RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 175/2000

af 24. januar 2000

om genindførelse af en endelig antidumpingtold på importen af håndtasker af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og solgt med henblik på eksport til Fællesskabet af visse eksporterende producenter og om ændring af forordning (EF) nr. 1567/97

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 11, stk. 4,

under henvisning til forslag fremsat af Kommissionen efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. TIDLIGERE PROCEDURE

(1) Ved forordning (EF) nr. 1567/97(2) (i det følgende benævnt "den endelige forordning"), indførte Rådet en endelig antidumpingtold på 38 % på importen af håndtasker af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina (i det følgende benævnt "Kina") med undtagelse af importen fra en række eksporterende producenter, for hvilke Rådet fastsatte individuelle toldsatser.

B. NÆRVÆRENDE PROCEDURE

(2) Kommissionen modtog efterfølgende fem anmodninger om at indlede fornyede undersøgelser af den endelige forordning vedrørende "nye eksportører", jf. artikel 11, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt "grundforordningen"). Disse anmodninger var indgivet af Gainth Industrial Ltd, Macia Company Ltd, Yen Sheng Factory Ltd, Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd og Panyu Simone Handbag Ltd (i det følgende benævnt "ansøgerne"). Ansøgerne hævdede, at de opfyldte betingelserne for individuel behandling, at de ikke var forretningsmæssigt forbundne med nogen af de eksporterende producenter, som var genstand for de gældende foranstaltninger vedrørende den pågældende vare, samt at de ikke havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet i den undersøgelsesperiode, som lå til grund for antidumpingforanstaltningerne, dvs. tidsrummet fra den 1. april 1995 til den 31. marts 1996 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden"), men at de efterfølgende havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet.

(3) Kommissionen undersøgte den dokumentation, der var fremlagt af ansøgeren, og fandt den tilstrækkelig til at berettige indledningen af en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 4, i grundforordningen. Efter høring af Det Rådgivende Udvalg og efter at have givet den pågældende EF-erhvervsgren mulighed for at fremsætte bemærkninger indledte Kommissionen ved forordning (EF) nr. 152/1999(3) en fornyet undersøgelse af den endelige forordning for så vidt angår de fem ansøgere.

Forordningen om indledning af den fornyede undersøgelse ophævede også den antidumpingtold, der var indført ved den endelige forordning, for så vidt angår importen af den pågældende vare fremstillet og eksporteret til Fællesskabet af ansøgerne og pålagde toldmyndighederne at tage passende skridt til at registrere denne import, jf. artikel 14, stk. 5, i grundforordningen.

(4) Den af den fornyede undersøgelse omfattede vare er samme vare, som er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i den endelige forordning, nemlig håndtasker af læder, også håndtasker med skulderrem, herunder håndtasker uden hank, med yderside af læder, kunstlæder eller laklæder, hovedsagelig beregnet til opbevaring af små genstande til personlig brug, såsom nøgler, punge, makeup og cigaretter, uanset størrelse og form.

(5) Kommissionen underrettede officielt myndighederne i eksportlandet. Den gav desuden de direkte berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt.

(6) Kommissionen sendte spørgeskemaer til ansøgerne. Alle fem ansøgere besvarede spørgeskemaet, og to af dem anmodede også om markedsøkonomisk status.

(7) I løbet af undersøgelsen opgav Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd sin anmodning om en fornyet undersøgelse angående en "ny eksportør". Efter en kontrol på stedet vedrørende markedsøkonomisk status blev der derfor ikke foretaget nogen kontrol på stedet vedrørende status som "ny eksportør" og eksportpriser.

(8) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på sin undersøgelse, og aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:

- Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd, Dongguan og Beijing, Kina,

- York Star Co. Ltd, Hongkong (vedrørende Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd),

- Dongguan Hsin Wan Foreign Trade Development Co., Dongguan, Kina (vedrørende Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd),

- Panyu Simone Handbag Ltd, Guangzhou, Kina,

- Simone Accessories Collection Ltd, Kyungki-do, Republikken Korea (vedrørende Panyu Simone Handbag Limited),

- Gainth Industrial Ltd, Hongkong,

- Macia Company Ltd, Hongkong, og Yen Sheng Factory Ltd, Hongkong (da disse to ansøgere er forretningsmæssigt forbundne, blev deres ansøgninger behandlet samlet).

(9) Undersøgelsesperioden i den aktuelle undersøgelse var 1. april 1996 til 31. december 1998 (i det følgende benævnt "den aktuelle undersøgelsesperiode").

