, OG SAMME VARE

1. Den vare, der er omfattet af undersøgelsen

(10) Den vare, der er omfattet af undersøgelsen, er opdrættede atlanterhavslaks, også fileterede, ferske, kølede eller frosne. Denne definition udelukker andre lignende opdrættede fiskeprodukter såsom store fjeldørred, andre laksearter såsom stillehavslaks samt vildlaks og yderligere forarbejdede typer såsom røget laks.

Den overfor beskrevne vare henhører i øjeblikket under KN-kode ex 0302 12 00, ex 0304 10 13, ex 0303 22 00 og 0304 20 13, der svarer til forskellige behandlings- og tilvirkningsgrader for varen (ferske eller kølede hele fisk, ferske eller kølede fileter, frosne hele fisk og frosne fileter). Alle disse behandlings- og tilvirkningsformer fandtes at være tilstrækkelig ensartede til, at der i forbindelse med undersøgelsen er tale om en enkelt vare.

2. Samme vare

(11) Det fremgik af undersøgelsen, at opdrættede atlanterhavslaks fremstillet af erhvervsgrenen i Fællesskabet og solgt på fællesskabsmarkedet enten i enhver henseende er mage til eller nøje ligner opdrættede atlanterhavslaks, der fremstilles i Norge og sælges på både det norske marked og fællesskabsmarkedet, og de bør derfor anses for samme vare, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.

C. DUMPING

1. Generelt

(12) Et af de specifikke træk ved den norske lakseindustri er den strenge skelnen mellem opdrætterne, der producerer laks, og de handlende (sædvanligvis benævnt »eksportørerne«), der sælger varen på hjemmemarkedet og til eksport. Opdrætterne sælger normalt hele deres produktion til norske eksportører og er generelt ikke bekendt med varens endelige bestemmelsessted. Da salg »bestemt til forbrug på hjemmemarkedet« (jf. artikel 2, stk. 2, i grundforordningen) og salg »fra eksportlandet til Fællesskabet« (jf. artikel 2, stk. 8, i grundforordningen) kun kunne identificeres hos eksportørerne, fandt konstateringen af dumping sted på dette niveau.

(13) De norske eksportører har bestridt, at der er en så klar opdeling mellem producenter og eksportører. Efter deres opfattelse tegner integrerede selskaber sig for omkring halvdelen af salgsmængden for så vidt angår de virksomheder, der indgår i stikprøven af eksportører. De foreslog, at de omkostninger, som sådanne »integrerede selskaber« har i forbindelse med anskaffelse af de laks, der sælges på hjemmemarkedet og til eksport, af hensyn til overensstemmelsen med artikel 2, stk. 5, i grundforordningen burde have været baseret på deres egne omkostninger til opdræt i stedet for på oplysninger indhentet fra uafhængige opdrættere i stikprøven af producenter.

Rådet finder, at selv om der findes selskabsmæssige forbindelser mellem eksportører og opdrættere, navnlig fordi eksportører undertiden helt eller delvist ejer et antal laksebrug, er de to aktiviteter stadig klart forskellige set ud fra et driftsmæssigt synspunkt. Dette illustreres ved det forhold, at i svarene til forhåndsspørgeskemaet, der udsendtes til eksportørerne ved indledningen af undersøgelsen med henblik på stikprøveudtagelsen, hævdede ingen eksportører, at de udelukkende købte laks fra integrerede opdrættere, og kun få opdrættere oplyste, at de solgte hele deres produktion til en enkelt eksportør. Den efterfølgende undersøgelse af de norske opdrættere og eksportører i stikprøven bekræftede dette.

Desuden erklærede flere undersøgte eksportører, der havde interesser i laksebrug, i deres besvarelse af spørgeskemaet eller under kontrolbesøg, at den pris, hvortil de køber laks fra forbundne producenter, fuldt ud svarer til prisen hos uafhængige opdrættere og nøje afhænger af de gældende markedsforhold.

Det bemærkes også, at opdrættere og eksportører af laks i Norge er organiseret i særskilte erhvervssammenslutninger, er undergivet forskellige retlige og finansielle krav og ofte forsvarer modstridende erhvervsinteresser.

Under disse omstændigheder fandtes det, at den mest rimelige fremgangsmåde var at udvælge en repræsentativ stikprøve af norske opdrættere og at basere »anskaffelsesprisen« for hver eksportør, som anvendtes til at fastslå, om hjemmemarkedssalget var rentabelt, og ved beregningen af den normale værdi, på et vejet gennemsnit af salgspriserne på hjemmemarkedet for de opdrættere, der indgik i stikprøven.

2. Normal værdi

(14) Det var først nødvendigt at undersøge, om de kategorier af varer, der solgtes af de seks undersøgte eksportører på hjemmemarkedet - som defineret ved behandling (fersk/kølet eller frosset), kvalitet (høj, almindelig eller lav) og tilvirkningsgrad (renset med hoved, renset uden hoved eller fileteret) - kunne anses for at være identiske eller nært sammenlignelige med de kategorier, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet. Dette fandtes at være tilfældet for alle kategorier af opdrættede atlanterhavslaks, der solgtes på hjemmemarkedet.

Da to specifikke kategorier (fersk/kølet laks af høj og almindelig kvalitet, renset, med hoved) udgjorde mere end 72 % af den samlede eksport til Fællesskabet i undersøgelsesperioden for hver af de seks eksportører, der undersøgtes, besluttedes det at begrænse dumpingundersøgelsen til disse to kategorier.

(15) Det undersøgtes, om det samlede hjemmemarkedssalg af opdrættede atlanterhavslaks var repræsentativt for hver af de seks undersøgte eksportører, dvs. om der havde været tale om en tilstrækkelig salgsmængde. I denne forbindelse sammenlignedes den samlede mængde, der solgtes på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, med den samlede mængde, der solgtes til eksport til Fællesskabet, idet der blev set bort fra »hjemmemarkedssalget« til andre eksportører, hvis endelige bestemmelsessted ikke kunne fastslås af sælgeren af den pågældende vare.

Skønt ingen af de seks undersøgte eksportører havde et hjemmemarkedssalg af den pågældende vare, der udgjorde mindst 5 % af eksportmængden af varen til Fællesskabet, nåede to af disse eksportører på dette grundlag en andel på over 4 %. Andre eksportørers hjemmemarkedssalg udgjorde betydeligt mindre end 4 %. Da de statistiske oplysninger, der fremlagdes af erhvervsgrenen i Norge, tydede på, at Norge som helhed havde et hjemmemarkedsforbrug af opdrættede atlanterhavslaks på 5,2 % af landets eksport til Fællesskabet, fandtes det i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen, at de pågældende to eksportørers priser kunne anses for repræsentative for det pågældende marked, at salgsmængden på hjemmemarkedet derfor havde været tilstrækkelig.

De pågældende to eksportører fremførte, at den normale værdi ikke skulle have været beregnet på grundlag af salget til det norske hjemmemarked, fordi størrelsen af det norske marked var blevet overvurderet, da der var medtaget kvaliteter, som ikke var sammenlignelige med dem, der eksporteredes til Fællesskabet, og fordi der ikke var set bort fra tabsgivende salg ved repræsentativitetsprøvningen.

For så vidt angår påstanden om, at visse kvaliteter solgt på hjemmemarkedet ikke var sammenlignelige med dem, der eksporteredes til Fællesskabet, må det understreges, at artikel 2, stk. 2, i grundforordningen giver mulighed for en sammenligning mellem »salget af samme vare bestemt til forbrug på hjemmemarkedet« og »salget af den pågældende vare« eksporteret til Fællesskabet.

I det foreliggende tilfælde er den pågældende vare blevet defineret som opdrættede atlanterhavslaks henhørende under KN-kode ex 0302 12 00, ex 0304 10 13, ex 0303 22 00 og ex 0304 20 13. Disse KN-koder omfatter opdrættede atlanterhavslaks af høj, almindelig eller lav kvalitet. Selv om laks af lav kvalitet normalt ikke eksporteres til Fællesskabet, er der klart tale om »samme vare«, da varen »i enhver henseende [er] mage til« eller i det mindste har »egenskaber, som ligger tæt op ad« egenskaberne hos laks af høj eller almindelig kvalitet, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.

