15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 1 
REVISIONSRETTEN 
I medfør af traktatbestemmelserne (EKSF-Traktatens artikel 78f, 
stk. 4, EØF-Traktatens artikel 206a, stk. 4, og 
Euratom-Traktatens artikel 180a, stk. 4) og artikel 83 i 
finansforordningen af 21. december 1977 samt de tilsvarende 
bestemmelser vedrørende De Europæiske Udviklingsfonde vedtog 
Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber på mødet den 
10.-11. november 1987 sin 
ÅRSBERETNING 
for regnskabsåret 1986 
Beretningen med institutionernes svar på Rettens bemærkninger blev 
tilstillet de dechargegivende myndigheder og de øvrige institutioner 
inden den 30. november 1987 
Marcel MART 
(Formand) 
Aldo ANGIOI 
Pierre LELONG 
André J. MIDDELHOEK 
Ke'd BRIXTOFTE 
Lothar HAASE 
Stergios VALLAS 
Charles J. CAREY 
Josep SUBIRATS 
Carlos MORENO 
Ric.hie RYAN 
Fernand HEBETTF. 
2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
ORIENTERING TIL LÆSERNE 
1. Fodnoterne til kapitlerne ei samlet sidst i hvert kapitel. 
2. Oversigten over anvendte tegn og forkortelser findes på 2. side af bilag III. 
3. Institutionernes svar findes efter bilagene til beretningen. Svarene er markeret med gråt 
i margenen. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3 
INDHOLD 
Revisionsrettens 
årsberetning for regnskabsåret 1986 
Side 
Indledning 5 
Første del 
De Europæiske Fællesskabers almindelige budget 7 
Kapitel 1 — Generelle bemærkninger 7 
Kapitel 2 — Budgetgennemførelsen 15 
Kapitel 3 — Regnskaberne 33 
Kapitel 4 — Indtægter 37 
Kapitel 5 — Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Garantisektionen (EUGFL, Garantisektionen) 44 
Kapitel 6 — Svig og uregelmæssigheder 62 
Kapitel 7 — Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Udviklingssektionen (EUGFL. Udviklingssektionen) 67 
Kapitel 8 — Strukturforanstaltninger vedrørende citrusfrugter og fiskeri 75 
Kapitel 9 — Den Europæiske Fond for Regionaludvikling 78 
Kapitel 10 — Forskning 87 
Kapitel 11 — Fødevarehjælp 98 
Kapitel 12 — Personale- og driftsudgifter 103 
Kapitel 13 — Tilskud 112 
Kapitel 14 — Långivning, låntagning og rentegodtgørelse 120 
Ånden del 
De Europæiske Udviklingsfonde 129 
BILAG 
Bilag I — Ansvarsfordeling blandt medlemmerne af Revisionsretten for De Europæi­
ske Fællesskaber på tidspunktet for vedtagelsen af denne beretning 145 
Bilag II — Beretninger og udtalelser vedtaget af Revisionsretten inden for de sidste fem 
år 147 
Bilag III — Finansielle oplysninger om De Europæiske Fællesskabers almindelige budget 
og De Europæiske Udviklingsfonde (1986) 153 
4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Institutionernes svar på Revisionsrettens 
bemærkninger vedrørende regnskabsåret 1986 
Ferste del Side 
De Europæiske Fællesskabers almindelige budget 187 
Kapitel 1 — Generelle bemærkninger 187 
Kapitel 2 — Budgetgennemførelsen 192 
Kapitel 3 — Regnskaberne 200 
Kapitel 4 — Indtægter 203 
Kapitel 5 — Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Garantisektionen (EUGFL, Garantisektionen) 206 
Kapitel 6 — Svig og uregelmæssigheder 213 
Kapitel 7 — Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Udviklingssektionen (EUGFL, Udviklingssektionen) 216 
Kapitel 8 — Strukturforanstaltninger vedrørende citrusfrugter og fiskeri 223 
Kapitel 9 — Den Europæiske Fond for Regionaludvikling 225 
Kapitel 10 — Forskning 230 
Kapitel 11 — Fødevarehjælp 238 
Kapitel 12 — Personale- og driftsudgifter 240 
Kapitel 13 — Tilskud 247 
Kapitel 14 — Långivning, låntagning og rentegodtgørelse 251 
Anden del 
De Europæiske Udviklingsfonde 253 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 5 
Revisionsrettens årsberetning 
for regnskabsåret 1986 
INDLEDNING 
1. Denne beretning er den tiende årsberetning fra 
Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber, og den 
omhandler regnskaberne for regnskabsåret 1986 ('). I 
henhold til Traktaterne (:) og finansforordningen (3) 
udarbejder Kommissionen driftsregnskabet, status over 
Fællesskabernes aktiver og passiver samt en analyse af 
den økonomiske forvaltning i det forløbne regnskabsår til 
forelæggelse for Parlamentet, Rådet og Revisionsretten 
senest den 1. juni. Inden den 30. november udarbejder 
Retten derefter sin årsberetning (4) på baggrund af 
ovennævnte dokumenter og de oplysninger, den anser for 
nødvendige for gennemførelsen af sine opgaver. 1 
henhold til Traktaterne (s) giver Parlamentet efter 
henstilling fra Rådet Kommissionen decharge for budget-
gennemførelsen inden den 30. april i det efterfølgende 
regnskabsår. Med henblik herpå gennemgår Parlamentet 
næst efter Rådet regnskabet og status tillige med Rettens 
årsberetning og institutionernes svar på Rettens bemærk­
ninger. regnskabsåret 1986. Retten må derfor — ligesom i 
forbindelse med særberetningerne — foretage en vis 
udvælgelse blandt de områder, som skal undersøges. 
Retten skal i denne forbindelse gøre dechargemyndig­
heden og årsberetningens læsere opmærksom på, at 
særberetningerne bør ses i sammenhæng med specielt 
årsberetningens kapitel 4-14, fordi særberetningerne 
indeholder supplerende oplysninger til de enkelte kapit­
ler. 
5. Beretningens anden del omhandler De Europæiske 
Udviklingsfonde. Disse fonde indgår ikke i Fællesskaber­
nes almindelige budget, men finansieres af særlige bidrag 
fra medlemsstaterne. 
2. Den seneste udvikling i Rettens arbejdsmetoder 
afspejles i denne årsberetning. Beretningens første del 
omfatter således — ud over kapitel 1, som fortsat 
indeholder Rettens generelle bemærkninger om Fælles­
skabernes finansielle situation — et nyt kapitel 2, som er 
tilføjet i år. 
3. Det nye kapitel 2 omfatter — for samtlige udgiftsom­
råder Rettens bemærkninger, som er foranlediget af 
den tværgående revision af budgetgennemførelsen eller 
undersøgelsen af lovligheden og den formelle rigtighed af 
transaktionerne i regnskabsåret. Retten har tilstræbt at 
gøre kapitel 2 så udtømmende som muligt. Kapitel 3, hvis 
opbygning er uændret, omfatter Rettens bemærkninger 
om regnskaberne, uafhængigt af de enkelte områder. 
4. Den valgte fremgangsmåde letter fremstillingen i de 
efterfølgende kapitler (4-14), som dermed specielt 
omhandler de forhold. Retten har konstateret under sin 
efterprøvelse af den økonomiske forvaltning. Bemærk­
ningerne i disse kapitler kan være særdeles vidtrækkende, 
og i forhold til bemærkningerne i kapitel 2 og 3 kan de i 
visse tilfælde gå ud over rammerne for tegnskaberne for 
(') Fodnoterne findes efter indledningen. 6. Af bilag I til beretningen fremgår fordelingen af 
ansvarsområder blandt Rettens medlemmer på tidspunk­
tet for vedtagelsen af den foreliggende beretning. Bilag II 
indeholder en fortegnelse over de beretninger og udtalel­
ser. Retten har vedtaget i de sidste fem år. Bilag III 
indeholder oversigter over og detaljerede analyser af de 
regnskabsmæssige oplysninger i forbindelse med Fælles­
skabernes almindelige budget og De Europæiske Udvik­
lingsfonde. 
7. Retten fremsender særskilte beretninger til de 
pågældende dechargemyndigheder vedrørende regn­
skabsåret 1986 for JET (Joint European Torus), Det 
Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse 
(Berlin), Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve-
og Arbejdsvilkårene (Dublin), Euratoms Forsynings­
agentur og vedrørende regnskabsårene 1985 og 1986 for 
Europaskolerne. I kapitel 10 er der bl.a. optaget 
bemærkninger om tilskuddet til JET, og kapitel 13 
indeholder hovedsagelig bemærkninger om Kommissio­
nens tilskud til skolernes budgetter og bl.a. Instituttet i 
Dublin og Centret i Berlin. I henhold til EKSF-
Traktatens artikel 78f. stk. 5, har Retten endvidere 
udarbejdet en særskilt årsberetning om regnskabs­
føringen vedrørende EKSF's aktionsbevillinger og 
Kommissionens økonomiske forvaltning i denne forbin­
delse. 
6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
FREMLÆGGELSE AF FÆLLESSKABETS 
REGNSKABER OG REVISIONSRETTENS 
ÅRSBERETNING optaget i beretningen ligesom svarene fra de øvrige 
institutioner. 
8. Kommissionen fremsendte regnskaberne for regn­
skabsåret 1986 inden den I. juni 1987. Revisionsretten 
sendte inden den 15. juli 1987 samtlige bemærkninger i 
den foreliggende beretning til Kommissionen, og relevan­
te uddrag af kapitel 2, 3 og 12 blev desuden sendt til 
Parlamentet, Rådet, Domstolen, Revisionsretten og Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg. 
9. I henhold til finansforordningen sender hver institu­
tion sine svar til Retten senest den 31. oktober. 1 praksis 
drøfter institutionerne og Retten imidlertid både Rettens 
bemærkninger og de uformelle svarudkast, før de 
formelle svar udfærdiges. Under denne procedure er 
bemærkningerne og svarene i en række tilfælde blevet 
tilpasset for at give læseren så objektiv en fremstilling af 
synspunkterne som muligt. 
10. Efter modtagelsen af institutionernes svar har 
Retten vedtaget beretningen og i henhold til finansforord­
ningens artikel 84 fremsendt den til institutionerne 
sammen med deres svar inden den 30. november 1987. 
Efter den kontradiktoriske procedure har Retten ikke i år 
fundet anledning til at fremsætte bemærkninger til 
institutionernes svar, hvilket dog ikke nødvendigvis 
betyder, at Retten er enig i indholdet af svarene. 
11. Retten har fortsat den praksis, den indførte i 1983. 
med hensyn til revisionen af sit eget regnskab. Et område 
udvalgt til revision i de øvrige institutioner vil således 
blive revideret som led i revisionen af Rettens regnskab. 
Eventuelle bemærkninger i denne forbindelse er indføjet i 
det pågældende kapitel i beretningen, og svarene er REVISIONSRETTENS MEDLEMMER OG 
ORGANISATION 
12. Retten har med virkning fra den 18. oktober 1987 
indført en ny fordeling af medlemmernes ansvarsområ­
der. Ansvarsfordelingen fremgår af bilag I. Desuden har 
Rådet med virkning fra den 18. oktober 1987 udnævnt 
Fernand Hebette til medlem af Retten som efterfølger for 
Paul Gaudy. 
RETTENS BUDGET OG PERSONALE 
13. Rettens udgifter i 1986 (betalinger over bevillinger 
for 1986 og fremførsler fra 1985) udgjorde 21,6 mio ECU. 
14. På budgetterne for 1985 og 1986 var der bevilget 
Retten følgende stillinger: 
Personale 
Personale 
Personale 
Personale 
Personale 
I alt kategori A 
kategori LA 
kategori B 
kategori C 
kategori D 1985 
109 
36 
64 
77 
21 
307 1986 
'124 
44 
70 
82 
25 
345 (6) 
(!) Årsberetningen udarbejdes i henhold til 
EKSF-Traktatens artikel 78f, stk. 4, 
EØF-Traktatens artikel 206a. stk. 4, 
Euratom-Traktatens artikel 180a, stk. 4, 
artikel 83 i finansforordningen af 21. december 1977, EFT L 
356 af 31.12.1977, 
og de tilsvarende bestemmelser i finansforordningerne for 
henholdsvis Den tredje, fjerde, femte og sjette Europæiske 
Udviklingsfond: 
(i) Rådets afgørelse 71/68/EØF, EFT L 31 af 8.2.1971. 
(ii) Rådets afgørelse 76/647/EØF, EFT L 229 af 20.8.! 976. 
(iii) Rådets afgørelse 81/215/EØF. EFT L 101 af 11.4.1981. 
(iv) Rådets afgørelse 86/548/EØF. EFT L 325 af 
20.11.1986. (-) 
(3) 
(4) 
(5) 
(6) EKSF-Traktatens artikel 78d, 
EØF-Traktatens artikel 205a, 
Euratom-Traktatens artikel 179a. 
Artikel 77. 
Finansforordningens artikel 84. 
EKSF-Traktatens artikel 78g, 
EØF-Traktatens artikel 206b, 
Euratom-Traktatens artikel 180b, 
Finansforordningens artikel 85. 
Heraf 293 faste og 52 midlertidige stillinger. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7 
FØRSTE DEL 
De Europæiske Fællesskabers almindelige budget 
KAPITEL 1 
Generelle bemærkninger 
1.0. INDHOLD 
De væsentligste budgetmæssige oplysninger i regnskaberne for 1986 
Fællesskabernes finansielle situation 
Indledning 
Budgetopstillingen 
Fremtidige forpligtelser 
Budgetoverslagets nøjagtighed 
Afsluttende bemærkning Punkt 
1.1 1.4 
1.5 — 1.27 
1.5 
1.6 — 1.12 
1.13 — 1.20 
1.21 — 1.23 
1.24 — 1.27 
DE VÆSENTLIGSTE BUDGETMÆSSIGE 
OPLYSNINGER I REGNSKABERNE FOR 
1986 tillægs- eller ændringsbudgetter i årets løb, men Kommis­
sionen fremsatte den 4. september 1986 et foreløbigt 
forslag til ændringsbudget (2), som det dog ikke lykkedes 
Rådet at nå til enighed om den 21. november 1986. 
1.1. De Europæiske Fællesskabers almindelige budget 
for regnskabsåret 1986 (') blev endeligt vedtaget den 10. 
juli 1986. Bevillingerne til forpligtelser androg i alt 
36 052,1 mio ECU, mens indtægterne og bevillingerne til 
betalinger udgjorde i alt 35 174,1 mio ECU. Det endelige 
regnskabsmæssige underskud for regnskabsåret 1986, 
dvs. forskellen mellem indtægter og udgifter, beløber sig 
til 819,9 mio ECU. Det faktiske budgetmæssige under­
skud, dvs. forskellen mellem de disponible indtægter og 
samtlige regnskabsårets udgifter, andrager imidlertid 
1 512,9 mio ECU, når der tages hensyn til de forfaldne 
udgifter på 693,0 mio ECU i henhold til Den Europæiske 
Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisek­
tionen, (EUGFL, Garantisektionen), som det på grund af 
manglende bevillinger i 1986 har været nødvendigt at 
udskyde til regnskabsåret 1987. Der blev ikke vedtaget 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 1.2. Med de fremførte bevillinger fra regnskabsåret 
1985 androg de endelige, disponible bevillinger til 
forpligtelser og betalinger i 1986 henholdsvis 38 298,2 
mio ECU og 36 267,7 mio ECU. Den samlede udnyttelse 
af disse bevillinger udgør 95,0% for de disponible 
bevillinger til forpligtelser (93,9 % i 1985) og 94,3 % for de 
disponible bevillinger til betalinger (95,2 % i 1985). Som 
Retten allerede omtalte i årsberetningen for regnskabs­
året 1985 (3), skyldes den høje samlede udnyttelsesgrad 
hovedsagelig den vægt, hvormed EUGFL, Garantisek­
tionen, indgår i beregningen, idet Garantisektionens 
bevillinger på grund af de gældende særlige regler er 
blevet udnyttet fuldt ud (jf- pkt. 1.11-1.12). 
1.3. Når der ses bort fra betalingerne inden for 
rammerne af EUGFL, Garantisektionen, viser det sig, at 
den samlede udnyttelsesgrad for de disponible bevillinger 
til betalinger i forbindelse med »obligatoriske udgifter« 
(OU) (4) kun når op på 83,1 % (jf. tabel 1.1). Retten skal 
således bemærke, at den manglende udnyttelse af de 
disponible bevillinger til dækning af obligatoriske 
udgifter inden for andre områder under Fællesskabets 
De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
5 
fc 
6 J 
|k 
6^ 
$1 
-la, 
1 
i 
$ 
J 
å 
f 
& 
3 
& 
J| i 
s 
£ 1 
å 
? o\V»\° 
So" M 00 
n oo o 
_o-
,°0\°ax° 
8* S S* 
©uro 
0 
™ g § 
- <* o 
33^ 
°2~ 
-^ 
g 
3 
d c 
3 :=f 
•is 
-^ 
s* 
O 
fS 
o 
a 
o"? 
cT 
„. 
o^ 
©s 
o 
fN 
3 
O 
c 
o 
.2 
s 
O 
-f 
u. O 3 u 
ri o^=\° 
o" oo* S" 
•* — <n 
m T r~. 
O —" © 
TT mr-
TT — -r> 
o oo oo 
Oscars 
5? So S 
33-^ 
°2-
I 
"s 
3 
« i^^° 
&* 3* 55 
00 0 00 
-1-00 
j^0\'0'\ 
Cl <N "O 
o°8\0:^ 
O -. _ 
3=>^ °2~ 
* S 
os 
<N 
o--0 
<r» 
ON 
fN 
t 
00 
3 
O 
•s 
"o 
.£• 
c 0 
(S 
.ri o\ 
*t 
OO 
n 
-* 
« 
fN 
T 
0 
o~? 
fN 
<n 
3 
O 
"0 
J3. 
vd ov° 
00" 
t„ 
Cl 
00 
""ir-
sO 
3 
O 
^ 
._-
c 
'c 
M 
S. ^ ^ O 
O* 
•«t 
"i 
m 
o-v 
O 
8" 
^ 
r-r 
Tt 
^ 
oo 
3 
0 
c 
1 i 
{2 S 
06 5^,=-?^ 
? P* 3 
m-^. 
<=>n«1 
o-xo^o^? 
fNTf SO 
00 os t-
— <N 
o^?S"W 
W ®" 3>" 
— r~ 00 
2 ro 5 
«H "*. *» 
3 3 — 
u 
2" 
1 
3 
« 1 1 
1 1 
0-
1 1 
1 1 
1 1 
1 1 
1 1 
<=>.-. 
33 
OO 
i Formålsbes 
reserver og 
reserve til 
0 1 
| 
1 
| 
| 
1 
1 
! 
3 3 o^SS 
e \e *»> 
Éii 
-i-« 
13'sf 
r?90?: 
^,w t^. 
iss s*s 
^s^^s 
ssssa? 
Os 08 © 
SÉS 
i»~» 
rfoe eT 
^.*T."l 
S S §\ 
^^^ 
S?S§S5 
Sf 00' 3\ 
t*o 
ii% 
ONN 
«S f) 
D3^ 00* 
5 ^5 
g 
„ 
g w 
o. 
^ 
^ 
5? 
t-» 
se 
oe 
0 
0' 
^ 
i« 
2 3 
f*l 
q 
•v 
e 
.0 
. a 
3 2 
lo 
-O 
OU 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 
virksomhed svarer til 796,9 mio ECU, hvilket kan 
forekomme paradoksalt, når det drejer sig om obli­
gatoriske udgifter. 
1.4. Inden for de områder, som vedrører »ikke-
obligatoriske udgifter« (IOU), lå den samlede udnyttel­
sesgrad for bevillinger til betalinger på 86,6% i 1986. 
Retten skal henlede opmærksomheden på, at denne 
procentsats er udtryk for yderst forskelligartede forhold 
inden for de enkelte områder, og at udnyttelsesgraden var 
særlig lav i forbindelse med udviklingssamarbejdet, idet 
den i 1986 udgjorde 72,5 % for bevillinger til betaling af 
ikke-obligatoriske udgifter. 
FÆLLESSKABETS FINANSIELLE 
SITUATION 
Indledning 
1.5. For tredje år i træk har Fællesskaberne ikke fulgt de 
grundlæggende principper for den økonomiske forvalt­
ning, især ikke det i EØF-Traktatens artikel 199 omtalte 
princip om, at udgifterne i regnskabssåret skal dækkes 
fuldt ud af indtægterne i regnskabsåret. Retten skal 
desuden fremhæve, at budgetmyndighedens manglende 
hensyntagen til de udgifter, som rent faktisk skulle 
afholdes i regnskabsåret 1986, har medført, at den øvre 
grænse for Fællesskabernes egne indtægter, og især satsen 
på 1,4% for de egne indtægter fra merværdiafgiften, 
tilsyneladende er respekteret. Retten er af den opfattelse, 
at en medregning af det samlede faktiske underskud i 
regnskabsåret 1986 på 1 512,9 mio ECU for de fleste 
medlemsstater ville have betydet, at satsen for EF's egne 
indtægter fra merværdiafgiften ville have været på 1,5 % i 
stedet for 1,39996 % som anført i budgettet. 
Budgetopstillingen 
1.6. Budgettet for 1986 har ikke på noget tidspunkt fra 
vedtagelsen til den endelige gennemførelse givet et 
realistisk billede af indtægterne og udgifterne i regnskabs­
året (jf. tabel 1.2). Retten har således konstateret: 
(a) at udgifter i forbindelse med EUGFL, Garantisektio­
nen, på 693,0 mio ECU i 1986 ikke var opført på 
budgettet for dette regnskabsår. Tabel 1.2 — De faktiske indtægter og udgifter samt det faktiske 
underskud i regnskabsåret 1986 
(mio ECU) 
Som oplyst i 
forvaltningsregnskabet 
Hertil skal tilføjes 
(a) modregning mellem 
indtægter og udgifter: 
(i) negative udgifter 
(ii) ikke-tilbagebeta-
lingspligtige for-
skud/ikke-inddæk-
ket del af tidligere 
regnskabsårs under­
skud 
(b) udgifter i forbindelse 
med EUGFL, Garanti­
sektioner fremført til 
1987 
Faktiske beløb Indtægter 
34 043.3C) 
1 305,7 
678,7 
36 027,7 Udgifter 
34 863,2 
1 305,7 
678,7 
693,0 
37 540,6 Underskud 
819,9 
693,0 
1 512,9 
(') Herunder bortfalden saldo af fremførte bevillinger fra 1985 
(355,6 mio ECU) og kursdifferencer i regnskabsåret (20,5 mio ECU). 
(b) at underskuddet for regnskabsåret 1986 på 819,9 mio 
ECU ikke blev dækket ind, idet Kommissionen ikke 
fremsatte forslag til et tillægsbudget, 
(c) at der i forbindelse med EUGFL, Garantisektionen, 
blev foretaget en modregning mellem indtægter og 
udgifter med 1 305,7 mio ECU (jf- pkt. 1.12), 
(d) at den ikke-inddækkede del af tidligere regnskabsårs 
underskud på 678,7 mio ECU og de tilsvarende beløb 
i form af ikke-tilbagebetalingspligtige forskud fra 
medlemsstaterne hverken blev taget til indtægt eller 
udgift på budgettet for 1986. 
1.7. Retten skal desuden fremhæve, at de retningslinjer, 
Fællesskabet fastlagde på det europæiske topmøde i 
Fontainebleau i 1984, og som var baseret på princippet 
om, at de årlige budgetter er bindende, ikke har haft den 
ønskede virkning. Budgetmyndigheden har på denne 
baggrund gjort forsøg på, i nogle konkrete tilfælde, at løse 
problemerne ved at fremskaffe supplerende midler 
(tilbagebetalingspligtige forskud i 1984 og ikke-tilbagebe­
talingspligtige forskud i 1985, udsættelse af finansieringen 
af det særlige program for afsætning af smør, anslået til 
3 200 mio ECU (5), til regnskabsårene 1989-1992). 
1.8. Ved at anvende tilbagebetalingspligtige forskud og 
ved at udsætte finansieringen, som omtalt i forbindelse 
med programmet for afsætning af smørlagre, påtager 
Fællesskabet sig til stadighed fremtidige forpligtelser og 
har i realiteten indført en form for lånoptagelse. Denne 
fremgangsmåde er så meget mere kritisabel, som den 
10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
vedrører finansiering af løbende udgifter. Hverken 
Traktaten eller Finansforordningen åbner mulighed for 
en sådan fremgangsmåde, og foranstaltningerne omfattes 
ikke af nogen form for sædvanlig sikkerhedsstillelse. som fortsat skal finansieres over Fællesskabernes frem­
tidige budgetter (jf. pkt. 1.13 ff.). 
1.9. Trods de stadig flere negative virkninger af denne 
kortsigtede budgetpolitik og den stadig større forskel 
mellem de disponible egne indtægter og de faktiske 
udgifter i regnskabsåret har hverken Kommissionen eller 
budgetmyndigheden i 1986 set sig foranlediget til at 
afhjælpe denne situation, enten ved at fastlægge en præcis 
fremgangsmåde til at opnå balance mellem indtægter og 
udgifter, eller ved at vedtage et tillægsbudget, som i det 
mindste midlertidigt ville betyde, at det i EØF-Traktatens 
artikel 199 anførte krav om balance på budgettet i hvert 
regnskabsår overholdes. 
1.10. I stedet fremsatte Kommissionen den 4 september 
1986 et foreløbigt forslag til ændringsbudget — som 
Rådet i øvrigt ikke vedtog — hvori der for udgifternes 
vedkommende kun blev taget hensyn til nettonedgangen i 
de egne indtægter. Forvaltningen af budgettet for 1986 
har derfor været kendetegnet ved dels en rr angel på reel 
styring af landbrugsudgifterne (jf. pkt. 1.11-1.12 samt 
1.18), dels en forøgelse af påtagne byrder og forpligtelser. 1.11. Hvad angår landbrugsudgifterne, må Retten i 
henhold til oplysningerne i Kommissionens regnskaber 
konstatere, at udgifterne i forbindelse med EUGFL, 
Garantisektionen, i 1986 efter tre års uafbrudt stigning 
kun udgjorde 64,7 % af samtlige udgifter, i modsætning til 
70,2 \ i \9&5 Qt\ tabel 1.3). 
1.12. Denne procentsats på 64,7 skal imidlertid forhø­
jes, således at den også afspejler de udgifter, der er 
fremført til regnskabsåret 1987 (693,0 mio ECU) og de 
»negative udgifter«, som i 1986 beløb sig til 1 305,7 mio 
ECU. De »negative udgifter« (jf. tabel 1.4), som i 
realiteten er indtægter, der direkte fratrækkes egentlige 
budgetudgifter, udgøres hovedsagelig af de beløb, der 
opkræv . hos mælkeproducenterne, og de afgifter i form 
af monetære udligningsbeløb (MUB), som opkræves ved 
handel med landbrugsprodukter inden for Fællesskabet. 
Hvis alle disse forhold tages i betragtning, udgør 
udgifterne i forbindelse med EUGFL, Garantisektionen, 
66.6 °() af samtlige udgifter i regnskabsåret 1986. 
A 
80. 
70. 
60 __ Tabel 1.3 — De årlige udgifter til EUGFL, Garantisektionen, i procent af de samlede årlige budgetudgifter (') 
Årlige budgetudgifter = 100",, 
79,3 77,5 
75,2 "„ Årlige budgetudgifter til 
EUGFL, Garantisektionen, i pet. 
73,6* 72.6* 
72,6 70,9 69,4 70,2 
64.9 66,6 
64.7 
61,6 60,6 
T 
74 X 
75 T 
80 T 
85 T 86 1973 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 
C) Årlige udgifter = betalinger i henhold til bevillinger for regnskabsåret samt betalinger i henhold til fremførsler fra det foregående regnskabsår. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 11 
Tabel 1.4 — Negative udgifter i forbindelse med EUGFL, 
Garantisektionen, i 1986 
(mio ECL') 
Område 
Korn og ris 
Olivenolie 
Mælk 
Monetære 
udlignings­
beløb 
Regnskabs­
afslutning Arti­
kel 
1030 
1232 
207 
2802 
2804 
290 Ko,«, 
Medansvarsafgifter 
Andre udgifter til offent­
lig oplagring 
Mælkeproducenternes 
medfinansiering 
MUB, der opkræves af 
importerende medlems­
stater ved indførsel 
MUB. der opkræves af 
eksporterende medlems­
stater ved udførsel 
Afslutning af regnskaber 
for tidligere regnskabsår 
I alt Belob 
56,4 
1,2 
717,1 
179,7 
296.0 
55,3 
1 305,7 
Fremtidige forpligtelser 
1.13. I årsberetningen for regnskabsåret 1985 (6) frem­
hævede Retten især de stadig større uindfriede forplig­
telser, de uundgåelige konsekvenser, som en forøgelse af 
økonomiske byrder, der fremføres fra et regnskabsår til 
det følgende, vil få for Fællesskabernes fremtidige 
budgetter, samt det forhold, at regnskabsopstillingen kun 
giver et ufuldstændigt og uensartet billede af de faktiske 
forhold. Retten udarbejdede i den forbindelse en 
opgørelse over Fællesskabets økonomiske forpligtelser, 
alt efter om de var sikre eller potentielle, og den 
opfordrede Kommissionen til selv at opstille en »liste over 
samtlige af Fællesskaberne gennem årene kumulerede 
økonomiske forpligtelser og forsøge at udarbejde en 
forfaldsplan for betalinger i forhold til forpligtelser«. 
1.14. Retten har nu med tilfredshed konstateret, at 
Kommissionen har bestræbt sig på at give et så retvisende 
billede som muligt af Fællesskabernes finansielle situa­
tion, især i forvaltningsregnskabet for regnskabsåret 
1986, bind V (7) (jf- tabel 1.5). Heraf fremgår det, at de 
forpligtelser ved udgangen af 1986, som skal indfries i de 
kommende år, og som kan betegnes som retligt bindende, 
udgør 14 053,4 mio ECU, hvoraf 11 681,7 mio ECU er 
uindfriede forpligtelser fra tidligere regnskabsår. Hertil 
kommer de — ligeså uundgåelige — udgifter i forbindelse 
med landbrugets overskudslagre og afsætningen af de 
oplagrede varer, som Kommissionen anslår til 6 810,2 
mio ECU. Sammenlagt er der således tale om obliga­
toriske udgifter på 20 863,6 mio ECU. 1.15. I øvrigt har Kommissionen for første gang 
udarbejdet en opgørelse over de såkaldte potentielle 
udgifter, som ansættes til ca. 13 400 mio ECU. I denne 
forbindelse er der bl.a. tale om følgende foranstaltninger, 
som beløber sig til 11 300 mio ECU: 
(a) EUGFL, Udviklingssektionen (femårig budget­
ramme): 3 504 mio ECU, 
(b) integrerede middelhavsprogrammer (særlige budget­
poster): 1 600 mio ECU, 
(c) særlige afgørelser, der træffes på grundlag af ramme­
programmet for teknologiforskning og -udvikling: 
5 396 mio ECU, 
(d) rammeprogram for fiskerisirukturerne (vejledende 
femårig bevillingsramme): 800 mio ECU. 
1.16. Retten skal gøre opmærksom på, at de potentielle 
forpligtelses- og udgiftsbeløb, Kommissionen har anført, 
kan ændre sig betydeligt, både med hensyn til beløbenes 
endelige størrelse og tidspunkterne for, hvornår forplig­
telserne kan kræves indfriet, og udgifterne skal afholdes. 
De af Kommissionen anførte beløb udgør sammenlagt 
ca. 34 000 mio ECU. hvoraf 20 863,6 mio ECU svarer til 
egentlige forpligtelser (jf. pkt. 1.14) og 13 400 mio ECU til 
andre potentielle udgifter (jf. pkt. 1.15). 
1.17. Kommissionens opstilling indeholder flere oplys­
ninger end tidligere, og den giver utvivlsomt budget­
myndighederne et bedre indtryk af, hvilke beløbs­
størrelser, der skal tages i betragtning ved den flerårige 
økonomiske planlægning. Retten skal dog henstille, at 
der ud over Kommissionens opgørelse tages hensyn til 
følgende beløb på i alt omkring 3 500 mio ECU: 
(a) supplerende beløb til afsætning af oplagrede land­
brugsvarer opkøbt ved intervention: 1 691,5 mio 
ECU (jf. pkt. 5.14), 
(b) destillation af vin fra privat oplagring, som ikke kan 
afsættes (artikel 39 og 40 i Rådets forordning (EØF) 
nr. 337/79 af 5. februar 1979 («)): ca. 300 mio ECU (jf. 
pkt. 5.15), 
(c) forpligtelser i forbindelse med kontrakter indgået af 
Kommissionen i tilknytning til foranstaltninger til 
udvidelse af markederne for mælk og mejeriproduk­
ter, der finansieres ved en medansvarsafgift (Rådets 
forordning (EØF) nr. 1079/77 af 17. maj 1977 (9)): 
28,1 mio ECU, 
(d) overslag over udgifterne ved gennemførelsen — over 
8 regnskabsår — af Rådets forordning (EØF) nr. 
1336/86 af 6. maj 1986 (">) om fastsættelse af en 
godtgørelse for definitivt ophør med mælkeproduk­
tion: 905,6 mio ECU, 
12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Tabel 1.5 — Potentielle forpligtelser og udgifter pr. 31. december 1986 
(mio ECU) 
A. Forpligtelser 
(1) »Retligt bindende« forpligtelser 
(a) forpligtelser, der er opført på Fællesskabernes samlede status, og som følger af 
den manglende balance mellem indtægter og udgifter: 
(i) tilbagebetalingspligtige forskud indbetalt af medlemsstaterne i 1984 og 1985 
til delvis dækning åf underskuddene i regnskabsårene 1984 og 1985 
(ii) underskuddet i regnskabsåret 1986 
(b) uindfriede forpligtelser, som er indgået i henhold til opdelte bevillinger, men som 
ikke dækkes af de betalingsbevillinger, der er fremført til regnskabsåret 1987 
(c) retlige forpligtelser, der ikke er opført som regnskabsmæssige forpligtelser i 
Fællesskabets regnskaber: 
(i) udgifter i forbindelse med EUGFL. Garantisektionen, som først afholdes 
senere på grund af manglende disponible bevillinger 
(ii) forpligtelser i forbindelse med visse medlemsstaters anmodning om 
godtgørelse af udgifter i tilknytning til EUGFL, Udviklingssektionen 
(2) Anslåede potentielle udgifter ved afsætning af oplagrede landbrugsvarer, som er 
opkøbt ved intervention i henhold til bestemmelserne for EUGFL, Garantisektionen 
lait 
B. Andre potentielle udgifter 
(1) Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Udviklingssektionen 
(femårig budgetramme) 
(2) Rammeprogram for fiskeristrukturerne (vejledende femårig bevillingsramme) 
(3) Forpligtelser i forbindelse med de af Kommissionen vedtagne programmer for den 
kvotafrie del af EFRU (flerårige programmer) 
(4) Integrerede middelhavsprogrammer (særlige budgetposter) 
(5) Forpligtelser over for medlemsstater og tredjelande i herhold til flerårige 
programmer inden for budgettets afsnit 7 (forskning, energi, etc.) 
(a) vedtagne programafgørelser 
(b) særlige afgørelser, der træffes på grundlag af rammeprogrammet for 
teknologiforskning og -udvikling, som ventes vedtaget inden længe 
(6) Udviklingsbistand i henhold til den første og anden protokol med middelhavslan­
dene 
lait pr. 31.12.1986 
750,9 
819,9 
693,0 
107,9 
1 460,0 
5 396,0 1 570,8 
11 68!,7 
800,9 
3 504,0 
800,0 
539,0 
1 600,0 
6 856,0 
93,0 14 053,4 
6 810,2 
20 863,6 
13 392,0 
(e) forpligtelser over for medlemsstaterne i henhold til 
fællesskabsprogrammer, som Kommissionen har 
vedtaget inden for EFRU: 434,7 mio ECU (jf. pkt. 
9.60), 
(0 forpligtelser i forbindelse med fødevarehjælp i 
tilknytning til gennemførelsen af programmerne for 
1986 og tidligere år: 131,1 mio ECU. især, at der inden for den fælles landbrugspolitik ydes en 
automatisk og næsten ubegrænset prisstøtte, som ligger 
på et særdeles højt niveau, og som fortsat også gælder for 
landbrugere, som producerer overskudsvarer. I denne 
sammenhæng øges budgetunderskuddene, når Fællesska­
bets forsyningssituation på en lang række markeder 
ændres fra et underskud til et overskud (jf- nærmere, pkt. 
5.5-5.21). 
1.18. Retten skal endelig henlede budgetmyndighe­
dernes opmærksomhed på, at landbrugsafgifterne i strid 
med de retningslinjer for landbrugspolitikken, som blev 
vedtaget på det europæiske topmøde i Fontainebleau i 
1984, er steget mere end EF's egne indtægter — hvilket 
også kan blive tilfældet fremover. Dette forhold skyldes 1.19. Under alle omstændigheder vil de fremtidige 
budgetter blive belastet med virkningerne af udsættelsen 
af nedskrivningen af de lagre, der-fandtes ved udgangen af 
1986. Det er allerede afgjort, at meget store smørlagre 
skal afsættes i 1987 og 1988, og salget vil i sig selv og som 
en tidligere påtagen forpligtelse belaste budgetterne i 
regnskabsårene 1989-1992 med i alt 3 200 mio ECU. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 
Samtidig er der endnu ikke truffet mere omfattende 
foranstaltninger med henblik på at absorbere andre 
overskud, herunder især oksekødsoverskuddet. Retten 
skal derfor opfordre budgetmyndigheden til noje at 
oveFveje Kommissionens udtalelse om, at den i det 
foreløbige budgetoverslag for 1988 (•') ikke blot har til 
hensigt at opføre »bevillinger til afsætning af lagrene, men 
også et rammebeløb på 1 000 mio ECU til nedskrivning af 
ikke solgte lagre«, så meget mere som salgsværdien af de 
smørlagre — især saltet eller for gammelt smor -- som 
endnu ikke er afsat, hurtigt nærmer sig nul. 
1.20. En genopretning af Fællesskabernes finansielle 
situation forudsætter således, at der træffes foranstalt­
ninger, som er afpasset efter de fundamentale svagheder, 
der har gjort sig gældende i flere år. I regnskabsåret 1986 
forsøgte Kommissionen at udskyde påbegyndelsen af 
denne genopretning ved i stort omfang at fremføre 
budgetunderskud og udgifter, der rent faktisk var 
opstået, til efterfølgende regnskabsår, udelukkende med 
det formål tilsyneladende at overholde den gældende sats 
på 1,4 % for afregning af EF's egne momsindtægter (jf. 
pkt. 1.5). I februar 1987 forelagde Kommissionen 
budgetmyndigheden en række forslag, som ifølge Kom­
missionen har til formål både at genoprette balancen 
mellem indtægter og udgifter på budgettet og at fastlægge 
en ny prioritering af de store udgiftsområder på 
budgettet ('-). 
Budgetoverslagets nøjagtighed 
1.21. I henhold til reglerne om etårige budgetter bør der 
ikke anmodes om og især ikke godkendes bevillinger, 
medmindre der er stor sandsynlighed for, at bevillingerne 
vil blive udnyttet, således at Fællesskabets budgetmidler 
ikke stilles til rådighed og dermed blokeres uden grund. 
Retten har gentagne gange konstateret en foruroligende 
underudnyttelse af bevillingerne på talrige budgetkonti; 
dette kan rejse tvivl om overslagenes troværdighed, både i 
forbindelse med Kommissionens fremsættelse af det 
foreløbige budgetforslag og budgetmyndighedens ende­
lige fastsættelse af budgettet (jf- pkt. 2.2-2.13). 
1.22. Efter en nærmere gennemgang af de pågældende 
budgetkonti forekommer det nu hensigtsmæssigt at pege 
på følgende hovedårsager til den manglende udnyttelse af 
bevillingerne: 
(a) strukturbestemte forsinkelser på grund af urealistiske 
programmer, langsom gennemførelse eller endog 
langsom forundersøgelse. 
(b) omstændelige og til tider yderst komplicerede proce­
durer og ordninger for, hvorledes modtagerne 
kommer i besiddelse af fællesskabsmidlerne. (c) manglende retsgrundlag. 
(d) uforudsete forhold. 
1.23. Kommissionen kan naturligvis ikke drages til 
ansvar for uforudsete forhold, men dette gælder dog ikke 
de andre årsager, som ikke blot Kommissionen, men også 
budgetmyndigheden bør være opmærksom på, især når 
det viser sig, at den manglende udnyttelse vedrører de 
samme budgetkonti år efter år. 
Afsluttende bemærkning 
1.24. På grundlag af en gennemgang af Fællesskabets 
finansielle stilling og især af gennemførelsen af budgettet 
for regnskabsåret 1986 skal Retten konkludere følgende. 
For det første kan det konstateres, at indførelsen af en 
række bestemmelser vedrørende fællesskabsforanstalt­
ninger og budgetforhold i realiteten har bevirket, at der er 
anvendt forretningsgange, som på væsentlige områder 
ikke er i overensstemmelse med traditionelle principper 
og regler for finansforvaltningen. Disse principper og 
regler er imidlertid opstillet efter lovgivernes udtrykkelige 
onske og finder udtryk i den gældende finansforordning. 
1.25. For det andet må Retten konstatere, at der på 
trods af resultaterne af dens tidligere undersøgelser 
vedrørende udviklingen i de faktiske udgifter og indtæg­
ter samt den strukturbestemte uoverensstemmelse mellem 
disse beløbsstørrelser, i regnskabsåret 1986 ikke blev 
taget skridt til at finde en løsning til afhjælpning af den 
finansielle krise. Fællesskabet har befundet sig i siden 
1983. 
1.26. Retten skal bemærke, at den budgetdisciplin, som 
blev vedtaget i konklusionerne fra det europæiske 
topmøde i Fontainebleau i 1984. ikke har kunnet 
forhindre gentagne finansielle vanskeligheder i forbindel­
se med fællesskabsbudgettet. Disse vanskeligheder skyl­
des ii>.'.T den manglende balance mellem: 
(a) udgifterne, som hovedsagelig stiger på grund af 
beslutninger, der træffes uafhængigt af budgettet, 
f.eks. fastsættelsen af landbrugspriserne for det 
pågældende produktionsår, eller forhold der er 
uafhængige af budgettet, f.eks. valutakursudsving, 
og 
(b) de disponible indtægter (egne indtæger eller supple­
rende finansieringsmidler), hvis stigning er begrænset 
14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
vilkårligt uden hensyntagen til de egentlige finansie­
ringsbehov, som følger af Fællesskabets virksomhed. 
1.27. Da disse problemer er af vedvarende karakter, er 
Retten af den opfattelse, at de må løses ved en generel 
ændring af fællesskabsbestemmelserne om såvel fastlæg­
gelse af de fremtidige finansieringsmidler (samtidig med 
at den økonomiske selvstændighed, der har været 
gældende siden 1970, bevares) som indførelse af en 
bindende procedure til sikring af balance mellem indtægter og udgifter. Denne procedure bør tillige 
omfatte justeringer af indtægter og udgifter på budgettet. 
Få grundlag af de oplysninger, Retten gennem årene har 
tilvejebragt som led i revisionen af budgetgennemførel­
sen, skal det tilføjes, at en såd^u gennemgribende ændring 
af fællesskabsbestemmelserne bør ske samtidig med en 
reform af reglerne for udarbejdelse af budgetoverslag, 
vedtagelse og gennemførelse af budgettet. Denne reform 
bør følges af en tilbagevenden til en nøje overholdelse af 
de grundlæggende budgetprincipper. 
C) 
(:) 
(3) 
(4) 
(5) 
(6) 
(7) EFTL 2i4 af 4.8.1986. 
Dok. KOM(86) 475 endelig udg. 
EFTC 321 af 15.12.1986. pkt. 1.14. 
I henhold til den opdeling, Kommissionen har vedtaget at 
følge mellem »obligatoriske« og »ikke obligatoriske« 
udgifter i forvaltningsregnskabet. 
Rådets forordning (EØF) nr. 801/87 af 16.3.1987. 
EFTL 79 af 21.3.1987, s. 14. 
EFT C 321 af 15.12.1986, pkt. 1.2.-1.6. 
Dok. KOM(37) 191, bilag. (8) EFTL 54 af 5.3.1979, s. 1. 
(9) EFTL 131 af 26.5.1977, s. 6. 
(1°) EFTL 119 af 8.5.1986, s. 21. 
(") Dok. KOM(87) 191, forvaltningsregnskabets bind V,*bilag, 
pkt. 1.13. 
(]2) Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamen­
tet (Dok. KOM(87) 100 endelig udg.) og Kommissionens 
rapport til Rådet og Europa-Parlamentet om finansieringen 
af Fællesskabets budget (Dok. KOM(87) 101 endelig udg.). 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15 
KAPITEL 2 
Budgetgennemførelsen 
2.0. INDHOLD Punkt 
Analyse af gennemførelsen af det almindelige budget for 1986 2.1 — 2.13 
Generelle oplysninger 2.1 
Budgetoverslag og forvaltning af bevillingerne 2.2 — 2.13 
Samlet vurdering af udnyttelsen af bevillingerne 2.2 — 2.4 
Bevillingsoverførsler 2.5 — 2.6 
Fremførte betalingsbevillinger 2.7 — 2.10 
Analyse af den manglende udnyttelse af bevillinger for de enkelte større 
områder 2.11 — 2.12 
Anvendelse af den negative reserve 2.13 
Overholdelse af finansforordningen 2.14 —2.48 
Reglen om bruttoopgørelse 2.15 — 2.21 
Reglen om etårighed 2.22 — 2.27 
Fremgangsmåde ved indgåelse af forpligtelser 2.28 — 2.33 
Finanskontrol 2.34 — 2.37 
Kompetenceregler 2.38 
Bogføringsbilag 2.39 — 2.45 
Forskellige bemærkninger 2.46 — 2.48 
Forvaltning af forpligtelserne 2.49 — 2.70 
Fortolkning af forpligtelsesbegrebet 2.50 — 2.53 
Opfølgning af uindfriede forpligtelser, der er indgået i henhold til opdelte 
bevillinger " 2.54 — 2.58 
Forpligtelsesbevillinger, der er blevet disponible ved bortfald af tidligere års 
forpligtelser " 2.59 — 2.62 
Tilbagesøgning af forskud på grund af ændring eller annullering af 
forpligtelser 2.63 — 2.69 
Anmodninger om for store forskud 2.64 
For sen fastlæggelse af beløb, der skal tilbagesøges 2.65 — 2.67 
Renter af forskud, som skal tilbagesøges 2.68 — 2.69 
Afsluttende bemærkning om forvaltningen af forpligtelserne 2.70 
ANALYSE AF GENNEMFØRELSEN AF 
DET ALMINDELIGE BUDGET FOR 1986 
Generelle oplysninger 
2.1. I henhold til artikel 77 i finansforordningen af 21. 
december 1977 vedrørende De Europæiske Fællesskabers 
almindelige budget (') har Revisionsretten fra Kommis-
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. sionen modtaget De Europæiske Fællesskabers drifts­
regnskab (»forvaltningsregnskabet«), analysen af den 
økonomiske forvaltning og status for regnskabsåret 
1986(2). Tabel 2.1 og 2.2 viser for 1986 henholdsvis 
udviklingen i og udnyttelsen af de disponible bevillinger 
for hovedområderne under EF's virksomhed. Nærmere 
oplysninger om udviklingen i og udnyttelsen af disse 
bevillinger findes i denne beretnings bilag III, §§ 6,7 og 14. 
I tabel2.3 gives der en oversigt over de indgåede indtægter 
i løbet af regnskabsåret, opdelt efter indtægtsart. 
16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
S 
u S] 
1 
5 
1 
"I 
| 
1 •^•C ^sO 
|i|i 
*«£'" 
=511 "i-o SkJ 
f|f|| 
0-2 " 
3|-
l-Si 
i II? "•SiS 
lis s 
* ' 
= |i5 
li^ll 
O-^""" ™ 
S B-
rf^TI 
£** 
1 å 
fT 
?-— 
0 
5 
.o 
3 
" .1 
S s •* 
fN 
o 
CN 
~ 
^ 
o 
CN 
cN 
" 
C 
0 
•i 
u. O D 
UJ r-
w-i 
,, 
3 
"1 
CN* 
r-
rf 
</-> 
3 
3 
3 
JO 
•o 
C 
2 3* 
^ 
•<* 
5 
„. 
p-
•o 
C 
bu °i 
(N 
„, 
O-
O 
"* 
CT-1 
^ 
—" 
o 
o. 
o o. 
c 
oo o 
c 
.o 
(2 o 
vq 
rt 
r-' 
Si 
•o 
c, 
rs 
•t 
c 
m 
2 
m 
"S 
l ^r 
r~" 
CN 
00 
oq 
O 
^ 
^ 
5; 
VO 
l 
c 
c 
"c 
o s 
1 
£! 
^ 
oo 
rn 
oC 
1 
.2 g 
II 
c* 6 ro 
CN 
2 
^ 
CN 
O 
1 
s 
CN 
CN 
00 
^2. JO 
i 
3 
•o 
D | 
i 1 T 
[ 
i 
oo 
. 
1 
•o 
•o 
3 
O r^ 
ve 
$ 
c? 
'f 
in 
V> 
N. 
§ 
S 
J5 
8 
<© 
1 
e 
8 
^f 
c 
i 
H Ja t^. o 
IN00 
rC !C 
r- oo 
Tf Tf 
©CN 
CN 2 
oo m 
£°° 
1 "°. 
i °-
1 00 
lo 
•* s. 
* o il 
•lå 
E.S 
• S c 
Sil E| I 
CN ys c 
•2« 
=-aT3-S 
"^= E o 
Ulf 
•s .s .s ij 
Ia*f > 
•»S 5JU 
1 o.H.2 3*=E 
U1>(2<N 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17 
UJ 
1 
ffl 
'& 
as 1 
I 
åi 
1 1 
åi 
'3,2-
•="£. 
Jl 
"i & 
si = o 
0 
^. 
o 
„. 
o 
e 
&*, ~ 
0 
n 
?! 
Cv 
2 
O 
S 
o 
rv| 
~ 
2 
o 
O 
.23 
O 
•i 
O 
P w «-. 
r~. 
~ 
o 
o 
,,. 
°^ 
°i 
1 
3 
g -O 
T3 
J ~ 
so 
00 
ao 
00 
~ 
<-; 
^r 
^ 
£ •"" 
QN 
«N 
"* 
~ 
W1 
Tf 
" 
r<J 
^ 
>r> 
0 "o 
1 o« 
lo 
•Il É2 S fN 
t 
<© 
t^. 
_ 
<n 
w 
^ 
— 
"o 
o. 
o "1 <r> 
"~ 
,,. 
m 
Os 
~ 
"1 
r-
°i 
oo 
CM 
00 
-a 
C 
'S 
o 
bu o 
w 
t. 
<r> 
O 
"" 
0 
^ 
^ 
00 
o 
i 
00 
C 
1 6 
<2 ti 
(2 I 
00 o 
"* 
m 
^ 
O 
"1 r-
u-> 
°V 
fN 
•~" 
<n 
VO 
¥ 
1 
3 
D _ 
1 
| 
"l 
• 
_ 
1 
m 
o e 
£ 3 
2 £ 
11 
33 u 
s! o^ 
É 
oo 
sf 
s 
t» 
* 
$5 
£ 
t*^ 
3 
o 
$5 
© 
w 
* 
N 
f> 
$5 
S. 
© 
8 
S 
•*£ 
w 
i 
i-, 
(N 
r- o 
Pi00 
^CM 
°V~. 
Tf O 
O fS 
(N — 
^w 
^ U-l 
3^ 
r~ r~v 
gj 
1« 
o *J 
"•o 2 J5 
18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Tabel 2.3 — Indtægter i 1985 og 1986 
(mio ECU) 
Indtægtsart 
Told 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglukoseafgifter 
Momsindtægter 
Finansielle bidrag 
Subtotal 
Regulering af momsindtægter 
for 1985 
1984 
1983 
1982 
1981 
1980 
1979 
Diverse indtægter 
Overskud fra foregående regnskabsår 
Disponible indtægter i alt 
Indtægtsbehov til dækning af udgifterne i 
regnskabsåret 
Udækket indtægtsbehov 
Modtagne forskud i regnskabsåret 
Regnskabsårets saldo 1985 
Faktiske 
indtægter 
(1) 
8 310,1 
1 121,7 
1 057,4 
15 218,9 
260,9 
25 969,0 
62,2 
-26.0 
16,5 
16,7 
12,9 
29,5 
353.6 
26 434,4 
28 109,0 
1 674.6 
1 650.7 
-23,9 1986 
Budgetteret 
(2) 
9 700.5 
t 584,9 
l 113.8 
22 257.2 
211,0 
34 867,4 
p.m. 
p.m. 
p.m. 
p.m. 
p.m. 
p.m. 
p.m. 
257.5 
35 124,9 
35 852,8(>) 
727,9 
727,9 Faktiske 
indtægter 
(3) 
8 172,9 
1 175,5 
1 Hl.5(3) 
22 223,4 
210,1 
32 893,4 
216,6 
92,6 
16,5 
18.9 
-0.4 
9,0 
24.1 
342,7(') 
33 613,4 
35 165,8(2) 
1 552.4 
732.5 
-819,9 Forskel 
(4) = (3)-(2) 
(4) 
-1 527,6 (-15,7°,,) 
-409,4 (-25.8°0) 
-2,3 (-0,2°o) 
-33.8 (-0,2uo) 
-0,9 (-0,4%) 
-1974,0 (-5,7%) 
(') Budgetterede udgifter samt den ikke inddækkede del af tidligere års underskud (678,7 mio ECU). 
(:) Udgifter i regnskabsåret dels efter fradrag af bortfalden saldo af fremførte bevillinger fra det foregående regnskabsår (355,6 mio ECU) og kursgevinster 
(20,5 mio ECU), dels efter medregning af den ikke inddækkede del af tidligere års underskud (678,7 mio ECU). 
(5) Indtægter på 68,3 mio ECU i forbindelse med absorptionsafgiften i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 934/86 er i forvaltningsregnskabet (bind II 
og V) opført under diverse indtægter. I denne tabel er de anført under »Sukker- og isoglukoseafgifter«. 
Budgetoverslag og forvaltning af bevillingerne 1 918,9 mio ECU (1 960,4 mio ECU i 1985), hvoraf 498,2 
mio ECU bortfaldt, og 1 420,7 mio ECU fortsat er 
disponible for 1987. De ikke udnyttede bevillinger til 
forpligtelser omfatter: 
Samlet vurdering af udnyttelsen af bevillingerne (a) 4038 mio ECU tiI dækning af obligatoriske udgif­
ter (3), hvilket svarer til 1,5 % af disse udgifter, 
2.2. De disponible bevillinger til forpligtelser i 1986, 
som ikke var udnyttet pr. 31. december 1986, udgjorde (b) 1 515,1 mio ECU til dækning af ikke-obligatoriske 
udgifter (3), hvilket svarer til 13,0 % af disse udgifter. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 19 
2.3. De disponible bevillinger til betalinger i 1986, som 
ikke var udnvttet pr. 31. december '986, udgjorde 2 074,9 
mio ECU (1 300,6 mio ECU i 19?5), hvoraf 669,7 mio 
ECU bortfaldt, og 1 405,2 mio ECU blev fremfort til 
1987. De ikke udnytted. bevillinger til betalinger 
omfatter: 
(a) bevillinger til betalinger for regnskabsåret 1986 på 
1 715,2 mio ECU, herunder: 
(i) 674,6 mio ECU til dækning af obligatoriske 
udgifter, hvilket svarer til 2.5 °„ af disse udgifter. 
(ii) 1 040,6 mio ECU til dækning af ikke-obli-
gatoriske udgifter, hvilket svarer til 12.2 °0 af 
disse udgifter. 
(b) bevillinger til betalinger på 359,7 mio ECU fremført 
fra 1985 til 1986. herunder: 
(i) 141,7 mio ECU til dækning af obligatoriske 
udgifter, hvilket svarer til 63,1 °0 af de bevillinger, 
der er fremfort til dette formål. 
(ii) 218.0 mio ECU til dækning af ikke-obligatoriske 
udgifter, hvilket svarer til 25,2 °„ af de bevillinger, 
der er fremfort til dette formål. 
2.4. Det skal ligeledes fremhæves, at for mange af de 
bevillinger, der blev opfort som følge af Europa-
Parlamentets ændringer (bevillinger til forpligtelser på 
312,1 mio ECU på 77 budgetposter og bevillinger til 
betalinger på 103,9 mio ECU på 66 budgetposter) 
oversteg det beviliingsbeløb, der henstod uudnyttet ved 
årets udgang, det beløb ændringen vedrørte. Som det 
fremgår af tabel 2.4, er der tale om bevillinger til 
forpligtelser på 217,7 mio ECU i forbindelse med 19 
budgetposter og bevillinger til betalinger på 34,1 mio 
ECU i forbindelse med 13 budgetposter. 
Bevillingsoverførsler 
2.5. Størrelsen af de bevillingsoverførsler, Kommissio­
nen har gennemført i 1986, har vakt Rettens opmærksom­
hed, idet dette forhold viser, at budgetoverslaget har 
været baseret på alt for usikre skøn: 
(a) bevillinger til forpligtelser på 2 000 mio ECU, heraf 
I 740 mio ECU til EUGFL, Garantisektionen, blev 
overført mellem kapitler. 
(b) bevillinger til betalinger på 1 860 mio ECU, heraf 
! 740 mio ECU til EUGFL, Garantisektionen, blev 
overført mellem kapitler, (c) desuden blev mere end 2 000 mio ECU overført inden 
for kapitler. 
2.6. Hvad angår bevillingerne til forpligtelser, måtte der 
i 1986 fremskaffes et beløb på 150,0 mio ECU i form af 
overførsler til dækning af den »negative reserve«, som var 
opført under bevillingerne i budgettets kapitel 100(jf. pkt. 
2.13). Tabel 2.5 viser de budgetposter, hvor forplig­
telsesbevillingerne blev reduceret på denne måde i 1986. 
Fremførte betalingsbevillinger 
2.7. I finansforordningens artikel 1, stk. 3, bestemmes 
det, at »betalingsbevillingerne dækker — op til det beløb, 
der er opført på budgettet — de udgifter, der følger af 
opfyldelsen af de i løbet af regnskabsåret og/eller tidligere 
regnskabsår indgåede forpligtelser«. 
2.8. I årsberetningen for regnskabsåret 1985 (4) kritise­
rede Retten, at betalingsbevillinger, som var fremført fra 
1984, blev anvendt i strid med bestemmelserne i 
finansforordningens artikel 1, stk. 3, til indfrielse af nye 
forpligtelser, der var indgået i 1985. Rådet har under 
dechargeproceduren tilsluttet sig Rettens synspunkt. 
2.9. Tabel 2.6 viser udnyttelsen i henholdsvis 1985 og 
1986 af de betalingsbevillinger, der er fremført fra det 
foregående regnskabsår. Som det fremgår af tabellen, 
blev der i 1986 kun benyttet et beløb på 65,4 mio ECU til 
betalinger i henhold til forpligtelser, der var indgået i. 
regnskabsårets løb, mod 222,1 mio ECU i 1985. En 
nærmere undersøgelse, som er foretaget af Retten, viste, 
at udnyttelsen af bevillingerne for regnskabsåret fremfor 
bevillinger fremført fra 1985, i 1986 medførte et yderligere 
bortfald af fremførte betalingsbevillinger på 93,7 mio 
ECU. Da dette beløb (som indgår i de 210,9 mio ECU 
under bortfaldne bevillinger i tabel2.6) allerede var blevet 
udgiftsført for regnskabsåret 1985, resulterede det senere 
bortfald af bevillingerne i en indtægt for regnskabsåret 
1986, og bortfaldet reducerede således underskuddet på 
regnskabet for 1986. 
2.10. Af de betalingsbevillinger på 945,9 mio ECU, som 
blev fremført pr. 31. december 1986, svarer kun 776,3 mio 
ECU til uindfriede forpligtelser. Hvis differencen mellem 
de to beløb (169,6 mio ECU) var bortfaldet, således som 
det skulle være sket i henhold til finansforordningen, ville 
underskuddet på regnskabet for regnskabsåret 1986 være 
blevet reduceret tilsvarende. 
20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Tabel 2.4 — Bevillinger, der er opfort som folge af Parlamentets ændringer, og som overhovedet ikke er benyttet 
Sektor 
Fisken 
Regional- og 
transportpolitik 
Socialpolitik 
Forskning, 
energi, eic 
Udviklings­
samarbejde Bud-
gei-
4400 
4401 
4403 
450 
5412 
5420 
55! 
581 
584J 
5X42 
6000 
6010 
6611 
6613 
6616 
6706 
671 
7021 
7358 
7720 
7760 
930 
9340 
936 
951 
958 Tekst 
Forskningsprogrammer inden for akvakultur og huvkultur 
Forskningsprogrammer for fiskerimetoder 
Forskningsprogrammer om fiskeressourcer 
Tilpasning af kapaciteten inden for fiskerisektoren 
Nye integrerede aktioner 
Opfoielse og indretning al samt udstyr til erhvervsuddannelses-
Integrerede middelhavsprogrammer supplerende tildeling 
Finansiel slotte til transportinfrastrukturprojekter i Fællesska­
bet 
Finansiel stotte til transalpinske transportinfrastrukturprojek­
ter for at lette transittrafikken gennem Østrig 
Finansiel stotte til transalpinske transportinfrastrukturprojek­
ter for at lette transittrafikken gennem Jugoslavien 
Ugunstigt stillede regioner 
Ugunstigt stillede regioner 
Beskyttelse at naturværdier i visse udsatte områder af betydning 
for Fællesskabet 
Beskæftigelsesfremmende foranstaltninger på miljoområdet 
Hasteaktioner for at redde truede arter og til bekæmpelse af 
forurening efter ulykkestilfælde 
Finansiering af restaurerings- og konserveringsarbejder på 
Parthenon-templct Athens Akropolis 
Fremme af kulturelle aktiviteter 
Aktioner inden for sektoren vedrorende flydendegorelse og 
forgasning af fast brændsel 
Råstoffer: forskning og udvikling på råstofområdet 
Rentetilskud til nye beskæftigelsesfremmende investeringer 
Fremme af Fællesskabets eksport til Japan 
Finansielt og fagligt samarbejde med udviklingslande i 
Latinamerika ag Asien 
Udsendelse af eksperter, efteruddannelse, stipendier samt slotte 
til lokale uddannelsesinstitutioner til fordel for udviklingslande 
• Latinamerika og Asien 
Bistand til flygtninge med henblik på disses selvforsyning 
Deltagelse i finansieringen af de ikke-statslige organisationers 
indkøb af fødevarer 
Særligt program til bekæmpelse af sulten i verden 
lait Bevillinger opført som folge 
af Parlamentets ændringer 
forpligtelser 
1.30 000 
120 000 
180 000 
7 000 000 
1 300 000 
1 800 000 
10 000 000 
35 000 000 
4 000 000 
4 000 000 
77 287 500 
20 554 500 
100 000 
160 000 
9 000 000 
20 50OO0OC) 
10 000 000 
600 000 
16 000 000 
217 732 000 betalinger 
2 000 000 
1 300 000 
1 800 000 
400 000 
100 000 
600 000 
100 000 
160 000 
4 000 000 
20 000 000C) 
400 000 
250 000 
3 000 000 
34 110 000 
t '• i Oprindelig opfon under kapitel 100 og derefter overfon til den pågældende hudgelposl i begyndelsen af december 1986. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21 
Tabel 2.5 — Overførsler til dækning af den negative reserve (') af forpligtelsesbevillinger i 1986 
(ECU) 
Kapitel 
Artikel 
440 
510 
542 
*51 
581 
584 
930 
958 
100(7331) Tekst 
Fælles fiskeriforskningsprogrammcr 
Den Europæiske Fond for Regionaludvikling særlige 
EF-foranstaltntnger 
Særlig finansiel stolte på det sociale område til fordel 
frr Grækenland 
Integrerede middelhavsprogrammer supplerende 
tildeling 
Finansiel støtte tii transportinfrastrukturprojekter i 
Fællesskabet 
Finansiel støtte til transalpinske transportinfrastruk­
turprojekter for at lette transittrafikken gennem Østrig 
og Jugoslavien 
Finansielt og fagligt samarhejde med udviklingslande i 
Latinamerika og Asien 
Særligt program til bekæmpelse af sulten i verden 
Formålsbestemte reserver 
1 alt Overforsier 
Intet 
retsgrundlag i 
1986 
1 080 000 
27 000 000 
3 000 000 
16 000 000 
7 500 000 
54 580 000 Gennemførelsesvanskelig-
heder som bevirker, at 
der allerede kan 
forventes overskydende 
forpligtelsesbevillinger 
30 000 000 
5 420 000 
30 000 000 
30 000 000 
95 420 000 
150 000 000 
C) Kilde Forvaltningsregnskabets bind I dok KOM<87) 186. sektion III. s. 66 
Analyse af den manglende udnyttelse af bevillinger for 
de enkelte større områder 
2.11. Blandt de seks udgiftsområder, som i praksis 
udgør samtlige budgettets aktionsbevillinger, og hvor 
udnyttelsesgraden for forpligtelses- og betalingsbevilling­
erne generelt har ligget under 90 %, har Retten opstillet en 
oversigt (jf. tabel 2.7) over de budgetposter, hvorpå der 
for 1986 oprindelig var afsat bevillinger på over 5 mio 
ECU, og hvor udnyttelsesgraden har ligget under 75 %. 
Rettens oversigt viser, i hvilket omfang de pågældende 
budgetposter i givet fald blev ændret af Parlamentet. 
Retten skal især fremsætte følgende bemærkninger: 
(a) For 33 budgetposter, hvorpå der var opført bevil­
linger til forpligtelser på over 5 mio ECU, lå 
udnyttelsesgraden under 75 %. Disse poster udgør et 
samlet beløb på 2 124,7 mio ECU, hvoraf 1 293,3 mio 
ECU ikke blev udnyttet som oprindelig påtænkt. Tabel 2.6 — Udnyttelsen i 1985 og 1986 af fremførte betalings­
bevillinger fra det foregående regnskabsår 
(mio ECU) 
Udnyttelsen af bevillingerne 
(1) Bevillinger fremført fra det 
foregående regnskabsår 
(2) Overførsler til bevillinger for 
regnskabsåret 
(3) Endelige bevillinger ((l) + (2)) 
(4) Betalinger 
heraf: 
til dækning af uindfriede for­
pligtelser ved udgangen af det 
foregående regnskabsår 
— til dækning af forpligtelser i 
regnskabsåret 
(5) Bevillinger fremført til det følgen­
de regnskabsår 
(6) Bortfaldne bevillinger 
«3)-(4)-(5)) 1985 
687,7 
-1,0 
686,7 
581,0 
358,9 
222,1 
4,4 
101,3 1986 
749,8 
749,8 
534,9 
469,5 
65,4 
4,0 
210,9(]) 
(') Herunder bortfaldne bevillinger på 93,7 mio ECU, der var fremført 
fra 1985, idet Kommissionen først og fremmest benyttede bevillinger 
for regnskabsåret 1986. 
22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Tabel 2.7 — Budgetposter med bevillinger på over 5 mio ECU, hvor udnyttelsesgraden for de bevillinger til betalinger (BTB) og/eller til 
forpligtelser (BTF), som oprindelig var opført for regnskabsåret 1986 (oprindelige bevillinger og henstående eller fremførte bevillinger fra 
1985), ligger under 75 % 
Sektor 
Landbrugs­
strukturer 
Fisken 
Regional-
og trans­
portpolitik 
politik 
(4! 
