KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2414/95 af 13. oktober 1995 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af cykler med oprindelse i Indonesien, Malaysia og Thailand

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 3283/94 af 22. december 1994 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1251/95 (2), særlig artikel 23,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 522/94 (4), særlig artikel 11,

efter konsultation i Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) I februar 1994 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (5) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen af cykler med oprindelse i Indonesien, Malaysia og Thailand og indledte en undersøgelse.

(2) Proceduren blev indledt som følge af en klage indgivet af European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) på vegne af producenter, der påstås at repræsentere en væsentlig del af den samlede produktion af cykler i Det Europæiske Fællesskab. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted af den pågældende vare, og at der forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde iværksættelsen af en procedure.

(3) Nærværende procedure følger en antidumpingprocedure vedrørende importen af cykler med oprindelse i Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik, som førte til, at der ved Rådets forordning (EØF) nr. 2474/93 (6) indførtes en antidumpingtold på 30,6 % på importen af cykler med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik. Dumpingmargenen for importen af cykler med oprindelse i Taiwan fandtes ubetydelig. Antidumpingproceduren vedrørende denne import blev derfor afsluttet ved Kommissionens afgørelse 93/485/EØF (7).

(4) Kommissionen underrettede officielt de producenter, eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanter for eksportlandet og klagerne. De direkte berørte parter fik lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt.

(5) Repræsentanter for ekportørerne, klagerne, nogle importører og sammenslutninger af eksportører tilkendegav deres mening skriftligt. De indonesiske, malaysiske og thailandske eksportører anmodede om at blive hørt mundtligt, hvilket blev imødekommet.

(6) I betragtning af det store antal fællesskabsproducenter, som udtrykkelig støttede klagen, udsendte Kommissionen spørgeskemaer til og modtog detaljerede oplysninger fra et repræsentativt udvalg af fællesskabsproducenter som beskrevet i betragtning 73.

(7) Desuden udsendte Kommissionen spørgeskemaer til parter, som den vidste var berørt af sagen, og modtog svar på disse spørgeskemaer fra fem indonesiske producenter og en eksportør i Japan, der var forretningsmæssigt forbundet med en indonesisk producent, samt fra fem malaysiske og fire thailandske producenter.

(8) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en foreløbig afgørelse, og aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:

1. Producenter i Fællesskabet:

- Cycleurope International, Neuilly sur Seine, Frankrig

- Derby Cycle Werke GmbH, Cloppenburg, Tyskland

- Kynast AG, Quackenbrück, Tyskland

- Aurelia Dino SpA, Cuneo, Italien

- FIV Bianchi SpA, Treviglio, Italien

- Vivi Bikes Srl, Pontevico, Italien

- Koninklijke Gazelle BV, Dieren, Nederlandene

- Bicicletas de Avala SA, Vitoria, Spanien

- Falcon Cycles Ltd, Brigg, Det Forenede Kongerige

- Raleigh Industries Ltd, Nottingham, Det Forenede Kongerige

- Townsend Cycles Ltd, Leigh, Det Forenede Kongerige

2. Importører i Fællesskabet:

- Quantum International SA, Paris, Frankrig

- Carrefour France SNC, Evry, Frankrig

- Veleclair SA, Dreux, Frankrig

- E. Reece, London, Det Forenede Kongerige

- Universal Cycles plc, Rayleigh, Det Forenede Kongerige.

Disse importører var ikke forbundet med eksportører i Indonesien, Malaysia eller Thailand.

3. Producenter i Indonesien:

- PT Insera Sena, Sidoarjo

- PT Jawa Perdana Bicycle Industry, Tangerang

- PT Wijaya Indonesia Makmur Bicycle Industries, Surabaya

4. Forbunden eksportør i Japan:

- JBI Japan Inc., Kobe

5. Producenter i Malaysia:

- Akoko Sdn Bhd, Klang

- Berjaya Cycles Sdn Bhd, Kulim

- Greenworld Systems Sdn Bhd, Kuala Lumpur

(tidligere Fairly Toraya Sdn Bhd)

- Lerun Group Industries Berhad, Petaling Jaya

- Rolls Rally Sdn Bhd, Pelabuhan Kelang

6. Producenter i Thailand:

- Bangkok Cycle Industrial Co. Ltd, Bangkok

- Siam Cycle MFG. Co. Ltd, Samuthprakarn

- Thai Bicycle Industry Co. Ltd, Samuthprakarn

- Victory Cycle Co. Ltd, Samuthprakarn.

(9) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. januar til den 31. december (»undersøgelsesperioden«).

(10) På grund af den indsamlede informationsmængde og undersøgelsens komplicerede karakter, specielt som følge af det store antal cykelmodeller og de mange forskellige tekniske specifikationer, varede undersøgelsen længere end det år, der er fastsat i artikel 7, stk. 9, i forordning (EØF) nr. 2423/88, i det følgende benævnt grundforordningen.

B. DEN AF UNDERSØGELSEN OMFATTEDE VARE OG SAMME VARE

(11) Den vare, der er omfattet af klagen, og for hvilken proceduren blev indledt, er alle cykeltyper med eller uden kuglelejer, henhørende under KN-kode 8712 00.

(12) Der er tale om en særdeles heterogen vare. Der findes således flere tusinde cykelmodeller, som er forskellige i henseende til en lang række særlige kendetegn. Trods sådanne forskelle skal det bemærkes, at alle de forskellige typer, der i øjeblikket findes på markedet, har de samme grundlæggende egenskaber. Inden for dette generelle varesortiment kan cykler inddeles i fem grundlæggende kategorier (mountain bikes, sports-/racercykler, turcykler, juniorcykler og andre cykler). Der er imidlertid ingen klare skillelinjer mellem disse kategorier, og der er tale om en vis overlapning. I flere tilfælde kan en cykeltype klassificeres i to eller flere kategorier. Desuden vil forbrugere og endelige brugere regelmæssigt anvende en cykel i en bestemt kategori til en række formål og øjemed.

(13) Det konkluderedes på grundlag af undersøgelsen, at alle typer cykler, der har oprindelse i Indonesien, Malaysia og Thailand og sælges på fællesskabsmarkedet, falder inden for det ovenfor beskrevne produktsortiment. De ansås derfor for at være en og samme vare for så vidt angår denne procedure.

(14) Det konstateredes, at cykler fremstillet af erhvervsgrenen i Fællesskabet og solgt på fællesskabsmarkedet samt cykler fremstillet i Indonesien, Malaysia og Thailand og solgt på hjemmemarkedet svarer til og har samme grundlæggende tekniske og fysiske egenskaber som dem, der eksporteres fra Indonesien, Malaysia og Thailand til Fællesskabet. Kommissionen fandt derfor, at disse cykler er samme vare, jf. definitionen i artikel 2, stk. 12, i grundforordningen.