For så vidt angår det forhold, at der ikke blev set bort fra tabsgivende salg i forbindelse med repræsentativitetsprøvningen, anførtes det, at det var inkonsekvent at medtage tabsgivende salg (ikke i »normal handel«) ved vurderingen af hjemmemarkedssalgets repræsentativitet og ikke at medtage det ved fastsættelsen af den normale værdi.

Det skal imidlertid bemærkes, at der i artikel 2, stk. 2, i grundforordningen ikke er noget krav om, at der kun skal tages hensyn til det rentable salg på hjemmemarkedet ved fastsættelsen af hjemmemarkedets repræsentativitet. Desuden kan kriteriet om »normal handel«, der anvendes ved beregningen af den normale værdi, kun benyttes, efter at repræsentativitetsprøven er foretaget, da analysen af hjemmemarkedstransaktionernes rentabilitet kræver, at de fulde salgsomkostninger er blevet vurderet i forhold til de repræsentative salgs-, general- og administrationsomkostninger på hjemmemarkedet for en eller flere eksportører.

Eksportørernes argument vedrørende anvendelsen af repræsentativitetsprøvningen afvistes derfor.

(16) Det næste skridt bestod i for de to eksportører med et samlet hjemmemarkedssalg i tilstrækkelige mængder at fastslå, om hjemmemarkedssalget af hver af de to kategorier af opdrættede atlanterhavslaks, der hovedsagelig solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, også var tilstrækkeligt repræsentativt til at fastsætte den normale værdi. Af ensartethedshensyn anvendtes globalt en tærskel på 4 % (i stedet for de sædvanlige 5 %).

På dette grundlag fandtes kun hjemmemarkedssalget af én kategori af laks, der solgtes af en virksomhed, at være tilstrækkelig repræsentativt.

(17) Det var derefter nødvendigt at undersøge, om hjemmemarkedssalget af den pågældende varekategori på grund af de priser, hvortil dette salg havde fundet sted, kunne anses for at være sket i normal handel. I denne forbindelse beregnedes de fulde omkostninger ved salg på hjemmemarkedet ved at addere tre komponenter:

a) en repræsentativ »anskaffelsesomkostning«, der fulgte af et vejet gennemsnit af de salgspriser, som de seks opdrættere i stikprøven anvendte ved salg på hjemmemarkedet til uafhængige kunder i undersøgelsesperioden

b) en gennemsnitlig »justering for forarbejdning« baseret på oplysninger indhentet fra såvel opdrættere som eksportører - denne justering foretoges, hvis omkostningerne ved afblødning, rensning og pakning af fiskene ikke allerede var indeholdt i opdrætterens pris

c) den pågældende eksportørs salgs-, general- og administrationsomkostninger i forbindelse med hjemmemarkedssalget af den pågældende vare.

De norske eksportører hævdede, at brugen af »anskaffelsesomkostninger«, dvs. det vejede gennemsnit af salgspriserne pr. kvalitet for opdrætterne i stikprøven, til at beregne de fuldstændige omkostninger ved hjemmemarkedssalget gav »fejlagtige resultater«. De udtrykte også overraskelse over, at der ikke toges hensyn til opdrætternes produktionsomkostninger ved dumpingberegningerne.

Selv om det spørgeskema, der udsendtes til de undersøgte opdrættere, indeholdt spørgsmål om både deres opdrætsomkostninger og deres salgspriser til uafhængige eksportører, finder Rådet af de i betragtning 13 anførte årsager, at brugen af »anskaffelsesomkostninger« var den mest rimelige metode til at afspejle en eksportørs fuldstændige omkostninger ved anskaffelse af laks til videresalg på hjemme- eller eksportmarkedet.

Ved en sammenligning mellem de således beregnede fuldstændige omkostninger udtrykt i nkr. pr. kg og prisen for hver salgstransaktion på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden fandtes det, at under 80 % (men over 10 %) af mængderne af den pågældende varekategori var blevet solgt med fortjeneste. Den normale værdi fastsattes følgelig for den pågældende varekategori som den vejede gennemsnitlige hjemmemarkedspris for de rentable transaktioner, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen.

Eksportørerne bestred gyldigheden af den metode, der anvendtes til at beregne den normale værdi på grundlag af hjemmemarkedssalgspriserne uden hensyntagen til salg til priser under de gennemsnitlige »fuldstændige omkostninger«, og klagede over, at denne metode førte til kunstigt høje normale værdier for en letfordærvelig vare.

Dette argument afvistes, da det er Fællesskabets institutioners konsekvente praksis og i fuld overensstemmelse med artikel 2, stk. 4, i grundforordningen at undlade at tage salg til priser under omkostningerne i betragtning ved beregningen af den vejede gennemsnitlige salgspris på hjemmemarkedet, der anvendes som grundlag for den normale værdi. Den kendsgerning, at laks er en letfordærvelig vare, ændrer ikke det forhold, at salg til priser, der ikke dækker omkostningerne, anses for ikke at have fundet sted »i normal handel«.

(18) For alle øvrige varekategorier måtte den normale værdi for de seks undersøgte eksportører fastsættes på grundlag af en beregnet værdi, jf. artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.

Denne værdi beregnedes for de to eksportører med et repræsentativt salg på hjemmemarkedet ved at sammenlægge »anskaffelsesomkostningerne« (og om nødvendigt »justeringen for forarbejdning«) med beløb svarende til de faktiske salgs-, general- og administrationsomkostninger og de fortjenester, der opnåedes for hver af de pågældende to virksomheder ved salg af samme vare på hjemmemarkedet. I denne forbindelse konstateredes disse selskabers rentabilitet ved at sammenligne omkostningerne ved salg på hjemmemarkedet som defineret i betragtning 17, udtrykt i nkr. pr. kg, med prisen på hver salgstransaktion på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden. Da de mængder, der solgtes med fortjeneste, i begge tilfælde var under 80 % (men over 10 %), toges der kun hensyn til rentable transaktioner ved beregningen af den vejede gennemsnitlige individuelle rentabilitet.

Eksportørerne hævdede, at den vejede gennemsnitlige fortjenstmargen, der lagdes til eksportørernes fulde omkostninger med henblik på at fastsætte beregnede normale værdier, var »en overdrevent stor og urealistisk fortjenstmargen for laksehandlende«. De fremførte, at i overensstemmelse med artikel 2.2.2 (ii) i aftalen om anvendelsen af artikel VI i GATT 1994 burde eksportørernes faktiske fortjeneste have været anvendt i stedet for en fortjeneste beregnet efter udeladelse af salg til under omkostningerne. De bemærkede også, at den i denne undersøgelse anvendte fortjenstmargen var væsentligt højere end den, der benyttedes ved den tidligere undersøgelse i 1989/90.

Disse argumenter kunne ikke godtages af følgende grunde. For det første er de oplysninger, der blev fastlagt i den tidligere undersøgelse, ikke relevante i forbindelse med nærværende undersøgelse, da der i henhold til både artikel 2, stk. 6, i grundforordningen og artikel 2.2.2 i aftalen om anvendelsen af artikel VI i GATT 1994 skal benyttes faktiske oplysninger i forbindelse med produktion og salg, dvs. hvad der er konstateret i denne undersøgelse. For det andet henviser de ovennævnte bestemmelser til fortjenester ved salg på hjemmemarkedet, der har fundet sted »i normal handel«, dvs. salg som defineret i artikel 2, stk. 4, i grundforordningen.

(19) For de fire eksportører uden repræsentativt salg på hjemmemarkedet kalkuleredes den beregnede værdi ved at sammenlægge »anskaffelsesomkostningerne« (og om nødvendigt »justeringen for forarbejdning«) med beløb svarende til det vejede gennemsnit af både de påløbne salgs-, general- og administrationsomkostninger og de fortjenester, som de to øvrige eksportører opnåede ved salg af samme vare på hjemmemarkedet, jf. artikel 2, stk. 6, litra a), i grundforordningen.