<4> Bud-
get-
3221 
<24() 
3261 
32« 
331) 
3430 
3«7 
ilOB) 
ilOB) 
(IOB) 
IlOB) 
ilOBi 
(lUBi 
451 
510 
5420 
5421 
551 
IlOB) 
631 
HOB) 
641 
(IOB) 
6430 
(IOB> 
6460 
650 
(IOB) 
651 
(IOB) Tekst 
El GFL. 1 dviklmgsseklionen projekter til forbedring af de i 
artikel 13 i forordn nr 17 64 EGF omhandlede landbrugsstrukturer 
EUGFL. Udviklingssektionen ko.iektive vandingsarbejder i 
Mez/ogiorno 
EUGFL. Udviklingssektionen tilpasning og modernisering af 
produktionsstrukturen for okse-, lire- og gedekod i Italien 
EL'GFL. Udviklingssektionen afvandings- og dræningsai wjder i 
EUGFL. Udviklingssektionen program for fremskyndet udvikling 
i ugunstigt stillede regioner i Nordirland 
EL'GFL. Udviklingssektionen fremskyndelse if udviklingen af 
landbruget i visse områder i Grækenland 
EUGFL. Udviklingssektionen igangsættelse af et kunstvandings-
program i Grækenland 
EUGFL. Udviklingssektionen særligt program for udvikling af del 
portugisiske landbrug 
EUGFL. Udviklingssektionen forbedring af citrusfrugtsektorcn 
EF-kontrol med gennemførelsen af landbrugsbestemmelserne 
Landbrugsundersogelser i Italien 
Ekstraordinær hasteforanstaltning for husdyropdræt i Italien 
Slagtning af svin og forarbejdning af svinekød i Det Forenede 
Kongenge 
Tilbagetagelse og prolongationspræmier i forbindelse med fiskcriva-
Udgifter i forbindelse med fisken i middelhavsfarvandc. som ligger 
uden for Fællesskabets jurisdiktion 
Udgifter i forbindelse med aftaler om fiskerirettigheder 
Tilpasning af kapaeiteten inden for fiskerisektoren 
Omlægning af kapaciteten inden for fiskerisektoren 
Den Europæiske Fond for Regionaludvikling — særlige EF-
foranstaltninger 
Opførelse og indretning af samt udstyr til erhvervsuddannclscscentre 
Opforelse og indretning af samt udstyr til lægecentre for sundheds­
mæssig, faglig og social revalidering af mentalt handicappede 
Middelhavsprogrammer — forberedelse af integrerede programmer 
Integrerede middelhavsprogrammer — supplerende tildeling 
Finansiel støtte til transportinfrastrukturprojekter i Fællesskabet 
Finansiering af de foranstaltninger, for hvilke der er indgået 
forpligtelse før regnskabsåret 1984 — tidligere kapitel 60 
Finansiering af de foranstaltninger, for hvilke der er indgået 
forpligtelse for regnskabsåret 1984 — tidligere kapitel 61 
Den Europæiske Socialfond særlige foranstaltninger 
Gennemførelse af uddannelsesprogrammet 
Erhvervsforberedelse af unge 
Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene 
Opgaver pålagt institutionen til fremme af udvekslingen af unge 
arbejdstagere 
Særuge EF-foranstaltninger vedrørende bekæmpelse af fattigdom 
Bidrag til Det Europæiske Kui- og Stålfællcsskab til sociale 
foranstaltninger, der træffes beslutning om i forbindelse med 
strukturomlægningen af jern- og stålindustrien 
Strukturomlægning af Fællesskabets kulindustri Bevil-
type 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF Oprindelige 
bevillinger (:> 
12 071 599 
26 536 778 
9 781 108 
9 761 108 
7 804 284 
7 803 963 
5 728 204 
5 827 652 
39 621 562 
40 276 298 
5 115 932 
620 000 
20 500 000(5) 
33 00O000(5) 
8 654 194 
9 961 304 
12 409 208 
9 000 000 
8 514 200 
3 614 200 
19 250 368 
19 250 368 
5 500 000 
359 974 
39 000 000 
39 000 000 
II 000 000(5) 
11 000 000(5) 
29 149 550(5) 
29 000 000(5) 
38 000 000 
57 000 000 
8 196 100 
11 196 100 
91 000 000 
210 000 000 
21 300 000 
19 067 268 
19 762 789 
15 880 336 
23 266 162 
33 235 357 
118 000 000 
360 000 000 
58 000 000 
155 000 000 
263 110 279 
254 039 488 
51 578 252 
117 941 104 
8 214 399 
6 051 125 
11 253 433 
7 920 000 
6 402 000 
5 200 000 
5 121 575 
4 500 000 
7 442 000 
8 014 871 
62 500 000 
62 500 000 
60 000 000 
60 000 000 heraf bevil­
linger efter 
Parlamentets 
ændringer 
614 200 
614 200 
2 000 000 
7 000 000 
1 800 000 
1 800 000 
10 000 000 
35 000 000 
920 000 
920 000 
1 200 000 
1 200 000 Bevillinger­
nes udnyttel­
sesgrad 
56 
29 
0,0 
0.0 
31 
31 
19 
19 
49 
48 
35 
0.0 
0.0 
0,0 
0,0 
0,0 
38 
98 
58 
100 
0,0 
0,0 
2 
100 
37 
37 
0,0 
0,0 
31 
100 
37 
14 
3 
8 
98 
68 
27 
31 
18 
80 
42 
71 
6 
4 
76 
58 
69 
55 
64 
79 
62 
97 
41 
95 
73 
100 
65 
99 
71 
93 
0,0 
0,0 
0,0 
0,0 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 
Sektor 
forskning, 
energi, elc 
<4> 
Udviklings­
samarbejde 
C) Bud-
gel-
7021 
7030 
7031 
7301 
7328 
7331 
7350 
7352 
7356 
7382 
7389 
7390 
7503 
7521 
7703 
7710 
7713 
(IOB) 
7717 
7720 
7739 
(IOB) 
9202 
9211 
923 
925 
(IOB) 
930 
931 
(IOB) 
953 
958 
96(3) Tekst 
Aktioner inden for sektoren vedrorende flydendegørelse og forgas­
ning af last brændsel 
Aktioner på området erstatning af kulbrinter 
Aktioner vedrorende nye og vedvarende energikilder 
Tværgående aktioner stimulering af del europæiske videnskabelige 
og tekniske samarbejde 
Miljø: sektorprogram miljø 
Forskning til fordel for udviklingslandene: udbygning af udviklings­
landenes egen forskningskapacitet 
Industriel teknologi: anvendt metrologi og referenccmatcrialcr 
Industriel teknologi: teknologisk grundforskning og anvendelse af 
nye teknologier 
Bioteknologi bioteknologi 
Rastoffer: forskning og udvikling på råstofområdet 
Ydelser for tredjemands regning 
Drift af HFR-reakloren 
Afslutning af fællcsprogrammcrne 1980-1983 
Fællesskabsaktioner på området specialiseret information 
Fremme af infrastruktur til stolte for innovation og overførsel af 
teknologier 
Tværinstitutionelle informationssystemer (INSIS) 
Fællesskabsaktion i forbindelse med udvikling af mikroelektronisk 
teknologi 
Handlingsplan for informationsteknologier 
Standardisering- Informationsteknologi 
Rentetilskud til nye beskæftigelsesfremmende investeringer 
Kontrol med anvendelsen af visse foranstalningcr i jern- og 
stålscktoren 
Supplerende fødevarehjælp i form af korn 
Fødevarehjælp i form af butteroil 
Fødevarehjælp i form af vegetabilsk olie/olivenolie 
Transportudgifter i forbindelse med fødevarehjælp 
Finansielt og fagligt samarbejde med udviklingslande i Latinamerika 
og Asien 
Fremme af latinamerikanske og asiatiske udviklingslandes handels­
forbindelser 
Bistand til katastroferamte befolkninger i udviklingslande og 
tredjelande 
Program med positive foranstaltninger vedrørende Sydafrika 
Særligt program til bekæmpelse af sulten i verden 
Samarbejde med middelhavslande Bcvil-
type 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF Oprindelige 
bevillinger 
C-) 
6 359 248 
28 237 118 
12 423 880 
18 278 551 
16 619 106 
45 759 639 
13 554 910 
19 039 970 
11 980 877(5) 
27 681 173(5) 
1 000 000(5) 
17 500 000(5) 
7 183 753 
7 212 898 
16 033 385 
60 061 762 
10 489 831 
31 182 438 
14 579 326(5) 
26 868 156(5) 
6 331 082 
6 312 582 
15 304 962 
18 328 249 
13 473 830 
1 541 339 
5 627 500 
6 813 003 
5 684 735(5) 
5 947 961(5) 
5 328 052 
6 523 754 
7 711 661 
816 301 
6 467 360 
4 000 000 
3 750 000 
5 360 000 
4 000 000 
10 000 000 
18 000 000(5) 
18 000 000(5) 
73 000 000 
78 000 000 
75 300 000 
83 000 000 
9 194 310 
10 000 000 
119 275 637 
102 200 000 
190 931 455(5) 
486 072 242 
6 935 332 
9 393 357 
32 473 372 
18 500 000 
5 000 000 
10 000 000 
30 000 000 
44 951 602 
394 844 794(5) 
185 049 680(5) heraf bevil­
linger cflcr 
Parlamentets 
ændringer 
9 000 000 
9 620 000 
1 000 000 
7 500 000 
1 500 000 
20 500 000 
1 000 000 
1 000 000 
4 000 000 
10 000 000 
30 000 000 
24 600 000 
20 000 000 
16 000 000 Bevillinger­
nes udnyttel­
sesgrad 
100 
69 
72 
73 
92 
67 
99 
94 
15 
0,0 
0,0 
53 
100 
44 
99 
74 
96 
82 
13 
51 
63 
91 
73 
38 
1 
72 
80 
51 
84 
63 
85 
53 
69 
73 
100 
33 
71 
0,0 
0,0 
5 
71 
18 
40 
61 
95 
65 
100 
57 
100 
90 
55 
60 
76 
52 
30 
67 
66 
47 
0,0 
27 
73 
(') IOB = ikke-opdelte bevillinger. 
(2) Budgettets oprindelige bevillinger plus bevillinger under kapitel 100 og fremførte/henstående bevillinger pr. 31 december 1985. 
(3) I dette kapitel svarer 17 af de 25 konti/artikler til de kriterier, der er anvendt i denne tabel. 
(4) Budgetkonti, hvis gennemførelse i henhold til Kommissionen er forsinket på grund af, at der ikke eksistereret retsgrundlag. Jf. forvaltningsregnskabets 
bind VII, bilag 4 — dok. COM(87) 186. 
(5) Herunder bevillingerne under kapitel 100. 
24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
(b) For 55 budgetposter, hvorpå der var opført bevil­
linger til betalinger på over 5 mio ECU, lå udnyttel­
sesgraden under 75 %. Disse poster udgør et samlet 
beløb på 2 109,8 mio ECU, hvoraf 1 265,8 mio ECU 
heller ikke blev udnyttet som oprindelig påtænkt. 
2.12. Driftsregnskabets bind I (»Analyse af den økono­
miske forvaltning«) indeholder i flere tilfælde en redegø­
relse for den manglende udnyttelse. Særligt i bind I, bilag 
4. anføres de tilfælde af manglende udnyttelse, som i 
henhold til Kommissionen skyldes, at der ikke har 
eksisteret et retsgrundlag. 
Anvendelse af den negative reserve 
2.13. På baggrund af, at samtlige fællesskabsmidler ville 
blive opbrugt, at den maksimale forhøjelsessats for 
udgifterne ville blive overskredet, og at Parlamentets 
aktionsmargen ville blive begrænset, indførte budget­
myndigheden i 1986 under kapitel 100 en »negativ 
reserve«, idet den konstaterede, at der i årenes løb har 
været talrige bevillinger, der »kke er blevet udnyttet i løbet 
af regnskabsåret. Herved reduceres de samlede, godkend­
te udgiftsbevillinger. I årets løb er denne negative reserve 
blevet udlignet ved hjælp af overførsler fra budgetposter, 
som i løbet af regnskabsåret har vist sig ikke at skulle 
udnyttes fuldt ud. I 1986 omfattede den negative reserve 
udelukkende forpligtelsesbevillinger og udgjorde 150 mio 
ECU. For 1987 omfatter den ligeledes betalingsbevil­
linger (betalingsbevillinger på 88,9 mio ECU og forplig­
telsesbevillinger på 181,1 mio ECU). Med denne budget­
tekniske foranstaltning spekuleres der i praksis i, at nogle 
bevillinger ikke udnyttes fuldt ud. 
OVERHOLDELSE AF 
FINANSFORORDNINGEN 
2.14. I de følgende punkter gives der en nærmere 
beskrivelse af de væsentligste af de overtrædelser af 
finansforordningen. Retten konstaterede i 1986; opreg­
ningen omfatter ikke nødvendigvis samtlige overtrædel­
ser. 
Reglen om bruttoopgørelse 
2.15. I finansforordningens artikel 3, stk. 1, bestemmes 
det, i klar overensstemmelse med principperne i EØF-
Traktatens artikel 199, at alle indtægter og udgifter 
opføres med deres fulde beløb i budgettet og regnskaber-. ne uden modregning. Overholdelsen af dette princip er en 
forudsætning for et gennemskueligt budget og regnskab 
og således for den gennemgang, som foretages af Retten 
og af budget- og dechargemyndigheden. Finansforord­
ningen indeholder en række undtagelser fra dette princip, 
men de er strengt afgrænsede og af relativt begrænset 
finansiel betydning. I de senere år er der imidlertid blevet 
indført talrige undtagelser. Alle disse undtagelserer i strid 
med reglen om bruttoopgørelse og vedrører ofte ret 
betydelige beløb. 
2.16. Inden for EUGFL, Garantisektionen, har den 
fortsatte opførelse af forskellige indtægter fra den fælles 
landbrugspolitik som »negative udgifter« medført, at det 
samlede beløb for de foranstaltninger, EUGFL, Garanti­
sektionen, har finansieret i 1986, er anført mindst 1 305,7 
mio ECU for lavt. Dette beløb skal lægges til de samlede 
udgifter og indtægter i regnskabsåret for at få et præcist 
indtryk af den samlede gennemførelse af budgettet for 
1986 (jf. pkt. 1.12 og tabel 1.4). 
2.17. For de kapitler under EUGFL, Garantisektionen, 
som både omfatter egentlige udgifter og negative udgifter 
(indtægter), opnår Kommissionen ved hjælp af bevillings­
overførsler (som den egenhændigt kan træffe afgørelse 
om, når der er tale om overførsler inden for kapitler) at 
forøge bruttoudgifterne med et beløb, som højst kan 
svare til stigningen i de negative udgifter (indtægter). I 
1986 var bruttoudgifterne under kapitel 28 »Monetære 
udligningsbeløb« således 140 mio ECU større end de 
oprindeligt godkendte udgifter (jf. pkt. 5.25(b)). Retten 
må konstatere, at denne fremgangsmåde, som er forbun­
det med opførelsen af negative udgifter på budgettet, ikke 
er i overensstemmelse med forpligtelsen til at indhente 
budgetmyndighedernes godkendelse, inden bruttoudgif­
terne under et kapitel forøges. 
2.18. Revisionen af regnskaberne for regnskabsåret 
1986 har desuden vist, at andre budgettekniske foran­
staltninger har gjort det muligt tilsyneladende at reducere 
omfanget af indtægterne og udgifterne og at få budgettet 
for 1986 og budgetgennemførelsen til at fremtræde 
således, at begrænsningerne i henhold til den budget­
disciplin, Fællesskabet forsøger at overholde, ikke 
overskrides. Det foregående regnskabsårs resultat frem­
træder således som et overskud på 49,2 mio ECU, der er 
indtægtsført som sådant under artikel 300, selv om dette 
beløb i virkeligheden består af tre forskellige elementer: 
(a) ikke-tilbagebetalingspligtige forskud, som medlems­
staterne havde forpligtet sig til at betale i 1985, men 
som først blev overført i 1986, svarende til en indtægt 
på 727,9 mio ECU, 
(b) en ikke-inddækket del af 1984-underskuddet (dvs. en 
udgift), der urigtigt blev fremført til 1986, svarende til 
654,8 mio ECU, 
(c) og det egentlige resultat (dvs. en udgift) for regn­
skabsåret 1985 svarende til et underskud på 23,9 mio 
ECU. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 
Dersom disse beløb var blevet konteret enkeltvis uden 
indbyrdes modregning, ville de samlede indtægter og 
udgifter i regnskabsåret 1986 have været 678,8 mio ECU 
større. 
2.19. Den Europæiske Investeringsbank (EIB), som for 
Kommissionens regning forvalter udlån af budgetmidler i 
tilknytning til middelhavsprotokolleme, beregner sig hos 
låntagerne en rente, som indbetales på konti i Kommis­
sionens navn. For denne tjenesteydelse modtager EIB en 
forvaltningsprovision, som debiteres de samme konti. 
Selv om Kommissionen har mulighed for at kontere disse 
indtægter og udgifter særskilt, regnskabsføres kun 
saldoen. Denne fremgangsmåde er i strid med bestemmel­
serne og bevirker, at den provision, som betales til EIB, og 
som anslås til adskillige mio ECU, ikke fremgår klart af 
regnskaberne. Som i de foregående tilfælde medfører 
denne fremgangsmåde, at både indtægterne og udgifterne 
i regnskabsåret reduceres med et tilsvarende beløb. 
2.20. For at kunne finansiere stigende posttakster uden 
at skulle anmode om tilsvarende supplerende bevillinger, 
har Publikationskontoret — ud over det beløb (på 
440 000 ECU), som er nævnt i anmærkningerne til 
budgettet — genanvendt en del af indtægterne (ca. 0,6 mio 
ECU) fra salget af De Europæiske Fællesskabers 
Tidende. 
2.21. Kommissionen har ved at udskyde overførslen af 
indtægterne fra salg af publikationer fra Publikations-
kontorets konto til Kommissionens egen konto givet 
mulighed for i yderligere et år at genanvende et beløb på 
494 000 ECU. 
Reglen om etårighed 
2.22. Princippet om etårige budgetter har hjemmel i 
EØF-Traktatens artikel 199 og fremgår af finansforord­
ningens artikel 1. Retten har konstateret adskillige 
tilfælde, hvor dette princip ikke er overholdt. 
2.23. Udgifter på 693,0 mio ECU, som opstod og 
forfaldt til betaling i 1986 i forbindelse med EUGFL, 
Garantisektionen, blev udskudt til 1987, hvilket medførte 
en tilsyneladende reduktion af udgifterne og dermed af 
underskuddet i regnskabsåret 1986. 
2.24. Som allerede omtalt benytter Kommissionen 
fortsat fremførte betalingsbevillinger til dækning af forpligtelser indgået i løbet af regnskabsåret, hvilket er i 
strid med bestemmelserne i finansforordningens artikel 1, 
stk. 3. 
2.25. En række ydelser i forbindelse med overvågning af 
Parlamentets bygninger blev præsteret i 1985 (af Retten 
opgjort til 122 971 ECU), uden at de nødvendige 
bevillinger var disponible. Udgifterne blev afholdt over 
bevillingerne for regnskabsåret 1986. Det samme gælder 
udgifter på 37 400 ECU i forbindelse med deltagelse i 
møder og seminarer i 1985. Desuden blev bevillinger på 
konto 2710 »Generelle offentliggørelser« automatisk 
fremført til regnskabsåret 1986 og anvendt til reproduk­
tion af dokumenter (146 619 ECU) på grundlag af ordrer 
indgivet efter den 15. december 1985 og især i 1986. 
2.26. En række af Kommissionens betalinger (995 143 
ECU) vedrører ikke det regnskabsår, hvorunder de er 
bogført: 
(a) nogle ydelser og leveringer i 1985 blev afholdt over 
bevillinger for regnskabsåret 1986 (710 569 ECU), 
(b) nogle løbende ydelser i 1986 blev afholdt over 
bevillinger for regnskabsåret 1985 (17 076 ECU), 
(c) nogle udgifter blev afholdt i december 1985, men 
bogført over bevillinger for 1986 (245 148 ECU), 
(d) nogle ydelser, som blev præsteret i 1987, blev afholdt 
over bevillinger for regnskabsåret 1985 (22 350 
ECU). 
2.27. Revisionsrettens regnskaber pr. 31. december 
1986 giver anledning til følgende bemærkninger: 
(a) et beløb på 17 949 ECU, som udgjorde lønninger for 
december 1986 til nyansatte, blev ikke afholdt over 
bevillingerne på budgettet for 1986, men over 
bevillingerne for 1987, 
(b) et forskudsbeløb på 5 315 ECU til dækning af 
udgifter i forbindelse med tjenesterejser blev afholdt 
over bevillingerne for regnskabsåret 1986 og ikke 
over bevillingerne for regnskabsåret 1987; dette beløb 
opvejes dog delvis af tre tilfælde, hvor tilsvarende 
udgifter blev ansat for lavt i 1986 og først blev afholdt 
over budgettet for 1987. 
26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Fremgangsmåde ved indgåelse af forpligtelser 
2.28. Der konstateres til stadighed betydelige forsinkel­
ser — på indtil fem måneder ud over den ifølge 
finansforordningens gældende frist på højst to måneder 
~- inden Kommissionen indgår enkeltforpligtelser for 
foranstaltninger under EUGFL, Garantisektionen (jf. 
pkt. 5.25(e)). 
2.29. I forbindelse med visse udgifter til trykning af 
Parlamentets mødereferater (195 557 ECU), blev forplig­
telserne først indgået af de anvisningsberettigede og 
påtegnet af finansinspektøren, efter at udgifterne var 
blevet afholdt. Desuden blev der indgået nogle forplig­
telser (106 705 ECU) i forbindelse med køb af udstyr, som 
skulle finansieres over bevillingerne for 1986, inden 
budgettet var endelig vedtaget, selv om en sådan 
fremgangsmåde kun kan benyttes i forbindelse med 
løbende udgifter. 
2.30. I Rådet blev arbejder i forbindelse med indretning 
af en bygning udført i januar 1986 og betalt i marts 1986 
(199 477 ECU). Forpligtelsen blev dog først indgået i 
marts 1986 efter modtagelsen af leverandørens faktura. 
2.31. I Kommissionen blev forpligtelser i forbindelse 
med udgifter på 216 437 ECU først indgået og påtegning 
først givet efter modtagelsen af fakturaerne og arbejdets 
udførelse eller leveringen. 
2.32. I Det Økonomiske og Sociale Udvalg oversteg 
betalingerne forpligtelserne (i alt 5,7 mio ECU) i 
forbindelse med mindst 13 budgetposter; nogle udgifter 
(leje, tolkning, udgifter til rejser og ophold for Udvalgets 
medlemmer, etc.) blev afholdt uden forudgående forplig­
telse. Retten påtalte allerede denne fremgangsmåde i 
årsberetningen for regnskabsåret 1984 (5). 
2.33. I Det Økonomiske og Sociale Udvalgs budget­
regnskab opføres der desuden udelukkende betalinger, 
idet tilsynet med forpligtelserne varetages af finansin-
spektorens uenestegrene. Regnskabsbilagene er derfor 
både ufuldstændige og upræcise, idet ordningen ikke 
skaber sikkerhed for rigtigheden af registreringen af 
forpligtelserne og betalingerne. 
Finanskontrol 
2.34. En undersøgelse af den fremgangsmåde, der 
benyttes i forbindelse med betalinger, har vist, at 
finansinspektøren i Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
ofte påtegner betalingsordren, inden den er forsynet med 
den anvisningsberettigedes underskrift (92 tilfælde). 
Desuden er der blevet foretaget betalinger uden finansin-
spektørens godkendelse. 2.35. I finansforordningens artikel 24, stk. 3, hedder 
det, at »såfremt finansinspektøren konstaterer, at et 
dokument vedrørende en fordring ikke er blevet udstedt, 
eller at en fordring ikke er blevet indkasseret, underretter 
han sin institution herom«. Der er ikke fastsat en bestemt 
frist, som finansinspektøren skal overholde i denne 
forbindelse. I praksis udarbejder finansinspektøren i 
Kommissionen sædvanligvis hvert år en beretning, som 
Kommissionen gennemgår for dernæst at opstille ret­
ningslinjer for forvaltningen. 
2.36. Retten har tidligere påtalt, at finansinspektøren i 
beretningerne ikke har omtalt de udestående fordringer, 
som skyldes svig eller uregelmæssigheder i forbindelse 
med EUGFL, Garantisektionen. I den 12. beretning, som 
blev udarbejdet i juni 1985 og gennemgået af Kommissio­
nen i august 1985, tog finansinspektøren skridt til at 
udbedre denne mangel ved at give oplysning om 
udestående fordringer i forbindelse med EUGFL, 
Garantisektionen, dog uden nærmere angivelse af de 
pågældende beløb. I øvrigt henledte finansinspektøren 
især Kommissionens opmærksomhed på et beløb på i alt 
463,9 mio ECU svarende til ikke-indkasserede indtægter 
eller udestående fordringer. Sammen med et beløb på ca. 
100 mio ECU, som skulle tilbagesøges i forbindelse med 
EUGFL, Garantisektionen, manglede der således på det 
pågældende tidspunkt ca. 560 mio ECU på Fællesskaber­
nes budget. 
2.37. I begyndelsen af juli 1987 havde Retten endnu ikke 
kendskab til en senere beretning fra finansinspektøren i 
henhold til finansforordningens artikel 24, stk. 3. Når det 
tages i betragtning, at Fællesskabet råder over forholdsvis 
færre midler, og at det til stadighed er vanskeligt at dække 
udgifterne, skal Retten beklage, at finansinspektøren ikke 
fortsat har kunnet udarbejde denne beretning på årsbasis, 
idet man i en vanskelig periode som denne endog kunne 
overveje at give sådanne oplysninger halvårligt eller 
kvartalsvis. 
Kompetenceregler 
2.38. Parlamentets generalsekretær har i ti tilfælde 
besluttet at tilsidesætte finansinspektørens nægtelse af 
påtegning, selv om det i finansforordningen udtrykkeligt 
bestemmes, at institutionen ikke kan overdrage beføjelsen 
til at træffe sådanne beslutninger. 
Bogføringsbilag 
2.39. I 1986 fik Revisionsretten ikke inden for den i 
henhold til finansforordningen gældende frist underret­
ning om de ti beslutninger, hvorved Parlamentet tilside­
satte finansinspektørens nægtelse af påtegning. Efter 
gentagne anmodninger fik Retten meddelelse om disse 
beslutninger den 22. maj 1987. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27 
2.40. I henhold til finansforordningens artikel 79 
fremsender hver institution kvartalsvis bilagene til 
posteringerne på regnskabet til Revisionsretten. Frem­
sendelsen finder sted senest i den måned, der følger efter 
kvartalets afslutning, og for så vidt angår fjerde kvartal 
senest i den måned, som følger efter regnskabsårets 
afslutning. 
2.41. De institutioner, hvis regnskaber Retten reviderer, 
har desværre ikke altid overholdt disse frister, og Retten 
harderfor ikke kunnet udføre sine opgaver under de bedst 
mulige forhold. 
2.42. I midten af januar 1987 havde Retten således 
endnu ikke modtaget bilag for de udgifter, der var indgået 
forpligtelse for i forbindelse med EUGFL, Garantisektio­
nen, for perioden fra marts til november 1986. Den 30. 
april 1987 havde Retten hverken modtaget bilag for 
Kommissionens forpligtelser for fjerde kvartal af 1986 
eller EUGFL's månedlige anmeldelser for samme perio­
de. I midten af maj 1987 havde Retten ikke modtaget 
bilag for de budgetmæssige indtægter vedrørende det 
fjerde kvartal af regnskabsåret 1986. 
2.43. Retten skal desuden bemærke, at de aktsamlinger, 
den modtager fra Kommissionen, ikke altid omfatter alle 
de bilag, som er nødvendige for at kunne fastsætte og 
afholde udgifterne. Dette fremgår af en stikprøvevis 
gennemgang af udgifterne over det almindelige budgets 
sektion III, del A. I denne forbindelse manglede især 
bestillingssedler, kvitteringer og erklæringer om opførelse 
på inventarlisten. 
2.44. Siden den nye Socialfond trådte i kraft, har 
Kommissionen indført en ny dokumentationsordning, 
som i højere grad er baseret på anvendelsen af edb. Som 
følge heraf benyttes der en samlet »proforma« betalings-
ordre pr. medlemsstat, hvor dokumentationsmaterialet 
består af lister over de enkelte modtagere. De øvrige bilag, 
bl.a. de enkelte formularer vedrørende tilgodehavender, 
vedlægges ikke længere kopierne af betalingsordrerne 
eller de pågældende lister. Disse lister, hvis enkelte 
punkter i virkeligheden svarer til en betalingsordre, 
påtegnes ikke af de dertil bemyndigede personer (den 
anvisningsberettigede, finansinspektøren, regnskabs­
føreren). 
2.45. Det Økonomiske og Sociale Udvalg fremsendte 
først bilagene for udgifterne i fjerde kvartal af 1986 den 
19. maj 1987. Forskellige bemærkninger 
2.46. Nogle bilag vedrørende indkøb, som foretages af 
Parlamentet, er ikke forsynet med en påtegning, som 
bekræfter, at det indkøbte materiel er opført på inventar­
listen (værdien af disse indkøb udgjorde 337 902 ECU), 
og andre mangler en påtegning om udtalelsen fra Det 
Rådgivende Udvalg vedrørende Indkøb og Aftaler. 
2.47. I Det Økonomiske og Sociale Udvalg har 
finansinspektøren og tre anvisningsberettigede samt 
regnskabsføreren fuldmagt til at disponere over bank­
konti, hvilket er i strid med princippet om, at funktioner­
ne skal være adskilt. 
2.48. I 1984 blev der oprettet en forskudskasse for 
mødeudgifter med henblik på godtgørelse af udgifter for 
medlemmerne af Det Økonomiske og Sociale Udvalg. 
Forskudsbestyreren blev imidlertid også udnævnt til 
regnskabsfører i Det Økonomiske og Sociale Udvalg med 
virkning fra den 1. oktober 1986. Desuden føres der ikke 
et selvstændigt regnskab for forskudskassen. 
FORVALTNING AF FORPLIGTELSERNE 
2.49. Forpligtelsesbevillingerne blev indført for at opnå 
en hensigtsmæssig godkendelses- og forvaltningsordning 
for flerårige foranstaltninger og for at give Fællesskabet 
mulighed for at indgå retlige forpligtelser, selv om de 
dertil svarende betalinger eventuelt først afholdes langt 
senere. Ordningen har dog givet anledning til problemer, 
og nogle af disse problemer er endnu ikke løst på 
tilfredsstillende måde. 
Fortolkning af forpligtelsesbegrebet 
2.50. I finansforordningen omtales forpligtelsesbegre­
bet to steder: 
(a) (artikel 1): »forpligtelsesbevillingerne dækker for det 
løbende regnskabsår de samlede omkostninger for de 
retlige forpligtelser, der er indgået i forbindelse med 
aktioner, hvis gennemførelse strækker sig over mere 
end ét regnskabsår«, 
(b) (artikel 32): »enhver foranstaltning med udgiftsvirk-
ning for budgettet skal først gøres til genstand for 
forpligtelsesforslag fra den kompetente anvisnings­
berettigede« og de beslutninger, Kommissionen 
træffer i overensstemmelse med de bestemmelser, der 
28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
bemyndiger den til at yde finansiel stolle fra de 
forskellige fonde eller tilsvarende aktioner, gælder 
som forpligtelser til at afholde udgifter. Opfolgning af uindfriede forpligtelser, der er 
indgået i henhold til opdelte bevillinger 
2.51. Af den oversigt over Fællesskabets fremtidige 
udgifter, som tindes pkt. 1.14 1.1/. fremgår det. at ikke 
alle Fællesskabets retlige forpligtelser gøres til genstand 
for regnskabsmæssige forpligtelser. Der findes i øvrigt 
andre forpligtelser, for hvilke de regnskabsmæssige 
forpligtelser udelukkende består af årlige trancher og 
således ikke er et udtryk for de samlede udgifter, som er 
fordelt over tiere regnskabsår (jf. f.eks. pkt. 10.41). 
Modsat har Retten konstateret eksempler på. at Kom­
missionen indgår regnskabsmæssige forpligtelser, uden at 
der ved regnskabsårets udgang tindes tilsvarende forplig­
telser, der er retligt bindende for Fællesskaberne (jf- t.eks. 
pkt. 10.49-10.51)". 
2.52. I et dokument fra september 1985 vedrorende de 
forskellige fremgangsmåder for indgåelse af forpligtelser 
mv. har Kommissionens Generaldirektorat for Budgetter 
(GD XIX) givet en oversigt over de forskellige frem­
gangsmåder, som benyttes inden for de enkelte budget­
områder. 1 dokumentet anfores følgende forhold som 
forklaring pa. hvorfor der anvendes forskellige frem-
nanasmåder: 
(a) de enkelte budgetområder er af forskellig karakter. 
(b) finansforordningens artikel 32-35 er principielt kun 
udarbejdet med henblik på driftsudgifterne. 
(c) det i artikel 32 opstillede krav om. at enhver 
fællesskabsforanstaltning meu udgiftsvirkning for 
budgettet skal gøres til genstand for et forplig-
telsesforslae. skal overholdes. 2.54. De uindfriede forpligtelser på de områder, der er 
dækket af opdelte bevillinger, udgjorde pr. 31. december 
1986 i 2 458,1 mio ECU, svarende til en stigning på 5,5 % 
i forhold til det tilsvarende beløb pr. 31. december 1985 
(jf. tabe! 2.8). Efter fradrag af de betalingsbevillinger, der 
er fremført til regnskabsåret 1987, dvs. 776,3 mio ECU, 
henstår der et saldobeløb på 11 681,8 mio ECU svarende 
til uindfriede forpligtelser, som ikke er dækket af 
betalingsbevillinger. Dette saldobeløb, som i det væsent­
lige skal finansieres over Fællesskabets fremtidige 
budgetter, er opført ur Jer »forpligtelser, som ikke er 
medtaget i status« og omtales i en note til Fællesskabernes 
samlede status pr. 31. december 1986. 
2.55. Som det fremgår af tabel 2.9, henstår der meget 
store beløb som uindfriede forpligtelser meget længe og til 
tider enada i mere end ti år. I årsberetningen for 
regnskabsåret 1985 (7) påtalte Retten »en undertiden 
ineffektiv styring af udestående forpligtelser« inden for 
områderne fiskeri. Den Europæiske Fond for Regional­
udvikling (EFRU) og Den Europæiske Socialfond (ESF). 
Retten skal bemærke, at når der ses bort fra forvaltningen 
af budgettets afsnit 6 (interventionsbevillinger vedrøren­
de det sociale område), hvor der skete væsentlige 
forbedringer i 1986. har Kommissionens afgørelse af 18. 
november 1985, som har til formål at indføre strengere 
procedurer vedrørende tilsyn med uindfriede forplig­
telser, ikke haft den forventede virkning. 
2.56. Ved gennemgang af en stikprøve af uindfriede 
forpligtelser til et samlet beløb af ca. 700 mio ECU inden 
for andre områder viste det sig, at opfølgningen i 
K ommissionens kompetente tjenestegrene er utilstrække­
lig. Som følge af, at man ikke i tide havde annulleret en 
række forpligtelsesbeløb, der ikke var længere var behov 
for, var de uindfriede forpligtelser ansat mindst 54,8 mio 
ECU for højt pr. 31. december 1986 (jf- tabel2.10). Dette 
skøn, som kun er baseret på resultatet af undersøgelser. 
Retten har foretaget af et begrænset antal aktsamlinger, 
viser, at det faktiske antal af lignende tilfælde og 
omfanget af de pågældende beløb kan være betydelig 
større. 
2.53. I årsberetningerne for regnskabsårene 1983 og 
1985 (h) har Retten omtalt de forskellige fremgangsmå­
der, som Kommissionen benytter i forbindelse med 
forpligtelser, og som gør det vanskeligt at foretage en 
budgetmæssig kontrol af de finansielle forpligtelser. 
Rettens undersøgelse i 1986 bekræfter, at det er nødven­
digt, at Kommissionen straks fremsætter forslag om 
præcise regler for forpligtelser og deres registrering i 
regnskaberne. I øjeblikket anvendes der en alt for upræcis 
praksis, hvilket i alvorlig grad svækker den mulighed for 
kontrol med udgifterne, som budgetmyndighedens 
tildeling af forpligtelsesbevillinger indebærer. 2.57. Retten skal derfor anbefale, at GD XIX aktivt 
inddrages i forvaltningen, således at de ønskede forbed­
ringer med hensyn til opfølgningen af uindfriede forplig­
telser gennemføres. Især burde Generaldirektorat XIX og 
XX (finanskontrol) være i stand til at sikre, at de 
anvisningsberettigede afdelinger inden for Fællesskabets 
forskellige aktivitetsområder nøje overholder de frem­
gangsmåder, som er anført i Kommissionens afgørelse af 
18. november 1985. 
2.58. I denne forbindelse finder Retten, at en af de 
væsentligste årsager til den alt for sene afvikling af 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29 
Tabel 2.8 — Oversigt over uindfriede forpligtelser (opdelte bevillinger) 
(MioECU) 
Udviklingen i 
forpligtelserne 
Uindfriede forpligtelser i alt ved 
regnskabsårets begyndelse 
Bortfald og omvurdering af tidligere 
års forpligtelser 
Betalinger iht. tidligere års forplig­
telser 
Tidligere års uindfriede forpligtelser i 
alt ved regnskabsårets udgang 
Forpligtelser indgået i regnskabsåret 
Betalinger iht. regnskabsårets for­
pligtelser 
Uindfriede forpligtelser i alt ved 
regnskabsårets udgang 
Forpligtelser fordelt på budgetafsnit: 
— Landbrugsstrukturer (afsnit 3) 
— Fiskeri (afsnit 4) 
—- Regional- og transportpolitik (af­
snit 5) 
— Socialpolitik (afsnit 6) 
— Forskning, energi. 
etc. (afsnit 7) 
— Samarbejde med udviklingslande 
(afsnit 9) 1984 
8 927,1 
- 507.6 
-2 591,9 
5 827.6 
+ 6 429,8 
-1 911.3 
10 346,1 
1 151,7 
89,8 
4 663.5 
2 527,0 
795.5 
1 118.6 (+16,3 %)(') 
(+9.8"„) 
(+48.7"„) 
( + 23,6°,,) 
(+1.1%) 
( + 28,3 "„) 
( + 20,7 %) 1985 
10 346,1 
- 965,2 
-2 639,1 
6 741,8 
+ 7 663,5 
- 2 600,2 
11 805,1 
1 169,3 
125,8 
5 336,2 
2 850,5 
1 066,7 
1 256,6 (+14,1",,) 
( + 1,5%) 
( + 40,1 %) 
(+ 14.4%) 
( + 12,8%) 
( + 34,1%) 
(+12,3%) 1986 
11 805,1 
- 1 298,0 
-3 860,1 
6 647,0 
+ 9 121,2 
-3 310,1 
12 458,1 
1 259,8 
187,3 
6 049-
2 071,0 
1 278.1 
1 612,9 (+ 5,5 %) 
(+ 7,7 %) 
(+48,9%) 
(+13,4%) 
(- 27,3 %) 
(+19,8%) 
( + 28,4 %) 
(') Tallene i parentes angiver den procentvise stigning i forhold til del foregående regnskabsår. 
Tabel 2.9 — Uindfriede forpligtelser i henhold til opdelte bevillinger pr. 31. december 1986(')(2) 
(Mio ECU) 
Landbrugsstrukturer 
(afsnit 3) 
Fiskeri (afsnit 4) 
Regional- og trans­
portpolitik 
(afsnit 5) 
Socialpolitik 
(afsnit 6) 
Forskning, energi, 
etc. (afsnit 7) 
Samarbejde med 
udviklingslande 
(afsnit 9) 
lait Ikke 
opdelt (') 
-
(647,9) 
(647,9) De regnskabsår, hvor forpligtelserne blev indgået 
1977 1978 
2,2 1.8 
(4,2) (5,0) 
9,5 15,8 
(10,0) (18,9) 
3,1 
(5,1) (4,4) 
3,8 5,1 
(6,6) (7,5) 
15,5 25,8 
(25,9) (35,8) 1979 1980 
9,7 17,5 
(16,9) (28,8) 
0,2 0,02 
(0,3) (0,2) 
50,8 114,3 
(61,5) (142,5) 
1,1 5,8 
(7.2) (41,0) 
1,3 11,1 
(3.3) (16,1) 
26,6 40,6 
(42,5) (51,7) 
89,7 189,3 
(131,7) (280,3) 1981 1982 
44,5 73,1 
(65,9) (122,0) 
0,8 2,7 
(1,5) (3,7) 
254,7 319,7 
(321,8) '417,9) 
23,8 62,3 
(57,5) (224,4) 
8,4 21,2 
(11,1) (29,7) 
81,8 84,8 
(126,5) (119,2) 
414,0 563,8 
(584,3) (916,9) 1983 1984 
139,1 199,6 
(211,4) (262,3) 
4,7 23,3 
(11.1) (38,3) 
451,0 927.1 
(668.8) (1 392,0) 
169,4 135,5 
(684,6) (656,6) 
64,4 135,4 
(68,7) (98,5) 1985 1986 
369,1 403,2 
(452,8) 
40,9 114,7 
(70,7) 
1 367,2 2 538,9 
(2 302,8) 
379,9 1 290,1 
(1 169,7) 
348,2 
(191.4) 
105,6 225,3 263,2 
(135,1) (317,6) (449,9) 688,1 
776,1 
934,2 1 646,2 2 768,5 5 811,1 
(1 779,7) (2 765,3) (4 637,3) 1 259,8 
(1 169,3) 
187,3 
(125.8) 
6 049,0 
(5 336,2) 
2 071,0 
(2 850,5) 
1 278,1 
(1 066,7) 
l 612,9 
(1 256,6) 
12 458,1 
(11 805,1) 
(') Kilde: bind V i forvaltningsregnskaberne for 1985 og 1986. 
(-) Situationen pr. 31. december 1985 angives i parentes. 
(') De uindfriede forpligtelser under kapitel 73 pr. 31. december 1985 er ikke opdelt efter de regnskabsår, hvor forpligtelserne blev indgået. 
30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Tabel 2.10 — Oversigt over resultaterne af Rettens undersøgelse af uindfriede forpligtelser pr. 31. december 1986 
Sektor 
Landbrugsstrukturer: 
kapitel 32 
andre kapitler 
Fiskeri 
Regional- og transportpolitik: 
- 1975-1980 
1981-1983 
Forskning, energi, elc.: 
direkte aktion 
energi 
Samarbejde med udviklingslande 
lait Gennemgået 
stikprøve 
Antal 
22 
234 
95 
93 
30 
29 
24 
45 mio ECU 
90,6 
25,7 
1,1 
135,0 
286,8 
13.2 
34,0 
97,0 
683,4 Forpligtelser, 
som skal 
bortfalde 
Antal mio ECU 
4 9,4 
148 8,0 
95 1,1 
12 10,5 
2 1,7 
10 8,0 
9 15,9 
2 0,2 
54,8 Forpligtelser, som 
sandsynligvis ikke 
vil resultere i 
fremtidige betalinger 
Antal mio ECU 
9 1,6 
3 7,1 
6 1,1 
uindfriede forpligtelser er, at der ikke er fastsat en frist, 
hvorefter uindfriede forpligtelser automatisk vil bortfal­
de. Inden for flere områder skal modtagerne således 
fremsende forskellige oplysninger (anmeldelser, gennem-
førelsesrapporter, etc.) til Kommissionen. Der gælder 
imidlertid normalt ingen regler om frister for frem­
sendelsen, og i de tilfælde, hvor der anføres sådanne 
frister, findes der ingen bestemmelser om, at forplig­
telserne automatisk bortfalder, hvis de ikke overholdes. 
Som følge heraf sker der nødvendigvis en akkumulation 
af forpligtelser, som ikke kan afvikles på grund af 
manglende bilag. 
Forpligtelsesbevillinger, der er blevet 
disponible ved bortfald af tidligere års 
forpligtelser 
2.59. Tabel 2.1 viser, at af de disponible forplig­
telsesbevillinger i regnskabsåret 1986 på i alt 10 717,2 mio 
ECU var et beløb på 786,6 mio ECU blevet disponibelt 
som følge af bortfald af uindfriede forpligtelser pr. 31. 
december 1985. 
2.60. Ifølge den almindelige regel i finansforordningens 
artikel 6, stk. 2, litra a), »er forpligtelsesbevillinger, 
hvorover der ikke er disponeret ved udgangen af det 
regnskabsår, i hvilket de er opført i budgettet, fortsat 
disponible det følgende regnskabsår«. 
2.61. Der gælder følgende undtagelser fra denne regel : (a) I finansforordningens artikel 88, stk. 3, om forsk­
nings- og investeringsbevillinger (det nuværende 
kapitel 73 i del B) hedder det, at »forpligtelsesbevil­
lingerne forbliver gyldige, indtil de ophæves i 
overensstemmelse med budgetprocedurens regler«. 
(b) I finansforordningens artikel 6, stk. 6, hedder det, at 
bevillingerne til EUGFL, Udviklingssektionen, und­
tagelsesvis kan anvendes til finansiering af projekter, 
hvortil forpligtelserne ikke oprindeligt var indgået, på 
de i forordning (EØF) nr. 3171/75 fastsatte vilkår 
(dvs. i tilfælde af annullering eller begrænsning af 
støtte fra fonden). 
(c) Hvad angår EFRU, hedder det i artikel 32, stk. 6, i 
Rådets forordning (EØF) nr. 1787/84 af 19. juni 
1984 (8), at såfremt en foranstaltning, som støttes, 
ikke gennemføres, tildeles den ikke-anvendte del af 
støtten fra EFRU til en anden foranstaltning i en af de 
støtteberettigede regioner i samme medlemsstat — 
uanset finansforordningens artikel 6, stk. 2. 
(d) Hvad angår reguleringer, som indebærer en formind­
skelse af uindfriede forpligtelser fra tidligere regn­
skabsår som følge af ændringer i valutakurserne, 
indtog Kommissionen indtil 1986 det standpunkt, at 
der som følge af reguleringerne opstod disponible 
forpligtelsesbevillinger, som kunne genanvendes 
inden for samtlige budgetområder, uanset i hvilket år 
forpligtelsen oprindelig blev indgået. I henhold til 
artikel 95 i den nye forordning af 11. december 1986 
om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmel­
ser i finansforordningen af 21. december 1977 (9), som 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31 
trådte i kraft den 1. januar 1987, begrænses denne 
mulighed nu til et bestemt tidsrum, idet bevillingerne 
kun bliver disponible, såfremt de tilsvarende forplig­
telser reguleres før udgangen af det andet regnskabsår 
efter det regnskabsår, reguleringen vedrører. 
Som følge af disse undtagelser blev forpligtelsesbevil­
linger på ea. 200 mio ECU disponible i 1986. 
2.62. Inden for bestemte områder kan bevillinger, for 
hvilke der er indgået forpligtelser, og som senere er blevet 
disponible, genanvendes til nye projekter i henhold til 
særlige bestemmelser. I praksis viser det sig, at Kommis­
sionens afdelinger til tider afventer en eventuel godken­
delse af nye projekter, inden de annullerer den oprindelige 
forpligtelse og genetablerer de tilsvarende bevillinger, 
som på ny er blevet disponible. Følgelig ansættes de 
uindfriede forpligtelser for hojt. og de disponible 
bevillinger for lavt. Retten skal derfor henstille, at 
Kommissionen øjeblikkelig annullerer de forpligtelser, 
som viser sig ikke længere at være relevante uden at 
afvente en ny tildeling af de bevillinger, der er blevet 
disponible. 
Tilbagesugning af forskud på grund af 
ændring eller annullering af forpligtelser 
2.63. Inden for de områder, som dækkes af opdelte 
bevillinger viser det sig, at forskud svarende til 50-80 "„ af 
de tilsvarende regnskabsmæssige forpligtelser meget ofte 
udbetales til modtagerne af Fællesskabets støtteforan­
staltninger. Forskuddenes beregning og reglerne for en 
eventuel tilbagesøgning giver Retten anledning til at 
fremsætte en række bemærkninger: 
Anmr Ininger om for store forskud 
2.64. Pr. 31. december 1986 var det især Socialfonden 
med tilbagesøgninger for et beløb på ca. 156.0 mio ECU i 
1986 der stod over for problemet med tilbagesøgning af 
udbetalte forskud. Der var tale om tilbagesøgning i 
forbindelse med ca. 500 af 3 300 projekter, godkendt i 
1984 (dvs. 15.1 "„), og ca. 280 af 3 600 ^projekter, 
godkendt i 1985 (dvs. 7,8",,), og de anmodninger om 
udbetaling af saldobeløb i forbindelse med projekterne 
fra 1985. som eventuelt kunne have klarlagt, i hvilket 
omfang projekterne reelt var gennemført, var endnu ikke 
gennemgået. Det store antal individuelle tilbagesøgninger 
viser, at talrige initiativtagende organer overvurderer 
omkostningerne ved projekterne, når de indgiver deres 
tilskudsansøgmng. I visse tilfælde har det således vist sig. 
at det forskud på 50 "„. som Kommissionen automatisk udbetaler ved godkendelse af tilskudsansøgningen, i 
sidste ende udgjorde 100 "„ af det bidrag, der reelt skulle 
ydes. 
For sen fastlæggelse af beløb, der skal tilbagesøges 
2.65. I årsberetningen for regnskabsåret 1985 ('") gjorde 
Retten i forbindelse med EUGFL, Udviklingssektionen, 
opmærksom på, at der ikke foretages systematisk 
opfølgning af fordringer, og at dette er årsagen til de 
betydelige forsinkelser ved tilbagesøgningen. Dette 
gælder stadig, ikke blot for EUGFL, Udviklings­
sektionen, men også for Den Europæiske Fond for 
Regionaludvikling (EFRU). 
2.66. Ved en undersøgelse af en stikprøve af sager 
vedrørende uindfriede forpligtelser i forbindelse med 
EFRU i perioden 1975-1980 viste det sig, at indtægtsor-
drer på i alt 5,4 mio ECU vedrørende fire tilfælde ikke var 
blevet udstedt pr. 31. december 1986, selv om det af 
skrivelser og andre dokumenter fra medlemsstaterne 
klart fremgik, at de pågældende projekter var blevet 
annulleret. I forbindelse med EUGFL, Udviklings­
sektionen, har Retten i øvrigt konstateret to tilfælde, hvor 
indtægtsordrer på i alt 60 000 ECU blev udstedt i 1986 
med mindst to års forsinkelse. 
2.67. Af ovenstående fremgår det, at tilbagesøgnings-
procedurerne ikke altid iværksættes i rette tid. Retten skal 
derfor anbefale, at indtægtsordrerne udstedes, så snart 
Kommissionens tjenestegrene er i stand til at fastlægge de 
beløb, der skal tilbagesøges. 
Renter af forskud, som skal tilbagesøges 
2.68. Når forskud, der er udbetalt til projekter, som 
strækker sig over flere år. skal tilbagesøges, viser det sig 
normalt, at fællesskabsmidlerne er blevet stillet til 
disposition for modtagere, som har benyttet midlerne til 
et andet formål end det. Fællesskabet havde forbeholdt 
dem til. Kommissionen kræver dog kun renter af 
uretmæssigt modtagne forskud i forbindelse med projek­
ter, som finansieres inden for det energipolitiske område 
(del B, kapitel 70). Det er imidlertid interessant at 
konstatere, at modtagerne inden for andre interventions-
områder, som f.eks. Socialfonden, til tider har tilbagebe­
talt ikke blot det forskud. Kommissionen anmodede om, 
men ligeledes renterne af dette beløb. 
2.69. Retten skal henstille, at der fremover pålægges 
modtagerne en forpligtelse til at tilbagebetale forskudde­
ne med en rimelig rente, især når fællesskabsmidlerne 
stilles til disposition for tredjemand i længere tid og ikke 
anvendes til de påtænkte formål. 
32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Afsluttende bemærkning om forvaltningen af 
forpligtelserne 
2.70. Retten skal henstille, at forpligtelsesbegrebet 
defineres præcist, at opmærksomheden i højere grad 
rettes mod opfølgningen af forpligtelserne, og at regler og 
procedurer forbedres, således at de konstaterede mangler 
på følgende områder afhjælpes hurtigst muligt: 
(a) uindfriede forpligtelser fremføres til flere på hinanden 
følgende regnskabsår, uden at der er fastsat eller det endog påtænkes at fastsætte en frist for afviklingen af 
forpligtelserne, 
(b) bevillinger, der er blevet disponible ved bortfald eller 
reguleringer af uindfriede forpligtelser som følge af 
ændringer i valutakurserne, genanvendes uden tids­
begrænsning, 
(c) betydelige midler, som stilles til rådighed i lange 
perioder, tilbagebetales ikke med renter, og tilbage­
søgningen sker i øvrigt meget uregelmæssigt og ofte 
for sent. 
(') EFTL 356 af 31.12.1977. 
C-) Doc. COM(87) 186-191. 
(3) Ifølge den af Kommissionen vedtagne opdeling med henblik 
på at sondre mellem »obligatoriske« og »ikke-obligatori-
ske« udgifter i driftsregnskabet. 
(4) EFT C 321 af 15.12.1986, pkt. 7.10{b). 
(5) EFT C 326 af 16.12.1985, pkt. 12.21. (6) EFT C 348 af 31.12.1984, pkt. 9.4-9.5. EFT C 321 af 
15.12.1986, pkt. 1.23, 5.8-5.9, 7.17, 9.13. 
(7) EFT C 321 af 15.12.1986, pkt. 1.25, 6.14-6.15, 7.62. 8.35. 
(8) EFTL 169 af 28.6.1984. 
O EFTL 360 af 19.12.1986. 
(10) EFT C 321 af 15.12.1986, pkt. 5.6. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 33 
KAPITEL 3 
Regnskaberne 
3.0. INDHOLD 
Indledning 
Bemærkninger om regnskabsaflæggelsen og status 
Parlamentet 
Kasseunderskud 
Kommissionen 
Diverse indtægter der skal konteres 
Indtægter der endnu ikke er indbetalt 
Skatter og afgifter der skal refunderes 
Forskud til personalet 
Revisionsretten 
Publikationskontorets driftskapital 
Beløb der skal tilbagesøges 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
Regnskabsafslutning 
Valutaregnskab 
Bemærkninger om rabatter og betalingsfrister, som indrømmes Kommissionen 
og Publikationskontoret 
Indledning 
Rabatter 
Betalingsfrister 
Konklusion Punkt 
3.1 
3.2 -
3.2 
3.2 
3.3 -
3.3 
3.4 
3.5 
3.6 -
3.8 -
3.8 
3.9 
3.10 -
3.10 
3.11 
3.12 -
3.12 
3.13 -
3.16 
3.17 3.12 
-3.7 
- 3.7 
3.9 
3.11 
-3.17 
3.15 
INDLEDNING BEMÆRKNINGER OM 
REGNSKABSAFLÆGGELSEN OG STATUS 
PARLAMENTET 
3.1. I overensstemmelse med sit flerårige arbejds­
program har Retten gennemgået en række institutioners 
statusopgørelserne samt Fællesskabernes status. Desu­
den har Retten fortsat sin undersøgelse vedrørende 
rabatter og betalingsfrister, idet den specielt har gennem­
gået disse forhold for Kommissionens og Publikations-
kontorets vedkommende. Kasseunderskud 
3.2. Det beløb på 4,1 mio BFR (ca. 0,1 mio ECU), som 
allerede var opført på Parlamentets status pr. 31. 
december 1985 som »kasseunderskud« under afholdte, 
34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
men endnu ikke konterede udgifter, er også opfort på 
status pr. 31. december 1986. Revisionsretten henviser 
med hensyn hertil til sine tidligere beretninger {'). 
KOMM1SS10NE.X 
Diverse indtægter der skal konteres 
3.3. Retten kritiserede i sin årsberetning for regnskabs­
året 1985 (:( stigningen på posten »diverse indtægter der 
skal konteres« fra 0.8 mio ECU pr. 31. december 1984 til 
9,7 mio ECU pr. 31. december 1985. Pr. 31. december 
1986 er situationen yderligere forværret, idet saldoen på 
denne konto udgjorde 27 mio ECU 
Indtægter der endnu ikke er indbetalt 
3.4. Pr. 31. december 1985 udgjorde de forfaldne 
tilgodehavender (eksklusive ikke tilbagebetalingspligtige 
forskud) 30,9 mio ECU. Retten skal på ny henstille til 
Kommissionen, at den forøger sine bestræbelser på at 
fremskynde indkrævningen af de forfaldne tilgodehaven­
der, idet saldoen på posten »indtægter der endnu ikke er 
indbetalt« pr. 31. december 1986 udgjorde 283,5 mio 
ECU, hvoraf storstedelen (237.2 mio ECU) var forfalden 
til betaling: 
Forfaldstidspunkt Tilgodehavender 
(i mio ECU) 
1982 
1983 
1984 
1985 
første halvår 1986 
tredje kvartal 1986 
oktober 1986 
november 1986 
december 1986 0.1 
3,3 
8.5 
6,8 
20,1 
133,1 
4.3 
4,4 
56.6 
237,2 Skatter og afgifter der skal refunderes 
3.5. Retten har ved flere lejligheder, herunder især i 
årsberetningen for regnskabsåret 1985 (J), givet udtryk 
for, at forretningsgangene i forbindelse med skatter og 
afgifter, der skal refunderes, bør forbedres (jf. også pkt. 
7.43 b)). Kommissionen anførte i sit svar, at der i 1987 
ville blive indført en opfølgningsprocedure vedrørende 
refusion af merværdiafgift. Situationen pr. 31. december 
1986 er stadig ikke tilfredsstillende, idet: 
(a) Retten i modsætning til sidste år ikke har kunnet 
opgøre den merværdiafgift, som burde have været 
opført i status, fordi der kun er udarbejdet refusions-
anmodninger for tre medlemsstater (for regnskabs­
året 1985 udgjorde det merværdiafgiftbeløb, der 
skulle indkræves hos de andre medlemsstater, 0,5 mio 
ECU). 
(b) der endnu ikke er vedtaget fritagelsesbestemmelser 
vedrorende de to nye medlemsstater, og de anvis-
ningsberettigede har ladet de pågældende betalinger 
foretage snart eksklusive afgifter, snart inklusive 
samtlige afgifter; endvidere har Generaldirektoratet 
for Budgetter (GD XIX), der er ansvarligt for 
refusion af afgifter, ikke modtaget de bilag, der er 
nødvendige til udarbejdelse af refusionsanmod-
ninger. 
Forskud til personalet 
3.6. Pr. 31. december 1986, udgjorde forskud til 
personalet 4.5 mio ECU mod 4 mio ECU ved udgangen af 
1985. Retten kritiserede i sine årsberetninger for regn­
skabsårene 1984 (•*) og 1985 P). at de edb-Iister. hvoraf 
disse mellemværender fremgår, indeholdt et stort antal 
kreditposter, dvs. beløb som institutionen skylder til 
personalet. Til trods for de forsikringer, som Kommissio­
nen gav i sine svar. er situationen pr. 31. december 1986 
endnu ikke tilfredsstillende. 
(a) Retten har konstateret, at der stadig findes 503 
kreditposter til et samlet beløb på 0,5 mio ECU, 
hvoraf 229 poster (til et samlet belob på 0,3 mio ECU) 
også var medtaget i listerne ved udgangen af 1985. 
(b) For visse kontis vedkommende fandtes næsten 
samtlige kreditposter ved udgangen af 1985 også ved 
udgangen af 1986. 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. Retten skal derfor opfordre Kommisssionen til at 
foretage de nødvendige undersøgelser af disse lister. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 35 
3.7. Belobet på kontoen for forskud på lønninger er 
steget fra 1,1 mio ECU pr. 31. december 1985 til 1,6 mio 
ECU pr. 31. december 1986. Dette beløb, der hovedsage­
lig vedrører lønninger til nyansat personale, er ikke 
konteret på budgettet. Retten minder om, at samtlige 
udgifter bør konteres på budgettet, og at udgifterne, 
såfremt en kontering ikke måtte være teknisk mulig, bør 
opføres på status under »udgifter der skal konteres«. 
REVISIONSRETTEN 
Publikationskontorets driftskapital 
3.8 EF's institutioner og organer udbetaler forskud til 
Publikationskontoret, således at dette kan råde over den 
nødvendige driftskapital til at afholde omkostningerne 
ved trykning af De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Retten anførte i sin årsberetning for regnskabsåret 
1983 (6), på hvilken måde disse forskud bør bogføres. I 
løbet af regnskabsåret 1986 er der indført en ny fordeling 
af bidragene, hvorved Rettens andel er blevet nedsat med 
16 600 ECU. Denne nedsættelse er bogført som en 
indtægt, hvilket er ukorrekt, idet der er tale om 
tilbagebetaling af forskud. Et beløb af samme størrelse er 
således fejlagtigt medtaget under Rettens indtægter og på 
aktivsiden i dens status. 
Beløb der skal tilbagesøges 
3.9. Et beløb på 29 072 ECU er for regnskabsårene 
1983-1985 blevet udbetalt med urette som følge af en 
fejlagtig anvendelse af justeringskoefficienten og af 
vekselkursen, som allerede var korrigeret med samme 
koefficient, med henblik på beregningen af den midlerti­
dige godtgørelse (7). Retten bør fortsætte sine bestræbel­
ser på at tilbagesøge beløbet hurtigst muligt. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Regnskabsafslutning 
3.10. De oplysninger, der lå til grund for afslutningen af 
driftsregnskabet, var ufuldstændige, fordi en lang række 
betalinger vedrørende 1986 ikke kunne konteres drifts­
regnskabet for 1986, men blev registreret på konti 
udenfor budgettet. 
Valutaregnskab 
3.11. I henhold til artikel 77 i forordning af 30. juni 
1975 <K) om gennemførelsesbestemmelser til visse bestem­
melser i finansforordningen (9) skal bank- og postgiro­
konti føres i ECU og i valuta. Imidlertid føres Udvalgets 
regnskaber udelukkende i ECU. Det er i strid med 
bestemmelserne ikke at føre et valutaregnskab for 
finanskontiene, og det vanskeliggør afstemningen af 
bankkontiene. 
BEMÆRKNINGER OM RABATTER OG 
BETALINGSFRISTER, SOM INDRØMMES 
KOMMISSIONEN OG 
PUBLIKATIONSKONTORET 
Indledning 
3.12. Som omtalt i årsberetningen for regnskabsåret 
1985 (") havde Retten ved hjælp af stikprøver kontrolle­
ret, om dens betalingsprocedurer gav mulighed for fuldt 
ud at udnytte de rabatter og betalingsfrister, som 
indrømmes af leverandørerne. Nogle firmaer indrømmer 
således betalingsfrister på 30 til 90 dage og giver i visse 
tilfælde rabatter på 2 til 3 % ved betaling inden 8 til 15 
dage. For regnskabsåret 1986 har Retten gennemgået 
Kommissionens og Publikationskontorets betalings-
procedurer med udgangspunkt i betalingerne i de tre 
første kvartaler af 1986 vedrørende budgettets afsnit 1 
(udgifter vedrørende personer, der er knyttet til institutio­
nen), 2 (ejendomme, materiel og forskellige driftsudgif­
ter), 3 (udgifter ved udførelse af særlige funktioner, 
informations- og publikationsudgifter) samt bilag II 
(Publikationskontoret) ("). 
36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Rabatter 
3.13. Kun Kommissionens administration i Luxem­
bourg har indført en fremskyndet betalingsprocedure, der 
anvendes i tilfælde, hvor der ydes rabatter. Denne 
procedure fungerer tilfredsstillende og har gjort det 
muligt at drage fordel af rabatterne i 73 °0 af tilfældene i 
den pågældende periode for så vidt angår budgettets 
afsnit 1 og2("). Hvad angår afsnit 3 (konto 3411) er der 
derimod ikke i nogen af de fire undersøgte tilfælde 
foretaget fradrag for rabat. 
3.14. I modsætning hertii synes Kommissionens afde­
linger i Bruxelles ikke at være særlig opmærksomme på 
muligheden for at opnå rabatter. Således er der for: 
(a) afsnit 1 ikke foretaget fradrag i fire tilfælde, hvor det 
var muligt. 
(b) afsnit 2 kun foretaget fradrag i ét ud af 116 mulige 
tilfælde. 
(c) afsnit 3 kun foretaget fradrag i ét ud af 12 mulige 
tilfælde. 
De på denne måde spildte beløb udgør for hele budgettets 
del A ('') ca. II 300 ECU for de første tre kvartaler. Dette 
beløb bør dog ikke betragtes som hele beløbet, idet Retten 
kun har foretaget en stikprøvekontrol. 
(') Særberetning vedrørende Europa-Parlamentet Med­
lemmernes kasse. EFT C 202 af 5.8.1982. 
Årsberetning for regnskabsåret 1982, EFT C 357 af 
31 12.1983, pkt. 2.9 
Årsberetning for regnskabsåret 1983. EFT C 348 af 
31.12.1984. pkt. 2.5 - 2.7. 
Årsberetning for regnskabsåret 1984. EFT C 326 af 
16.12.1985. pkt. 2.2 
- Årsberetning for regnskabsåret 1985, EFT C 321 af 
15.12.1986. pktT 2.2 — 2.3. 
(2) Årsberetning for regnskabsåret 1985, EFT C 321 af 
15.12.1986, pkt. 2.14. 
(3) Årsberetning for regnskabsåret 1985, EFT C 321 af 
15.12.1986. pkt. 2.6 — 2.10. 
(4) Årsberetning for regnskabsåret 1984. EFT C 326 af 
16.12.1985, pkt. 2.8 2.9. ?.15. Publikationskontoret har ikke for sit eget ved­
kommende en fremskyndet betalingsprocedure, hvilket 
har medført, at kontoret i en række tilfælde ikke har 
foretaget fradrag for tilbudte rabatter. 
Betalingsfrister 
3.16. Der skænkes ikke de betalingsfrister, som indrøm­
mes af leverandørerne, nogen opmærksomhed. Der er 
således konstateret 138 tilfælde af for tidligt foretagne 
betalinger (fra 4 til 54 dage, hvis den dato, der er påført af 
udbetalingskontoret under Generaldirektoratet for Bud­
getter betragtes som betalingsdatoen) til et beløb på 1,6 
mio ECU. Kommissionen har således betalt sine leveran­
dører tidligere end nødvendigt. Disse for tidligt foretagne 
betalinger er så meget mere overraskende i de tilfælde, 
hvor det er institutionen selv, der ved afgivelsen af 
bestillingen har bedt om en frist for betalingen. 
Konklusion 
3.17. Selv om beløbene ikke er særlig store set i forhold 
til det samlede budget, er der dog grund til at fremhæve de 
konstaterede mangler ved forvaltningen af driftsbevil­
lingerne. Kommissionen bør derfor for alle anvisnings-
berettigedes vedkommende indføre en fremskyndet 
betalingsprocedure med henblik på at drage fordel af 
rabatter, men den bør på den anden side undlade at 
fremskynde betalinger, for hvilke der indrømmes en 
betalingsfrist. 
(5) Årsberetning for regnskabsåret 1985, EFT C 321 af 
15.12.1986, pkt. 2.12. 
(6) Årsberetning for regnskabsåret 1983, EFT C 348 af 
31.12.1984, pkt. 2.36. 
(7) Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2290/77 af 
18.10.1977 om lønningsregulativ for Revisionsrettens 
medlemmer, EFT L 268 af 20.*10.1977. 
(x) Kommissionens forordning af 30.6.1975 om gennemførel­
sesbestemmelser til visse bestemmelser i finansforordningen 
af 25.4.1973, EFT L 170 af 1.7.1975. 
(9) Finansforordning vedrørende De Europæiske Fællesska­
bers almindelige budget, EFT L 356 af 31.12.1977. 
(10) Årsberetning for regnskabsåret 1985, EFT C 321 af 
15.12.1986, pkt. 11.39. 
(") De Europæiske Fællesskabers almindelige budget for 
regnskabsåret 1986, EFT L 358 af 31.12.1985. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 37 
KAPITEL 4 
Indtægter 
4.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 4.1 — 4.2 
Egne indtægter fra merværdiafgiften 4.3 —4.11 
Kontrol med gennemførelsen af Rådets sjette momsdirektiv 4.9 —4.10 
Begrænsninger i adgangen til revision 4.11 
Traditionelle egne indtægter 4.12 — 4.37 
Spaniens og Portugals afregning af toldbeløb 4.12 — 4.13 
Regnskabsmæssige oplysninger i medlems staternes månedlige regnskabs-
oversigter over traditionelle egne indtægter 4.14 — 4.17 
Svig og uregelmæssigheder 4.18 
Fastlæggelse og afregning af told og landbrugsafgifter 4.19 — 4.22 
Anvendelsen af importstatistikker til efterprøvelse af toldbeløb, som 
fastlægges i medlemsstaterne 4.23 — 4.25 
Fast tilbagebetaling til medlemsstaterne for udgifter ved opkrævning af egne 
indtægter 4.26 — 4.30 
Selvfinansieringsmålsætningen inden for den fælles markedsordning for 
sukker 4.31 — 4.37 
INDLEDNING 
4.1. Dette kapitel vedrører De Europæiske Fællesska­
bers egne indtægter og forskellige andre indtægter, som er 
opført under »Oversigt over indtægter« i det almindelige 
budget. 1986. Selv om Portugal indførte merværdiafgift pr. 1. 
januar 1986, betaler landet et finansielt bidrag i stedet for 
momsbidrag i henhold til den midlertidige undtagelse, 
som gælder indtil 1989, og som omtales i artikel 378 (bilag 
XXXII) i den akt, der er knyttet til traktaten af 12. juni 
1985 om Spaniens og Portugals tiltrædelse af EF. 
Grækenland, som først indførte merværdiafgift den 1. 
januar 1987, betalte et finansielt bidrag, der blev beregnet, 
som om merværdiafgift var indført. 
4.2. De indtægter, der omtales i dette kapitel, består 
hovedsagelig af de egne indtægter, der er tillagt Fællesska­
berne ved Rådets afgørelse 85/257/EØF, Euratom af 7. 
maj 1985 (')• Disse indtægter omfatter de traditionelle 
egne indtægter (told i henhold til den fælles toldtarif og 
landbrugsafgifter, herunder produktions- og lagerafgifter 
for sukker og isoglukose) samt egne indtægter fra 
merværdiafgiften (momsen). Indtægterne for 1986 omfat­
ter for første gang de traditionelle egne indtægter, 
Spanien og Portugal har opkrævet. I pkt. 4.12 og 4.13 
omtales EF's indtægter fra told i disse to medlemsstater. 
Egne indtægter fra merværdiafgiften omfatter momsbi­
draget fra Spanien, der indførte denne afgift pr. 1. januar 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. EGNE INDTÆGTER FRA 
MERVÆRDIAFGIFTEN 
4.3. Ved Rådets forordning (EKSF, EØF, Euratom) nr. 
3735/85 af 20. december 1985 (2) blev gyldighedsperioden 
for overgangsbestemmelserne om medlemsstaternes 
38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
fastlæggelse af opkrævningsgrundlaget for de egne 
indtægter fra merværdiafgiften forlænget til den 31. 
december 1988. Disse bestemmelser giver medlemsstater­
ne mulighed for at vælge enten metode A (angivelsesme-
toden) eller metode B (indtægtsmetoden). Den 15. februar 
1987 fremsatte Kommissionen i en meddelelse bl.a. 
forslag om nye former for forvaltning af budgettet og 
indvilgede i inden den 31. december 1987 at forelægge 
Rådet en beretning med forslag om indførelse af en 
ensartet metode til fastlæggelse af opkrævningsgrundla­
get for de egne indtægter fra merværdiafgiften. Bemærk­
ningerne i det følgende vedrører derfor den ordning, som 
var gældende for regnskabsåret 1986. 
4.4. Momsindtægterne krediteres hver måned Kommis­
sionens konti af medlemstaterne med en tolvtedel af det 
beløb, der i denne forbindelse er opført på budgettet 
(artikel 10. stk. 3, i Rådets forordning (EØF, Euratom, 
EKSF) nr. 2891 77 af 19. december 1977 (•'). Såfremt 
budgettet ikke er vedtaget, skal de månedlige indbeta­
linger svare til tolvtedele af indtægterne i budgettet for det 
foregående regnskabsår (artikel 3, stk. 6, i Rådets 
afgørelse 85 257 EØF, Euratom). 
4.5. De budgetmæssige problemer, som opstod i 
regnskabsårets første halvdel, gav imidlertid anledning til 
visse forskelle med hensyn til beregningen af tolvtedelene i 
regnskabsårets første seks måneder. Med Kommissio­
nens samtykke foregik indbetalingerne af de foreløbige 
tolvtedele af de egne indtægter fra merværdiafgiften i 
løbet af 1986 således: 
(a) for januar blev beregningen foretaget på grundlag af 
det beløb, der var opført i budgetforslaget, og der blev 
foretaget en regulering i februar på grundlag af det 
budget, der blev vedtaget den 18. december 1985; 
ifølge budgettet skulle de egne momsindtægter og de 
finansielle bidrag udgøre ca. 20 485 mio ECU for hele 
regnskabsåret 1986, 
(b) for februar og marts blev beregningen foretaget på 
grundlag af mdtægtsbeløbet. der stod opført i det 
budget, som blev vedtaget den 18. december 1985, 
(c) i overensstemmelse med Domstolens kendelse af 17. 
marts 1986 blev indbetalingerne for april, maj, juni og 
juli beregnet på grundlag af det budgetforslag, Rådet 
vedtog den 27. november 1985 (hvorefter de egne 
indtægter fra merværdiafgiften udgjorde 19 845 mio 
ECU for hele regnskabsåret 1986), (d) endelig blev beregningerne fra og med august 
foretaget på grundlag af det budget, der blev vedtaget 
den 10. juli 1986 (22 280 mio ECU) med de 
forhøjelser, der var nødvendige for at udligne de 
indtægtsbeløb, der var indbetalt for lidt i de 
foregående måneder. 
4.6. De indbetalinger, som er foretaget på denne måde i 
løbet af regnskabsåret, er sket i form af forskud. Som 
omtalt i tidligere årsberetninger fra Retten bliver disse 
forskud reguleret i det følgende regnskabsår, når 
medlemsstaterne i henhold til artikel 10 i Rådets 
forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77 af 19. 
december 1977 (4) fremsender den årlige oversigt over 
beregningsgrundlaget. I de følgende regnskabsår kan der 
ligeledes foretages andre reguleringer, når Kommissionen 
gennemgår oplysningerne i regnskabsoversigterne. 
4.7. Tabel 4.1 viser de reguleringer, der er foretaget af de 
egne indtægter fra merværdiafgiften i Fællesskabernes 
regnskaber. I årsberetningerne for regnskabsårene 1983 
og 1984 (5) har Retten omtalt de betydelige forsinkelser, 
som kan forsinke løsningen af stridsspørgsmål mellem 
Kommissionen og en medlemsstat om beløbenes nøjag­
tighed. 
4.8. Hvad angår disse forsinkelser, skal Retten anføre, 
at pr. 31. december 1986 var 38 tvister endnu ikke afgjort, 
og at Kommissionen ikke var i stand til over for Retten at 
anslå de finansielle konsekvenser heraf for EF's egne 
indtægter. Tolv af sagerne angår regnskabsoversigterne 
for 1979. Kommissionen bør bestræbe sig på snarest at 
finde en løsning på alle disse verserende sager. 
Tabel 4.1 — Reguleringer i de enkelte år af de egne indtægter fra 
merværdiafgiften og de finansielle bidrag 
(mio ECU) 
Regulering 
torelagel i 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1986(1) 
lait Regulering vedrørende årene 
1979 
-13,3 
4,6 
7,3 
15,9 
29,5 
2,4 
46,4 1980 
61,0 
35,6 
12,7 
12,9 
— 
122,2 1981 
26,8 
19,3 
16,7 
— 
62,8 1982 
38,7 
16,5 
— 
55,2 1983 
-26,0 
— 
-26,0 
0) Indliiden 30.6.1986. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 39 
Kontrol med gennemførelsen af Rådets sjette 
momsdirektiv Begrænsninger i adgangen til revision 
4.9. I henhold til Rådets forordning (EØF, Euratom, 
EKSF) nr. 2892/77 skal Kommissionen overvåge, at de 
egne indtægter fra merværdiafgiften fastlægges korrekt 
efter det ensartede beregningsgrundlag, som blev indført i 
henhold til det sjette momsdirektiv. Kommissionen skal 
således bl.a. gennemgå den nationale lovgivning med 
henblik på at efterprøve, om den er i overensstemmelse 
med Rådets sjette momsdirektiv. Retten har undersøgt de 
fremgangsmåder. Kommissionen anvender, og har 
bemærket: 4.11. Ipkt. 3.17-3.20 i årsberetningen for regnskabsåret 
1985 henledte Retten dechargemyndighedernes opmærk­
somhed på, at nogle medlemsstater havde begrænset 
Revisionsrettens adgang til at foretage den fornødne 
revision i medlemsstaterne. Retten skal bemærke, at 
adgangen til revision fortsat begrænses således som den 
omtalte det sidste år, og at Retten derfor ikke ser sig i 
stand til på tilfredsstillende måde at udføre sit hverv for så 
vidt angår revisionen af de egne momsindtægter, som 
afregnes af medlemsstaterne, og som i 1986 androg 
22 223,4 mio ECU. 