C. DUMPING

1. Normal værdi

a) Indonesien

(15) For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi for de indonesiske producenter afgjorde Kommissionen først for hver enkelt producent, hvorvidt dens samlede hjemmemarkedssalg af cykler var repræsentativt sammenlignet med dens samlede eksportsalg af cykler til Fællesskabet.

(16) De tre indonesiske producenter, som var omfattet af denne procedure og i fuldt omfang medvirkede ved undersøgelsen, solgte cykler på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden. Hvert selskabs samlede salg på hjemmemarkedet var større end 5 % af dets samlede eksportsalg. Salget ansås derfor for at være repræsentativt.

(17) Kommissionen undersøgte derefter, om cykelmodeller, der solgtes af disse tre selskaber på hjemmemarkedet, kunne anses for at være identiske eller direkte sammenlignelige med cykelmodeller solgt til eksport til Fællesskabet.

(18) Som i den tidligere antidumpingprocedure vedrørende cykler med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og Taiwan blev denne vurdering imidlertid gjort særdeles vanskelig af de betydelige forskelle i henseende til de pågældende varers fysiske egenskaber og kombinationer af udstyr. I betragtning af den mangfoldighed af modeller, der sælges på hjemmemarkedet og til eksport til Fællesskabet, ville fastsættelsen af normale værdier på grundlag af priser, der muliggjorde en korrekt sammenligning med eksportpriserne, have krævet særdeles komplicerede beregninger og justeringer. Af disse årsager betragtedes modeller som sammenlignelige med henblik på fastsættelsen af en normal værdi, hvis en sådan sammenlignelighed klart var blevet foreslået og begrundet af de pågældende producenter, og hvis der kun var behov for mindre justeringer for at tage hensyn til forskelle i egenskaber og udstyr.

(19) For hver af de modeller, som solgtes af de tre indonesiske selskaber på hjemmemarkedet og fandtes sammenlignelige med modeller, der solgtes til eksport til Fællesskabet, fastslog Kommissionen, om hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt.

(20) Hjemmemarkedssalget af en bestemt model blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, jf. artikel 2, stk. 3, i grundforordningen, når antallet af cykler af den pågældende model, som blev solgt i Indonesien i undersøgelsesperioden, udgjorde 5 % eller derover af antallet af cykler af den sammenlignelige model, som solgtes til eksport til Fællesskabet.

(21) Endelig undersøgte Kommissionen, om hjemmemarkedssalget af hver enkelt model kunne anses for at være sket i normal handel, hvilket skete ved at se på andelen af rentable salg af den pågældende model.

(22) I tilfælde, hvor antallet af cykler solgt til en nettosalgspris lig med eller over de beregnede produktionsomkostninger udgjorde mere end 80 % af det samlede salg, blev hjemmemarkedsprisen på den pågældende model fastlagt på grundlag af et vejet gennemsnit af alle salgstransaktioner på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, uanset om de var rentable eller ej. I tilfælde, hvor antallet af cykler solgt til en nettosalgspris lig med eller over 80 %, men mere end 10 %, af det samlede salg, blev hjemmemarkedsprisen på den pågældende model fastlagt på grundlag af et vejet gennemsnit af udelukkende de rentable salgstransaktioner på hjemmemarkedet. I tilfælde, hvor antallet af cykler solgt til en nettosalgspris lig med eller over de beregnede produktionsomkostninger udgjorde mindre end 10 % af det samlede salg, fandtes det, at modellen ikke blev solgt i normal handel, og at hjemmemarkedsprisen ikke udgjorde et passende grundlag for den normale værdi.

(23) Ved anvendelse af kriterierne i betragtning 17-22 fandtes det, at den normale værdi kun for nogle af de cykelmodeller, der solgtes af de tre indonesiske selskaber på hjemmemarkedet, kunne baseres på den faktiske hjemmemarkedspris på sammenlignelige modeller i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra a), i grundforordningen, fordi modeller solgt på hjemmemarkedet teknisk var for forskellige, ikke blev solgt i tilstrækkelige mængder eller blev solgt med tab.

(24) For de fleste af de cykelmodeller, der solgtes til eksport til Fællesskabet af de samarbejdende indonesiske selskaber, måtte den normale værdi derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i grundforordningen kalkuleres på grundlag af en beregnet værdi for de varer, der eksporteredes til Fællesskabet.

(25) Den beregnede værdi blev fastsat ved at sammenlægge produktionsomkostningerne for de eksporterede modeller med en rimelig procentsats for salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SAG) samt en rimelig fortjenstmargen.

(26) Med henblik herpå undersøgte Kommissionen, om hver af de pågældende producenters SAG og fortjenester på hjemmemarkedet udgjorde pålidelige oplysninger som omhandlet i artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i grundforordningen. De faktiske SAG-udgifter på hjemmemarkedet blev anset for pålidelige, når det pågældende selskabs hjemmemarkedssalg kunne opfattes som repræsentativt (se betragtning 16). Dette var tilfældet for alle tre selskaber. Den faktiske fortjenstmargen på hjemmemarkedet blev anset for pålidelig, når et tilstrækkeligt antal cykler blev solgt til en nettosalgspris, der lå over de beregnede produktionsomkostninger. Dette var ligeledes tilfældet for alle tre selskaber.

(27) Den beregnede værdi for alle indonesiske cykelmodeller, for hvilke en sådan beregning var nødvendig, blev følgelig fastslået på grundlag af faktiske tal for SAG og fortjenester for de pågældende selskaber.

(28) På grund af utilstrækkeligt samarbejde fra to indonesiske selskaber var det ikke muligt at indhente eller efterprøve de nødvendige oplysninger, som der var anmodet om i spørgeskemaet. For et selskabs vedkommende kunne Kommissionen ikke foretage en efterprøvning, fordi ingen af de relevante regnskabsoptegnelser blev fremlagt til inspektion på dagen for kontrolbesøget. For det andet selskabs vedkommende var der tale om manglende overholdelse af flere frister til at tilvejebringe afgørende oplysninger om salgstransaktioner på hjemmemarkedet og produktionsomkostninger, hvilket i sidste ende førte til, at Kommissionen ikke kunne gennemføre en meningsfuld efterprøvning. De foreløbige dumpingafgørelser vedrørende disse to selskaber er derfor baseret på de tilgængelige oplysninger i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i grundforordningen.

b) Malaysia

(29) I løbet af undersøgelsen konstateredes det, at to af de fem malaysiske producenter tilhørte samme gruppe af selskaber. En af dem eksporterede cykler til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, men solgte ingen på hjemmemarkedet. Den anden solgte derimod betydelige mængder på hjemmemarkedet, men havde intet eksportsalg til Fællesskabet. Skønt disse to selskaber havde separate produktionsaktiviteter, ansås det for relevant at behandle dem som én producerende eksportør i forbindelse med de foreløbige dumpingkonklusioner.