3. Eksportpris

(20) I alle tilfælde, hvor der fandt et eksportsalg af opdrættede atlanterhavslaks sted til uafhængige kunder i Fællesskabet, fastsattes eksportprisen på grundlag af de eksportpriser, der faktisk betaltes, jf. artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.

(21) I fire tilfælde, hvor varen importeredes til Fællesskabet af et forretningsmæssigt forbundet salgsselskab, måtte pålidelige eksportpriser i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen beregnes på grundlag af den pris, hvortil varen første gang solgtes til en uafhængig køber, ved at fratrække alle omkostninger påløbet mellem importen og videresalget samt den opnåede fortjeneste. I denne forbindelse fastsattes fortjenstmargenen under henvisning til den fortjeneste, der normalt opnås af uafhængige importører.

Eksportørerne påstod, at den fortjenstmargen på 2,8 %, der anvendtes på priser fra forbundne importører i Fællesskabet med henblik på beregning af eksportpriser, var for høj, idet de forbundne importører kun tjente »faktureringsformål«.

Dette argument kunne ikke godtages, da den anvendte fortjenstmargen fulgte af faktiske oplysninger indhentet under undersøgelsen og var i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.

(22) I et tilfælde havde det forretningsmæssigt forbundne salgsselskab ikke fremlagt pålidelige oplysninger om de omkostninger, der påløb mellem importen og videresalget. I forbindelse med beregningen af eksportprisen for den pågældende eksportør anvendte Kommissionen som de foreliggende faktiske oplysninger de højeste omkostninger, der konstateredes for et andet forretningsmæssigt forbundet salgsselskab, der samarbejdede med undersøgelsen, jf. artikel 18 i grundforordningen.

(23) I en andet tilfælde undlod en eksportør at give Kommissionen oplysninger om salget til uafhængige købere af betydelige mængder røget laks, der forarbejdedes i Fællesskabet af et forbundet røgeri, som anvendte fersk laks leveret af den pågældende eksportør. Det besluttedes, at der skulle ses bort fra alle eksporttransaktioner til dette forbundne røgeri.

4. Sammenligning

(24) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen foretoges der om nødvendigt justeringer for forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed, for så vidt angik transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, kreditomkostninger og provisioner, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.

5. Dumpingmargen

(25) For så vidt angår alle seks undersøgte eksportører viste sammenligningen pr. varekategori af vejede gennemsnitlige normale værdier og vejede gennemsnitlige eksportpriser i undersøgelsesperioden, at der fandt dumping sted. Da dumpingsmargenerne var forskellige for de enkelte varekategorier, fastsattes en vejet gennemsnitlig dumpingmargen for hver undersøgt eksportør.

(26) Analysen af eksportpriser på et månedligt gennemsnitligt grundlag afslørede endvidere for alle seks eksportører et eksportprismønster med store forskelle mellem forskellige tidsperioder, nemlig således at eksportpriserne i november og december, dvs. i højforbrugsperioden umiddelbart før jul, lå betydeligt under de gennemsnitlige eksportpriser i undersøgelsesperioden. For to eksportører fandtes dette mønster tilstrækkelig udtalt til at begrunde, at dumpingen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen beregnedes ved at sammenligne de vejede gennemsnitlige normale værdier med priserne for alle individuelle eksporttransaktioner til Fællesskabet, således at den dumping, der fandt sted, fuldt ud kunne afspejles.

De to eksportører mente, at denne metode var i strid med den normale fremgangsmåde med sammenligning af gennemsnit, jf. artikel 2, stk. 11, i grundforordningen, og at der ikke var nogen grund til at afvige fra den normale fremgangsmåde i det foreliggende tilfælde.

Dette argument afvistes, da der for de to pågældende eksportører var en væsentlig forskel mellem de dumpingmargener, der beregnedes henholdsvis på grundlag af en sammenligning af gennemsnit og på grundlag af en sammenligning mellem gennemsnit og transaktioner. Dette var tegn på et tilstrækkeligt udtalt mønster med at sælge til lavere priser i visse perioder til at berettige anvendelse af metoden med sammenligning mellem gennemsnit og transaktioner.

(27) For virksomheden Saga Lax Norge A/S, som oprindelig indgik i stikprøven af eksportører, men som ikke meddelte Kommissionen de oplysninger, der ansås for nødvendige for undersøgelsen, måtte dumpingmargenen vurderes på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 18 i grundforordningen. I denne forbindelse findes det af de i betragtning 101 angivne årsager, navnlig forbindelsen mellem Saga Lax Norge A/S og en af de undersøgte samarbejdende eksportører, Timar Seafood A/S, at den dumpingmargen, der fastsattes for sidstnævnte virksomhed, og som er den højeste, der konstateredes for en eksportør i stikprøven, skulle anvendes for Saga Lax Norge A/S.

(28) På grundlag af disse konklusioner beregnede Kommissionen en vejet gennemsnitlig dumpingmargen for de undersøgte eksportører i overensstemmelse med artikel 9, stk. 6, i grundforordningen. I denne forbindelse toges der ikke hensyn til den margen, der fastsattes for Saga Lax Norge A/S under de i artikel 18 i grundforordningen omhandlede omstændigheder. Da den norske erhvervsgrens samarbejde i almindelighed var tilfredsstillende og i betragtning af objektiviteten af den forudgående udvælgelse af de opdrættere og eksportører, blandt hvilke stikprøven udtoges, konkluderedes det, at denne vejede gennemsnitlige dumpingmargen burde anvendes for alle samarbejdende norske eksportører, som ikke indgik i stikprøven.

(29) På dette grundlag fastsattes følgende dumpingmargener på grundlag af prisen, frit Fællesskabets grænse:

>TABELPOSITION>

D. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET

(30) De fællesskabsproducenter, der tilsluttede sig klagen, tegner sig for ca. 57 % af den samlede produktion i Fællesskabet af den pågældende vare og fandtes derfor at udgøre erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen.

E. SKADE

1. Indledende bemærkninger

(31) Der anmodedes om og indhentedes oplysninger fra alle de klagende fællesskabsproducenter om produktion, salg og markedsandel. I betragtning af det store antal producenter, der tilsluttede sig klagen, og de i artikel 6, stk. 9, i grundforordningen fastsatte frister baseredes de resterende indikatorer for skade imidlertid på oplysninger indhentet fra en repræsentativ stikprøve af producenter i Fællesskabet.

(32) Af de 90 fællesskabsproducenter, der tilsluttede sig klagen, udvalgtes en stikprøve på 16 firmaer efter geografisk beliggenhed og virksomhedernes størrelse målt i produktion og salg. Disse virksomheder tegnede sig for 73 % af den klagende fællesskabserhvervsgrens produktion og 42 % af den samlede produktion i Fællesskabet.

(33) Bedømmelsen af skaden er sket på grundlag af oplysninger vedrørende perioden 1992 til undersøgelsesperioden. Geografisk dækkede undersøgelsen i denne periode Fællesskabet, således som det var sammensat ved tidspunktet for indledningen af proceduren, dvs. Fællesskabet med 15 medlemmer. Vurderingen af skade baseredes på de relevante økonomiske faktorer, jf. artikel 3 i grundforordningen.

(34) Der erindres om, at den skadelige virkning af dumpingimporten fra Norge på situationen for fællesskabserhvervsgrenen for opdrættede atlanterhavslaks først konstateredes i 1991 i forbindelse med en tidligere antidumpingprocedure. Siden da har virkningen af importen fra Norge givet anledning til, at Kommissionen i en række tilfælde har indført minimumsimportpriser. Sådanne foranstaltninger synes dog i bedste fald kun at have haft en kortvarig virkning på markedet.

(35) Følgende indikatorer for skade bør derfor ses i lyset af en langvarig og ugunstig situation for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet.