C. STATUS SOM "NY EKSPORTØR"

(10) Det undersøgtes, om ansøgerne opfyldte kriterierne for at blive indrømmet individuel behandling, om de var forretningsmæssigt forbundne med nogen af de eksporterende producenter, som var genstand for gældende foranstaltninger vedrørende den pågældende vare, om de havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet i den oprindelige undersøgelsesperiode, og om de havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet efter den oprindelige undersøgelsesperiode. Undersøgelsen gav følgende resultater for de forskellige ansøgere:

1. Gainth Industrial Ltd

(11) Dette selskab hævdede oprindeligt, at det havde eksporteret 6400 enheder af den pågældende vare til Fællesskabet efter den oprindelige undersøgelsesperiode. Ved en kontrol viste dette tal sig imidlertid at være ukorrekt. Ansøgeren indrømmede, at de første oplysninger var forkerte, og hævdede senere, at der var eksporteret 86 enheder af den pågældende vare til Fællesskabet. Disse 86 enheder vedrører en enkelt model.

(12) Det fremgik af oplysningerne fra ansøgeren, der kontrolleredes på stedet, at den pågældende model var en dokumentmappe og ikke en håndtaske. Den er faktisk del af en kollektion, der udelukkende består af dokumentmapper af læder. Den relevante faktura angav betegnelsen "dokumentmappe af læder", og i det administrative enhedsdokument angav importøren den pågældende model under KN-kode 4202 11 90, dvs. kufferter, dokumentmapper, skoletasker, beautybokse, etuier og lignende beholdere.

(13) Ansøgeren anfægtede tariferingen af den pågældende model som dokumentmappe og fremførte to argumenter:

- Ifølge ansøgeren svarede de faktisk eksporterede varer til en omdesignet version af den oprindelige kollektion af læderdokumentmapper, og den pågældende model vedrører derfor ikke længere en mappe.

I denne forbindelse skal det påpeges, at ansøgeren har fremlagt forskellige versioner af designspecifikationer for den pågældende model og ikke har fremlagt uomtvistelig dokumentation for det nøjagtige fysiske udseende af den model, der faktisk blev eksporteret. Disse designspecifikationer afviger imidlertid ikke i alle tilfælde væsentligt fra specifikationerne for de øvrige dokumenttasker eller -mapper i kollektionen. Endvidere bekræfter importørens forklaring, at den pågældende model ikke er en håndtaske af læder, da hans designer med den nye kollektion ville skabe tasker med flere anvendelsesformål, der skulle dække kvindelige erhvervslederes behov for en taske, der både kunne indeholde dokumenter og mindre genstande. Den pågældende model opfylder derfor ikke definitionen af den pågældende vare som fastsat i den endelige forordning.

- Ansøgeren hævdede desuden, at den pågældende model er omfattet af definitionen af håndtasker i den endelige forordning, da denne definition henviser til håndtasker "uanset størrelse og form". Selskabet fremførte, at forordning (EF) nr. 2380/98, som ændrede den endelige forordning, udtrykkelig fastslog, at den pågældende vare også omfattede rygsække og indkøbstasker.

I denne forbindelse skal det bemærkes, at forordning (EF) nr. 2380/98 ikke inddrog rygsække og indkøbstasker under definitionen af den pågældende vare, men kun præciserede anvendelsesområdet for de endelige foranstaltninger (jf. betragtning 9 i nævnte forordning). Denne præcisering fastsætter, at rygsække og håndtasker skal falde ind under definitionen af håndtasker (jf. betragtning 4 ovenfor) i den endelige forordning for at være omfattet af de endelige foranstaltninger. Denne præcisering blev tilføjet for at undgå omgåelse ved, at importerede varer blev angivet under andre KN-koder end koden for læderhåndtasker.

(14) I betragtning af disse undersøgelsesresultater konkluderedes det, at ansøgeren ikke havde bevist, at han faktisk havde eksporteret læderhåndtasker til Fællesskabet efter den oprindelige undersøgelsesperiode.

(15) Det skal også bemærkes, at ansøgeren anmodede om, at der blev taget hensyn til et salg til et tysk selskab, der havde fundet sted før den aktuelle undersøgelsesperiode og indledningen af denne fornyede undersøgelse. Det skal påpeges, at disse oplysninger blev afgivet langt tid efter, at den frist, der blev fastsat i den indledende forordning i henhold til artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 152/1999, var udløbet, og efter at kontrollen på stedet havde fundet sted, hvilket gjorde det umuligt at verificere deres rigtighed som krævet i artikel 6, stk. 8, i grundforordningen. Dette forekommer særlig vigtigt i betragtning af det store antal faktuelle fejl i de oplysninger, der er afgivet af ansøgeren.