(a) at Kommissionen ikke har afsluttet gennemgangen af 
den nationale afgiftslovgivning i Danmark, Spanien 
og Nederlandene, hovedsagelig på grund af mangel 
på personale med kendskab til disse landes sprog, 
TRADITIONELLE EGNE INDTÆGTER 
(b) at Kommissionen iicke råder over en fuldstændig 
dokumentation for alle medlemsstaterne, dels fordi 
medlemsstaterne ikke er forpligtede til at fremskaffe 
oplysningerne, dels fordi der opstår vanskeligheder 
på grund af de væsentlige forskelle med hensyn til 
lovgivningens udformning i de enkelte medlemssta­
ter. Spaniens og Portugals afregning af toldbeløb 
(c) at der ikke er indført en procedure, som kan sikre, at 
alle de spørgsmål, som opstår under den første 
gennemgang af den nationale lovgivning, tages op til 
nærmere overvejelse enten af Kommissionens tjene­
stegrene eller i forbindelse med kontrolbesøg på 
stedet. 4.12. De nye medlemsstater, Spanien og Portugal, skal 
fastlægge EF-indtægter i overensstemmelse med dels 
afgørelse 85/257/EØF, Euratom, dels de finansielle 
bestemmelser i tiltrædelsesakten (8). Af de finansielle 
bestemmelser fremgår det, at reglerne for beregningen af 
EF's toldindtægter skal finde anvendelse fra tiltrædelses-
datoen (1. januar 1986). Akten indeholder ligeledes 
bestemmelser om gradvis indførelse af den fælles toldtarif 
og andre toldordninger fra den 1. marts 1986. 
4.10. Kommissionen skal efterprøve nøjagtigheden af 
medlemsstaternes oplysninger og beregninger i de årlige 
regnskabsoversigter. I denne forbindelse og fordi den 
vejede gennemsnitssats har betydning for fastlæggelsen af 
opkrævningsgrundlaget for de egne momsindtægter, 
inddeles de nødvendige oplysninger i henhold til Rådets 
forordning (EØF. Euratom, EKSF) nr. 3625/83 af 19. 
december 1983 (6) i fem kategorier (endeligt forbrug, 
mellemliggende forbrug, offentlige administrationers 
faste bruttoinvesteringer, andre sektorers faste bruttoin-
vesteringer samt bebyggede grunde og byggegrunde). Selv 
om Kommissionen i 1981 påpegede (7), at den manglende 
ensartethed i udformningen af oplysningerne fra med­
lemsstaterne kunne medføre unøjagtige beregninger, 
indsender kun Frankrig, Italien og Luxembourg på 
nuværende tidspunkt oplysninger i den opstilling, som 
kræves. 4.13. Retten har konstateret, at de spanske og portugisi­
ske myndigheder har fastlagt EF-told fra den 1. marts 
1986 og ikke fra tiltrædelsesdatoen. Heraf følger, at de 
egne indtægter i form af told ved indførsel fra lande, som 
ikke er EF-medlemsstater, til Spanien og Portugal i 
januar og februar 1986 hverken blev fastlagt eller afregnet 
til Fællesskaberne. Eftersom tolden ikke blev fastlagt i 
forbindelse med indførslen, foreligger der ingen præcis 
opgørelse af de pågældende indtægter, men Kommissio­
nens afdelinger har anslået beløbet til mellem 50 og 60 mio 
ECU. Den 27. januar 1987 fremsatte Kommissionen en 
formel anmodning om indbetaling af de pågældende 
toldbeløb senest den 30. april 1987, men medlemsstaterne 
imødekom ikke denne anmodning. Denne sag forfølges 
fortsat af Kommissionen. 
40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Regnskabsmæssige oplysninger i 
medlemsstaternes månedlige 
regnskabsoversigter over traditionelle egne 
indtægter 
4.14. I henhold til artikel 7, stk. 1, i forordning (EØF) 
nr. 2891/77 skal medlemsstaterne føre regnskab over de 
egne indtægter »opdelt efter indtægternes art«. I henhold 
til stk. 3 i den samme artikel fremsender hver medlemsstat 
en månedlig regnskabsoversigt til Kommissionen. Svig og uregelmæssigheder 
4.18. Retten har gennemgået medlemsstaternes indbe­
retninger om svig og uregelmæssigheder i forbindelse med 
told og landbrugsafgifter. Resultaterne er omtalt i pkt. 6.3 
— 6.6. 
4.15. I årsberetningerne for regnskabsårene 1979 (9) 
(pkt. 3.22), 1983 (pkt. 1.17) og 1984 (pkt. 3.8) omtalte 
Retten, at der savnes relevante og præcise regnskabs- og 
forvaltningsmæssige oplysninger i de regnskaber, som 
fremsendes til Kommissionen. Denne mangel medfører, 
at der ikke kan udføres en forsvarlig finansiel analyse, og 
den gør det vanskeligt for Kommissionen dels at opstille 
overslag — og i givet fald at foretage ændringer i 
forbindelse med egne indtægter — dels at gennemføre en 
effektiv kontrol. Fastlæggelse og afregning af told og 
landbrugsafgifter 
4.19. Bestemmelserne om fastlæggelse og afregning af 
EF's egne indtægter fra told og landbrugsafgifter findes i 
forordning (EØF) nr. 2891/77 (artikel 1, 2, 9, 10 og 17). 
4.16. Retten har gennemgået de månedlige oversigter 
over traditionelle egne indtægter fra alle medlemsstater­
ne, og det har vist sig, at der for de fleste medlemsstaters 
vedkommende er sket en vis forbedring af den måde, 
hvorpå oplysningerne om landbrugsafgifterne opstilles. 
De fleste af de mangler, Retten tidligere har omtalt, gør 
sig dog stadig gældende. Retten har især bemærket: 
(a) at der generelt set er betydelig forskel på medlemssta­
ternes oversigter både med hensyn til udformningen 
og indholdet, og 4.20. I årsberetningen for regnskabsåret 1978 (l0) (pkt. 
12.38 — 12.40) omtalte Retten en række forskelle mellem 
medlemsstaterne med hensyn til, på hvilket tidspunkt 
fastlæggelsen af de egne indtægter finder sted, og den 
henstillede til Kommissionen at overveje at tage skridt til 
at harmonisere de regler, som anvendes i medlemsstater­
ne. Da disse forskelle har betydning for, hvornår 
afregningen af de egne indtægter finder sted, har Retten 
foretaget en undersøgelse af den nuværende situation på 
dette område og kan konkludere, at der ikke er sket 
fremskridt siden 1978. 
(b) at der, hvad angår reguleringer af allerede fastlagte 
egne indtægter, af Irland gives oplysning både om 
positive og negative reguleringer, mens Forbundsre­
publikken Tyskland, Grækenland, Spanien, Neder­
landene og Portugal ikke giver oplysning om 
reguleringer af tidligere fastlagte egne indtægter, og 
de resterende medlemsstater kun opgiver nettoresul­
tatet uden at anføre de tilgrundliggende positive eller 
negative reguleringer. 
4.17. Retten er af den opfattelse, at oplysningerne om 
indtægterne i de månedlige oversigter, der sendes til 
Kommissionen, er af afgørende betydning for mulighe­
derne for at opstille overslag og føre kontrol med de egne 
indtægter, og at disse oplysninger bør gøres langt mere 
overskuelige, samtidig med at kvaliteten bør forbedres 
væsentligt. Retten er klar over, at Kommissionen siden 
1979 har bestræbt sig på at forbedre situationen, men er 
dog betænkelig ved de manglende resultater. De tilstræbte 
forbedringer skulle for længst have været opnået. 4.21. I en rapport fra Kommissionens finansinspek-
tør (") om fastlæggelsen af de egne indtægter fra told og 
landbrugsafgifter i medlemsstaterne, som blev vedtaget af 
Kommissionen den 11. marts 1983, bekræftes det, at 
artikel 1 og 2 i forordning (EØF) nr. 2891/77 ikke sikrer, 
at der følges ensartede procedurer for fastlæggelse af told 
og landbrugsafgifter i medlemsstaterne. 
4.22. Kommissionen har fremsat flere forslag (12) med 
henblik på at afhjælpe denne mangel ved forordningen. 
Retten har afgivet udtalelse (13) om to af disse forslag. 
Rådet har endnu ikke truffet nogen afgørelse. Retten 
beklager, at selv om den første gang for allerede ti år siden 
henledte opmærksomheden på forskellene mellem med­
lemsstaterne med hensyn til, hvornår fastlæggelsen af de 
egne indtægter finder sted, har Rådet ikke truffet 
afgørelse om nogen af Kommissionens forslag om 
ændring af forordning (EØF) nr. 2891/77, hvoraf det 
seneste blev fremsendt til Rådet så langt tilbage som i 
august 1984. 
15. 12. 87 De Europæiske^Fællesskabers Tidende 41 
Anvendelse af importstatistikker til 
efterprøvelse af toldbelob, som fastlægges i 
medlemsstaterne 
4.23. Fastlæggelsen af de egne indtægter fra told og 
landbrugsafgifter i medlemsstaterne sker på grundlag af 
decentraliserede opkrævningsordninger og forskellige 
nationale fremgangsmåder. I henhold til fællesskabs­
lovgivningen for dette område har medlemsstaterne 
fortsat mange forpligtelser og beføjelser. Desuden er 
Kommissionens adgang til at foretage kontrol i medlems­
staterne stærkt begrænset. Disse svagheder i forbindelse 
med Kommissionens adgang til at føre tilsyn og foretage 
kontrol viser tydeligt værdien af et redskab, som gør det 
muligt at foretage en systematisk kontrol af rigtigheden af 
de samlede egne indtægter fra told- og importafgifterne, 
som medlemsstaterne indbetaler. Retten skal derfor 
anbefale, at det nøje undersøges, om Kommissionens 
kontrolforanstaltninger kan forbedres ved hjælp af en 
efterprøvelse på centralt plan. Da medlemsstaternes 
importstatistikker udarbejdes på grundlag af den doku­
mentation, som fremlægges for toldmyndighederne i 
forbindelse med importklareringen, må de anses for at 
være særligt velegnede som udgangspunkt for en sam­
menlignende kontrol af de fastlagte told- og importafgif­
ter. Parlamentet er ligeledes opmærksom på denne 
mulighed og anførte i forbindelse med beslutningen om 
decharge for gennemførelsen af 1983-budgettet, at der 
ikke var overensstemmelse mellem importstatistikkerne 
og Fællesskabets toldindtægter. 
4.24. Retten har undersøgt sammenhængen mellem 
importstatistikkerne og toldprovenuet i de enkelte 
medlemsstater. På grund af de mange forskellige 
toldordninger, der gælder både for produkter og leveran­
dørlande viste det sig at være umuligt at foretage enkle og 
direkte sammenligninger mellem tolden — som beregnet 
på grundlag af importstatistikkerne — og de toldindtæg­
ter, som er fastlagt i medlemsstaterne og afregnet til 
Kommissionen i den samme periode. 
4.25. En forbedring af importstatistikkerne og oplys­
ningerne om indtægterne samt bedre analyser af oplys­
ningerne ville kunne medvirke til at klarlægge virkningen 
af de forskellige fremgangsmåder, medlemsstaterne 
benytter ved fastlæggelsen og opkrævningen af de egne 
indtægter. En sådan forbedring ville ligeledes kunne 
medvirke til at identificere mangelfulde fremgangsmåder, 
som eventuelt kan medføre indtægtstab. Fast tilbagebetaling til medlemsstaterne for 
udgifter ved opkrævning af egne indtægter 
4.26. I henhold til Rådets afgørelse 70/243/EKSF, 
EØF, Euratom af 21. april 1970 (M) får medlemsstaterne 
»som opkrævningsgebyr« tilbagebetalt 10% af den told 
og de landbrugsafgifter, som opkræves af Fællesskabet. 
Efter at denne ordning har været gældende i 14 år, er den 
blevet videreført ved afgørelse 85/257/EØF, Euratom, 
som afløste de tidligere regler. Hovedbestemmelserne i 
den oprindelige regel er gengivet ordret i 1985-afgørelsen. 
»Fællesskaberne tilbagebetaler hver medlemsstat 10 % af 
de beløb, der udredes ... som opkrævningsgebyr«. 
For regnskabsåret 1986, blev 1 045,4 mio ECU tilbagebe­
talt til medlemsstaterne i henhold til denne ordning. 
4.27. I beretningen om gennemførelsen af konklusio­
nerne fra Det Europæiske Råd af 18. juni 1983 
(Stuttgart) C5) anførte Retten, at 10 %-satsen ikke bygger 
på faktisk afholdte omkostninger. I forbindelse med 
Rådets afgørelser om at indføre og videreføre ordningen 
med en fast tilbagebetaling på 10 % synes der ikke at være 
blevet taget tilstrækkeligt hensyn til behovet for at sikre, 
at eventuelle forskelle i forhold til de faktiske omkost­
ninger begrænses mest muligt. De tjenesteydelser, der 
mindst stilles krav om, og de dertil svarende opkræv-
ningsudgifter, som tilbagebetalingen skal dække, er aldrig 
blevet defineret nærmere, og Retten har ikke været i stand 
til at klarlægge, på hvilket grundlag der i sin tid blev 
truffet afgørelse om satsen på 10 %. Det burde have været 
taget i betragtning, at den ordning vedrørende egne 
indtægter, som blev indført på det pågældende tidspunkt, 
i det store og hele ikke ville indebære en administration af 
nye afgiftsstrukturer i medlemsstaterne. Derimod ville 
der i forbindelse med de traditionelle ordninger for 
opkrævning af importafgifter, blive tale om en admini­
stration på Fællesskabets vegne, men dette ville kun få 
begrænset indvirkning på omkostningerne ved opkræv­
ningen af landenes nationale indtægter. 
4.28. En alvorlig svaghed ved ordningen er, at den ikke 
giver mulighed for at tage tilbagebetalingssatsen op til 
fornyet overvejelse i tilfælde, hvor administrations­
omkostningerne ændrer sig. Under revisionsbesøg i 
medlemsstaterne har Retten siden 1971 kunnet konstate­
re, at der er sket nedskæringer i arbejdsstyrken og 
forenklinger af fortoldnings- og opkrævningsprocedurer-
ne. Udgifterne til den faste tilbagebetaling til medlemssta­
terne er uafhængige af de faktiske omkostninger og kan 
derfor ikke afpasses efter ændringer i omkostningerne. 
Medlemsstaterne kan reducere omkostningerne i forbin­
delse med opkrævningen af de egne indtægter og opnår 
således en besparelse, men udgifterne på fællesskabsbud­
gettet nedsættes ikke tilsvarende. Da det ikke er fastlagt, 
hvilke tjenesteydelser, der skal præsteres til gengæld for 
tilbagebetalingerne, har medlemsstaterne en betydelig 
42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
frihed på dette område. Som følge herafer der en tendens 
til, at der over fællesskabsbudgettet i stadig større omfang 
godtgøres beløb, som overstiger de faktiske opkrævnings-
omkostninger. 
4.29. 1 betragtning af de store udgifter, EF har til 
tilbagebetalingsordningen, viser de manglende bestem­
melser om en ændring af 10 "„-satsen og den fortsatte 
anvendelse af denne sats i Rådets afgørelse fra 1985, hvor 
vilkårlig ordningen er. 
4.30. Retten har bemærket, at både Parlamentet og 
Kommissionen har ytret betænkelighed ved ordningen, 
og særligt at Kommissionen i de nye forslag C6) om 
finansieringen af Fællesskabets budget går ind for at 
afskaffe godtgørelsesordningen. Retten anser det for 
uhensigtsmæssigt, at Fællesskabet på et skønsmæssigt 
grundlag afholder udgifter til ikke nærmere fastlagte 
tjenesteydelser. I betragtning af udviklingen siden 1970, 
da godtgørelsesordningen blev indført, er det nødvendigt 
at foretage en nyvurdering af disse godtgørelser til 
medlemsstaterne. 
Selvfinansieringsmålsætningen inden for den 
fælles markedsordning for sukker 
4.31. Som anført i præamblen til Rådets forordning 
(EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fælles 
markedsordning for sukker (17) bør der træffes foranstalt­
ninger med henblik på at »tildele Fællesskabet de 
fornødne instrumenter til ... at sikre, at producenterne 
selv fuldt ud dækker omkostningerne ved afsætningen af 
... overskud«. Grundforordningen fra 1981 er med 
virkning fra den 1. juli 1986 (18) blevet ændret ved Rådets 
forordning (EØF) nr. 934/86 af 24. marts 1986. Princippet 
om selvfinansieringen blev udtrykkeligt fastholdt i 
præamblen til ændringsforordningen, idet det her hedder: 
» ... den fælles markedsordning for sukker har siden 
produktionsåret 1981/82 bygget på det princip, at 
producenterne er finansielt ansvarlige for samtlige tab, 
som skyldes afsætningen af Fællesskabets overskudspro­
duktion i forhold til det interne forbrug«. 
4.32. I årsberetningen for regnskabsåret 1985 (pkt. 
3.45) anførte Retten, at den var af den opfattelse, at »den 
tilsigtede balance mellem indtægter og udgifter inden for 
produktions- og kvoteordningen for sukker ikke kunne 
opnås. De faktiske underskud som følge af ordningen er 
steget konstant i de pågældende produktionsår«. På 
daværende tidspunkt udgjorde det samlede tab i forbin­delse med ordningen allerede 609,2 mio ECU for de fire 
produktionsår 1981/82 — 1984/85. Det viser sig nu, at 
frygten for, at »den tilsigtede balance mellem indtægter og 
udgifter ... ikke kunne opnås«, har været berettiget. I 
efteråret 1986 — dvs. efter de første fem år, hvor reglerne 
for den fælles markedsordning for sukker har været 
anvendt — var det samlede tab ifølge oplysninger fra 
Kommissionens tjenestegrene således steget med yder­
ligere 263,9 mio ECU til 873,1 mio ECU. 
4.33. I forordning (EØF) nr. 934/86 anerkendes det, at 
der foreligger et underskud: »For at få dækket samtlige 
faktiske udgifter i forbindelse med udførslen af Fælles­
skabets produktionsoverskud i produktionsårene 
1981/82 til 1985/86 ... bør der ... indføres en absorptions­
afgift for den pågældende sektor; med henblik herpå bør 
alle de berørte producenter anmodes om at udvise 
solidaritet for at absorbere det underskud, der er 
konstateret ved udgangen af perioden 1981/82 til 1985/86, 
og som på budgettet skønnes at ville beløbe sig til 400 mio 
ECU«. På grundlag af dette forslag fra Kommissionen 
anslog Rådet underskuddets størrelse til kun 400 mio 
ECU og indførte en afgift, som skulle dække underskud­
det i løbet af de følgende fem år, dvs. i årlige rater af 80 
mio ECU. 
4.34. Af det samlede underskud på 873,1 mio ECU 
fandtes der således fortsat et uinddækket underskud på 
473,1 mio ECU, som forordningen ikke omfattede, selv 
om Retten i årsberetningen for regnskabsåret 1985 (pkt. 
3.48) henstillede, at det i kommende foranstaltninger 
vedrørende den fælles markedsordning for sukker sikres, 
at hele underskuddet dækkes ind. Til støtte for at anslå 
underskuddet til 400 mio ECU anførte Kommissionen, at 
Fællesskabets udvidelse med Portugal ville medføre 
større afsætning af fællesskabssukker, hvorved der kunne 
spares eksportrestitutioner svarende til 210 mio ECU. 
Kommissionen skønner nu, at kun 50 mio ECU af 
underskuddet er blevet dækket ind på denne måde. 
Kommissionen forventede også besparelser som følge af 
nye afsætningsmuligheder inden for Fællesskabets kemi­
ske industri. Retten har ikke på grundlag af de 
foreliggende oplysninger fundet tilstrækkeligt grundlag 
for Kommissionens antagelser. 
4.35. Uanset det erklærende formål med grundforord­
ningen er der ikke opnået balance mellem indtægter og 
udgifter. Dette forhold tilsløres af en uklar budgetopstil­
ling. Retten har henledt Kommissionens opmærksomhed 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 43 
på tilfælde af manglende konsekvens og præcision i 
anmærkningerne til budgetposterne både på indtægts- og 
udgiftssiden, som nødvendigvis må korrigeres for at give 
et nøjagtigt indtryk af den faktiske finansielle situation 
inden for sukkersektoren. 
4.36. Den 7. august 1985 fremsatte Kommissionen 
forslag om en reform af kvoteordningen for sukker og en 
betydelig skærpelse af reglerne om balancen mellem 
indtægter og udgifter. Forslaget, som gik ud på, at den 
maksimale afgift for både A- og B-sukker C') skulle 
forhøjes fra 2 "„ til 2,5 "„ af interventionsprisen, og at 
afgiften for B-sukker skulle forhøjes fra 37,5 "„ til 47 "„ af 
interventionsprisen, blev forkastet af Rådet, og de 
maksimale afgiftssatser på henholdsvis 2 "„ og 37,5 "„ 
forblev uændrede. Som allerede omtalt i pkt. 4.33 
godkendte Rådet imidlertid forslaget om at indføre en 
absorptionsafgift, som kun vil fjerne en del af det samlede 
underskud. Retten er af den opfattelse, at den gældende begrænsning for produktionsafgifterne også fremover vil 
være en væsentlig hindring for at opnå balance mellem 
indtægter og udgifter. 
4.37. 1 betragtning af at det til stadighed bekræftes, at 
der inden for den fælles markedsordning for sukker bør 
opnås balance mellem indtægter og udgifter, skal Retten 
fremhæve behovet for straks at træffe foranstaltninger 
med henblik på at sikre, at det samlede underskud inden 
for denne sektor hurtigt dækkes ind ved hjælp af afgifter 
afpassende størrelse, at nye underskud ikke opstår, og at 
den særlige finansielle situation" fremstilles tydeligt i 
budgettet og regnskaberne. Der ville ikke have været 
behov for de bevillinger (på 579 mio ECU), som er blevet 
anvendt til at Finansiere underskuddet inden for sukker­
sektoren, hvis princippet om at opnå balance mellem 
indtægter og udgifter var blevet fulgt, og Fællesskabets 
samlede underskud ville således have været tilsvarende 
mindre. 
(') EFT L 128 af 14.5.1985. s. 15. 
<-) EFT L 356 af 31.12.1985, s. 1. 
(3) EFT L 336 af 27.12.1977, s. 1. 
(4) EFT L 336 af 27.12.1977, s. 8. 
(s) EFT C 348 af 31.12.1984. pkt. 3.19 3.20. EFT C 326 af 
16.12.1985, pkt. 3.14 3.20 
(6) EFT L 360 af 23.12.1983, s. 1. 
C) Dok. XIX/327/81 bilag V. 
(8) EFT L 302 af 15.11.1985. 
(9) EFT C 342 af 31.12.1980. 
(10) EFT C 326 af 31.12.1979. 
(") Dok. COM SG (83) D/8029. 
O2) EFT C 231 af 4.9.1982, s. 15, pkt. 6-7, EFT C 146 af 
4.6.1983, s. 4, pkt. 2, EFT C 303 af 10.11.1983. s. 19, pkt. 1-6, 
EFT C 219 af 21.8.1984, s. 7. pkt. 3-11. ('•') EFTC 133 af 20.5.1983. s. 3, EFT C 163 af 23.6.1984. s. 8. 
<14) EFT L 94 af 28.4.1970. s. 19. 
C5) EFT C 287 ar 24.10.1983, pkt. 1.2.4. 
(16) Kommissionens rapport til Rådet og Europa-Parlamentet 
om finansieringen af Fællesskabets budget (Dok. KOM 
(87) 101 endelig udg. af 28.2.1987). 
(•7) EFT L 177 af 1.7.1981. s. 5. 
(1X) EFT L 87 af 2.4.1986, s. 1. 
(I9) Ved »A-sukker« forstås sukker, som produceres under den 
kvote, for hvilken der gælder den laveste sats, og ved »li-
sukker« forstås sukker, som indtil en bestemt grænse 
produceres under den kvote, for hvilken der gælder den 
højeste sats (forordning (EØF") nr 1785/81). 
44 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Kapitel 5 
Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Garantisektionen (EUGFL, Garantisektionen) 
5.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 5.1 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 5.2 — 5.4 
Offentlig oplagring 5.5 — 5.21 
De budgetmæssige konsekvenser af de strukturbestemte overskud 5.5 — 5.6 
Interventionsoplagringens rolle 5.7 — 5.8 
Budgetmæssige betragtninger • 5.9 —5.10 
Tab ved afsætning og nedskrivning 5.11 — 5.15 
Godtgørelse af oplagringsomkostningerne 5.16 
Konklusioner 5.17 — 5.21 
Kommissionens forvaltning og interne kontrol af EUGFL, Garantisektionen 5.22 — 5.44 
Registrering af medlemsstaternes forskud og anmeldte udgifter 5.24 
Revisionsbemærkninger 5.25 
Regnskabsafslutning 5.26 — 5.44 
Formål og metoder 5.26 
Arbejdsmetoder 5.27 — 5.34 
Personale 5.35 
Forsinkelser i forbindelse med regnskabsafslutningen 5.36 — 5.39 
Samarbejdet med medlemsstaterne 5.40 — 5.41 
Forebyggende samråd 5.42 — 5.43 
Konklusion 5.44 
Revision af de enkelte markedsordninger 5.45 — 5.69 
Kvote- og tillægsafgiftsordningen i mejerisektoren 5.47 — 5.50 
Destillationsordningerne for vin 5.51 — 5.53 
Præmieordningen for tobak 5.54 — 5.55 
Støtteordningen for ærter, bønner og hestebønner 5.56 — 5.59 
Ordningens udvikling 5.56 — 5.57 
Revisionsbemærkninger 5.58 — 5.59 
Produktionsstøtteordningen for bomuld 5.60 — 5.69 
Bemærkninger foranlediget af revisionen 5.63 — 5.69 
Generelle konklusioner 5.70 — 5.72 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 45 
INDLEDNING OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
5.1. Forvaltningen af Den Europæiske Udviklings- og 
Garantifond for Landbruget, Garantisektionen 
(EUGFL, Garantisektionen) foregik i 1986 fortsat i 
henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21. 
april 1970 ('), som sammen med finansforordningens 
bestemmelser, især i afsnit VIII, danner et særligt 
retsgrundlag i forhold til reglerne for det almindelige 
budget. 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 5.2. De væsentligste regnskabsmæssige oplysninger om 
forvaltningen af bevillingerne til EUGFL, Garantisektio­
nen, fremgår af tabel 5.1. De disponible bevillinger til 
finansiering af udgifterne i 1986 androg 22 153,3 mio 
ECU. Kommissionen udbetalte forskud på i alt 22 150,8 
mio ECU til medlemsstaterne, som anmeldte udgifter på 
22 131,4 mio ECU. Dette beløb blev, sammen med 
udgifter på 2,5 mio ECU, som Kommissionen afholdt 
direkte, regnskabsført som udgifter for 1986. Der er tale 
om en udgiftsstigning på 12 % i forhold til 1985. Denne 
Tabel 5.1 — EUGFL, Garantisektionen: generel regnskabsoversigt for 1986 
i mio ECU) 
Bevillinger 
Automatiske fremførsler fra 1985: 4,4 
Bortfaldne bevillinger: 0,3 
Udnyttede bevillinger: 4,1 
Budgetbevillinger (') 
Afsnit 1 og 2: 
Kapitel 40: 
Tilrådighed i alt: 
Bortfaldne bevillinger (2): 
Udnyttede bevillinger i alt: 22 112,0 
41,3 
22 153,3 
15,9 
22 137,4 Forpligtelser 
Disponibel saldo i 
medlemsstaterne pr. 1.1.1986 (3) 49,2 
Forskud til medlemsstaterne: 
— samlede: 
opdelte: 
Forskud i alt: 
Kursdifferencer: 
Udgifter som Kommissionen 
direkte har indgået forpligtelse 
Forpligtelser i alt: 
Frigjort disponibel saldo 
i medlemsstaterne pr. 
31.12.1986: 
Forpligtelser i alt: 7 424,4 
14 726,4 
22 150,8 
-4,2 
for: 6,0 
22 152,6 
15,2 
22 137,4 Posteringer i 
driftsregnskabet 
Betalinger af automatiske 
fremførsler fra 1985: 
Betalingsposteringer (4): 
— rettidige: 
— ikke-rettidige: 
lait: 
Udgifter afholdt direkte 
af Kommissionen: 
Betalinger i alt: 
Automatiske fremførsler til 1987 
lait: 4,1 
1 849,2 
20 282,2 
22 131,4 
2,5 
22 133,9 
3,5 
22 137,4 
(') Budget vedtaget den 10. juli. EFT L 214 af 4.8.1986. 
(2) Herunder 0,3 mio ECU til kapitel 40. fiskeri. 
(') Dette beløb er medtaget i forpligtelsen for forskuddet for april måned. 
(4) I posteringerne indgår følgerne af regnskabsafslutningen for 1982 (55,3 mio ECU) 
46 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
stigning ville have været på 15,5 "„, hvis Kommissionen 
ikke havde udskudt betalinger på i alt 693 mio ECU til 
1987 (jf. pkt. 5.25(a)). 
5.3. Der gives yderligere regnskabsmæssige oplysninger 
i tabel5.2, som viser årets udgifter opdelt efter kapitler og 
foranstaltninger. Tabel 5.3 indeholder en oversigt over 
bevillingernes udnyttelse i 19X6 og herunder anvendelsen 
af bevillingsoverførsler mellem kapitler. Tabel 5.4 og tabel 
5.5 viser henholdsvis mængden og den bogforte værdi af 
landbrugsprodukter på offentlige lagre pr. udgangen af 
19X6 sammenholdt med tallene for tidligere år. Med 
mejeriprodukter som en væsentlig undtagelse, kan der 
noteres en mængdemæssig forbedring i forbindelse med 
nogle produkter, selv om lagrenes samlede bogforte værdi 
fortsat er steget (til li 400 mio ECU). 
5.4. Den faktiske stigning på 15,5",, i landbrugs­
udgifterne i 19X6 giver især anledning til bekymring, når 
det tages i betragtning, at de potentielle tab i forbindelse 
med den fremtidige afsætning af interventionslagrene i 
henhold til Rettens beregninger (jf. pkt. 5.14) steg til 
X 500 mio ECU i årets lob, svarende til en stigning på 49 ",, 
i forhold til det tilsvarende tal for 1985 (5 700 mio ECU). I 
betragtning af den fortsat alvorlige situation i forbindelse 
med interventionslagrene gennemgår Retten i neden­
stående punkt 5.5-5.21 nærmere, hvordan den problema­
tiske situation har udviklet sig samt. hvordan Fællesska­
bet har reaueret. 
OFFENTLIG OPLAGRING 
De budgetmæssige konsekvenser af de 
si mk turhestemte o ver skud 
:>>. Den årlige stigning i lageromkostningerne og 
udgifterne til lagerfunktioner, finansiering og afsætning 
viser tydeligt, at der er alvorlig ubalance på væsentlige 
områder inden for det fælles landbrugsmarked. Interven­
tionslagrenes bogførte værdi er steget fra ca. 2 000 mio 
ECU omkring ~1980 til over 11000 mio ECU ved 
udgangen af 1986. Udgifter i forbindelse hermed som 
afholdes over budgettet, blev firedoblet i samme periode, 
og androg i 1986 4 700 mio ECU. Disse beløb omfatter 
ikke det potentielle tab på 8 500 mio ECU, som er omtalt i 
punkt 5.4. 
5.6. Situationen på de forskellige markeder er imidlertid 
nøje forbundet med selvforsyningsgraden, som i mange år har været stigende (særlig i 1970erne), og som i nogle 
tilfælde nu er nået op på betydeligt mere end 100 °„. 
Denne udvikling har måttet finansieres over fællesskabs­
budgettet to gange. For det første har der været tale om 
tab af indtægter fra landbrugsafgifter ved indførsel til 
Fællesskabet, hvilket er et udtryk for Fællesskabets 
stigende selvforsyningsgrad. For det andet har den 
fortsatte stigning i interventionslagrene og en stadig 
større forskel mellem EF-priser og de lavere verdensmar­
kedspriser medført en kraftig forøgelse af budget­
udgifterne til den fælles landbrugspolitik, og den 
væsentligste faktor har her været de faktiske og potentiel­
le omkostninger i forbindelse med afsætning af interven­
tionslagrene. 
Interventionsoplugringens rolle 
5.7. 1 løbet af de sidste ti år er der sket en fundamental 
ændring af interventionsoplagringens rolle i forbindelse 
med de vigtigste markedsordninger. Interventionsopkøb 
er af væsentlig betydning som et konjunkturbestemt 
redskab til gennemførelse af politikken vedrørende 
garanterede priser og medvirker således til at realisere 
nogle af de mål, der blev fastlagt i EØF-traktatens artikel 
39, i forbindelse med en udvidelse af det indre marked, 
som samtidig gør markedet mindre afhængigt af import. 
Interventionsopkøb medvirker til at skabe et økonomisk 
klima, som giver producenterne tillid. På det tidpunkt, 
hvor Fællesskabet bliver mere end 100 % selvforsynende, 
og den interne produktion bliver afhængig af eksportmu­
lighederne på verdensmarkedet, hvor priserne ofte ligger 
langt under prisniveauet på det indre marked, bliver 
offentlig oplagring imidlertid alt for let til en sikker 
afsætningsmulighed for varer, som rent faktisk ikke 
efterspørges, og ordningen medvirker således til at skabe 
strukturbestemte overskud. 
5.8. I årsberetningen for regnskabsåret 1985 (-), som 
bl.a. omfattede resultaterne af en særlig undersøgelse af 
offentlig oplagring af korn, fremhævede Retten desuden 
betydningen af kvalitetskriterierne for korn, som accepte­
res til intervention. Retten konkluderede, at de lave 
minimumskvalitetskrav og en ordning med differentiere­
de priser, som ikke i tilstrækkeligt omfang belønner bedre 
kvalitet, har tilskyndet til produktion af for .store 
mængder korn, og herunder af korn af ringe kvalitet, som 
ville have udgjort en for stor økonomisk risiko for 
producenterne, hvis de ikke havde haft et sikkerhedsnet i 
form af intervention. Retten kom til en lignende 
konklusion både i særberetningen om Fællesskabets 
destillationsordninger for vin og i særberetningen om den 
fælles markedsordning for råtobak P). 
label 5.2 — El.'GFI., Garantisektionen, 1986: udgifter pr. kapitel efter foranstaltningernes okonomiske art 
mw El l i 
Ka­
pi­
tel 
II) 
10 
10 
11 
12 
13 
13 
14 
15 
16 
17 
18 
20 
21 
22 
23 
24 
25 
2*7. 28 
40 Sektor 
O 
Korn 
Ris 
Sukker 
Olivenolie 
Olieholdige afgrøder 
Proteinholdige afgrøder 
Spindplanter, silkeorme 
Frugt og grønsager 
Vin 
Tobak 
Andre sektorer 
Mælk og mejeriprodukter 
Oksekød 
Fåre- og gedekød 
Svinekød 
Æg og fjerkræ 
Varer uden for bilag II 
MUB 
Fiskeri 
lait 
29 Andre udgifter 
Tilsammen 1 all 
(I01MI4I 
3 391.2 
93.7 
1 725.6 
604.3 
2 027.4 
460.0 
565.0 
986,0 
630,8 
782,2 
56,4 
5 405,8 
3 481.7 
616.9 
151,8 
97,8 
502.9 
481,7 
18,0 
22 079,2 
58,2 
22 137,4 IU-SIIIU 
<4| 
1 711.7 
91.9 
1 238,4 
29,4 
2.3 
77.0 
11,2 
32,1 
2 154.9 
1 214,3 
75.3 
97,8 
502,9 
170.0 
7 409,2 Tilha-
.'•g til-
nmget 
(51 
338.0 
406.2 
18,0 
762,2 l'riMidl.Kiimr-
l'nuluk-
"" 
159.5 
1.8 
11.3 
489.7 
2 025.1 
460.0 
562.1 
27.0 
139.1 
56,4 
-7.7 
164.7 
311.7 
4 400,7 l-.uai-
lH-)d-
,7' 
177.7 
5.1 
36.3 
544.0 
1 751..-» 
2 514,6 l.llgs. 
!S| 
733.9 
9.5 
72.2 
616.9 
1 432,5 l'nval 
oplag 
'*" 
470.2 
2.9 
70.5 
130.6 
102.3 
26.3 
802,8 1 all 
• i<>\ 
337.2 
1.8 
486.6 
526.0 
2 025.1 
460,0 
565.0 
909.0 
615,8 
733,9 
56.4 
1 883.9 
339.2 
616.9 
26.3 
311.7 
18.0 
9 912,8 TtV-
"'la 
Hil 
342.6 
0.2 
29.0 
1.1 
9.2 
146.6 
169.5 
3.4 
701,2 Intrru-nthini'f 
...llciltlli! O 
l-inan-
udgil 
H:P 
216.6 
0.7 
21.0 
3,9 
1.4 
300.4 
112.4 
1,3 
657,7 Jl r kjicgnri 
plagnnjl 
lah 
(l'l 
783.1 
0.1 
1.1 
- 1,2 
5.6 
920.0 
1 646,3 
45.5 
3 398,3 1 all 
114)-
lll)< 
ll.1l 
1 342,3 
0.6 
48.9 
3,8 
16.2 
1 367,0 
1 928,2 
50,2 
__ 
4 757,2 
Kilde: Kommissionens interne forvaltningssmtistikker 1986. 
label 5.3 — l'.l'GH., Garantisektionen, 1986: overførslernes omfang og bevillingernes udnyttelse 
mio ECL 
10 
11 
12 
13 
14 
15 
16 
17 
18 
20 
21 
22 
23 
24 
25 
27 
28 
29 
Ialt(') Oprindelige 
bevillinger 
(1) 
3 300,0 
1 642,0 
1 034,0 
2 211,0 
420,0 
927,5 
1 087,0 
792,0 
53,0 
6 100,0 
2 682,0 
526,0 
220,0 
131,0 
514,0 
32,0 
434,0 
6,5 
22 112,0 Mellem 
llelub 
,:, 
185.0 
84,0 
- 427.5 
277,5 
145.5 
59.0 
- 454.5 
-7,0 
3,5 
- 690,5 
800.0 
91.0 
-67.5 
- 33,0 
- 11.0 
- 26.0 
42,5 
52,0 
1 740,0 
-1 717,0(2) kapitler 
oprindelige 
bevillinger 
,.1,^,,., 
5,6 
5.1 
-41.3 
12.6 
34.6 
6.4 
-41.8 
-0.9 
6,6 
-11,3 
29,8 
17,3 
-30.7 
-25,2 
-2,1 
-81.3 
9.8 
800,0 
7,9 
-7,8 Uu,for>.„ 
Inden („ 
lleluh 
<•*! 
727.5 
18.1 
10.3 
85.8 
1.0 
60,6 
3.9 
0,2 
575.6 
117.6 
7,0 
219,2 
1 826,8 kapitler 
oprindelige 
bevillinger 
• M-,4,,., 
22.1 
1.1 
1.0 
3.9 
0.2 
6.5 
0.5 
0.4 
9.4 
4,4 
1,4 
50.5 
8,2 Sainledi 
Helub 
tot 
912.5 
102.1 
10.3 
363.3 
146.5 
119.6 
3.9 
3.7 
575.6 
917.6 
91.0 
7.0 
261.7 
52,0 
3 566,8 pi»ilm 
bevillinger 
27.7 
6.2 
1.0 
16.5 
34.8 
12.9 
0.5 
7.0 
9.4 
34.2 
17.3 
1.4 
60,3 
800.0 
16,1 Imteligr 
,„,.,„.*, 
3 4X5.0 
1 726.0 
606,5 
2 488,5 
565.5 
986.5 
632.5 
785.0 
56,5 
5 409,5 
3 482.0 
617,0 
152,5 
98,0 
503,0 
6,0 
476,5 
58,5 
22 135,0 i'dfc. 
Uclwb 
,v, 
3 484.9 
1 725.5 
604.3 
2 487.5 
565.0 
986.0 
630.8 
782.2 
56.4 
5 405.8 
3 481.7 
616.9 
151.8 
97.8 
502.9 
5.8 
475.9 
58.2 
22 119,4 ilter 
oprindelige 
bevillinger 
MOl /'»Ml 
105.6 
105.1 
58.4 
112.5 
134.5 
106.3 
58.0 
88.8 
106.3 
88,6 
129.8 
117,3 
69.0 
74.6 
97.8 
18.0 
109.7 
895,0 
100,0 
(') Kapitel 40 er ikke medregnet. 
(2) Differencen skyldes en overførsel på 23 mio ECU fra kapitel 40. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 49 
Tabel 5.4 — EUGFL, Garantisektionen: oversigt over bevægelserne på offentlige lagre i 1984-1986 
iiooon 
Vare 
Bageegnet blod hvede 
Ikke-bageegnet blod hvede 
Blød hvede subtotal 
Byg 
Rug 
Hård hvede 
Majs 
Sorghum 
Korn i alt 
Sukker 
Olivenolie 
Raps 
Solsikkefro 
Alkohol (:) 
Tobak 
Skummetmælkspulver 
Smør indlagret før 1.3.85(3) 
Smør indlagret efter 1.3 85 
Smør i alt 
Ikke-udbenet okselod indiagrel 
før 1.3.851') 
Ikke-udbenet oksekød indlagret 
efter 1.3.85 
Ikke-udbenet oksekød i alt 
Udbenet oksekød indlagret for 
i.3.85(') 
Udbenet oksekød indlagret efter 
1.3.85 
Udbenet oksekod i alt 
Oksekød i alt 
Svinekød 1984 
Opkob 
2 848 
2 015 
4 913 
1 544 
244 
309 
7 015 
131 
12 
454 
509 
370 
89 
459 Salg 
5 012 
14 
5 026 
1 270 
119 
204 
6 619 
87 
28 
695 
222 
190 
42 
232 30. U. 1984 
4 448 
2 015 
6 463 
t 636 
441 
853 
9 383 
162 
15 
787 
972 
481 
133 
614 1985 
Opkob 
1 671 
6 248 
7 919 
4418 
686 
695 
13 718 
12 
13 
223 
494 
253 
129 
382 
26 Salg 
2 228 
251 
2 479 
1 404 
19 
561 
4 463 
98 
13 
496 
447 
145 
48 
193 Lager pr. 
30.11.1985 
3 890 
8012 
11 902 
4 651 
1 108 
986 
18 647 
-
75 
501 
15 
514 
1 018 
589 
214 
803 
26 1986 
Oprindeligt 
lager 
3 931 
8012 
11 943 
5 244 
1 119 
986 
19 292 
247 
501 
15 
514 
689 
329 
1 018 
353 
245 
598 
94 
118 
214 
810 
26 Opkob 
1 683 
2 217 
3 900 
2 433 
364 
271 
392 
3 
7 363 
61 
75 
0,2 
31 
165 
40 
508 
632 
632 
--
348 
348 
-• 
162 
162 
510 
12 Salg 
3 270 
3 987 
7 257 
3 905 
323 
230 
201 
11 916 
45 
35 
5 
— 
16 
247 
315 
26 
341 
285 
206 
491 
68 
87 
155 
646 
38 Lager pr. 
30.11.1986 
C) 
2 475 
6 085 
8 560 
3 793 
1 148 
1 023 
190 
3 
14 717 
16 
283 
0,2 
26 
666 
39 
862 
374 
931 
1 305 
67 
386 
453 
26 
193 
219 
672 
(') Inkl. Spanien og Portugal 
(-) Alkoholmængderne er udtrykt i hl ren alkohol. 
(-') I Kommissionens forordning (EØF) nr. 1624 86 fastsættes værdiforringelsen af disse varer, som det er planlagt at afsætte inden udgangen af 
regnskabsåret 1986. 
(4) Differencen mellem de »teoretiske« slutlagre (oprindeligt lager + opkob - salg) og slutlagrene i tabellen skyldes to faktorer: 1) svind og 2) ændringer 
foretaget af medlemsstaterne, som endnu ikke er medregnet af Kommissionen. 
Budgetmæssige betragtninger 
5.9. I årsberetningen for regnskabsåret 1983 (4), hvor 
den årlige stigningstakt i de offentlige lagre nåede et 
højdepunkt, anførte Retten, at stigningen i mængden af 
opkøbte varer mere eller mindre svarede til en nedgang i 
den forventede eksport. Retten fremhævede, at i en 
periode med overskud af landbrugsprodukter og bevil-
lingsknaphed på budgettet nedbringes de øjeblikkelige 
udgifter til finansiering over fællesskabsbudgettet, hvis 
man lader de offentlige lagre vokse frem for at afsætte 
varerne uden for Fællesskabet. De endelige udgifter bliver 
imidlertid langt større på grund af de høje omkostninger i 
forbindelse med langvarig oplagring, og der er sandsyn­
lighed for større økonomiske tab, når de pågældende 
varer endelig afsættes. Dette forhold skyldes, at interven-tionsopkøbene, som foretages af nationale interventions­
organer på Fællesskabets vegne, i første omgang finansie­
res ved hjælp af midler, som medlemsstaterne stiller til 
rådighed. Selv om medlemsstaterne får godtgjort ren­
teudgifterne efter en fast sats, deltager Fællesskabet først i 
finansieringen, når varen afsættes. På dette tidspunkt 
modtager medlemsstaternes interventionsorganer salgs­
værdien fra køberen, og differencen mellem købs- og 
salgsværdien, der normalt er et tab, dækkes af Fællesska­
bet. 
5.10. Af ovenstående fremgår det, hvordan budget­
mæssige betragtninger har betydning for de enkelte 
beslutninger om salg og afsætningspolitikken generelt set. 
De sidste 5-6 år har været præget af budgetbegrænsninger 
på den ene side og omfattende lagre, som kun kan afsættes 
med store omkostninger, på den anden side. Derfor 
50 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Tabel 5.5 — EUGFL, Garantisektionen: bogfurt værdi af varer på 
offentlige lagre i 1984-1986 
mio IX l 
Vare 
Bageegnet blod hvede 
Ikke-bageegnel blod hvede 
Blod hvede subtotal 
Byg 
Rug 
Hard hvede 
Majs 
Sorghum 
Kom i alt 
Raps 
Solsikkefrø 
Olieholdige afgroder i alt 
Ikke-udbenet oksekod 
Udbenet oksekod 
Oksekod i alt 
Svinckod 
Skummetmælkspulver 
Smor 
Mejeriprodukter i alt 
Sukker 
Olivenolie 
Ti>bak 
Alkohol 
TiKammen 14X4 
S72.4 
390.8 
1 263.2 
314.7 
91.4 
226.8 
l 901.6 
26.2 
26.2 
1 297,1 
434,8 
1 731.9 
1 242.4 
3 536.8 
4 779.2 
25.7 
272.6 
13.5 
8 750.7 19X5 
776.7 
1 613.6 
2 390.3 
940.5 
225.7 
264.2 
3 820.7 
1 50S.7 
761.5 
2 270.2 
28.9 
866.7 
3 415.7 
4 282.4 
115.6 
14.6 
47.3 
10 579,7 lyxh'i1) 
541.2 
1 135.4 
1 676.6 
728.8 
248.3 
287.7 
34.9 
0.7 
2 977.0 
0.1 
13.9 
14.0 
1 21 1.9 
783.6 
1 995.5 
1 621.6 
4 284.7 
5 906.3 
9.7 
421.1 
30.4 
64.8 
11 418.8 
('} Ink!. Spanien ou Portugal 
Kihlf Finansberetmnuerne \eiirorende EUGFL. Garantisektionen, for 
årene 19X4-1')X6. 
* torelobme tal 
udskydes salg af varer fra offentlige lagre, så længe 
bevillingerne til at godtgøre medlemsstaternes interven­
tionsorganer ikke er disponible. Således akkumuleres der 
urealiserede tab. som udskydes til engang i fremtiden. Ved 
at oplagre landbrugsvarer øger Fællesskabet desuden i 
denne situation de fremtidige udgifter på landbrugsbud­
gettet, eftersom en fortsat oplagring forringer både 
markedspriserne og produkternes værdi, som normalt 
falder med tiden. Et godt eksempel på dette forhold er det 
særlige afsætningsprogram for smør, som skal iværksæt­
tes i 1987 og 1988. I henhold til programmet skal 1 mio t 
gammelt smør, som det ikke har været muligt at afsætte 
på normal vis, sælges til så lave priser, at der vil opstå tab 
på op mod 100 "„ af den bogførte værdi. Det fremgår ikke 
klart, hvilken økonomisk fordel, der er ved at afsætte 
smørret på denne måde frem for blot at destruere lagrene. 
De samlede omkostninger i forbindelse med dette 
afsætningsprogram vil andrage ca. 3 200 mio ECU. For 
ikke at skull finansiere disse ekstraomkostninger over 
budgetterne for 1987 og 1988 har Rådet besluttet at fordele omkostningerne ligeligt over de fire år 1989-1992, 
hvilket Retten anser for at være i strid med det princip om 
etårige budgetter, som er fastlagt i traktaterne!5). 
Tah ved afsætning og nedskrivning 
5.11. En alvorlig mangel ved reglerne om regnskabs­
foring af interventionslagrene er. at lagrene aldrig gøres 
til genstand for en systematisk nedskrivning. Nedskriv­
ning af interventionslagre, som ret beset ikke henhører 
under Fællesskabets aktiver, består i en nedskrivning af 
den bogførte værdi med godtgørelse til medlemsstaterne 
svarende til størrelsen af nedskrivningen. Beløbet udgifts-
fores samtidig på Fællesskabets budget. Følgelig bliver 
det senere tab ved salg tilsvarende mindre, og det samme 
gælder godtgørelsen og dermed det beløb, som udgiftsfø­
res på budgettet ved salg. I virkeligheder, er denne form 
for nedskrivning en metode til at imødegå fremtidige tab. 
Med henblik på at sikre en forsvarlig økonomisk 
forvaltning skal lagrenes værdi derfor nedskrives til den 
reducerede salgsværdi, dvs. lagrenes faktiske salgsværdi, 
når den reducerede salgsværdi er lavere end købsprisen, 
og nedskrivningen skal foretages systematisk. På denne 
måde fjernes den hindring for en effektiv salgspolitik, som 
er beskrevet i pkt. 5.10. Når Retten gentagne gange har 
kritiseret Kommissionen i stærke vendinger, er det netop, 
fordi den ikke foretager en systematisk nedskrivning. 
5.12. Indtil 1986 var det i henhold til bestemmelserne 
kun muligt at foretage en nedskrivning svarende til 
halvdelen af differencen mellem købsværdien af den 
samlede lagermængde af en bestemt vare og den 
reducerede salgsværdi, hvis salgsværdien var lavere, og 
nedskrivningen måtte kun foretages ved årets udgang. 
Den tidsmæssige begrænsning har medført en helt 
tilfældig anvendelse af muligheden for nedskrivning i 
form af en vilkårlig tildeling af budgetbevillinger, som 
tilfældigvis henstod uudnyttede ved årets udgang, til de 
forskellige varelagre. Kommissionen benyttede sig af 
muligheden for at foretage en delvis nedskrivning ved at 
bruge de budgetbevillinger, der henstod uudnyttede i 
1978, 1980 og 1981. I de følgende år indtil 1985 var der 
ingen bevillinger tilovers. Lagrene begyndte imidlertid at 
vokse endnu hurtigere. Ved udgangen af 1985 anvendte 
Kommissionen uudnyttede bevillinger på 439 mio ECU 
til at nedskrive korn-, smør- og oksekødslagrene, hvilket 
dog ikke forhindrede de potentielle salgsomkostninger 
for de daværende lagre i at stige yderligere til mellem 4 500 
og 5 700-mio ECU. 
5.13. I 1986 blev reglerne for nedskrivning lagt om ved 
en ændring af den pågældende rådsforordning (h), og de 
to væsentligste begrænsninger blev fjernet, dvs. reglen 
om, at nedskrivningen højst måtte svare til 50 "„ af 
differencen mellem købsværdien og den reducerede 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 51 
salgsværdi, og reglen om nedskrivning ved årets udgang. 
Samtidig åbnede budgettet for første gang mulighed for 
en begrænset nedskrivning (471 mio ECU), som blev 
gennemført i årets løb. Retten tilsluttede sig i udtalelsen af 
6. marts 1986 (7) disse ændringer som et skridt i den rigtige 
retning, dvs. i retning af en forsvarlig økonomisk 
forvaltning. Det skal dog anføres, at nedskrivningen som 
sådan stadig er fakultativ, og der er endnu ikke tegn på, at 
Kommissionen har til hensigt at foretage en systematisk 
nedskrivning. Den delvise nedskrivning af smør- og 
oksekødslagrene i 1986 omfattede kun den del af lagrene, 
som skulle afsættes inden årets udgang. Denne frem­
gangsmåde kan vanskeligt forenes med den pågældende 
forordnings nuværende ordlyd, idet forordningen kun 
anerkender en værdiansættelse for hele lageret af en 
bestemt vare. Da ikke alle de planlagte salgsforanstalt-
ninger blev gennemført, er der desuden nu opført 
forskellige værdiansættelser i Kommissionens bogholderi 
for den samme vare med samme indlagringsdato. 1 
realiteten anvendte Kommissionen blot de midler, som 
budgetmyndigheden havde bevilget til nedskrivning, som 
et supplement til den særlige bevilling i budgettet for 1986 
til dækning af tab ved salg, hvorved det samlede tab ved 
salg, der blev afholdt over 1986-budgettet, nåede op på 
2 300 mio ECU. 5.14. Retten har efter at have taget hensyn til salg i 1986 
og tab i denne forbindelse anslået de potentielle tab i 
forbindelse med offentlige lagre pr. udgangen af 1986 til 
8 500 mio ECU. Beregningen fremgår nærmere af tabel 
5.6. Differencen på 1 691,5 mio ECU mellem Kommissio­
nens og Rettens beregninger skyldes, at Kommissionen 
ikke har medtaget de potentielle omkostninger ved salg af 
det. Kommissionen kalder normale lagre. Selv om det 
nærmere formål med disse lagre ikke fremgår tydeligt, ser 
Retten stadig ikke nogen begrundelse for, at de ikke også 
skulle blive udsat for den generelle værdiforringelse, som 
har påvirket andre lagre (s). Retten har derfor medtaget 
de såkaldte normale lagre i beregningen af de potentielle 
omkostninger. 
5.15. Desuden tager Kommissionens tal ikke hensyn til 
potentielle omkostninger for Fællesskabet ved afsætning 
af nationale lagre af alkohol, der er fremstillet ved 
destillation af biprodukterne fra vinfremstilling eller af 
anden vin end bordvin i henhold til artikel 39 og 40 i 
Rådets forordning (EØF) nr. 337/79 af 5. februar 
Tabel 5.6- El'GFL, Garantisektionen, 1986: sken over de potentielle omkostninger ved afsætning af landbrugsvarer på interventionslagre 
ved udgangen af regnskabsåret 1986 (30.11.1986) 
(1) 
Bageegnet blod hvede 
Ikke-bageegnet blod hvede 
Byg 
Rug 
Hård hvede 
Majs 
Sorghum 
Olivenolie 
Raps 
Solsikkefro 
Alkohol 
Sukker 
Tobak 
i blade 
forarbejdet 
i baller 
Skummetmælkspulver 
Smør 
Oksekød 
-- fjerdinger 
udbenet 
I alt Oplagrede 
mængder ved 
regnskabsårets 
udgang 
(t) 
(2! 
2 475 287 
6 084 585 
3 792 777 
1 148 808 
1 022 503 
190 417 
3 400 
283 140 
157 
26 014 
666 42 K1) 
15 703 
26 893 
6 684 
5 826 
861 888 
1 306 083 
452 485 
219 510 
— mængder på 
offentlige lagre 
(l) 
(3) 
1 000 000 
2 000 000 
i 500 000 
200 000 
300 000 
100 000 
— 200 000 
200 000 
50 000 
50 000 
— Mængder ud 
mængder 
på olTcnllige 
lagre 
(l) 
(4) = (2)-(3) 
1 475 287 
4 084 585 
2 292 777 
948 808 
722 503 
190 417 
3 400 
183 140 
157 
26 014 
666 421 f1) 
26 893 
6 684 
5 826 
661 888 
1 106 083 
402 485 
169 510 
— Væglede 
gennemsnitlige 
tab ved salg 
(ECU/t) 
C) 
(5) 
118 
118 
118 
118 
195 
118 
118 
95(4) 
293 
345 
1 128 
1 100 
3 080(-) 
2 450 
2 400 
— Potentielle omkostninger 
Kommis­
sionen (2) 
(mio ECU) 
(6) = (4)x(5) 
174,1 
482.0 
270.5 
112.0 
140,9 
22,5 
0,4 
63.3 
7,9 
2,3 
6,6 
728,1 
3 406,7 
986,1 
406,8 
6 810,2 Retten 
(mio ECU) 
(7) = (5)*(2) 
292,1 
718,0 
447,5 
135,6 
199,3 
22,5 
0,4 
— 
— 63,3 
7,9 
2,3 
6,6 
948,2 
4 022,7 
1 108,5 
526,8 
8 501,7 
(') Tallene er baseret på de forventede tab ved udgangen af regnskabsåret 1986, dvs. på de overslag, som blev anvendt ved fastlæggelsen af 
budgetbevillingerne for 1987, korrigeret for konjunkturtilpasningerne i henhold til prisforslagene for 1987 88. 
(-) Beregnet på grundlag af de forventede særlig afsxtningsforanstaltningcr. 
(') Hl alkohol å 100",, vol. 
C) ECU hl. 
52 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
1979 (9). Retten anslår disse potentielle omkostninger til 
ca. 285 mio ECU. 
Godtgørelse af oplagringsomkostningerne 
5.16. I årsberetningen for regnskabsåret 1985 (:) påpe­
gede Retten, at ordningen med en fast godtgørelse af 
finansieringsudgifterne og de tekniske udgifter dels har 
medført, at nogle medlemsstater tjener på godtgørelserne, 
mens andre taber, dels at der med ordningen netto 
indføres et nationalt finansieringselement, hvilket ikke 
kan afspejles i Fællesskabets udgiftsregnskaber. Retten 
anslog, at der således blev overført 160 mio ECU i 
1985 (1U) fra Fællesskabets budget til medlemsstaternes 
budgetter. Der var således ikke tale om at genoprette 
balancen, men tværtimod om at øge forskellen yderligere, 
da Rådet i maj 1986 besluttede ("), at de tekniske udgifter 
kun skal godtgøres med et beløb svarende til 75 % af det 
repræsentative niveau, og at den faste rentesats skal 
fastsættes på et niveau under det repræsentative. For 
medlemsstater med lavere rentesatser vil der blive 
foretaget en justering til et lavere niveau. Kommissionen, 
som havde foreslået denne tilpasning af godtgørelsesord­
ningen, håbede herved at opnå en yderligere »besparelse« 
på mindst 300 mio ECU. 
Konklusioner 
5.17. Det må konkluderes, at Fællesskabets problemer 
med hensyn til landbrugets overskudslagre i stor udstræk­
ning er selvforskyldte. To forhold har forværret situatio­
nen. Rådet har til stadighed undladt at bevilge tilstrække­
lige budgetmidler eller at foretage betydelige udgiftsbe­
sparelser, og Fællesskabets retsforskrifter indeholder 
ikke realistiske regnskabsregler for interventionsoplag-
ring. Disse forhold har tilsammen bevirket, at Rådet har 
foretaget kortsigtede besparelser med en langt større 
forogelse af den fremtidige udgiftsbyrde som resultat. 
5.18. Fællesskabets utilstrækkelige indgreb, efterhån­
den som situationen udviklede sig, har ligeledes i høj grad 
medvirket til at skabe de nuværende problemer, og i den 
forbindelse tænkes der især på institutionernes manglen­
de evne til at skabe og opretholde balance på de 
forskellige landbrugsmarkeder. Rådets foranstaltninger 
— som f.eks. en medansvarsafgift eller en prisnedsættelse 
på et par procentpoint, hvis produktionen oversteg en 
bestemt tærskel — har vist sig at være for begrænsede til at 
være effektive. Sådanne justeringer er alt for let blevet 
udlignet af produktivitetsforøgelser blandt landbrugerne og/eller af senere beslutninger, som institutionerne har 
truffet med henblik på at fjerne virkningerne, f.eks. ved 
hjælp af monetær kompensation i forbindelse med 
drøftelserne om justeringer af de grønne valutakurser, 
eller ved hjælp af kompenserende prisændringer (forhold 
som blev påtalt af Retten i årsberetningen for regnskabs­
året 1983 (4)). 
5.19. I de senere år har Kommissionen anvendt 
kasseregnskabssystemet til det yderste, f.eks. ved at 
udskyde forskellige betalinger og godtgørelser længere og 
længere (især ved at undlade at nedskrive lagrene forud 
for afsætningen) eller ved at ændre datoerne for 
regnskabsåret (som i 1983 i forbindelse med udgifterne til 
offentlige interventionslagre, hvorved en måneds udgifter 
bortfaldt (12)). Disse forhold fordrejer ikke alene det 
billede, årsregnskabet giver, og vanskeliggør sammenlig­
ninger mellem regnskabsår, men skjuler også og forvær­
rer dermed de egentlige problemer. 
5.20. Det tjener heller ikke noget formål at vedtage 
løsninger, som blot flytter problemerne over på andre 
områder. Et tydeligt eksempel herpå er vinmarkedet, 
hvor intervention (gennem Fællesskabets destillations-
foranstaltninger) bevirker, at en overskudsproduktion af 
bordvin omdannes til et overskud af alkohol ved en 
proces, der er forbundet med urealistisk høje omkost­
ninger. 
5.21. Sidst men ikke mindst bør afsætningsforanstalt-
ningerne være økonomisk forsvarlige. Direkte og indirek­
te virkninger bør analyseres og vurderes, og når 
nedskrivningen i henhold til en foreslået foranstaltning 
svarer til 100 % af den bogførte værdi (som for nylig i 
forbindelse med salg af smør), bør Kommissionen 
godtgøre, om den pågældende foranstaltning i økono­
misk henseende er mere fordelagtig end destruktion. 
KOMMISSIONENS FORVALTNING OG 
INTERNE KONTROL AF EUGFL, 
GARANTISEKTIONEN 
5.22. I tidligere årsberetninger har Retten gentagne 
gange henledt opmærksomheden på de særlige regler, 
som gælder for forvaltningen og den interne kontrol af 
udgifter, som finansieres over EUGFL, Garantisektio­
nen. I realiteten er det medlemsstaterne, som har det fulde 
ansvar for den daglige forvaltning af udgifterne. Med­
lemsstaterne sender Kommissionen månedlige overslag 
over deres finansielle behov, og på grundlag af disse 
overslag udbetaler Kommissionen månedlige forskud. 
Kommissionen bogfører derefter de udgifter, medlems-
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 53 
staterne hver måned anmelder at have afholdt over disse 
forskud. Efter årets udgang sender medlemsstaterne 
Kommissionen opgørelser over samtlige transaktioner i 
årets løb, og på grundlag heraf kontrollerer Kommissio­
nen udgifterne i forbindelse med regnskabsafslutningen. I 
punkt 5.24-5.44 omtales resultaterne af Rettens gennem­
gang af Kommissionens kontrol i 1986. 
5.23. Kommissionen er ikke blot ansvarlig for udbeta­
lingen af forskud og afslutningen af regnskaberne — 
opgaver, som følger direkte af Kommissionens rolle i 
forbindelse med budgetgennemførelsen — men kontrolle­
rer også medlemsstaternes foranstaltninger til bekæmpel­
se af svig og uregelmæssigheder. På grundlag af de 
indberettede tilfældt kan Kommissionen både stille 
oplysninger til rådighed til brug ved forvaltningen af 
ordningerne og advare om forskellige forhold på et tidligt 
tidspunkt. Rettens bemærkninger om medlemsstaternes 
foranstaltninger i 1986 er indeholdt i kapitel 6. 
Registrering af medlemsstaternes forskud og 
anmeldte udgifter 
5.24. I forbindelse med den finansielle revision af 
udgifterne til EUGFL i 1986 gennemgik Retten Kommis­
sionens bogføring af forskud til medlemsstaterne samt de 
udgifter, medlemsstaterne efterfølgende anmelder. Ved 
revisionen blev troværdigheden af medlemsstaternes 
oplysninger til Kommissionen ikke efterprøvet. 
Bemærkninger foranlediget af revisionen 
5.25. Retten mener, at revisionen giver anledning til at 
fremsætte følgende fem bemærkninger af særlig betyd­
ning: 
(a) Kommissionen udskød udbetalinger af forskud på 
693 mio ECU (godt 3 % af de samlede udgifter), som 
egentlig skulle have været udbetalt i december 1986, 
til regnskabsåret 1987, fordi budgetbevillingerne var 
opbrugt. En af de væsentligste årsager til dette 
forhold var, at medansvarsafgiften for korn kun 
indbragte 56,4 mio ECU i 1986 imod de forventede 
452 mio ECU. 
(b) I Kommissionen er det praksis at anvende forøgede 
indtægter til at finansiere forøgede udgifter inden for 
budgetkapitler, som omfatter både udgifter og 
indtægter. Således blev der i 1986 anvendt ekstraind­tægter på 140 mio ECU i kapitel 28 (monetære 
udligningsbeløb) til finansiering af udgifter af et 
tilsvarende omfang ud over det beløb, budgetmyndig­
heden havde godkendt. Retten kan ikke bifalde denne 
form for regnskabsføring, som tilsidesætter budget­
myndighedens beføjelse til at begrænse bruttoudgif­
terne. 
(c) Omfanget af bevillingsoverførsler i 1986, både 
mellem og inden for kapitler, var langt større end i 
tidligere år. I 1985 udgjorde de samlede overførsler 
7,8 % af det oprindelige budget, mens de i 1986 
udgjorde 16,1 °/0, svarende til 3 550 mio ECU, hvoraf 
1 740 mio ECU vedrørte overførsler mellem kapitler 
(tabel 5.3 giver en oversigt over overførsler mellem 
kapitler). 
(d) Som i tidligere år foretog Kommissionen i 1986 kun 
en delvis nedskrivning af interventionslagrene — 
smørlagrene blev nedskrevet med 319 mio ECU og 
oksekødslagrene med 149 mio ECU. Denne delvise 
nedskrivning er efter Rettens opfattelse i strid med de 
gældende regler og har heller ikke medført en 
væsentlig reduktion af den bogførte værdi og dermed 
en tilsvarende lettelse af fortidens finansielle byrder, 
som blev fremført til 1987 (jf. pkt. 5.13). 
(e) Der har til stadighed været store forsinkelser — på op 
til 5 måneder — i forbindelse med Kommissionens 
bogføring af de afholdte udgifter, og for mere end 
90 % af udgifterne blev bogføringen ikke foretaget 
inden for den frist på 2 måneder, som er fastsat i 
finansforordningens artikel 97.1 november 1986 stod 
der i alt opført 1 800 mio ECU på interimskonti, idet 
de nødvendige bevillingsoverførsler først skulle 
foretages, inden beløbene kunne konteres på bud­
gettet. Denne situation er ikke alene i strid med 
finansforordningen, men hæmmer også en forsvarlig 
kontrol af de udgifter, som anmeldes i årets løb. Det 
betyder endelig, at Retten først modtager revisions-
dokumentationen længe efter den frist, der står anført 
i finansforordningens artikel 79. 
Regnskabsafslutning 
Formål og metoder 
5.26. Formålet med regnskabsafslutningen er at fast­
lægge det beløb, der for de enkelte medlemsstater kan 
54 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
anerkendes som udgifter, der skal afholdes over bevilling­
erne til EUGFL,Garantisektionen, i et bestemt år. Dette 
hovedformål står anført i Kommissionens forordning 
(EØF) nr. 1723 72 af 26. juli 1972 (") og i ændringen fra 
1984 vedrorende Kommissionens forslag af samme år om 
ændring af finansforordningen!14). Fællesskabslovgiv­
ningen udstikker imidlertid ikke egentlige retningslinjer 
for, hvordan Kommissionen skal nå det anførte mål. 
Kommissionen har derfor selv måttet prioritere regn-
skabsafslutningsarbejdet i henseende til personalealloke­
ring og selv måttet fastlægge arbejdsmetoderne. Formålet 
med Kommissionens regnskabsafslutning bor efter 
Rettens mening være at sætte Kommissionen i stand til at 
afgøre, om medlemsstaternes udgifter er i overensstem­
melse med EF-bestemmelserne, hvilket rent praktisk 
betyder, at der ved regnskabsafslutningen bør skaffes 
rimelig sikkerhed for, at samtlige de udgifter, der er opført 
i medlemsstaternes regnskabsopgørelser, og som afholdes 
over Fællesskabernes almindelige budget, er korrekte og 
refusionsberettigede. Denne fortolkning og især behovet 
for en stillingtagen eller en regulær beslutning fra 
Kommissionens side, synes støttet af en dom, som for 
nylig blev afsagt af Domstolen (15). 
Arbejdsmetoder 
5.27. Da Kommissionen ikke nærmere har fastlagt 
arbejdsmetoderne, har den haft problemer med de 
kriterier, der skal lægges til grund ved regnskabsafslut­
ningen. Fortolkningen af de rent praktiske mål har været 
overladt til de enkelte ansvarlige medarbejdere, hvilket 
har ført til forskellige resultater. 
5.28. Allerede i 1978 erkendte Kommissionen, at der 
var behov for en forbedring af de anvendte kriterier og 
besluttede på baggrund af en rapport fra eksterne 
konsulenter senest i 1980 at indføre interne bestemmelser 
om mål og kriterier for revisionen specielt den systemana­
lytiske revision (,fl). 
5.29. I 1984 påpegede Retten (l7), at Kommissionen 
kun langsomt havde gjort fremskridt med hensyn til 
indførelse af systemanalytisk revision, og at andre 
revisionsmetoder stadig ikke var velegnede. Retten har 
også henledt opmærksomheden på disse forhold i senere 
årsberetninger. 
5.30. I 1986 gennemgik Retten Kommissionens regn­
skabsafslutning og konstaterede, at Kommissionen 
stadig ikke har indført interne bestemmelser om kriterier­
ne for revisionen. Retten bemærkede især, at der stadig er 
behov for at forbedre standarden inden for de områder, 
konsulenterne i 1978 fremhævede for Kommissionen: (a) revisionsplanlægning, herunder strategisk planlæg­
ning, 
(b) udarbejdelse og godkendelse af revisionsprogram-
mer, 
(c) revisionsdokumentation, 
(d) gennemgang af afsluttet arbejde, herunder kvalitets­
kontrol. 
5.31. Som et led i de fortsatte bestræbelser på at gøre 
selve arbejdet i forbindelse med regnskabsafslutningen 
mere effektivt modtog Kommissionen i 1986 en revisions-
håndbog fra et andet konsulentfirma. Håndbogen 
omfatter en klar definition af de praktiske formål med 
regnskabsafslutningen samt kriterier for planlægning, 
revision på stedet, dokumentationsmateriale, rapporte­
ring og gennemgang af afsluttet arbejde. Indførelse og 
anvendelse af revisionskriterierne i denne håndbog vil 
kunne bidrage til at afhjælpe ovennævnte svagheder og 
bør prioriteres højt af Kommissionen. 
5.32. Retten konstaterede ligeledes, at Kommissionen 
kun har gjort begrænsede fremskridt i forbindelse med 
indførelsen af systemanalytisk revision. Denne revisions-
teknik blev kun anvendt på to udgiftsområder, nemlig 
eksportrestitutioner og monetære udligningsbeløb, og 
kan med fordel anvendes bedre. Det skal især fremhæves, 
at ikke alle de udbetalende organer blev revideret, og at 
der ikke blev foretaget kontrol af toldreglerne, som er af 
virkelig stor betydning for disse udgifter. Kommissionen 
synes kun i ret begrænset omfang at have mulighed for at 
foretage edb-revision. 