2. Forbrug i Fællesskabet

(36) Ved beregningen af det samlede åbenbare forbrug i Fællesskabet af opdrættede atlanterhavslaks toges der hensyn til den kombinerede sum af:

- fællesskabsproducenternes salg i Fællesskabet som fastlagt på grundlag af oplysninger fremlagt af the Scottish Salmon Growers' Association, The Shetland Salmon Farmers' Association og The Irish Salmon Growers' Association i forbindelse med Eurostat for deres eksport til tredjelande

- importen fra Norge til Fællesskabet af de pågældende varer (som deklareret under KN-kode 0302 12 00, 0303 22 00, 0304 10 13 og 0304 20 13), og

- importen til Fællesskabet af de samme varer fra alle andre tredjelande.

(37) Med henblik på at fastslå konsekvente tal for det udvidede fællesskab med 15 medlemmer for hele den undersøgte periode baseredes den samlede import på relevante importstatistikker fra Eurostat og EFTA. For at sikre sammenligneligheden mellem de forskellige tal konverteredes alle oplysninger endvidere til hele fiskeækvivalenter. Med henblik herpå divideredes importtallene for henholdsvis ferske og kølede laks og for ferske og kølede laksefileter med passende faktorer på 0,90 og 0,65. Det skal bemærkes, at KN-kode 0302 12 00, 0304 10 13 og 304 20 13 også kan dække varer, der ikke er omfattet af denne procedure (f.eks. stillehavslaks og/eller vildlaks), men for hvilke de importerede mængder i betragtning af den angivne oprindelse kan betragtes som ubetydelig.

(38) På dette grundlag steg det åbenbare forbrug i Fællesskabet af opdrættede atlanterhavslaks fra 201 037 tons i 1992 til 316 866 tons i undersøgelsesperioden, hvilket var en stigning på 58 %.

3. Dumpingimportens mængde og markedsandel

(39) Den aggregerede importmængde fra Norge steg løbende og betydeligt fra 134 338 tons i 1992 til 211 597 tons i undersøgelsesperioden (en stigning på 58 %) i takt med stigningen i forbruget i Fællesskabet.

(40) De fra Norge importerede varers markedsandel i Fællesskabet faldt fra omkring 67 % i 1992 til ca. 62 % i 1993 og 1994 og steg så til 67 % i 1995 og undersøgelsesperioden.

(41) Det forhold, at varer importeret fra Norge har kunnet bevare deres meget høje markedsandel på et hastigt voksende marked gennem de sidste fire et halvt år, er i sig selv betegnende for de norske eksportørers position på fællesskabsmarkedet. Denne betydelige stigning i importen fra Norge fandt desuden sted på trods af minimumsimportpriser, der indførtes af Kommissionen i denne periode (se betragtning 76).

4. De norske eksporterede varers pris

a) Samlet tendens

(42) Statistiske oplysninger viser, at cif-importprisen på laks med oprindelse i Norge faldt løbende og med i alt 27 % mellem 1992 og undersøgelsesperioden. Denne tendens synes desuden at tyde på, at de norske eksportører ikke konsekvent fulgte de minimumsimportpriser, der pålagdes i den undersøgte periode.

b) Underbud

(43) For undersøgelsesperioden sammenlignedes de udvalgte fællesskabsproducenters priser med priserne på den eksporterede norske vare. For producenterne i Fællesskabet blev priserne på rensede laks med hoved anvendt som sammenligningsgrundlag. Disse kategorier af laks udgjorde mere end 65 % af salgsmængden af alle typer laks, der solgtes af fællesskabsproducenterne i stikprøven, og størstedelen af importen af norske laks.

(44) For eksportørerne baseredes priserne på salgstal fremlagt af de norske eksportører, der samarbejdede med undersøgelsen om såvel dumping som subsidier. Disse priser justeredes til prisen Fællesskabets grænse, fortoldet.

(45) Der foretoges sammenligninger på grundlag af et månedligt vejet gennemsnit. Fællesskabsproducenternes priser var ab fabrik og på handelstrin, der vidstes at være sammenlignelige med de importerede norske varers handelstrin. Sammenligningen viste, at der forekom månedlige prisunderbudsmargener på op til 12 %. Underbuddet fandtes desuden at være højest i den vigtigste del af salgssæsonen, nemlig perioden umiddelbart før jul.

(46) Det skal bemærkes, at laks handles som en vare på et gennemsigtigt og konkurrencepræget marked. Varen sælges dagligt, og leverandørerne må hurtigt - dvs. hver dag eller time - tilpasse sig ethvert prisfald hos deres konkurrenter, hvorfor det er vanskeligt at vurdere spørgsmålet om underbud. De konstaterede underbudsmargener skal derfor ses på baggrund af et vedvarende tryk på markedsprisen, som udøves af den norske import.

(47) Nogle importører fremførte, at de norske priser skulle justeres opad ved prissammenligningen for at tage hensyn til, at kunderne er rede til at betale mere for laks med oprindelse i Skotland. Der fremlagdes ingen beviser for denne påstand og navnlig vedrørende forskelle i varernes fysiske egenskaber, som kunne berettige en justering af prisen.

5. Fællesskabserhvervsgrenens situation

5.1. Generelle oplysninger

a) Produktion

(48) Fællesskabserhvervsgrenens produktion af opdrættede atlanterhavslaks steg fra 45 801 tons i 1992 til 90 206 tons i undersøgelsesperioden. Denne stigning i produktionen skyldtes en øget efterspørgsel og gjorde det muligt for fællesskabserhvervsgrenen at mindske sine enhedsomkostninger og forbedre sin produktivitet. I denne forbindelse viser oplysninger indhentet fra virksomhederne i stikprøven, at de i undersøgelsesperioden var i stand til at producere 2,35 gange den mængde, der fremstilledes i 1992, men med nøjagtig samme antal ansatte.

b) Salg og markedsandel

(49) Fællesskabserhvervsgrenens salg på fællesskabsmarkedet steg i den pågældende periode fra 42 535 tons i 1992 til 82 885 tons i undersøgelsesperioden, hvilket er en stigning på 40 320 tons. Denne stigning skal ses i forhold til en stigning i forbruget i Fællesskabet på næsten 116 000 tons i samme periode.

(50) Udviklingen i salgsmængden sammenlignet med udviklingen i det åbenbare forbrug i Fællesskabet viser, at fællesskabserhvervsgrenens markedsandel steg fra 21,2 % i 1992 til 28,9 % i 1994 og derefter faldt til 26,2 % i undersøgelsesperioden.

5.2. Oplysninger vedrørende stikprøven

c) Kapacitet og kapacitetsudnyttelse

(51) For så vidt angår kapacitet fandtes det, at de selskaber, der indgik i stikprøven, anvendte forskellige kriterier til bestemmelse af deres kapacitet, og der kunne derfor ikke indhentes pålidelige historiske tal for kapaciteten forud for den undersøgte periode. For undersøgelsesperioden fandtes tal for kapaciteten leveret af den nyoprettede organisation Scottish Environment Protection Agency, der fastsætter bæredygtige kapacitetsgrænser efter miljømæssige krav, imidlertid at være pålidelige. På dette grundlag fandtes den gennemsnitlige kapacitetsudnyttelse af være 59 % i undersøgelsesperioden.

d) Prisudvikling

(52) Stikprøvens virksomheders priser faldt med 24 % mellem 1992 og undersøgelsesperioden. Dette prisfald er meget tæt på faldet i prisen på de varer, der importeredes fra Norge, hvilket tyder på, at erhvervsgrenen i Fællesskabet ikke kunne modstå presset fra de norske priser.

(53) Norske eksportører hævdede, at den nedadgående prisudvikling udelukkende skyldtes en forbedring af lakseproducenternes omkostningseffektivitet på verdensplan.