(30) Kun én malaysisk eksportør havde et repræsentativt salg på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, idet dens samlede hjemmemarkedssalg var højere end 5 % af dens samlede eksportsalg.

(31) Ved anvendelse af kriterierne i betragtning 17-22 fandtes det, at den normale værdi ikke for nogen af de cykelmodeller, der solgtes af dette selskab på hjemmemarkedet, kunne baseres på den faktiske hjemmemarkedspris på sammenlignelige modeller i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra a), i grundforordningen, fordi modeller solgt på hjemmemarkedet teknisk var for forskellige, ikke solgt i tilstrækkelige mængder eller blev solgt med tab.

(32) For alle de cykelmodeller, der solgtes af de malaysiske eksportører, måtte den normale værdi derfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i grundforordningen kalkuleres på grundlag af en beregnet værdi for de varer, der eksporteredes til Fællesskabet.

(33) Da kun én producerende eksportør havde et repræsentativt hjemmemarkedssalg af cykler i undersøgelsesperioden (se betragtning 30), var dette selskabs SAG og fortjeneste på hjemmemarkedet de eneste tilgængelige oplysninger i Malaysia til dette formål.

(34) Kommissionen undersøgte, om dette selskabs fortjenstmargen på hjemmemarkedet kunne anses for pålidelig ved at efterprøve, om det antal cykler, der solgtes til en pris over de beregnede produktionsomkostninger, var repræsentativt. Dette var tilfældet.

(35) Den beregnede værdi af alle modeller solgt til eksport til Fællesskabet af de malaysiske selskaber blev derfor fastsat ved at sammenlægge produktionsomkostningerne for de eksporterede modeller med tallene for SAG og fortjeneste for den eneste producerende eksportør med hjemmemarkedssalg.

c) Thailand

(36) Tre af de fire thailandske eksportører, som er omfattet af denne procedure, solgte cykler på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden. Hvert selskabs samlede salg på hjemmemarkedet udgjorde mere end 5 % af det samlede eksportsalg. Disse salg ansås derfor for repræsentative, jf. artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.

(37) Den normale værdi kunne imidlertid kun for et thailandsk selskabs vedkommende fastsættes på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris på sammenlignelige modeller for alle modeller solgt til eksport til Fællesskabet.

(38) Ved anvendelse af kriterierne i betragtning 17-22 fandtes det, at den normale værdi kun for nogle af de cykelmodeller, der solgtes af de andre to selskaber på hjemmemarkedet, kunne baseres på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris på sammenlignelige modeller i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra a), i grundforordningen, fordi modeller solgt på hjemmemarkedet teknisk var for forskellige, ikke blev solgt i tilstrækkelige mængder eller blev solgt med tab.

(39) For hovedparten af de cykelmodeller, der solgtes til eksport til Fællesskabet af de tre andre thailandske selskaber, måtte den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i grundforordningen udregnes på grundlag af en beregnet pris for de varer, der eksporteredes til Fællesskabet.

(40) Den beregnede værdi blev fastsat ved at sammenlægge produktionsomkostningerne for de eksporterede modeller med en rimelig procentsats for salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SAG) samt en rimelig fortjenstmargen.

(41) Med henblik herpå undersøgte Kommissionen, om hver af de pågældende producenters SAG og fortjeneste på hjemmemarkedet udgjorde pålidelige oplysninger i grundforordningens forstand. De faktiske SAG-udgifter på hjemmemarkedet blev anset for pålidelige, når det pågældende selskabs hjemmemarkedssalg kunne opfattes som repræsentativt (se betragtning 36). Dette var tilfældet for alle tre selskaber med salg på hjemmemarkedet. Den faktiske fortjenstmargen på hjemmemarkedet blev anset for pålidelig, når antallet af cykler solgt til en pris, der lå over de beregnede produktionsomkostninger, var tilstrækkeligt repræsentativt. Dette var ligeledes tilfældet for to af de tre selskaber med et salg på hjemmemarkedet.

(42) For ét selskab, der havde et salg på hjemmemarkedet og pålidelige tal for SAG og fortjeneste, blev dets faktiske tal derfor anvendt. For et andet selskab, der havde et salg på hjemmemarkedet, men kun ét pålideligt SAG-tal, anvendtes der for fortjenesten et vejet gennemsnit af fortjenstmargenerne for de to andre selskaber med salg på hjemmemarkedet. For et tredje selskab, for hvilket den normale værdi måtte beregnes, og som ikke havde noget hjemmemarkedssalg, blev der for SAG-tallet anvendt et vejet gennemsnit af SAG-tallene for de øvrige tre selskaber og for fortjenesten et vejet gennemsnit af fortjenstmargenerne for de to selskaber med pålidelige tal for fortjenesten.

2. Eksportpris

a) Indonesien

(43) For to indonesiske selskaber skete hele salget af cykler til eksport til Fællesskabet direkte til uafhængige importører i Fællesskabet. Disse selskabers eksportpris blev derfor fastsat på grundlag af den pris, der faktisk var betalt eller skulle betales til dem for de solgte cykler (artikel 2, stk. 8, i grundforordningen).

(44) Et indonesisk selskab foretog sit eksportsalg til Fællesskabet indirekte, nemlig gennem et forbundet handelsselskab beliggende i Japan. Salgstransaktionerne mellem de to selskaber var baseret på interne afregningspriser. Det blev foreløbig fundet, at dette selskabs eksportpris skulle fastsættes på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales til det forbundne handelsselskab i Japan for de solgte cykler. Det hensigtsmæssige ved denne fremgangsmåde vil blive genovervejet i forbindelse med den endelige afgørelse.

b) Malaysia

(45) For tre malaysiske selskaber skete hele eksportsalget til Fællesskabet direkte fra disse producerende eksportører til uafhængige importører i Fællesskabet. En del af et fjerde malaysisk selskabs eksportsalg skete til et ikke forbundet handelsselskab beliggende i Japan. I begge tilfælde blev de pågældende selskabers eksportpris fastsat på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales til de malaysiske eksportører (artikel 2, stk. 8, i grundforordningen).

(46) Det konstateredes under kontrolbesøget hos et malaysisk selskab, at en del af det eksportsalg, som det pågældende selskab havde angivet som direkte salg til uafhængige importører i Fællesskabet, faktisk var salg til et forbundet selskab i Taiwan, som efterfølgende videresolgte varerne til de pågældende importører. Da de meddelte priser for sådanne transaktioner var interne afregningspriser, besluttede Kommissionen at se bort fra dem. Da dette selskab desuden klart havde afgivet urigtige oplysninger til Kommissionen om disse transaktioner, fandtes det, at dumpingmargenen for disse salg skulle fastsættes på grundlag af de tilgængelige oplysninger i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i grundforordningen.