5.33. I forbindelse med alle de øvrige foranstaltninger, 
som sammenlagt tegner sig for de fleste af de udgifter, som 
finansieres over EUGFL, Garantisektionen, omfatter 
Kommissionens revision i de fleste tilfælde en gennem­
gang af de årsregnskaber, som medlemsstaterne frem­
sender, en sammenholdelse af årsregnskaberne med det 
nationale regnskabsmateriale og en nærmere undersøgel­
se af visse foranstaltninger, som i henhold til Kommissio­
nens revisorer er forbundet med de største økonomiske 
risici. Det er vanskeligt at bestemme antallet af de 
foranstaltninger og aspekter, som gøres til genstand for 
en nærmere undersøgelse, da Kommissionen ikke fører 
statistikker over disse emner. Ved Rettens gennemgang af 
de foranstaltninger, der blev gjort til genstand for en 
dybgående undersøgelse i forbindelse med regnskabs­
afslutningen for 1982 — som der blev truffet beslutning 
om i maj J986, — viste det sig, at der ikke er sket 
væsentlige ændringer i forhold til den situation, Retten 
beskrev i årsberetningen for 1983 (17), hvor den konstate­
rede, at selv om Kommissionen forsøgte at kontrollere 
alle de finansierede foranstaltninger, blev kun et meget 
begrænset antal af transaktionerne revideret indgående. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 55 
5.34. Kommissionen har ved disse undersøgelser, som 
ikke bygger på systemanalyse, kunnet konstatere en 
beskeden procentdel af udgifter, som måtte afvises (55,3 
mio ECU i forbindelse med regnskabsafslutningen for 
1982 af samlede udgifter på over 12 000 mio ECU). På 
dette grundlag er Kommissionen imidlertid ikke i stand til 
at afgøre, hvorvidt samtlige de udgifter, som er opfort i 
medlemsstaternes regnskaber, og som afholdes over det 
almindelige budget, er beregnet korrekt og er refusionsbe­
rettigede. Retten mener heller ikke, at finanskontrollen på 
dette grundlag er i stand til på forsvarlig vis at godkende 
Kommissionens beslutninger om regnskabsafslutning­
erne. 
Personale 
5.35. Da arbejdsmetoderne ikke er nærmere fastlagt, 
har Kommissionen haft problemer med hensyn til de 
kriterier, der skal lægges til grund ved regnskabsafslut­
ningen, og det har derfor været svært at bestemme 
behovet for personale. Uden at vide nøjagtigt hvilke 
opgaver, der skal varetages, har det vist sig vanskeligt at 
anmode budgetmyndighederne om et bestemt antal 
stillinger med en objektiv begrundelse. Det nuværende 
kontrolpersonale i afdelingen for regnskabsafslutning 
omfatter 26 ansatte. Dette antal er baseret på henstillinger 
fra 1978 og er ikke senere blevet taget op til fornyet 
overvejelse på et objektivt grundlag. Siden 1978 er der 
sket en stigning i de udgifter, som omfattes af regnskabs­
afslutningen, antallet af foranstaltninger er vokset, 
foranstaltningerne er blevet mere komplekse, og antallet 
af berørte medlemsstater er steget. Retten mener derfor, 
at der snarest bør foretages en nærmere undersøgelse af 
omfanget af det personale, der beskæftiger sig med 
regnskabsafslutningen, og at denne undersøgelse bør 
foretages af personer, som har kendskab til revisionsfor-
hold. I betragtning af de metoder, der skal fastlægges fol­
det fremtidige arbejde med regnskabsafslutning, bør man 
samtidig undersøge afdelingens behov for sagkyndigt og 
særligt uddannet personale. 
Forsinkelser i forbindelse med regnskabsafslutningen 
5.36. Kommissionens afslutning af medlemsstaternes 
regnskaber påvirkes således af alvorlige svagheder på to 
væsentlige områder, idet der er problemer med de 
kriterier, der lægges til grund ved regnskabsafslutningen, 
og mangel på kvalificeret personale. Endnu et problem 
opstod, da Kommissionen i 1985 besluttede (ls) at 
indhente de sidste forsinkelser i forbindelse med beslut­
ningerne om regnskabsafslutning for tidligere regn­
skabsår. 
5.37. Parlamentet og Retten har ofte kritiseret forsin­
kelserne, især fordi de har betydet, at afgørelser om decharge har måttet basens på regnskaber fra medlems­
staterne, hvoraf hovedparten ikke er blevet efterprøvet af 
Kommissionens afdeling for regnskabsafslutning. 
5.38. Rettens gennemgang af Kommissionens regn­
skabsafslutning i 1986 viste, at der er gjort fremskridt i 
retning af at indhente disse forsinkelser. I 1986 traf 
Kommissionen beslutning om regnskabsafslutningen for 
1982, fuldførte arbejdet i forbindelse med regnskabs­
afslutningen for 1983, som den traf formel beslutning om i 
januar 1987. Endvidere afsluttedes den stedlige revision i 
forbindelse med regnskabsafslutningerne for 1984 og 
1985, hvorom der skuile træffes beslutning i juni 1987. 
Afslutningen af regnskaberne op til 1985 har fulgt den 
tidsplan. Parlamentet foreslog i april 1985 i beslutningen 
ir\ed bemærkninger til afgørelsen om decharge for 1983-
regnskabet (|l)). Kommissionen var dermed i stand til at 
påbegynde afslutningen af regnskaberne for 1986 til 
tiden. Spørgsmålet er nu, om Kommissionen vil afslutte 
disse regnskaber — som det ville være logisk, og som 
Parlamentet ønsker det — inden budgetmyndigheden 
skal træffe afgørelsen om decharge i april 1988. 
5.39. Kommissionen har indhentet forsinkelserne i 
forbindelse med regnskabsafslutningen, men resultatet af 
denne indsats er af begrænset værdi, idet Kommissionen 
har valgt at indhente forsinkelserne på bekostning af 
kvaliteten og omfanget af regnskabsafslutningen. I løbet 
af den periode, hvor forsinkelserne blev indhentet, skete 
der typisk det, at antallet af de transaktioner, som skulle 
undersøges, blev fastlagt ud fra den tid, der var til 
rådighed (aldrig tilstrækkelig), og ikke på et statistisk og 
dermed objektivt grundlag. Som det tydeligt fremgik af 
Kommissionens svar til Rettens bemærkninger i årsberet­
ningen for 1985 (2), vil den fremskyndede regnskabs­
afslutning sandsynligvis medføre, at Kommissionen tager 
endnu flere forbehold, herunder »disjunctions« (dvs. en 
udskydelse af beslutninger om særlige udgiftsposter), 
hvilket den er tilbøjetig til i forbindelse med beslutning­
erne om regnskabsafslutning. 
Samarbejdet med medlemsstaterne 
5.40. Forudsætningen for en forsvarlig økonomisk 
forvaltning af den decentraliserede EUGFL-ordningeret 
samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen. 
Med henblik på regnskabsafslutningen skal medlemssta­
terne (i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 
729/70 (') og Kommissionens forordning (EØF) nr. 
1723/72 C1)) fremsende sammenfattende årsopgørelser 
med bilag til Kommissionen senest tre måneder efter 
udgangen af regnskabsåret. Desuden skal medlemsstater­
ne tilsende Kommissionen rapporter fra nationale 
revisionsorganer og give Kommissionen meddelelse om 
de bestemmelser, der er truffet i forbindelse med 
gennemførelsen af fællesskabsforanstaltninger. Med­
lemsstaterne skal ligeledes tage skridt til at forhindre og i 
56 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
givet fald forfølge uregelmæssigheder, indberette om disse 
tilfælde til Kommissionen og tilbagesøge beløb, der er 
udbetalt med urette. 
5.41. I praksis har omfanget af samarbejdet fra 
medlemsstaternes side været skuffende, hvilket Retten 
gentagne gange har påtalt (2U). Denne situation skyldes 
uden tvivl til dels den hidtil anvendte procedure for 
regnskabsafslutning og den ordning for tilbagesøgning af 
uretmæssigt udbetalte beløb, der er forbundet hermed. 
Medlemsstaterne har ingen større interesse i at medvirke 
til en hurtig afslutning af en proces, som de (med rette eller 
urette) forudser vil medføre et økonomisk tab. Tilfælde af 
uretmæssigt afholdte udgifter og retsstridig anvendelse af 
fællesskabsbestemmelserne kan for medlemsstaterne 
medføre fare for det, de opfatter som økonomiske 
sanktioner i forbindelse med regnskabsafslutningen, og 
det er kun sjældent muligt at tilbagesøge beløb fra 
støttemodtagerne. Medlemsstaterne er derfor ikke tilbø­
jelige til at indberette tilfælde af svig og uregelmæssigghe-
der, og medlemsstaterne når måske endda til den 
konklusion, at det ikke er i deres interesse at forsøge at 
klarlægge disse tilfælde. Da der hidtil ikke har været 
anvendt entydige, objektive kriterier i forbindelse med 
regnskabsafslutningen, har det generelt været vanskeligt 
for Kommissionen at overbevise medlemsstaterne om 
berettigelsen af visse beslutninger om regnskabsafslut­
ning. Derved er medlemsstaterne blevet endnu mindre 
tilbøjelige til at samarbejde. Regnskabsafslutningen 
tilskynder således ikke i sig selv til samarbejde. Dette 
forhold er blevet forværret af de forsinkelser, der er 
opstået i forbindelse med regnskabsafslutningen, men 
modviljen mod at samarbejde vil altid kunne få afgørende 
betydning, selv når forsinkelserne i forbindelse med 
regnskabsafslutningen er blevet indhentet. 
Forebyggende samråd 
5.42. Retten er af den opfattelse, at nogle af de nævnte 
hindringer for et egentligt samarbejde fra medlemsstater­
nes side, delvis kan fjernes, uden at man derved bringer 
den væsentlige beføjelse. Kommissionen har til gennem 
regnskabsafslutningen at insistere på tilbagesøgning af 
uretmæssigt udbetalte EUGFL-midler, i fare. En mu­
lighed ville være at fortsætte Kommissionens beskedne 
fremskridt i retning af at forebygge svig og uregelmæssig­
heder. Retten har med tilfredshed bemærket, at det nu i 
forbindelse med forslag om ny fællesskabslovgivning er 
almindelig praksis at rådspørge Kommissionens afdeling 
for regnskabsafslutning med henblik på at sikre, at der 
indføres hensigtsmæssige kontrolforanstaltninger, og at 
bestemmelserne udformes utvetydigt. Som Retten anfør­
te i pkt. 3.9 i sin særberetning fra 1982 (21), træffer 
Kommissionen allerede på medlemsstr ternes opfordring 
afgørelse i spørgsmål om fortolkningen af de eksisterende 
fællesskabsbestemmelser. Formålet med denne form for 
forebyggende samråd er på et tidligt tidspunkt at 
klarlægge svagheder ved de anvendte ordninger eller 
fejlfortolkninger af fællesskabsbestemmelser, og der er 
her tale om en vigtig udvikling, især fordi samrådsproce­
duren er udiryk for et ønske om at løse problemerne i 
fællesskab. 5.43. Retten er af den opfattelse, at samrådsproceduren 
bør videreudvikles i forbindelse med regnskabsafslutning 
på grundlag af systemrevision, idet den er en logisk følge 
heraf. Retten skal især anbefale, at Kommissionen i fuldt 
omfang benytter bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 
729/70 (') med henblik på at sikre, at den hurtigt 
modtager tilstrækkelige oplysninger om de ordninger, 
medlemsstaterne har taget i anvendelse for at gennemføre 
nye fællesskabsforanstaltninger. Til gengæld bør Kom­
missionen rådgive medlemsstaterne med hensyn ul 
kvaliteten af de kontrolforanstaltninger, der indgå« i 
ordningerne. Denne fremgangsmåde har to fordele. Mår 
medlemsstaterne har udsigt til hurtigt at få godkendt 
ordningerne, vil de føle sig tilskyndet til dels at fremsende 
de relevante oplysninger til Kommissionen, dels at følge 
Kommissionens råd, idet de i modsat fald vil kunne blive 
stillet over for regulering af beløbene i forbindelse med 
regnskabsafslutningen. 
Konklusion 
5.44. Retten skal fremsætte følgende afsluttende be­
mærkninger: 
(a) Medlemsstaterne er overbevist om, at de i økonomisk 
henseende ikke har noget at vinde i forbindelse med 
regnskabsafslutningen, og det er den væsentligste 
årsag til manglende samarbejde fra deres side. Dette 
vil være tilfældet, så længe 100 % af medlemsstaternes 
udgifter dækkes af månedlige forskud eller refunderes 
på grundlag af ubekræftede udgiftsopgørelser. Hvis 
den procentdel af medlemsstaternes udgifter, som 
dækkes af forskud eller som refunderes, blev reduce­
ret til f.eks. 90 % eller endog 80 %, og saldoen blev 
udbetalt i forbindelse med regnskabsafslutningen, 
ville der være taget et betydeligt skridt i retning af at 
løse de problemer, der er omtalt i pkt. 5.41. 
(b) For at regnskabsafslutningen skal blive virkelig 
effektiv, når forsinkelserne er blevet indhentet, skal 
Kommissionen omgående afhjælpe de mangler, 
Retten har påvist i forbindelse med arbejdsmetoder 
og personale. 
(c) Ved at anbefale Kommissionen at gå over til at 
foretage regnskabsafslutningen på grundlag af sy­
stemanalytisk revision, samtidig med at der lægges 
vægt på at forebygge frem for at påvise svig og 
uregelmæssigheder, opfordrer Retten Kommissionen 
til at indføre væsentlige ændringer. Retten er således 
af den opfattelse, at de nuværende foranstaltninger er 
uhensigtsmæssige og ineffektive, og at forebyggende 
arbejde, der gennemføres af Kommissionen og 
medlemsstaterne på et tidligt tidspunkt, med langt 
større sandsynlighed vil føre til en generel forbedring 
af kontrolforanstaltningerne. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 57 
REVISION AF DE ENKELTE 
MARKEDSORDNINGER 
5.45. Retten undersøger over en flerårig periode de 
mange forskellige støtteforanstaltninger i forbindelse 
med de enkelte markedsordninger for landbrugsproduk­
ter. Inden for det sidste års tid har Retten afsluttet større 
revisionsundersøgelser på følgende områder: 
(a) kvote- og tillægsafgiftsordningen i mejerisektoren. 
(b) destillationsordningerne for vin. 
(c) præmieordningen for tobak. 
(d) støtteordningen for ærter, bønner og tørret foder. 
(e) støtteordningen for bomuld. 
Retten har sammenfattet revisionsresultaterne inden for 
område (a), (b) og (c) i særberetninger. De væsentligste 
resultater af revisionen inden for områderne (d) og (e) er 
omtalt i pkt. 5.56-5.69. 
5.46. Retten anser det for hensigtsmæssigt at henlede 
opmærksomheden på de problemer, der er fælles for de 
enkelte markedsordninger. Hvad angår kvote- og tillægs­
afgiftsordningen i mejerisektoren, destillationsordning­
erne for vin og præmieordningen for tobak, indeholder 
dette afsnit derfor kun en oversigt over de resultater, som 
vedrører de fælles problemer. For at få et helhedsindtryk 
af revisionsresultaterne henvises der til de pågældende 
publikationer (—). 
Kvote- og tillægsafgiftsordningen i 
mejerisektoren 
5.47. Hovedformålet med kvote- og tillægsafgiftsord­
ningen er at genoprette balancen mellem produktion og 
forbrug af mælk og mejeriprodukter. Udgifterne til 
afsætning af overskudsproduktionen af mælk, som i 1986 
blev vurderet til 9,6 mio t, anslås til mindst 2 688 mio 
ECU. 
5.48. Selv om kvote- og tillægsafgiftsordningen i første 
omgang bremsede produktionsstigningen, var der visse mangler ved den oprindelige udformning, og ordningen 
blev efterhånden svækket på grund af de ændringer, 
Rådet vedtog de første to år efter ikrafttrædelsen. Derfor 
fik kvote- og tillægsafgiftsordningen ikke en væsentlig 
indvirkning på problemet med mælkeoverskud. Desuden 
nåede afgiftsprovenuet langt fra op på det niveau, der var 
nødvendigt for at kunne finansiere afsætningen af de 
vedvarende overskud. Ved udgangen af 1986 var 
situationen så alvorlig, at Rådet måtte vedtage en 
pakkeløsning, som omfattede en stramning af kvote- og 
tillægsafgiftsordningen, en begrænsning af interventio­
nerne for smør og skummetmælkspulver og indførelse af 
et særligt afsætningsprogram med henblik på at afsætte 
1 mio t smør til meget lave priser. I udtalelse nr. 1 87 (2i) 
meddelte Retten, at den ikke kunne tilslutte sig finansie-
ringsmåden. 
5.49. De fleste medlemsstater vedtog foranstaltninger 
til gennemførelse af kvote- og tillægsafgiftsordningen, 
som var i overensstemmelse med de gældende bestemmel­
ser, men en række undtagelser påvirkede dog direkte 
realiseringen af formålet med ordningen: 
(a) manglende gennemførelse i Italien, 
(b) tildeling af for store kvoter i Forbundsrepublikken 
Tyskland og i mindre grad i Nederlandene og Belgien, 
(c) Frankrigs nedsættelse af afgiftstilsvaret for 1985/86 
med 21,7 mio ECU ved at udelukke 1 dags leverancer 
i forbindelse med beregningen af afgiftstilsvaret, 
(d) oprettelsen i Danmark af en organisation, der 
fungerer som den eneste opkøber af mælkeleverancer, 
og som hverken falder ind under den normale 
definition af en opkøber eller den definition, der gives 
i bestemmelserne vedrørende kvoterne. 
5.50. Kommissionen har været mindre effektiv i rollen 
som tilsynsførende instans, end den burde. I denne 
forbindelse tænkes der især på: 
(a) utilstrækkelig stedlig kontrol. 
(b) svagheder ved de forvaltningsmæssige oplysninger og 
vurderingen af resultatet af forskellige forslag og 
valgmuligheder, 
(c) der er ikke skabt et forum, hvor tjenestemænd fra 
medlemsstaterne og Kommissionen kan udveksle 
erfaringer og drøfte fælles gennemførelsesproblemer. 
58 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Destillationsordningerne fur vin 
5.51. Som et supplement til de private oplagringsord-
ninger er formålet med destillationsordningerne perma­
nent at fjerne al overskudsvin fra markedet. Destillations-
ordningerne har i de senere år tegnet sig for mere end 2 3 
af Fællesskabets budgetudgifter til vin (461,9 mio ECU i 
1986). 
5.52. Hvad angår destillationsordningernes effektivitet 
skal følgende anføres: 
(a) Der mangler sammenhæng mellem de mange gælden­
de ordninger, og når overskudsvinen fjernes fra 
markedet, opstår der uønskede alkohollagre (ca. 13.4 
mio hl pr. 31. august 1986), hvilket er forbundet med 
urealistisk høje omkostninger. 
(b) Det er i realiteten på grund af de fordelagtige priser i 
forbindelse med destillationsordningerne. at det 
nuværende strukturbestemte overskud ikke afvikles. 
(c) De ordninger, som blev indfort for nylig med henblik 
på obligatorisk destillation af bordvin, og som har til 
formål at begrænse høje udbytter, vil sandsynligvis 
ikke fore til de ønskede resultater, fordi de producen­
ter, der har produceret for meget, let kan overføre 
deres forpligtelser til andre producenter og således 
undgå de økonomiske sanktioner, der er forbundet 
med ordningerne. 
5.53. Hvad angår forvaltningen af ordningerne, skal 
Retten anføre følgende forhold: 
(a) På grund af svagheder ved bestemmelserne og nogle 
af kontrolforanstaltningerne er der alvorlig risiko for 
svig eller uregelmæssigheder i forbindelse med 
ordningerne. 
(b) Den største risiko beror på mangler dels ved 
bestemmelserne om prøveudtagning og analyse af vin 
til destillation dels ved selve definitionen af bordvin. 
Som følge af disse mangler mener Retten, at der er en 
reel fare for, at forfalsket vin, som indleveres til 
destillation, ikke afsløres. 
(c) Støtten udbetales udelukkende på grundlag af vinens 
alkoholindhold, hvilket indbyder til en svigagtig 
forøgelse af alkoholindholdet. 
(d) Der lægges for stor vægt på bilagskontrol og for ringe 
vægt på fysisk kontrol. Præmieordningen fur tobak 
5.54. Et af hovedformålene med præmieordningen er at 
tilskynde til produktion af fællesskabstobak. som der er 
en egentlig efterspørgsel efter. I 1986 udgjorde tobakspro-
duktionen inden for Fællesskabet bestående af ti 
medlemsstater 352 700 i, svarende til 46 "„ af Fællesska-
. bets behov. Budgetudgifterne til præmieordningen an­
drog 733.9 mio ECU." 
5.55. I den pågældende periode er der ved forvaltningen 
af præmieordningen kun i ringe omfang laget hensyn til 
forholdene på verdensmarkedet og til Fællesskabets 
ovennævnte målsætning. Efter 16 år med fællesskabs­
støtte er der således kun en reel efterspørgsel efter 29 "„ af 
høsten, hvilket vil sige, at kun denne del kan afsættes uden 
væsentlig støtte. 1 nogle tilfælde overstiger støtten høstens 
værdi. Medmindre der kan produceres sorter, som der er 
reel efterspørge!, efter, til rimeligt konkurrencedygtige 
priser, er det vanskeligt at forsvare fællesskabspræferen­
cen og dermed den omfattende støtte. Kommissionen har 
på nationalt plan accepteret kontrolnormer, som ikke 
lever op til kravene i fællesskabsforordningerne med 
hensyn til bestemmelse af nettovægten og udstedelse af 
individuelle attester på det tidspunkt, hvor tobakken 
indleveres til den virksomhed, der foretager den første 
bearbejdning. 
Støtteordningen for ærter, hunner og 
hestebønner (Rådets forordning (EØF) nr. 
1431!82 med senere ændringer (24) 
Ordningens udvikling 
5.56. Eftersom Fællesskabets efterspørgsel efter pro­
teinholdigt foder er langt større end produktionen, 
vedtog Rådet den 22. maj 1978 en række særlige 
støtteforanstaltninger (i form af en »deficiency payment«-
ordning). som har til formål at forøge produktionen af 
ærter og hestebønner til foder. Støtten udbetales til de 
virksomheder, der forarbejder bælgfrugterne, på betingel­
se af at landbrugeren får udbetalt minimumsprisen. Fra 
den 1. august 1982 blev støtteordningen udvidet til at 
omfatte ærter og bønner til konsum samt forarbejdede og 
pakkede ærter og bønner til duefoder. 
5.57. I 1985/86 udgjorde produktionen af bælgfrugter 
til foder 1.6 mio t, svarende til en stigning på 55% for 
ærter og 8 "„ for bønner i forhold til 1984 85. Produktio­
nen af bælgfrugter til konsum udgjorde 200 000 t. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 59 
svarende til en stigning på 45 "0 i forhold til 1984/85. De 
samlede udgifter androg 372,4 mio ECU i 1985 og 459,4 
mio ECU i 1986. 
Revisionsbemærkninger 
Slotte til konsum 
5.58. Den igangværende omlægning af produktionen 
fra overskudsafgroder, f.eks. korn, til ærter og bonner til 
foder er i overensstemmelse med Kommissionens »Per­
spektiver for den fælles landbrugspolitik« (25). Dette er 
imidlertid ikke tilfældet for produktion af ærter og 
bønner til konsum, idet der ikke ydes støtte til andre 
konkurrerende torrede grønsager, og heller ikke til frosne 
ærter og bønner og ærter og bønner på dåse, som ligeledes 
konkurrerer med tørrede produkter. 
Medlemsstaternes kontrolforanstaltninger 
5.59. Under Rettens revision påvistes følgende svaghe­
der: 
(a) Myndighederne i Frankrig og Forbundsrepublikken 
Tyskland foretager ikke automatisk en fysisk kontrol 
af vægten og kvaliteten af de ærter og bønner, som 
indleveres til virksomhederne, og de forlanger heller 
ikke at få meddelelse om indleveringen på forhånd. 
(b) Selv om medlemsstaterne i henhold til bestemmelser­
ne skal indføre en ordning for told- og forvaltnings-
kontrol, således at fællesskabsstøtten ikke udbetales 
for produkter, der er indført fra tredjelande, kunne de 
italienske og franske myndigheder ikke over for 
Retten godtgøre, at der findesen ordning, som sikrer, 
at indførte ærter og bønner kan spores til deres 
endelige anvendelse. Problemet kunne måske løses 
ved at indføre sikkerhedsstillelse i forbindelse med 
indførsel (jf. ordningen for olieholdige frø), hvorved 
det ligeledes ville blive muligt at erstatte den ret 
komplicerede ordning med officielle attester, som 
anvendes på indeværende tidspunkt. 
(c) I Nederlandene konstaterede Retten, at det udbeta­
lende organ — i de tilfælde, hvor det ved gennemgang 
af en støtteansøgning opdagede, at minimumsprisen 
ikke var blevet udbetalt — ikke som anført i bestemmelserne afslog at udbetale støtten, men 
derimod tillod den første opkøber at betale et ekstra 
beløb til landbrugeren for således at imødekomme 
kravet om udbetaling af minimumsprisen. De neder­
landske myndigheder har siden da meddelt Retten, at 
denne praksis er ophørt. 
(d) I Frankrig holdes landbrugerens transportomkost­
ninger ved levering til en første opkøber normalt 
udenfor ved beregningen af minimumsprisen. Krite­
riet om udbetaling af minimumsprisen bliver derfor 
ikke altid overholdt. Indføjelse af en bestemmelse i 
kontrakten mellem landbrugeren og den første 
opkøber om transportomkostningerne ville medvirke 
til at klarlægge forholdene. 
(e) I ingen af medlemsstaterne, bortset fra Det Forenede 
Kongerige, foretager de nationale myndigheder 
forudgående kontrol med henblik på at sikre, at de 
første opkøbere er i besiddelse af og fremlægger de 
nødvendige dokumenter. Retten skal henstille, at 
Kommissionen overvejer at indfore en generel 
ordning i medlemsstaterne med tilsyn af de første 
opkøbere forud for deres godkendelse i henhold til 
bestemmelserne. 
Produktionsstøtteordningen for bomuld 
(Rådets forordning (EØFj'nr. 2169/81 (2f>)) 
5.60. Råbomuld, som dyrkes af landbrugere, forar­
bejdes på såkaldte egreneringsvirksomheder til egreneret 
bomuld og bomuldsfrø. Den egrenerede bomuld forar­
bejdes derefter yderligere — normalt på andre virksomhe­
der — til tekstiler. Bomuldsfrøene, som er en form for 
olieholdige frø, knuses og omdannes til vegetabilsk olie og 
margarine. Fællesskabsstøtten ydes til producenter 
gennem egreneringsvirksomhederne og omfatter udeluk­
kende råbomuld. 
5.61. Fællesskabsstøtten på bomuldsmarkedet tager 
form af en produktionsstøtte, som ydes på grundlag af 
forskellen mellem målprisen, der fastsættes af Rådet på 
årsbasis, og en beregnet verdensmarkedspris. 
5.62. Produktionen af råbomuld i 1986 omfattede ca. 
568 000 t i Grækenland og 251 000 t i Spanien (de to 
eneste medlemsstater, der producerer bomuld), og 
budgetudgifterne androg henholdsvis 370,6 mio ECU og 
161,7 mio ECU. 
60 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.12.87 
Revisionsbemærkninger 
Beregningen uf verdensmarkedsprisen 
5.63. Støtten ydes på basis at' råbomuld, men da dette 
produkt ikke forhandles på verdensmarkedet, fastsættes 
den repræsentative verdensmarkedspris på grundlag af 
værdien af de produkter, der opnås ved egrenering af 
bomulden egreneret bomuld og bomuldsfrø med 
fradrag af egreneringsomkostningerne. 
5.64. For egreneret bomuld beregner Kommissionen et 
dagligt gennemsnit af noteringerne på Liverpool Cotton 
Exchange uden at tage hensyn til, i hvilket omfang den 
noterede bomuld forhandles inden for Fællesskabet. 
Eftersom priserne kan svinge med 10-15",, all efter 
oprindelsesland, skal Retten henstille, at der tages hensyn 
til muligheden for at beregne et vejet gennemsnit af disse 
priser. 
5.65. Retten anser ikke fremgangsmåden ved beregning 
af den repræsentative pris for bomuldsfrø for at være 
tilfredsstillende. De oplysninger, der foreligger om 
priserne, er nemlig sporadiske og til tider modstridende, 
og derfor indgår der et alt for vilkårligt element i 
beregningen af den repræsentative pris. På grund af disse 
problemer og vanskeligheder i forbindelse med bereg­
ningen af egreneringsomkostningerne foreslog Kommis­
sionen i forbindelse med prisforslagene for 1987. at 
støtten beregnes på grundlag af egreneret bomuld, hvis 
pris fastsættes på verdensmarkedet. 
Den maksimale produktionsstøtte 
5.66. Hvert år fastsætter Rådet den maksimale produk­
tion af bomuld, der skal ydes støtte til. Efter Spaniens 
tiltrædelse af Fællesskabet i 1986 blev grænsen hævet. For 
produktionsåret 1986 87 forventes Fællesskabets pro­
duktion at nå op på 950 0001, svarende til en overskridel­
se af grænsen på næsten 200 000 t. Alle egrenerings-
virksomhederne i både Grækenland og Spanien modtager 
derfor et mindre støttebeløb pr. t. end de ellers ville have 
været berettiget til. 
5.67. Bomuld, som dyrkes inden for Fællesskabet, er af 
høj kvalitet og er stærkt efterspurgt, men selvforsynings­
graden ligger i øjeblikket kun på 15 "„. Anvendelsen af en 
maksimumsgrænse for produktionen inden for dette 
marked viser tydeligt, at der ligesom inden for markedet 
for olieholdige frø er tale om modstridende målsætninger. 
For det første bør udgifterne begrænses, og for det andet 
bør producenterne samtidig opfordres til at omlægge produktionen fra overskudsafgrøder til afgrøder, som der 
findes et marked for. 
Lagerregnskaber 
5.68. På de fleste af de egreneringsvirksomheder. Retten 
besøgte i Grækenland og Spanien, var lagerregnskaberne 
ikke i overensstemmelse med forskrifterne. Med ganske få 
undtagelser blev regnskabet ikke ført fortløbende, og i 
lagerregnskabet manglede der henvisninger til fakturaer. 
Et fuldstændigt lagerregnskab, som gør det muligt at 
sammenligne den anvendte mængde råbomuld med den 
fremstillede mængde egreneret bomuld, må anses for at 
være et kontrolredskab af afgørende betydning, og de 
ansvarlige myndigheder burde insistere på, at der føres et 
sådant regnskab. 
/udleveringsprocedurer 
5.69. I Spanien er det ret almindeligt, at egrenerings-
virksomhederne opretter en række indleveringssteder i 
oplandet, hvor landbrugerne kan indlevere deres bomuld. 
Her vejes bomulden (uden officielt tilsyn), og derefter 
indleveres den i store kvanti til virksomhederne, hvor den 
igen vejes (denne gang med tilsyn). Ofte er det ikke muligt 
at foretage en nøjagtig sammenholdelse af de to 
vægtangivelser, eftersom den bomuld, der indleveres til 
egreneringsvirksomheden. kan omfatte delpartier. Følge­
lig kan det ikke efterprøves, om de beløb, der udbetales til 
landbrugerne er beregnet på grundlag af den bomulds-
mængde, som rent faktisk blev indleveret til virksom­
heden. Retten anser det for at være af afgørende 
betydning, at der foreligger en fuldstændig dokumenta­
tion, der muliggør sammenholdelser. 
GENERELLE KONKLUSIONER 
5.70. Af bemærkningerne i dette kapitel fremgår det, at 
der er alvorlige mangler dels ved de enkelte ordninger, 
som indgår i Fællesskabets forskellige markedsordninger, 
dels ved den kontrol og det tilsyn, Fællesskabet og 
medlemsstaterne fører med udgifter, der finansieres over 
EUGFL, Garantisektionen. Omfanget og den fortsatte 
forøgelse af overskudslagrene er det problem, som giver 
anledning til de største betænkeligheder. Det kan 
imidlertid ikke gentages for ofte, at de problemer, den 
fælles landbrugspolitik står over for på indeværende 
tidspunkt, ikke blot vedrører de alt for store interven­
tionslagre. De egentlige problemer er langt mere omfat­
tende, og interventionslagrene er blot på grund af deres 
fysiske tilstedeværelse det tydeligste tegn på, at der er 
noget galt. De nuværende problemer skyldes, at de 
foranstaltninger, der blev vedtaget i de første år efter 
indførelsen af den fælles landbrugspolitik — uanset hvor 
velbegrundede og effektive de end må have været dengang 
— ikke er tilpasset de nuværende forhold, og de har i 
realiteten i vidt omfang været medvirkende til at skabe de 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 61 
problemer, man står overfor i dag. På indeværende 
tidspunkt er interventionsordningen i den oprindelige 
udformning med et næsten ubegrænset opkob af over­
skudsproduktion en forældet foranstaltning, fordi knap­
hed ikke længere er et problem, og fordi det bliver stadig 
vanskeligere at finde afsætningsmuligheder uden for 
Fællesskabet. 
5.71. Retten skal ligeledes henlede opmærksomheden 
på problemer, der er fælles for de enkelte markedsord­
ninger, og som det måske bliver nødvendigt at behandle 
på generelt plan: 
(a) nogle af hovedformålene med de gennemgåede 
foranstaltninger realiseres ikke. (b) Kommissionen forer et ikke tilstrækkeligt tilsyn med 
gennemførelsen af foranstaltningerne både på cen­
tralt og nationalt plan, 
(c) de gældende bestemmelser er ikke tilstrækkelig 
præcise, især med hensyn til de kontrolforanstalt­
ninger, som de nationale myndigheder skal gennem­
føre. 
5.72. Som anført i bemærkningerne om regnskabs­
afslutningen (pkt. 5.26-5.44) skal Retten ligeledes opfor­
dre Kommissionen og medlemsstaterne til at erkende 
deres fælles interesse i en forsvarlig forvaltning af de 
udgifter, der finansieres over EUGFL, og til at samar­
bejde med henblik på at opnå en generel forbedring af 
kontrolforanstaltningerne. 
august 1978. (i) EFT L 94 af 28.4.1970. 
i?) EFT C 32! af 15.12.1986. 
(') EFT C 297 af 6.11 1987. 
(4) EFT C 348 af 31.12.1984, pkl. 4.29. 
(5) EFT C 59 af 7 3.1987. 
(h) Rådets forordning (EØF) nr. 1883 78 af 
EFT L 216 ar 5.8.1978. 
(7) Rettens udtalelse nr. 1 86 af 6. marts 1986 (EFT C 80 af 
9.4.1986). 
(K) Jf. pkt.4.23(b)i Rettens årsberetning for regnskabsåret 1985 
og Kommissionens svar hertil (EFT C 321 af 15.12.1986). 
(9) EFT L 54 af 5.3.1979 (nu erstattet af Rådets forordning 
(EØF) nr. 822/87 af 16. marts 1987. EFT L 84 af 27.3.1987). 
(10) Årsberetningen for regnskabsåret 1985. EFT C 321 af 
15.12.1986, pkt. 4.20. 
(") Rådets forordning (EØF) nr 1334/86 af 6. maj 1986, EFT L 
119 af 8.5.1986. 
('^) EFT C 348 af 31.12.1984, pkt. 4.31. 
(>3) EFTL 186 af 16.8.1972. 
C4) Dok. KOM(84) 123 endelig udg. af 9.3.1984. 
(I5) Domstolens afgørelse i sag nr. 819/79. Samling af Domsto­
lens Afgørelser 1981. s. 34. 
('<•) Skriftlig procedure nr. E/958/79 af 10.9.1979 (Dok. 
SEC(79)1324). C7) 
,18) 
,19) 
(-") 
<21> 
(") 
(-') (24, 
(25) 
(2") EFT C 348 af 31.12.1984. pkt. 4.44. 
Kommissionens beslutning af 30.7.1985. 
EFT L 132 af 21.5.1985. pkt. 38. 
EFT C 321 af 15.12.1986, pkt. 4.56. 
EFT C 313 af 29.11.1982. 
Særberetning nr. 2 87 om kvote- og tillægsafgiftsordningen i 
mejerisektoren, EFT C 266 af 5.10.1987. Særberetning nr. 
4 87 om Fællesskabets destillationsordninger for vin og 
særberetning nr. 3 87 om den fælles markedsordning for 
råtobak. (EFT C 297 af 6.11.1987). 
EFT C 59 af 7.3.1987, s. 5. 
Rådets forordning (EØF) nr. 1431 82 af 18. maj 1982 om 
fastsættelse af særforanstaltninger for ærter, bønner og 
hestebønner. (EFT L 162 af 12.6.1982). 
Dok. KOM(85) 333, endelig udg. af 15.7.1985 »Perspektiver 
for den fælles landbrugspolitik (Meddelelse fra Kommissio­
nen til Rådet og Europa-Parlamentet)«, pkt. 38. 
Rådets forordning (EØF) nr. 2169/81 af 27. juli 1981 om 
fastsættelse af almindelige regler for støtteordningen 
vedrørende bomuld, (EFT L 211 af 31.7.1981). 
62 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
KAPITEL 6 
Svig og uregelmæssigheder 
6.0. INDHOLD 
Indledning 
De traditionelle egne indtæger 
EUGFL. Garantisektionen 
Indberetning om tilfælde af svig og uregelmæssigheder 
Tilbagesøgning af belob der er udbetalt med urette 
Generelle bemærkninger 
Mangler ved EF-bestemmelserne om kontrollen 
Folgerne af at svig og uregelmæssigheder hører under den nationale 
lovgivning 
Kommissionen har ikke samordnet sin politik på dette område 
Afsluttende bemærknins Punkt 
6.1 -
6.3 -
6.7 -
6.8 -
6.11 -
6.13 -
6.13 
6.14 -
6.20 -6.2 
-6.6 
-6.12 
6.10 
-6.12 
-6.20 
6.19 
6.21 
INDLEDNING 
6.1. For gennemførelsen af de målsætninger, der er 
nedfældet i traktaten, og som kommer til udtryk i 
budgettet, gælder der en regel om en decentraliseret 
forvaltning, hvorefter medlemsstaterne har ansvaret for 
den praktiske gennemførelse af fællesskabsforanstalt­
ningerne i samarbejde med Kommissionen. Ansvaret for 
kontrollen med gennemførelsen, og især bekæmpelsen af 
svig og uregelmæssigheder, der har betydning for EF-
budgettet, påhviler også først og fremmest medlemssta­
terne. Denne ansvarsfordeling er fastlagt i fællesskabs­
bestemmelserne, der også indeholder de nærmere regler 
for, i hvilke tilfælde Kommissionens tjenestemænd har ret 
til at foretage kontrol på stedet vedrørende dels de 
traditionelle egne indtægter (Rådets forordning (EØF) 
nr. 2891/77 af 19. december 1977 ('), dels gennemførelsen 
af landbrugspolitikken (Rådets forordning (EØF) nr. 
729/70 af 21. april 1970(2)), 
6.2. Med hensyn til svig og uregelmæssigheder, som har 
betydning for EF's egne indtægter, skal Retten fremhæve, 
at bemærkningerne i det følgende — på grund af de 
begrænsede beføjelser. Retten har til at revidere de egne 
indtægter fra merværdiafgiften (pkt. 4.11) — kun 
vedrører svig og uregelmæssigheder i forbindelse med de 
traditionelle egne indtægter. I de følgende afsnit frem­sættes Revisionsrettens bemærkninger om de traditionelle 
egne indtægter og Den Europæiske Udviklings- og 
Garantifond for Landbruget, Garantisektionen 
(EUGFL, Garantisektionen), og derefter en række 
generelle bemærkninger. 
DE TRADITIONELLE EGNE INDTÆGTER 
6.3. Som et led i opfølgningen af den analyse, der er 
omtalt i årsberetningen for regnskabsåret 1983 (3), har 
Retten foretaget en ny undersøgelse af indberetnings­
systemet for svig og uregelmæssigheder i forbindelse med 
de traditionelle egne indtægter. Indberetningssystemet er 
indført ved forordning (EØF) nr. 2891/77 (artikel 5,17 og 
18) om egne indtægter, Rådets forordning (EØF) nr. 
1697/79 af 24. juli 1979 (4) om tilbagesøgning (artikel 9) 
og Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 af 19. maj 1981 
om gensidig bistand (5). 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 6.4. Den nye undersøgelse har givet anledning til 
følgende bemærkninger: 
15. 12. S7 De Europæiske Fællesskabers Tidende 63 
(u) De oplysninger, medlemsstaterne indsender, er 
unøjagtige og af uensartet form og indhold. 
(b) Kommissionen modtager stadig ikke fyldestgørende 
oplysninger fra medlemsstaterne, som kun indberet­
ler et meget begrænset antal tilfælde. Indberetning­
erne sker iovrigt ikke systematisk og regelmæssigt. 
Kommissionen bor fortsat go re en indsats for at 
udvirke, al medlemsstaterne systematisk indsender 
fuldstændige oply sninger. 
(O Kvaliteten af de indsendte oplysninger er ikke blevet 
forbedret siden 19X3. En gennemgang af de anmeldte 
tilfælde viste, at besvigelserne ikke altid var forklaret 
tilstrækkelig indgående, og at metoderne til at påvise 
forholdene kun sjældent var beskrevet eller kun 
overfladisk beskrevet. Selv om oplysninger om 
mulighederne for at tilbagesoge belobene er al siorste 
betydning, forelå der i langt de Heste anmeldte 
tilfælde ikke oplysninger herom. 
(dl De årlige og halvårlige rapporter, som medlemssta­
terne (ikender Kommissionen i henhold til artikel 5 
og I 7 i torordning (FOK) nr. 2X1>1 77. indeholder alt 
for generelle og ufuldstændige oplysninger til. at der 
kan foretage^ en undersogeke af de enkelte tilfælde. 
(el Hverken medlemsstaterne eller Kommissionen forer 
fuldstændige regnskaber over alle de potentielle egne 
indtægter eller over alle tilfældene al svig og 
uregelmæssigheder med angivelse af datoen for, 
hvornår tilfældet er konstateret, hvornår inddrivelsen 
har fundet sted og hvornår belobene er stillet til 
rådighed. Det samme gælder oplysninger om antallet 
af udestående tilfælde af svig og uregelmæssigheder, 
hvor det endnu ikke er afklaret, hvilke indtægtsbelob. 
der skal betales. Retten er af den opfattelse, at der bor 
fores et regnskab, som indeholder udtømmende 
oplysninger om de skyldige og eller endnu ikke 
indbetalte belob. saledes at oplysningerne kan 
efterproves og opfolges regelmæsigt. Medlemsstater­
nes månedlige rapporter bor indeholde liere oplys­
ninger. 
(f) Kommissionen har ikke gennemfort en kontrol af 
besvigelser i alle medlemsstaterne med henblik på at 
efierprove. om de nationale ordninger og den 
forebyggende indsats er tilstrækkelig som garanti for. 
at samtlige egne indtægter indgår til EF. Ifolge 
Kommissionen skyldes dette forhold bl.a. personale­
mangel. 
(g) Medlemsstaterne bør stille alle konstaterede egne 
indtægter til Kommissionens rådighed, også selv om 
belobene ikke er tilbagebetalt til medlemsstaterne 
(forordning (EOF) nr." 2X91 77. artikel 17). Kun 
Danmark. Forbundsrepublikken Tyskland og 
Nederlandene overholder denne bestemmelse. Det er 
for tidligt at udtale sig om Spanien og Portugal i 
denne henseende; men de øvrige medlemsstater stiller 
ikke de endnu ikke indkasserede besvegne beløb til rådighed, selv om de er forpligtet til al gore det. 1 
betragtning af, at medlemsstaterne i medfør af 
fællesskabsbestemmelserne modtager 10 "„ af tolden 
og landbrugsafgifterne, er det Rettens opfattelse, at 
EF med rette kan forvente en fuldstændig og hurtig 
betaling af de konstaterede, traditionelle egne 
indtægter. 
6.5. Efter Rettens opfattelse er der i løbet af de seneste 
tre år sket meget få fremskridt med hensyn til bekæmpelse 
af svig og uregelmæssigheder i forbindelse med EF's 
traditionelle egne indtægter. Parlamentet og Kommissio­
nen anlægger det synspunkt, at det er umuligt at foretage 
et rimeligt korrekt skøn over problemets omfang, så 
længe Kommissionen ikke systematisk modtager fuld­
stændige oplysninger fra medlemsstaterne, og så længe 
den ikke foretager den nødvendige kontrol. 
6.6. Mellem 1979 og 1985 har Kommissionen forelagt 
Rådet seks forslag C') til ændring afgrundforordning nr. 
2X91 77 med henblik på at forøge Kommissionens 
kontrolbeføjelser. Ingen af forslagene er endnu blevet 
vedtaget. De seks forslag, der er blevet forelagt Rådet 
siden 1979. viser hvor stor betydning Kommissionen 
tillægger den nødvendige forøgelse af beføjelserne til at 
sikre Fællesskabets egne indtægter og af mulighederne for 
at bekæmpe svig og uregelmæssigheder på dette område. 
EUGFL, GARANTISEKTIONEN 
6.7. Retten har undersøgt den indberetningsordning, 
der gælder for tilfælde af svig og uregelmæssigheder i 
forbindelse med EUGFL, Garantisektionen. Bestemmel­
serne om ordningen findes i artikel 8 i forordning (EØF) 
nr. 729 70 og i Rådets forordning nr. 283 72 af 7. februar 
1972 C). I henhold til den sidstnævnte forordning skal 
medlemsstaterne hvert kvartal underrette Kommissionen 
om de tilfælde af uregelmæssigheder, der vedrører 
EUGFL, Garantisektionen, samt om tilbagesøgningen af 
de belob. der er udbetalt med urette. Kommissionens rolle 
består især i at følge medlemsstaternes indsats på 
kontrolområdet, at yde medlemsstaterne bistand og at 
samordne deres indsats. 
Indberetning om tilfalde af svig og 
uregelmæssigheder 
6.8. I 1986 anmeldte medlemsstaterne 311 tilfælde af 
svig eller uregelmæssigheder til et samlet beløb af 28,7 mio 
ECU (sammenholdt med 230 tilfælde til i alt 11,7 mio 
ECU i 1985). Som i de foregående år varierer antallet af 
anmeldte tilfælde betydeligt fra medlemsstat til medlems­
stat. Ca. 35",, af uregelmæssighederne for 1986 er 
anmeldt af Forbundsrepublikken Tyskland, mens Græ-
64 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
kenland og Luxembourg ikke har anmeldt nogen tilfælde. 
Som det hvert år fremhæves af Kommissionen i finansbe-
retningen vedrørende EUGFL, Garantisektionen, kan 
denne ulige fordeling af de indberettede tilfælde af svig og 
uregelmæssigheder, skyldes mange forskellige forhold. 
Kommissionen har siden 1979 fastholdt, at den undersø­
ger spørgsmålet. Retten skal påpege, at Kommissionen 
ved udgangen af 1986 stadig ikke var i stand til at sikre, at 
anmeldelsesordningerne for svig og uregelmæssigheder 
fungerer pålideligt for alle medlemsstaternes vedkom­
mende. 
6.9. Retten har på grundlag af et repræsentativt udsnit 
af disse 311 tilfælde gennemgået indberetningerne til 
Kommissionen i 1986 efter en opdeling på de enkelte 
foranstaltninger og markeder og efter tilfældenes art. De 
vigtigste resultater af undersøgelsen er følgende: 
(a) en ikke ubetydelig de! (25 "„) af de anmeldte tilfælde 
vedrører transaktioner i samhandelen inden for EF 
og handelen mellem EF og tredjelande (uberettiget 
modtagelse af eksportrestitutioner og monetære 
udligningsbeløb), og den næststørste kategori har 
været forbrugs- og produktionsstøtte. 
(b) de fleste tilfælde vedrører markederne for mejeripro­
dukter (ca. 43 "„ af de anmeldte tilfælde) og vin 
(15"„>. 
(c) i langt de fleste anmeldte tilfælde er der tale om 
velkendte fremgangsmåder, f.eks. urigtige erklærin­
ger om tarifering, mængde, vægt mv. samt varefor-
falskning. 
6.10. Retten har desuden konstateret følgende forhold: 
(a) Medlemsstaterne overholder sjældent den tidsfrist, 
der er fastsat i forordning (EØF) nr. 283/72 for at 
underrette Kommissionen om tilfælde af svig og 
uregelmæssigheder. Ved udgangen af marts 1987 
havde Kommissionen endnu ikke modtaget indberet­
ning fra tre medlemsstater — Belgien, Danmark og 
Nederlandene om fjerde kvartal 1986. og to 
medlemsstater Grækenland og Irland — havde slet 
ikke indsendt nogen opgørelse for hele året. Da kun 
én medlemsstat, Luxembourg, regelmæssigt under­
retter Kommissionen, selv om landet ikke har tilfælde 
af svig og uregelmæssigheder at indberette, kan der 
anlægges flere forskellige fortolkninger af de øvrige 
medlemsstaters undladelse af at give underretning til 
Kommissionen. 
(b) Oplysningerne er meget ofte upræcise, og de kan 
derfor sjældent anvendes som det eneste grundlag for 
en forsvarlig undersøgelse af omstændighederne omkring tilfældene af svig og uregelmæssigheder. Det 
samme gælder påvisningen af tilfældene og mulighe­
derne for at inddrive beløbene. 
(c) Da indberetningerne ikke indeholder oplysninger om 
navnet på den, der har opnået fordel af de enkelte 
tilfælde af svig eller uregelmæssigheder, ikke engang i 
form af en kode, der kun kendes af den nationale 
tilsynsmyndighed, er det umuligt at påvise tilfælde, 
hvor samme person eller virksomhed flere gange har 
gjort sig skyldig i svig og uregelmæssigheder. Der kan 
derfor i visse tilfælde være fare for, at der fortsat 
uberettiget udbetales støtte til de pågældende. 
(d) I én medlemsstat, Italien, er flere af tilfældene blevet 
påvist i forbindelse med skatte- og afgiftskontrol hos 
støttemodtagere, der var gået konkurs. 
Tilbagesøgning af beløb der er udbetalt med 
urette 
6.11. Endnu ikke tilbagebetalte beløb på i alt 106 mio 
ECU er blevet fremført fra 1985 og fra regnskabsår før 
1986. Hertil kommer 28,7 mio ECU vedrørende de nye 
tilfælde, der blev påvist i 1986. Da kun 14,8 mio ECU blev 
indkasseret i 1986, er der et udestående restbeløb på 119,9 
mio ECU, der skal fremføres til 1987. 
6.12. I tabel 6.1 vises fordelingen af de udestående beløb 
efter forfaldstid. Da der kun er ringe sandsynlighed for. at 
fordringer af denne art, som i nogle tilfælde går mere end 
fem år tilbage i tiden, bliver betalt, bør Kommissionen 
foretage en systematisk gennemgang af de tilfælde, hvor 
tilbagesøgningen har stået på i længere tid, med henblik 
på — efter samråd med medlemsstaterne — at afgrænse 
den del af de skyldige beløb, som er uerholdelig. 
Tabel 6.1 — EL'GFL, Garantisektionen: oversigt over udestående 
beløb efter forfaldstid 
Forfaldstid 
Indtil 2 år tilbage 
2-5 år tilbage 
Over 5 år tilbage 
lait Belob(') 
(mio ECU) 
36,7 
42,3 
40,9 
119,9 Antal 
lilfældef) 
304 -
203 
315 
822 
C) Pr. 31.12.1986. Oplysningerne er meddelt af Kommissionen. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 65 
GENERELLE BEMÆRKNINGER 
Mangler ved EF-bestemmelserne om 
kontrollen 
6.13. Ifølge fællesskabsbestemmelserne om kontrollen 
med svig og uregelmæssigheder er medlemsstaterne 
forpligtet til at give underretning om tilfælde af svig og 
uregelmæssigheder. Det bor imidlertid påpeges, at der 
ikke gælder samme regler om selve procedurerne samt 
omfanget og indholdet af denne forpligtelse. Bestemmel­
serne for EUGFL, Garantisektionen, er mere præcise end 
bestemmelserne for egne indtægter, der i øvrigt åbner 
mulighed for forskellige fortolkninger. Dette forhold er 
medvirkende til at værdien af Kommissionens centrale 
rolle på kontrolområdet begrænses, idet det i praksis er 
vanskeligt at registrere samtlige de tilfælde af og 
former for svig og uregelmæssigheder, der påvises, og 
at udnytte disse oplysninger. Arbejdet med at påvise og 
afhjælpe manglerne ved EF-bestemmelserne hindres, især 
på told- og landbrugsområdet, og det er umuligt på EF-
plan at foretage en hensigtsmæssig vurdering af. i hvilket 
omfang der forekommer tilfælde af svig og uregelmæssig­
heder, der belaster budgettet. 
Folgerne af at svig og uregelmæssigheder 
henhorer under den nationale lovgiing 
6.14. Reglen om, at medlemsstaterne har hovedansva­
ret for bekæmpelsen af svig og uregelmæssigheder, 
indebærer således som de gældende fællesskabs­
bestemmelser er affattet — at hver enkelt medlemsstats 
lovgivning bliver afgorende for begrebsfastlæggelsen, 
fremgangsmåderne ved bekæmpelsen og sanktionerne i 
anledning af svig og uregelmæssigheder, der belaster EF's 
budget. 
6.15. I l'-76 fremsatte Kommissionen et forslag, som 
Rådet endnu ikke har taget stilling til. Forslaget gik ud på 
at ændre traktaterne med henblik på at indføre fælles 
regler om strafferetlig beskyttelse af Fællesskabets 
økonomiske interesser og om retsforfølgning af overtræ­
delser af traktatbestemmelserne (*). I begrundelsen for 
forslaget anførte Kommissionen, at de nationale bestem­
melser i almindelighed ikke er tilstrækkelige til at sikre en 
beskyttelse af Fællesskabernes økonomiske interesser og 
ikke sikrer en tilstrækkelig effektiv forfølgning af 
overtrædelser af traktatbestemmelsene og af medlemssta­
ternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, 
som i medfør af traktatbestemmelserne er udstedt til 
gennemførelse af disse bestemmelser. 
6.16. Hensigten med forslaget var ikke at ændre 
medlemsstaternes strafferetlige bestemmelser vedrørende 
svig, men at indføre fælles regler om: (a) retsforfølgning af svigstilfælde i andre medlemsstater 
end dem, hvor overtrædelserne har fundet sted. 
(b) gensidig bistand mellem medlemsstaternes myndig­
heder i forbindelse med bekæmpelse af overtrædelser, 
(c) beskyttelse af Fællesskabets økonomiske interesser 
efter samme strafferetlige regler, som i de nationale 
lovgivninger gælder for landenes egne finansielle 
forhold. 
Efter Rettens opfattelse var de foreslåede bestemmelser et 
absolut minimum i retning af at etablere en ensartet 
strafferetlig beskyttelse af Fællesskabernes interesser. 
6.17. Forskellene mellem de enkelte medlemsstaters 
nationalelovgivning, og mellem områderne i de nationale 
retssystemer (skatte-, told- og landbrugslovning osv.) 
bevirker, at så væsentlige begreber som »svig« og 
»uregelmæssighed«, der har betydning for EF's budget, 
især på landbrugsområdet, ikke er defineret eller forstås 
på samme måde i medlemsstaternes nationale retssyste­
mer. Sanktionerne er derfor ikke de samme i tilsvarende 
situationer, og princippet om, at de berørte personer eller 
virksomheder skal stilles lige, overholdes ikke. 
6.18. Ved hjælp af de nationale kontrolsystemer opnås 
der derfor ikke en samordnet indsats mod besvigelser på 
tværs af grænserne. Retten har således kunnet konstatere, 
at indberetningerne til Kommissionen om tilfælde af svig 
oftest ikke indeholdt oplysninger om navnet på den 
pågældende erhvervsdrivende, ikke en gang i kodeform, 
hvilket betyder, at Kommissionen ikke kan registrere 
gentagne, tilfælde af besvigelser og heller ikke kan udnytte 
medlemsstaternes anmeldelser systematisk. 
6.19. Retten skal i øvrigt understrege, at Kommissio­
nen, som er den myndighed, der forvalter budgettet, ikke 
har retlige muligheder for at tage aktiv del i bekæmpelsen 
af svig på landbrugsområdet, bl.a. ved medlemsstaternes 
domstole. Ud over, at en sådan deltagelse i sagerne i nogle 
tilfælde kunne have præventiv virkning, er Retten af den 
opfattelse, at Kommissionen på denne måde kunne få 
bedre mulighed for at følge visse udvalgte sager op, f.eks. 
sager, som er repræsentative med hensyn til beløbs­
størrelsen eller den anvendte fremgangsmåde. 
66 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Kommissionen har ikke samordnet sin politik 
på dette område 
6.20. Ifølge de oplysninger. Retten har haft til sin 
rådighed, er det trods Rettens henstillinger i årsberet­
ningen for regnskabsåret 1983 C) ikke lykkedes Kommis­
sionen i lobet af regnskabsåret 1986 at gennemføre en 
effektiv samordning af arbejdet i de forskellige generaldi­
rektorater, der behandler spørgsmål om besvigelser: 
(a) Kommissionen har endnu ikke indført et system, 
hvorefter den for hvert område kan vurdere, om den 
nationale kontrol er effektiv, og om medlemsstater­
nes anmeldelser er fuldstændige. 
(b) Kommissionen foretager kun delvis eller slet ikke 
en central registrering og systematisk udnyttelse af 
de oplysninger, den modtager. Retten har i tidligere 
beretninger fremhævet den forsinkede iværksættelse 
af Kommissionens edb-syslem, som er udarbejdet 
med henbik på at registrere og analysere de tilfælde af 
svig og uregelmæssigheder, medlemsstaterne har 
givet indberetning om (IRENE- Oprindelig skulle 
dette edb-system være taget i brug ved udgangen af 
1984. Det kan oplyses, at den del af systemet, der 
vedrører registreringen af de anmeldte tilfælde af svig 
og uregelmæssigheder, blev taget i brug i marts 1987, 
men at der stadig er andre dele a." systemet, der skal 
fuldføn?s. tor det i sin helhed kan betragtes som 
driftsklart. 
(c) På grund af ressourcemangel deltager Kommissionen 
kun i en særdeles beskeden del af de stedlige 
kontrolbesøg og sørger ikke for en fyldestgørende 
opfølgning. 
(') EFT I. 336 al" 27.12.1977. s. I. 
(:) F.FT 1. 94 uf 28.4.197(1. s. 13. 
(•<) EFT C 348 af 31.12.1984. pkt. 3.11. 
<•»> EFT L 197 af 3.8. 1979. 
n EFT L 144 al" 2.6.1981. s. 1. senest ændret ved Rådets 
forordning!EOF)nr. 945 87al"30. marts 1987.(EFT L90ai" 
2.4.1987. s. 3). AFSLUTTENDE BEMÆRKNING 
6.21. Den situation, der er beskrevet i dette kapitel 
kræver, at der indføres reformer med henblik på at 
afhjælpe den nuværende mangel på en koordineret 
indsats, samtidig med at man bevarer et i princippet 
decentraliseret system, dvs. et system hvorefter medlems­
staterne har hovedansvaret for bekæmpelsen af besvigel­
ser. I dette øjemed, skal Retten fremsætte følgende 
henstillinger: 
(a) I medlemsstaternes nationale lovgivninger bør der 
optages en harmoniseret definition af begreberne svig 
og uregelmæssigheder, som belaster EF"s budget. Der 
bør også indføres regler om, at Kommissionen kan 
deltage i straffesager som den forurettede part, hhv. 
til støtte for denne eller som »bistandssøgende 
myndighed« i henhold til forordning (EØF) nr. 
1468 81 om gensidig bistand. 
(b) I Kommissionens tjenestegrene bør der oprettes et 
koordineringskontor, som skal forestå bekæmpelsen 
af svig og uregelmæssigheder, og inden for hvert 
område udarbejde systemer for centralisering og 
systematisk analyse af de oplysninger, der indberettes 
af medlemsstaterne. 
(c) Kommissionen bor systematisk registrere de tilfælde, 
hvor medlemsstaterne ikke opfylder deres forplig­
telser i henhold til EF-retten vedrørende forebyggelse 
og bekæmpelse af svig og uregelmæssigheder (jf. pkt. 
6.4 og 6.8-6.10), og iværksætte hensigtsmæssige 
foranstaltninger for at afhjælpe disse mangler. 
!'') EFT C 88 al" 4.4.1979. 
EFT C 231 af 4.4.1982. 
EFT C 146 af 4.6.1983. 
EFT C" 303 af 10.11.1983. 
EFT C 219 al" 21.8.1984. 
EFT C" 267 a!" 18.10.1985. 
(7) EFT L 36 al" 10.2.1972. 
(8) EFT C 222 af 22.9.1976. 
C>) EFT C 348 al" 31.12.1984, pkt. 4.39. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 67 
KAPITEL 7 
Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Udviklingssektionen (EUGFL, Udviklingssektionen) 
7.0. INDHOLD 
Indledning 
Strukturpolitikken under den fælles landbrugspolitik 
Vanskeligheder i forbindelse med gennemførelsen af en egentlig fælles landbrugs 
strukturpolitik 
Generelt 
Den generelle udvikling 
Upræcise begreber 
Urealistiske krav 
Disponible bevillinger 
Fastlæggelsen af foranstaltningerne 
Anvendelsen af foranstaltningerne 
Direkte og indirekte foranstaltninger 
Finansiering af programmerne 
Opdelte bevillinger 
Kontrol med og opfølgning af foranstaltningerne 
Virkningerne for landbrugspolitikken 
Spredningen af foranstaltninger og bevillinger 
Utilstrækkelig samordning af støtte til infrastruktur med anden støtte 
Den ringe virkning af de foranstaltninger, der tager sigte på en styring af 
produktionen 
Støtteordninger vedrørende erhvervsuddannelse og faglige kvalifikationer, 
som kun i ringe omfang er anvendt 
Utilstrækkelig koordination af støtte til forbedring af vilkårene for 
forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter 
Afsluttende bemærkninger Punkt 
7.1 -
7.3 
7.5 -
7.5 -
7.5 
7.6 
7.7 
7.8 -
7.10 
7.14 
7.14 
7.15 -• 
7.20 -
7.22 -
7.25 -
7.25 -
7.30 -
7.34 -
7.39 -
7.43 -
7.47 -7.2 
7.4 
- 7.24 
7.9 
-7.9 
7.13 
- 7.24 
7.19 
- 7.21 
- 7.24 
-7.46 
-7.29 
- 7.33 
- 7.38 
-7.42 
7.46 
-7.51 
INDLEDNING 
7.1. Den fælles landbrugsstrukturpolitik er igennem de 
seneste 25 år hovedsagelig finansieret gennem EUGFL, 
Udviklingssektionen. Pr. 31. december 1986 androg de 
samlede forpligtelser siden 1965 i henhold til Udviklings­
sektionens bevillinger 8 896 mio ECU. 7.2. Landbrugsstrukturpolitikken er hovedsagelig base­
ret, på foranstaltninger af generel betydning, der er indført 
ved Rådets forordning (EØF) nr. 355/77 af 15. februar 
1977 (foranstaltninger i forbindelse med enkeltprojek­
ter) ('), Rådets direktiv 75/268 af 28. april 1975 (landbrug 
i bjergområder op. i visse ugunstigt stillede områder) (2) og 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet 
68 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Rådets forordning (EØF) nr. 797.85 af 12. marts 1985 
(som træder i stedet for samtlige direktiver vedrørende 
socio-strukturelle forhold) (•'). Specifikke bestemmelser 
omhandler særlige foranstaltninger vedrorende bl.a. den 
regionale infrastruktur, stotte til afsætning, produktions­
omlægning, erhvervsuddannelse osv. Revisionsretten har 
fundet det hensigtsmæssigt at fremsætte en række 
generelle bemærkninger om de vanskeligheder, der hidtil 
har præget fastlæggelsen og iværksættelsen af en fælles 
landbrugsstrukturpolitik, og om virkningerne af denne 
politik. 
STRUKTURPOLITIKKEN UNDER DEN 
FÆLLES LANDBRUGSPOLITIK 
7.3. 1 traktaten behandles den fælles landbrugspolitik 
kun generelt. Det hedder heri. at der gradvis bor udformes 
en fælles landbrugspolitik især med henblik på at sikre 
producenterne en »rimelig levestandard«. En gradvis 
udvikling var bl.a. påkrævet som følge af »strukturelle og 
naturbetingede forskelle mellem de forskellige landbrugs-
omraden«, der nødvendiggør »ønskelige tilpasninger«. 
7.4 Del strukturelle aspekt af denne politik bor derfor 
overvejes i noje overensstemmelse med tankegangen i 
traktaten. Imidlertid har EUGFL, Udviklingssektionen, 
som skulle være det finansielle instrument, ca. et kvart 
århundrede efter oprettelsen ikke opfyldt forventning­
erne. De for høje priser, der blev vedtaget i sin tid, da den 
fælles landbrugspolitik blev indført, med henblik på at 
garantere de mange landbrugere, der driver landbrug på 
meget forskelligartet vis, en tilstrækkelig indkomst, har 
bidraget til at opretholde bedrifter, der ikke er økonomisk 
rentable. En stor de! af grundlaget for strukturforanstalt­
ningernes eksistensberettigelse er dermed faldet bort. 
VANSKELIGHEDER I FORBINDELSE MED 
GENNEMFØRELSEN AF EN EGENTLIG 
FÆLLES LANDBRUGSSTRUKTURPOLITIK 
Generelt 
Den generelle udvikling 
7.5. På trods af hensigtserklæringerne i traktaten er en 
fælles strukturpolitik først forsøgt gennemført med ti års forsinkelse i forhold til markedsforvaltningspolitikken. 
Da grundlaget i 1962 var skabt for de første fælles 
markedsordninger, vedtog Fællesskabet med hensyn til 
strukturpolitikken således kun en principbeslutning, 
hvorefter der skulle ske en samordning af de nationale 
politikker på strukturområdet (Rådets beslutning af 4. 
december 1962) (4). Denne negative holdning i starten 
overfor indførelsen af en fælles strukturpolitik syntes 
opgivet med vedtagelsen af Rådets forordning nr. 17/64 
af 5. februar 1964 (5), hvorved EUGFL, Udviklings­
sektionen, blev oprettet, og hvorefter det var hensigten at 
lade interventionerne indgå i fælles programmer, der 
skulle vedtages af Rådet på forslag af Kommissionen. På 
trods af en halv snes forslag fra Kommissionen så disse 
fællesskabsprogrammer imidlertid aldrig dagens lys, og 
bestemmelserne i forordning nr. 17/64 om gennemførelse 
af disse programmer blev sat ud af kraft. Med undtagelse 
af et forsøg på at fastlægge en mere overordnet politik i de 
socio-strukturelle direktiver, der går under betegnelsen 
»Mansholt-planen«, er der ikke siden gennem vedtagelse 
af generelle bestemmelser gjort forsøg på at fastsætte 
fælles retningslinjer for foranstaltninger i henhold til 
EUGFL, Udviklingssektionen. Som det fremgår af pkt. 
7.30 ff. er der under EUGFL, Udviklingssektionen, 
iværksat en række foranstaltninger, de såkaldte fælles 
foranstaltninger, i henhold til Rådets forordning (EØF) 
nr. 729/70 af 21. april ',970 (6), der udgør det første 
retsgrundlag for fondens aktiviteter. 
Upræcise begreber 
7.6. Gennemførelsen af de fælles foranstaltninger har 
dog ikke udgjort noget betydeligt fremskridt henimod en 
egentlig fælles strukturpolitik. Disse foranstaltninger er 
blevet indført, uden at der på forhånd var fastsat en 
ensartet definition af visse begreber, på grundlag af hvilke 
foranstaltningernes betydning og resultaterne heraf 
kunne bedømmes. Manglen på bestemte kriterier og 
konkrete metoder i forbindelse med anvendelsen af for 
upræcise begreber som »lokalbefolkning, der hovedsage­
ligt er afhængig af landbrug« (7), »infrastrukturer, der 
fortrinsvis er af betydning for landbruget« (7), »kollektive 
foranstaltninger eller investeringer« (8), »et «passende 
antal» malkekøer« (9) og »producent, der har landbrug 
som hovederhverv« (10) fører ofte til, at det er umuligt 
effektivt at kontrollere, om de fastsatte betingelser er 
opfyldt, og resulterer i forskellig administrativ praksis i de 
forskellige medlemsstater eller endog i de forskellige 
regioner i en og samme medlemsstat. Det er under disse 
omstændigheder umuligt at styie Fællesskabets interven­
tioner, at efterprøve, om betingelserne for deres gennem­
førelse er overholdt og at danne sig et rimeligt helheds­
indtryk af situationen. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 69 
Urealistiske krav 
7.7. Den udviklingsplan, der bl.a. anvendes i forbindel­
se med Rådets direktiv 72 159 EØF af 17. april 1972 (") 
vedrørende rationel planlægning af udviklingen af 
bedrifter, er et nødvendigt krav, som imidlertid for de 
fleste landbrugeres vedkommende er blevet opfattet alt 
for abstrakt, så meget mere som investeringerne ofte er ret 
beskedne. Således er begreberne heltidsbeskæftigede, 
tilsvarende indkomst og arbejdsindkomst blevet fortolket 
meget bredt. Som det tiere gange er konstateret af 
Retten (u), er det bogholderi, der stilles krav om, i 
realiteten ikke blevet fort eller er i støtteperioden blevet 
ført af revisionsfirmaer, der har sat sig på støtten. Den nye 
forbedringsplan, der er indført ved senere vedtagne 
bestemmelser, har ingenlunde afhjulpet manglerne ved 
den første plan. 
Disponible bevillinger 
7.8. Ifølge Rådets forordning nr. 25 af 14. januar 
1962 (U) skulle EUGFLs andel til finansiering af 
gennemførelsen af landbrugsstrukturpolitikkens målsæt­
ninger så vidt muligt udgøre en tredjedel af fondens 
bidrag til de øvrige støtteberettigede udgifter. Da man 
ikke har et nøjagtigt kendskab til de reelle behov, har 
denne fordeling aldrig været anvendt. I regnskabsåret 
1980 blev den årlige tildeling erstattet af et samlet 
femårsbeløb (Rådets forordning (EØF) nr. 929/79 af 8. 
maj 1979) (14), som for perioden 1980-1984 var på 3 755 
mio ECU og for perioden 1985-1989 for Fællesskabet 
bestående af 12 medlemslande var på 6 350 mio ECU. 
Dette samlede beløb udgør dog et loft uden nogen særlig 
betydning. Støtten fra Udviklingssektionen er således 
sjældent nået op på 5 % af EUGFL's samlede årlige 
udgifter, og den lå i 1986 på ca. 4 %. 
7.9. En stor del af den årlige tildeling er i øvrigt ikke 
blevet anvendt, idet der i perioden 1969 til 1975 blev 
henlagt bevillinger som reserve på i alt 531,1 mio RE, 
hvoraf der i 1978 og 1979 blev anvendt 398,1 mio RE, 
mens saldoen på 133 mio RE bortfaldt. 
Fastlæggelsen af foranstaltningerne 
7.10. Der er vanskeligheder med iværksættelsen af de 
fælles foranstaltninger i de lande, der har en administrativ 
og politisk decentraliseret struktur. Desuden er der 
konstateret utrolige forsinkelser med hensyn til udarbej­delsen af nationale og regionale bestemmelser især i ét 
land, hvor der var størst behov for at gøre en indsats på 
strukturområdet. Selv om disse bestemmelser skal 
godkendes af Kommissionen, kan der registreres forskelle 
med hensyn til anvendelsen fra det ene land til det andet. 
Bureaukratiske forhold stiller sig hindrende i vejen for 
opfyldelsen af målsætningerne og begrænser Kommissio­
nens muligheder for at udøve kontrol. 
7.11. Kommissionens gennemførelsesbestemmelser er 
ikke tilstrækkeligt detaljerede til, at ovennævnte proble­
mer kan undgås. De vedrører i reglen kun procedurer i 
forbindelse med støtteansøgninger, tilbagebetalinger og 
udbetalinger af forskud, og selv på disse områder er de i 
nogle tilfælde uhensigtsmæssige. F.eks. i forbindelse med 
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2416/80 af 16. 
september 1980 (,5) om gennemførelsesbestemmelser 
vedrørende beslutninger om støtte til særlige programmer 
vedrørende skovbrug har visse arbejder i skov- eller 
bjergområder ikke kunnet gennemføres inden for de 
foreskrevne frister på grund af deres karakter af 
sæsonarbejder eller på grund af ugunstige vejrforhold. 