(54) Erhvervsgrenen i Fællesskabet har faktisk øget sin produktion og sit salg i løbet af den undersøgte periode med faldende enhedsomkostninger og betydelige produktivitetsforbedringer til følge. Til trods for dette har undersøgelsen dog vist, at det ovennævnte prisfald førte til en utilstrækkelig rentabilitet for fællesskabserhvervsgrenen. Dette skyldes, at priserne er faldet ud over, hvad der kunne være forventet efter forbedringerne af produktiviteten. Prisen på laks vil ganske vist falde, hvis produktionsomkostningerne falder, men dette forklarer ikke forværringen af fællesskabserhvervsgrenens rentabilitet (se betragtning 55).

e) Rentabilitet

(55) Den gennemsnitlige rentabilitet forbedredes mellem 1992 og 1993, men faldt derefter, skønt markedet var voksende og fællesskabserhvervsgrenens omkostninger faldende. Den gennemsnitlige rentabilitet nåede desuden aldrig det minimumsoverskudsniveau (ca. 15 % af omsætningen), der anses for nødvendigt i en stærkt risikobetonet erhvervsgren som denne (på grund af den usikkerhed, der opstår i forbindelse med risikoen for sygdomme, rovdyr og dårligt vejr), og befandt sig i undersøgelsesperioden på det laveste niveau (3,3 %) siden 1992. Det skal understreges, at de fleste selskaber i stikprøven led betydelige tab i undersøgelsesperioden.

(56) For så vidt angår rentabilitet fandt de norske eksportører, at det tal på 15 %, som Kommissionen har anset for en normal fortjenstmargen, var for højt.

(57) Som allerede nævnt ovenfor fastslog undersøgelsen, at en fortjeneste på 15 % af omsætningen faktisk er nødvendig i denne branche. Bortset fra denne erhvervsgrens risikobetonede natur, der er nævnt ovenfor, bekræftedes dette yderligere ved at undersøge fortjenstmargenerne i lakseindustrien før forekomsten af den skadelige dumping, og af de fortjenstmargener, der fandtes rimelige i andre sammenlignelige erhvervsgrene i Fællesskabet, såsom ørred- og fjerkræopdræt. I alle disse tilfælde bekræftedes tallet på 15 %. Desuden fandt en norskejet fællesskabsproducent, at en fortjeneste på 15 % var et rimeligt, omend forsigtigt skøn. Denne virksomhed fandt, at 15 % sandsynligvis var for lidt for mindre virksomheder. Hvis den kumulerede fortjeneste på salg i almindelig handel for de norske opdrættere og eksportører i stikprøven endelig undersøges på deres hjemmemarked, svarer den til 15 %.

f) Beskæftigelse

(58) Beskæftigelsen for de fællesskabsproducenter, der indgik i stikprøven, var stabil mellem 1992 og undersøgelsesperioden, idet virksomhederne i stikprøven tegnede sig for omkring 1 100 arbejdspladser direkte knyttet til fremstillingen af opdrættede atlanterhavslaks. Et skøn over den samlede beskæftigelse i Fællesskabet for den pågældende erhvervsgren tyder på, at der var 3 300 personer beskæftiget i lakseindustrien i undersøgelsesperioden.

g) Investeringer

(59) Investeringerne steg mellem 1992 og undersøgelsesperioden. Denne stigning bør imidlertid fortolkes i lyset af den særlige situation i lakseindustrien, hvor over halvdelen af investeringerne i perioden vedrørte udskiftninger. I en vækstindustri, hvor erhvervelse af moderne udstyr er af afgørende betydning, forekommer nettoinvesteringen desuden ikke at være tilstrækkelig til at sikre, at den åbenbare vækst på længere sigt kan opretholdes.

6. Konklusion

(60) Ved konklusionen om, at erhvervsgrenen i Fællesskabet havde lidt væsentlig skade i den undersøgte periode, blev der taget hensyn til følgende kendsgerninger.

(61) Undersøgelsen har vist, at fællesskabsproducenterne i stikprøven har været udsat for et betydeligt pristryk i den undersøgte periode, og at dette har ført til et betydeligt fald i de pågældende virksomheders priser. Dette førte til en forværring af de pågældende producenters finansielle situation, idet virksomhederne i stikprøven som helhed opnåede en utilstrækkelig rentabilitet, og mange producenter led tab. En række virksomheder er i den seneste tid lukket, og flere af de overlevende virksomheder i stikprøven er i fare. Denne forværring af rentabiliteten skal desuden ses på baggrund af betydelige resultater i den undersøgte periode for så vidt angår produktivitet. Med hensyn til markedsandel skal det bemærkes, at fællesskabserhvervsgrenens markedsandel efter en forbedring i 1994 igen er faldende til trods for en betydelig stigning i forbruget.

(62) På baggrund af denne analyse er det blevet konkluderet, at erhvervsgrenen i Fællesskabet har lidt væsentlig skade, jf. artikel 3, stk. 1, i grundforordningen. Denne konklusion er hovedsagelig baseret på det forvoldte pristryk samt den faldende og klart utilstrækkelige rentabilitet for de producenter i Fællesskabet, der indgik i stikprøven.

F. ÅRSAG TIL SKADE

(63) Med henblik på at fastslå, om den skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet, forårsagedes af dumpingimporten fra Norge, eller om andre faktorer forårsagede eller bidrog til skaden, undersøgtes følgende elementer.

1. Årsagssammenhæng mellem de pågældende importerede varer og skade

(64) Det skal bemærkes, at da importen af laks fra Norge fandtes at være dumpet i den samme periode, hvori der udbetaltes udligningsberettigede subsidier til norske producenter, kan der ikke skelnes mellem de samtidige virkninger af både dumping og subsidiering, og de må derfor undersøges i sammenhæng.

(65) Ved undersøgelsen af, hvorvidt den væsentlige skade, som erhvervsgrenen i Fællesskabet havde lidt, var forårsaget af virkningen af dumpingimporten og den subsidierede import, bemærkedes det for det første, at skaden hovedsagelig bestod af et vedvarende pristryk og en mindsket rentabilitet for producenterne i Fællesskabet. Dette faldt sammen med en betydelig stigning i importmængden af laks til lave priser fra Norge. Som følge heraf har Norge været i stand til at bevare sin markedsandel på et meget højt niveau (67 %) i et ekspanderende marked. Prisen på disse importerede varer faldt desuden betydeligt i den undersøgte periode, og der konstateredes underbud på op til 12 % i den vigtigste salgsperiode. I denne forbindelse bør det erindres, at markedet for laks er gennemsigtigt. På et sådant marked er det sandsynligt, at ethvert nedadgående pristryk forårsages af den største leverandør, i dette tilfælde Norge.

(66) Under disse omstændigheder konkluderes det, at de kombinerede virkningerne af dumpingen og subsidieringen af importen fra Norge har forvoldt væsentlig skade for erhvervsgrenen i Fællesskabet.

2. Andre faktorer

(67) Tendensen i forbruget på fællesskabsmarkedet, udviklingen i og virkningen af import fra andre tredjelande samt Fællesskabets lakseindustris konkurrenceevne undersøgtes for at fastslå, om disse faktorer kunne have været årsag til den skade, som erhvervsgrenen i Fællesskabet havde lidt.

a) Forbruget i Fællesskabet

(68) Forbruget i Fællesskabet af atlanterhavslaks steg løbende og med i alt 58 % mellem 1992 og undersøgelsesperioden. Den skade, som erhvervsgrenen i Fællesskabet har lidt, kan derfor ikke tilskrives faldende efterspørgsel.

b) Import fra andre tredjelande

(69) For så vidt angår importen fra tredjelande, der ikke er omfattet af denne procedure (hovedsagelig Færøerne, Chile, Canada og Island), fandtes det, at deres samlede markedsandel var faldet fra 12 % til 7 % i den undersøgte periode. Det konkluderedes derfor, at virkningen af denne import havde været begrænset.

c) Fællesskabserhvervsgrenens konkurrenceevne

(70) Det skal bemærkes, at lakseproducenterne i Fællesskabet har forbedret deres konkurrenceevne betydeligt mellem 1992 og undersøgelsesperioden; produktionen pr. ansat mere end fordobledes, der var et fald i fiskedødskvotienten på 23 % og en stigning på 25 % i den gennemsnitlige vægt af de fremstillede laks. Desuden steg fællesskabserhvervsgrenens eksportmængde fra 3 266 tons i 1992 til 7 321 tons i undersøgelsesperioden. På dette grundlag har erhvervsgrenen i Fællesskabet opnået en betydelig effektivitet for så vidt angår omkostninger.