(47) Med henblik herpå blev den højeste margen, der blev konstateret for en model solgt af dette selskab til ikke forbundne kunder, fastsat for de pågældende salg.

c) Thailand

(48) De thailandske producenters samlede eksportsalg af cykler til Fællesskabet skete direkte til uafhængige importører i Fællesskabet. Disse selskabers eksportpris blev derfor fastsat på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales til dem for de solgte cykler (artikel 2, stk. 8, i grundforordningen).

3. Sammenligning

(49) Normalværdien for hver model blev sammenlignet med eksportprisen ab fabrik og på grundlag af hver enkelt transaktion.

(50) Med henblik på at sikre en rimelig sammenligning mellem normalværdien og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede prisernes sammenlignelighed i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9 og 10, i grundforordningen.

a) Indonesien

(51) Et selskab anmodede om, at der blev taget hensyn til forskelle i fysiske egenskaber mellem visse modeller til eksport og sammenlignelige modeller til hjemmemarkedet og fremlagde bevis for, at dette krav var berettiget. Der blev derfor foretaget justeringer for at tage hensyn til disse forskelle.

(52) Hvor det var relevant, justeredes den normale værdi med et beløb svarende til importafgifter, der var betalt for materialer, der fysisk indgik i de færdige cykler, i det omfang de ikke opkrævedes eller refunderes for den vare, der eksporteredes til Fællesskabet.

(53) Når det var nødvendigt, blev der foretaget justering for transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt andre omkostninger. Der blev ikke foretaget justering for emballeringsomkostninger, da der ikke blev konstateret nogen forskel mellem emballeringsomkostningerne til hjemme- og eksportmarkedet, som kunne påvirke prissammenligneligheden. Alle tre indonesiske selskaber, som medvirkede ved undersøgelsen, havde anmodet om justering af den normale værdi for kreditomkostninger. Denne anmodning måtte afvises, da ingen af dem kunne fremlægge bevis for, at den ydede kredit var en del af de salgsbetingelser, som var aftalt med køberne af varerne på tidspunktet for salget. Det fandtes, at en sådan kredit ikke kunne have påvirket den pris, der var betalt eller skulle betales på hjemmemarkedet.

(54) For to selskabers vedkommende blev der foretaget justering af den normale værdi for løn til sælgere.

(55) Alle tre selskaber anmodede om justering af den normale værdi for omkostninger til salgsfremmende foranstaltninger og reklame. Denne anmodning blev imidlertid afvist, da sådanne omkostninger til salgsfremmende foranstaltninger og reklame tilhører kategorien faste udgifter og generalomkostninger, som der normalt ikke tages hensyn til.

(56) Endelig skal det bemærkes, at der ikke blev taget hensyn til en række krav om justering af forskellig art, fordi de var ubetydelige (dvs. justeringer med en ad valorem-virkning på mindre end 0,5 %).

b) Malaysia

(57) Da det indenlandske SAG-tal, der benyttedes til beregningen af den normale værdi, omfattede direkte salgsudgifter, måtte der foretages justeringer, så disse udgifter ikke blev medregnet. Skønt der blev fremsat forskellige krav i denne forbindelse, var kun fradrag af indenlandske transportomkostninger berettiget og tilstrækkelig begrundet.

(58) Hvor det var nødvendigt, blev der foretaget justering af eksportprisen afhængig af den pågældende malaysiske eksportør for en eller flere af følgende salgsudgifter: Transport-, forsikrings-, håndterings og lasteomkostninger samt andre omkostninger, kreditomkostninger og bankgebyrer, kautioner, provision til agenter og løn til sælgere.

c) Thailand

(59) Et selskab anmodede om, at der blev taget hensyn til forskelle i fysiske egenskaber mellem modeller til eksport og visse sammenlignelige modeller til hjemmemarkedet og fremlagde beviser til støtte for dette krav. Der blev derfor foretaget justeringer for at tage hensyn til disse forskelle.

(60) Hvor det var nødvendigt, blev der foretaget justering for transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt andre omkostninger.

(61) Der blev foretaget justering for emballeringsomkostninger i to tilfælde, hvor emballeringsomkostningerne til eksport konstateredes at være væsentligt højere end emballeringsomkostningerne til hjemmemarkedet.

(62) Der blev foretaget justering af den normale værdi og eksportprisen for kreditomkostninger i tilfælde, hvor det kunne fastslås, at den ydede kredit var en del af de salgsbetingelser, som var aftalt med køberne af varerne på tidspunktet for salget. I en række tilfælde var krav om justering af den normale værdi imidlertid ikke i tilstrækkeligt omfang støttet af beviser herfor, og der måtte derfor ses bort fra disse krav.

(63) I to tilfælde blev den normale værdi nedsat med et beløb svarende til omkostningerne ved ydelse af garantier og andre tilsvarende tjenesteydelser.

(64) Der blev foretaget justering af den normale værdi og eksportprisen for at tage hensyn til løn til sælgere.

(65) Endelig skal det bemærkes, at der ikke blev taget hensyn til en række krav om justeringer af forskellig art, fordi de var ubetydelige (dvs. justeringer med en ad valorem-virkning på mindre end 0,5 %).

4. Dumpingmargener

(66) Det fremgår af sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen, at der er tale om dumping for alle de indonesiske, malaysiske og thailandske producenter, der i fuldt omfang samarbejdede med Kommissionen. De vejede gennemsnitlige dumpingmargener, der foreløbig er fastsat for hver af disse producenter udtrykt i procent af prisen, frit Fællesskabets grænse, udgjorde:

a) Indonesien

>TABELPOSITION>

b) Malaysia

>TABELPOSITION>

c) Thailand

>TABELPOSITION>

d) Indonesiske selskaber, der ikke samarbejdede tilstrækkeligt

(67) For to indonesiske producenter, der ikke medvirkede tilstrækkeligt ved undersøgelsen (betragtning 28), måtte der fastsættes foreløbige dumpingmargener på grundlag af de tilgængelige oplysninger.

(68) For ikke at belønne utilstrækkeligt samarbejde besluttedes det, at den foreløbige dumpingmargen for disse selskaber skulle være højere end den højeste margen, der blev konstateret for de øvrige samarbejdende indonesiske producenter (betragtning 66). De pågældende to selskaber havde imidlertid gjort forsøg på at indsamle oplysninger og besvare spørgeskemaet, hvilket skal tages i betragtning. Margenen for disse selskaber bør derfor være lavere end resttolden (betragtning 71) for Indonesien, der gælder for eksportører, som slet ikke samarbejdede. Der er taget hensyn til disse to forhold ved, at den foreløbige dumpingmargen for de to pågældende selskaber blev baseret på det aritmetiske gennemsnit mellem den højeste margen, der konstateredes for en samarbejdende indonesisk producent (betragtning 66), og den højeste resttold (betragtning 71). Udtrykt i procent af prisen, frit Fællesskabets grænse, er denne margen:

>TABELPOSITION>

e) Resttold

(69) For de producenter i de pågældende lande, som hverken besvarede Kommissionens spørgeskema eller på anden måde gav sig til kende, blev dumpingmargenen fastlagt på grundlag af de foreliggende oplysninger i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i grundforordningen.