Fordi medlemsstaterne er stillet over for et lidet effektivt 
system, og fordi Kommissionen kun er i stand til at 
gennemføre et begrænset antal kontrolforanstaltninger 
(jf. pkt. 7.23 nedenfor), gennemfører medlemsstaterne 
ofte foranstaltningerne, idet de blot ser bort fra de 
betingelser, som ikke passer dem. 
7.12. I almindelighed er det i forbindelse med de 
vedtagne foranstaltninger ikke i tilstrækkelig grad 
præciseret, hvilke områder der er støtteberettigede. F.eks. 
gives der ikke nogen definition på et område, der 
hovedsagelig er afhængigt af landbruget, et skovareal, 
forbedring af ødelagt skov, brandbeskyttelse osv., hvilket 
åbner mulighed for forskellige fortolkninger. I henhold til 
Rådets forordning (EØF) nr. 1078/77 af 17. maj 1977 ('6) 
om ikke-markedsføring af mælk skal producenterne have 
»et passende antal malkekøer i forhold til deres mælke­
produktion«. Denne upræcise formulering har gjort det 
muligt for visse producenter at sælge de kvalitetsdyr, som 
har produceret mælken, og at sende udsætterkøer til 
slagtning for således at opnå dobbelt udbytte, uden at 
formålet med foranstaltningen (9), som er at nedsætte 
mælkeproduktionen, opfyldes. 
7.13. Der er flere foranstaltninger, der har indbyrdes 
modstridende virkninger. Rådets direktiv 75/268/EØFaf 
28. april 1975 omhandler fortsættelse af landbrugs­
virksomhed med henblik på bevarelse af den naturlige 
struktur. I henhold til Rådets direktiv 72/160/EØF af 17. 
april 1972 (17) gives der derimod støtte til ophør af 
landbrugsvirksomhed og især til inddragelse af land­
brugsjord selv i de områder, der er omfattet af direktiv 
75/268/EØF. Der er også tale om modstridende formål 
for, på den ene side, visse strukturstøtteordninger til 
udvikling af landbrugsbedrifter, afvanding og kunstvan­
ding, der har resulteret i en forøget produktion og, på den 
anden side, bestræbelserne i henhold til EUGFL, 
Garantisektionen, for at nedbringe overskuddene. 
70 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
An vendelsen af foranstaltningerne 
Direkte og indirekte foranstaltninger 
7.14. Der findes to kategorier af interventioner under 
EUGFL. Udviklingssektionen: direkte foranstaltninger 
bestående af enkeltprojekter, der godkendes og finansie­
res direkte af Kommissionen, og indirekte foranstalt­
ninger, der iværksættes af medlemsstaterne, og hvortil 
Kommissionen refunderer en del af de afholdte omkost­
ninger. I forbindelse med de indirekte foranstaltninger 
har medlemsstaterne således fået uddybet et betydeligt 
ansvar for gennemførelsen, eftersom det er dem, der 
forestår iværksættelsen, mens Fællesskabet især har til 
opgave at fore tilsyn med, hvilke soeio-økonomiske 
resultater der opnås. I praksis har denne uddelegering af 
ansvar til medlemsstaterne dog fort til den opfattelse, at 
de indirekte foranstaltninger næsten udelukkende gen­
nemføres under disses ansvar, og at der derfor i mindre 
udpræget grad er tale om egentlige fællesskabs- foran­
staltninger. Den mulighed for at anvende en mere global 
fremgangsmåde, som er forbundet med de indirekte 
foranstaltninger til forskel fra de direkte foranstalt­
ninger, som nødvendiggør mange enkeltbeslutninger — 
er ikke i tilstrækkelig grad blevet udnyttet, og. som omtalt 
senere i kapitlet har man helt forsømt at foretage en 
egentlig undersøgelse af de opnåede resultater i forhold til 
de soeio-økonomiske målsætninger. Manglerne i denne 
henseende gennemgås nedenfor (jf. pkt. 7.24). 
Finansiering af programmerne 
7.15. Bortset fra de indirekte foranstaltninger, som er af 
generel karakter, er intervention under udviklings­
sektionen efter de gældende bestemmelser betinget af, at 
Kommissionen godkender programmer, der udarbejdes 
af medlemsstaterne, og som tager sigte på en bedre 
tilrettelæggelse af foranstaltningerne. 
7.16. De programmer, medlemsstaterne forelægger 
Kommissionen, tager i højere grad sigte på at opfylde de 
formelle betingelser i forordningerne end at sikre det 
bedst mulige resultat af interventionerne. Programmerne 
indeholder i almindelighed kun faktiske oplysninger om 
de arbejder, der skal udføres, og ingen vurdering af deres 
virkning for produktionen eller landbrugernes indtægter. 
Kommissionen har siden starten nøjedes med at godken­
de vage og utilstrækkelige programmer, idet ethvert krav 
om ændringer kan resultere i, at fristerne ikke kan 
overholdes, og at iværksættelsen af foranstaltningerne 
forsinkes (ls). 
7.17. I henhold til beslutningerne om godkendelse af 
programmer eller de nærmere retningslinjer for gennem­
førelsen af foranstaltningerne skal medlemsstaterne 
fremlægge gennemførelsesrapporter. Det drejer sig om 
standardoversigter indeholdende hovedsagelig Finansielle 
oplysninger, hvoraf det fremgår, hvor vidt fremskredne arbejderne er, og hvorledes refusionsanmodningerne 
fordeler sig. Kommissionen anmoder kun om kortfattede 
oplysninger om foranstaltningernes økonomiske virk­
ninger og virkningerne for landbruget, og de oplysninger, 
som medlemsstaterne fremsender, er endda mere ufuld­
stændige. 
7.18. I Fællesskabets administration er de tjenestegrene, 
der er ansvarlige for godkendelsen og opfølgning af 
programmerne, adskilt fra dem, der forestår den finan­
sielle forvaltning af støtten. Denne adskillelse, der ikke i 
sig selv er noget negativt, fører dog til, at der kun i en vis 
udstrækning udveksles oplysninger, hvilket ellers er 
forudsætningen for et samarbejde og en bedre opfølgning 
af foranstaltningerne. 
7.19. Koordinationen er utilstrækkelig hvad angår både 
bestemmelserne og iværksættelsesprocedurerne. Der bør 
derfor gennemføres en egentlig koordination på dette 
område såvel som for programmerne vedrørende integre­
ret udvikling og de integrerede middelhavsprogrammer. 
Dette arbejde bør bl.a. varetages af det nye generaldirek­
torat, der har til opgave at koordinere de finansielle 
instrumenter med struktursigte. 
Opdelte bevillinger 
7.20. Ordningen med opdelte bevillinger blev indført i 
budgetforvaltningen for udviklingssektionen med virk­
ning fra regnskabsåret 1977. Det var formålet med 
sondringen mellem forpligtelses- og betalingsbevillinger i 
højere grad at tage hensyn til den tid, der forløber fra 
tildelingen af støtten til selve udbetalingen, og at få mere 
præcise udgiftsoverslag, som kunne danne grundlag for 
en egentlig Finansiel planlægning. 
7.21. Kommissionen tager ved anvendelsen af denne 
ordning — for så vidt angår de indirekte foranstaltninger 
(forpligtelser og betalinger bogføres samtidigt) — ikke 
hensyn til de særlige krav, der må stilles i forbindelse med 
EUGFL, Udviklingssektionen. Det ville således være 
nødvendigt at råde over tilstrækkeligt fyldestgørende og 
præcise overslag over de Finansielle byrder i forbindelse 
med godkendte programmer eller refusionsanmodninger, 
der endnu ikke er truffet afgørelse om. 
Kontrol med og opfølgning af foranstaltningerne 
7.22. De attester, som de nationale administrationer 
tilsender Kommissionen, har meget ofte vist sig at være af 
tvivlsom værdi og ikke at være i overensstemmelse med 
realiteterne. Ved vurderingen af disse attester benytter 
Kommissionen sig af begreber som f.eks. »støtteberetti-
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 71 
gede omkostninger«, »ikke-siotteberettigede omkost­
ninger«, »datoen for påbegyndelse af arbejderne«, 
»tilladelig forhøjelse af omkostningerne«, »prorata-
nedsættelse af den ydede slotte« og »acceptabel ændring 
af projektet«, som ikke er defineret. Resultatet er 
manglende klarhed og en mangel på konsekvens i 
forvaltningen af foranstaltningerne. 
7.23. Som følge heraf ender behandlingen af refusions-
anmodningerne i hvert enkelt tilfælde med enten en 
nedsættelse af støtten, der udelukkende svarer til de 
registrerede fejl. en skønsmæssigt fastsat nedsættelse eller 
en godkendelse af anmodningen. Kommissionen kan ikke 
sikre en indgående kontrol af transaktionerne under 
EUGFL, Udviklingssektionen. Den spreder sin indsats 
øver en lang række enkeltstående undersøgelser af 
sagsakterne vedrorende enkeltprojekter. Med hensyn til 
de indirekte foranstaltninger består kontrollen hovedsa­
gelig i. at Kommissionen modtager et antal kortfattede 
individuelle oversigter, som kun er omtalt i forbindelse 
med de fire generelle foranstaltninger (direktiverne 
72 159-16()-16f EØF og forordning (FOF) nr. 797 85). 
Kommissionen foretager såiedes ikke en indgående 
gennemgang af sagsakterne vedrørende støttemodtager­
ne og udvider ikke sine kontrolbesøg pa stedet. Ønsket 
om at udbetale refusionsbeløbene inden regnskabsårets 
udgang begrænser ligeledes kontrolmulighederne, idet de 
Heste af medlemsstaternes anmodninger tilgår Kommis­
sionen i løbet af årets sidste seks måneder. 
7.24. Opfølgning al foranstaltningerne og analyse af 
resultaterne linder kun sted i meget ringe omfang eller slet 
ikke. I henhold til forordning (EØF) nr. 729 70 skal der 
blot aflægges en finansberetning vedrørende forvalt­
ningen af EUGFL. Denne beretning er blot en statistik 
over indgåede forpligtelser og afholdte betalinger. Kun de 
færreste forordninger og direktiver indeholder bestem­
melser om. at der skal fremlægges en rapport omfattende 
en analyse af foranstaltningernes virkninger, og i de 
tilfælde, hvor der er fastsat bestemmelser herom, 
indeholder de fremlagte dokumenter blot generelle 
betragtninger uden større værdi. Det mest markante 
eksempel er. at der ikke findes nogen analytisk rapport 
om resultaterne af soeio-strukturdirektiverne fra 1972. 
VIRKNINGERNE FOR 
LANDBRUGSPOLITIKKEN 
Spredningen af foranstaltninger og bevillinger 
7.25. Pr. 31. december 1986 var i alt 77 foranstaltninger 
iværksat; dette tal er dog meget større, hvis man 
medregner alle de forskellige enkeltforanstaltninger, der 
indgår i visse foranstaltninger. Der er siden 1977 vedtaget 
henved 50 forordninger eller direktiver om foranstalt­
ninger med regionalt sigte omfattende et betydeligt højere 
antal enkeltforanstaltninger. Disse foranstaltninger er ofte opdelt på talrige interventioner: investeringer i 
infrastruktur, erhvervsuddannelse, jordforbedring, pro-
duktionsdiversificering osv. 
7.26. Siden 1977 er der iværksat flere foranstaltninger 
med regionalt sigte, der i almindelighed vedrører nogle få 
regioner i samme land og i visse tilfælde i liere 
medlemsstater, bl.a. inden for skovbrug, kunstvanding og 
afvanding (jf. f.eks. Revisionsrettens særberetning af 7. 
oktober 1987 om Fællesskabets bistand til fremskyndelse 
af landbrugsudviklingen i Grækenland). I samme periode 
blev der ved Rådets forordning (EØF) nr. 355/77 af 15. 
februar 1977, der stadig er gældende, fastsat nye 
bestemmelser om finansiering af individuelle investe­
ringsprojekter vedrørende forarbejdning og afsætning af 
landbrugsvarer. 
7.27. Dette store antal foranstaltninger indebærer en 
risiko for. at midlerne spredes, og at der godkendes 
interventioner — tilfælde for tilfælde og uden en samlet 
vurdering for bestemte områder eller bestemte 
produktionssektorer. De foranstaltninger, der vedtages, 
vedrører kun dele af områder, de afviger fra hinanden 
med hensyn til satser og er undertiden indbyrdes 
modstridende eller modsat rettede i forhold til andre 
fællesskabsintcrventioner (jf. pkt. 7.30 ff.). EUGFL skal i 
højere grad forvaltes ud fra en overordnet politik og på 
grundlag af en bedre balance mellem støtte til eksisteren­
de strukturer og støtte til strukturændringer, der viser sig 
nødvendige. 
7.28. Rådets forordning (EØF) nr. 797/85 af 12. marts 
1985 om forbedring af landbrugsstrukturernes effektivi­
tet, hvorved der bl.a. er sket en tilpasning af socio-
strukturdirektiverne til forholdene i de enkelte regioner, 
trådte i kraft i 1985. I denne forordning overtages og 
udvides praktisk talt de vigtigste tidligere foranstalt­
ninger, og forordningen afspejler ikke en egentlig kritisk 
stillingtagen. 
7.29. Ca. 80",, (dvs. ca. 7 000 mio ECU) af de 
bevillinger, hvorover der var disponeret i henhold ti! 
EUGFL, Udviklingssektionen, indtil udgangen af 1986, 
vedrørte følgende seks foranstaltninger: 
— enkeltprojekter vedrørende for­
bedring af produktions- og af­
sætningsvilkårene (forordning 
(EØF) nr. 17/64): 2 115,1 mio ECU, 
dvs.23,7 % 
enkeltprojekter vedrørende af­
sætning (forordning (EØF) nr. 
355/77): 1 946,3 mio ECU, 
dvs. 21,9% 
72 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
ugunstigt stillede områder (direk­
tiv 75/268/EØF): 1 172,6 mio ECU, 
dvs. 13,2 °0 
modernisering af landbrugsbe­
drifter (direktiv 72/159/EØF): 848,5 mio ECU, 
dvs. 9,5 u„ 
ikke-markedsføring af mælk (for­
ordning (EØF) nr. 1975/69, 1353/ 
73 og 1078/77): 629,3 mio ECU. 
dvs. 7,1 "„ 
foranstaltning inden for skovbru­
get (forordning (EØF) nr. 
269 79): 286,6 mio ECU, 
dvs. 3,2 "„ grundforbedrede jordarealer især blevet anvendt som 
græsgange med henblik på mælkeproduktion. 
Den ringe virkning af de foranstaltninger, del­
tager sigte på en styring af produktionen 
7.34. De foranstaltninger, der er vedtaget med henblik 
på at styre produktionen, saledes at den i højere grad 
tilpasses markedets behov, omfatter hovedsagelig følgen­
de: 
De øvrige bevillinger er fordelt på ca. 70 andre 
foranstaltninger. (a) reduktion af produktionsfaktorer: rydning af frugt­
træer, vinstokke, humleplanter osv., eller slagtning af 
køer, herunder tilskyndelse til ikke-markedsføring af 
mælk og mejeriprodukter; 
Utilstrækkelig samordning af stotte til 
infrastruktur med anden stotte (b) forbedring af kvaliteten af produkterne med henblik 
på bedre at afpasse dem efter de krav, forbrugerne 
stiller (vin, citrusfrugter, visse foranstaltninger 
vedrørende husdyrhold osv.); 
7.30. Under støtte til infrastruktur hører foranstalt­
ninger vedrørende vejanlæg, indlæggelse af elektricitet og 
vandforsyning i landområderne samt mere omfattende 
anlægsarbejder, især vedrørende afvanding og kunstvan­
ding. Der findes ca. 20 forordninger, der omhandler 
fællesskabsstøtte til sådanne investeringer, og i alminde­
lighed er fuldførelsesprocenten for foranstaltningerne 
meget tilfredsstillende, især i forbindelse med projekter, 
der finansieres over de nationale budgetter, og hvortil 
Fællesskabet udreder en del af udgifterne. 
7.31. Vand, elektricitet og veje kan på fundamental vis 
ændre strukturerne i et landområde og dettes udviklings­
muligheder. Disse infrastrukturer bidrager således med 
sikkerhed til en forbedring af leve- og arbejdsvilkårene i 
landområderne. (c) diversificering af produktionen med sigte på omstil­
ling til produktion, for hvilken der må formodes at 
være bedre afsætningsmuligheder. 
7.35. Af alle disse foranstaltninger er den mest anvendte 
foranstaltningen vedrørende slagtning af køer og ikke-
markedsføring af mælk og mejeriprodukter, idet de 
samlede EUGFL-betalinger hertil, inklusive den andel af 
betalingerne, der er konteret garantisektionen, beløb sig 
til over 1 000 mio ECU i perioden fra 1969 til 1985. Men 
selv i dette tilfælde har foranstaltningens virkning med 
hensyn til en reduktion af overskuddene været relativt 
beskeden, idet slagtningen har vedrørt den mindst 
produktive del af kvægbestanden, og mælkeproduktio­
nen fortsat er vokset (9). 
7.32. I en lang række tilfælde er infrastrukturernes 
virkninger for landbruget dog mindre åbenbare, idet der 
ydes støtte fra EUGFL, selv om den pågældende 
befolkning kun omfatter 35 % landbrugere (7). I disse 
tilfælde ville det være normalt at anvendt en anden 
finansieringskilde end landbrugsfonden eller i det mindste 
kun at udbetale en andel af støtten fra EUGFL, som står i 
forhold til den procentvise andel af landbrugere i den 
pågældende befolkning. 7.36. Hvad angår mælkeproduktionen bør det i øvrigt 
bemærkes, at de fleste udviklingsplaner finansieret i 
henhold til direktivet om modernisering af landbrugs­
bedrifter har vedrørt malkekvægavl, hvilket ikke ligefrem 
har banet vej for afvikling af overskuddene inden for 
denne sektor. Desuden er et stigende antal landbrugs­
bedrifter helt eller delvis fritaget for medansvarsafgiften 
for mælkeproduktionen, fordi bestemmelserne vedrøren­
de afgrænsningen af bjergområder og ugunstigt stillede 
områder er blevet lempet. 
7.33. Da den nødvendige samordning af de forskellige 
målsætninger for strukturpolitikken ikke har fundet sted i 
tilstrækkelig grad, er der risiko for, at disse infrastruktu­
rer hovedsagelig vil få indflydelse på produktionens 
størrelse og udbyttet heraf uden at bidrage til en bedre 
styring af produktionen og en bedre balance mellem 
udbud og efterspørgsel. Således er de ved afvanding 7.37. Kun ganske få af de øvrige foranstaltninger 
vedrørende en styring af produktionen er blevet iværksat, 
selv i de tilfælde, hvor en forbedring af produkternes 
kvalitet helt klart viste sig at være nødvendig. Et eksempel 
herpå er manglerne i forbindelse med gennemførelsen af 
den såkaldte citrusfrugtplan (10). 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 73 
7.38. Omstruktureringen af vinavnlen øg nedlæggelsen 
af vinarealer har også kun haft en ubetydelig virkning på 
markedet. Sådanne foranstaltninger kan kun vanskeligt 
føre til nedsættelse af produktionen til et normalt 
forbrugsniveau, så længe markedsstotteforanstaltninger 
frembyder tilstrækkelige afsætningsmuligheder selv for 
den del af produktionen, som ikke finder nogen 
køber C"). 
Støtteordninger vedrørende erhvervsuddannelse 
øg Jaglige kvalifikationer, som kun i ringe 
omfang er anvendt 
7.39. Muligheden for en effektiv samordning af de 
bestræbelser, der udfoldes inden for erhvervsuddannel­
sens, forskningens og den landbrugsfaglige oplysnings 
område er udtrykkelig nævnt i EØF-Trakiatens artikel 
41. Dette indebærer, at projekter eller institutioner kan 
finansieres i fællesskab. Det var dog forst i 1972, at de 
første bestemmelser om støtte til oplysning og uddannelse 
af landbrugere blev vedtaget. 
7.40. Siden da er der vedtaget en halv snes forordninger, 
i almindelighed med regionalt sigte, som omhandler 
foranstaltninger vedrørende uddannelse af lærere, rådgi­
vere og konsulenter, vedrørende kurser og praktikophold 
samt opførelse, udbygning og endda drift af uddannelses-
og forsøgscentre. 
7.41. Alt i alt har disse foranstaltninger dog været 
anvendt i meget begrænset omfang og har givet skuffende 
resultater. Selv om EUGFL har stillet støtte hertil i 
udsigt, har de pågældende medlemsstater endnu ikke 
været i stand til at udvikle deres landbrugskonsulenttje­
nester. Hvad angår opførelse eller udbygning af uddan­
nelsescentre har overslagene ikke holdt, eller også har 
arbejderne vrcret forbundet med urimelige forsinkelser. 
7.42. Vejledning og faglig dygtiggørelse udgør imidler­
tid væsentlige elementer i enhver foranstaltning, der tager 
sigte på en omlægning af landbrugsstrukturerne. De er en 
forudsætning for, at de fleste andre foranstaltninger kan 
give et tilfredsstillende resultat. 
Utilstrækkelig koordination af støtte til 
forbedring af vilkårene for forarjdning og 
afsætning af landbrugsprodukter 
7.43. En halv snes forordninger indeholder bestemmel­
ser om forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, som er et traditionelt 
interventionsområde, hvortil der ydes det højesle finan-
sieringsbeløb, og som formentlig udgør den finansielt set 
betydeligste del af EUGFL, Udviklingssektionens aktivi­
teter. 
7.44. Denne finansiering, der oprindelig var fastsat ved 
forordning nr. 17 64 ligesom, det var tilfældet med 
støtte til forbedring af produktionsvilkårene blev. som 
allerede nævnt, indtil 1977 vedtaget uden fællesskabs­
programmer. Siden da har denne finansiering været 
fastsat ved Rådets forordning (EØF) nr. 355 77 af 15. 
februar 1977 og indgår i de nationale programmer, der 
godkendes af Kommissionen. De udarbejdes for hver 
enkelt sektor. Dette fører til en mangfoldighed af særlige 
programmer, der bærer præg af de forskellige frem­
gangsmåder i de enkelte medlemsstater, og som fortsat 
ikke giver udtryk for Fællesskabets overordnede målsæt­
ninger. På trods af præcise fællesskabsbestemmelser 
herom tages der i forbindelse med disse programmer 
heller ikke hensyn til anden tilsvarende støtte fra EFRU. 
Imidlertid er det heller ikke ønskeligt, at der til den samme 
type investering kan opnås støtte fra to fonde; i så fald vil 
det være nødvendigt at fastsætte de nærmere samord-
ningsprocedurer herfor. 
7.45. Grundtanken er, at en forbedring af forarbejd­
ningen og afsætningen ud overat skabe øgede afsætnings­
muligheder for landbrugsprodukterne hæver landbruger­
nes indkomstniveau som følge af de forbedrede markeds­
betingelser. Det er dog ikke umiddelbart sikkert, at støtte 
til mellemled fører til en forhøjelse af landbrugernes 
indkomstniveau, især ikke på lang sigt. I øvrigt er der ikke 
foretaget nogen seriøs opfølgning af interventionerne 
med henblik på at påvise, om denne støtte har en reel og 
varig virkning for landbrugerne. 
7.46. Der er et samspil mellem de pågældende investe­
ringer og målsætningerne for markedspolitikken, og det 
kan endda være formålet med investeringerne at drage 
fordel af foranstaltninger vedrørende finansiel støtte, der 
er vedtaget som et led i de fælles markedsordninger på 
landbrugsområdet. Dette gælder produkter, der, i det 
mindste delvis, er bestemt til intervention (f.eks. mejeri­
produkter, slagtekød og visse konservesprodukter) samt 
produkter eller tjenesteydelser, som der opstår et marked 
for i sammenhæng med foranstaltninger til støtte af 
landbrugspriserne (foder, lagerfaciliteter og vindestille­
rier). Der er risiko for, at man i disse tilfælde i stedet for at 
føre en langsigtet strukturpolitik — på trods af en række 
vedtagne forholdsregler på området — foretager investe­
ringer, der er affødt af de fordele, der er forbundet med 
prisstøtteordningen, dvs. investeringer, hvis rentabilitet 
afhænger af denne ordning, og som på en vis måde 
bidrager til at styrke den (;o). 
74 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
AFSLUTTENDE BEMÆRKNINGER 
7.47. Da der ikke er blevet fastlagt en klar og 
konsekvent fælles landbrugspolitik, er målsætningerne 
for strukturpolitikken igennem arene nodvendigvis blevet 
indbyrdes uoverensstemmende og i for hoj grad rettet 
mod en forogelse af produktionen, hvilket i visse tilfælde 
er i direkte modstrid med de nye målsætninger, der tager 
sigte på en nedbringelse af produktionsoverskuddene. 
Den ordning, der blev indfort ved den nye forordning 
(EOF) nr. 797 85. har ikke fort til nogen forbedring af 
effektiviteten som helhed. 
7.48. I forbindelse med forvaltningen af Udviklings­
sektionen skal det understreges, at der bor gives nærmere 
retningslinjer for samspillet mellem de okonomiske og de 
sociale målsætninger, og al det bor folges op meget bedre, 
end det hidtil har været tilfældet. 
7.49. Ud over at tage hensyn til de regionale forskelle 
bor interventionerne i hojere grad vedtages ud fra en 
overordnet politik på grundlag af formålene med de 
forskellige finansielle instrumenter. Der bor være en 
bedre sammenhæng dels mellem de forskellige foranstalt­
ninger, hvortil der ydes stotte gennem Udviklings­
sektionen, dels mellem denne ou Garantisektionen under 
(') F.FT L 51 af 23.2.1977, s. 1. 
<-) EFT L 128 af 19.5.1975, s. 1. 
(') EFTL93al"30.3.1985.s. I. Socio-strukturdirektiverne,også 
kendt under betegnelsen »Munsholt-planen«. der var i kraft 
i perioden 1972-1984. vedrørte modernisering aflandbrugs-
bedrifter (direktiv 72 159 EØF), ophor af landbrugs­
virksomhed (direktiv 72 160 EØF) og social og erhvervs­
mæssig vejledning og faglige kvalifikationer hos land­
brugere (direktiv 72 161 EØF). 
(•*) F.FT 136 af 17.12.1962. Dansk Specialudgave 1959-1962. s. 
261. 
<?) EFT 34 af 27.2.1964. s. 586. Dansk Specialudgave 1963-
1964. s. 46 
(6) EFT L 94 af 28.4.1970. Dansk Specialudgave 1970(1). s. 196. 
(7) Årsberetningen for regnskabsåret 1982, EFT C 357 af 
31.12.1983, pkt. 5.15-20. 
(8) Årsberetningen for regnskabsåret 1984. EFT C 326 af 
16.12.1985, pkt. 5.57. 
Særberetnine om anvendelsen af direktiv 75/268, EØF, 
EFT C 358 af 31.12.1980, pkt. 2.3.1. 
(y) Særberetning om siennemførelsen af forordning (EØF) nr. 
1078/77og rir. 104] 78, EFTC278 af 17.10.1983, pkt. 2.1-2. 
('") Nærværende årsberetning, pkt. 8.4-8.5. 
(•') EFT L 96 af 23.4.1972, Dansk Specialudgave 1972(11). s. 
312. 
(12) Årsberetningen for regnskabsåret 1981, EFT C 344 af 
31.12.1982. pkt. 5.II-I9. EUGFL. Det folger heraf, at en større del af foranstalt­
ningerne under Udviklingssektionen, end det er tilfældet i 
dag, bor tage sigte på at begrænse produktionen, alt imens 
deres sociale indhold bevares. Ud fra denne betragtning 
bor også de foranstaltninger, der i de ugunstigt stillede 
områder tilskynder til produktion, som Fællesskabet i 
ov rigt bestræber sig for at nedbringe, konsekvent tages op 
til fornyet overvejelse. 
7.50. I ovrigt er ingen egentlig omlægning af struktu­
rerne af væsentlig interesse for landbrugerne og mellem­
leddene, så længe der lindes en alt for indbringende 
prisstotleordning. Der er under disse omstændigheder 
fare for. at de finansierede projekter bruges til at drage 
fordel af slotte, der ydes i henhold til prisstøtteordning­
erne, i stedet for at bidrage til gradvis at nedsætte 
prisstøtten. 
7.51. Landbrugstrukturpolitikken er fra forsie færd 
blevet tilsidesat i forbindelse med den fælles landbrugspo­
litiks alter og har aldrig fort til andet end fragmentariske 
foranstaltninger. De problemer, som det er formålet med 
strukturpolitikken at skabe en losning på. er imidlertid 
helt globale, og problemerne kan derfor kun loses. hvis 
der foretages en samlet vurdering på grundlag af de 
oprindelige målsætninger i traktaten set på baggrund af 
den aktuelle okonomiske, sociale og finansielle situation. 
Beretning om gennemforeisen af konklusionerne fra Det 
Europæiske Råd al" 18. juni 1983. EFT C 287 af 
24.10.1983. pkt. 3.2.4. 
Særberetning om anvendelsen af direktiv 75 268 EØF, 
EFT C 358 af 31.12.1980. pkt. 2.2.6 og 3.2.2. 
(I,» EFT 30 af 20.4.1962. Dansk Specialudgave 1959-1962. s. 
118. 
<14) EFT L 117 af 12.5.1979. s. 4. 
(I5) EFT L 249 af 20.9.1980. s. 5. 
("•) EFT L 131 af 26.5.1977. s. I. 
(I7) EF1 L 96 af 23.4.1972. Dansk Specialudgave 1972(11). s. 
320. 
(IH) Årsberetningen for regnskabsåret 1982. F.FT C 357 af 
31.12.1983. pkl. 5.13. 
Årsberetningen for regnskabsåret 1983, EFT C 348 af 
31.12.1984. pkl. 5.43. 
Beretning om gennemførelsen af konklusionerne fra Det 
Europæiske Råd af 18. juni 1983. EFT C 287 ar 
24.10.1983. pkt. 3.2.2. 
(I9) Årsberetningen for regnskabsåret 1984, EFT C 326 af 
16.12.1985. pkt. 5.62-64. 
(-0) Årsberetningen for regnskabsåret 1984, EFT C 326 af 
16.12.1985, pkt. 5.58. 
Årsberetningen for regnskabsåret 1985. EFT C 321 af 
15.12.1986. pkt. 5.20. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 75 
KAPITEL 8 
Strukturforanstaltninger vedrørende citrusfrugter og fiskeri 
8.0. INDHOLD 
Tilskud til sektoren for citrusfrugter 
Indledning 
Begrebet producent, der har landbrug som hovederhverv 
Koordination af de fælles foranstaltninger 
Særlige foranstaltninger for Korsika 
Tilskud til omstilling og omstrukturering af plantager 
Støtte til nedskæring af produktionskapaciteten i fiskeriet Punkt 
8.1 
8.1 
8.4 
8.6 
8.9 
8.11 
8.12 — 8.11 
— 8.3 
— 8.5 
— 8.8 
— 8.10 
— 8.14 
TILSKUD TIL SEKTOREN FOR 
CITRUSFRUGTER 
Indledning forordning (EØF) nr. 2511/69 siden 1976, da de første 
fællesskabsudgifter opstod. De særlige foranstaltninger 
blev i deres oprindelige udformning iværksat med stor 
forsinkelse, og de blev kun gennemført i begrænset 
omfang. Udgifterne til den fælles foranstaltning blev 
anslået til 288,5 mio ECU. Foranstaltningen gennemføres 
imidlertid også langsomt. De samlede budgetbevillinger 
indtil 1986 udgjorde således kun 18,6 mio ECU og de 
samlede betalinger 6,6 mio ECU. 
8.1. I henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2511 /69 
af 9. december 1969 (') gennemføres der en række særlige 
foranstaltninger til forbedring af produktionen og 
afsætningen af citrusfrugter. Siden 1982 har disse 
foranstaltninger i Rådets forordning (EØF) nr. 1204/82 
af 18. maj 1982 (2) været betegnet som en »fælles 
foranstaltning« under EUGFL, Garantisektionen. Be­
stemmelserne gælder for Italien, Grækenland og Frankrig 
(Korsika) og vedrører tilskud, som ydes af medlemssta­
terne, men som til dels godtgøres af EUGFL, Udviklings­
sektionen, inden for rammerne af planer, Kommissionen 
godkendte i 1983. 
8.2. De udgifter, der efter reglerne delvis kan godtgøres 
af EUGFL, Udviklingssektionen, vedrører oprettelse, 
forbedring og udvidelse af pakkecentraler, lagercentraler 
og forarbejdningsanlæg, omstilling og udskiftning af 
eksisterende plantager, grundforbedring, fremstilling af 
formeringsmateriale samt godtgørelse af citrusfrugtpro­
ducenternes midlertidige indtægtstab. 
8.3. Tabel 8.1 indeholder en oversigt over budgetbevil­
lingerne og de betalinger, der er foretaget i henhold til 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. Begrebet producent, der har landbrug som 
hovederhverv 
8.4. I henhold til fællesskabsbestemmelserne udbetales 
der en godtgørelse for midlertidigt indtægtstab (det 
såkaldte udligningstilskud) til producenter, der har 
landbrug som hovederhverv. Det er en betingelse for 
udbetalingen af tilskuddet, at den indtægt, producenterne 
opnår af deres bedrift, ikke overstiger en bestemt 
referenceindtægt, som i øjeblikket svarer til indtægten ved 
dyrkning af 5 ha med citrusfrugter. Kommissionen har 
siden 1982 fastholdt, at begrebet producent, der har 
landbrug som hovederhverv, i forordning (EØF) nr. 
2511/69, skal forstås i overensstemmelse med definitionen 
i Rådets direktiv 72/159/EØF af 17. april 1972 (3), dvs. at 
producenten skal anvende mere end 50 % af sin samlede 
arbejdstid på landbrugsdriften, og at mindst 50 % af 
producentens samlede indkomst skal hidrøre fra bedrif­
ten. De italienske og græske myndigheder ser sig 
imidlertid ikke i stand til at bekræfte den indtægt og den 
anvendelse af arbejdstiden, som angives af de producen-
76 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Tabel 8.1 — Budgetbevillinger og betalinger i henhold til 
forordning (EOF) nr. 2511/69 i perioden 1976-1986 
/V"6-7, mio RL 
IV7<s-xu mio t:RE> 
/«<v/-.Vft mio IX l 
Regnskabsår 
torordning 
Forordning (FOFl 
nr. 2511 69. 
oprindelig 
udgave 
1976 
1977 
1978 
1979 
1980 
1981 
1982 
1983 
I alt 
Fælles foran­
staltning 
(forordning (HOF) 
nr. 1204 82) 
1984 
1985 
1986 
I alt Bevillinger 
til ' 
betalinger 
"\0 
15.0 
22.3 
p.m. 
10.0 
8.0 
6.0 
3.3 
71,6 
4.7 
5.4 
8.5 
18,6 Betalinger 
1.8 
2.9 
4.7 
4.9 
6.0 
4.9 
3.9 
2.0 
31,1 
6.6 
6,6 
ter, der anmoder om udligningstilskud. Om producenter­
ne har landbrug som hovederhverv, afgores udelukkende 
på grundlag af en erklæring, så meget mere som 
producenterne på grund af deres ringe indkomst ikke er 
regnskabspligtige og heller ikke er pålagt forpligtelser i 
skattemæssig henseende. 
8.5. Forst seks år efter at EUGFL havde foretaget den 
første udbetaling, opstod der uenighed om forståelsen af 
producentbegrebet. Godtgørelsen af et samlet beløb på 
4 434 mio LIT (ca. 3,0 mio ECU), svarende til 20,7 "n af de 
godtgørelser, Italien havde anmodet om for 1981-1984, 
var stadig suspenderet i 1986. I et forsøg på at nå frem til 
et forlig har de italienske myndigheder foreslået Kommis­
sionen, at et beløb på 119 mio LIT (ca. 82 300 ECU), dvs. 
2,7 "•„ af det samlede tilbageholdte beløb, ikke godtgøres. 
Beløbet svarer til godtgørelserne for de støttemodtagere, 
som man senere har erkendt ikke er støtteberettigede i 
henhold til artikel 3 i direktiv 72 159EØF. opnåede produktionskapacitet. I Calabrien har den 
planteskole, som den seneste oprettede (en investering på 
ca. 2 000 mio LIT, ca. 1,4 mio ECU, med en produktions­
kapacitet på 550 000 planter pr. år) afsætningsvanskelig­
heder, idet omstillingen ikke gennemføres tilstrækkelig 
hurtigt. 
8.7. Til forarbejdningsvirksomheder ydes der i henhold 
til den fælles foranstaltning tilskud til forbedring og 
udvidelse af pakkecentraler, lagercentraler og forarbejd­
ningsanlæg for citrusfrugter. Til fremstilling af bl.a. juice 
anvender disse forarbejdsningsvirksomheder frugter fra 
sorter, som i anden sammenhæng udskiftes i forbindelse 
med sortsomstillingen. Dette er især tilfældet på Sardinien 
for sorten »biondo comune«. Det må erkendes, at det -
for at sikre at forarbejdningsvirksomhederne, som 
Fællesskabet også har ydet støtte til, får tilstrækkelige 
forsyninger og dermed kan drives rentabelt — er 
nødvendigt at tage hensyn til disse virksomheders behov i 
forbindelse med omstillingen. 
8.8. Koordinationen af de forskellige foranstaltninger 
forudsætter, at der foreligger tilstrækkelige oplysninger 
om iværksættelsen af r.ver enkelt foranstaltning. Selv om 
medlemsstaterne i henhold til artikel 2, sidste stykke, i 
forordning (EØF) nr. 2511/69 hvert år skal afgive en 
beretning om gennemførelsen af planen for foranstalt­
ningerne, har de italienske myndigheder overhovedet 
ikke indgivet beretninger, siden den nye plan blev 
iværksat. 
Særlige foranstaltninger for Korsika 
8.9. Den fælles foranstaltning til forbedring af produk­
tionen og afsætningen af citrusfrugter finder også 
anvendelse på Korsika, der er den eneste region i 
Frankrig, hvor disse frugter dyrkes, men for Korsika 
gælder der følgende særlige frister og betingelser: 
(a) i henhold til artikel 2, stk. 1, andet afsnit, i forordning 
(EØF) nr. 2511 /69, som ændret ved forordning (EØF) 
nr. 1204/82, kan der ydes tilskud til sortsomstilling 
(appelsin-, mandarin- og citrontræer), lagercentraler 
og forarbejdningsanlæg, men foranstaltningerne skal 
være påbegyndt inden den 31. december 1983 og 
gennemført senest den 31. december 1986, 
Koordination af de fælles foranstaltninger 
8.6. En konstant koordination af de forskellige fælles 
foranstaltninger er en forudsætning for en effektiv 
gennemførelse. Bl.a. afhænger en rationel udnyttelse af 
produktionskapaciteten for formeringsmateriale af ud­
viklingen i omstillingsforanstaltningerne, som bør gen­
nemføres således, at de til stadighed er afpasset efter den (b) i henhold til de supplerende bestemmelser i artikel 2 i 
forordning (EØF) nr. 1204/82 kan der ydes tilskud til 
omstilling af clementinplantager og omstrukturering 
(nye plantager og grundforbedring), hvis foranstalt­
ningerne er påbegyndt inden den 31. december 1983 
og gennemført senest den 31. december 1986. 
8.10. For at gøre det muligt at fuldføre programmet, der 
var blevet forsinket som følge af den strenge vinter i 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 77 
1984 85, blev de under (a) omtalte bestemmelser ændret 
ved Rådets forordning (EØF) nr. 3130 86 al' 13. oktober 
1986, som trådte i kraft den 20. oktober 1986 (4). idet 
fristerne for påbegyndelsen og afslutningen af arbejdet 
blev ophævet. Artikel 2 i forordning (EOF) nr. 1204 82 
blev imidlertid ikke ændret. For omstilling af clementin-
plantager og omstrukturering af sektoren for citrusfrug­
ter gælder derfor stadig de frister, der er fastsat i 
forordningen. Det må beklages, at der på grund af en 
sådan forglemmelse fra den 1. januar 1987 ikke har 
kunnet ydes tilskud til omstilling og omstrukturering af 
clementinplantager, som udgor den væsentligste del af 
planen for den korsikanske citrusfrugtavl. og som er det 
mål, der er anført i indledningen til den pågældende 
forordning. 
Tilskud til omstilling og omstrukturering af 
plantager 
8.11. Tilskud til sortsomstilling og omstrukturering 
(nye plantager og grundforbedring) er i Frankrig blevet 
udbetalt på grundlag af én fast og samlet præmie pr. ha, i 
Italien på grundlag af en ordning med faste, maksimale og 
samlet godkendte udgifter pr. bedrift og i Grækenland på 
grundlag af maksimale udgifter, der er fastsat uafhængigt 
af de faktiske udgifter. Den sidstnævnte fremgangsmåde 
forekommer særlig kritisabel, idet tilskuddene i henhold 
til artikel 5. stk. 1. i forordning (EØF) nr. 2511 69 skal 
dække alle udgifter til foranstaltningerne. 
STØTTE TIL NEDSKÆRING AF 
PRODUKTIONSKAPACITETEN I 
FISKERIET 
8.12. I henhold til Rådets direktiv 83/515/EØF af 4. 
oktober 1983 C), der fandt anvendelse fra 1983 til 1986, 
fik medlemsstaterne mulighed for at indføre en støtteord­
ning med henblik på midlertidig eller endelig nedskæring 
af produktionskapaciteten i fiskeriet. Inden for rammer­ne af budgetbevillingerne refunderer Fællesskabet med­
lemsstaterne 50",, af de refusionsberettigede udgifter. 
Efter Spaniens og Portugals tiltrædelse af EF anslås de 
forventede samlede omkostninger til 60 mio ECU for 
støtten til midlertidig nedskæring af produktions­
kapaciteten og 46 mio ECU for støtten til endelig 
nedskæring af produktionskapaciteten. 
8.13. På grund af medlemsstaternes forsinkede gennem­
førelse af de nationale støtteordninger udbetalte Kom­
missionen først refusioner i 1986. Refusionsbeløbene har 
udgjort ca. 13,5 mio ECU. Modtagerne har været Det 
Forenede Kongerige (71 "„), Forbundsrepublikken Tysk­
land (13"„), Belgien (5','•„), Nederlandene (5%), Dan­
mark (5 "„) og Grækenland (1 ";,). Retten har foretaget 
revision på stedet hos vedkommende myndigheder i 
Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Danmark og 
Det Forenede Kongerige. Støtten til endelig nedskæring 
af produktionskapaciteten har ikke givet anledning til 
væsentlige bemærkninger. Støtten til midlertidig nedskæ­
ring er kun blevet bragt i anvendelse af Forbundsrepu­
blikken Tyskland og Det Forenede Kongerige. Det drejer 
sig i denne forbindelse om en daglig oplægningspræmie, 
som beregnes på grundlag af højst 12% af købs- eller 
forsikringsværdien af det pågældende fartøj. Der skal 
være fisket gennemsnitlig 250 dage om året fra fartøjet. 
8.14. For 1984 og 1985 er der i Forbundsreblikken 
Tyskland udbetalt 7,48 mio DM (ca. 3,6 mio ECU) i 
støtte til midlertidig nedskæring af kapaciteten. Heraf har 
Kommissionen i 1986 refunderet 50 "•„, eller 3,74 mio DM 
(ca. 1,8 mio ECU). Hvad angår skibe i fjernfiskeri har 
denne refusion vist sig at være i strid med direktivet, idet 
man ved beregningen af det overskydende antal oplæg-
ningsdage har benyttet årene 1975, 1976 og 1977 som 
referenceperiode. I henhold til direktivets artikel 3 skal 
referenceperioden være de tre kalenderår, der går forud 
for den første anmodning om ydelse af præmien, dvs. i de 
pågældende tilfælde 1981, 1982 og 1983 eller 1982, 1983 
og 1984. Det er derfor nødvendigt at efterprøve fastsæt­
telsen af støttebeløbene og træffe foranstaltninger til 
eventuelt at tilbagesøge de uretmæssigt udbetalte beløb. 
(') EFT L 318 af 18.12.1969, s. 1. (4) EFT L 292 af 16.10.1986, s. 5. 
G) EFT L 140 af 20.5.1982, s. 38. (5) EFT L 290 af 22.10.1983. s. 15. 
0) EFT L 96 af 23.4.1972. s. I. 
78 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
KAPITEL 9 
Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) 
9.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 9.1 —9.2 
Almindelige bemærkninger 9.3 
EFRU's formål 9.3 
EFRU's bevillinger 9.4 
Samordning med andre finansielle instrumenter 9.5 
Fondens udvælgelse af projekterne 9.8 
Fondens prioritering af projekterne 9.12 
Komplementaritetsprincippet 9.17 
Kommissionens projektfinansiering 9.22 
Behandlingen af støtteansøgningerne 9.25 
Støtteansøgninger 9.25 
Indledende bedømmelse 9.28 
Flere ansøgninger vedrørende samme projekt eller fra samme organ 9.33 
Høring af andre tjenestegrene 9.35 
Forskelle i støttesatserne 9.37 
Mangelen på bedømmelsesrapporter 9.39 
Gennemførelse og opfølgning af støttebeslutninger 9.41 
Kontrolgrundlag 9.41 
Forskud og fremskyndede betalinger 9.44 
Hvilende projekter 9.47 
Kontrol med intervaller og tilbagebetalinger 9.49 
Gennemførelse af beslutningerne 9.51 
Kommissionens kontrol af projekter på stedet og vurderingen af 
resultaterne 9.53 — 9.57 
Programfinansiering — de integrerede middelhavsprogrammer 9.58 — 9.65 
Programfinansiering 9.58 — 9.61 
De integrerede middelhavsprogrammer 9.62 — 9.65 9.21 
9.7 
9.11 
9.16 
9.21 
9.57 
9.40 
9.27 
9.32 
9.34 
9.36 
9.38 
9.40 
9.57 
9.43 
9.46 
9.48 
9.50 
9.52 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 79 
INDLEDNING 
9.1. Den Europæiske Fond for Regionaludvikling 
(EFRU) blev oprettet ved Rådets forordning (EØF) nr. 
724.75 af 18. marts 1975 ('), jf. nu den nye rådsforord­
ning (EØF) nr. 1787 84 af 19. juni 1984 (-). Fondens 
formal er at bidrage til at afhjælpe de væsentligste 
regionale uligheder i Fællesskabet ved at yde finansielle 
bidrag til udviklingen og den strukturelle tilpasning i 
tilbagestående regioner samt til omstillingen i industrii ni-
rader i tilbagegang. Fonden refunderer medlemsstaterne 
en del af de udgifter, de har afholdt til at gennemføre 
fællesskabsprogrammerne, nationale programmer af 
interesse for Fællesskabet samt projekter og undersogel-
ser. 
9 2. Især på baggrund af de forhandlinger, der for tiden 
finder sted om en reform af strukturfondene, skal Retten i 
det folgende fremsætte nogle generelle bemærkninger om 
finansieringen af regionaludviklingspolitikken og fælles­
skabsordningerne i forbindelse med EFRU. Bemærk­
ningerne er baseret pa en undersøgelse af samtlige 
ordninger for Fællesskabets regionalpolitik i fortsættelse 
af en undersøgelse af de nationale ordninger i medlems­
staterne, hvis resultater der er redegjort for i den 
foregående beretning fra Retten I'). Bemærkningerne i 
det folgende viser, at der på trods af vanskeligheder som 
følge af. at fællesskabsforanstaltningerne er komplicere­
de, og at nogle af dem er nyskabelser, er mange 
muligheder for at oge støttens effektivitet gennem en 
bedre udvælgelse såvel generelt som på individuelt niveau 
i forbindelse med projekterne, en samordning af alle 
finansielle instrumenter, en styrkelse af komplementari-
tetsprincippet og vedtagelse af administrative procedurer, 
der i højere grad tilgodeser aktionernes målsætning. De 
resultater, der opnås ved hjælp af fonden — som et 
finansielt instrument for EF afhænger af, hvilke 
kriterier der benyttes ved ydelsen af støtten, om 
kriterierne anvendes konsekvent, og om de også lægges til 
grund for medlemsstaternes regionaludviklingspolitik. 
EFRU's betydning bør ikke udelukkende bedømmes på 
grundlag af omfanget af den støtte, der ydes. Fondens 
virksomhed kan og bør tage sigte på en forbedring af 
målsætningerne og forvaltningsmetoderne i forbindelse 
med regionalstøtten såvel på fællesskabsplan som på 
nationalt plan med henblik på at øge effektiviteten af 
denne støtte. 
ALMINDELIGE BEMÆRKNINGER 
EFRU's formål 
9.3. Såvel Fællesskabets som medlemsstaternes regio­
nalpolitik tager sigte på at formindske forskellene i 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. erhvervsudviklingen mellem de enkelte regioner i Fælles­
skabet. Som det fremgår af den tredje periodiske 
beretning fra Kommissionen om situationen i regionerne 
(dok. KOM(87) 230 endelig udg.) skyldes disse forskelle 
for halvdelens vedkommende forskelle mellem medlems­
staterne og for den anden halvdels vedkommende 
forskelle mellem regionerne i de enkelte medlemsstater. 
Som følge af de finansierede projekters beskaffenhed 
(projekter som indgår i regionaludviklingsprogrammer 
vedtaget af medlemsstaterne) og de anvendte frem­
gangsmåder (hovedsagelig støtte til projekter, som på 
forhånd er udvalgt af medlemsstaterne) har EFRU i de 
første ti år, fonden har eksisteret, i højere grad bidraget til 
at begrænse forskellene i de enkelte medlemsstater end til 
som helhed at udligne forskellene mellem regionerne i 
Fællesskabet. 
EFR V 's be vi llinger 
9.4. EFRU*s disponible bevillinger til forpligtelser for 
regnskabsåret 1986 androg 3 381.3 mio ECU. Af dette 
beløb blev 3 328.1 mio ECU benyttet i henhold til 1 253 
beslutninger vedrørende projekter. 14 vedrørende pro­
grammer og 24 vedrørende undersøgelser. Fællesskabets 
bidrag til finansiering af regionaludviklingen har været 
større, hvis der tages hensyn til andre former for 
fællesskabsstøtte til udgifter, der må anses for at have 
betydning for regionaludviklingen (EIB, EUGFL, Ud­
viklingssektionen, EKSF og NIC). Således udgjorde EIB-
lånene til regionaludvikling f.eks. 3 685,1 mio ECU i 
1986, dvs. mei c end den samlede støtte fra EFRU i samme 
år. 
Samordning med andre finansielle 
instrumenter 
9.5. Antallet af finansielle instrumenter, som benyttes til 
strukturformål, er stigende, hvilket indebærer en risiko 
for tilfældigheder i forvaltningen af midlerne og en 
mangel på gennemskuelighed for såvel de instanser, der 
yder støtten, som for støttemodtagerne. 
9.6. En samordning af alle disse instrumenter (som i 
øvrigt ikke kun bør omfatte strukturfondene) er nødven­
dig, især for at undgå at de på en række områder 
konkurrerer med hinanden. I denne forbindelse kan det 
nævnes, at den »task force«, der var blevet oprettet i 
Kommissionen med dette formål, er erstattet af et nyt 
generaldirektorat. For at samordningen kan være effektiv 
lige fra iværksættelsen af en bestemt politik og til 
udvælgelsen af projekterne er foretaget, vil det være 
nødvendigt at ændre forordningerne, således at samord­
ningen kan finde sted både med hensyn til målsætning­
erne, kriterierne, procedurerne og gennemførelsen. 
80 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
9.7. Samordningen mellem Kommissionen og EIB 
forudsætter frem for alt, at områderne for de to 
institutioners virksomhed fastlægges nærmere, bl.a. for at 
afgøre, i hvilke tilfælde Fællesskabets bidrag til projekter, 
som der anmodes om støtte til, bør ydes i form af lån eller i 
form af tilskud. For i praksis at få kendskab til tilfælde, 
hvor der til en og samme investering både ydes tilskud og 
lån, kunne man i det mindste sikre en bedre udnyttelse af 
de foreliggende oplysninger, idet de oplysninger, som 
forvaltningsorganerne for tiden råder over, er ufuld­
stændige og utilstrækkelige. 
Fondens udvælgelse af projekterne 
9.8. Da Fællesskabets disponible midler nødvendigvis 
er begrænsede, er det påkrævet at forøge Fondens 
effektivitet gennem en bedre udvælgelse i forbindelse med 
Fondens virksomhed. 
9.9 Dette bør bl.a. gælde: 
(a) Valget og den geografiske afgrænsning af de støttebe­
rettigede regioner. 
(b) Prioriteringen af områderne, f.eks. på grundlag af 
deres støttebehov eller udviklingspotentiale. 
(c) Vedtagelse af projekter, som anses for at have en reel 
betydning for udviklingen i de pågældende regioner. 
(d) Valg af infrastrukturprojekter, der er af betydning for 
udviklingen i et område eller en region. Anvendelse af 
samlede afgørelser, der omfatter en række mindre 
projekter, bør undgås, idet dette medfører, at den 
administrative sagsbehandling må spredes over en 
lang række projekter og i praksis gør en effektiv 
forvaltning af støtten meget vanskelig. Som anført af 
Retten i den foregående årsberetning (4) kunne 
EFRLTs finansiering af mindre projekter, hvis det 
viser sig nødvendigt, finde sted som led i de nationale 
programmer af interesse for Fællesskabet, idet 
godkendelses- og forvaltningsproceduren for disse 
programmer bør gøre det muligt at råde over mere 
relevante oplysninger. 
9.10. Hvad angår bestræbelserne for at forbedre 
udvælgelsen, bør der ligeledes tages hensyn til, at ca. 50 % 
af EFRLTs udgifter vedrører infrastrukturprojekter 
(telefonanlæg, energi- og vandforsyning osv.), som et 
offentligt eller tilsvarende organ forvalter på vilkår som 
dem, der gælder for erhvervsmæssig forvaltning, således 
at omkostningerne normalt skal dækkes af indtægter ved 
driften. De kriterier, der i regionaludviklingssammen­hæng kan begrunde, at der ydes støtte til denne type 
infrastrukturprojekter på erhvervsmæssige vilkår, bør 
derfor fastlægges præcist. Hvis det som følge af forskelle i 
den regionale udvikling viser sig nødvendigt at yde støtte, 
bør der opstilles kriterier for, i hvilke tilfælde investerin­
gen skal ske i form af kapitaltilskud, i hvilket tilfælde der 
skal finansieres r lån, der skal tilbagebetales ved hjælp 
af senere indtægter fra projektet, og i hvilket tilfælde 
finansieringen bør ske ved en kombination af tilskud og 
lån. 
9.11. For disse infrastrukturprojekter er investeringer 
til modernisering eller udvidelse som regel allerede 
planlagt, og finansieringen i form af egenkapital eller 
lånemidler er på forhånd sikret som et led i driften af 
anlæggene. Der er derfor risiko for, at fondens støtte, som 
kan udgøre indtil 50 % af investeringsomkostningerne, 
ikke får nogen egentlig betydning, men eventuelt kun 
virker som et økonomisk tilskud til det pågældende 
organ. Der er, sagt med andre ord, en risiko for, at 
tjenesteydelserne til kundekredsen ikke bliver mere 
omfattende eller bedre, end det ellers var planlagt. I visse 
tilfælde kan Fællesskabets bidrag endog have den 
virkning, at en mindre effektiv forvaltning af anlæggene 
kan fortsætte, idet tilskuddet kan medvirke til at forhale 
en nødvendig reorganisation. 
Fondens prioritering af projekterne 
9.12. Retten har i de foregående årsberetninger fremsat 
en lang række bemærkninger herom. En bedre priorite­
ring og en bedre udvælgelse kan opnås ved at forbedre de 
nationale regionaludviklingsprogrammer og ved at 
udbygge udvekslingen af oplysninger med medlemssta­
terne samt ved at foretage en mere indgående gennem­
gang i Kommissionen, såvel ud fra fællesskabsaspekter 
som ud fra regionale og sektorbestemte synsvinkler. Så 
sent som i 1986, dvs. mere end ti år efter fondens 
oprettelse, blev Retton bekendt med et tilfælde, hvor der 
var ydet støtte til projekter i en region, for hvilken der 
endnu ikke var forelagt et regionaludviklingsprogram. 
9.13. Regionaludviklingsprogrammerne bør fungere 
som den generelle ramme for den indsats, der ved hjælp af 
samtlige finansielle instrumenter udfoldes for at påvirke 
strukturudviklingen i de støtteberettigede regioner (EIB, 
EKSF, EUGFL-udviklingssektionen og NIC). Kriterier­
ne for udvælgelsen af de projekter, der skal finansieres af 
EFRU, bør samordnes med dem, der anvendes i 
forbindelse med disse andre finansielle instrumenter, og 
bør tilpasses i takt med udviklingen i Fællesskabet. 
Kriterierne bør meddeles medlemsstaterne og bør i højere 
grad tages i betragtning af disse som et arbejdsgrundlag i 
forbindelse med landenes egen regionalstøtte og deres 
ansøgninger om tilskud fra Kommissionen. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 81 
9.14. Fondsfororriningen indeholder også bestemmel­
ser om finansiering af piogrammer, som omfatter en 
række sammenhængende s ktioner, der er i overensstem­
melse med de enkelte landes og Fallesskabets målsæt­
ninger. Denne fremgangsmåde anvendes i stadigt *torre 
omfang, bl.a. i forbindelse med de integrerede middel­
havsprogrammer. På trods af en forholdsvis lang 
planlægningsperiode er de forelagte programmer ofte af 
middelmådig kvalitet, og de bemærkninger, som Retten 
har fremsat herom i sin særberetning om særlige 
fællesskabsaktioner (kvotafrie aktioner) (5), har stadig 
gyldighed (jf. også pkt. 9.59). 
9.15. Medlemsstaterne stoder ubestrideligt på vanske­
ligheder med at opstille egnede programmer. Desuden er 
der fare for, at Kommissionens opfølgning af program­
merne bliver vanskeliggjort af utilstrækkelige oplysninger 
fra medlemsstaterne om gennemforeisen og de opnåede 
resultater. Vanskelighederne er endnu større, når det 
drejer sig om programmer, som berører flere medlemssta­
ter, og de kan i disse tilfælde i praksis kun løses ved øget 
teknisk bistand t'ra Kommissionens side. 
9.i6. Man bor generelt være mere opmærksom på 
problemerne i forbindelse med programfinansienng, idet 
denne støtteform indtager en fremtrædende plads i 
henhold til EFRU-forordningen. I øvrigt kan finansie­
ring af programmer også lette samordningen af forskel­
lige finansielle instrumenter. 
Komplementaritet sprineippet 
9.17. Ifølge fondsforordningens artikel 36 kan EFRU's 
støtte i henhold til en forudgående beslutning fra 
medlemsstaten, der meddeles samtidig med indsendelsen 
af ansøgningen om støtte, enten lægges oven i den støtte, 
der ydes af de offentlige myndigheder til investeringen 
(individuel komplementaritet) eller betragtes som en 
delvis tilbagebetaling af denne støtte (generel komple­
mentaritet). 
9.18. EFRU's støtte har karakter af et supplement til 
den nationale støtte, hvilket er selve formålet med 
Fællesskabets virksomhed på dette område. Støtten bør 
derfor resultere i en forøgelse af den samlede støtte til 
regionaludvikling. Ifølge forordningen står det me Hems-
staterne frit for at vælge mellem de enkelte former for 
komplementaritet, men der er ikke i forordningen fastsat 
bestemmelser om gennemførelsen af disse regler. 
9.19. Medlemsstaterne har foretrukket den generelle 
komplementaritet, som dog er vanskelig at påvise. Selv i 
de tilfælde, hvor denne form for komplementaritet 
påvises, er det ikke dermed klart, om det supplement, der 
tilføres i form af Fællesskabsstøtten, anvendes i overens­
stemmelse med prioriteringerne i Fællesskabets regional­
politik. På det regionale og lokale plan har man ofte 
hverken kendskab til eksistensen eller betydningen af 
Fællesskabets tilskud i de tilfælde, hvor den generelle 
komplementaritet lægges til grund. 9.20. I øvrigt er regionaludviklingsprogrammet, der, 
som allerede nævnt, er den generelle referenceramme for 
Fondens virksomhed, ikke i sig selv en garanti for, at 
komplementaritetsprincippet er overholdt, idet der kan 
være tale om investeringer, der alligevel ville være 
foretaget, uanset om der var ydet støtte fra EFRU. For at 
undgå dette bør programmet dels omfatte en fysisk og 
finansiel planlægning — ledsaget af en tidsplan — af de 
investeringer, der skal gennemføres ved hjælp af de 
midler, der er til rådighed på nationalt og regionalt plan, 
dels indeholde oplysninger om E~RU-stGltens forvente­
de supplerende effekt både for iå vidt angår frem­
skyndelsen af regionaludviklingen og forøgelsen af 
projekternes antal og omfang. 
9.21. Komplementariteten er størst, når fællesskabs­
støtten ubeskåret går til de private eller offentlige 
organer, der iværksætter projekterne. Dette gælder 
ligeledes, når et land forelægger et antal ansøgninger om 
støtte, der ligger over den nedre grænse for intervaller­
ne (ft), hvorved det er muligt at foretage en egentlig 
udvælgelse af de projekter, der skal støttes. 
KOMMISSIONENS 
PROJEKTFINANSIERING 
9.22. Retten har i 1986 gennemført en undersøgelse af 
hele Kommissionens forvaltnings- og kontrolsystem for 
EFRU-støtten i fortsættelse af den gennemgang af de 
nationale støtteordninger. Retten foretog i de foregående 
år. I de følgende punkter er anført de væsentligste 
bemærkninger om projektfinansieringen, baseret på de 
gennemførte undersøgelser. I 1986 ydede Kommissionen 
støtte af denne art til et beløb af 3 066 mio ECU, dvs. over 
90 % af de bevilgede støttebeløb. Til de støttede projekter, 
som kan variere meget i omfang, blev der i gennemsnit 
afholdt omkostninger på 2,4 mio ECU, som delvis blev 
udredet af fonden. Antallet af projekter var på 4 352, 
heraf 1321 industriprojekter og 3 031 infrastruktur­
projekter. Som grundlag for projekterne blev der truffet 
1 253 støttebeslutninger til fordel for alle medlemsstater­
ne med undtagelse af Luxembourg. 
9.23. De procedurer, der anvendes i forbindelse med 
finansieringen af dette store antal projekter, både hvad 
angår behandlingen af støtteansøgningerne og opfølg­
ningen af beslutningerne, har således en ganske særlig 
betydning. Procedurerne er af afgørende betydning med 
henblik på at udvælge projekter, der vil have størst mulig 
indvirkning på regionaludviklingen og således opfylde 
EFRU's egne målsætninger, hvorved der også opnås en 
bedre fordeling og forvaltning af Fællesskabets midler. 
82 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
9.24. De forbedringsforslag, der fremsættes i det 
følgende, kan kun gennemføres med held, hvis der i fuld 
udstrækning tages hensyn til de generelle bemærkninger i 
pkt. 9.3-9.19, dvs. at fællesskabsaktionerne — det være sig 
projekter eller programmer i højere grad koncentreres 
på de æsentligste områder inden for regionalpolitikken. 
Forslagene har, som allerede fremhævet af Retten i 
beretningen om gennemførelsen af konklusionerne fra 
Det Europæiske Råd af 18. juni 1983 i Stuttgart (7) til 
fonnål at undgå, at Fællesskabets støtteordning kun 
bliver en delvis tilbagebetaling af nationale budge'-
udgifter. 
Behandlinger, af støtteansøgningerne 
Støtteansøgninger 
9.25. Det er i EFRU-forordningen anført, hvilke 
oplysninger medlemsstaternes støtteansøgninger skal 
indeholde. Der gives i almindelighed korrekte oplys­
ninger med hensyn til identifikationen af projekterne, dvs. 
navne, referencer, arbejdernes art osv. Det samme er dog 
ikke tilføldet hvad angår oplysninger om bidraget til 
regionaludviklingen, samordningen med andre foran­
staltninger på EF-plan eller nationalt plan som et led i 
regionalpolitikken eller investeringernes rentabilitet. 
9.26. De oplysninger, der gives på disse områder, er 
meget uensartede og upræcise, og der bør ske en kraftig 
forbedring på dette punkt, idet netop disse oplysninger 
udgør væsentlige dele af grundlaget for vurderingen af 
ansøgningerne med henblik på en effektiv forvaltning af 
Fonden og en optimal gennemførelse af Fællesskabets 
målsætninger for regionaludviklingen. Kommissionen 
har siden 1985 fastlagt en metode til at vurdere 
betydningen for Fællesskabet af de planlagte foranstalt­
ninger. Dette er bestemt en forbedring, men der bør stadig 
gøres en stor indsats på dette område. 
9.27. En klarere definition af begrebet projekt ville også 
være en forbedring. I visse tilfælde drejer det sig om hele 
investeringen, men i andre derimod kun om den 
resterende del af et projekt, der skal færdiggøres, en del af 
arbejderne, eller måske blot en del af finansieringen. 
Tilfælde af denne art svækker bistandens betydning, især 
hvis støtten kun udgør en ringe del af de samlede udgifter 
til et projekt. Indledende bedømmelse 
9.28. Der er stor forskel på den måde, hvorpå sagsbe­
handlerne i Kommissionens tjenestegrene behandler 
støtteansøgningerne. Sagsbehandlerne har ikke skriftlige 
instrukser for, hvilke metoder der skal anvendes med 
henblik på at harmonisere behandlingen af støtteansøg­
ningerne. Denne mangel gør sig også gældende med 
hensyn til sagsakterne, som er forskellige både i 
udformning og indhold. 
9.29. Effektiviteten af det arbejde, sagsbehandlerne kan 
udføre, afhænger også af, at de får bedre kendskab til og 
forståelse for de nationale støtteordninger, der har 
betydning for forvaltningen af EFRU-støtten. Større 
anvendelse af edb-procedurer ville gøre det muligt for 
sagsbehandlerne i højere grad at koncentrere sig om de 
mere kvalitative aspekter, der kun i ringe omfang eller i 
utilstrækkelig grad tilgodeses ved de for tiden gældende 
procedurer. 
9.30. Det er i EFRU-forordningen fastsat, at projekter 
svarende til et investeringsbeløb på 15 mio ECU eller 
derover skal bedømmes på grundlag af deres rentabilitet 
og især på grundlag af resultaterne af en analyse af de 
socioøkonomiske omkostninger og fordele. 
9.31. Selv i de tilfælde, hvor medlemsstaterne i deres 
støtteansøgninger angiver rentabiliteten på grundlag af 
en sådan analyse, er denne oplysning lidet anvendelig, 
idet der ikke er vedtaget regler for, hvilke krav der skal 
stilles til maksimums- eller minimumssatserne i forbindel­
se med ydelse af støtte fra EFRU. Fastlæggelse af 
rentabilitetsintervaller for støtteberettigede investeringer 
ville give et bedre grundlag for udvælgelsen af projekter­
ne. Ligeledes ville ensartede metoder til beregning af 
rentabiliteten og til vurdering af de socioøkonomiske 
omkostninger og fordele være til nytte ved en sammenlig­
ning af de forskellige projekter. 
9.32. Den nuværende sagsbehandling omfatter heller 
ikke en teknisk vurdering af de projekter, der skal 
finansieres, selv om projekternes tekniske udformning 
har stor betydning for, om omkostningsoverslagene og 
tidsfristerne kan holde, og for foranstaltningernes 
effektivitet i det hele taget. Den manglende tekniske 
vurdering medfører, at ca. halvdelen af projekterne er 
forbundet med betydelige omkostningsoverskridelser og 
forsinkelser, hvilket igen indebærer, at fællesskabsmidler i 
visse tilfælde blokeres i meget lange perioder. 
Flere ansøgninger vedrørende samme projekt eller fra 
samme organ 
9.33. Af ca. 6 % af de beslutninger, der blev truffet i 
1986, fremgår det, at det drejer sig om projekter eller 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 83 
modtagere, som der allerede tidligere har været truffet 
beslutning om at yde støtte til. Der er ofte tale om 
industriprojekter i Forbundsrepublikken Tyskland og 
infrastrukturprojekter i Grækenland og Italien. 
9.34. Det ville utvivlsomt være hensigtsmæssigt at tage 
hensyn til tidligere afslag eller støttebeløb fra EFRU til de 
samme projekter eller modtagere, og det ville endog — 
som foreskrevet i forordningen — være nødvendigt at 
udvide en sådan undersøgelse til at omfatte samtlige EF-
aktioner vedrørende de pågældende projekter. Det 
fremgår dog ikke af sagsakterne, på hvilken måde der 
under sagsbehandlingen er taget hensyn til et sådant 
forhold, og der foreligger ikke på nuværende tidspunkt en 
brugbar fortegnelse over projekter, der er ansøgt om 
støtte til, og modtagere, der har indgivet ansøgning om 
fællesskabsstøtte. 
Høring af andre tjenestegrene 
9.35. Et vigtigt led i behandlingen af ansøgningerne er 
høringen af andre generaldirektorater eller særlige 
tjenestegrene i Kommissionen. I mange tilfælde kan de 
tjenestegrene, der høres, dog vanskeligt foretage en 
gennemgang af de fremsendte dokumenter inden for 
fristerne eller er slet ikke i stand hertil på grund af 
manglende oplysninger eller tidsnød. Høringen risikerer 
derfor at være af formel karakter, og resultaterne har 
således kun ringe betydning for på tilfredsstillende vis at 
kunne vurdere Fællesskabets interesse i investeringerne. 
9.36. De tjenestegrene, der høres, bør i højere grad 
fastlægge kriterier for bedømmelsen af støtteforslagene 
og meddele sagsbehandlerne dem med henblik på at 
forøge sagsbehandlingens effektivitet og forbedre udvæl­
gelsen. 
Forskelle i støttesatserne 
9.37. Der er stor forskel på støttesatserne, især hvis man 
sammenligner med de samlede omkostninger for den 
investering, der ydes støtte til. Meget lave satser 
begrænser støtteeffekten og medvirker til at forringe 
fondens effektivitet. 
9.38. I øvrigt synes de to kriterier, som Kommissionen 
øjensynlig lægger til grund for at anvende højere 
støttesatser, nemlig den geografiske placering og investe­
ringens art, ikke altid at blive anvendt konsekvent. Der er 
eksempler på, at der for projekter af tilsvarende art i 
samme område anvendes forskellige støttesatser, uden at 
der kan findes nogen forklaring herpå i sagsakterne, og 
uden at det er muligt at påvise økonomiske grunde til 
denne forskel. Mangelen på bedømmelsesrapporter 
9.39. Behandlingen af ansøgningerne bør afsluttes med 
en — positiv eller negativ skriftlig bedømmelse fra 
sagsbehandleren, hvoraf det klart fremgår, hvilken 
betydning det pågældende projekt har for Fællesskabet, 
og især i hvilket omfang det kan bidrage til regionaludvik­
lingen. Selv om Kommissionen i 1985 udarbejdede og 
tilstillede medlemsstaterne retningslinjer for bedømmel­
sen af investeringernes betydning for Fællesskabet, har 
Rettens undersøgelser vist, at selv i de tilfælde, hvor 
retningslinjerne er blevet fulgt, har resultaterne ikke været 
anvendt som grundlag for konklusioner om projekternes 
betydning for Fællesskabet. 
9.40. En afsluttende rapport om sagsbehandlingen bør 
ligeledes gøre det muligt at foretage en bedre sammenlig­
ning af projekterne og gøre det lettere at anvende 
sammenligninger i beslutningsprocessen. En sådan 
rapport ville også sikre en bedre opfølgning, bl.a. på den 
måde at der opstilles forbehold eller betingelser, som bør 
iagttages i forbindelse med gennemførelsen af projekter­
ne. 
Gennemførelse og opfølgning af 
støt te beskt tn inger 
Kontrolgrundlag 
9.41. De muligheder, som Kommissionens tjenestegre­
ne råder over til at følge projekternes gennemførelse, er i 
praksis begrænset til oplysninger, som medlemsstaterne 
fremsender til støtte for deres betalingsanmodninger, 
samt resultaterne af de kontrolbesøg, der aflægges. 
Kontrolbesøgene vedrører dog kun et begrænset antal 
projekter, og størstedelen af forvaltningen sker således på 
grundlag af dokumenter, der er fremsendt af medlemssta­
terne. 