Det skal desuden bemærkes, at Fællesskabets tjenestegrene ved anvendelsen af artikel 6, stk. 1, i grundforordningen konsekvent har begrænset deres konklusioner til undersøgelsesperioden, medmindre virkningerne af nye omstændigheder er indlysende, uomtvistelige, vedvarende, ikke kan forfalskes og ikke skyldes handlinger, der med overlæg er foretaget af interesserede parter. Disse betingelser er ikke opfyldt i dette tilfælde. Det pågældende salg er udtryk for en sporadisk eksport til Fællesskabet.

(16) På grundlag af ovenstående måtte anmodningen afvises som uantagelig.

2. Macia Company Ltd og Yen Sheng Factory Ltd

(17) Som ovenfor nævnt er disse to ansøgere forretningsmæssigt forbundne selskaber, og deres anmodninger blev derfor undersøgt samlet.

(18) I sin besvarelse af en mangelskrivelse hævdede Macia Company Ltd, at en af de fremstillingsenheder, som selskabet drev i Kina, ikke havde en retlig identitet. Under kontrollen på stedet blev det imidlertid opdaget, at denne fremstillingsenhed var et kinesisk-udenlandsk joint venture og derfor en særskilt retlig enhed. Der er derfor afgivet vildledende oplysninger vedrørende ansøgernes selskabsstruktur, og der ses således bort fra alle oplysninger vedrørende deres selskabsstruktur i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen. Dette betød, at ansøgerne ikke var i stand til at påbevise, at de opfyldte betingelserne i artikel 11, stk. 4, i grundforordningen.

Selv om ansøgerne efter denne konklusion besvarede den del af spørgsmålet, der vedrørte individuel behandling af dette forretningsmæssigt forbundne selskab, indeholdt denne besvarelse en betydelig mængde nye oplysninger, der blev modtaget af Kommissionen langt efter den frist, der var fastsat i forordning (EF) nr. 152/1999 i henhold til artikel 6, stk. 2, i grundforordningen, og de kunne derfor ikke kontrolleres ordentligt.

(19) Selv om disse nye oplysninger var blevet indgivet inden for en rimelig frist, ville Kommissionen desuden ikke have været i stand til at afgøre, om betingelserne for opnåelse af status som "ny eksportør" var opfyldt, da der manglede vigtige oplysninger. Navnlig kunne ansøgerne ikke bevise, at det nævnte forretningsmæssigt forbundne joint venture-selskab ikke havde eksporteret den pågældende vare til Fællesskabet i den oprindelige undersøgelsesperiode. Faktisk blev der hverken tilvejebragt korrekt reviderede regnskaber eller dokumenter, der viste bestemmelsesstederne for salgstransaktionerne. Det forbundne selskab solgte den pågældende vare til kunder i Kina i 1995. Selskabet var imidlertid underlagt en begrænsning ved salg på hjemmemarkedet. Det betyder, at en del af produktionen må være blevet eksporteret i 1995, som stort set er dækket af den oprindelige undersøgelsesperiode, og Fællesskabet var blandt de mulige bestemmelsessteder. Følgelig er det endelige bestemmelsessted for de pågældende salgstransaktioner ikke kendt.

(20) På grundlag af ovenstående måtte anmodningerne afvises som uantagelige.

3. Panyu Simone Handbag Ltd

(21) Denne ansøger kunne ikke påvise, at den faktisk havde fremstillet de håndtasker af læder, som den solgte med henblik på eksport til Fællesskabet i den aktuelle undersøgelsesperiode. Det kunne derfor ikke fastslås, om Panyu Simone Handbag Ltd var den eksporterende producent af de pågældende varer.

(22) Ansøgeren kunne desuden ikke godtgøre over for Kommissionen, at den ikke havde eksporteret læderhåndtasker til Fællesskabet i den oprindelige undersøgelsesperiode.

(23) Da forskellige varer internt blev betegnet som "håndtasker af læder", svarede beskrivelsen af varen på fakturaerne endelig ikke til den solgte vare. Det fremgik af kontrollen af den transaktionsvise liste over eksportsalget af den pågældende vare, at varer som f.eks. håndtasker af PVC og kosmetiktasker fejlagtigt var blevet inkluderet.

(24) Da selskabet således ikke kunne bevise, at det opfyldte kriterierne i artikel 11, stk. 4, i grundforordningen, måtte dets ansøgning afvises som uantagelig.

4. Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd

(25) Da denne ansøger opgav sin anmodning om en fornyet undersøgelse angående status som "ny eksportør" i løbet af undersøgelsen og derfor samarbejdede i utilstrækkeligt omfang, kunne Kommissionen ikke afgøre, om selskabet virkelig var en "ny eksportør".