(70) Kommissionen har bemærket, at den eksport, hvorom der ikke blev givet meddelelse af de samarbejdende producenter, udgjorde ca. 10 % af den samlede import til Fællesskabet af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende tre lande.

(71) I betragtning af den ikke ubetydelige grad af samarbejde fra alle tre berørte lande anses det for passende, at resttolden for de selskaber, der ikke medvirkede ved denne undersøgelse, eller som ikke eksporterede til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, ikke kan baseres på den højeste dumpingmargen, der konstateredes for en samarbejdende producent, da dette ville udgøre en uacceptabel belønning for manglende samarbejde eller være forskelsbehandling af de producenter, som samarbejdede. Med henblik på resttolden udregnede Kommissionen for hvert af de tre lande et vejet gennemsnit af de højeste dumpingmargener, der konstateredes for cykelmodeller eksporteret til Fællesskabet. Kommissionen baserede sine beregninger på to cykelmodeller af hver kategori, der blev betragtet som tilstrækkelig repræsentative, fra hver producent i det pågældende land, som samarbejdede i fuldt omfang. På dette grundlag er tolden 29,0 % for Indonesien, 41,5 % for Malaysia og 48,8 % for Thailand.

D. ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET

(72) De fællesskabsproducenter, som udtrykkelig støttede klagen, tegner sig for 55,3 % af Fællesskabets produktion af cykler og er derfor en betydelig del af erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. artikel 4, stk. 5, i grundforordningen.

(73) I betragtning af det store antal fællesskabsproducenter, som udtrykkelig støttede klagen, ville Kommissionen ikke have været i stand til at efterprøve de oplysninger, der blev modtaget fra dem alle, da dette ville have ført til særdeles store forsinkelser ved gennemførelsen af undersøgelsen, hvilket ville have været uforeneligt med selve formålet med en antidumpingprocedure. Kommissionen besluttede derfor at foretage et repræsentativt udvalg af fællesskabsproducenter på grundlag af deres størrelse og geografiske beliggenhed. 20 selskaber beliggende i seks medlemsstater blev udvalgt til at modtage spørgeskemaer og afspejlede derved størrelsen af produktionen i medlemsstaterne. For at gøre undersøgelsen mere repræsentativ og ikke bebyrde mindre firmaer unødigt blev selskaberne udvalgt fra toppen af en liste efter størrelse og beliggenhed. Derfor blev hovedsagelig store producenter udvalgt. EBMA blev underrettet om udvælgelsen og gjorde ikke indsigelse.

(74) Udtrykt i produktionsmængde tegnede de selskaber, der medvirkede i fuldt omfang, sig for 80,1 % af de udvalgte selskabers produktion og ansås derfor for at være repræsentative.

E. SKADE

1. Kumulering

(75) Kommissionen undersøgte, om importen af cykler med oprindelse i Indonesien, Malaysia og Thailand skulle vurderes under ét. Det er fællesskabsinstitutionernes praksis at kumulere importen fra flere lande, hvis visse kriterier er opfyldt, navnlig hvis varer fra de pågældende lande kan erstatte hinanden, sælges gennem tilsvarende salgskanaler med en tilsvarende prisfastsættelsesadfærd, konkurrerer med hinanden og med fællesskabserhvervsgrenens vare, og hvis importen fra de enkelte lande ikke er ubetydelig.

(76) Kommissionen fandt, at virkningen af den indonesiske, malaysiske og thailandske import måtte analyseres samlet. De eksporterede varer fra hvert af de pågældende lande var således ens, de kunne erstatte hinanden og solgtes i Fællesskabet gennem sammenlignelige salgskanaler og inden for en sammenlignelig periode for at konkurrere med hinanden og med cykler fremstillet i Fællesskabet. Importmængderne fra de tre lande udviser sammenlignelige samlede tendenser i absolutte og relative tal. I 1993 havde importen fra hvert af de tre lande en markedsandel på ca. 2 til 3 % og var derfor ikke ubetydelig.

(77) Eksportører fra Indonesien og Thailand anmodede om, at eksporten fra deres lande ikke skulle kumuleres med eksporten fra andre lande, da eksporten fra deres lande faldt fra 1992 til 1993.

(78) Faktisk steg importen fra Indonesien fra 150 138 enheder i 1990 til 359 621 enheder i 1992 og faldt derefter i 1993 med 48 540 enheder (-13,4 % sammenlignet med 1992), så der i 1993 blev nået et niveau på 311 081 enheder. Fra 1990 til 1993 steg importen fra Indonesien imidlertid med 107,2 %. Importen fra Thailand udviste en lignende udvikling. Den steg fra 194 474 enheder i 1990 til 521 851 enheder i 1992, faldt derefter med 103 514 enheder fra 1992 til 1993 (-19,8 %) og havde et omfang af 418 337 enheder i 1993. Fra 1990 til 1993 udviste importen fra Thailand stadig en stigning på 115,1 %.

(79) Kommissionen konkluderede, at til trods for faldet i importen fra Indonesien og Thailand fra 1992 til 1993 udviser den samlede udvikling stadig en betydelig forøgelse af importmængderne. I sammenligning hermed er faldet fra 1992 til 1993 af mindre omfang og kan derfor ikke betragtes som et tegn på ændrede handelsmønstre eller -tendenser, der er tilstrækkelige til at berettige et krav om, at den skade, som forårsages af eksporten fra disse lande, ikke kumuleres.

2. Forbrug i Fællesskabet, dumpingimportens omfang og markedsandel

(80) Det synlige forbrug af cykler på fællesskabsmarkedet steg med 4,0 % fra 17,3 mio. enheder i 1990 til 18 mio. enheder i 1993.

(81) Fra 1990 til 1993 steg den samlede import med oprindelse i Indonesien, Malaysia og Thailand med 190,6 % fra 418 946 til 1 217 631 enheder. Disse landes markedsandel steg med 4,4 procentpoint og nåede 6,8 % i 1993. Den andel af den samlede cykelimport til Fællesskabet, som udgøres af importvarer med oprindelse i Indonesien, Malaysia og Thailand, steg fra 8,2 % i 1990 til 21,7 % i 1993.

3. Priserne på dumpingvarerne

(82) Med henblik på sammenligningen af modeller anvendte Kommissionen den samme metode, som blev benyttet i antidumpingproceduren vedrørende import af cykler med oprindelse i Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik. Cykler eksporteret fra Indonesien, Malaysia og Thailand til Fællesskabet og cykler fremstillet af erhvervsgrenen i Fællesskabet blev klassificeret i over 200 forskellige grupper. Grupperne blev defineret på grundlag af

- cyklens kategori

- det anvendte stelmateriale, og

- gearsystemets kvalitet (herunder antallet af gear).