9.42. Betalingsanmodningerne, der udfyldes på en af 
Kommissionen udarbejdet formular, fremsendes for hver 
enkelt medlemsstat af vedkommende myndighed, der 
attesterer, at anmodningerne svarer :il det udførte 
arbejde. Disse anmodninger og attestationer er af 
betydning, når det skal afgøres, om udbetalingen af 
støtten er i overensstemmelse med de gældende regler, 
hvilket også beror på dokumenternes nøjagtighed. Der er 
dog i stor udstrækning tale om finansielle oplysninger, 
som ikke giver mulighed for at konstatere, hvorvidt 
fremskredent projektet er. Kommissionen bør derfor 
kræve mere fuldstændige oplysninger. 
9.43. Omfanget af de oplysninger, der skal behandles, 
kræver øget anvendelse af edb, og der er inden for de 
seneste regnskabsår gjort betydelige fremskridt på dette 
område. Indkodningen af de nøjagtige oplysninger fra 
84 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
betalingsanmodningerne i GD XVI's forvaltningssystem, 
gøres dog på nuværende tidspunkt ikke til genstand for en 
systematisk kontrol. Der foretages heller ikke i fuldt 
omfang en afstemning med bilagene til det finansregn­
skab, der føres af GD XIX. 
Forskud og fremskyndede betalinger 
9.44. Det er i henhold til de gældende bestemmelser 
muligt at udbetale forskud til medlemsstaterne straks ved 
iværksættelsen af projekterne, dvs. uden at medlemssta­
terne endnu selv har foretaget udbetalinger. I henhold til 
bestemmelserne kan der foretages fremskyndede beta­
linger på indtil 75 ";, af støttebeløbet, såfremt mindst 30 "„ 
af de refusionsberettigede udgifter er afholdt af medlems­
staten. Der er i praksis betydelige forskelle medlemssta­
terne imellem hvad angår anvendelsen af disse former for 
betalinger, og der er ikke givet nogen fyldestgørende 
forklaring på forskellene. 
9.45. Hovedformålet med at yde forskud og foretage 
fremskyndede betalinger er at lette og fremskynde 
gennemførelsen af investeringerne. Dette forhold får dog 
meget ringe betydning i forbindelse med projekter, hvis 
gennemførelse er vidt fremskreden på det tidspunkt, hvor 
der træffes beslutning om at yde støtte, især når det tages i 
betragtning, at medlemsstaterne anvender det generelle 
komplementaritetsprincip. I øvrigt unddrager anvendel­
sen af de udbetalte beløb i medlemsstaten sig i alminde­
lighed enhver form for kontrol fra Kommissionens side. 
9.46. Det er derfor vigtigt, at der fastlægges præcise 
kriterier for fremskyndede betalinger og forskud, således 
at man opnår den forventede effekt med hensyn til 
gennemførelsen af investeringerne. I øvrigt bør de 
forskellige former for udbetalinger (normale eller frem­
skyndede betalinger, forskud) opføres særskilt i Kommis­
sionens regnskaber med henblik på at opnå bedre 
gennemskuelighed i regnskabsoplysningerne. 
Hvilende projekter 
9.47. Hvis der i forbindelse med støttebeslutninger ikke 
er foretaget udbetalinger i en bestemt periode (fire år i 
henhold til den nye EFRU-forordning), iværksætter 
forvaltningsorganet en særlig opfølgningsprocedure. 
Proceduren består i, at der til medlemsstaterne sendes en 
fortegnelse over de pågældende beslutninger, vedlagt en 
bilagsskrivelse, hvori medlemstaten bliver bedt om at 
angive grunde til forsinkelsen og anføre, hvornår 
projekterne kan forventes afsluttet. Disse anmodninger 
giver dog ikke altid noget resultat, idet medlemsstaterne 
ikke afgiver svar, og fristen på fire år, som er for lang, bør 
nedsættes. 9.48. I bilagene til støttebeslutningerne fastsættes der en 
vejledende frist for gennemførelsen af projekterne. Retten 
finder, at beslutningerne i de tilfælde, hvor fristerne 
overskrides, bør tages op til revision, og at der bør 
fastsættes en ny frist, således at en overskridelse af denne 
medfører, at støtten tages op til fornyet overvejelse. Der 
findes beslutninger, som går helt tilbage til 1975-1976 
vedrørende endnu ikke afsluttede investeringer, og dette 
viser, at det er nødvendigt at l'dbygge og effektivisere den 
opfølgningsprocedure, der anvendes i forbindelse med 
hvilende projekter. I september 1986 fandtes der over 400 
besiutninger, truffet mellem 1975 og 1980, vedrørende 
mere end 600 endnu ikke afsluttede projekter, for hvilke 
et forpligtelsesbeløb på henved 200 mio ECU endnu ikke 
var afviklet. 
Kontrol med intervaller og tilbagebetalinger 
9.49. I henhold til fondsforordningens artikel 4 anven­
des EFRUs midler til fordel for de enkelte medlemsstater i 
overensstemmelse med intervaller med bestemte øvre og 
nedre grænser, som gælder for perioder af tre år. De 
beregninger, der foretages med henblik på at efterprøve, 
om intervallerne overholdes, foregår hovedsagelig uden 
for regnskaberne, og resultaterne heraf fremgår ikke af 
driftsregnskabet. Retten er af den opfattelse, at der bør 
træffes de nødvendige foranstaltninger, for at man ved at 
se i driftsregnskabet kan konstatere stillingen for tildelt 
støtte til medlemsstaterne sammenholdt med grænserne 
for intervallerne. Disse oplysninger bør ikke kun foreligge 
ved udgangen af hver treårsperiode, men også ved 
udgangen af hvert regnskabsår, idet de er af væsentlig 
betydning for vurderingen af bevillingernes udnyttelse. 
9.50. Hvis medlemsstaterne helt eller delvis skal 
tilbagebetale for store støttebeløb, sker det ved modreg­
ning med en eller flere senere betalinger, som Kommissio­
nen skal foretage for andre projekter. Tilbagebetaling­
erne sker i praksis på medlemsstatens initiativ, idet denne 
selv angiver, hvilke betalinger, der skal modregnes i. I 
øvrigt opføres medlemsstaternes tilbagebetalinger hver­
ken i et regnskab over tilbagebetalte beløb eller på en 
konto for fastlagte fordringer. Der udarbejdes heller ikke 
en forfaldsplan for de tilbagebetalinger, der skal foreta­
ges. 
Gennemførelsen af beslutningerne 
9.51. I henhold til de gældende bestemmelser betragtes 
en anmodning om udbetaling af restbeløb, hvori det 
attesteres, at projekterne er gennemført som fastsat i 
støttebeslutningen, som bogføringsbilag for gennemfø­
relsen af støttebeslutningerne. Disse bogføringsbilag og 
erklæringer indeholder i almindelighed ikke nogen 
vurdering af, hvilken betydning investeringen har for 
regionaludviklingen, og der er ikke vedtaget bestemte 
forskrifter på dette område. 
15. ••!. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 85 
9.52. Kommissionens tjenestegrene skal udarbejde en 
afsluttende beretning om gennemførelsen af en beslut­
ning. Beretningen skal bl.a. indeholde en endelig 
vurdering af de forskelle, der måtte være konstateret 
mellem overslagene og de faktisk afholdte udgifter. Der 
bor træffes foranstaltninger til. at der ved denne lejlighed 
også foretages en undersøgelse af de varige virkninger af 
projekterne og deres betydning for regionaludviklingen. 
Kommissionens kontrol af projekter på stedet og 
vurderingen af resultaterne 
9.53. I henhold til EFRU-forordningen kan Kommis­
sionen, i forståelse med den pågældende medlemsstat, 
anmode om, at medlemsstatens kompetente instanser, 
ledsaget af ansatte fra Kommissionen, foretager en 
kontrol på stedet eller undersøgelser af de foranstalt­
ninger, som finansieres gennem Fonden. Sådanne 
undersøgelser på stedet sker på initiativ af forvaimings-
afdelingerne og finansinspektøren. 
9.54. Ifølge Kommissionen har dens tjenestegrene 
(forvaltningsafdelingen og finanskontrollen) i 1986 i 21 
tilfælde foretaget stedlig kontrol af 146 projekter og fem 
særlige programmer. Dette er efter Rettens opfattelse et 
meget lille antal kontrolbesøg, når man tagey i betragt­
ning, at ca. 20 000 projekter var under udforelse i 19S6. 
9.55. De forhold, der påvises ved forvaltningsafdeling-
ernes kontrol, og som der fremsættes bemærkninger om i 
de rapporter, der tilsendes Retten i henhold til finansfor­
ordningens artikel 82. kunne med fordel præciseres 
nærmere. Kommissionens opfølgning af bemærkning­
erne forbedrer i øvrigt ikke EFRUs effektivitet væsent­
ligt. Opfølgningen vedrører udelukkende den formelle 
rigtighed af forpligtelser og betalinger i forbindelse med 
de undersøgte projekter og tager ikke sigte på at drage 
konsekvenserne af de fremsatte bemærkninger i retning af 
en forbedring af administrationen, især på nationalt plan. 
9.56. I henhold til EFRU-forordningen skal medlems­
taterne senest den 1. juli hvert år for hver støttet region 
og for det foregående år tilsende Kommissionen talmæs­
sige oplysninger om resultaterne af de regionale foran­
staltninger for så vidt angår investeringer og beskæftigelse 
samt om de anvendte finansielle midler. 
9.57. For 1985 har Luxembourg som den eneste af 
medlemsstaterne fremsendt sådanne oplysninger. Fran­
krig har senest fremsendt oplysninger vedrørende 1981, 
mens de seneste oplysninger fra Belgien og Det Forenede 
Kongerige vedrører 1982. I almindelighed er de frem­
sendte oplysninger i øvrigt ikke i overensstemmelse med 
forordningens bestemmelser, og det er ikke muligt på 
grundlag af oplysningerne at foretage analyser af de 
forventede resultater. PROGRAMFINANSIERING - DE 
INTEGREREDE 
MIDDELHAVSPROGRAMMER 
Program)'Inansiering 
9.58. I henhold til fondsforordningen skal EFRU 
deltage i finansieringen af fællesskabsprogrammer og 
nationale programmer af interesse for Fællesskabet. I 
forordningens artikel 6 hedder det herom: »forsøgsvis 
sorger hver medlemsstat, for hvilken intervallets øvre 
grænse overstiger 1,5 "„, for at forelægge et passende antal 
støtteansøgninger i form af programmer, således at 
Kommissionen så vidt muligt kan sikre, at den del af 
EFRU-støtten, der anvendes til finansiering af program­
mer inklusive fællesskabsprogrammer, øges gradvis, så 
den ved udgangen af det tredje år når op på mindst 20 "„ 
af de bevillinger, som EFRU har afsat«. 
9.59. Af de syv medlemsstater (Belgien, Danmark. 
Frankrig, Grækenland, Luxembourg, Nederlandene og 
Det Forenede Kongerige), for hvilke der ved udgangen af 
1986 var godkendt nationale programmer af interesse for 
Fællesskabet, har kun tre (Frankrig, Grækenland og Det 
Forenede Kongerige) et interval, hvis øvre grænse 
overstiger 1,5%. For de øvrige fem lande, hvis interval 
ligeledes overstiger denne procentsats, var der endnu ikke 
godkendt noget program. Det bemærkes, at der for 
Luxembourg gælder et nationalt program af interesse for 
Fællesskabet, selv om der for Luxembourg ikke gælder et 
region;1' dviklingsprogram, og det i forordningen er 
fastsat, at nationale programmer af interesse for Fælles­
skabet udtrykkelig skal vurderes ud fra deres sammen­
hæng med de regionale udviklingsprogrammer. 
9.60. I henhold til fondsforordningens artikel 25 skal 
budgetforpligtelser i forbindelse med finansiering af 
programmer indgås i form af årlige trancher inden for 
rammerne af de til rådighed værende midler. Retten har 
allerede kritiseret denne procedure i sin særberetning om 
kvotafrie aktioner (8). Det er i virkeligheden ikke muligt 
på grundlag af sådanne bestemmelser på fyldestgørende 
vis at bogføre de støttebeløb, der er truffet beslutning om, 
og de beløb, der endnu ikke er betalt. For de 14 nationale 
programmer af interesse for Fællesskabet, der blev 
vedtaget i 1986, udgjorde Fondens støtte 420,3 mio ECU. 
hvoraf kun 85,2 mio ECU er bogført. Til dette sidstnævn­
te beløb skal føjes forpligtelser på 30,2 mio ECU, der for 
et af de tre programmer, der blev vedtaget i 1985, er 
bogført i 1986 under den anden årlige tranche. Det 
samlede forpligtelsesbeløb er således på 115,4 mio ECU, 
mod 105,2 mio ECU i 1985, svarende til ca. 3,5 % af den 
samlede støtte, som Fonden ydede i 1986. I 1985 nåede 
den andel, der anvendtes til finansiering af programmer, 
op på 4,2 % af fondens samlede støtte. 
86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12.87 
9.61. I henhold til artikel 13, stk. 2, i EFRU-forord-
ningen, skal beslutninger om ydelse af EFRU-støtte til 
finansiering af programmer offentliggøres i De Europæ­
iske Fællesskabers Tidende. Disse bestemmelser er indtil 
nu ikke blevet overholdt, og der bor træffes foranstalt­
ninger til, at de pågældende beslutninger, eventuelt i 
oversigtsform, offentliggøres hurtigt. 
De integrerede middelluivsprogrammer 
9.62. De integrerede middelhavsprogrammer (IMP) 
blev indført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2088/85 af 
23. juli 1985 (9). Programmernes formål er at forbedre de 
sociale og økonomiske strukturer i bestemte områder i 
Frankrig, Grækenland og Italien gennem en integreret 
anvendelse af strukturfondene og andre finansierings­
kilder, bl.a. EIB og Det Nye Fællesskabsinstrument. Til 
programmerne er der oprettet en særlig budgetpost, som 
supplerer de finansieringsmidler, som er afsat i forbindel­
se med de forskellige traditionelle fonde. 
9.63. Selv om gennemførelsen af disse programmer 
tillægges stor betydning, bl.a. i Kommissionen, er de 
blevet iværksat med betydelige forsinkelser. Ved udgan­
gen af 1986 var kun ét program, vedrørende Kreta, blevet 
godkendt. Et eventuelt finansieringsbidrag fra Banken er ikke desto mindre endnu ikke blevet medtaget under dette 
program. Kommissionen har for de tre andre lande, der 
kan ydes støtte til, fået forelagt ca. 30 andre programmer. 
9.64. For at opnå erfaringer med hensyn til iværksættel­
sen af de integrerede programmer, finansierede Kommis­
sionen fra 1983 til 1986 over artikel 550 i budgettet i alt 19 
forberedende pilotaktioner med det formål at afprøve 
metoderne for iværksættelsen af programmerne. 13 
aktioner blev vedtaget ved udgangen af 1983 for et 
tidsrum, der oprindelig var fastsat til to år. Aktionerne 
blev taget op til fornyet overvejelse i 1985, og for ti af dem 
blev fristen for fuldførelsen forlænget med et år. I 
mellemtiden er der vedtaget seks nye pilotaktioner, der 
skal afsluttes i august 1987. 
9.65. For hver enkelt pilotaktion er det i beslutningerne 
bestemt, at medlemsstaterne inden tre måneder efter 
projekternes afslutning skal fremsende en rapport til 
Kommissionen. Formålet er at drage erfaringer af de 
gennemførte foranstaltninger med henblik på iværksæt­
telsen af programmerne. I begyndelsen af 1987 havde 
Kommissionen dog hverken modtaget eller anmodet om 
sådanne rapporter, heller ikke for de tre aktioner, der blev 
afsluttet i 1985, og der er derfor risiko for, at man kun får 
ringe udbytte af foranstaltningerne med henblik på 
forberedelsen af middelhavsprogrammerne. 
(') EFTL73af 21.3.1975. s. 1. 
C-) EFTL 169 af 28.6.1984, s. 1. 
(3) EFT C 321 af 15.12.1986, pkt. 7.32 ff. 
(4) EFT C 321 af 15.12.1986. pkt. 7.50-7.53. 
(5) EFT C 262 af 20.10.1986, pkt. 3.6 ff. 
(6) I artikel 4 i forordning (EØF) nr. 1787/84 bestemmes det, at 
EFRUs midler anvendes i overensstemmelse med interval­
ler, hvis nedre og øvre grænser er afgørende for, hvilken del 
af Fondens midler, en medlemsstat kan få tildelt. (7) EFT C 287 af 24.10.1983, pkt. 3.5.2. 
(8) EFT C 262 af 20.10.1986, pkt. 2.11-2.13. 
(9) EFTL 197 af 27.7.1985, s. 1. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 87 
KAPITEL 10 
Forskning 
10.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 10.1 — 10.3 
Planlægning og udvikling af edb-systemer 10.4 —10.13 
Realisering af målsætninger 10.7 
Planlægning og tidsplan 10.8 
Projektforvaltning 10.9 
Kontrol med udgifter 10.10 — 10.11 
Kommissionens koordinering af edb-projekter 10.12 —10.13 
Forskning — direkte aktioner 10.14 — 10.29 
Forskningsbevillingernes særlige karakter 10.14 — 10.15 
Planlægning og kontrol 10.16 — 10.19 
Funktionsbudgettet 10.20 — 10.25 
Analyse og anvendelse af månedlige regnskaber 10.21 
Fordeling af udgifter 10.22—10.25 
Årsregnskabets opstilling 10.26 — 10.27 
Konklusioner 10.28 — 10.29 
Forskningsaktioner med omkostningsdeling 10.30 —10.44 
Generelle bemærkninger 10.30 — 10.32 
Aktioner med omkostningsdeling bortset fra fusionsprogrammet 10.33 — 10.42 
Kontraktforvaltning 10.33 
Forvaltningskontrol 10.34 — 10.35 
Anvendelse af edb på budgetforvaltningen 10.36 —10.39 
Forvaltning af programbevillinger 10.40 —10.42 
Fusionsprogrammet (uden JET) 10.43 — 10.44 
Generelle bemærkninger 10.43 
Udgifternes støtteberettigelse 10.44 
Fællesforetagendet JET 10.45 —10.51 
Ekstern revision af årsregnskabet 10.45 
Støtteaftale med værtsorganisationen 10.46 
Opstillingen af regnskabet for JET 10.47 
Poter.nelle finansielle forpligtelser 10.48 
Indgåelse af forpligtelser til dækning af Kommissionens tilskud 10.49 — 10.51 
88 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
INDLEDNING 
10.1. Dette kapitel omhandler udgifterne til forskning. 
Bevillingerne er opfort under kapitel 73 i del B i 
Kommissionens sektion i Fællesskabernes almindelige 
budget. I 1986 androg de disponible bevillinger til 
forpligtelser 997,4 mio ECU og til betalinger 767,2 mio 
ECU. For regnskabsåret 1986 er hensigten med Revi­
sionsrettens bemærkninger ikke at give en samlet 
bedømmelse af effektiviteten af Fællesskabets forsknings­
programmer. Bemærkningerne vedrører udelukkende 
visse aspekter af forvaltningen af forskningsbevillingerne, 
hvor nogle afgørende metoder eller procedurer kan 
forbedres: 
(a) planlægning og udvikling af de vigtigste edb-systemer 
i forbindelse med økonomisk forvaltning inden for 
forskning (direkte og indirekte aktioner), 
(b) Det Fælles Forskningscenters (FFC) planlægning, 
fastlæggelse, kontrol og rapportering i forbindelse 
med de faktiske udgifter til direkte forsknings-
aktioner. 
(c) den økonomiske forvaltning af kontrakter med 
omkostningsdeling, som gennemføres i medlemssta­
terne og delvis finansieres af De Europæiske Fælles­
skaber, 
(d) forskellige generelle forhold foranlediget af Rettens 
revision af 1986-regnskabet for Joint European Torus 
(JET), som hovedsagelig finansieres af Kommissio­
nen. 
10.2. I årsberetningen for regnskabsåret 1985 (') anfør­
te Retten, at Kommissionens forvaltningsprocedurer for 
både kontrakter med omkostningsdeling og studiekon­
trakter bør rationaliseres og harmoniseres. Retten 
fremhævede i konklusionen, at der er uberettigede 
forskelle mellem de procedurer, der anvendes af Kommis­
sionens forskellige tjenestegrene med ansvar for kontrak­
ter med omkostningsdeling, og at der er behov for en 
bedre koordinering og udveksling af oplysninger mellem 
disse tjenestegrene. I forbindelse med beslutningen om 
decharge for regnskabsåret 1985 opfordrede Europa-
Parlamentet desuden udtrykkeligt Kommissionen til at 
træffe de nødvendige dispositioner (2). 
10.3. Kommissionen har givet Retten og dechargemyn­
dighederne meddelelse om de skridt, den har taget, med 
henblik på at imødekomme disse bemærkninger, herun­
der især oprettelsen af en harmoniseringsgruppe for 
tjenestegrenene, der skal undersøge spørgsmålet og sætte 
Kommissionen i stand til at træffe beslutninger om 
særlige rationaliserings- og harmoniseringsforanstalt­
ninger. 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. PLANLÆGNING OG UDVIKLING AF EDB-
SYSTEMER 
10.4. Med henblik på at vurdere behovet for en 
forbedring af planlægningen og udviklingen af Kommis­
sionens edb-systemer undersøgte Retten i 1985 og 1986 
tre vigtige edb-projekter, som for nylig er taget i brug på 
forskningsområdet. Udgifterne til disse projekter anslås 
til ca. 6,2 mio ECU pr. udgangen af 1986. Disse udgifter 
afholdes over kapitel 73 i del B i Kommissionens sektion i 
Fællesskabernes almindelige budget. 
10.5. Formålet med de tre undersøgte projekter er at 
forsyne Kommissionens afdelinger med vigtige oplys­
ninger om budgettet, regnskaberne og kontrakterne. 
Projekternes effektivitet er af afgørende betydning for en 
forsvarlig økonomisk forvaltning af bevillingerne til 
betalinger, som i 1986 androg 767,2 mio ECU. Projekter­
ne blev udvalgt således, at de dækkede de tre afdelinger, 
der er ansvarlige for fællesskabsforskningen, og således, 
at der kunne foretages en vurdering efter afslutningen af 
forskellige udviklings-eller gennemførelsestrin. Følgende 
projekter blev udvalgt: 
(a) »systéme d'information budgétaire et comptable 
automatisé« (SIBECA) i FFC i Ispra, som blev 
påbegyndt i 1979, men forst blev driftsklart i 1987, 
(b) DIODON li-systemet i Generaldirektorat XII i 
Bruxelles, som blev udviklet i perioden 1980-1984 
(forvaltningssystem for kontrakter i forbindelse med 
forskningsprogrammer). 
(c) forvaltningssystemer for ESPRIT-programmet i 
Generaldirektorat XIII i Bruxelles, som blev udviklet 
som en del af »European Local Area Network« 
(ELAN)-projektet i perioden 1983-1986. 
10.6. Revisionen viste visse fælles grundlæggende 
svagheder, selv om SIBECA-, DIODON II- og ELAN-
projekterne hver især blev udviklet med henblik på 
ganske bestemte forskningsaktiviteter. Disse svaghederer 
sammenfattet i pkt. 10.7-10.11 (jf. også pkt. 10.36-10.39 
vedrørende de nuværende svagheder ved driften af 
DIODON II-systemet). 
Realisering af målsætninger 
10.7. I forbindelse med alle tre projekter er de 
grundlæggende funktioner vedrørende regnskabsførin­
gen og kontrakterne gennemført, og dette medvirker til at 
forbedre den daglige administrative og den økonomiske 
forvaltning af foranstaltningerne. Visse andre målsæt-
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 89 
ninger er imidlertid endnu ikke realiseret. Det drejer sig 
f.eks. om, at samtlige FFC-enheder skal tilsluttes 
SIBECA-systemet og anvende systemet, og at SIBECA-
og DIODON I I-systemerne regelmæssigt skal give 
samtlige tekniske afdelinger oplysninger om den økono­
miske forvaltning som udgangspunkt for tilsyn og 
kontrol samt beslutningstagning. De nye systemer skal 
muligvis ændres med henblik på at sikre, at de udnyttes i 
fuldt omfang. 
Planlægning og tidsplan 
10.8. Væsentlige forsinkelser opstod selv i forbindelse 
med gennemførelsen af de grundlæggende funktioner. I 
betragtning af den oprindelige begrundelse for projekter­
ne har disse forsinkelser medført, at Kommissionen har 
måttet anvende de tidligere systemer i endnu længere tid. 
Især skulle SIBECA-systemet i henhold til den oprinde­
lige plan, have være driftsklart i 1982 og ikke, som det rent 
faktisk blev tilfældet, den 1. januar 1987. DIODON II-
systemet skulle have været driftsklart i 1983, men 
overførslen af kontraktforvaltningen til det nye system 
blev først afsluttet i 1985. 
Projek (forvaltning 
10.9. Retten er af den opfattelse, at forsinkelserne og de 
øgede udgifter i forbindelse med projekterne ikke kun 
skyldes udviklingen i behovene og de nye edb-systemer. 
De fleste af de konstaterede vanskeligheder skyldes 
svagheder ved projektforvaltningen: 
(a) En utilstrækkelig feasibility-undersøgelse af projek­
terne medførte en yderst mangelfuld vurdering af 
projekternes komplicerede beskaffenhed, den påkræ­
vede tid og de nødvendige ressourcer. 
(b) Manglen på tilfredsstillende forvaltningsstrukturer 
var fra det tidspunkt, hvor projekterne blev påbe­
gyndt, medvirkende til, at mulige brugere ikke blev 
kontaktet i tilstrækkeligt omfang, og at koordinerin­
gen af deres behov derfor blev vanskeliggjort. 
(c) Da der ikke fandtes formelle systemer til rapportering 
om projektgennemførelsen, blev der ikke i tilstrække­
ligt omfang ført tilsyn og kontrol med projekterne, 
hvilket medførte, at større vanskeligheder ikke kunne 
forudses. 
(d) Kommissionen havde til hensigt at anvende ELAN-
projektet til udvikling af interne forvaltningssy­
stemer, hvilket var uforeneligt med projektets hovedformål, som var, at ELAN skulle indgå i ESPRIT-
programmel som en prøve- og udviklingsfunktion. 
(e) Hvad angår SIBECA-projektet, var Kommissionen 
tæt bundet til projektet i henhold til en række af 
FFC's kontrakter med et konsulentfirma i perioden 
1979-1984. Ledelsens afgørende beslutninger om at 
indgå disse kontrakter blev truffet uden en tilstrække­
ligt indgående og fuldstændig feasibility-undersøgelse 
af dette komplicerede flerårige projekt, som var 
forbundet med væsentlige udgifter. Desuden mangle­
de der en direkte godkendelse af projektet fra 
budgetmyndighedens side. 
Kontrol med udgifter 
10.10. Alle tre projekter var forbundet med omfattende 
udgiftsoverskridelser, og de samlede udgifter udgjorde 
således 6,2 mio ECU mod det oprindelige overslag på 2,5 
mio ECU. (Det skal fremhæves, at der for SIBECA-
projektet er tale om en anslået overskridelse på 3 mio 
ECU, hvorved de endelige udgifter når op på 4,1 mio 
ECU). Disse overskridelser skyldes ikke udelukkende en 
undervurdering af projekternes komplicerede beskaffen­
hed under planlægningen, men også de overfladiske 
udgiftsoverslag og den totale mangel på flerårig kontrol 
med de faktiske udgifter. 
10.11. Kontrollen med udgifterne til projekterne burde 
have været anvendt som et middel til dels at føre tilsyn 
med projektgennemførelsen og eventuelle vanskelighe­
der, dels at måle de økonomiske følgevirkninger af 
uhensigtsmæssige beslutninger vedrørende forvaltningen. 
Der blev imidlertid ikke foretaget cost/benefit-analyser i 
forbindelse med feasibility-undersøgelserne, og de fakti­
ske udgifter i forbindelse med de enkelte projekter blev 
ikke registreret fortløbende med henblik på en sammen­
holdelse med overslagene. 
Kommissionens koordinering af edb-projekter 
10.12. I september 1982 udsendte Kommissionen 
(Generaldirektoratet for Personale og Administration — 
Direktoratet for Databehandling (GD IX-E)) retnings­
linjer for forvaltningen af edb-projekter (3). Retnings­
linjerne omfattede en række nærmere henstillinger med 
henblik på at undgå den form for svagheder, som er 
omtalt i pkt. 10.9. Hvad angår udgiftskontrollen (pkt. 
10.11), anførtes der imidlertid intet om, at de faktiske 
udgifter i forbindelse med projekterne skal registreres, 
således at der kan foretages kontrol ved sammenholdelse 
med overslagene. Retningslinjerne bør udvides i denne 
henseende. 
10.13. Svaghederne ved forvaltningen af ELAN-pro-
jektet, som blev påbegyndt i 1983, efter at retningslinjerne 
90 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.12.87 
var udsendt, svarer i mange henseender til svaghederne 
ved SIBECA- og DIODON I I-projekterne, som blev 
påbegyndt, før retningslinjerne blev udsendt (det samme 
gælder svaghederne ved Socialfondens edb-system, som 
omtales i Rettens særberetning af 15. december 1983 (4)). 
Retten er af den opfattelse, at Kommissionen bør tage 
skridt til at sikre, at de omtalte svagheder ikke opstår 
igen. Kommissionen bør derfor: 
(a) ændre retningslinjerne til egentlige instrukser. 
(b) give Direktoratet for Databehandling beføjelse til at 
efterprøve, om instrukserne følges af alle de afde­
linger, som indfører edb-systemer. 
(c) bemyndige de centrale finansafdelinger til at føre en 
effektiv kontrol med udgifterne til sådanne flerårige 
projekter. FORSKNING DIREKTE AKTIONER 
Forskningsbevillingernes særlige karakter 
10.14. Forskning i form af direkte aktioner udføres af 
Det Fælles Forskningscenter (FFC), og bevillingerne 
hertil er i Fællesskabernes almindelige budget for 1986 
opført under artikel 737, 738 og 739 i del B i Kommissio­
nens sektion (i 1986 androg de disponible bevillinger til 
forpligtelser 240,5 mio ECU og til betalinger 228,4 mio 
ECU). I modsætning til andre bevillinger på fællesskabs­
budgettet omfatter forskningsbevillingerne både perso­
nale- og administrationsudgifter samt de direkte udgifter 
til projekterne. Bilag I til Fællesskabernes almindelige 
budget indeholder en oversigtstabel over bevillingerne til 
forskning i form af direkte aktioner opdelt på større 
udgiftskategorier (jf. tabel 10.1, som indeholder et 
sammendrag af oversigtstabellen over forpligtelsesbevil­
lingerne for 1986) samt en flerårig forfaldsplan for 
Tabel 10.1 — Forskning — direkte aktioner 
Sammendrag af oversigtstabellen over forpligtelsesbevillingerne for 1986 
(mio ECU) 
Budget 
Artikel 
737 
7370 
7371 
7372 
7373 
7374 
7376 
738 
7382 
7383 
7389 
739 
7390 Tekst 
Handlingsprogrammer Direkte 
aktioner 
Industriel teknik 
Termonuklear fusion 
Nuklear fission 
Jkke-nuklear energi 
Miljø 
Pilotprojekter på området rum-
teledetektion 
Artikel 737 - 1 alt 
Andre aktiviteter — Direkte aktio­
ner 
Ydelser for tredjemands regning 
Ydelser til andre af Kommissio­
nens tjenestegrene 
Drift af HFR-reaktoren 
Artikel 738 I alt 
Afslutning af tidligere programmer 
— Direkte aktioner 
Afslutning af fællesprogrammer-
ne 1980-1983 
Artikel 739 — / alt 
Artikel 737-739 — I alt Pnale" 
(1) 
15,5 
9,8 
58,3 
6,8 
18.9 
109.3 
0,1 
3,1 
3,9 
7,1 
_ 
116,4 "S" 
(2) 
3,1 
1.3 
10,3 
1.3 
3,0 
19,0 
0,5 
0,7 
1,0 
2,2 
_. 
21,2 Teknisk 
drift 
(3) 
4,7 
2,6 
16,2 
1.2 
3,6 
28,3 
2,3 
0,6 
7,9 
10.8 
39,1 ger 
(4) 
1.8 
8.6 
4,1 
0,4 
1.9 
16.8 
1,1 
0,1 
0,5 
1,7 
18,5 Kontrak­
ter 
(5) 
0.3 
0.4 
6,1 
0.4 
1,9 
9.1 
— 0,1 
0,1 
9,2 Reserve 
til 
naleud-
(9) 
--
— 
— 
-
— I alt 
25,4 
22,7 
95,0 
10,1 
29,3 
182,5 
4,0 
4,5 
13.4 
21,9 
_ 
204,4 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 91 
forpligtelser og betalinger, som viser varigheden af FFC's 
forskningsprogram (5). 
10.15. I lighed med et panel bestående af sagkyndige fra 
erhvervslivet, under forsæde af Dr. Harry Beckers (6), 
anser Retten kontrollen over de faktiske udgifter til 
forskning i form af direkte aktioner for at være et element 
af afgørende betydning i forbindelse med drøftelser om 
den fremtidige fællesskabsforskning og opbygningen af 
FFC. Retten har derfor gennemgået en række FFC-
projekter for 1986 med henblik på at vurdere, om de 
faktiske forskningsudgifter gøres til genstand for en 
tilfredsstillende planlægning, fastlæggelse, kontrol og 
rapportering. 
Planlægning og kontrol 
10.16. I henhold til finansforordningens artikel 90 (7) 
skal der fremlægges en detaljeret finansplan til støtte for 
de beløb, der er opført i bilag I til Fællesskabernes 
almindelige budget under direkte aktioner. Denne 
finansplan udgør imidlertid ikke en del af budgettet (og 
offentliggøres derfor ikke). Det er finansplanen, der — 
fremfor selve budgettet — skal danne grundlaget for 
FFC's økonomiske forvaltning og regnskabsføring. 
10.17. Finansplanen anvendes hovedsagelig af ledelsen i 
forbindelse med fordeling af budgetbevillingerne mellem 
forskningsprogrammer og hjælpefunktioner. Selv om 
finansplanen ikke har status som budget, anses forde­
lingen af bevillingerne, ligesom det er tilfældet i forbindel­
se med Fællesskabernes årlige almindelige budget, som 
endelig og kan kun ændres efter formel godkendelse. 
Denne alt for stive regel forhaler godkendelsesproceduren 
for udgifter og gør den mindre fleksibel, idet det ofte er 
nødvendigt at overføre bevillinger mellem finansplanens 
underinddelinger for at sikre, at beløbsrammerne ikke 
overskrides. Finansplanen bør gøres til et smidigt 
forvaltningsredskab, hvilket skulle kunne lette gennemfø­
relsen af begrundede analyser af årsagen til bevillings­
overførslerne og afvigelserne i forhold til overslagene. 
10.18. Som udgangspunkt for opstillingen af finanspla­
nen og kontrollen med de finansielle aspekter af de 
enkelte projekter benytter FFC aktivitetsoversigten, som 
udarbejdes i forbindelse med planlægningen, og som 
indeholder en oversigt over de ressourcer, der er 
nødvendige for at kunne gennemføre de vigtigste faser i 
forskningsarbejdet. De muligheder, denne ordning giver 
for at følge projekternes gennemførelse, udnyttes dog 
ikke i fuldt omfang. Gennemførelsesrapporterne for 
projekterne omfatter kun de tekniske aspekter og 
indeholder ingen omtale af den finansielle situation, som 
fremgår af aktivitetsoversigten. Ordningen kunne for­
bedres, hvis aktivitetsoversigterne blev anvendt til mere regelmæssigt at sammenholde udgifterne til samtlige 
projekter med overslagene, og større afvigelser blev 
forklaret nærmere i gennemførelsesrapporterne. 
10.19. FFC's regnskabsmæssige oplysninger er baseret 
på indberettede og registrerede oplysninger om udgifter, 
der er opstået i forbindeise med projektgennemførelsen. 
Der bliver ikke lagt vægt på at modtage regelmæssige 
overslag over de forventede udgifter indtil projekternes 
afslutning. Uden sådanne overslag er det imidlertid ikke 
muligt at fastslå, om der er sandsynlighed for, at 
finansplanerne overskrides, og i givet fald om overskri­
delserne kan anses for berettigede, fordi der eventuelt 
opnås yderligere resultater. 
Funktionsbudgettet 
10.20. I finansplanen er bevillingerne opdelt efter det 
såkaldte funktionsbudgetsystem, dvs. hovedsagelig på 
delprogrammer og hjælpefunktioner, men også på 
udgiftskategorier. I henhold til dette regnskabssystem 
fordeles samtlige personale- og administrationsudgifter 
og samtlige direkte udgifter til projekterne i sidste ende på 
delprogrammerne, enten direkte eller indirekte ved hjælp 
af samlekonti. I henhold til Kommissionens interne 
regler (8) for gennemførelse af forskningsbevillinger er 
formålet med funktionsbudgetsystemet: 
»(a) at tilpasse budgettet til en moderne forvaltning, 
(b) at åbne mulighed for et rationelt valg mellem 
midlerne til gennemførelse af delprogrammerne. 
(c) at muliggøre en løbende kontrol med de enkelte 
udgiftskonti og lette fastlæggelsen af de faktiske 
udgifter til de enkelte programdele.« 
Retten fremsatte bemærkninger til funktionsbudgettet i 
årsberetningerne for regnskabsårene 1978 (9), 1979 (10)og 
1982 ("). Retten konstaterer, at målene på grund af de 
forhold, som omtales i pkt. 10.21-10.25, endnu ikke er 
nået. 
Analyse og anvendelse af månedlige regnskaber 
10.21. FFC opstiller månedlige kumulative regnskaber 
med udgangspunkt i funktionssystemet. FFC's finansaf-
delinger sammenholder disse regnskabsmæssige oplys­
ninger med finansplanen, men sammenholdelsen er 
overfladisk, idet der ikke gives nogen forklaring på 
92 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
forskellene. Desuden anser ledelsen for de videnskabelige 
projekter de månedlige regnskaber for at være af ringe 
værdi. Selv om det er pålagt ledelsen at sikre en rentabel 
gennemførelse af projekterne, har den kun en begrænset 
indflydelse på omfanget af de indirekte udgifter fra 
samlekontiene, som fordeles på projekterne, og de 
indirekte udgifter afspejler ikke i tilstrækkelig grad det 
videnskabelige arbejdes virkelige omfang (jf. pkt. 10.22-
10.25). 
Fordeling af udgifter 
10.22. De indirekte udgifter (dvs. almindelige hjælpe­
funktioner, generalomkostninger, videnskabelige og 
tekniske hjælpefunktioner og personaleudgifter — 82,3 % 
af de samlede udgifter i 1986) konteres i første omfang på 
samlekonti og fordeles derefter på forskningsdelpro­
grammer. I årsberetningen for regnskabsåret 1982 (") 
(pkt. 8.11) anførte Retten, at der ikke findes en FFC-
beskrivelse af de kriterier, der skal lægges til grund ved 
afgørelse af, om bestemte udgifter skal konteres på en 
samlekonto eller under et delprogram. Da reglerne fortsat 
er uklare (12), kunne FFC i tilfælde af mangel på 
bevillinger til et bestemt forskningsarbejde, kontere de 
udgifter, der er direkte forbundet med dette forskningsar­
bejde (f.eks. bygninger, udstyr, vedligeholdelse) på en 
samlekonto og derefter fordele dem på flere forskningsar­
bejder. Andre udgifter (f.eks. uddannelse af personale, 
tjenesterejser, stærkstrøm) konteres altid på en samlekon­
to, uanset om de kan henføres til et bestemt forskningsar­
bejde. Retten skal fremhæve, at man altid bør lægge det 
princip til grund, at udgifterne skal opføres under de 
projekter, de direkte vedrører. 
10.23. De fleste indirekte udgifter fordeles på forsk­
ningsarbejder efter en teoretisk fordelingsnøgle og ikke i 
overensstemmelse med del egentlige aktivitetsniveau på 
de forskellige områder. Personaleudgifterne fordeles efter 
en teoretisk fordelingsnøgle og skøn over personalebeho­
vet (jf- pkt. 10.24), mens generalomkostningerne konteres 
på grundlag af faste fordelingsnøgler i henhold til 
finansplanen. Kun konteringen af de videnskabelige og 
tekniske hjælpefunktioner samt den omfattende installe­
ring af HFR-reaktoren svarer til den faktiske udnyttelse 
af midlerne. Med disse fremgangsmåder reduceres 
forskellen mellem overslagene og de konstaterede 
udgifter. 
10.24. Rettens undersøgelse af personaleudgifterne 
(56,9 % af de samlede forpligtelser i forbindelse med 
forskning i form af direkte aktioner, jf. tabel 10.1) har 
bl.a. vist, at den tid, som rent faktisk anvendes i 
forbindelse med de enkelte arbejder og projekter, baseres 
på skøn uden belæg i form af registrering af anvendt tid. 
Bortset fra den generelle undersøgelse, som foretages af finansafdelingen og projektdirektoratet, tilstræbes det 
ikke regelmæssigt at efterprøve, om skønnene er realisti­
ske. 
10.25. I forbindelse med revisionen var FFC ikke i stand 
• at fremlægge en analyse af virkningerne af at anvende 
andre fordelingsnøgler for de indirekte udgifter. Rettens 
undersøgelser viser, at andre fordelingsnøgler kan føre til 
væsentligt forskellige resultater, f.eks. udsving på 90-
115 % i forhold til de udgifter, der rent faktisk blev fordelt 
på kontiene vedrørende en række udvalgte projekter for 
1986. 
Årsregnskabets opstilling 
10.26. De regnskabsmæssige oplysninger om FFC's 
arbejder, som er tilgængelige for andre end blot Kommis­
sionens tjenestegrene, er udarbejdet i overensstemmelse 
med finansforordningen (7), men opstillingen er uhen­
sigtsmæssig for eventuelle eksterne brugere, som f.eks. 
parlamentarikere, industrivirksomheder og rådgivende 
videnskabelige organer. Det gælder f.eks. følgende 
forhold: 
(a) Kommissionens regnskab giver et så ufuldstændigt og 
kompliceret billede af gennemførelsen af bevilling­
erne til forskning i form af direkte aktioner, at 
oplysningerne er uden værdi for udenforstående, som 
ikke har nærmere kendskab til Fællesskabets regn­
skabsopstilling. På grundlag af regnskabet er det især 
vanskeligt at skelne de faktiske udgifter til forskning 
fra udgifterne til tekniske hjælpefunktioner og 
forvaltning. 
(b) De regnskabsprincipper og fremgangsmåder, FFC 
benytter ved opstilling af årsregnskabet i overens­
stemmelse med finansforordningens afsnit VII (7), 
adskiller sig på mange måder fra de principper og 
fremgangsmåder, som benyttes i forbindelse med 
Kommissionens øvrige regnskaber (jf. pkt- 10.14). 
Disse forskelle fremgår ikke klart for regnskabs-
læserne. 
10.27. Den nuværende opstilling af de regnskabs­
mæssige oplysninger om FFC danner ikke grundlag for 
en forsvarlig vurdering af samtlige udgifter til Centret og 
forskningsarbejdet, f.eks. i forbindelse med budget­
myndighedens drøftelser og Rådets beslutninger om den 
fremtidige forskning inden for Fællesskabet og FFC's 
opbygning. Retten er af den opfattelse, at i betragtning af 
FFC's størrelse og særlige status samt udgifterne til 
centret bør oplysningerne foreligge i en ny særskilt 
sektion i Fællesskabernes regnskab (dvs. ud over det 
nuværende {egnskab for gennemførelsen af forsknings­
bevillingerne). Kommissionen bør undersøge, hvordan 
dette punkt kan komme til at indgå i forslagene om 
ændring af finansforordningen (7). 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 93 
Konklusioner Det skal fremhæves: 
10.28. Retten er af den opfattelse, at FFC ikke i 
tilstrækkeligt omfang har udnyttet de regnskabsmæssige 
oplysninger og regnskabssystemerne med henblik på en 
effektiv planlægning og kontrol i forbindelse med 
anvendelsen af de begrænsede midler. Centret har til 
rådighed. Det skal fremhæves: 
(a) at funktionsbudgetsystemet anvendes til omfordeling 
af bevillinger og ikke som et fleksibelt redskab til 
kontrol med udgifterne, (a) at fordelingen af personaleudgifterne og de andre 
indirekte udgifter på de forskellige forskningsar­
bejder sker på et alt for teoretisk grundlag, 
(b) at fremgangsmåden ved registrering af forsknings­
medarbejdernes tidsforbrug er uhensigtsmæssig, 
(c) at opstillingen af de regnskabsmæssige oplysninger, i 
såvel FFC som forskningsinstitutterne, er for kompli­
ceret og ikke i fornødent omfang tager hensyn til de 
særlige behov, eventuelle regnskabslæsere og beslut­
ningstagende myndigheder måtte have. 
(b) at sammenholdelser af de faktiske udgifter med 
overslag i forbindelse med finansplanen og de enkelte 
projekter ikke gøres til genstand for en egentlig 
analyse; derfor gives der ikke forklaring på eller 
begrundelse for afvigelser, og udgiftsoverslagene 
ajourføres ikke. FORSKNINGSAKTIONER MED 
OMKOSTNINGSDELING 
10.29. Desuden giver opstillingen af de regnskabs­
mæssige oplysninger ikke et tilstrækkeligt retvisende 
billede af de faktiske udgifter til FFC's forskning og 
tekniske og administrative hjælpefunktioner. Det er 
derfor særdeles vanskeligt for FFC's forskningsledelse. 
Kommissionen, Rådet og Parlamentet at træffe velfunde­
rede beslutninger om FFCs aktiviteter og opbygning. Generelle bemærkninger 
10.30. Forskning med omkostningsdeling gennemføres 
som regel i medlemsstaterne, og der ydes et bidrag dertil 
fra Kommissionen til dækning af en del af udgifterne. De 
fleste aktioner indgår i specifikke programmer, der 
Tabel 10.2 — Budgetmæssig gennemførelse af forskningsprogrammer med omkostningsdeling 
(mio ECU) 
Handlingsprogram 
Tværgående aktioner (730) 
Termonuklear fusion og 
nuklear fission (731) 
Ikke-nuklear energi, sundhed 
og sikkerhed samt miljø (732) 
Forskning til fordel for 
udviklingslandene og 
informationsteknologi (733) 
Industriel teknologi, bio­
teknologi og råstoffer (735) 
Andre aktiviteter og 
afslutning af programmer 
med omkostningsdeling (736) 
lait Antal spe­
cifikke 
programmer 
8 
4 
4 
20) 
6 
3 
27 Disponible 
bevillinger 
til forplig­
telser i 
1986 
29,0 
225,4 
139,6 
14,9 
130,4 
1,3 
540,6 Indgåede for­
pligtelser i 
1986 
26,5 
216,8 
103,9 
3,7 
101,0 
0,8 
452,7 Disponible 
bevillinger 
til betalin­
ger i 1986 
22,1 
206.5 
65,9 
15,5 
53,3 
1,5 
364,8 Betalinger i 
1986 
14,8 
199,3 
52,4 
12,3 
34,5 
1,0 
314,3 
(') Omfatter ikke ESPRIT- OG RACE-programmeme, men derimod programmet vedrørende forskning i forbindelse med udvikling af u-landenes egen 
forskningskapacitet. De bevillinger på 10 mio ECU, som henstod fra 1984, bortfaldt v,d udgangen af regnskabsåret 1986. 
94 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
vedtages af Rådet, og som selv indgår i rammeprogram­
met 1984-1987 for Fællesskabets aktiviteter inden for 
forskning, udvikling og demonstration (IJ). Pr. 31. 
december 1986 var 27 flerårige aktioner under gennemfø­
relse inden for området forskning med omkostningsde­
ling. Den samlede beløbsramme for de programmer, der 
var under gennemførelse ved udgangen af 1986, androg 
1 513,3 mio ECU. 
10.31. Følgende bemærkninger vedrører de aktioner 
med omkostningsdeling, som er opført under artikel 730-
736 i Kommissionens del B i Fællesskabernes almindelige 
budget for regnskabsåret 1986, med undtagelse af konto 
7335 »Esprit« og konto 7336 »RACE« (>«). Tabel 10.2 
indeholder en oversigt over budgetbevillingerne for 
regnskabsåret 1986. 
10.32. Forskningsprogrammer med omkostningsdeling 
gennemføres på grundlag af kontrakter. Kommissionen 
anvender forskellige kontrakttyper alt efter aktionerne og 
kontrahenterne. Som eksempler på de vigtigste kontrakt­
typer kan anføres: associeringskontrakter, kontrakter 
med omkostningsdeling, marginalomkostningskontrak-
ter, kontrakter vedrørende tilskud og kontrakter med 
sagkyndige. Disse kontrakter forvaltes af syv videnskabe­
lige direktorater, og hertil kommer et direktorat for 
administrativ bistand. Hvad angår såvel videnskabelige 
som administrative forhold, indtager programmet for 
kontrolleret termonuklear fusion en særstilling. 
Aktioner med omkostningsdeling bortset fra 
fusionsprogrammet 
Kontraktforvaltning 
10.33. Kommissionen har i den senere tid bestræbt sig 
på at begrænse forsinkelserne i forbindelse med udvælgel­
se af forskningsforslag. Hvad angår de efterfølgende faser 
i forvaltningen, strækker forretningsgangen sig imidlertid 
fortsat over lang tid, hvilket især skyldes de krav, som 
følger af retsforskrifterne. Selv inden for Generaldirekto­
ratet for Forskning er der fortsat problemer med 
kommunikationen mellem de videnskabelige og de 
administrative afdelinger trods de bestræbelser, der 
alhrede er udfoldet. Retten er derfor af den opfattelse, at 
man bør tage retsforskrifterne og den rolle, der tillægges 
de enkelte afdelinger i Generaldirektoratet for Forskning, 
op til fornyet overvejelse. Forvaltningskontrol 
10.34. Ved en gennemgang af forretningsgangene i 
forbindelse med forskningsaktioner med omkostningsde­
ling viser det sig, at trods en vis arbejdsdeling behandler 
sagsbehandlerne ofte ensartede spørgsmål forskelligt. 
Som bevis herpå behøver man blot at se på forsinkelserne 
ved udarbejdelse af tillægsbestemmelser til visse kontrak­
ter, de forskellige frister for samråd med de videnskabe­
lige afdelinger, forskellene med hensyn til troværdigheden 
af oplysningerne i databaserne eller kvaliteten afføringen 
af forvaltningsakterne. Det har i praksis vist sig, at en 
centralisering af den administrative forvaltning af 
kontrakterne ikke styrker forvaltningskontrollen. 
10.35. Disse forhold og følgerne af, at ansvaret for 
administration og forskning er så spredt, taler for, at 
arbejdsdelingen tages op til fornyet overvejelse. I denne 
forbindelse kunne der både ske en decentralisering af den 
daglige forvaltning og en udvidelse af den interne 
forvaltningskontrol. Formålet med forvaltningskontrol­
len bør være at løse principspørgsmål vedrørende 
kontrakter, at rådgive de videnskabelige direktorater og 
at indføre og føre tilsyn med procedurerne i de enkelte 
videnskabelige sektorer. 
Anvendelse af edb på budgetforvaltningen 
DIODON li-databasen 
10.36. DIODON li-databasen blev udviklet af Kom­
missionen med henblik på at råde over et tidstro 
forvaltningsredskab for forskningskontrakter. Med 1984 
som udgangspunkt er databasen trinvis taget i brug efter 
en vanskelig indkøringsperiode. Af forskellige årsager, 
som Generaldirektoratet for Forskning ikke alle har 
indflydelse på, imødekommer de foreliggende resultater 
ikke de nuværende behov, især ikke i forbindelse med den 
videnskabelige kontraktforvaltning. 
10.37. Eftersom systemet er behæftet med visse mangler 
i forbindelse med budget- og regnskabsprincipperne, er 
det ikke muligt at foretage sammenholdelser med 
Kommissionens hovedbogholderi. Databasen omfatter 
ikke personale- og driftsudgifter til de specifikke 
programmer, og det er derfor umuligt at få et overblik 
over de samlede flerårige udgifter til et bestemt program. I 
hovedbogholderiet omvurderes ikke-indfriede forplig­
telser i ECU, mens DIODON-systemet kun registrerer 
den historiske værdi og derfor ikke åbner mulighed for en 
øjeblikkelig og altomfattende sammenholdelse med 
hovedbogholderiet. Desuden adskiller principperne for 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 95 
tilbagebetalinger fra kontrahenterne sig fra finansforord­
ningen. 
10.38. DIODON-systemet anvendes ikke som et per­
manent redskab, der står til rådighed for det personale, 
der har ansvar for programmerne. Selv om det oprindelig 
var påtænkt at forsyne programledelsen med en finansiel 
oversigt og rapporter om undtagelser med henblik på at 
foretage korrektioner, når der foreligger usædvanlige 
forhold, viser det sig i praksis, at de videnskabelige 
medarbejderes adgang til DIODON-systemet stadig er 
yderst begrænset, og at der sjældent fremlægges finansiel­
le oversigter o,g rapporter om undtagelser. Systemets 
manglende troværdighed anføres ofte som begrundelse 
for, at det kun anvendes i begrænset omfang. 
10.39. I overensstemmelse med Kommissionens afgø­
relse for nylig mener Retten derfor, at Generaldirektora­
tet for Forskning fremover bør råde over et egentligt 
redskab til kontrol af den flerårige forvaltning af 
specifikke programmer, både med hensyn til udarbej­
delsen og gennemførelsen af programmerne og budget­
terne. En sådan ordning skal nødvendigvis afhjælpe 
samtlige nuværende mangler. 
Forvaltning af programbevillinger 
10.40. Under revisionen af transaktionerne i regnskabs­
året 1986 konstaterede Retten flere forretningsgange, 
som er i strid med de gældende bestemmelser eller 
principperne om en forsvarlig forvaltning. 
Forpligtelsernes formelle rigtighed 
10.41. Da budgetmyndigheden ikke havde stillet til­
strækkelige forpligtelsesbevillinger til rådighed, beslutte­
de Kommissionen af hensyn til en effektiv forvaltning for 
flere nye specifikke forskningsprogrammer at indgå 
"kontrakter for beløb, som langt oversteg de budgetbevil­
linger, der oprindeligt var disponible. Selv om det arbejde, 
der er overdraget kontrahenterne, ikke er opdelt i 
bestemte årlige etaper, indeholder kontrakterne e:i 
ophævelsesklausul, for det tilfælde at Kommissionen 
imod al sandsynlighed ikke senere skulle opnå de årlige 
bevillinger, der er nødvendige for at fortsætte arbejdet. 
Som følge af denne fremgangsmåde indgås og afvikles de 
regnskabsmæssige forpligtelser i successive årlige tran­
cher, hvilket klart er i strid med ånden i artikel 1, stk. 3, og 
artikel 88, stk. 3, i finansforordningen (7) og selve ideen 
med opdelte bevillinger. Retten konstaterede, at af en 
stikprøve på 131 kontrakter udgjorde de indgåede 
. forpligtelser i henhold til endelige kontraktmæssige 
forpligtelser på sammenlagt 29,5 mio ECU for 36 
kontrakter det første år således kun 14,7 mio ECU, som 
ifølge Kommissionen svarede til »retlige forpligtelser«. Disse kontrakter vedrørte 7 specifikke forsknings­
programmer. En sådan fremgangsmåde falder efter 
Rettens opfattelse uden for finansforordningens bestem­
melser og belaster forvaltningen. 
Visse udgifters støtteberettigelse 
10.42. For visse kontrakter omfatter de støtteberettige­
de udgifter beløb til dækning af kontrahenternes general­
omkostninger. Disse beløb er normalt udtrykt i procent af 
personaleudgifterne. Der er væsentlig forskel på satserne 
fra kontrakt til kontrakt. Retten har således konstateret 
satser på op til 200 % af personaleudgifterne. Selv om 
Kommissionen hævder, at den efterprøver, om kontra­
henternes satser er berettigede, har Retten ikke i 
dokumentationen vedrørende kontraktforvaltningen 
fundet spor af en efterprøvelse af det grundlag eller de 
metoder, som kontrahenterne har benyttet ved udarbej­
delsen af anmodningerne om afholdelse af generalom­
kostninger. Da udgifterne således let kan forøges, 
forekommer det ønskeligt, at sagsbehandlernes doku­
mentation omfatter en begrundelse for udgifternes 
støtteberettigelse. Af de 131 kontrakter, som Retten 
undersøgte — svarende til 136 mio ECU — omfattede 61 
generalomkostninger på i alt mindst 12 mio ECU. 
Fus ionsprog rammet (uden JET) 
Generelle bemærkninger 
10.43. På Kommissionens foranledning er der oprettet 
en sammenslutning af de forskellige laboratorier i 
medlemsstaterne, som beskæftiger sig med kontrolleret 
termonuklear fusion. To tredjelande, Sverige og Schweiz, 
deltager også i arbejdet, som indgår i femårsprogrammer, 
der er godkendt af Rådet. Årene 1985 og 1986 er fælles for 
de to seneste flerårige programmer (15), og beløbs­
rammerne for disse programmer har været på 1 192 mio 
ECU (inklusive JET). 
Udgifternes støtteberettigelse 
10.44. I henhold til associeringskontrakterne justeres 
Kommissionens kvartalsvise forskud årligt. Kontrakter­
ne indeholder ingen bestemmelser om de årlige opgørel­
sers form og indhold, hvilket indebærer, at Kommissio­
nen til tider befinder sig i en situation, hvor det er umuligt 
96 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
selv at gennemføre en sandsynlighedskontrol af udgifter­
ne. En stedlig revision af sammenslutningernes bogholde­
ri er nødvendig på grund af det yderst omfattende 
bilagsmateriale. Da Kommissionen indenfor fusionsom-
rådet ikke råder over et tilstrækkeligt antal sagkyndige 
medarbejdere til at foretage stedlig revision af associe-
ringskontrakterne, anvender den revisionsfirmaer. Pr. 31. 
december 1986 var fire af 15 associeringskontrakter ikke 
blevet revideret siden 1981, to ikke siden 1982 og fem ikke 
siden 1984. I betragtning af de betydelige udgifter anser 
Retten revisionen for at være utilstrækkelig, og det er dens 
opfattelse, at alle associeringskontrakterne bør revideres 
indgående mindst hvert andet år. 
FÆLLESFORETAGENDET JET 
Ekstern revision af årsregnskabet 
10.45. Kommissionen er klart JETs væsentligste bi­
dragsyder. Vedtægterne for JET omfatter bestemmelser 
(artikel 12) vedrørende revisionsproceduren for årsregn­
skabet. I vedtægterne gives der en frist for forelæggelse af 
regnskabet, men der er ingen bestemmelser om en 
tidsplan eller en kontradiktorisk procedure i forbindelse 
med Rettens beretning. Disse mangler har givet anledning 
til problemer i de seneste regnskabsår. Retten har derfor 
fremsat forslag til JET om en aftale, der skulle indebære, 
at man fremover følger samme tidsplan og procedure som 
i forbindelse med årsberetningen om Fællesskabernes 
almindelige budget. Dette forslag er ikke blevet accepte­
ret. I betragtning af denne situation er Retten af den 
opfattelse, at Rådet alvorligt bør påtænke at ændre 
vedtægterne for JET. 
Støtteaftale med værtsorganisationen 
10.46. Ved begyndelsen af projektets konstruktionsfase 
indgik JET en støtteaftale med værtsorganisationen 
(UKAEA (16)). Konstruktionsfasen blev afsluttet i 1983, 
og mange bestemmelser i aftalen finder nu ikke længere 
anvendelse. I beretningen om 1985-årsregnskabet for JET 
anbefalede Retten, at der indgås en ny aftale. Selv om 
JET's ledelse har anerkendt behovet herfor, kunne JET 
dog vælge blot at foretage en fortolkning af visse 
detailspørgsmål, hvor reglerne ikke længere svarer til de 
gældende forhold. Retten føler sig ikke overbevist om, at 
denne fremgangsmåde ville være tilstrækkelig til at 
klarlægge værtsorganisationens rolle og ansvar i projek­
tets driftsfase og fastlægge de principper og retningslinjer, 
der skal gælde for fakturering af visse generalomkost­
ninger, som pålægges JET, ikke som følge af fællesforeta­gendets egne behov, men på grund af sammensætningen 
af værtsorganisationens faste udgifter. Retten er af den 
opfattelse, at Kommissionen, som afholder 80 % af 
udgifterne, bør sikre sig, at principperne for værtsorgani­
sationens fakturering ikke medfører, at Kommissionen 
afholder for store udgifter. Indtil videre har Retten ikke 
set tegn på, at Kommissionen gør sig overvejelser i denne 
retning. 
Opstillingen af regnskabet for JET 
10.47. JET har i flere år haft alvorlige problemer i 
forbindelse med ansættelse af personale. I et forsøg på at 
afhjælpe denne personalemangel låner JET i vidt omfang 
personale fra industri- eller servicevirksomheder. Mindst 
120 personer var ansat på denne måde ved udgangen af 
1986. Udgifterne til det lånte personale sidestilles 
imidlertid med driftsudgifter i budgettet for JET, og 
derfor giver budgetterne og regnskaberne pr. regnskabs­
årets udgang ikke et retvisende billede. JET erkender, at 
det forholder sig således, og har til hensigt at træffe 
foranstaltninger til en vis forbedring, som Retten dog 
ikke anser for tilstrækkelige. I denne forbindelse påhviler 
det Kommissionen at foreholde JET, at opstillingen af 
regnskabet skal afspejle de faktiske forhold. 
Potentielle finansielle forpligtelser 
10.48. JET har anmodet Kommissionen om at forelæg­
ge Rådet en anmodning om at forlænge projektet med 2 
år. Med de nuværende udgifter (ca. 100 mio ECU pr. år) 
kan ekstraudgifterne anslås til mindst 200 mio ECU. 
Denne oplysning findes ikke i de forklarende noter til det 
regnskab for JET, som blev vedtaget pr. udgangen af 
1986. 
Indgåelse af forpligtelser til dækning af 
Kommissionens tilskud 
10.49. Kommissionen svarer et årligt tilskud til JET på 
80% af betalingsbevillingerne på budgettet for JET. 
Forpligtelsesbevillingerne tages ikke i betragtning ved 
fastsættelsen af Kommissionens tilskud, men i henhold til 
artikel 10, stk. 5, i vedtægterne for JET gælder budgettet 
først, når Kommissionens budget er endeligt vedtaget. 
10.50. Til dækning af tilskuddet til JET rådede Kom­
missionen indtil 1983 over forpligtelses- og betalings-
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 97 
bevillinger af samme omfang. Siden 1984 har forplig­
telsesbevillingerne været lidt større end betalingsbevil­
lingerne. Kommissionen har hvert år indgået forpligtelser 
for samtlige forpligtelsesbevillinger, selv om det ikke har 
været nødvendigt for den øjeblikkelige finansiering af 
JET. De uindfriede forpligtelser er derfor blevet betragtet 
som en reserve til dækning af JET's forpligtelser på lang 
sigt. Pr. 31. december 1986 androg de således blokerede 
beløb 19,2 mio ECU (uindfriede forpligtelser). „ 10.51. Kommissionens tilskud til budgettet for JET må 
opfattes således, at der består en forpligtelse til at foretage 
betalinger, og Kommissionen påtager sig kun at foretage 
betalinger på mere end et års sigt gennem de flerårige 
programmer, Rådet har vedtaget. Det er derfor ikke på 
grund af tilskuddet til JET nødvendigt at opføre flere 
forpligtelses- end betalingsbevillinger i Kommissionens 
budget. Retten er af den opfattelse, at de uindfriede 
forpligtelser pr. 31. december 1986 på 19,2 mio ECU ikke 
har nogen reel baggrund og må anses for at være 
formålsløse. 
C) 
(2) 
(3) 
(4) 
(5) 
(6) 
O 
(8) 
O EFT C 321 af 15.12.1986, pkt. 9.16. 
Dok.PE 112 046. 
Guide informatique des institutions européennes, section 
GI 003. 
Fås ved henvendelse til Retten. 
EFT L 3 af 5.1.1984. 
Rapport fra panelet bestående af sagkyndige fra erhvervsli­
vet, fremsendt af Kommissionen til Rådet den 5.12.1986. 
EFT L 356 af 31.12.1977; EFT L 160 af 28.6.1979. 
Bilag 1 til »Régles internes sur l'exécution du budget general 
des Communautés européennes« — lOéme edition, Section 
A 1.3,s. 171. 
EFT C 326 af 31.12.1979. (•') EFT C 357 af 31.12.1983. 
O2) EFT L 356 af 31.12.1977, artikel 90; EFT L 160 af 
28.6.1979, artikel 1, stk. 3; Manuel des procedures 
financiéres utilisé par le CCR, edition janvier 1986, chapitre 
4. Document du CCR PE PB 150/85/D10. 
C3) Rådets resolution af 25.7.1983; EFT C 208 af 4.8.1983. 
(14) Disse to specifikke programmer er overdraget Kommissio­
nens Generaldirektorat for Telekommunikation, Informa­
tionsindustri og Innovation (GD XIII). 
C5) Rådets afgørelse af 12. marts 1985 (85/201/Euratom); EFT 
L 83 af 25.3.1985, s. 25. 
(16) United Kingdom Atomic Energy Authority. 
C«) EFT C 342 af 31.12.1980. 
98 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
KAPITEL 11 
Fødevarehjælp 
11.0. INDHOLD 
Indledning 
Distribution af fødevarehjælp 
Fødevarehjælp som er bestemt til salg 
Gratis distribution 
Indirekte fødevarehjælp 
De økonomiske virkninger 
Niger 
Burkina Faso 
Egypten 
Konklusioner Punkt 
11.1 —11.3 
11.4 
11.4 
11.6 
11.8 
11.10 
11.10 
11.16 
11.20 
11.25 — 11.9 
— 11.5 
— 11.7 
— 11.9 
— 11.24 
— 11.15 
— 11.19 
— 11.24 
— 11.30 
INDLEDNING 
11.1. Med henblik på at foretage en konkret vurdering 
af hvordan fødevarehjælpen i henhold til Rådets forord­
ning (EØF) nr. 3331/82 af 3. december 1982 (') bidrager 
til en harmonisk økonomisk og social udvikling i 
modtagerlandene, aflagde Retten i 1985 og 1986 revi­
sionsbesøg i tre afrikanske lande, Niger, Burkina Faso og 
Egypten. Udgifterne til fødevarehjælp til disse lande har 
fra 1983 til 1986 udgjort henholdsvis ca. 48 mio ECU, 44 
mio ECU, 36 mio ECU og 37 mio ECU, og hjælpen har 
hovedsagelig bestået af kornleverancer. 11.3. Kravet om en harmonisk økonomisk og social 
udvikling betyder helt konkret, at prisen — i tilfælde af 
salg af fødevarehjælpen gennem modtagerlandets myn­
digheder — skal være så høj, at afsætningen af fødevare­
hjælpen ikke griber forstyrrende ind i markedsforholdene 
for lignende indenlandske produkter, dvs. således at de 
lokale landbrugeres indsats ikke modarbejdes. I tilfælde 
af gratis distribution skal modtagergrupperne udvælges 
med omhu, og man skal sørge for ikke at benytte de 
samme distributionskanaler som for det marked, hvor 
den betalingsdygtige efterspørgsel gør sig gældende. 
DISTRIBUTION AF FØDEVAREHJÆLPEN 
11.2. Ser man bort fra uforudseelige nødstilfælde, ydes 
fødevarehjælpen i tilfælde, hvor det fødevareunderskud, 
som skal dækkes, er af en ret permanent karakter. 
Formålet med fødevarehjælpen er både »at forbedre 
ernæringsniveauet i modtagerbefolkningen« og »at 
bidrage til en harmonisk økonomisk og social udvikling i 
modtagerlandene« (forordning (EØF) nr. 3331/82, 
artikel 2 (')• 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. Fødevarehjælp som er bestemt til salg 
11.4. I Niger og Burkina Faso foretages kornsalget 
henholdsvis af »Office des produits vivriers du Niger« 
(OPVN) og af »Office national des céréales« (OFNA-
CER), som råder over lagre og distributionscentre af god 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 99 
kvalitet samt køretøjer til den lokale distribution. Man 
råder dog ikke over terrængående køretøjer til leveringer 
til vanskeligt tilgængelige områder. Afsætningen af 
produkterne til de priser, der er fastsat af myndighederne, 
giver til tider anledning til vanskeligheder enten på grund 
af befolkningens manglende købekraft, eller fordi enkelte 
partier er af utilstrækkelig kvalitet. Myndighederne har 
således måttet sænke prisen, lægge produkterne på lager 
eller endog uddele en del gratis. 
11.5. For Egyptens vedkommende skal fødevarehjæl­
pen i henhold til leveringsaftalerne hovedsagelig sælges af 
kooperative selskaber til trængende befolkningsgrupper. 
Fødevareforsyningen er imidlertid et statsligt anliggende, 
hvad enten det drejer sig om køb, oplagring eller salg, og 
de kooperative selskaber, som omtales i leverings­
aftalerne, er i realiteten statsejede forretninger. Desuden 
stilles EF's fødevarehjælp, i lighed med de øvrige 
fødevarer, til disposition for samtlige forbrugere efter en 
rationeringsordning, som gør det muligt at købe fødeva­
rer til priser, der er fastsat af myndighederne, men således 
at priserne er forskellige for de enkelte befolknings­
grupper. Regeringens politik er at yde en betydelig støtte 
til de mest nødvendige fødevarer, således at forbruger­
priserne ligger på et meget lavt niveau. Alt efter hvilke 
produkter det drejer sig om, udgør priserne mellem 35 "„ 
(spiseolier) og 70 "() (korn) af produkternes importværdi 
eller indenlandske fremstillingspris. 
Gratis distribution 
11.6. I Niger forvaltes den gratis uddeling af fødevare­
hjælp (som foretages undtagelsesvis) også af OPVN. Den 
egentlige distribution varetages af hæren. Registreringen 
af de trængende befolkningsgrupper foretages af præfek­
turer, underpræfekturer, lokale kommissioner og lands­
byråd. En ikke ubetydelig del af den gratis fødevarehjælp 
benyttes til »food for work«-programmer og fordeles til 
befolkningsgrupper, der arbejder med afgrøder, som 
dyrkes uden for den normale høstsæson. Generelt set har 
denne form for distribution fungeret tilfredsstillende. 
11.7. I Burkina Faso distribueres den gratis fødevare­
hjælp ikke gennem OFNACER, idet den hører under 
»Conseil National de Lutte contre les Effets de la 
Sécheresse« (CNLS). Der findes ingen effektiv koordina­
tion af distributionen gennem CNLS og det distribu­
tionsnet, som benyttes af OFNACER til fordeling af 
fødevarehjælp, der er bestemt til salg. Desuden gør 
manglen på køretøjer i provinserne det vanskeligt at 
fordele hjælpen til isolerede landsbyer, hvilket er yderst 
beklageligt, eftersom det drejer sig om udsatte befolk­
ningsgrupper. Indirek te fode varehjælp 
11.8. I Niger og Burkina Faso distribueres Fællesska­
bets fødevarehjælp af ikke-statslige eller internationale 
organisationer, og distributionen foregår helt målrettet 
gennem kirkelige institutioner, religiøse samfund, skoler 
og på arbejdspladser (»food for work«). De leverede 
mængder afpasses efter de organisationer, som skal 
varetage distributionen, og risikoen for tab eller for 
mangelfuld distribution synes generelt set at væremindre, 
end når hjælpen distribueres af de offentlige myndighe­
der. Fra 1983 til 1985 udgjorde den indirekte fødevare­
hjælp til Niger 2,8 mio ECU (mod 9,3 mio ECU for den 
direkte hjælp), mens fødevarehjælpen til Burkina Faso 
udgjorde 2,4 mio ECU (mod 6,2 mio ECU for den direkte 
hjælp). 