3. Konklusion

(71) I betragtning af ovenstående konkluderedes det, at den dumpede og subsidierede import af laks fra Norge isoleret set har forvoldt væsentlig skade for erhvervsgrenen i Fællesskabet.

G. FÆLLESSKABETS INTERESSER

1. Generelle betragtninger

(72) På grundlag af alle de forelagte beviser overvejedes det, om der trods konklusionerne vedrørende dumping og skade fandtes tvingende årsager, der ville føre til den konklusion, at det ikke var i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i det foreliggende tilfælde. Med henblik herpå vurderedes virkningen af eventuelle foranstaltninger for alle parter, der var berørt af proceduren, og også konsekvenserne for de samme parter, hvis der ikke blev truffet foranstaltninger.

(73) Ved denne vurdering blev der i overensstemmelse med grundforordningen taget særligt hensyn til behovet for at afhjælpe de handelsforstyrrende virkninger af den skadelige dumping og genskabe en reel konkurrence.

2. Fællesskabserhvervsgrenens interesser

(74) Det bør først erindres, at dumpede eksportvarer fra Norge gennem en lang periode har forvoldt skade for fællesskabserhvervsgrenen for opdrættede atlanterhavslaks.

(75) Kommissionen konstaterede skadelig dumping så tidligt som i 1991 (Kommissionens afgørelse 91/142/EØF) (4), hvor det trods positive konklusioner vedrørende både dumping og skade besluttedes, at der ikke skulle indføres foranstaltninger med den begrundelse, at de norske myndigheder på nationalt plan havde truffet foranstaltninger, som mentes ville stabilisere markedet.

(76) Efterfølgende har Kommissionen ved flere lejligheder i de seneste år indført minimumsimportpriser (november 1993, februar 1994, marts 1994), senest fra den 16. december 1995 til den 13. juni 1996 ved forordning (EF) nr. 2907/95 (5). Minimumsimportpriser berettigedes af, at importerede varers mængde og priser forårsagede eller truede med at forårsage forstyrrelser på markedet med alvorlige økonomiske, samfundsmæssige eller miljømæssige problemer til følge, hvilket nødvendiggjorde vedtagelse af omgående foranstaltninger. I modsætning til antidumping- eller udligningsforanstaltninger krævede disse foranstaltninger ikke en konklusion om, at det pågældende eksportland havde udvist illoyalitet i sin handelspraksis. Foranstaltningerne gav ikke de forventede virkninger.

(77) På denne baggrund konkluderes det, at hvis der ikke træffes effektive foranstaltninger til at afhjælpe de skadelige virkninger af den dumpede og subsidierede import fra Norge, vil fællesskabserhvervsgrenens situation fortsat blive forværret indtil det punkt, hvor selve dens eksistens kan stå på spil.

(78) Det bør endvidere erindres, at fællesskabserhvervsgrenen for opdrættede atlanterhavslaks hovedsagelig består af små og mellemstore virksomheder beliggende i landdistrikter, som samtidig oftest er mindre udviklede regioner i Fællesskabet (regioner under mål nr. 1), hvor der er mangel på økonomiske aktiviteter. Som ovenfor nævnt har erhvervsgrenen i Fællesskabet konstant forbedret sin produktivitet, som derfor ikke drages i tvivl. I forbindelse med den foretagne omstrukturering er en række mindre opdrættere blevet overtaget af producenter, som indgår i større koncerner. Hvis der ikke træffes foranstaltninger, er det - rent bortset fra at antallet af konkurrenter på markedet formentlig vil falde yderligere - muligt, at investeringerne i en forbedret produktivitet og omstrukturering ikke vil få den ønskede virkning.

3. Andre fællesskabserhvervsgrenes interesser

(79) En række aftagere såsom røgerier og engrosforhandlere af opdrættede atlanterhavslaks påstod, at en indførelse af foranstaltninger på importen af opdrættede atlanterhavslaks fra Norge ville have negative konsekvenser for deres aktiviteter. De fremførte, at hvis foranstaltningerne medførte et fald i den mængde opdrættede atlanterhavslaks, der importeredes fra Norge, ville der ikke forefindes alternative leveringskilder. De samme kredse påstod, at hvis importen af opdrættede atlanterhavslaks fra Norge blev dyrere, ville de være nødt til at lægge de yderligere omkostninger over på den endelige forbruger, der så ville købe andre varer. Der fremførtes endvidere det argument, at en told på uforarbejdede opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge kan føre til, at den norske industri for forarbejdning af opdrættede atlanterhavslaks vil ekspandere på bekostning af forarbejdningsindustrien i Fællesskabet.

(80) Det skal først påpeges, at undersøgelsen har vist, at erhvervsgrenen i Fællesskabet har kapacitet til at øge sin produktion, og den ville bestemt gøre dette, hvis den havde mulighed for at opnå et tilfredsstillende afkast. I tilfælde af, at de foreslåede foranstaltninger fører til et fald i den mængde af opdrættede atlanterhavslaks, der importeres fra Norge, er der desuden disponible alternative forsyningskilder, f.eks. Chile, Canada, Island og Færøerne.

(81) For så vidt angår den prispolitik, der sandsynligvis vil blive fulgt af fællesskabsproducenterne efter en indførelse af foranstaltninger, bør det erindres, at enhver stigning i fællesskabsproducenternes priser vil være begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for, at de kan opnå et mere rimeligt afkast. Hvis fællesskabsproducenterne skulle øge deres priser kraftigt, er det mere end sandsynligt, at andre eksportlande vil erobre en større del af fællesskabsmarkedet. Enhver sådan prisstigning fra fællesskabserhvervsgrenens side vil desuden være begrænset af en anden faktor, nemlig kundernes adgang til opdrættede laksørred, som er en forholdsvis tilsvarende vare og derfor kan erstatte laks; denne vare er disponibel i Fællesskabet til en lidt lavere pris og er også blevet påvirket af den store dumpingimport af opdrættede atlanterhavslaks fra Norge.

(82) For så vidt angår muligheden for, at forarbejdningsindustrien i Fællesskabet påvirkes af konkurrence fra forarbejdede varer fra Norge, vil antidumping- og udligningstolden blive opkrævet på råvaren, der kun udgør en lille del af omkostningerne ved den forarbejdede vare. Den begrænsede virkning af de foreslåede toldsatser bør derfor ikke være tilstrækkelig til at betinge et fald i forarbejdningsaktiviteterne i Fællesskabet. De fleste røgerier i Fællesskabet forarbejder og forhandler desuden også fællesskabsfremstillede laks og andre varer og er derfor ikke fuldstændig afhængige af laks importeret fra Norge.

(83) Det skal desuden bemærkes, at Kommissionen for at vurdere den sandsynlige virkning, som foranstaltninger kunne have på forarbejdningsvirksomheder i Fællesskabet, sendte spørgeskemaer til alle virksomheder, der var medlem af tre sammenslutninger af handels- og forarbejdningsvirksomheder, som havde givet sig til kende og anmodet om at blive hørt mundtligt.

(84) I alt udsendtes der 93 spørgeskemaer, men modtoges kun én fuldstændig og kontrollerbar besvarelse, og den mulige virkning af en indførelse af foranstaltninger for den fællesskabserhvervsgren, der handler med eller forarbejder opdrættede atlanterhavslaks, kan derfor ikke vurderes på et repræsentativt grundlag.