(83) De importerede cyklers værdi, frit Fællesskabets grænse, fortoldet, blev sammenlignet med prisen ab fabrik på cykler fremstillet af erhvervsgrenen i Fællesskabet og klassificeret i den tilsvarende gruppe. Priserne på importerede cykler og EF-erhvervsgrenens cykler blev justeret til et sammenligneligt handelsled, når det var nødvendigt. Der blev foretaget justeringer for eksportsalg til Fællesskabet og for fællesskabserhvervsgrenens salg til andre end forhandlere. Fob-eksportsalget til Fællesskabet blev justeret til cif-niveau. Vejede gennemsnitspriser blev udregnet for hver producent/eksportør og cykelgruppe og blev sammenlignet med vejede gennemsnitspriser på EF-erhvervsgrenens cykler i den tilsvarende gruppe.

(84) Nogle af de indonesiske, malaysiske og thailandske cykler, der eksporteredes til Fællesskabet, blev klassificeret i cykelgrupper, hvortil der ikke svarede nogen cykelgruppe fremstillet af EF-erhvervsgrenen; det var således ikke muligt at foretage en direkte sammenligning. I de fleste sådanne tilfælde var antallet af cykler fremstillet af de respektive indonesiske, malaysiske og thailandske producenter, for hvilke der ikke kunne foretages nogen direkte sammenligning, tilstrækkeligt repræsentativt. For to eksportører var dette imidlertid ikke tilfældet. For disse selskaber sammenlignedes cykler klassificeret i grupper, hvor det ikke var muligt at foretage nogen direkte sammenligning, for at gøre underbudsberegningerne mere repræsentative med EF-erhvervsgrenens cykler i de nærmestliggende grupper, som havde lavere specifikationer med den pågældende eksportørs respektive cykelgruppe.

(85) På dette grundlag konstateredes der betydelige prisunderbud. De individuelle underbudsmargener for de producenter, der medvirkede i fuldt omfang, udtrykt i procent af fællesskabsproducenternes priser, ikke leveret til forhandlere, varierer fra 18,2 % til 41,4 % i Indonesien, fra 29,7 % til 38,3 % i Malaysia og fra 15,3 % til 30,6 % i Thailand.

(86) I undersøgelsesperioden nød importen af cykler med oprindelse i Indonesien, Malaysia og Thailand godt af præferencetold i henhold til den generelle præferenceordning. Der genindførtes imidlertid normal told for:

- Indonesien og Thailand ved Kommissionens forordning (EF) nr. 3303/93 (8) med virkning fra den 5. december 1993, og

- Malaysia ved Kommissionens forordning (EF) nr. 3251/93 (9) med virkning fra den 30. november 1993.

Virkningen af denne ændring af toldordningen på beregningen af underbudsmargenerne kan anses for ubetydelig, da der kun blev importeret 10 437 enheder fra disse lande i december 1993, hvilket er 0,8 % af den samlede import af cykler med oprindelse i Indonesien, Malaysia og Thailand i 1993, og den blev derfor ikke taget i betragtning.

4. EF-erhvervsgrenens situation

a) EF-erhvervsgrenens sårbarhed

(87) Som dokumenteret af antidumpingproceduren vedrørende importen af cykler med oprindelse i Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik var fællesskabserhvervsgrenen allerede fra 1988 til 1991 udsat for en illoyal konkurrence fra lavprisimport af cykler med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og led væsentlig skade derved. EF-erhvervsgrenen oplevede et stagnerende salg på et ekspanderende marked og tabte derfor markedsandel og havde en utilfredsstillende fortjeneste (forordning (EØF) nr. 2474/93, betragtning 71). EF-erhvervsgrenen var derfor allerede sårbar.

b) EF-erhvervsgrenens resultater

Salg, fællesskabserhvervsgrenens markedsandel, omsætning

(88) Fra 1990 til 1993 faldt fællesskabserhvervsgrenens salg med 16,9 % fra 7 228 231 til 6 004 839 enheder. Dette førte til et tab af markedsandel på 8,5 procentpoint, hvilket er et fald fra 42,0 % i 1990 til 33,5 % i 1993.

(89) EF-erhvervsgrenens salgstab afspejles i omsætningstallene, der i samme periode faldt med 6,2 % fra 971,061 mio. ECU til 910,433 mio. ECU.

Produktion, kapacitetsudnyttelse, lagre

(90) Fra 1990 til 1993 faldt EF-erhvervsgrenens produktion med 20,2 % fra 7 492 140 til 5 981 772 enheder. Samtidig faldt fællesskabserhvervsgrenens samlede kapacitet med 2,9 % fra 8 131 446 til 7 895 689 enheder.

(91) Udnyttelsesgraden faldt med 12,6 %, og lagerbeholdningen faldt med 5,7 % (1990-1993).

Beskæftigelse, rentabilitet, investeringer

(92) Beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen faldt med 9,6 %, hvilket betød, at antallet af beskæftigede dalede fra 7 992 til 7 159 (1990-1993).

(93) I samme tidsrum faldt EF-producenternes rentabilitet med 65,7 %, idet den gennemsnitlige fortjenstmargen i 1993 var 1,77 % af omsætningen. Fællesskabserhvervsgrenens usikre situation understreges af, at tre af de selskaber, der havde været med til at indgive klagen, og som tegnede sig for omkring 6 % af EF-erhvervsgrenens produktion, enten gik konkurs eller kom under forvaltning, mens undersøgelsen stod på.

(94) Fra 1990 til 1993 steg investeringerne med 125 %.

5. Konklusion vedrørende skade

(95) I modsætning til de positive forventninger for en genrejsning af fællesskabsindustrien på grundlag af faldet i importen af cykler med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik viser en samlet vurdering, at salget, omsætningen og produktionen faldt betydeligt, hvilket førte til et væsentligt tab af markedsandel, lavere kapacitetsudnyttelse, faldende beskæftigelse og mindre indtjening.

(96) Det konkluderes derfor foreløbig, at erhvervsgrenen i Fællesskabet har lidt væsentlig skade, jf. artikel 4, stk. 1, i grundforordningen.

F. ÅRSAGERNE TIL SKADEN

1. Dumpingimportens virkninger

(97) Markedsandelen for cykler importeret fra Kina faldt med 5,3 procentpoint mellem 1990 og 1993, men markedsandelen for importen fra Indonesien, Malaysia og Thailand steg med 4,4 procentpoint fra 1990 til 1993. EF-erhvervsgrenen kunne derfor ikke drage fordel af faldet i importen fra Kina. Tværtimod faldt fællesskabserhvervsgrenens markedsandel med 8,5 procentpoint.