11.9. I Egypten udgør den indirekte fødevarehjælp, som 
distribueres gennem Verdensfødevareprogrammet 
(WFP) og enkelte ikke-statslige organisationer, kun en 
relativt beskeden del af den samlede fødevarehjælp (9,4 
mio ECU fra 1983 til 1985, mens den direkte fødevare­
hjælp var på 98,2 mio ECU i samme tidsrum). Selv i 
forbindelse med denne form for hjælp påvirker statens 
rolle på flere måder de vilkår, hvorunder produkterne 
distribueres. Således varetager uddannelsesministeriet 
forvaltningen af et distributionsprogram i skolerne, hvor 
den indirekte fødevarehjælp uddeles sammen med den 
direkte. Medmindre organisationerne har indgået særlige 
aftaler med regeringen, er det yderst vanskeligt at indføre 
fødevarer til Egypten. Nogle varepartier har været 
tilbageholdt i havnen i månedsvis af toldvæsenet. Med 
henblik på at finansiere nogle projekter ønskede en ikke-
statslig organisation at sælge fødevarehjælp, som i 
henhold til aftalerne var bestemt til gratis distribution. Et 
sådant ønske om at sælge fødevarehjælpen er i overens­
stemmelse med de nye retningslinjer for Fællesskabets 
udviklingspolitik, som tager sigte på at undgå, at gratis 
fødevarehjælp kommer til at konkurrere med eller 
ligefrem udkonkurrerer lokale producenter. I det omtalte 
tilfælde åbnede leveringsaftalen dog ikke formelt mu­
lighed for salg af produkterne, og salget blev godkendt af 
Kommissionen i en alt for vag formulering, især hvad 
angår anvendelsen af salgsprovenuet. Desuden kunne den 
ikke-statslige organisation kun foretage salget gennem 
den statslige forsyningsordning. Dette er forklaringen på, 
at den ikke-statslige organisation kun modtog yderst 
ringe beløb, som lå langt under verdensmarkedspriserne, 
idet regeringens priser er lave og der desuden fratrækkes 
forskellige udgifter. 
DE ØKONOMISKE VIRKNINGER 
Niger 
11.10. I Niger produceres der hirse, sorghum og ris, og 
landet er normalt selvforsynende med korn. I 1984-85 
100 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
opstod der dog på grund af vejrforholdene et betydeligt 
underskud. I slutningen af 1984 anslog regeringen 
importbehovet for 1985 til ca. 500 000 t korn (heraf 
65 000 t til »reservelager«), som skulle dækkes ved 
indførsel af korn på almindelige handelsviikår samt en 
fødevarehjælp på 395 000 t. 
11.11. Et år senere, i oktober 1985. da udlandet stadig 
manglede at levere 20*',, af de kornmængder, som skulle 
stilles til rådighed som fødevarehjælp, udgjorde de 
offentlige kornlagre imidlertid 148 500 i i henhold til 
oplysninger fra OPVN, samtidig med at OPVN's samlede 
lagerkapacitet kun var på ca. 200000 t. Ud over de 
offentlige lagre skulle der desuden tages hensyn til 
kornhandelens og producenternes lagre, som er vanske­
lige at vurdere i Niger, 1 1®M ILl gives der en oversigt 
over Nigers forsyning med korn for perioden mellem 
hosten i oktober 1984 oa hosten i oktober 1985. 
Tabel ii.l Nigers fors>niu«sbalance for korn fra oktober 1984 
fil oktober 1985 
h'rwntnver 
OPVVs laure - oktober 1MS4 
Private lagre - oktober ll)S4 
Produktion I9N4 
Indførsel pa handelsviikår 
Fødevarehjælp 
Anvendelse 
Forbrua 
OPVN's lacre - oktober 1985 
Private lagre - oktober 1985 | 
| ! ! i 
alt 
| 
I 
j 
alt m 
foreli 44 
ndst 180 
1 090 
100 
285 
1 699 
1 550 
149 
iger ikke 
1 699 11.13. I oktober 1984 havde de nigerske myndigheder 
imidlertid anslået de private lagre til kun 5 000 t. Denne 
betydelige undervurdering af lagrenes størrelse er et 
eksempel på den tendens, der findes i visse modtagerlan­
de, til at anlægge en alt for pessimistisk vurdering. Den 
viser også, at de foreløbige opgørelser over fødevareforsy­
ningen, som danner udgangspunkt for planlægningen af 
fødevarehjælpen, er yderst tilfældige, og at det er 
nødvendigt at forbedre planlægningsmetoderne på dette 
område, selv om visse statistikker fortsat er temmelig 
upålidelige. 
11.14. I betragtning af den gode høst stod det i oktober 
1985 klart for enhver, at man i løbet af 12 måneder fra 
oktober 1985 til oktober 1986 ville bevæge sig hen imod en 
situation med et betydeligt kornoverskud. Det var 
uundgåeligt, at hele den offentlige lagerkapitacitet ville 
blive udnyttet selv uden nogen ny afgørelse om fødevare­
hjælp eller andre kornindførslcr. Det var derfor ikke 
overraskende, at kornpriserne samtidig faldt — hvilket 
Retten faktisk konstaterede så snart det gode 
høstresultat i efteråret 1985 blev kendt. Prisen på hirse 
faldt fra ca. 1 000 ECU t i juni til 200 ECU/t i september. 
11.15. Landmændene måtte således konstatere væsent­
lige udsving i deres indtægter. Efter at have gennemført et 
anstrengende arbejde og til tider efter at have taget nye 
fremgangsmåder i brug fik landbrugerne ikke i alle 
tilfælde et tilsvarende udbytte, og derfor er der på 
mellemlang sigt risiko for, at den indenlandske fødevare­
produktion vil falde. Det er ikke muligt at eksportere til 
nabolandene, som også håret kornoverskud. Derimod er 
der fare for, at nabolandene vil sælge deres egen 
produktion til lave priser og dermed medvirke til, at 
priserne falder yderligere. På denne måde modarbejdes i 
virkeligheden den indenlandske produktion, hvilket 
medvirker til at forværre landets fødevaresituation. 
Burkina Faso 
11.12. Disse tal stammer fra Rettens egne opgørelser på 
stedet eller fra oplysninger fra de lokale myndigheder. 
Hvad angår forbruget, anser Retten tallet 1.55 mio t. som 
er resultatet af myndighedernes vurdering på grundlag af 
et rationeret forbrug, for at være det mindst mulige. De 
private lagre, som i stor udstrækning er spredt på 
producenter, enkeltpersoner og talrige småhandlende, 
kendes ikke. Da de anvendte mængder nødvendigvis må 
svare til forsyningerne, må de private lagre i oktober 1984 
mindst have været på 180 0001, idet der i modsat fald ikke 
ville være overensstemmelse mellem forsyningerne og 
anvendelsen af forsyningerne. I virkeligheden var de 
private lagre i oktober 1984 sandsynligvis større end 
180 0001. idet dette tal forudsætter, at de private lagre var 
fuldstændig opbrugt i oktober 1985. hvilket er yderst 
usandsynligt. F.eks. ville de private lagre i oktober 1984 
have været på 230 000 t, hvis de i oktober 1985 havde 
omfattet 50 000 t. 11.16. Med hensyn til korn har Burkina Faso i flere år 
regelmæssigt haft fødevareunderskud. Underskuddet i 
1983-1984 blev dækket ved indførsel af 163 000 t korn. 
heraf 103 000 t i form af fødevarehjælp. Kornunderskud­
det ' 1984-1985 blev af myndighederne i begyndelsen af 
høståret, i oktober måned, vurderet til 300 000 t, som 
skulle dækkes ved indførsel af korn og i videst muligt 
omfang gennem fødevarehjælp. I de opgørelser over 
forsyningerne (jf. tabel 11.2), som myndighederne 
udarbejdede til støtte for deres vurdering, var de private 
lagre i begyndelsen af høståret anslået til 20 000 t og de 
offentlige lagre til 22 000 t. 
11.17. I virkeligheden udgjorde fødevarehjælpen kun 
106 0001, og der blev kun indført 64 000 t korn på anden 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 
måde. Fra udlandet blev der således tilfort ! 70 000 t og 
ikke 300 000 t. TiS trods herfor steg de offentlige lagre i 
løbet af høståret fra 22 000 til 74 000 t. Da forbruget og 
produktionen i det pågældende tidsrum er kendt, og de 
samlede anvendte mængder og forsyningerne pr defini­
tion er ens, må de private lagre nødvendigvis have været 
på mindst 36 00011 oktober 19X4. dvs. næsten dobbelt så 
store som i sin ad oplyst af myndighederne i Burkina 
Faso. De 36 000 t udgør den lavest mulige mængde, idet 
tallet hvad angår anvendelsen af kornet forudsæt­
ter, at de private lagre var opbrugt ved udgangen ui 
høståret, hvilket er hojst usandsynligt. Hvis f.eks. de 
private lagre ved slutningen af høståret havde været på 
40 000 t, målte de i begyndelsen af hoståret have udgjort 
76 0001, dvs. fire gange mere end oplyst af myndigheder i 
Burkina Faso. Under alle omstændigheder opstod der på 
grund af undervurderingen af lagrenes størrelse en farlig 
situation, idet OFNACER's siloer, der har en kapacitet 
på 90 0001, næsten var fulde, selv inden hosten t 19X5 var 
afsluttet. 
Tabe! 11.2 Burkina Faso's fofsyiiifigsMitnee for korn fra 
oktober 1984 til oktober I9H5 
fiiniflmiffr 
OFNACER's k 
Private laure 
Produktion 
- Indførsel 
Fødevarehjælp 
Anvendelse 
Forbruc mre • 
- OFNACER's lasre-
Private lagre Ok! ohcr IW4 > 
lal. | 
| 
! 
• oktober 19S5 1 
i 
1 ait ! 
! ,-„„ :: 
mindst Mi 
1 14."* 
M 
106 
1 37! 
1 297 
74 
ligger ikke 
1 371 
11.18. Høsten i efteråret 19X5 var særlig stor. idet den 
udgjorde 1.6 mio t. Hertil kom fødevarehjælpen i høståret 
1985-1986. som straks fra begyndelsen udgjorde 65 000 t. 
Således kunne der kun opnås balance i forholdet mellem 
forsyningerne og de anvendte mængder i perioden fra 
oktober 1985 til oktober 1986 ved en forøgelse af lagrene 
på ca. 150 000 t, hvilket langt overstiger den normale 
lagerkapacitet. I 1986 måtte Fællesskabet til slut finansie­
re en forøgelse af lagerkapaciteten (5 0001) og yde støtte 
til opkøb af indenlandsk korn (1 650 t). Egypten 
11 20. Selv om landbrugets andel af bruttonationalind­
komsten i Egypten er faldet regelmæssigt fra ca. 29 "„ i 
1974 til ca. 17 "„ i 1985-1986. er landbruget stadig den 
vigtigste økonomiske sektor og beskæftiger ca. 50",, af 
den erhvervsaktive befolkning. Kun 3,5 mio ha (3,5 "„ af 
landets areal) langs Nilen kan opdyrkes. Dette område 
har 50 millioner indbyggere (99*'n af befolkningen), og 
derfor lægges der vægt |>å at opdyrke nye områder 
(431 000 ha fra 1952 til 1982 og et program for 267 000 ha 
i henhold til den femte plan). På grund af den voldsomme 
befolkningstilvækst og vandringen fra land til by har 
Egypten alligevel fået et fødevareunderskud. selv om 
landet næsten var selvforsynende i begyndelsen af 
1970erne. En tredjedel af fødevarebehovet dækkes nu 
gennem indførsel, især af korn. Indførslerne af hvede og 
hvedemel dækker 50 "„ af landets kornbehov. I 1986 blev 
der indfort 10 mio t fødevarer til en værdi af 4 000 mio 
USD. De Heste indførte varer er købt på almindelige 
handelsvilkår. Ser man nærmere på situationen, især for 
korn. som hovedsagelig leveres af De forenede Stater, kan 
det konstateres, at den amerikanske lov nr. 480 åbner 
mulighed for en nedsættelse af Egyptens finansielle 
udgifter på en sådan måde (meget lavt forrentede lån med 
en løbetid på indtil 50 år), at det bliver vanskeligt at holde 
de indførsler, som foretages på de handels- og rentevilkår, 
der gælder på verdensmarkedet, ude fra de transaktioner, 
som rent faktisk delvis omfatter et gaveelement. 
11.21. I de sidste 10 år har Fællesskabet med en årlig 
direkte fødevarehjælp på i gennemsnit ca. 135 0001 været 
Egyptens største bistandsyder. 
11.22. Den egyptiske regering fører en politik, som går 
ud på at sælge fødevarer til meget lave priser i 
byområderne. Prisniveauet ligger endog under det 
niveau, man ville nå frem til ved anvendelse af verdens­
markedspriserne. Selv om kostprisen inden for land­
bruget allerede er særdeles lav, er det nødvendigt at yde 
betydelige tilskud over budgettet for at nå frem til dette 
resultat. Regeringens målsætning er efterhånden at 
reducere disse tilskud for til sidst helt at fjerne dem. Men 
indtil videre har det på grund af fødevarebehovet i byerne 
og det lave lønniveau ikke været muligt at opnå væsentlige 
resultater i denne retning. 
11.19. Ved en nærmere gennemgang viser det sig således 
ligesom i Nigers tilfælde at myndighederne 
anmodede om og opnåede en større fødevarehjælp end 
nødvendigt dels på grund af. at det ikke var muligt fra 
starten at opstille en holdbar prognose for fødevareforsy­
ningerne og især på grund af den væsentlige undervurde­
ring af størrelsen af de private lagre i oktober 1984. 11.23. Fællesskabets fødevarehjælp virker således som 
et tilskud til det egyptiske statsbudget, idet Retten har 
konstateret, at de indgåede beløb på counterpart-
kontiene ligger langt under verdensmarkedspriserne for 
produkterne, og midlerne på kontiene anvendes meget 
langsomt, hvorved den egyptiske stat kan disponere over 
likvid kapital. 
102 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
11.24. Samtidig med. M den officielle politik går ud på 
at genopdyrke landbrugsjord i orkenområderne. forhol­
der det sig faktisk således, at frugtbare landområder 
efterhånden forlades Landbrugerne fellaherne 
opgiver at dyrke korn på grund al de meget .ave priser, 
som fastsættes, og de holde, op med at drue landbrug 
eller går over til at producere andre fodevarer, som opnår 
bedre priser. En undersøgelse, som Verdensbanken 
foretog for nylig, viser tydeligt, at indtægterne pr. ha er 
langt højere ved produktion af visse foderstoffer end ved 
den mere usikre dyrkning af hvede eller ris. som direkte 
påvirkes af det kunstigt lave prisniveau. 
KONKLUSIONER 
11.25. Mens distributionen af fødevarehjælpen generelt 
set er gennemfort tilfredsstillende, er det særdeles 
vanskelig! at integrere fødevarehjælpen i den mdenlanske 
okonomi i de tre modtagerlande, hvis situation Retten 
har undersogt. I praksis må der drages forskellige 
konklusioner med hensyn til eventuelle forbedringer, alt 
efter om det drejer sig om på den ene side Egypten eller på 
den anden side Burkina Faso og Niger. 
11.26. I Egypten virker fødevarehjælpen sammen 
med de kommercielle indforsier af fodevarer, som for en 
stor dels vedkommende kobes til priser, som ligger langt 
under verdensmarkedspriserne som et incitament for 
regeringen til at opretholde en allerede længe anvendt 
politik, som går ud på at yde massiv støtte til de mest 
nødvendige fodevarer, at fastsætte forbrugerpriserne på 
et meget lavt niveau og at fastsætte priserne på 
indenlandsk producerende landbrugsprodukter på et så 
lavt niveau, at landbrugerne opgiver at dyrke fødevareaf­
grøder. Der sker således en konstant forringelse af 
kornavlen i et land. som tidligere varet af middelhavsom­
rådets storste kornproducenter. 
11.27. Kommissionen er klar over denne situation og 
har i hoj grad advaret de egyptiske myndigheder om faren 
ved at fore en politik med for lave fodevarepriser 
Desuden har EF-Kommissionens delegation i Kairo 
allerede i mere end et år arbejdet ihærdigt på at sikre, al de 
egyptiske myndigheder opfylder deres forpligtelser med 
hensyn til forvaltningen af counterpart-midlerne. Hvis 
disse bestræbelser giver resultat, vil det betyde, at 
Fællesskabets fødevarehjælp ikke længere vil trykke 
priserne på de indenlandsk producerede landbrugsvarer. 
11.28. I Burkina Faso og Niger er situationen anderle­
des. Det drejer sig her dels om at klarlægge, hvordan 
(') EFT L 352 af I4.I2.IV82. Den 22. december 1986 blev der 
udsted! et ny rådsforordning (EØF) nr. 3972 86 EFT L 
370 af 30.12.1986. Fællesskabet kan modstå en ah for pessimistisk holdning 
fra regeringernes side, når de anmoder om mere 
fødevarehjælp, end der er behov for, dels om at give 
landenes regeringer grundlag for i mindre omfang at 
frygte hungersnød, således at de for at opnå fødevare­
hjælp ikke stiller krav om så store leverancer, og at det 
sker kortere tid i forvejen. 
11.29. Det er ikke muligt at finde en endelig løsning på 
det første problem. De to lande råder ikke over pålidelige 
statistikker over produktionen, landbrugspriserne, føde­
vareforbruget, udenrigshandelen og de private fødevare-
lagre. Der er ikke udsigt til, at dette forhold ændres. 
Imidlertid giver opgørelserne over fødevareforsyningen 
grundlag for, selv ud fra usikre statistiske oplysninger, at 
foretage sammenligninger, vurdere størrelsesordenen og 
anlægge et skøn over den sandsynlige udvikling. Hvis de 
tjenestegrene i Kommissionen, som forvalter fødevare­
hjælpen, havde anvendt denne metode, ville det uden tvivl 
have stået klart, at et alvorligt fødevareunderskud i 
Burkina Faso og Niger i efteråret 1985 var yderst 
usandsynligt, og at den massive hjælp, regeringerne havde 
anmodet om, langt snarere ville skabe en overskudssitua­
tion, som ville trykke priserne for landenes egen 
landbrugsproduktion. Det er dog ikke sikkert, at 
Fællesskabet ud fra rene sandsynlighedsbetragtninger 
ville have påtaget sig risikoen for at afslå anmodningerne 
fra Burkina Faso og Niger. 
11.30. Alt i alt bør Fællesskabet således bestræbe sig på 
at give landenes regeringer grundlag for kun at anmode 
om fødevarehjælp, når hjælpen er absolut nødvendig. I 
denne forbindelse skal kravet til modtagerne om nøje at 
overholde forpligtelserne med hensyn til counterpart-
midlerne forhindre, at fødevarehjælpen virker til støtte 
for modtagerstaternes budgetter. Men især ville det være 
en fordel at lade fødevarehjælpen nå hurtigere frem til 
modtagerne, og at gøre fødevarehjælpen mere fleksibel, 
således at den netop ankommer på det tidspunkt, hvor 
modtagerne virkelig har behov for hjælpen. Det står 
imidlertid klart, at modtagerregeringerne »dækker sig 
ind« mod fødevaremangel i flere tilfælde og i større 
omfang, når de kender den langsomme beslutningsproces 
og den tid, det kan tage at få leveret den hjælp, de 
anmoder om. Dette er grunden til, at Sahel-landene har 
anmodet om at få stillet et kornlager til deres disposition i 
en afrikansk havn, således at de efter behov straks kan 
udtage de mængder, de med rimelighed har brug for. 
Uden at gå så langt, kunne andre løsninger komme på 
tale. De forudsætter dog alle en mere fleksibel tilrettelæg­
gelse og gennemførelse af fødevarehjælpen og større 
handlefrihed for Kommissionen, således at den længst 
muligt kan bevare kontrollen med, hvilke mængder, der 
skal leveres til de enkelte modtagere. Det er dog ikke 
Rettens opgave at udarbejde detaljerede løsningsforslag. 
15. 12. 8? De Europæiske Fællesskabers Tidende 103 
KAPITEL 12 
Personale- og driftsudgifter 
12.0. INDHOLD Punkt 
Bemærkninger om lønforvaltningen for ansatte i Parlamentet, Kommissio­
nen og Revisionsretten 12.1 —12.44 
Indledning 12.1 — 12.2 
Bemærkninger om »PAIE«-systemet 12.3 —12.17 
Filer 12.4 — 12.7 
Programmel 12.8 — 12.9 
Edb-sikkerhed 12.10 — 12.12 
Resultaterne af edb-beharcdlingen 12.13 —12.16 
Konklusion vedrorende edb-systemerne 12.17 
Bemærkninger om forvaltningssystemerne 12.18 —12.44 
Kommissionen 12.19 — 12.28 
Parlamentet 12.29 — 12.36 
Revisionsretten 12.37 — 12.40 
Særlig bemærkning 12.41 
Konklusion vedrørende forvaltningssystemerne 12.42 — 12.44 
Driftsudgifter 12.45 — 12.55 
Bemærkninger om udgifter til vedligeholdelse af bygninger 12.45 — 12.51 
Bemærkninger om udgifter til papirvarer og kontorartikler 12.52 — 12.55 
BEMÆRKNINGER OM 
LØNFORVALTNINGEN FOR ANSATTE I 
PARLAMENTET, KOMMISSIONEN OG 
REVISIONSRETTEN sektioner i budgettet. 11986 androg de 138,4 mio ECU (til 
3 135 ansatte) i Parlamentet, 532,6 mio ECU (til 10 675 
ansatte) i Kommissionen og 16,0 mio ECU (til 325 
ansatte) i Revisionsretten. 
12.1. Lønforvaltningen foregår i alle EF-institutionerne 
ved hjælp af edb. 1 Parlamentet, Kommissionen og 
Revisionsretten — med undtagelse af Det Fælles Forsk­
ningscenter — sker det i form af et fælles edb-system, som 
benævnes »PAIE«. Revisionsretten har valgt at foretage 
en undersøgelse af dette system samt de tilhørende 
manuelle forvaltningssystemer. Betalinger til vederlag 
m.v. er opført i kapitel 11 i afsnit I (!) i de forskellige 
(l) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 12.2. Formålet med revisionen var at efterprøve, om de 
oplysninger, der lægges til grund ved beregningen af 
vederlag mv. er i overensstemmelse med de faktiske 
forhold, om afviklingen af lønninger og budgetkonterin­
gen er korrekt, samt om de interne kontrolforanstalt­
ninger er hensigtsmæssige. Gennemførelsen af dette 
program omfattede først en undersøgelse af »PAIE«-
systemet, derefter en gennemgang af forvaltnings­
systemerne og endelig edb-tests i hver af de tre institutio­
ner. 
104 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Bemærkninger om »PAIE«-systemet 
12.3. »PAIE«-systemet, der forvaltcsaf Kommissionen, 
består af filer og en række programmer. Systemet blev 
etableret for ca. 20 år siden og er blevet tilpasset efter 
behov, uden dog nogen sinde at have været genstand for 
en samlet gennemgang. Kommissionen havde imidlertid 
allerede i 1983 planlagt at gennemføre et integreret 
projekt i form af et programmel ti! afvikling af 
enkeltbetalinger til personalet ved De Europæiske 
Fællesskabers institutioner. Kommissionen opgav dog 
dette projekt i juli 198t>. hvor den undlod at fuldføre 
udbudsproceduren for det pågældende programmel. 
Filer 
12.4. De oplysninger, der anvendes ved beregningen af 
lønningerne, stammer fra flere forskellige filer. Der 
skelnes mellem databaser, (filer med lang levetid) og 
arbejdsfiler (midlertidige filer, der er etableret med et 
bestemt formål for øje). Der er følgende tre databaser: 
(a) En »personidentificerings«-fil. der er sekventiel, og 
som omfatter alle de oplysninger, der er nødvendige 
til beregning af de ansattes lønninger; 
(b) en »historisk« fil, der er indekseret, og som består af 
dokumentation vedrørende de månedlige beløbs-
resultater; 
(c| en »referenceliste«-!!! uden personoplysninger, der 
afspejler de økonomiske rettigheder som fastsat i de 
gældende EF-bestemmelser. 
12 5 Disse databaser bør tilpasses på grundlag af 
moderne edb-teknik: 
(a) »Personidentificerings«-filen anvendes i »batch­
mode« og svarer til en kopi på 80-positioners hulkort, 
der af tekniske grunde er reduceret til 68-positioner. 
Da direkte søgning fra terminal samt direkte ajourfø­
ring ikke er mulig, har der måttet oprettes en anden 
kompakt sekventiel fif med tilhørende indeks. Som 
følge heraf går ca. to tredjedele af oplysningerne igen i 
de tre filer »månedens bevægelser«, den sekventielle 
»personidentificeringsfil« og »personidentificerings-
filen« med tilhørende indeks. Oprettelsen af en mere 
tidssvarende fil ville gøre det muligt at nedbringe den 
krævede plads. (b) I den »historiske« fil er der fiere overflødige 
oplysninger vedrørende personalenummer, valutako­
de osv. Ved retroaktiv beregning slettes de oprinde­
lige oplysninger, og de nye registreres. En test har vist, 
at det nye beløb i sin helhed kunne udbetales til den 
pågældende i stedet for differencen mellem det nye og 
det gamle beløb. 
(c) Med henblik på retroaktive beregninger er der i de to 
ovennævnte filer blevet indlæst fiktive oplysninger 
vedrørende personer, der er ansat efter 1979. Disse 
oplysninger omfatter for samtlige ansattes vedkom­
mende datoen for optagelse i filerne (1979) og for 
visses vedkommende personlige oplysninger og 
pengebeløb. Denne praksis må anses for at være 
kritisabel; fiktive oplysninger bør ikke anvendes, for 
det første fordi der i sig selv ikke er nogen begrundelse 
herfor, og for det andet fordi det kan give anledning 
til forvekslinger for brugerne og for revisorerne. 
12.6. Arbejdsfilerne er ikke dokumenterede. Deres 
skæringspunkter, hvor oplysningerne overføres mellem 
programmerne eller fra en del af et program til en anden, 
er ikke fastlagt. En test har vist, at manipulationer som 
følge heraf er mulige, herunder optagelse af nye 
oplysninger eller sletning af oplysninger under bearbejd­
ning, og at der ikke findes noget program, ved hjælp af 
hvilket dette kan undgås. 
12.7. I almindelighed er filernes population ikke 
defineret præcist, selv om den varierer betydeligt fra den 
ene fil til den anden, f.eks. fra databaser til arbejdsfiler. 
Dette forhold udgør en kilde til usikkerhed for både 
forvaltningen og revisionen. 
Programmel 
12.8. Med henblik på beregning aflønningerne køres et 
stort antal programmer — op til 52 — 11 gange 
uafhængigt af hinanden. Disse 11 kørsler svarer til de 
forskellige adskilte populationer (målgrupper) i de tre 
institutioner (2), for hvilke vederlagene beregnes. Denne 
procedure medfører en alt for stor arbejdsbyrde, eftersom 
det for hver målgruppe er nødvendigt at oprette hele 
serien af arbejdsfiler og foretage 11 kørsler. En anden 
opbygning af filerne ville muliggøre betydelige reduktio­
ner af beregningstiden, uden at anvendelsesmulighederne 
af denne grund begrænses. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 105 
12.9. Det gælder for samtlige programmer, at der 
mangler en teknisk dokumentation, bl.a.: 
(a) en liste over de benyttede variabler og disses 
anvendelse t de forskellige dele af programmet; 
(b) datafiow-diagrammer, der giver et samlet overblik 
over korsien af programmerne; 
(c) en beskrivelse af de versioner af programmerne, der 
anvendes; 
(d) muligheder for at dokumentere indgriben i korsien af 
programmerne. 
Edb-siklierhed 
12.10. Den interne sikkerhed er et programs evne til at 
afsløre logiske fejl (indlæsningsfejl. behandlingsfejl osv.). 
at registrere dem eller at forhindre behandlingen af den 
pågældende persons Ion. Denne sikkerhed kan opnås ved 
en forudgående formel kontrol af indholdet af de indlæste 
oplysninger, deres sandsynlighed eller den indbyrdes 
logiske sammenhæng mellem de forskellige oplysninger 
(hvis der betales tre uddannelsestillæg, bor der være tre 
børn osv.). Sikkerheden kan også gennemføres ved at 
sammenligne forskellige successive opgørelser af samme 
art eller en bestemt opgørelse med statistiske normer. 
12.11. Der gøres for tiden ingen brug af disse mulighe­
der, selv om ajourføringsprogrammet for personlige 
oplysninger omfatter en elementær kontrol, som må anses 
for utilstrækkelig. Bl.a. har en række tests vist, at der ikke 
foretages indgående kontrol med nøjagtigheden eller 
sandsynligheden: 
(a) datazoner kan tilføres fuldstændig afvigende oplys­
ninger, uden at tilfældene registreres, eller behand­
lingen afvises I således kan der f.eks. for én måned 
opgøres 2 000 overarbejdstimer for én ansat). 
(b) det er muligt at indlæse indbyrdes modstridende 
oplysninger (et tilfælde, hvor en generaldirektør får 
sekreiariatstiliæg, registreres således ikke). 
12.12. Den eksterne sikkerhed består i at undgå, at 
udenforstående personer får adgang til programmerne og 
oplysningerne. Et flertrins sikkerhedssystem er nødven­
digt for at opnå dette. For tiden kan man få adgang blot 
ved at anvende et password, og det registreres ikke, hvilke 
personer der faktisk har fået adgang. Som det er nu, har 
en udenforstående, der kender et password, som tilhører en person med adgangsret, alle muligheder for at foretage 
manipulationer. 
Produkterne af edb-systcmet 
12.13. En stor mængde af oplysningerne udarbejdes af 
Datacentret og tilstilles brugerne. Oplysningerne fore­
ligger i følgende former: 
(a) almindelige trykte lister. 
(b) mikrofiches (et stort antal oplysninger på en begræn­
set plads og til lave omkostninger). 
(c) skærmterminal med printer. 
12.14. De trykte lister kan opdeles i tre kategorier: 
(a) Kontrollister vedrørende nye oplysninger eller æn­
dringer af eksisterende oplysninger. Oplysningerne 
på disse lister viser, at en ændring reelt har fundet 
sted. Listernes form bør tages op til revision, idet de 
ikke angiver, hvilke ændringer der har fundet sted, og 
ikke giver nogen oplysning efter kategori af ændrin­
ger. 
(b) Lister med personlige oplysninger. 80 til 85 "„ af 
listerne tilhører denne kategori. Således fremstilles 
der hver måned både alfabetiske lister og tallister. En 
skærmterminal ville let kunne erstatte disse lister. 
(c) Lister indeholdende statistiske oplysninger, der giver 
et samlet overblik og har stor informationsværdi for 
brugerne. Denne mulighed benyttes ikke i så stor 
udstrækning, som teknikken tillader. For øjeblikket 
fremstilles der kun to lister med statistiske oplys­
ninger. Listen med antallet af ansatte efter lønklasse 
og løntrin opfylder behovet for en tilfredsstillende 
præsentation af statistiske oplysninger. En grundig 
kontrol af udgifterne kan derimod ikke finde sted på 
grundlag af den liste, der anvendes ved budget­
konteringerne, idet den kun gengiver totaler for 
månedens og tidligere måneders betalinger. 
12.15. Der fremstilles for tiden to typer mikrofiches for 
Kommissionen og Parlamentet for hver målgruppe: 
beregning aflønninger (lønseddel eventuelt med sammen-
106 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
lægning) og ændringer af økonomiske rettigheder med 
angivelse af den tidligere og den nuværende situation. 
Mikrofiches har større kapacitet end trykte lister, men det 
er kompliceret og meget tidskrævende at bruge dem. 
12.16. Anvendelse af en skærmterminal er den mest 
økonomiske og den mest praktiske måde at få adgang til 
de tre databaser, der er omtalt i pkt. 12.4. Skærmtermina­
len bor træde i stedet for listerne, også hvad angår 
behandling af statistiske oplysninger. 
Konklusion vedrørende edb-systemerne 
12.17. Af undersøgelsens resultater kan der drages den 
konklusion, at »PAlE«-systemet, som er af ældre dato. 
ikke længere er tilpasset de muligheder, som den moderne 
edb-teknik frembyder. Systemet bor derfor enten ændres 
eller udskiftes med henblik på følgende: 
<a) Fuldstændig ændring af produkterne af edb-systemet 
ved begrænsning af produktionen af lister og 
udvikling af midler til anvendelse af statistikker. 
Denne foranstaltning ville dels i betydeligt omfang 
nedsætte omkostningerne, især ved at skifte listerne 
ud med terminaler, dels skabe et mere effektivt middel 
til kontrol af udgifterne. 
(b) Indførelse af et avanceret sikkerhedssystem, som er 
afpasset efter brugernes behov, især for så vidt angår 
sandsynlighedskontrol gennem undersøgelse af de 
forskellige lagrede oplysningers sandsynlighed og af 
den logiske sammenhæng mellem disse. Et sådant 
system ville gøre det muligt at opdage et større antal 
fejl uden yderligere administrativ indgriben. 
(c) Forbedring af kvaliteten, disponibiliteten og relevan­
sen af de registrerede oplysninger med henblik på at 
udvikle brugerfaciliteter. 
Id) Begrænsning af lagerpladsen og beregningstiden til et 
minimum. På denne måde kunne der foretages 
besparelser i forbindelse med ajourføringen af 
programmerne og oplysningerne, både hvad angår 
driftsomkostninger og personaleressourcer. Det ville i 
den forbindelse også være nødvendigt at råde bod på 
den manglende dokumentation. 
(e) Indførelse af brugeruafhængige kontrolfunktioner, 
der kan anvendes af såvel den interne som den 
eksterne kontrol som revisionen, hvilket uden videre 
er muligt med den moderne edb-teknik. Ved udar­bejdelsen af nye programmer på dette område bør der 
i øvrigt tages hensyn til Revisionsrettens særlige 
behov. 
Bemærkninger om forvaltningssystememe 
12.18. Før og efter den egentlige edb-behandling af 
oplysningerne, der er omtalt i pkt. 12.3-12.17, gennemfø­
res der forskellige procedurer, der udgør den såkaldte 
manuelle lønforvaltning. Denne forvaltning, der er 
snævert forbundet r.rød den mere omfattende personale­
forvaltning, der henhører under ansættelsesmyndig­
heden, gennemføres i hver institution efter en mere eller 
mindre identisk fremgangsmåde. Lønforvaltningen er 
blevet undersøgt i henseende til tre forskellige aspekter: 
forberedelse af lønberegningen, budgetforvaltningen og 
finanskontrollen. Der er gennemført tests efter en edb-
metode ved udvælgelse i filerne af alle de tilfælde, der 
svarer til en given konfiguration (f.eks. i forhold til en 
vedtægtsbestemmelse), samt ved sammenligning af 
oplysninger. 
Kommissionen 
Forberedelse af lønberegningen 
12.19. Med henblik på forberedelse af lønberegningen 
indlæser de afdelinger, der henhører under den anvis-
ningsberettigede for personaleudgifter oplysninger ved­
rørende nyansattes forhold, ændringer i andre ansattes 
forhold eller ændringer i bestemmelserne, i gennemsnit 
ca. 12 000 indkodninger hver måned. Disse oplysninger, 
der føjes til eller træder i stedet for allerede registrerede, 
udgør tilsammen de databaser vedrørende hele persona­
let, som anvendes ved beregningen aflønningerne. Der er 
på dette trin i databehandlingen konstateret mangler, 
som skaber risiko for unøjagtigheder i filerne. 
12.20. På trods af en bemærkning i Rettens årsberetning 
for regnskabsåret 1980 (') sikrer afdelingerne for »økono­
miske rettigheder« i Bruxelles sig ikke, at lønningsafde-
lingen anvender deres beslutninger korrekt. Det kan 
således ikke garanteres, at de oplysninger, der indlæses i 
»PAIE«-filerne, er nøjagtige, gyldige og udtømmende. I 
lønningsafdelingen kan banklisterne berigtiges manuelt. 
Selv om berigtigelserne godkendes af den anvisnings-
berettigede, ville det være at foretrække at undgå dem og 
at anvende en edb-berigtigelsesprocedure. 
12.21. Den anvisningsberettigedes tjenestegrene har 
oplyst, at de systematisk kontrollerer de lønsedler, der har 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 107 
været genstand for en ændring i den pågældende måned, 
og detaljeret gennemgår ca. 20 lonsedler, der er udvalgt 
tilfældigt. Der findes dog ingen optegnelser om disse 
kontroller eller resultaterne heraf, og det er derfor ikke 
muligt at bedømme deres kvalitet, selv hvis det antages, at 
udvælgelsen er repræsentativ. Hver måned udskrives der i 
princippet en liste over de lonsedler, hvis belob adskiller 
sig med 5 °„ fra belobet for den foregående måned. Denne 
kontrolforanstaltning, der er let at gennemfore og 
hensigtsmæssig, er dog ikke blevet anvendt i 1986. 
Generelt set ville det være onskeligt. om der blev 
udarbejdet en liste over de kontroller, der skal foretages 
hver måned, og at listen blev vedlagt de samlede 
oversigter, der forelægges den anvisningsberettigede til 
underskrift. 
Suilgel forvaltningen 
12.22. Computeren udskriver hver måned bl.a. de 
ansattes lonsedler og en Siste over budgetkonteringer 
(PRIM). Opdelingen efter budgetposter af de månedlige 
lonningsudgifter. der bogfores under kapitel 11 i afsnit 
Al. foretages på grundlag af denne liste. Samtlige belob, 
der beregnes af computeren, forsynes med deres egen 
identifikationskode. Der er udarbejdet en tabel over 
sammenhængen mellem disse koder og budgetposterne; 
en gennemgang heraf har ikke givet anledning til 
bemærkninger. Belobene. der er angivet i belgiske francs, 
omregnes manuelt til ECU til brug for regnskabsforeren. 
der skal bogføre udgifterne. Det ville være let og mere 
sikkert at gore dette via computer. 
Finansinspektorens kontrol 
12.23. Finansinspekløren skal især efterprøve, at 
udbetalingerne er i overensstemmelse med de ansattes 
økonomiske rettigheder. Således kontrolleres ved enhver 
tjenestetiltrædelse de tildelte økonomiske rettigheder på 
basis af et af personaleafdelingen udarbejdet forslag med 
tilhorende dokumenter. For hver månedlig samlet 
oversigt foretages der en gennemgang dets af bevilling­
ernes tilstedeværelse, dels af lønsedlernes rigtighed; denne 
gennemgang omfatter alle nyansatte og foretages ved 
stikprøver for andre ansatte. Ca. hvert år foretages der 
kontrol efter emner (udlandstillæg, husstandstiliæg osv.) 
på grundlag af bilagene i de personlige aktmapper. 
12.24. Disse forskellige kontroltyper er hensigtsmæssi­
ge i deres nuværende form. Det er således på sin plads at 
kombinere en gennemgang af alle inddata med grundige 
emnevise stikprøveundersøgelser. Kontrolforanstalt­
ningerne er dog ikke tilstrækkelige til at garantere, at 
produkterne af lønningssystemet er nøjagtige; man kan 
ved hjælp af disse kontrolforanstaltninger ikke forvisse 
sig om, at oplysningerne i databaserne er nøjagtige, 
gyldige og fuldstændige eller afdække samtlige de 
forhold, der enten ikke er i overensstemmelse med de gældende bestemmelser, eller hvor der er fare for, at de 
ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne, svaren­
de til samtlige muligheder i henhold til vedtægtsbestem-
melserne. Opfyldelsen af den første målsætning ville 
kræve en fuldstændig summenligning af »PAIE«-filerne 
med »SYSPER«-filerne og især med de ansattes person­
lige aktmapper. Den anden målsætning kunne opfyldes 
ved at etablere et egentligt permanent kontrolprogram 
inden for »PAIE«-systemet, baseret på forskellige 
kategorier af tests, forudsat at samtlige nødvendige 
oplysninger foreligger. 
Testresultater 
12.25. For at bedømme nøjagtigheden og overensstem­
melsen med vedtægtsbestemmelserne af de oplysninger, 
der registreres i »PAIE«-filerne, er der gennemført en 
manuel test og edb-tests vedrørende lønningerne for juli 
1986. 
12.26. Den manuelle test har omfattet 242 ansatte (2 % 
af samtlige ansatte), som er tilfældigt udvalgt fra en 
alfabetisk opstillet fortegnelse over de ansatte ved 
institutionen. Formålet med testen var at sammenholde 
bilagene i de ansattes personlige aktmapper med de 
oplysninger om lønnen m.v., som fremgik af lønsedlerne. 
Testen viste, at der manglede bilag i 33 af de gennemgåede 
aktmapper. 
12.27. Edb-testene blev udført enten inden for »PAIE«-
systemet eller ved at sammenholde oplysningerne i 
»PAIE«-systemet og oplysningerne i »SYSPER« (4). 
»SYSPER«-systemet, som er et personaleforvaltnings­
system, indeholder i princippet oplysninger, som er 
identiske med eller supplerer oplysningerne i »PAIE«-
systemet. En række af disse tests gav et positivt resultat i 
og med, at der ikke blev registreret tilfælde, som kunne 
give anledning til problemer. Således tog en test, der blev 
gennemført i de tre pågældende institutioner, og som 
omfattede en analyse af tilsyneladende unormale tilfælde, 
sigte på at identificere tilfælde, hvor ansatte havde været 
opført i over fem år i »PAIE«-systemet uden andre 
ændringer i deres situation end de automatiske (løntrin, 
efterbetalinger osv.) og i modsætning hertil tilfælde, som 
kun havde været opført i under tre måneder. Denne test 
afslørede ingen udsædvanlige forhold. 
12.28. I forbindelse med andre tests er der opnået 
resultater i form af lister over ansatte, hvis vedtægtsmæs­
sige situation ved første øjekast forekom usædvanlig med 
hensyn til visse udvalgte økonomiske rettigheder. Der 
blev gennemført efterfølgende stikprøvekontrol af de 
pågældende ansattes personlige akter. Stikprøverne 
afdækkede et begrænset antal tilfælde, hvor der bør 
foretages tilpasninger eller ajourføringer. Institutionen er 
blevet gjort opmærksom på disse tilfælde. 
108 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12.87 
Parlamentet 
Forberedelse af hmheregningen 
12.29. Ligesom det er tilfældet i Kommissionen er der 
konstateret mangler i procedurerne i forbindelse med 
datafangsten. Datafangsten i »PA1E«, i gennemsnit over 
4 200 indkodninger pr. måned, udfores af beregnings-
afdelingen på grundlag af en oversigt over tildelte 
rettigheder, som udarbejdes af personaleafdelingen. Hver 
enkelt ansat i beregningsafdelingen er eneansvarlig både 
for indlæsning af oplysninger og for kontrol og korrige­
ring af disse, ingen anden person deltager heri. Persona­
leafdelingen sikrer sig ikke, at dens beslutninger og kun 
disse bliver korrekt udfort af beregningsafdelingen. 
12.30. En konsekvent kontrol fra den anvisnings-
berettigedes side kan ikke påvises: den anvisnings-
berettigede kontrollerer ikke rigtigheden af de oplys­
ninger, der hver måned indlæses i »PAIE«-filerne; 
oplysningerne i »PAiE« og oplysningerne i »RAPE«, der, 
ligesom »SYSPER« i Kommissionen, er et edb-personale-
forvaltningssystem med oplysninger, der er identiske 
med, eller som supplerer oplysningerne i »PAIE«-
systemet, sammenholdes ikke; den anvisningsberettigede 
foretager ikke en gennemgang af bilagene, som krævet i 
artikel 36 i finansforordningen (5). 
12.31. Udbetalingsafdelingen har direkte og uhindret 
adgang til »PAIE«-filen. bl.a. for at foretage fradrag i 
vederlag og overforsier. Dette forhold, der øger risikoen 
for manipulationer, er ikke i overensstemmelse med de 
gældende regler og indebærer fare for misbrug. 
Budgetforvaltningen 
12.32. Ved hjælp af »PAIE«-systemet leveres de samme 
ydelser til Parlamentet som til de andre brugere, dvs. 
udskrift af lønsedler og listen over budgetkonteringer 
(PRIM). Fordelingen af beløb på budgetposter i kapitel 
1S sker på grundlag af denne liste. Tabellen over 
sammenhængen mellem edb-koderne og budgetposterne 
er dog ikke den samme, som den Kommissionen 
anvender, og dette giver anledning til betænkeligheder. 
»Dobbelt børnetilskud« til et beløb af 0,6 mio ECU i 1986 
er konteret på budgetpost 1100 »grundlønninger« i stedet 
for post 1101 »familietillæg«. Fem beløbskategorier 
vedrørende tab på kursdifferencer (BHW, banker, osv.) 
er konteret på post 116 »justeringskoefficient« med et 
beløb på S 3,8 mio ECU i 1986. Dette beløb er derefter 
manuelt genkonteret på post 232! »kursdifferencer«. 12.33. Ved bogføringen af forpligtelser og betalinger på 
grundlag af PRIM-listen anvender Parlamentet et edb-
system, som benævnes »Logabax«. Systemet bygger på en 
forældet teknik, som gør regnskabsføringen lidet pålide­
lig. Da »Logabax« ikke er programmeret på en sådan 
måde, at der kan søges direkte, har der måttet etableres et 
hjælpesystem, kaldet SIRC, for at gøre det muligt for 
brugerne at benytte det pr. terminal. Men dels ajourføres 
oplysningerne i SIRC kun hver anden dag, dels er der i 
forbindelse med indkodningen i »Logabax« en gennem­
snitlig forsinkelse på en måned. For at få nøjagtigt 
kendskab til situationen med hensyn til anvendelsen af 
bevillingerne, har finansinspektøren derfor indført et 
system med løse bilag, der ajourføres manuelt. 
Finansinspektorens interne kontrol 
12.34. Finansinspektøren udøver den eneste egentlige 
kontrol vedrørende lønningerne, idet han gennemgår 
samtlige nyansattes personlige akter samt særlige afgørel­
ser om tildeling af rettigheder. Finansinspektøren 
sammenholder antallet af ansatte i »PAIE« og »RAPE« 
for hver lønklasse og hvert løntrin. Han undersøger 
ligeledes datafangsten ved hjælp af en månedlige stikprø­
ve og ved udvælgelse af nogle få personlige aktmapper 
samt foretager et bestemt antal særlige stikprøvekontrol­
ler. Retten kunne derimod ikke få stillet de nødvendige 
oplysninger til sin rådighed for at kunne vurdere 
omfanget af stikprøverne. Der foretages i øvrigt ikke 
nogen emnevis kontrol, som f.eks. kontrol af bestemte 
tillæg. 
12.35. Der kan således anlægges den samme vurdering 
med hensyn til finansinspektøren i Parlamentet som med 
hensyn til finansinspektøren i Kommissionen, dvs. at der 
føres kontrol i forbindelse med ansættelser, og der 
foretages en sammenholdelse af totalerne i »PAIE« og 
»RAPE«, men at der ikke anvendes edb til at finde frem til 
forhold, der ikke måtte være i overensstemmelse med de 
gældende regler. 
Testresultater 
12.36. Der er gennemført edb-tests både inden for 
»PAIE« og mellem »PAIE« og »RAPE« med henblik på 
at kontrollere rigtigheden af oplysningerne i »PAIE«-
filerne. Ligesom i Kommissionen er testlisterne blevet 
kontrolleret ved stikprøver. Ved kontrollen blev der 
påvist en række omtvistelige tilfælde, som institutionen er 
blevet gjort opmærksom på. Forekomsten af disse 
tilfælde viser nytten af at indføre edb-kontrolforanstalt-
ninger. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 109 
Revisionsretten 
Forberedelse af lønberegningen samt budgetforvaltningen 
12.37. Revisionsretten har en lonningsafdeling, der har 
til opgave at føre »PAIE«-filerne. Afdelingen udforer i 
gennemsnit 200 indkodninger pr. måned. En enkelt 
person i afdelingen udforer indkodningen og kontrolope­
rationerne, hvilket forringer kvaliteten. Afdelingen for 
økonomiske rettigheder og lonningsafdelingen er deri­
mod adskilt. 
12.38. Ved almindelige edb-tests. der er gennemført 
vedrørende Rettens »PAIE«-filer. er der ikke fundet 
usædvanlige forhold i forbindelse med beregningen af de 
økonomiske rettigheder. Da indkodningen til »SYS-
PER«-systemet ikke var afsluttet på tidspunktet for 
undersøgelsens gennemforelse. har det ikke været muligt 
at gennemføre sammenligningstests med »PAIE«. 
12.39. Retten modtager PRIM-listen over budget-
konteringer og anvender den ved sin regnskabsføring 
efter samme metode som Kommissionen; denne metode 
giver ikke anledning til bemærkninger. 
Finansinspektorens kontrol 
12.40. Finansinspektøren gennemgår i hvert enkelt 
tilfælde de nyansattes personlige akter samt hver enkelt 
afgørelse om tildeling af økonomiske rettigheder til de 
ansatte. Han fører ligeledes løbende kontrol med 
»PAIE«-filerne og efterprøver, om de månedlige indkod­
ninger på lønsedlerne er korrekte. Det ville være 
ønskeligt, om der dertil blev føjet en vis emnevis kontrol 
samt en kontrol af »PAIE«-filernes overensstemmelse 
med de personlige akter. Disse sidstnævnte kontrolforan­
staltninger kunne omfatte alle tilfælde, da populationen 
er af begrænset størrelse. 
Særlig bemærkning 
12.41. Der findes ingen bestemmelse i vedtægten om, at 
en periode, i hvilken en tjenestemand tidligere har gjort 
tjeneste i sin institution som midlertidigt ansat, kan 
godskrives som anciennitet i henhold til artikel 44. 
Domstolen har ved flere lejligheder i 1984 truffet 
afgørelse om, at en ansat, der efter en periode som 
midlertidigt ansat opnår sin første udnævnelse som 
tjenestemand, for så vidt angår indplaceringen på løntrin 
falder ind under artikel 32, hvorefter der kan gives en 
anciennitetsforbedring på højst 48 eller 72 måneder, alt 
efter hvilken lønklasse der er tale om. Denne artikel 
overholdes hverken af Parlamentet eller Kommissionen, der i forbindelse med udnævnelse af tidligere midlertidigt 
ansatte til tjenestemænd konsekvent giver disse en 
anciennitet i løntrinnet, der overstiger den højst tilladte i 
henhold til vedtægten. 
Konklusion vedrorende forvaltningssystemerne 
12.42. På trods af åbenbare forskelle, som skyldes 
forvaltningernes organisation eller de nærmere retnings­
linjer for budgetregnskabet, fremgår det af de foretagne 
undersøgelser, at lønforvaltningen i de to store institutio­
ner, Parlamentet og Kommissionen, har visse fælles træk 
og er behæftet med de samme mangler. 
12.43. Der er afdækket en række risikofaktorer såvel i 
de administrative procedurer som i edb-programmerne. 
Selv om de er af relativt begrænset omfang, som 
resultaterne af de udførte edb-tests har vist, er de dog rent 
faktisk til stede, hvilket er tilstrækkelig grund til at kræve 
procedurerne og især kontrollen forbedret. De interne 
kontrolforanstaltninger, der omfatter kontrol af de 
personlige akter ved tiltrædelsen og undersøgelser af 
bestemte emner, er, hvor hensigtsmæssige de end måtte 
være udformet, i sagens natur af begrænset karakter. 
Anvendelse af edb ville i betydelig grad øge deres 
effektivitet, idet dette ville gøre det muligt, hver gang det 
er nødvendigt, at udvælge samtlige de tilfælde, der skal 
kontrolleres, også selv om der er tale om en meget stor 
population. I forbindelse hermed ville det naturligvis være 
nødvendigt at tage edb-filernes struktur op til fornyet 
overvejelse med henblik på at kunne råde over samtlige de 
oplysninger, der er nødvendige til gennemførelse af 
virkelig effektive testserier. 
12.44. Retten kan derfor kun henstille til de pågældende 
institutioner, at de tager skridt i denne retning, idet der 
kun på denne måde kan skabes større garanti for, at de 
lønninger, der udbetales, er i overensstemmelse med 
ansættelsesforholdene og vedtægtsbestemmelserne. I 
betragtning af de fordele der kunne opnås ved at anvende 
fælles edb-programmer, ville det være ønskeligt, om de tre 
institutioner kunne samarbejde om gennemførelsen af en 
sådan opgave. 
DRIFTSUDGIFTER 
Bemærkninger om udgifter til vedligeholdelse 
af bygninger 
12.45. Institutionernes udgifter til vedligeholdelse af 
bygninger, bortset fra udgifterne til rengøring, på de tre 
110 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
tjenestesteder Luxembourg, Bruxelles og Strasbourg 
— har været genstand for en tværgående revision. 
Udgifterne, som står opfort under budgettets artikel 203 
»Rengøring og vedligeholdelse«, androg i 1986 ca. 10,2 
mio ECU. 
12.46. Retten har konstateret, at institutionerne på det 
administrative område (forvaltning af kontrakter, forsik­
rings- og kautionsbestemmelser. lagerforvaltning, frem­
gangsmåde ved valg af leverandør) følger forskellig 
praksis, selv om: 
(a) vedligeholdelsen af bygningerne er underlagt love og 
retsforskrifter, som gælder for samtlige institutioner. 
(b) institutionernes forpligtelser som lejere af de fleste af 
de benyttede bygninger næsten er identiske på samme 
tjenestested. 
12.47. Revisionen omfattede alle EF-institutionerne, 
men i det følgende omtales kun de institutioner, hvor der 
er konstateret problemer. En gennemgang af dokumenta­
tionen vedrørende indkøb eller udført arbejde i 1986 har 
vist, at i modsætning til forholdene i Rådet, hvor de 
forskellige funktioner er adskilt, påhviler det i Parlamen­
tet og i Kommissionen i Bruxelles én enkelt tjenestemand 
at varetage alt lige fra at konstatere behovet for. at et 
bestemt arbejde udføres, til at bekræfte, at tjenesteydelsen 
er præsteret, ved at påtegne den faktura, som skal betales. 
12.48. Stadig hvad angår Parlamentet og Kommissio­
nen i Bruxelles, anvendes der ved valg af leverandør eller 
entreprenør, normalt begrænset udbud, hvor bestemte 
firmaer opfordres til at give tilbud. Det blev i denne 
forbindelse konstateret, at ved aftaler af en værdi på 
under 18 000 ECU — for kontrakter på beløb herover 
skal der indhentes en udtalelse fra Det Rådgivende 
Udvalg vedrørende Indkøb og Aftaler — åbnes de 
modtagne tilbud enkeltvis, inden den endelige frist for 
indgivelse af tilbud er udløbet, hvilket er i strid med 
enhver form for regulær indkaldelse af tilbud. For at 
sikre, at tilbuddene holdes hemmelige, og at princippet 
om en egentlig konkurrence overholdes, er det nødven­
digt, at de pågældende institutioner i forbindelse med 
samtlige aftaler anvender den fremgangsmåde for 
indgivelse og åbning af tilbud, som står anført i 
gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen. 
12.49. Parlamentet, Rådet og Kommissionen i Luxem­
bourg er kontraktligt forpligtede ti! i begyndelsen af en 
given periode a. forudbetale den fastsatte afgift for visse 
vedligeholdelsesarbejder (elevatorer, tekniske og andre 
installationer). Med henblik på at sikre en forsvarlig 
økonomisk forvaltning burde disse institutioner snarest 
muligt genforhandle de pågældende betalingsbetingelser, 
således at afgifterne betales ved periodens udløb og mod fremlæggelse af dokumentation for udført arbejde, 
således som det sker i Kommissionen i Bruxelles. 
12.50. I henhold til visse lejekontrakter skal institutio­
nerne betale fællesudgifterne a conto, og ved årets udgang 
reguleres beløbene på grundlag af en opgørelse over de 
faktiske udgifter. Disse opgørelser giver anledning til 
følgende bemærkninger: 
(a) Reguleringen uf fællesudgifterne for bygningerne 
Hémicycle og Tour i Luxembourg, som benyttes af 
Parlamentet og Rådet, sker normalt med en væsentlig 
forsinkelse. Opgørelsen vedrørende regnskabsåret 
1984 (hvor institutionerne havde betalt for store 
acontobeløb) var endnu ikke afsluttet ved udgangen 
af 1986. Den samme bemærkning gælder for regn­
skabsåret 1985. 
(b) Med hensyn til bygningerne Tour, Wagner og 
Hémicycle i Luxembourg omfatter fællesudgifterne, 
som afholdes af Parlamentet og Rådet, et ret stort 
beløb til personale, som arbejder under udlejerens 
ansvar og er tilknyttet bygningerne (ca. 0,5 mio ECU, 
hvoraf de to institutioner skulle betale ca. 0,3 mio 
ECU for Tour-bygningen vedrøiende regnskabsåret 
1984). I modsætning til hvad der kan udledes af 
Rådets svar, kunne institutionerne ikke foretage 
kontrol på grundlag af de foreliggende dokumenter, 
og de burde i det mindste råde over de oplysninger, 
der er nødvendige for at kunne foretage en vurdering 
af antallet af disse ansatte samt deres tilstedeværelse 
og aflønning. Den samme bemærkning gælder for 
regnskabsåret 1985. 
(c) En stor del af de udgifter, som afholdes af ejerne, og 
som derefter i et bestemt forhold pålægges de to 
institutioner, omfatter moms, dog uden at beløbet 
anføres særskilt. Institutionerne betaler således 
moms, selv om de er berettigede til momsfritagelse. 
F.eks. er det momsbeløb. Parlamentet har betalt for 
udgifter til Tour-bygningen for regnskabsåret 1984, 
anslået til 0,7 mio BFR (ca. 16 000 ECU). Institutio­
nerne bør fremover undgå at betale moms og 
undersøge muligheden for at tilbagesøge de allerede 
betalte beløb. Den samme bemærkning gælder for 
regnskabsåret 1985. 
12.51. Kommissionen har i Bruxelles lejet en del af en 
bygning på Square de Meeus. I henhold til lejekontrakten 
betaler institutionen udlejeren en fast afgift for en række 
arbejds- og tjenesteydelser, som i 1986 i alt androg 48,8 
mio BFR (ca. 1,1 mio ECU). Denne aftale giver anledning 
til følgende bemærkninger: 
(a) en sammenligning af udgifterne — bortset fra lejen — 
pr. bygning har efter de senest foreliggende skøn vist, 
at det bel3b, der betales pr. rn2 for den pågældende 
bygning (2 531 BFR), er langt højere end gennem-
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 111 
snitsudgifterne (1 388 BFR) til de øvrige bygninger. 
Kommissionen benytter i Bruxelles, 
(b) Kommissionen råder over kvalificeret personale 
(f.eks.: en teknisk afdeling, serviceafdelinger, etc), 
som kunne varetage de arbejds- og tjenesteydelser, 
udlejeren præsterer. 
(c) de bekostelige arbejds- og tjenesteydelser, som skal 
præsteres af udlejeren (udgifterne hertil svarer til ca. 
50",, af lejen), burde fa Kommissionen til at 
genforhandle de pågældende kontraktbestemmelser 
med henblik på at reducere forvaltningsudgifterne til 
bygningen. 
Bemærkninger om udgifter til papirvarer og 
kontorartikler 
12.52. Samtlige institutioners udgifter til køb af papir­
varer og kontorartikler androg i 1986 9,4 mio ECU, 
hvoraf i gennemsnit 45 "„ vedrørte køb af papir. 12.53. Ved en vurdering af lagrenes størrelse blev der 
påvist overskud i nogle institutioner. I Kommissionen i 
Bruxelles og Luxembourg lå henholdsvis 56 % og 72 % af 
de bogførte varer i begyndelsen af 1986 på lager i kvanti, 
som oversteg det foregående års samlede forbrug. Samme 
lagerniveau blev samtidig konstateret i Parlamentet for 
59 "„ af de bogførte varer. 
12.54. Disse lagerbeholdninger viser, at de pågældende 
institutioner ikke har taget hensyn til deres faktiske behov 
ved opstillingen af budgetoverslagene. 
12.55. Hvad angår samarbejdet mellem institutionerne 
om køb af papirvarer og kontorartikler, anbefalede 
Revisionsretten allerede i særberetningen angående 
anskaffelse af og kontrol med kontorartikler og -udstyr 
mv.(6), at institutionerne erhverver de fleste af deres 
anskaffelser gennem kontrakter, som forhandles centralt. 
I øjeblikket er administrationen i Domstolen, Revisions­
retten og Det Økonomiske og Sociale Udvalg de eneste, 
som til tider anvender interinstitutionelle leverings­
kontrakter, mens samarbejdet mellem Parlamentet, 
Rådet og Kommissionen er meget begrænset på dette 
område, på trods af at der er nedsat en fællesgruppe 
vedrørende harmonisering af indkøb. 
(>) Sektion IH. »Kommissionen«, del A. 
(2) Pensionister; tjenestemænd og midlertidigt ansatte i Kom­
missionen (Bruxelles og Luxembourg), Parlamentet og 
Revisionsretten; hjælpeansatte i Kommissionen (Bruxelles 
og Luxembourg), Parlamentet og Revisionsretten; kommis­
sionsmedlemmer; tjenestemænd der frivilligt er udtrådt af 
tjenesten. (3) EFTC 344 af 31.12.1981, pkl. 10.6. 
(4) Systéme de gestion du personnel. 
(5) Finansforordning af 21.12.1977; EFT L 356 af 31.12.1977. 
(6) EFT C 326 af 15.12.1980. 
112 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
KAPITEL 13 
Tilskud 
13.0. INDHOLD 
Tilskud til Dubhn-institutiei og Berlin-Centret 
Indledning 
Kommissionens formelle beføjelser over for Dublin-Instituttet og Berlin-
Centret 
Kommissionens forvaltning af tilskuddene 
Koordinering 
Udveksling af erfaringer mellem instituttet og centret 
Finansinspektorens kontrol 
Ansvarsfordeling i forbindelse med spørgsmål om driften 
Europaskolerne 
Andre tilskud 
Indledning 
Diverse tilskud 
Gennemgang af tilskudsanmodningerne 
Koordination af Kommissionens afdelinger 
U ngdomsforum 
Generel! 
Kommissionens tilskud 
Finansieringsbidrag fra Ungdomsforums medlemmer 
Vurdering af Ungdomsforums aktiviteter 
Det Europæiske Universitetsinstitut i Firenze 
Generelt 
Kommissionens rolle i instituttets administration 
Udbetalingen af tilskuddet til instituttet 
Udnyttelse af bevillingerne til »Fællesskabernes Historiske Arkiver« 
Bevillingsoverførsel til »forskningsbiblioteket« 
Vurdering af resultaterne Punkt 
13.1 
13.1 
13.4 
13.7 
13.7 
13.8 
13.10 
13.12 
13.15 
13.20 
13.20 
13.21 
13.21 
13.23 
13.25 
13.25 
13.26 
13.27 
13.28 
13.29 
13.29 
13.30 
13.32 
13.33 
13.35 
13.37 — 13.14 
— 13.3 
— 13.6 
- 13.14 
— 13.9 
— 13.11 
— 13.14 
— 13.19 
— 13.37 
— 13.24 
— 13.22 
— 13.24 
— 13.28 
— 13.37 
— 13.31 
13.34 
13.36 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 113 
TILSKUD TIL DUBLIN-INSTITUTTET OG 
BERLIN-CENTRET 
Indledning 
13.1. Kommissionen betaler årlige tilskud over det 
almindelige budget (del B, artikel 64! og 632) til Det 
Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejds­
vilkårene (Dublin-lnstituttetj og Del Europæiske Center 
for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Berlin-Centret). 
Disse tilskud belob sig i 1986 til i alt 12,5 mio ECU (5.2 
mio ECU til Dublin-Instituttet og 7.3 mio ECU «il Berlin-
Centrei) og udgjorde 99",, af organernes budgetter for 
1986. Betydningen af EF-tilskuddene giver sig udtryk i de 
to organers vedtægter ('). hvori det bestemmes, at 
Kommissionen fremsender deres budgetoverslag til 
budgetmyndigheden. Organernes bestyrelser tilpasser 
derefter deres budgetler efter de tilskud, der er godkendt 
af budgetmyndigheden. 
13.2. Dublin-Instituttet og Berlin-Centret blev oprettet 
i 1975 ved Rådets forordninger (EØF) rir. 1367 75 C) og 
nr. 337 75 (!( som selvstændige organer inden for De 
Europæiske Fællesskaber. Instituttets målsætning er at 
bidrage ti! at forbedre leve- og arbejdsvilkårene, og 
instituttet har specielt til opgave at overveje forbedringer 
på mellemlang og lang sigt og at oplyse Fællesskabets 
institutioner om de målsætninger og retningslinjer, der 
kan påtænkes. Centret har til opgave al bistå Kommissio­
nen for at fremme og udvikle erhvervsuddannelse og at 
hsdrage til gennemforelse af en fælles politik for 
erhvervsuddannelse. 
13.3. Som el led i den årlige revision af instituttet og 
centret har Retten foretaget en undersøgelse af deres 
økonomiske forvaltning. Resultaterne af undersøgelsen 
er sendt til organernes dechargemyndigheder i form af 
årsberetninger fra Retten om de to organer for regnskabs­
året 1986. Instituttets og centrets status, retsgrundlag, 
opbygning og ressourcer er meget ens. Retten har derfor 
fulgt samme metode ved vurderingen af de to organers 
økonomiske forvaltning. Retten har med henblik på at 
fastslå, hvad der vil være den bedste forretningsgang, og 
hvilke forbedringer der eventuelt vil kunne gennemføres 
med hensyn til produktiviteten og effektiviteten, foretaget 
en sammenligning af organernes procedurer, idet den har 
taget hensyn til forskellene i deres virksomhed og 
opgaver Denne revisionsmetode giver sig udtryk i de 
følgende bemærkninger, som især vedrører Kommissio­
nens beføjelser over for de to organer og dens forvaltning 
af de årlige tilskud, den udbetaler til dem. 
<!) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. Kommissionens formelle beføjelser over for 
Dublin-Instituttet ogBerlin-C entret 
13.4. Forvaltningen og ledelsen af organerne forestås af 
to bestyrelser hver på 39 medlemmer, hvoraf 3 
repræsenterer Kommissionen og to forretningsudvalg 
med 4 medlemmer, hvor Kommissionen har én repræsen­
tant. Kommissionen har ingen formelle beføjelser 
vedrørende instituttets og centrets beslutninger og 
forvaltning. UformeU har Kommissionen imidlertid en 
væsentlig indflydelse, fordi: 
(a) bestyrelserne i henhold til bestemmelserne vedtager 
arbejdsprogrammerne i forståelse med Kommissio­
nen, 
(b) Kommissionens finansinspektør skal efterprøve 
indtægterne og udgifterne (jf. pkt. 13.10). 
13.5. I januar 1986 forelagde Kommissionen Rådet et 
forslag (:) om ændring af vedtægten for Dublin-Institut­
tet. Forslaget havde bl.a. til formål at styrke Kommissio­
nens rolle i forbindelse med instituttets ledelse og at sikre, 
at instituttets virksomhed i højere grad er i overensstem­
melse med Fællesskabets prioritering af sine arbejdsom­
råder (jf. pkt. 13.14). Samtidig lod Kommissionen forstå, 
at den ville overveje at fremsætte forslag vedrørende 
Berlin-Centret på baggrund af erfaringerne i forbindelse 
med vedtagelsen og gennemførelsen af forslagene vedrø­
rende Dublin-Instituttet. På grund af modstand fra 
arbejdsmarkedets parter (arbejdstager- og arbejds­
giverorganisationer). Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
og Parlamentet, trak Kommissionen imidlertid senere 
sine forslag tilbage. 
13.6. Retten skal bemærke, at hverken instituttet, 
centret eller Kommissionen har undersøgt alle mulighe­
derne for at finde finansieringskilder for de to organers 
virksomhed. Retten er af den opfattelse, at dette 
spørgsmål bør følges op — under iagttagelse af organer­
nes uafhængighed især da Kommissionen stadig ikke 
har formelle beføjelser, hvilket ikke forekommer at stå i et 
rimeligt forhold til, al det er Kommissionen der sikrer 
hele finansieringen. 
Kommissionens forvaltning af tilskuddene 
Koordinering 
13.7. Retten konstaterer, at selv om hovedansvaret for 
forvaltningen af tilskuddene til de to organer påhviler 
114 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Generaldirektoratet for Beskæftigelse. Sociale Anlig­
gender og Uddannelse (GD V), er forvaltningen ikke 
koordineret med henblik på at sikre en forsvarlig 
økonomisk forvaltning, hvilket især fremgår af pkt. 13 8-
13.14. 
Udveksling af erfaringer mellem instituttet og centret 
13.8. De to organer koordinerer deres arbejdsprogram­
mer på områder, hvor de eventuelt kan overlappe 
hinanden, eller på områder af fælles interesse (f.eks. 
betydningen af ny teknologi). Ud over visse kontakter på 
ledelsesniveau mødes de to direktører en gang om året. 
Det fremgår imidlertid klart af Rettens sammenligning af 
organernes virksomhed, at dette samarbejde ikke omfat­
ter en regelmæssig udveksling af erfaringer om faste 
aktiviteter og procedurer med det formål at nå frem til 
den mest hensigtsmæssige praksis og forbedre den 
samlede produktivitet og effektivitet. Følgende eksempler 
kan nævnes på områder, hvor man med fordel kunne 
dra£.e nytte af en sådan udveksling af erfaringer: 
(a( trykken- og publikationspolitik (Dublin-Instituttet 
har sit eget trykkeri, mens Berlin-Centret benytter 
private trykkerier). 
(b) udvikling af edb-teknik i forbindelse med forvalt­
nings- og kontrolsystemer (i Dublin har man planer 
om at indfore edb, mens man i Berlin allerede har 
udviklet systemer for projektomkostningsberegning 
og kontrol med oversættelser). 
(c) intern projektevaluering og kvalitetskontrol af resul­
taterne (Dublin-Instituttet har fastlagt en klar politik 
og har udviklet et system, mens Berlin-Centret træffer 
afgørelse i hvert enkelt tilfælde). 
id) finansiering af enkeltprojekter sammen med speciali­
serede organer i medlemsstaterne (kun i Berlin), 
(e) sammenligninger af de mest rentable midler til at 
opnå de samme mål (prisen pr. trykt side er lavere i 
Dublin end for Berlin, mens prisen pr. eksternt 
oversat side tilsyneladende er højere), 
(0 føring af registre (i modsætning til situationen i Berlin 
har man i Dublin indført systematiske og overskue­
lige registre over projekterne og over personalemø­der, der afholdes for at gennemgå, hvordan arbejds­
programmet skrider frem). 
13.9. Det er Rettens opfattelse, at Kommissionen 
indtager en særstilling, hvor den kan sammenligne 
organernes virksomhed, og at den derfor må havde 
hovedansvaret for at sikre, at de to organer drager fordel 
af deres respektive erfaringer. 
Finansinspektørens kontrol 
13.10. Kommissionens finanskontrol efterprøver (og 
godkender) instituttets og centrets udbetalinger og 
indtægter på grundlag af de regnskabsbilag, der sendes til 
Bruxelles. Repræsentanter for finansinspektøren deltager 
også i de fleste af organernes bestyrelsesmøder, som 
afholdes tre gange om året. På møderne har de lejlighed til 
indgående at gennemgå udvalgte transaktioner og 
forskellige spørgsmål i forbindelse hermed. 
13.11. Retten må konstatere, at selv om det er den 
samme afdeling i finanskontrollen, som er ansvarlig for 
kontrollen af Berlin og Dublin, anvendes der forskellige 
metoder ved den stedlige kontrol hos de to organer med 
hensyn til rapportering om resultaterne. For Dublin-
Instituttets vedkommende udarbejdes der en kontrolrap­
port efter hvert besøg, ikke alene om lovligheden og den 
formelle rigtighed, men også i en vis udstrækning om den 
økonomiske forvaltning. Selv om der regelmæssigt 
aflægges besøg, udfærdigede finansinspektøren ingen 
kontrolrapport i 1985/86 vedrørende Berlin-Centret (selv 
om der var et tilfælde, hvor finansinspektøren nægtede at 
give påtegning, fordi forskudsbeløbene var overskredet; 
denne afgørelse blev senere tilsidesat). Retten mener, at 
finansinspektøren bør sikre sig, at hans afdeling anvender 
samme fremgangsmåde for de to organer og især benytter 
sig af de store muligheder for at foretage sammenlig­
ninger. 