(85) De hidtil indhentede oplysninger har imidlertid vist, at for så vidt angår røget laks udgør omkostningerne til råvaren, dvs. opdrættede atlanterhavslaks, omkring 45 % af de samlede produktionsomkostninger for røget laks. Hvis omkostningerne til råvaren således øges med f.eks. 10 %, vil dette medføre en samlet stigning i produktionsomkostningerne for røget laks på kun 4,5 %.

(86) Desuden synes oplysninger indhentet fra forskellige pålidelige kilder at tyde på, at situationen for forarbejdningsvirksomhederne i Fællesskabet er ganske varierende. På den ene side er der virksomheder, der fremstiller færdige måltider, og som er del af store koncerner. Da prisen på råvaren fisk udgør en begrænset del af prisen på den færdige vare, er det ikke sandsynligt, at disse virksomheder i nævneværdig grad vil blive påvirket af foranstaltningerne. På den anden side er der en række virksomheder, som røger laks eller lægger laks i lage, og som er mere afhængige af råvarens pris. Disse virksomheder vil sandsynligvis være nødt til at lægge en del af de ekstra omkostninger over på næste handelstrin. Som allerede nævnt i betragtning 85 vil stigningen i omkostningerne være begrænset. Under alle omstændigheder synes hidtil indhentede oplysninger at tyde på, at kun ved prisstigninger på over 20 % vil der være fare for, at forbrugerne vil vende sig mod andre varer.

4. Importørernes interesser

(87) En række importører har i generelle vendinger fremført, at enhver indførelse af antidumpingforanstaltninger vil påvirke dem i negativ retning.

(88) Som ovenfor nævnt forventes det, at skønt de foreslåede foranstaltninger vil gøre det muligt for erhvervsgrenen i Fællesskabet at rejse sig efter de skadelige virkninger af dumpingen, vil de hverken påvirke importørernes mulighed for at købe laks fra Norge eller andre kilder eller medføre prisstigninger ud over, hvad der er nødvendigt for, at erhvervsgrenen i Fællesskabet igen kan få en rimelig rentabilitet.

5. Forbrugernes interesser

(89) Forbrugerrepræsentanter (BEUC) fremførte, at beskyttelsesforanstaltninger ikke vil være i fællesskabsforbrugernes interesse, da de vil medføre en begrænsning af vareudbuddet og/eller prisstigninger for forbrugerne.

(90) Som vist ovenfor tyder eksistensen af alternative leveringskilder og tilstedeværelsen af substituerbare varer på, at virkningerne for den endelige forbruger vil være minimale eller ikke-eksisterende. Det skal desuden erindres, at tolden vil blive opkrævet på cif-importprisen. Den eventuelle virkning på detailpriserne vil derfor blive betydeligt mindsket. Det skal yderligere bemærkes, at det gennemsnitlige årlige forbrug af laks i Fællesskabet skønnes til 0,8 kg pr. person, hvilket tyder på, at den samlede virkning for forbrugerne vil være meget lille.

6. Konklusion

(91) Efter nøje at have undersøgt alle ovennævnte aspekter konkluderedes det, at det er i Fællesskabets interesse at indføre antidumpingforanstaltninger over for importen af opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge, da der ikke findes tvingende årsager til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre sådanne foranstaltninger.

H. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER

1. Antidumpingforanstaltningernes størrelse

(92) I overensstemmelse med de relevante bestemmelser i grundforordningen undersøgtes det, om foranstaltningerne skulle være af mindre omfang end de konstaterede dumpingmargener, hvis sådanne mindre foranstaltninger ville være tilstrækkelige til at afhjælpe den skade, der forvoldes erhvervsgrenen i Fællesskabet.

(93) I denne forbindelse fandtes det, at enhver foranstaltning skulle gøre det muligt for erhvervsgrenen i Fællesskabet at opnå priser, den ville have opnået, hvis der ikke havde været tale om dumpingimport. Da der ikke foreligger oplysninger, der tyder på det modsatte, kan det antages, at sådanne priser ville dække dens produktionsomkostninger og en rimelig fortjeneste. For at opnå dette bør de importerede varers pris derfor forhøjes.

(94) I forbindelse med beregningen af den nødvendige prisstigning sammenlignedes priserne på de dumpede importerede varer med salgspriser, der afspejler fællesskabserhvervsgrenens produktionsomkostninger plus en rimelig fortjeneste. I denne forbindelse fandtes en fortjenstmargen på 15 % at være det minimumsniveau for fortjeneste, som var nødvendigt for at gøre denne sektor bæredygtig. Ved fastsættelsen af dette fortjenstniveau toges der hensyn til følgende faktorer: lakseopdræt er en stærkt risikopræget erhvervsgren, bl.a. på grund af produktionsprocessens længde (18-24 måneder); risikoen for sygdomme, rovdyr og dårlige vejrforhold, der regelmæssigt optræder i denne erhvervsgren; de uforudsigelige priser på en vare, der handles som råvare; samt varens meget korte holdbarhed. Det fandtes også, at en betydelig fortjenstmargen var nødvendig for fællesskabsproducenternes adgang til finansiering, hvilket er særligt afgørende for denne erhvervsgren, så den fortsat kan være konkurrencedygtig på et hastigt voksende marked.

(95) På dette grundlag sammenlignedes eksportpriserne for de varetyper, der anvendtes ved fastsættelsen af prisunderbuddet (se betragtning 43) for undersøgelsesperioden, frit Fællesskabets grænse, hvor nødvendigt justeret for fragt, told og omkostninger efter importen, med de berørte udvalgte fællesskabsproducenters vejede gennemsnitlige salgspriser, hvor relevant med et tillæg til dækning af produktionsomkostninger samt den ovennævnte fortjenstmargen på 15 %.

Toldens størrelse

(96) I dette tilfælde måtte opmærksomheden henledes på, at Rådet også har indført en restudligningstold på 3,8 %. I henhold til artikel 14, stk. 1, i grundforordningen må ingen vare pålægges både antidumping- og udligningstold med det formål at afhjælpe en og samme situation, som er opstået som følge af dumping eller eksportsubsidiering. Det fastsloges, at det i dette tilfælde var muligt at pålægge begge former for told. Årsagen hertil var, at ingen af de pågældende udligningsberettigede subsidier var eksportsubsidier, og de havde derfor ingen virkning på dumpingmargenen. Subsidierne havde den samme virkning på den normale værdi og eksportprisen, og dumpingmargenen ville have været den samme, hvis der ikke havde været tale om subsidier.

Da skaden i dette tilfælde imidlertid fandtes at være forårsaget af både dumping og subsidiering, kunne de to toldformers samlede størrelse ikke overstige det beløb, som var nødvendigt for at afhjælpe denne skade.

(97) Den dumpingmargen, der fandtes for hver af de undersøgte eksportører, sammenlignedes derfor med omfanget af den skade, der ikke allerede var afhjulpet af udligningstolden, dvs. med det tilsvarende skadesafhjælpningsniveau reduceret med 3,8 %. Størrelsen af antidumpingtolden for alle norske eksportører uden for stikprøven fastsattes ligeledes ved at beregne det vejede gennemsnit af dumpingmargenerne og skadesafhjælpningsniveauerne minus udligningstolden for hver enkelt virksomhed.

(98) For de to eksportører, for hvilke der konstateredes markante ændringer i eksportprismønsteret i perioden umiddelbart før jul (se betragtning 26), beregnedes skadesafhjælpningsniveauet ud fra priserne på individuelle eksporttransaktioner til Fællesskabet. For de øvrige fire virksomheder beregnedes skadesafhjælpningsniveauet på grundlag af de vejede gennemsnitlige eksportpriser.

(99) For tre eksportører i stikprøven var skadesafhjælpningsniveauet lavere end dumpingmargenen, og enhver dumpingforanstaltning for dem bør baseres på førstnævnte faktor. For de øvrige bør foranstaltninger baseres på dumpingmargenen.

2. Tilsagn

(100) Som allerede nævnt i betragtning 7 tilbød de i bilaget anførte norske eksportører at afgive tilsagn i henhold til artikel 8 i grundforordningen for så vidt angår eksporten af den pågældende vare til Fællesskabet.