(98) Priserne på de importerede varer fra Indonesien, Malaysia og Thailand var betydeligt lavere end EF-erhvervsgrenens priser. Da erhvervsgrenen var udsat for dette pristryk, og da cykelmarkedet er prisfølsomt, er det klart, at de betydelige prisunderbud på dumpingvarerne havde en direkte og væsentlig negativ indvirkning på prisniveauet i Fællesskabet. EF-erhvervsgrenen mistede salg, måtte indskrænke produktion og beskæftigelse, og indtjeningen gik så stærkt tilbage, at den var utilstrækkelig til at sikre en sund og fortsat drift.

2. Andre faktorer

(99) Kommissionen overvejede, om andre faktorer end dumpingimporten fra de pågældende lande kan have forårsaget eller bidraget til skaden. Eksportører fra de tre lande gjorde gældende, at import fra Indien, Vietnam eller Sydkorea også forårsagede skade.

(100) Importen af cykler fra Indien steg fra 9 601 enheder i 1990 til 373 901 enheder i 1993, importen fra Sydkorea steg fra 78 369 enheder i 1990 til 189 514 enheder i 1993, og importen fra Vietnam steg fra et nulpunkt i 1990 til 295 366 enheder i 1993. I 1993 blev der i alt importeret 858 781 enheder fra disse lande til Fællesskabet sammenlignet med 1 217 613 enheder fra Indonesien, Malaysia og Thailand. Fra 1990 til 1993 steg den samlede markedsandel for disse tre landes import med 4,2 procentpoint til en samlet markedsandel på 4,7 % i 1993.

(101) For så vidt angår Vietnam afslørede en toldundersøgelse koordineret af Kommissionen, at den cykelimport, der registreres i Eurostat som kommende fra dette land, i virkeligheden har oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik.

(102) Importen fra Indien og Sydkorea havde et mindre samlet omfang i 1993, og dens markedsandel steg mindre end den import, som var omfattet af undersøgelsen. Desuden fremlagde eksportørerne ikke beviser for, at indiske eller sydkoreanske cykler blev solgt til lige så lave priser som cykler fra de lande, som var omfattet af undersøgelsen. Der kan ikke henvises til de tilgængelige prisoplysninger i Eurostat, da Eurostat kun skelner mellem to kategorier, der ikke afspejler cykelspecifikationernes, og derfor prisernes, variation og heterogenitet.

(103) Under disse forhold kan der ikke foretages en klar vurdering af mulige skadelige virkninger af importen fra Indien, Vietnam og Sydkorea. Det følger heraf, at det ikke kan udelukkes, at denne import kan have bidraget til EF-erhvervsgrenens vanskelige situation.

(104) Desuden hævdede eksportører/producenter i Indonesien, Malaysia og Thailand, at konkurrencen i Fællesskabet, navnlig salget af store mængder cykler produceret i Italien til priser under importvarernes priser, forårsagede skade.

(105) Fra 1990 til 1993 steg salget af cykler produceret af italienske selskaber, der ikke medvirkede ved undersøgelsen, fra 1,62 mio. enheder i 1990 til 3,28 mio. enheder i 1993 (+102,6 %), hvorved de pågældende selskabers markedsandel steg med 8,9 procentpoint fra 9,4 % i 1990 til 18,3 % i 1993. I 1993 tegnede de ikke-medvirkende italienske cykelproducenter sig for 72 % af det italienske salg af cykler i Fællesskabet.

(106) For så vidt angår priser fremlagde eksportørerne imidlertid ingen beviser for, at italienske cykler generelt blev solgt til lige så lave priser som importerede cykler. Af de årsager, der er angivet i betragtning 102, kan enhedspriserne i Eurostat ikke benyttes til at fastslå prisforholdet mellem italienske og importerede cykler. De oplysninger, som Kommissionen er i besiddelse af vedrørende nogle identificerbare modeller fremstillet af italienske producenter, der ikke har klaget, viser imidlertid et klart højere niveau end gennemsnitspriserne for sammenlignelige importerede cykler.

(107) Desuden beregnede Kommissionen prisunderbud på grundlag af prisoplysninger vedrørende salget for tre italienske selskaber, som havde indgivet klage, og som tegner sig for 24 % af den italienske cykelproduktion. Denne beregning, der blev gennemført efter metoden i betragtning 82 og 83, viser et betydeligt underbud for cykler, der importeredes fra Indonesien, Malaysia og Thailand.

(108) Under disse omstændigheder foreligger der ingen positive beviser, som bekræfter, at salget af cykler produceret i Italien kan have forvoldt skade for resten af fællesskabserhvervsgrenen. På den anden side kan det ikke udelukkes, at de ikke-medvirkende italienske selskabers salg kan have bidraget til EF-erhvervsgrenens vanskelige situation.

3. Konklusion

(109) I lyset af ovenstående analyse konkluderes det, at den kumulerede dumpingimport fra de pågældende tre lande i betragtning af den betydelige stigning i dumpingimportens omfang og de væsentlige prisunderbud isoleret set har forvoldt væsentlig skade for denne erhvervsgren. Denne konklusion påvirkes ikke af, at andre faktorer end dumpingimporten fra Indonesien, Malaysia og Thailand kan have bidraget til fællesskabserhvervsgrenens vanskelige situation.

G. FÆLLESSKABETS INTERESSER

(110) Ved undersøgelsen af, om det af hensyn til Fællesskabets interesser er påkrævet at gribe ind, fortjener nødvendigheden af at fjerne de handelsforvridende virkninger af den skadelige dumping og genskabe en effektiv konkurrence særlig opmærksomhed.

(111) Kommissionen fandt, at erhvervsgrenen i Fællesskabet siden 1990 har øget sine årlige investeringer for at forbedre sin effektivitet med henblik på at bevare konkurrencedygtigheden. Der er udfoldet betydelige bestræbelser for at rationalisere produktionen. Dette viser, at EF-erhvervsgrenen er besluttet på at fastholde sin position i denne sektor.

(112) Dumpingimportens indtrængen på markedet fra Indonesien, Malaysia og Thailand forværrede den skade, som fællesskabsproducenterne har været udsat for siden 1988. Fortsat lave priser på importen fra Indonesien, Malaysia og Thailand på fællesskabsmarkedet vil bringe EF-erhvervsgrenens bestræbelser og navnlig de foretagne investeringer i fare. Hvis dumpingimportens følgevirkninger ikke afhjælpes, vil Fællesskabets cykelindustri blive yderligere svækket og endnu flere producenter risikerer at måtte lukke.

(113) Hvis dumpingimporten fra Indonesien, Malaysia og Thailand fik lov til at fortsætte, ville dette desuden have en negativ indvirkning på beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen, der har omkring 8 000 beskæftigede. Konsekvenserne vil ikke være begrænset til cykelproducenterne, men vil blive forstærket af følgevirkningerne for den europæiske cykelkomponentindustri.