D. ÆNDRING I DRIFTSSTRUKTUREN FOR TO EKSPORTERENDE PRODUCENTER, DER ER OMFATTET AF INDIVIDUELLE TOLDSATSER FASTSAT I RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1567/97

(26) To eksporterende producenter, der var omfattet af individuelle toldsatser fastsat i forordning (EF) nr. 1567/97 som ændret ved forordning (EF) nr. 2380/98, meddelte Kommissionen, at de efter den oprindelige undersøgelsesperiode havde åbnet nye fabrikker, der beskæftigede sig med fremstilling og eksport til Fællesskabet af den pågældende vare. Disse selskaber fremlagde også relevante beviser herfor, som krævet af Kommissionen. Situationen blev undersøgt, og det konkluderedes, at denne udvikling ikke medførte væsentlige ændringer.

E. RESULTATERNE AF UNDERSØGELSEN

(27) Da de fem anmodninger om status som "ny eksportør" ikke kunne imødekommes, var det ikke nødvendigt at fastsætte eksportpriser, normale værdier og dumpingmargener for ansøgerne.

Da det ikke var nødvendigt at beregne den normale værdi, blev der ikke foretaget nogen vurdering af markedsøkonomisk status i henhold til artikel 2, stk. 7, i grundforordningen for de ansøgere, der anmodede om denne status.

(28) Det konkluderedes derfor, at den landsdækkende antidumpingværditold på 38 %, der blev indført ved den endelige forordning, skulle genindføres for de fem ansøgere.

(29) For så vidt angår de to eksporterende producenter, der havde ændret deres driftsstruktur som beskrevet i betragtning 26, konkluderedes det, at den individuelle antidumpingtold, der var fastsat for disse selskaber, også skulle gælde for de nye fabrikker.

F. OPKRÆVNING AF ANTIDUMPINGTOLDEN MED TILBAGEVIRKENDE KRAFT

(30) Den landsdækkende antidumpingtold på 38 %, der gælder for de fem ansøgere, skal opkræves med tilbagevirkende kraft på den import, der har været genstand for registrering.

G. MEDDELELSE OM FORANSTALTNINGERNE OG DERES VARIGHED

(31) Ansøgerne blev underrettet om de kendsgerninger og overvejelser, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at den landsdækkende told, der blev indført ved den endelige forordning, blev genindført på deres eksport til Fællesskabet.

(32) Denne fornyede undersøgelse påvirker ikke udløbsdatoen for den endelige forordning, jf. artikel 11, stk. 2, i grundforordningen -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Den endelige antidumpingtold indført ved forordning (EF) nr. 1567/97 genindføres på importen af håndtasker med yderside af læder, kunstlæder eller laklæder henhørende under KN-kode 4202 21 00 og med oprindelse i Folkerepublikken Kina og fremstillet af Gainth Industrial Ltd, Macia Company Ltd, Yen Sheng Factory Ltd (herunder den med dette selskab forretningsmæssigt forbundne producent Dongguan Dalang Huqiu Leathers Co. Ltd), Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd og Panyu Simone Handbag Ltd.

2. I denne forordning forstås ved håndtasker af læder også håndtasker med skulderrem, herunder håndtasker uden hank, med yderside af læder, kunstlæder eller laklæder, hovedsagelig beregnet til opbevaring af små genstande til personlig brug, såsom nøgler, punge, makeup og cigaretter, uanset størrelse og form.

3. Tolden fastsættes til 38 % af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet.

4. Den indførte told opkræves på import af den pågældende vare, der er registreret i overensstemmelse med artikel 3 i forordning (EF) nr. 152/1999.

5. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.

Artikel 2

I artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1567/97 foretages følgende ændringer: Ordene "Lucci Creations Ltd" ændres til "Lucci Creations Ltd, herunder det hermed forretningsmæssigt forbundne selskab Wiemer Leathergoods Manufacturing Co. Ltd" og ordene "Ever Trust Leather Products Shenzen Co. Ltd" ændres til "Ever Trust Leather Products Shenzen Co. Ltd, herunder det hermed forretningsmæssigt forbundne selskab Superior Leather Ltd".

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 24. januar 2000.

På Rådets vegne

J. GAMA

Formand

(1) EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 905/98 (EFT L 128 af 30.4.1998, s. 18).

(2) EFT L 208 af 2.8.1997, s. 31. Ændret ved forordning (EF) nr. 2380/98 (EFT L 296 af 5.11.1998, s. 1).

(3) EFT L 18 af 23.1.1999, s. 10.