(101) Den norske eksportør Saga Lax Norge A/S fremlagde ikke ved indledningen af undersøgelsen de oplysninger, som var nødvendige for, at Kommissionen kunne træffe individuelle afgørelser vedrørende dumping og skade for denne virksomhed. Det skal imidlertid bemærkes, at Saga Lax Norge A/S er forbundet med et antal virksomheder i Norge, der i fuldt omfang samarbejdede med undersøgelsen. Dette omfatter en af de virksomheder, der udvalgtes til stikprøven af eksportører, Timar Seafood A/S, for hvilken der derfor kunne træffes individuelle afgørelser vedrørende dumping og skade. For så vidt angår størrelsen af resttolden er denne fastsat på grundlag af konklusionerne vedrørende Timar Seafood A/S. Med hensyn til, hvorvidt Saga Lax Norge A/S og de dermed forbundne selskaber bør være genstand for denne told, uden at de har fået lejlighed til at tilbyde at afgive tilsagn, bør der tages hensyn til det forhold, at flere forbundne selskaber, herunder Timar Seafood A/S, i en betydelig del af undersøgelsesperioden ikke var forbundet med Saga Lax Norge A/S, og det forekommer derfor ikke passende at nægte dem fordelene ved deres samarbejde. Under disse omstændigheder konkluderes det, at det ikke ville tjene noget nyttigt formål at nægte Saga Lax Norge A/S selv at afgive tilsagn. Overvågningen af tilsagn i denne procedure vil blive lettet af det tilsagn, som er afgivet af den norske regering i den parallelle antisubsidieprocedure, og det konkluderes derfor, at alle de berørte virksomheder bør tilstås samme behandling med hensyn til foranstaltninger, herunder muligheden for at afgive pristilsagn.

(102) Efter at have undersøgt disse tilsagn fandt Kommissionen dem acceptable, da de ville afhjælpe de skadelige virkninger af dumpingen, jf. artikel 8, stk. 1, i grundforordningen.

(103) Kommissionen konsulterede Det Rådgivende Udvalg om godtagelsen af disse tilsagn, og der gjordes ingen indsigelse. De tilsagn, som de i bilaget anførte eksportører tilbød at afgive, godtoges ved Kommissionens afgørelse 97/634/EF (6), og undersøgelsen bør derfor afsluttes uden indførelse af endelig told for så vidt angår disse eksportører.

3. Endelig told

(104) Uanset godtagelsen af tilsagnene fra et stort antal norske eksportører bør importen af den pågældende vare med oprindelse i Norge pålægges resttold for at dække hele den norske eksport af den pågældende vare til Fællesskabet og også for at støtte tilsagnene ved at modvirke, at de omgås. Desuden bør størrelsen af tolden i tilfælde af brud på eller tilbagekaldelse af tilsagn fastsættes.

a) Toldens form

(105) Efter at have overvejet de forskellige former for told, der kan påtænkes i det foreliggende tilfælde, konkluderedes det, at en specifik told udtrykt som et fast beløb i ecu pr. kg ville være mest hensigtsmæssig. En sådan told synes særlig velegnet til den pågældende vare og er umulig at omgå ved at angive en urigtig pris ved Fællesskabets grænse. Da opdrættede atlanterhavslaks hovedsagelig handles som en råvare, hvis pris ikke er tilbøjelig til at variere væsentligt efter størrelse, fremtrædelsesform eller kvalitet, og da størstedelen af den norske eksport til Fællesskabet består af fersk eller kølet renset laks, forekommer denne fremgangsmåde passende.

(106) Anvendelsen af en specifik told er også berettiget i dette tilfælde, da de værdier, der deklareres ved indførslen til Fællesskabet, ikke synes at være i konsekvent overensstemmelse med de norske eksportørers faktiske priser ved salg til uafhængige kunder i Fællesskabet.

b) Toldens størrelse

(107) Den endelige antidumpingtold på importen af opdrættede atlanterhavslaks eksporteret af virksomheder, der ikke har tilbudt at afgive tilsagn, eller i tilfælde af brud på eller tilbagekaldelse af tilsagn foretaget af nogen part, der ikke er udtrykkelig nævnt herunder, er 0,32 ECU pr. kg af varens nettovægt.

Eksporten af opdrættede atlanterhavslaks eksporteret af følgende virksomheder, der alle har afgivet tilsagn, pålægges følgende toldsatser i tilfælde af brud på eller tilbagekaldelse af tilsagn:

>TABELPOSITION>

c) Gennemførelse og forvaltning af tolden

(108) Med henblik på at sikre en effektiv gennemførelse af tolden bør Kommissionen være berettiget til efter konsultation af Det Rådgivende Udvalg ved en forordning at ændre bilaget til denne forordning. Det bør erindres, at der i dette tilfælde ekstraordinært træffes foranstaltninger over for eksportører og ikke over for producenter (se betragtning 12 og følgende), da eksportselskaber almindeligvis ikke er involveret i fremstillingsaktiviteten. Dette letter adgang til lakseeksportindustrien og øger sandsynligheden for et betydeligt antal nye norske eksportører til Fællesskabet. Af hensyn til en forsvarlig forvaltning bør Kommissionen derfor være berettiget til at udstrække undtagelsen for betaling af tolden til enhver ny eksportør, der tilbyder acceptable tilsagn -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. a) Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af opdrættede (ikke vilde) atlanterhavslaks henhørende under KN-kode ex 0302 12 00 (Taric-kode 0302 12 00 19), ex 0304 10 13 (Taric-kode 0304 10 13 19), ex 0303 22 00 (Taric-kode 0303 22 00 19) og ex 0304 20 13 (Taric-kode 0304 20 13 19) med oprindelse i Norge.

b) Denne told finder ikke anvendelse på vilde atlanterhavslaks (Taric-kode 0302 12 00 11, 0304 10 13 11, 0303 22 00 11 og 0304 20 13 11). I forbindelse med denne forordning forstås der ved vilde atlanterhavslaks fisk, som landingsmedlemsstatens kompetente myndigheder ved hjælp af alle told- og transportdokumenter, der fremlægges af de berørte parter, finder godtgjort er fanget på havet.

2. Tolden fastsættes til 0,32 ECU pr. kg af varens nettovægt (Taric-tillægskode 8900), undtagen for importen af opdrættede atlanterhavslaks eksporteret af de i bilaget til denne forordning anførte virksomheder, der er fritaget for tolden.

3. Medmindre andet er angivet, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.

Artikel 2

Fremlægger en ny eksportør i det pågældende eksportland over for Kommissionen tilstrækkelige beviser for, at den ikke eksporterede de i artikel 1, stk. 1, omhandlede varer i undersøgelsesperioden, kan Kommissionen efter konsultation af Det Rådgivende Udvalg i givet fald ved en forordning ændre bilaget til denne forordning, så fritagelsen for betalingen af tolden udstrækkes til den nye eksportør.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 26. september 1997.

På Rådets vegne

J. POOS

Formand

(1) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 2331/96 (EFT L 317 af 6. 12. 1996, s. 1).

(2) EFT C 253 af 31. 8. 1996, s. 18.

(3) EFT C 253 af 31. 8. 1996, s. 20.

(4) EFT L 69 af 16. 3. 1991, s. 32-37.

(5) EFT L 304 af 16. 12. 1995, s. 38-39.

(6) Se side 81 i denne Tidende.

BILAG

>TABELPOSITION>

Rådets erklæring

Rådet erklærer, at i de situationer, der er omhandlet i artikel 8, stk. 9, i forordning (EF) nr. 384/96 vedrørende en eksportørs misligholdelse eller tilbagetrækning af et tilsagn, vil det med henblik på hurtigst mulig vedtagelse ved skriftlig procedure behandle et forslag fra Kommissionen, som er udarbejdet efter høring af det rådgivende udvalg, om ændring af bilag I til denne forordning med henblik på at ophæve den pågældende eksportørs toldfritagelse.