(114) For så vidt angår forbrugernes interesser er Kommissionen opmærksom på, at priserne på importerede cykler med oprindelse i Indonesien, Malaysia og Thailand kan stige som følge af indførelsen af antidumpingforanstaltninger. Virkningen for forbrugerne vil imidlertid være begrænset, da deres valgmuligheder og de konkurrencemæssige strukturer i Fællesskabet vil blive bevaret som følge af det store antal konkurrerende virksomheder på fællesskabsmarkedet. Dette vil stadig være til fordel for forbrugerne.

(115) Efter at have undersøgt de forskellige involverede interesser finder Kommissionen, at indførelsen af midlertidige foranstaltninger i det foreliggende tilfælde vil genskabe redelige konkurrencevilkår ved at afhjælpe de skadelige virkninger af dumpingen fra Indonesien, Malaysia og Thailand og give EF-erhvervsgrenen mulighed for at bevare en konkurrencedygtig produktion.

(116) Der mindes endvidere om, at Fællesskabet i antidumpingproceduren vedrørende importen af cykler med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik for nylig vedtog foranstaltninger til afhjælpning af de skadelige virkninger af denne dumpingimport. Det anses for nødvendigt at sikre, at dumpingimporten af cykler med oprindelse i Indonesien, Malaysia og Thailand ikke udsættes for forskelsbehandling.

(117) Det findes derfor i Fællesskabets interesse at vedtage antidumpingforanstaltninger i form af en midlertidig told med henblik på at forhindre, at der forårsages yderligere skade af den pågældende dumpingimport under resten af undersøgelsen.

H. MIDLERTIDIG TOLD

(118) Ifølge artikel 13, stk. 3, i grundforordningen skal den midlertidige told være lig med dumpingmargenen eller med det beløb, der er tilstrækkeligt til at afhjælpe skaden, alt efter hvad der er lavest.

(119) Underbudsmargenerne udtrykt i procent af værdien, frit Fællesskabets grænse, for de enkelte producenter, der i fuldt omfang medvirkede ved undersøgelsen, varierer fra 22,1 % til 70,3 % i Indonesien, fra 42,0 % til 61,9 % i Malaysia og fra 18,0 % til 43,4 % i Thailand. Det konstateredes således, at underbudsmargenen for alle selskaberne var højere end den foreløbigt konstaterede dumpingmargen, idet begge er udtrykt i procent af prisen, frit Fællesskabets grænse. Det var derfor ikke nødvendigt at fastslå skadesafhjælpningsniveauet, som i betragtning af EF-erhvervsgrenens usikre finansielle situation ville have krævet en endnu højere told. Følgelig bør tolden baseres på dumpingmargenerne.

(120) For et indonesisk selskab blev der fastsat en midlertidig told på 0 %, fordi den foreløbigt beregnede dumpingmargen var ubetydelig.

(121) For producenter i de pågældende tre lande, som hverken besvarede Kommissionens spørgeskema eller på anden måde gav sig til kende, finder Kommissionen det af de årsager, der er angivet i betragtning 69-71, passende at fastsætte den midlertidige told til det vejede gennemsnit af de højeste dumpingmargener, der blev konstateret for cykelmodeller, som eksporteredes til Fællesskabet i repræsentative mængder.

I. UDVIKLINGEN EFTER UNDERSØGELSESPERIODEN

(122) Med henvisning til Eurostat hævdede producenter i Indonesien og Thailand samt repræsentanter for disse to lande, at de ikke kunne have forvoldt skade for erhvervsgrenen i Fællesskabet, da importen fortsatte med at falde i 1994 sammenlignet med 1993. Producenterne fra Thailand og dette lands repræsentant gjorde desuden gældende, at enhedsprisen for cykler importeret fra Thailand som rapporteret i Eurostat var stigende.

(123) For så vidt angår disse påstande bemærker Kommissionen, at det er fællesskabsinstitutionernes faste - og af Domstolen stadfæstede - praksis ikke at tage hensyn til udviklingen efter undersøgelsesperioden. I overensstemmelse med bestemmelserne i Fællesskabets antidumpinglovgivning (artikel 7, stk. 1, litra c), i grundforordningen) er de konklusioner, der nås i antidumpingprocedurer således baseret på den situation, der var gældende i undersøgelsesperioden, som sædvanligvis er en periode på ét år forud for den officielle iværksættelse af proceduren.

(124) Denne vurdering af en situation på grundlag af en defineret periode sikrer, at den detaljerede undersøgelse, efterprøvning og analyse af de påstande, der er fremsat i en antidumpingklage, kan gennemføres på basis af kendsgerninger, som kan fastslås, for at nå en pålidelig konklusion. Som allerede angivet i betragtning 102 kan prisoplysninger fra Eurostat i dette tilfælde ikke alene udgøre et tilstrækkeligt grundlag for konklusioner om skade. Hvis undersøgelsen ikke begrænses til en bestemt referenceperiode, vil undersøgelserne blive trukket i langdrag, så det forhindres, at konklusioner baseres på efterprøvede oplysninger. Dette aspekt er af særlig vigtighed i den foreliggende situation.

(125) Et fald i importen fra lande, der er underkastet antidumpingprocedurer, kan have forskellige årsager, der ikke kan fastslås uden en detaljeret analyse af de underliggende strategier, der anvendes af de erhvervsdrivende i eksportlandene og i Fællesskabet. Resultatet af en antidumpingprocedure kan forsætligt påvirkes af en sådan strategisk adfærd, hvis der skal tages hensyn til oplysninger vedrørende perioder efter indledningen af proceduren.

J. BERØRTE PARTERS RETTIGHEDER

(126) Af forvaltningsmæssige grunde bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de berørte parter kan give deres mening til kende og anmode om at blive hørt mundtligt. Det skal desuden bemærkes, at alle konklusioner, der er truffet i forbindelse med denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på enhver endelig told, som Kommissionen måtte foreslå -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af cykler uden motor (herunder trehjulede transportcykler) henhørende under KN-kode 8712 00 og med oprindelse i Indonesien, Malaysia og Thailand.

2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes på grundlag af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, til:

>TABELPOSITION>

3. Gældende bestemmelser om told finder anvendelse, medmindre andet er anført.

4. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af de varer, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.

Artikel 2

Parterne kan inden for en måned fra tidspunktet for nærværende forordnings ikrafttræden tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen, jf. dog artikel 7, stk. 4, litra b) og c), i forordning (EØF) nr. 2423/88.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 13. oktober 1995.

På Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Næstformand

(1) EFT nr. L 349 af 31. 12. 1994, s. 1.

(2) EFT nr. L 122 af 2. 6. 1995, s. 1.

(3) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 2.

(4) EFT nr. L 66 af 10. 3. 1994, s. 10.

(5) EFT nr. C 35 af 3. 2. 1994, s. 3.

(6) EFT nr. L 228 af 9. 9. 1993, s. 1.

(7) EFT nr. L 227 af 8. 9. 1993, s. 21.

(8) EFT nr. L 297 af 2. 12. 1993, s. 3.

(9) EFT nr. L 293 af 27. 11. 1993, s. 26.