Ansvarsfordeling i forbindelse med spørgsmål om driften 
13.12. Selv om ansvaret for de administrative og 
budgetmæssige forhold vedrørende Dublin og Berlin 
påhviler de samme tjenestemænd i Kommissionens 
Generaldirektorat for Beskæftigelse, Sociale Anliggender 
og Uddannelse (GD V), behandles spørgsmål om 
organernes virksomhed (f.eks. arbejdsprogrammet) af 
vedkommende særlige afdeling. For Berlins og Dublins 
vedkommende betyder dette, at alle spørgsmål om driften 
varetages af det direktorat under GD V, som er ansvarlig 
for erhvervsuddannelse, herunder koordineringen af den 
indflydelse, centret kan have på områder, der forvaltes af 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 115 
andre generaldirektorater (f.eks. ny teknologi). Alle 
Kommissionens repræsentanter i centrets bestyrelse er fra 
GD V 
13.13. Samtlige kontak»c: mellem Dublin-Instituttet og 
Kommissionen om dnftsspørgsniål henhorer derimod 
ikke under det direktorat under GD V, som specielt er 
ansvarlig for leve- og arbejdsvilkårene. Miljo- og 
teknologisporgsmål varetages af henholdsvis Generaldi­
rektoratet for Miljo. Forbrugerbeskyttelse og Nuklear 
Sikkerhed (GD XI) og Generaldirektoratet for Viden­
skab, Forskning og Udvikling (GD XII). Kommissionens 
repræsentanter i Dublin-Instituttets bestyrelse er fra GD 
V, XI og XII. (I 1985/86deltog repræsentanter fra GD XI 
og XII dog ikke regelmæssigt i bestyrelsesmøderne, selv 
om miljo og nye teknologier var centrale emner). 
13.14. Retten finder anledning ti! at rejse det spørgsmål, 
om denne manglende koordinering fra Kommissionens 
side af dens kontakter med instituttet om driftsanlig-
gender (i modsætning til den administrative koordine­
ring) har vaeret medvirkende til. at instituttet på mindre 
effektiv måde har været i stand til at varetage den opgave, 
det er tildelt i henhold ti! vedtægten (>). nemlig at oplyse 
fællesskabet om de målsætninger og retningslinjer, der 
kan påtænkes Retten skal især nævne folgende forhold: 
(a) Selv om nogle af instituttets enkeltprojekter har nær 
tilknytning til visse områder af EF*s politik (f.eks. 
miljø og bioteknologi), har man hverken klart 
defineret eller anerkendt instituttets rolle inden for 
EF's forskningspolitik. Således indgår instituttets 
aktiviteter (f.eks. betydningen af nye teknologier) 
ikke i Kommissionens forslag til et rammeprogram 
for Fællesskabets forskning('). som bl.a. omfatter 
bestræbelser for at forbedre livskvaliteten. 
(b) Kommissionen foretager ingen formel høring af 
instituttet, før den afgiver meddelelser og udarbejder 
retningslinjer, som har relation til instituttets virk­
somhed. Dette er ret overraskende, fordi Kommissio­
nen ikke har et rådgivende organ vedrørende leve- og 
arbejdsvilkårene, som det er tilfældet for erhvervsud­
dannelserne. Instituttet blev f.eks. ikke hørt formelt 
af Kommissionen, mens den forberedte et forslag til et 
handlingsprogram for I987-F992 på miljøområ­
det (4). Der er på den anden side ikke tegn på. at 
instituttet, i sin egenskab af et selvstændigt organ, har 
taget initiativ til regelmæssigt at yde særlig bistand i 
forbindelse med udvikling af EF's politik på forskel­
lig områder. (c) Selv om der generelt er sket en betydelig forbedring af 
kvaliteten og hyppigheden af instituttets kontakter 
med Kommissionens tjenestegrene, har instituttet 
endnu ikke udbygget sin kontakt til GD VII og XIII 
(transport, samt telekommunikation, informations­
industri og innovation), hvis undersøgelser vedrører 
emner, der har relation til instituttets virksomhed. 
EUROPASKOLERNE 
13.15. Europaskolernes væsentligste finansieringskilde 
er det EF-tilskud. der er opført på Kommissionens 
budget, og som beløb sig til henholdsvis 43,3 mio ECU og 
49,7 mio ECU i 1985 og 1986, dvs. ca. 69 "-„ af skolernes 
samlede budget. Skolernes budget vedtages af Det 
Øverste Råd i henhold til bestemmelserne i artikel 13 i 
vedtægten for Europaskolerne, men medtages også til 
orientering i Fællesskabernes almindelige budget. 
13.16. Der er imidlertid ikke overensstemmelse mellem 
de to budgetter for så vidt angår Kommissionens tilskud. 
I 1985 var der på Europaskolernes budget opført et 
tilskud, der var 4,6 mio ECU højere end det beløb, der var 
opfort på EF-budgettet. I 1986 var differencen oprindelig 
på 13,6 mio ECU. og senere på 4 mio ECU efter at en 
bevillingsoverførsel på 9,6 mio ECU fra kapitel 100 var 
blevet godkendt i november. Europaskolernes forvalt­
ning foregår således på grundlag af for store bevillingsbe-
løb, selv om skolerne i praksis skal indrette sig efter de 
faktiske indtægter. Dette forhold bør berigtiges, og 
skolernes Øverste Råd bør opfatte forpligtelsen til at 
oplyse Kommissionen om skolernes budget som en 
forpligtelse til at sørge for, at budgettet stemmer overens 
med den afgørelse herom, der er truffet af Fællesskaber­
nes budgetmyndighed. 
13.17. Kommissionens rolle i Det Øverste Råd er i 
øvrigt utilstrækkelig på det budgetmæssige område, når 
tilskuddets størrelse tages i betragtning. Kommissionen 
bør i det mindste fungere som en egentlig koordinations­
instans og råde over fyldestgørende og periodiske 
regnskabsmæssige oplysninger for at kunne fordele og 
tage stilling til størrelsen af deludbetalingerne til skolerne 
på et sagligt grundlag. 
13.18. Som Retten allerede har fremført i sin foregående 
årsberetning, er det i realiteten selve opbygningen af 
Europaskolerne — som bygger på en gammel vedtægt, 
der blev vedtaget for én skole — som bør tages op til 
fornyet overvejelse. Hovedformålet med denne revision 
skulle være at sikre en reel adskillelse af beføjelserne 
mellem på den ene side budgetmyndigheden, den 
retsfastsættende og dechargegivende myndighed og på 
den anden side den udøvende myndighed, og desuden at 
116 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
tilstræbe en udvikling henimod en større integration af 
Europaskolerne i De Europæiske Fællesskaber Den 
økonomiske og budgetmæssige forvaltning ville saledes 
blive klarere, uden at skolernes pædagogiske uafhængig­
hed dermed ville blive berørt. 
13 19. Ud over dette grundlæggende spørgsmål, er det 
stadig de samme problemer, som har gjort sig gældende i 
1985 og I9K6, selv om alle berørte parter, herunder især 
Parlamentet, nu har en klar forståelse for problemerne 
Det drejer sig især om følgende 
(a) Åbningen af skolerne for alle kategorier af elever bor 
følges op af klare adgangsbetingelser og kriterier for 
betaling af skolepenge. 
Ib) Der bor indgås aftaler med de værtslande, som endnu 
ikke har undertegnet en aftale med skolerne. Frem­
gangsmåderne i forbindelse med betaling af mervær­
diafgift bør harmoniseres mellem de pågældende 
medlemsstater, så vidt muligt i form af en generel 
afgiftsfritagelse. 
(c) Reglerne om aflønningen af lærerne, som mere eller 
mindre svarer til dem. der gælder for tjenestemænd i 
Fællesskaberne, bor ændres således, at forskellige 
særlige bestemmelser eller uberettigede fordele, som 
ikke har noget sidestykke for F.F-tjenestemændene. 
ophæves. 
(d> Finansieringsaftalerne med de offentligretlige eller 
private organer, som deltager i europaskolesysteniet. 
bør genforhandles, specielt med hensyn til de 
finansielle bidrag, der stilles krav om. 
(e) De forsigtige forsøg, der har været gjort på at 
forbedre den økonomiske forvaltning, bor fortsættes 
og uden ophold gennemføres i praksis. 
ANDRE TILSKUD 
Indledning 
13.20. Bemærkningerne i del følgende vedrører de 
tilskud, der forvaltes af Kommissionens Generalsekreta­
riat. Disse (ikke-opdelie) bevillinger androg 4.5 mio ECU 
for regnskabsåret S986; hertil kommer ca. 0,2 mio ECU i 
bevillinger, der er fremført fra 1985. Bevillingerne 
anvendes til forskellige tilskud 12.35 mio ECU fordelt på 
162 modtagere) og særlige tilskud, dvs. tilskud tit Det 
Europæiske Ungdomsforum 10.63 nuo ECU) og Univer­
sitetsinstituttet i Firenze (1.71 mio ECU). Diverse tilskud 
Gennemgang af tilskudsanmodningerne 
13.21. Undersøgelsen af. hvordan sagerne gennemgås, 
viser, at der ikke foretages en særskilt registrering af. 
hvordan anmodningerne bedømmes. De formularer, som 
benyttes under sagsbehandlingen, er håndskrevne ar­
bejdsdokumenter, der ikke kan anses for at indgå i 
sagsakterne. Det ville være formålstjenligt, at der i de 
enkelte sagsakter findes oplysninger om begrundelserne 
for at yde tilskud og om beregningsgrundlaget for 
tilskuddets størrelse. 
13.22. I et internt dokument fra 1980 har Kommissio­
nen fastlagt kriterierne for udvælgelsen af de modtagne 
tilskudsanmodninger. I praksis viser det sig imidlertid, at 
det. fordi kriterierne ofte er alt for generelt formuleret, er 
vanskeligt efterfølgende at kontrollere, hvorledes de er 
anvendt. For at tage hensyn til de ændringer, der er 
indtrådt siden 1980, og for at sikre en mere gennemskuelig 
forretningsgang, er Retten af den opfattelse, at Kommis­
sionen bor tage kriterierne og deres anvendelse i praksis 
op til fornyet overvejelse. 
Koordination af Kommissionens afdelinger 
Koordinationsmøder 
13.23. En undersøgelse af forretningsgangen i afde­
lingen for tilskud har vist, at der holdes koordinations­
møder med andre afdelinger i Kommissionen i forbindel­
se med gennemgangen af tilskudsanmodningerne, bl.a. 
under forberedelsen af den skriftlige procedure. Disse 
møder er helt uformelle, og afgørelserne registreres ikke 
klart i sagsakterne. Retten har noteret sig, at Kommissio­
nen har til hensigt at formalisere delte koordineringsar­
bejde yderligere. 
Centralt register over finansiel stolte 
13.24. Ifølge en kommissionsafgørelse af 19. september 
1980 skal Afdelingen for Tilskud i samarbejde med 
Generaldirektoratet for Budgetter (GD XIX) oprette et 
centralt register over tilskud. Samtlige afdelinger i 
Kommissionen skal levere oplysninger til registret, som 
skal være tilgængeligt for dem alle. Denne afgørelse er kun 
delvis blevet fulgt op. Retten er af den opfattelse, at 
IS. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 117 
værdien af registret i sin nuværende form er for begrænset. 
Retten skal på ny fremhæve, at der er behov for at samle 
oplysningerne om de forskellige former for finansiel stotte 
i et egentligt centralt register, således at de enkelte 
afdelinger i Kommissionen kan drage nytte af de øvrige 
afdelingers erfaringer. 
Ungchmsforum 
13.25. Lngdomsforum blev oprettet i 1978 som en 
international sammenslutning under belgisk lovgivning, 
Den 31. december 1986 var 37 ungdomsorganisationer 
tilknyttet sammenslutningen, som ifølge sine vedtægter 
har til formål at virke som et politisk forum for 
ungdomsorganisationerne i forhold til IX* Europæiske 
Fællesskaber. 
Kommissionens tilskud 
13.26. Mens Kommissionens tilskud i andre tilfælde 
sjældent overstiger KM) (KM) ECU. modtog Ungdomsfo-
rum for 1986 et nlskud på 630 000 ECU. S 1979 blev der 
indgået en aftale i form af en brevveksling med 
Kommissionens formand, om at Kommissionen fuldt ud 
finansierer Ungdomsforums driftsudgifter. Kommissio­
nen er i henhold til Ungdomsforums vedtægter ikke 
repræsenteret i de beslutningstagende organer, selv ikke 
på budgetområdet. Udkastet til finansforordning for 
Ungdomsforum. som stammer fra 1977. er først blevet 
vedtaget i juli 1987. For at undgå en ukontrolleret 
udvikling, er det Rettens opfattelse, at der bør indgås en 
formel aftale, der lægger de finansielle forbindelser 
mellem Ungdomsforum og Kommissionen i faste ram­
mer. 
Fiitanstmn&tbidrag fra 8. ngdomsforums 
13.27. I årenes lob er Ungdomsforum blevet en fast 
institution, hvilket er medvirkende til at gøre Kommissio­
nens tilskud til en slags obligatorisk udgift. Da medlem­
merne af Ungdomsforum ikke selv bidrager til finansie­
ringen, er der opstået den paradoksale situation, at en 
sammenslutning, som selv benævner sig en »lobby«, 
finansieres af den institution, hos hvilken den driver 
lobbyvirksomhed. Da medlemmerne ved, at Ungdomsfo­
rums finansiering er sikret — uden nogen form for 
effektiv kontrol er det, for at de skal have en direkte 
interesse i, at sammenslutningen forvaltes under skyldige 
økonomiske hensyn, påkrævet, at de, selv i begrænset 
omfang, bidrager ti! dens finansiering. Medlemstallet er tilstrækkelig højt til, at det enkelte medlems omkost­
ninger vil være rimelige. Retten henstiller derfor til 
Kommissionen, at den straks sætter sig i forbindelse med 
Ungdomsforum forat bringe den situation til ophør, at de 
ansvarlige for forvaltningen overhovedet ikke bærer de 
økonomiske følger af dere» handlinger. 
Vurdering af Ungdomsforums aktiviteter 
13.28, Ungdomsforum tilsender Kommissionen, Parla­
mentet og Rådet udtalelser om EF's politik på områder, 
der berører de unge. Retten er forbavset over at 
konstatere, at Kommissionen kan erklære, at den ikke vil 
foretage en vurdering af de emner, der behandles af 
Ungdomsforum, og at Kommissionen kan betragte 
lejlighedsvise vurderinger, der ikke engang indgår i de 
rapporter, der vedlægges sagen, som tilstrækkelige. 
Retten er af den opfattelse, at Kommissionen i betragt­
ning af det meget store tilskudsbeløb, bør foretage en 
regelmæssig og begrundet vurdering af Ungdomsforums 
aktiviteter, for den yder sit tilskud. 
Det Europæiske Universitetsinstitut i Firenze 
13.29. Universitetsinstituttet blev oprettet i 1972 i 
henhold til en konvention, der blev undertegnet af EF's 
medlemsstater. Portugal har endnu ikke tiltrådt konven­
tionen. Instituttet modtager ca. 200 forskere, der ønsker 
at gennemføre studier eller forskning med henblik på at 
opnå doktorgraden. Instituttet er opdelt i fire fagområ­
der: 
(a) historie og kulturhistorie 
(b) økonomi 
(c) retsvidenskab 
(d) statskundskab og sociologi. 
Inden for fagområderne findes der en undervisningsstab 
på omkring tredive professorer og lærere, og i instituttets 
administrative og tekniske afdelinger er der 70 ansatte, 
som aflønnes efter lønskalaen i vedtægten for tjeneste­
mænd i De Europæiske Fællesskaber. Kommissionen 
bidrager med 15,4 % af instituttets budget (1,53 mio ECU 
i 1986). Desuden finansierer Kommissionen Fællesska­
bernes historiske arkiver: i 1986 drejede det sig om et 
beløb på 0,18 mio ECU. 
118 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Kommissionens rolle i instituttets administration Udnyttelse af bevillingerne til »Fællesskabernes 
Historiske Arkiver« 
13.30. Selv om Kommissionen bidrager med et stadig 
større tilskud, har den ikke stemmeret i instituttets 
bestyrelse. Kommissionen har aldrig sogt at få ændret 
artikel 6. stk 3. i konventionen om oprettelsen at" 
instituttet, hvorefter den kun har observatorstatus. Dette 
forhold står i direkte modsætning ti! den aktive indsats. 
Kommissionen yder i forbindelse med sin stotte til 
instituttet, og til Kommissionens klare onske om. at 
instituttet i det væsentlige skal bevare sin position som en 
fællesskabsinstitution. 13.33. I begyndelsen gik arbejdet med al få anbragt og 
etableret EF-institutionernes historiske arkiver i institut­
tet meget langsomt, og selv om de første bevillinger blev 
givet på budgettet for regnskabsåret 1982, blev arkiverne 
forst indviet i efteråret 1985. Ved udgangen af 1986 havde 
Kommissionen i alt udbetalt 615 000 ECU, hvoraf 
instituttet kun havde udnyttet en del, således at der 
henstod en reserve af disponible midler på ca. 370 000 
ECU. 
13.31. Kommissionen har fremhævet, at den i kraft af 
sin deltageise i Det Akademiske Råds arbejde kan ove 
stor indflydelse på valget af instituttets arbejdsområder. 
Ifølge Retten er der imidlertid to aspekter ved instituttets 
arbejde: 
la) undervisnings- og forskningsprogrammer. 
tb) den okonomiske forvaltning. 13.34. Kommissionen skønner, at denne reserve gradvis 
vil blive opbrugt, efterhånden som administration af 
arkiverne kommer til at fungere normalt. Da tilskuddet i 
realiteten betales for en tjenesteydelse, havde det 
imidlertid været i overensstemmelse med forsvarlig 
okonomisk forvaltning at undgå at foretage udbetalinger, 
for ydelsen reelt var præsteret. Indgåelsen af forpligtelsen 
for 180 000 ECU der svarer til det tilskud, der er opført 
på konto 3242 i Kommissionens budget for 1986 — burde 
under disse forhold have været udskudt, fordi instituttet 
ikke var i stand til at anvende midlerne i den nærmeste 
fremtid. Selv om de resterende bevillinger fra regnskabsår 
før 1987 vil blive fuldt udnyttet til de på nuværende 
tidspunkt anslåede udgifter for 1987, skal det understre­
ges, at midlerne har været blokeret, uden at det var 
nødvendigt. 
Med hensyn til den okonomiske forvaltning har Kommis­
sionen ikke de beføjelser, den burde have. selv om dette 
område er af særlig stor betydning, især for så vidt angår 
personalets størrelse. Kommissionen bør kunne gøre sin 
indflydelse gældende i bestyrelsen på alle de områder, der 
belaster EF-budgettet. Retten ønsker derfor, at Kommis­
sionen indrammes en stilling i bestyrelsen, der er i 
overensstemmelse med de finansielle forpligtelser, der 
påhviler den. 
Udbetalingen af tilskuddet ti! instituttet 
13.32. Når de regnskabsmæssige forpligtelser er regi­
streret, overfører Kommissionen straks hele tilskudsbelø­
bet til instituttets bankkonto. Med henblik på at sikre en 
forsvarlig økonomisk forvaltning, ville del være at 
foretrække, at Kommissionen udbetalte de beløb, 
instituttet har krav på. i rater i takt med de faktiske behov 
for derved at bevare en vis kontrol med budget­
gennemførelsen. Bevillingsoverførsel til »forskningsbiblioteket« 
13.35. I 1986 har universitetsinstituttet ligesom i 1985 
fået Kommissionens godkendelse til at tilføre yderligere 
bevillinger til konto 3100 »forskningsbiblioteket« på 
instituttets budget ved overførsel fra formålsbestemte 
bevillinger, som dækkes af Kommissionens tilskud. 
Formålet med denne bevillingstilførsel pr i virkeligheden 
at udligne de utilstrækkelige bevillinger på konto 231 
»biblioteket« i den del af instituttets budget, der 
finansieres af medlemsstaterne. Derved overføres en del 
af de omkostninger, som medlemsstaterne skulle afholde, 
til Kommissionen, fordi der ikke er nogen forskel på 
forskningsbiblioteket (Kommissionen) og biblioteket 
(medlemsstaterne). 
13.36. Retten konstaterer med tilfredshed, at der under 
artikel 231 på instituttets budget for 1987 er afsat større 
bevillinger, således at en ny overførsel fra den del af 
budgettet, der finansieres ved hjælp af Kommissionens 
tilskud, bør kunne undgås. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 119 
Vurdering af resultaterne 
13.37. Kommissionen indtager den holdning over for 
instituttet, at den ikke ønsker at tage stilling til spørgsmål 
om udvælgelsen aflærere og studerende. Denne holdning 
er prisværdig, idet instituttet derved er sikret den 
uafhængighed, der er nødvendig for enhver form for 
forskning på universitetsplan. Trods Kommissionens vedvarende interesse for instituttet, fremgår det imidler­
tid ikke af en gennemgang af Kommissionens forvalt­
ningsakter, at Kommissionen har foretaget en grundig 
vurdering af resultaterne af forskningen ved instituttet. 
Derfor er det særdeles vanskeligt at fastslå, om de 
budgetbevillinger, der er tildelt til instituttet, er blevet 
anvendt forsvarligt. 
C) 
<2> Dublin-Instituttet: EFTL139 af 30.5.1975; Berlin-Centret: 
EFT L 39 af 13.2.1975. 
Dok. KOM(86) 14 endelig udg. 0) EFT C 275 af 31.10.1986. 
(4) Dok. KOM(86) 485 endelig udg. 
120 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
KAPITEL 14 
Långivning, låntagning og rentegodtgørelse 
!4.0. INDHOLD 
Indledning 
Oversigt over de regnskabsmæssige oplysninger 
Bemærkninger om status og resultatopgørelse for NIC- og Euratom-lån 
Bemærkninger om lovligheden og den økonomiske forvaltning 
Den Europæiske Investeringsbanks forvaltningsprovision 
Aftale om revision af NIC-lån 
Lån og rentegodtgørelser til jordskælvsramte områder i Grækenland Punkt 
14.1 -
14.7 -
14.9 
14.10 -
14.10 -
14.25 -
14.31 -- 14.6 
14.8 
- 14.35 
- 14.24 
- 14.30 
- 14.35 
INDLEDNING den har optaget på Fællesskabets vegne. I budgettet er der 
derfor opført følgende artikler, der udgør den budget­
mæssige sikkerhedsstillelse for Fællesskabernes lånopta­
gelse, som omtalt ovenfor: 
14.1. Dette kapitel omhandler långivningen og rente­
godtgørelserne under Det Nye Fællesskabsinstrument 
(NIC), långivningen inden for Det Europæiske Atome­
nergifællesskab (Euratom-Sån) samt de lån, der ydes med 
henblik på at støtte betalingsbalancerne (betalings­
balancelån). Også de lån. Fællesskaberne optager til 
finansiering af disse tre låneinstrumenter, behandles i 
kapitlet. (a) artikel 790 »Det Europæiske Økonomiske Fælles­
skabs sikkerhedsstillelse for Euratom-låntagning«, 
(b) artikel 830 »Det Europæiske Økonomiske Fælles­
skabs sikkerhedsstillelse for fællesskabslån med 
henblik på betalingsbalancestøtte«, 
14.2. Budgetmyndigheden opfører som et led i den 
årlige budgetbehandling beløb til rentegodtgørelser på 
det almindelige budget og træffer afgørelse om den 
budgetmæssige sikkerhedsstillelse for låneoptagelserne i 
form af pro memoria poster. (c) artikel 840 »Det Europæiske Økonomiske Fælles­
skabs sikkerhedsstillelse for lån med henblik på 
fremme af investeringerne i Fællesskabet«. 
14.3. EF's långivning og lånoptagelse indgår i Fælles­
skabernes statusopgørelse. Rentegodtgørelser vedrøren­
de NIC-lån og EIB's lån af egne midler til genopbygning 
af jordskælvsramte områder i Grækenland og Italien er 
opført i kapitel 69 i Fællesskabernes almindelige budget 
og rentegodtgørelser i forbindelse med samarbejdet med 
Middelhavslandene er opført i kapitel 96. 
14.4. Kommissionen har en direkte retlig forpligtelse ril 
at påtage sig ydelserne på og tilbagebetalingen af de lån, Desuden er der i budgettets artikel 969 opført en 
sikkerhedsstillelse for EIB-lån til tredjelande. 
14.5. I henhold til EØF-Traktatens artikel 206b god­
kender Parlamentet efter henstilling fra Rådet, der træffer 
afgørelse med kvalificeret flertal, Kommissionens/ørvtf/r-
ning af budgettet. Med henblik herpå gennemgår 
Parlamentet næst efter Rådet de i artikel 205a nævnte 
regnskaber og regnskabsoversigter, samt Revisionsrettens 
årsberetning med tilhørende svar fra de kontrollerede 
institutioner til Revisionsrettens bemærkninger. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 121 
14.6. Rådet har endnu ikke taget endelig stilling til, om 
långivningen og lånoptagelsen samt de dertil horende 
rentegodtgørelser er omfattet af dechargeproceduren, 
selv om disse transaktioner gennemfores i henhold til en 
sikkerhedsstillelse i budgettet og er opfort på status eller 
finansieres af fællesskabsmidler. Retten er ligesom 
Parlamentet af den opfattelse, at denne del af EF's 
virksomhed falder ind under den årlige dechargeprocedu­
re i henhold til EØF-traktatens artikel 206b. Også 
Kommissionen indtager dette standpunkt. (Bankens egne midler) til genopbygning af de jordskælvs­
ramte områder i Campanien og Basilikata i Italien og i 
Attika, Bøotien, Korinth, Euboia og Phocis i Græken­
land. Italien modtog 26,3 mio ECU og Grækenland 2,7 
mio ECU. Fra 1982 er der i alt blevet udbetalt 
rentegodtgørelser på 99,3 mio ECU. Hvis de af Rådet 
fastsatte lånerammer for de pågældende lån udnyttes 
fuldt ud, kan rentegodtgørelserne anslås til at udgøre ca. 
245 mio ECU. 
OVERSIGT OVER DE 
REGNSKABSMÆSSIGE OPLYSNINGER BEMÆRKNINGER OM STATUS OG 
RESULTATOPGØRELSE FOR NIC- OG 
EURATOM-LÅN 
14.7. I tabellerne 14.1 og 14.2 gives en oversigt over 
udviklingen i långivningen og lånoptagelsen i regnskabs­
året 1986 og over udnyttelsen af de af Rådet fastsatte 
lånerammer pr. 31. december 1986. 
14.8. I 1986 blev der udbetalt 29.0 mio ECU i 
rentegodtgørelser i forbindelse med NIC- og EIB-lån 14.9. Retten har revideret status pr. 31. december 1986 
for NIC- og Euratom-lånene samt resultatopgørelserne 
for de to låneinstrumenter for regnskabsåret 1986. 
Regnskabsforvaltningen gav ikke anledning til særlige 
bemærkninger. 
Tabel 14.1 — Udviklingen i långivningen og lånoptagelsen i regnskabsåret 1986 
I mio ECU) 
Låncinstrument 
Långivning: 
NIC-lån 
Euratom-lån 
— Betalingsbalanceiån 
Långivning i alt 
Lånoptagelse: 
— NIC-lån 
— Euratom-lån 
— Betalingsbalancelån 
Lånoptagelse i alt Lobende lån pr. 
31.12.1985 
Til 
ECU-kursen 
pr. 
31.12.1985 
(1) Til 
ECU-kursen 
pr. 
31.12.1986 
(2) 
4 757.9 4 622,8 
2 000.7 2 031,3 
3 235,8 2 709,8 
9 994,4 9 363,9 
4 959.5 4 820,5 
2 012,6 2 045,5 
3 235,8 2 709,8 
10 207,9 9 575,8 Transaktioner i 1986C) 
Nye udlån. 
hhv. nye 
lånoptagelser 
(3) Virkningerne 
af swap-arran-
gementer 
(4) Tilbagebeta­
ling, hhv. 
afdragsbeta­
ling 
(5) 
543,5 172,8 
443,2 -4.4 71,9 
861,8 — 1 681,6 
1 848,5 -4,4 1 926,3 
541,3 — 159,6 
732,1(2) _ 365i3 
861,8 — 1 681,6 
2 135,2 — 2 206,5 Løbende lån 
pr. 
31.12.1986 
C) 
(6) 
= (2) + (3) + (4) 
-(51 
4 993.5 
2 398.2 
1 890,0 
9 281,7 
5 202,2 
2 412,3 
1 890,0 
9 504,5 
(!) Til ECU-kursen pr. 31.12.1986. 
(2) Herunder 243,9 mio ECU i form af kreditter på aftalt tid eller opsigelse. 
122 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Tabel 14.2 — Oversigt over låneinstrumenierne og lånerammerne pr. 31. december 1986 
(mio ECU) 
Låneinstrument 
NIC-lån' 
Euratom-lån* 
Betalmgs-
balaneelån »orm,. 
NIC 1 
Rådels afgørelse 78 S70 FOF at 16.10.1478 om bemyn­
digelse af Kommissionen ti! at optage lån under Det 
Nye Fællesskabsinstrument til fremme af investeringer­
ne i Fællesskabet 
NIC II 
Rådets afgorelse 82 16«) EØF af 15.3.1982 om bemyn­
digelse af Kommissionen ti! at optage lån under Det 
Nye Fællesskabsinstrument ti! fremme af investeringer­
ne i Fællesskabet 
NIC III: 
Rådets afgorelse 83 200 EOF af 19.4.1983 om bemyn­
digelse af Kommissionen til at optage lån under Det 
Nye Fællesskabsinstrument til fremme af investeringer­
ne i Fællesskabet 
Rådets afgorelse 81 19 EOF af 20.1.1981 om Fællesskabets 
ekstraordinære hjælp til genopbygning af de katastroferam­
te områder i Italien ved jordskælvet i november 1980 
Rådets afgorelse SlTlOI 3 EOF afl 4.12.198 i om Fællesska­
bets ekstraordinære hjælp ti! genopbygning af de katastro­
feramte områder i Grækenland efter jordskælvet i februar, 
marts 1981 
Rådets afgørelser 77 270 Euratom af 29 3 1977, 82/170; 
Euralom af 15.3.1982 og 85 537 Euratom af 5.12.1985 om 
bemyndigelse for Kommissionen til at optage Euratom-lån 
med henblik på et bidraa til finansieringen af atomkraft vær­
ker 
Rådets forordninger "(EØF) nr. 39775 af 17.2.1975. (EØF) 
nr 6H2 81 af 16 3 1981 og (EOF) nr 1131 85 af 30.4.1985 
vedrorende fællesskabslån bestemt til slotte af medlemssta­
ternes betalingsbalancer ramme 
(1) 
1 000 
1 000 
3 OOO(') 
2 900(>) 
1 00C) 
80.0C1) 
3 000 
3 000(7) 
mio USD 
8 000 
mio ECU Långivning inden for 
lånerammen 
Udbetalt 
C) 
(2) Ikke 
udbetalt 
(3) 
1 000,0 — 
996.7 
2 527.0 
576.9(5) 
79,8(5) 189,9(2) 
16.9C-) 
2 354.0 
2 547.8(7) — 
mio USD 
4 872.2 
mio ECU — Disponibel 
(4) = 
(D-(2)-(3) 
3,3 
183,1 
91,3(6) 
0,2 
646,0 
-C) 
3 127,8 
mio ECU 
• Kilde: Kommissionens GD XVIII. 
(') Lån i henhold til NIC I. II. 111 og Euratom omregnet til modværdien af tilsvarende optagne lån under hensyn til emissionsomkostningerne. Til ECU-
ømregningskursen på emissionsdagen for hvert enkelt lån. 
(:) Kontrakterede. men ikke udbetalte udlån ti! kursen pr. 31.12.1986. 
<3> Pr 3! 12.1986 var to trancher bevilget (i alt 2900 mio ECU). 
(4) Lånerammen gælder foranstaltningen som helhed og omfatter således både NIC- og EIB-lån. 
(s) Til gældende dagskurs to arbejdsdage for hver udbetaling (NIC-långivning). 
(s! Saldobeløbet fremkommer efter medregning af udbetalte lån og kontrakterede, men endnu ikke udbetalte lån af EIB'segne midler, dvs. 314,9 mio ECU. 
(T> Hovedstol og renter 
('*) Intet disponibelt restbeløb (foranstaltningen er udløbet). 
BEMÆRKNINGER OM LOVLIGHEDEN OG 
DEN ØKONOMISKE FORVALTNING 
EIB 's forvaltningsprovision som mandatar for Kommissionen og på dennes risiko, 
med forbehold af at Banken opfylder sine forpligtelser. 
Lånoptagelsen til finansiering af alle de nævnte lån 
foretages af Kommissionen. Rentegodtgørelser i forbin­
delse med NIC- og EIB-jordskælvslån bevilges af 
Kommissionen og finansieres over Fællesskabernes 
almindelige budget. 
14.10. Euratom-lånene bevilges af Kommissionen og 
forvaltes af EIB på Kommissionens vegne. For NIC-
lånenes vedkommende afgør Kommissionen, om projek­
terne bør støttes, men lånene bevilges og forvaltes af EIB 14.11. Som vederlag for forvaltningen af NIC- og 
Euratom-lånene på Kommissionens vegne modtager EIB 
en provision. Provisionssatsen er senest blevet ændret den 
1. april 1984. EIB har i 1986 modtaget 5,5 mio ECU i 
provision for NIC-lån og 2,5 mio ECU for Euratom-lån. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 123 
14.12. I årsberetningen for regnskabsåret 1984 (') 
fremsatte Retten følgende henstillinger: 
(a) at EIB anmodes om »at stille en årsoversigt over de 
omkostninger og indtægter, der er forbundet med 
NIC- og Euratom-lånene, til rådighed.« 
(b) »at det overvejes at indfore en gradueret provisions-
ordning, hvorefter der i hojere grad tages hensyn til, 
hvilket administrativt arbejde det er nødvendigt at 
udføre for de forskellige lånetyper.« 
Især på baggrund af Europa-Parlamentets udtalelse om 
dette emneO genfremsatte Retten sine henstillinger i 
årsberetningen for regnskabsåret 1985. I sit svar anførte 
Kommissionen, at den havde »indledt en dialog med EIB 
med henblik på at finde en tilfredsstillende løsning, der 
kunne imødekomme Europa-Parlamentets anmodning 
og Revisionsrettens bemærkninger.« 
14.13. I forbindelse med denne dialog mellem Kommis­
sionen og EIB har Retten modtaget to dokumenter fra 
Kommissionen: 
(a) »Kommissionens foreløbige rapport om foranstalt­
ninger til opfølgning af beslutningen i tilknytning til 
afgøreisen om decharge for gennemførelsen af 
budgettet for regnskabsåret 1984« (3), 
(b) et notat fra EIB med titlen EIB's budgetsystem og 
fastsættelsen af omkostningerne ved Bankens virk­
somhed. 
14.14. Kommissionen anfører følgende i sin rapport: 
(a) »EIB konterer i hele sin interne forvaltning admini­
strationsomkostningerne på en sådan måde, at den 
kan beregne omkostningerne til undersøgelser og 
administration af sine forskellige aktiviteter, navnlig 
NIC- og Euratom-iån.« 
(b) »De administrative byrder i forbindelse med de 
forskellige låntyper giver ikke for øjeblikket grundlag 
for at fastsætte forskellige satser for provisionen, der 
anvendes til dækning af de administrative omkost­
ninger ved Bankens forvaltning.« 
(c) »I praksis har fastsættelsen af generelle forvaltnings-
provisioner hidtil gjort det muligt at yde NIC-lån på 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. grundlag af beholdningen af likvide midler til samme 
rentesats som den, der gælder for EIB's lån af samme 
type, der ydes på grundlag af dens egne midler,« — i 
modsat fald ville der være tale om forskelsbehandling. 
(d) »Beregningsmetoden og resultaterne af beregningen 
efterkontrolleres af Bankens egne kontrolorganer, 
som aflægger beretning til bestyrelsen, hvori Kom­
missionen er repræsenteret,« og der har kunnet 
konstateres et aktualiseret, kumuleret underskud på 
NIC- og Euratom-lånene, idet omkostningerne har 
oversteget indtægterne. 
14.15. Efter Rettens opfattelse bør den forvaltnings-
provision. Kommissionen skal betale Banken for forvalt­
ningen af NIC- og Euratom-lånene, af rent objektive 
grunde ikke fastsættes på grundlag af de af Banken 
beregnede gennemsnitlige administrative omkostninger 
ved udlån af dens egne midler. Nogle af Bankens egne lån 
gennemføres nemlig i fjerntliggende dele af verden, 
hvorimod NIC- og Euratom-lånene i reglen kun ydes i 
EF-landene. Retten har i den dokumentation, den har 
fået tilsendt, ikke fundet bevis for, at der i beregnings­
metoden for Bankens forvaltningsprovision var taget 
hensyn til dette forhold, selv om størrelsen af de 
administrative omkostninger derved — efter Rettens 
opfattelse bør være anderledes. I kostprisen for de lån, 
der ydes direkte af EIB, indgår med rette de omkost­
ninger, der er forbundet med kapitalfremskaffelsen og 
overvågningen af finansieringskilderne, dvs. især for de 
lån, EIB optager for at kunne yde lån. Lånoptagelsen i 
forbindelse med NIC- og Euratom-lånene foretages og 
forvaltes derimod direkte af Kommissionen, og også 
denne forskel taler for, at de administrationsomkost­
ninger, som Kommissionen skal betale, skal beregnes 
efter en anden sats. Når der anvendes samme sats for 
administrationsomkostningerne, svarer det i dette tilfæl­
de til, at man lader Kommissionen afholde en del af 
forvaltningsomkostningerne ved Bankens egne lånopta­
gelser. Det forhold, at Kommissionen i rimeligt omfang 
skal finansiere de omkostninger, der direkte afholdes af 
EIB som et led i Bankens mandat, er ikke nødvendigvis til 
hinder for, at der kan gennemføres en i øvrigt ønskelig 
harmonisering af de rentesatser, der anvendes ved 
henholdsvis NIC- og Euratom-lånene og EIB-lånene. 
14.16. Det andet dokument — fra EIB — indeholder 
blot en almindelig beskrivelse af det traditionelle 
omkostningsregnskab, som EIB fører for at bestemme 
kostprisen for sine udlån. EIB anfører, at Banken 
anvender samme metode ved beregningen af omkostning­
erne ved forvaltningen af NIC- og Euratom-lånene. 
Sammenhængen mellem henholdsvis den regnskabs-
metode, som anvendes til bestemmelse af kostprisen, og 
provisionssatsen for NIC- og Euratom-lånene fremgår 
imidlertid ikke klart. 
14.17. Da Retten ikke har modtaget nøjagtige tal, har 
den ligesom i de foregående regnskabsår ikke været i 
stand til at efterprøve, om den forvaltningsprovision, 
124 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Kommissionen har betalt ti! Banken. s\ årede til de 
faktiske omkostninger. Retten har heller ikke kunnet 
efterprøve Kommissionens udtalelse om. at Bankens 
omkostninger i forbindelse med NIC- og Euratom-
transaktionerne er større end indtægterne. For at kunne 
foretage en sådan efterprøvelse, vil det være nødvendigt: 
(a) på grundlag af F.IBs omkostningsrcgnskuh at få 
tilsendt en opgørelse over de administrative omkost­
ninger, der direkte ei forbundet med forvaltningen af 
NIC- oi! Euratom-lånene. 
(b) at få mulighed for at kontrollere, om det er berettiget 
at udgiftsføre disse omkostninger. 
(c) al fi'i mulighed for over lånenes lobetid at 
sammenholde de samlede omkostninger og de 
indgåede provisionsbelob. 
FIB har tilsyneladende tilstrækkeligt udviklede regn­
skabssystemer til at give sådanne oplysninger. Kommis­
sionen burde i sin egenskab af mandant. <^g da den er 
repræsenteret i Bankens bestyrelse, have anmodet om 
disse oplysninger for at kunne tage stilling til. om de 
administrationsomkostninger, der skal betales af Kom­
missionen, er berettigede, og den bor lade Retten få 
adgang ti! oplysningerne. 
14.1N. Selv om der ikke foreligger el nøjagtigt talmate­
riale, har Retten konstateret visse forhold vedrørende 
arten af og udviklingen i ElB's administrationsomkost­
ninger i forbindelse med dens fuldmagt. Disse konstate­
ringer giver Retten anledning til at mene. at den 
forvaltningsprovision. EIB opkræver, kunne tages op til 
fornyet overvejelse. 
14.19. I en lang række tilfælde ydes NIC- og Euratom-
lån sammen med lån af EIB*s egne midler. Når dette er 
tilfældet, må EIB allerede have foretaget de tekniske 
forundersøgelser af projekterne og de finansielle analyser 
af de låntagende virksomheder, før den har ydet lån af 
sine egre midler, og den kan derfor benytte disse 
oplysninger i forbindelse med NIC- og Euratom-lånene. 
Forud for hver enkelt termin for NIC- og Euratom-lån 
tilsender Kommissionen Bankenen specificeret opgørelse 
over det beløb, der skal opkræves hos lånlageren, med 
angivelse af det beløb, som Banken skal indeholde som 
forvaknmgsprcvision, og af den af Kommissionens 
bankkonti, som nettobeløbet skal overføres til. Selve 
forvaltningen af NIC- og Euratom-lånene synes således 
ikke at medføre en større ekstra arbejdsbyrde for EIB. 
Der er snarere tale om, at EIB opnår bedre dækning for 
sine administrationsomkostninger, når der ud over EIB's 
egne lån også ydes andre former for lån. Det var faktisk 
dette forhold, EIB Sagde til grund, da Banken i 1977 efter 
aftale med Kommissionen fastsatte forvaltningsprovisio-
nen. Provisiorssatsen udgjorde halvdelen af de daværen­
de gennemsnitlige administrationsudgifter. Ifølge EIB 
skulle den margin til dækning af Bankens forvaltnings-
omkostninger, som Banken indregner i lånenes kostpris. være reduceret væsentligt siden 1977. Følger man samme 
ræsonnement som i 1977, burde EIB's forvaltnings-
provision være nedsat i samme omfang. Den ændrede sats 
ville da ligge betydeligt nærmere den, der anvendes af de 
andre finansielle mellemled, som Kommissionen benytter 
i forbindelse med EKSF. Eksempelvis vil anvendelsen af 
en ændret provisionssats, som beskrevet ovenfor, for 
Euratom-lånene pr. 31. december 1986 frem for den 
nuværende provisionssats, betyde en nedsættelse af de 
belob EIB opkræver, på over 5,6 mio ECU for tiden fra 
1986 og indtil lånenes forfaldstidspunkt. 
14.20. Før 1982 blev samtlige NIC-lån ydet som 
individuelle lån, men fra 1982 er en del af NIC-midlerne 
blevet anvendt til globallån. Formålet med globallånene 
er at stille midler til rådighed for finansielle institutioner i 
medlemsstaterne, som for egen risiko videreudlåner 
midlerne til mindre og mellemstore virksomheder til 
gennemførelse af projekter, der er godkendt af EIB. En 
ikke ubetydelig del af det administrative arbejde i 
forbindelse med forvaltningen af globallånene udfores af 
de finansielle institutioner i medlemsstaterne. Institutio­
nerne opkræver i ovrigt en yderligere provision ud over 
EIB's egen forvaltningsprovision som indregnes i 
låneomkostningerne. I tabel 14.3 gives der en oversigt 
over fordelingen af NIC-lånene på individuelle lån og 
globallån for årene 1979-1986. Siden den sidste genfor­
handling af EIB's forvaltningsprovision i begyndelsen af 
regnskabsåret 1984 burde den stadig større del af 
midlerne, der ydes som globallån, efter Rettens opfattelse 
have medført en ny nedsættelse af provisionssatsen. 
14.21. Fra 1977 til udgangen af 1986 er der ydet 82 
Euratom-lån på i alt ca. 2 577 mio ECU. Euratom-lånene 
er således forholdsvis store. Lånenes gennemsnitlige 
løbetid er 12 år. På grund af det særlige område, Euratom-
lånene gælder for, ydes lånene udelukkende til ti bestemte 
virksomheder på nationalt eller internationalt plan. For 
Euratom-låneaftalerne anvendes en standardkontrakt, 
som er opstillet og affattet af Kommissionens juridiske 
tjeneste i samarbejde med EIB. 
14.22. Disse særlige forhold bør efter Rettens opfattelse 
bidrage til en væsentlig begrænsning af administrations­
omkostningerne i forbindelse med ydelsen og forvalt­
ningen af Euratom-lånene. Ikke desto mindre vil EIB 
efter Rettens beregninger modtage en ikke-aktualiseret 
provision på 25,7 mio ECU for forvaltningen af de 
Euratom-lån, der er ydet indtil den 31. december 1986 
(dvs. 25,7 mio ECU). Kun ud fra en sammenligning på 
grundlag af aktualiserede tal mellem provisionen og 
Bankens faktiske udgifter i forbindelse med Euratom-lån, 
kan man tage stilling til størrelsen af Bankens provision. 
Desværre råder Retten af de i pkt. 14.17 omtalte grunde 
ikke over de nødvendige oplysninger til at foretage en 
sådan sammenligning. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 125 
Tabel 14.3 — MC-lånenes fordeling på individuelle Ian og globallån 
i min £C'( 
underleg-
<>, 
1979 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
! all Lin 
Halv­
tiende 
,:, 
234.4 
168.9 
475,4 
723.4 
1 114.5 
1 137.3 
866,3 
410.0 
5 130.2 .ah 
Antal 
lån 
|3| 
9 
11 
19 
22 
49 
69 
45 
2(1 
244 I'alv-
dende 
(4) 
234.4 
168.9 
475.4 
493.4 
617,4 
363,8 
243.3 
142,1 
2 738.7 Individuelle lån 
i procent 
al'(21 
l5» = ".,t4i (?) 
100 
100 
100 
68.2 
55.4 
32.0 
28.1 
34.7 
53,4 Antal 
lån 
(6' 
9 
11 
19 
16 
28 
20 
12 
6 
121 1 procent 
al'(3) 
:7) = "„(h)(3) 
100 
100 
100 
72.7 
57.1 
29.0 
26.7 
30 
49,6 Påly­
dende 
(X) 
230.0 
497,1 
773,5 
623.0 
267.9 
2 391,5 Glob 
1 procent 
al'(2) 
(9) = "„(«l(2l 
31.8 
44,6 
68,0 
71.9 
65,3 
46,6 Antal 
lån 
(10) 
6 
21 
49 
33 
14 
123 1 procent 
al'(3) 
(ll) = "„(ll))(3) 
27.3 
42.9 
71,0 
73.3 
70 
50,4 
14.23. EIB's provision fungerer som en udlånsrente. 
Provisionen betales over hele lånels lobetid af lånets 
hovedstol. Det betyder, at jo senere låntageren tilbagebe­
taler lånet, jo højere bliver EIB's provision. Tabel 14.4 
viser den del af Euratom-Iånene, hvor tilbagebetalingen 
finder sted i de sidste år af lånets lobetid. 51 ",, af lånene vil 
således blive tilbagebetalt på én gang i løbet af det sidste 
år. Hvis man hertil føjer de lån, som skal tilbagebetales i 
de sidste tre eller fire år, når man op på 71 °0. Dette er en 
de! af forklaringen på det betragtelige beløb. Kommis­
sionen betaler i forvaltningsprovision til EIB, og bør give 
anledning til, at beregningsmetoden for EIB's vederlag 
tages op til fornyet overvejelse. 
14.24. NIC-lånene er mere komplicerede, og Retten har 
derfor ikke kunnet foretage de samme beregninger som 
for Euratom-Iånene. De fleste af de resultater. Retten er 
nået frem til vedrørende Euratom-Iånene. vil imidlertid 
med de nødvendige tilpasninger også gælde for NIC-
lånene. Retten er derfor af den opfattelse, at Kommissio­
nen og EIB bør indlede forhandlinger om regler med 
henblik på at sikre, at EIB's forvaltningsprovision 
udelukkende anvendes til dækning af de udgifter. Banken 
reelt pådrager sig i forbindelse med forvaltningen af NIC-
og Euratom-Iånene. Retten skal — som i de foregående 
regnskabsår — henstille ti! Kommissionen, at den 
indhenter de nøjagtige taloplysninger, som er en forud­
sætning for, at den kan tage stilling til, om de administra­
tionsomkostninger, EIB afkræver Kommissionen, er 
berettigede. Dette er så meget mere påkrævet som 
Kommissionen i sin egenskab af mandant allerede burde 
have truffet de nødvendige foranstaltninger til at sikre sig 
adgang til disse oplysninger. Aftale om revision af NIC-lån 
14.25. Som omtalt i Rettens årsberetning for regnskabs­
året 1984 (4) gav de forhandlinger med Kommissionen og 
EIB, der blev påbegyndt i efteråret 1984, et arbejds­
grundlag for Rettens revision af NIC-lånene for regn­
skabsåret 1984 med hensyn til, hvilke dokumenter og 
oplysninger. Kommissionen skulle stille til rådighed. 
14.26. Under Rettens revision af NlC-lånetransaktio-
nerne for regnskabsåret 1985 viste det sig. at de 
oplysninger og dokumenter, som Kommissionen havde 
anmodet om og stillet til rådighed, ikke var tilstrækkelige 
til, at Retten kunne tage stilling til, i hvilken udstrækning, 
den målsætning, der fremgår af Rådets afgørelser, var 
realiseret. 
14.27. Ifølge artikel 10 i Rådets afgørelse vedrørende 
NIC IV (5) foretages finanskontrollen og revisionen af 
Kommissionens regnskaber i overensstemmelse med 
finansforordningen vedrørende De Europæiske Fælles­
skabers almindelige budget. Udlånstransaktionerne og 
forvaltningen af de likvide midler er undergivet de 
kontrol- og dechargeprocedurer, der ifølge Bankens 
vedtægter gælder for alle dens transaktioner, og udeluk­
kende disse procedurer. 
14.28. Efter Rettens opfattelse påhviler gennemførelsen 
af de transaktioner, der er omfattet af Rådets afgørelse, 
og som gennemføres »på Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskabs vegne« udelukkende Kommissionen, som 
126 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Tabel 14.4 — Kuratom-Ian som skal tilbagebetales i de sidste år af lånenes løbetid 
/mio ECU) 
Valuta 
ti) 
DM 
BFR 
FF 
LFR 
HFL 
FS 
ECU 
USD 
YEN 
1 alt Lån i alt 
(2) 
460,8 
466,6 
284.4 
261.3 
280.3 
145.0 
288.0 
216.7 
174.4 
2 577,5 Tilbagebeta­
ling i det 
sidste ar af 
lånenes lobeud 
t'» 
365.6 
300.7 
229.1 
43.9 
64.0 
100.8 
97.7 
116.8 
1 318,6 1 procent 
al (2) 
(4) = "„0)<2) 
79.3 
64.4 
80.6 
16,8 
22,8 
69,6 
33,9 
53,9 
51.1 Tilbagebeta­
ling i de 
sidste år af 
lånenes lobetid 
(5) 
i 59,6 
83.2 
148.8 
115,9 
507,5 1 procent 
af (2) 
(f») = "„(5)/(2) 
61,1 
29.7 
51,7 
66,5 
19,7 lult i 
procent 
af (2) 
(7) = "„(3)+ (5) (2) 
79,3 
64,4 
80,6 
77,9 
52,5 
69,6 
85,6 
53,9 
66,5 
70,8 
alene har det politiske og retlige ansvar, også selv om den 
kan bemyndige Den Europæiske Investeringsbank til at 
forvalte de pågældende transaktioner i henhold til en 
samarbejdsaftale mellem Kommissionen og EIB (fuld­
magt). Det skal også påpeges, at der for samtlige 
transaktioner gælder en sikkerhedsstillelse over Fælles­
skabernes almindelige budget, og at der parallelt med de 
således finansierede lån i visse tilfælde ydes tilskud i form 
af rentegodtgørelser over fællesskabsbudgettet. Disse 
transaktioner falder derfor på grund af de nævnte forhold 
ind under den i EøF-traktatens artikel 206a og 206b 
hjemlede og i finansforordningen regulerede eksterne 
revision. Kommissionen har på intet tidspunkt — heller 
ikke i sine svar på bemærkningerne i Revisionsrettens 
årsberetning for regnskabsåret 1985 bestridt dette 
synspunkt. Lån og rentegodtgørelse til jordskælvsramte 
områder i Grækenland 
14.31. 1 Rettens årsberetning for regnskabsåret 1985 (6) 
omtaltes det, at revisionen vedrørende Rådets afgørelse 
81 1013/EØF af 14. december 1981 (7) om Fællesskabets 
ekstraordinære hjælp til genopbygning af de jordskælvs­
ramte områder i Grækenland i form af et lån på ca. 80 mio 
ECU, med en dertil hørende rentegodtgørelse på ca. 20 
mio ECU, udelukkende blev foretaget på grundlag af 
bilagsmateriale, idet et revisionsbesøg efter aftale med de 
græske myndigheder, der er ansvarlige for forvaltningen 
af hjælpen, først fandt sted i juni 1986. Bemærkningerne i 
det følgende om forvaltningen af denne EF-bistand 
støttes på Rettens konstateringer under revisionsbesøget. 
14.29. Efter vedtagelsen af afgørelsen af 9. marts 
1987C) om NIC IV har Kommissionen efter en 
henvendelse fru Retten den 24. marts 1987 den 30. april 
1987 på ny erklæret, at den på ingen måde har ændret sit 
principielle standpunkt vedrorende Revisionsrettens 
beføjelser med hensyn til de midler, EIB forvalter i 
henhold til en bemyndigelse fra Kommissionen, og at 
Kommissionen ikke har til hensigt at anlægge en 
fortolkning af afgørelsens artikel 10, som kunne ind­
skrænke Rettens beføjelser i medfør af traktaterne. 
14.30. Retten skal fortsat opfordre Kommissionen til at 
få EIB til at acceptere dette standpunkt, og i denne 
forbindelse bør den revisionsmetode, der til alle institutio­
nernes tilfredshed anvendes i forbindelse med EKSF, 
efter Rettens opfattelse tjene som forbillede. Bogforing af lånene 
14.32. I henhold til aftalen mellem Kommissioner*, EIB 
og de græske myndigheder skulle lånet stilles til rådighed 
for den græske centralbank og derefter, når visse 
betingelser var opfyldt, udbetales til de ministerier, 
præfektu^r m.v., som skulle administrere genopbyg­
ningsarbejdet. Retten kunne på grundlag af de bilag, som 
økonomiministeriet stillede til rådighed, følge lånenes 
kontering i forskellige valutaer i den græske centralbank. 
15. 12. 8? De Europæiske Fællesskabers Tidende 127 
beløbenes omregning til draehmer og fordelingen til de 
forskellige udbetalende myndigheder. Derefter indgik 
midlerne imidlertid i den græske stats investerings­
program, og det viste sig derfor at være umuligt at sondre 
mellem Fællesskabets bidrag og midlerne fra statsbud­
gettet til de jordskælvsramte områder. 
14.33. Retten skal henstille, at man ved fremtidige 
aktioner af denne art forer særskilte regnskaber som bevis 
for en forsvarlig forvaltning af fællesskabsmidlerne. spørgsmålet, om disse senere tilkomne projekter 
kunne tages i betragtning under programmet. De 
nyopførte bygninger er sammenlignet med de 
beskadigede af en meget høj, moderne standard. 
Ved en billigere udførelse af projekterne kunne den af 
EF medfinansierede hjælp være kommet en bredere 
del af den jordskælvsramte befolkning til gode. I 
betragtning af de tidligere beboeres beskedne økono­
miske forhold er del vanskeligt at forstå, hvordan de 
vil kunne påtage sig de udgifter, der er forbundet med 
boliger af denne standard. 
Revision af særlige projekter 
14.34. Retten har revideret to særlige områder af det 
ændrede program, nemlig investeringer i private boliger 
og skoler. Heraf udvalgtes de boliger, der var opført i 
Nskaia (ca. 6.6 mio ECU) og et gymnasium i Athen (ea. 
0,6 mio ECU) til en mere indgående undersøgelse. 
Revisionen gav følgende resultat: 
(a) Selv om opforeisen af boligerne i Nikuia var afsluttet i 
december 1985. blev byggetilladelsen forst givet i maj 
19S6. På tidspunktet for revisionsbesøget, dvs mere 
end fem år efter jordskælvet, havde den endelige 
overtagelse endnu ikke fundet sted. og ikke en eneste 
af boligerne var beboet. 
(b) Bygningerne i Nikaia var ikke omfattet af det 
oprindelige program, som Kommissionen havde 
truffet afgørelse om at støtte. Først i april 1985 
modtog EIB forslag fra de græske myndigheder om at 
lade opforeisen af disse bygninger og en række andre 
projekter indgå i programmet. Retten skal henvise til 
bemærkningen i årsberetningen for regnskabsåret 
1985 (s) om. at Kommissionen ikke fik forelaet (c) Det er endnu ikke afklaret, om den nye gymnasiebyg-
ning i Athen kan tages i betragtning under program­
met for genopførelse af bygninger, der blev ødelagt 
under jordskælvet. Den nye skole er nemlig blevet 
opført et andet sted end den gamle, som fortsat blev 
brugt som skole indtil 1984, hvor den nye skolebyg­
ning stod klar. 
Bevis for skader som følge af jordskælvet 
14.35. De græske myndigheder var ikke i stand til at 
godtgøre, hvilke skader, der var forårsaget af jordskælvet. 
Der var heller ikke udfærdiget en udtømmende beskrivel­
se af skaderne og af skadernes omfang med henblik på de 
to særlige projekter, der blev revideret. Retten kunne 
derfor ikke fastslå, om de arbejder, der var udført som et 
led i programmet, udelukkende kunne føres tilbage til 
følgerne af jordskælvet. Det skal derfor henstilles, at der 
fremover i tilfælde, hvor der ydes nødhjælp, indføjes en 
bestemmelse i finansieringsaftalen om, at godkendte 
arbejder kun må udføres mod forelæggelse af bevis for 
skaderne. 
«!> EFT C 326 af 16.12.1985. pkl. 34.23. 
(:) Europa-Parlamentets beslutning afl 8.4.5986. EFT L 150 af 
4.6 1986. 
(}) Dok. KOM(86>423 endelig udg. 
(4j EFT C 326 af 56.12.1985. pkf. 14.8. 
I5) Rådets afgørelse 87 182 EØF af 9.3.1987. EFT L 71 af 
14.3.1987." (6) EFT C 321 af 15.12.1986. pkt. 12.18. 
C7) Rådets afgørelse 81 1013. EØF af 14.12.1981. EFT L 367 af 
23.12.198*1. 
(8) EFT C 321 af 15.12.1986. pkt. 12.37. 

15. 12. 8? De Europæiske Fællesskabers Tidende 129 
ANDEN DEL 
De Europæiske Udviklingsfonde 
INDHOLD 
Indledning 
Bemærkninger vedrørende den økonomiske forvaltning 
Den 3 og 4 EUF 
Den 5. EUF 
Den 6. EUF 
Regnskabsaflæggelsen for EUF 
Forsk udsforv all nmg 
Omkosininger ved bygge- og anlægskontrakter 
Bistand til uddannelsesforanstaltninger 
Den finansielle gennemførelse af foranstaltningerne pa uddannelsesområdet 
Flerårige uddannelsesprogrammer 
Særlige foranstaltninger uden for de flerårige uddannelsesprogrammer 
Afsluttende bemærkninger 
Bistand til handelsfremmende foranstaltninger 
Retsgrundlaget for de handelsfremmende foranstaltninger 
Finansieringskilderne og den finansielle gennemførelse af programmerne 
Programmerne for handelsfremmende foranstaltninger 
Deltagelse i handelsmesser 
Handelsdelegationer 
Afsluttende bemærkninger Punkt 
1 
6 
6 
7 
8 
10 
11 
21 
23 
25 
27 
51 
56 
57 
58 
60 5 
22 
9 
20 
22 
56 
26 
50 
55 
100 
59 
63 
6+ 71 
72 
94 
100 93 
99 
INDLEDNING 2. I de følgende punkter fremsættes først bemærkninger 
vedrørende den økonomiske forvaltning af 3.. 4.. 5. og 6. 
EUF. Derefter foretages der en kritisk gennemgang af 
kriterierne for ydelsen og forvaltningen af støtten til 
uddannelse og handelsfremmende for mstaltninger. 
1. De Europæiske Udviklingsfonde i EUF) er hovedin­
strumentet i den samarbejdspolitik, som Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskab (EØF) fører med 66 udviklings­
lande i Afrika. Vestindien og Stillehavet (AVS-staterne). 
Bevillingerne ttl de enkelte udviklingsfonde er ikke opført 
på De Europæiske Fællesskabers almindelige budget. 
men finansieres af bidrag fra medlemsstaterne i henhold 
til en særlig fordelingsnøgle. Forvaltningen af hver 
udviklingsfond er i øvrigt underlagt bestemmelserne i en 
særlig finansforordning. 3. Revisionsretten har i 1986 på tre tjenesterejser besøgt 
12 AVS-lande. Guyana. Trinidad og Tobago. Grenada, 
Dominica. St Lucia. Barbados. Jamaica. Tchad, Came­
roun. Ækvatorialguinea. Niger og Burkina Faso. Under 
disse besøg undersøgtes 93 projekter og mange mikropro-
jekter. som finansieres inden for rammerne af de 
nationale indikativprogrammer og det regionale samar-
130 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
bejde, samt forskellige foranstaltninger i form af 
nødhjælp og inden for Stabex og Sysmin. 
4. Under revisionen, der t hvert af de pågældende lande 
omfattede en betydelig del af den slotte, der er ydet i 
henhold til 4. og 5 EUF u gennemsnit 65 "„ af tildelingen i 
henhold til indikativprogrammerne), blev det konstate­
ret, at der fortsat forekommer mangler med hensyn ti! 
planlægning, forundersøgelse og evaluering af de projek­
ter, der blev knyttet bemærkninger til i Rettens foregåen­
de årsberetning Kommissionen har ikke bestridt rigtig­
heden af de fleste af bemærkningerne, men har understre­
get, at en række af dem ville blive taget til følge i 
forbindelse med den tredje Lomé-konvention. Da denne 
konvention forst for nylig er iværksat, har Retten ikke 
fundet det hensigtsmæssigt at tage stilling til disse 
bemærkninger i den forelieaende beretning. 
5. I label # gives der en oversigt over åen samlede 
udnyttelse af 3.. 4.. 5. og 6. EUF pr. 31. december 1986 og 
de samlede betalinger og diverse indtægter, der er 
regnskabsfor! i 1986. Med hensyn »I bistandsbelohcnc pr. 
modtagerland henvises til anden de! af bilag III. periode udlob den 31. marts 1976, ved at blive afsluttet. 
Samtidig begyndte Kommissionen at anvende ikke-
udnyttede midler fra 4. EUF, der var oprettet i henhold til 
den første Lomé-konvention, hvis gyldighedsperiode 
udlob den 31. december 1980. Specielt kan det nævnes, at 
der blev anvendt 75,0 mio ECU fra reserver under 4 EUF 
samt 25,0 mio ECU fra 5. EUF til finansiering af en 
rehabiliterings- og genopretningsplan til fordel for de 
afrikanske stater, der var mest berørt af tørken; dette 
program var næsten i fuldt omfang iværksat ved 
udgannen af 1986. 
Den 5. EUF 
7. Gyldighedsperioden for den anden Lomé-konven­
tion. hvorved 5. EUF blev oprettet, udløb den 28. februar 
I9S5. men konventionen er fortsat blevet anvendt som en 
overgangsordning indtil ikrafttrædelsen af den tredje 
Lomé-konvention den 1. maj 1986. Pr. 31. december 1986 
var 45 "„ af midlerne under 5. EUF endnu ikke udbetalt. 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE DEN 
ØKONOMISKE FORV,> LTNING Den 6. EUF 
Den 3. oe 4. EUF 
6. I 1986 var 3. EUF. som var blevet oprettet i henhold 
til den anden Vaoundé-konvention. hvis gyidtgheds-8. Den tredje Lomé-konvention (6. EUF) blev under­
tegnet den 8. december 1984 og trådte i kraft den 1. maj 
1986. Der gik forholdsvis lang tid, før indikativprogram­
merne blev undertegnet, og Rådet vedtog først finansfor­
ordningen den 11. november 1986. Dette medførte, at der 
pr. 31. december 1986. endnu ikke var foretaget større 
betalinger i henhold til 6. EUF, bortset fra Stabex-
overførsler til et samlet beløb på 105,0 mio ECU og 
nødhjælp til et samlet beløb på 3,9 mio ECU. 
Tabet i — l dnyttefaett af 3., 4., 5. og 6. El F pr. 31. december 1986 
I>c disponible midler i»f deres udnMtrisc , ,rr 
\atmndc 11 
ludtobct i 
1476) 
1, dfx-!.iSiftt>cr i 
før 1986 
i 1986 
1 all udbetal! 
Endnu ikke udbetalt • 
forpligtelser er indgået 
forpligtelser er skke indgået 
Tildeling 
Diverse sndlægfer: 
før 1986 
i 1986 
Disponible midier i ait 881.5 
3.6 
885,1 
9.4 
2.3 
896.8 
896,8 4 El E 
tudlohct i 
l'WIl 
2 781.9 
108.5 
2 890,4 
243,1 
57.0 
3 190.5 
6.1 
3 196,6 5 fil 
ludlohct i 
l mi 
2 041,0 
617.9 
2 658,9 
1 497.8 
605.6 
4 762.3 
138.3 
13.8 
4 914.4 6. EXE 
lorne III 
(udlohcr i 1990) 
116.7 
116,7 
196.5 
7 186.8 
7 500,0 
7 500.0 
15. 12. 8? De Europæiske Fællesskabers Tidende 131 
9. Pr. 31. december 1986 havde Kommissionen endnu 
ikke taget skridt til at placere en de! af Stabex-midleme 
skønsmæssigt 70 mio ECU jf. artikel 153. stk. 2. i den 
tredje Lomé-konvention og artikel 55 i finansforord­
ningen for 6. EUF. Der blev således ikke frigjort 
rentebeløb, som kunne krediteres Stabex-midlerne. som 
under den anden Lomé-konvention har vist sig at være 
utilstrækkelige til dækning af de godkendte ansøgninger. 
Rt'griskabsafhpggeiseH for El 'F 
SO, Med henblik på at overholde den frist, der er fastsat 
for regnskabsaflæggelsen, og at sikre, at der foretages en 
passende kontrol af EUF's transaktioner, bor Kommis­
sionen sørge for, at der regelmæssigt gennemføres 
efterprøvelser og afstemninger i løbet af regnskabsåret, 
således at der ikke opslår en længere forsinkelse ved 
udgangen af regnskabsåret. Som understreget af Revi­
sionsretten i de tidligere årsberetninger, har Kommissio­
nen i den penode, der er nødvendig til regnskabs­
aflæggelsen ved udgangen af regnskabsåret, hverken 
adgang til posteringer vedrørende banktransaktioner 
der udgør et samlet beløb på ca. 200 mio ECU elier til 
oplysninger vedrørende den finansielle gennemførelse af 
projekterne, hvilket er en alvorlig mangel ved den 
økonomiske forvaltning af EUF. 
Forsktui.sførvaiming 
II. I henhold til artikel S 29. litra el. i den anden Lomé-
konvention, skal Fællesskabet tilrettelægge sine beta­
linger på en måde. der fritager de mindst udviklede AVS-
stater for enhver form for forhåndsfinansiering af 
projekter og programmer. Ved artikel 230 i den tredje 
Lomé-konvention er denne bestemmelse blevet udvidet til 
at omfatte samtlige AVS-stater. 
12. Kommissionen har dog s mange år uden forskel ydet 
forskud til alle AVS-st aterne. uanset om det drejer sig om 
mindre udviklede stater eller ej. især forskud til dækning 
af udgifter, der skal afholdes af lokale myndigheder. 
Kommissionens praksis, som fastlagt i instrukserne til de 
delegerede, går ud på. at den overlader det til den 
pågældende lokale myndighed at træffe bestemmelse om. 
hvorvidt der skal indføresen forskudskasse for godkend­
te udgifter, der skal afholdes i national valuta. Næ-sten alle 
AVS-stater har benyttet sig af denne mulighed, især i 
forbindelse med gennemførelse af udviklingsprojekter i 
landområder. I henhold til instrukserne skal førskudskas-
serne fungere i overensstemmelse med bestemmelserne i 
finansforordningerne for EUF. idet dog forskudsbestyre­
rens ansvar ikke er fastlag! nærmere, og der ikke findes bestemmelser om skadesløsholdelse i tilfælde af tab eller 
om sikkerhedsstillelse. 
13. De forskud, som Kommissionen yder i henhold til 
disse reeler, er betydelige, idet de hver normalt er på 
mellem 50 000 ECU og 400 000 ECU. Forskuddene skal 
dække indtil seks måneders betalinger, midlerne i 
forskudskassen skal suppleres op hvert kvartal, og 
forskudsbeløbene skal afregnes med regelmæssige mel­
lemrum mod forelæggelse af regnskabsbilag for den 
delegerede. 
Bogforing af forskud 
14 Kommissionens bogføring vedrorende forskuds-
kasserne i EUF-regnskaberne har vist sig at være 
utilstrækkelig og i en række tilfælde ukorrekt. 
15 De forskudsbeløb, der ydes til AVS-staterne, 
bogfores ikke på aktivsiden i EUF-regnskaberne, men 
konteres direkte det pågældende projekt. Den eneste form 
for postering af ydelsen og den modsvarende afregning af 
forskuddene er en pro memoria-postering i et enkeltbog­
holderi, i national valuta, for hver forpligtelse. Indtil for 
nylig har Kommissionen ikke været i stand til at forelægge 
Retten en fuldstændig opgørelse over samtlige endnu ikke 
afregnede forskud i 1986, og i status for EUF findes der 
ingen skønsmæssig ansættelse af denne betydelige 
aktivpost. 
16. Retten har gennemgået 40 ikke-salderede pro 
memoria-konti for forskud svarende til et saldobeløb 
på i alt 10 mio ECU og har konstateret, at 50",, af 
kontiene indeholdt fejlposteringer, enten fordi forskudde­
ne var bogført som afregnede udgifter, eller fordi bilagene 
vedrørende de afregnede udgifter ikke i fuldt omfang var 
bogført. For 25 ",, af de gennemgåede forskud har Retten 
ikke kunnet få bekræftet, om EUF-regnskabet vedrøren­
de forskudsbetalingen var blevet sammenholdt med 
delegationens posteringer, idet sagsakterne i Bruxelles 
ikke omfattede de formularer, der benyttes til delegatio­
nernes anmeldelser af de periodiske supplerende indbeta­
linger til forsk udskasserne og de afregnede belob. 
Kontrol med anvendelsen af forskuddene 
17. Ifølge Kommissionens instrukser skal de nærmere 
retningslinjer for oprettelsen af forsk udskassen og 
afregningen af belobene fremgå af det overslag, der 
udarbejdes af vedkommende myndigheder. På nogle få 
undtagelser nær indeholdt de 40 overslag, som Retten 
132 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
gennemgik, stort set kun en kort henvisning til den 
dokumentation der ska! fremlægges for udgifterne. Dette 
medforer. al den delegerede ikke kræver, at de lokale 
myndigheder fremsender de mange dokumenter, der er 
omhandlet i instrukserne, f.eks. dokumentation for, at 
der er givet accept af det laveste pristilbud, eller at der 
behørigt er givet bemyndigelse til kobsordrerne. På et 
vigtigt punkt er instrukserne ufuldstændige, idet der ikke 
findes nogen bestemmelse om. at de lokale myndigheder 
skal fremlægge et lagerregnskab med henblik på at 
dokumentere, at f.eks. bygningsmaterialer, brændstof og 
reservedele til motorkøretøjer, som er finansieret af EU F. 
udelukkende er anvendt til godkendte formal. 
Forskudsbestvrcrnes bankkonti 
1S kommissionen foretager ingen effektiv kontrol med 
henbhk pa at sikre, at de ikke-an\endte saldi i forskuds-
kasserne svarer til saldiene pa forskudsbestyrernes 
bankkonti kun i to sagsakter, som Retten gennemgik i 
Bruxelles, indeholdt bilagene oplysning om forskudsbe-
stvrernes banksaldi, men i begge tilfælde forekom der 
belvdelige og uforklarlige differencer mellem den af 
kommissionen bogførte forsk udssaldo og banksaldoen. 1 
ire af de AYS-statcr. hvor Retten aflagde besøg i ll)N6. 
kunne delegationerne ikke fremlægge en afstemning, der 
kunne forklare de gennem arene opståede differencer 
mellem delegattonens forskudspostennger og de modsva­
rende banksaldi Så fænge kommissionen ikke kræver, at 
delegationerne regelmæssigt foretager denne form for 
afstemning, vil den ikke være i stand til at dokumentere. 
at forskuddene udelukkende er blevet anvendt til 
godkendte formal, eller at forskuddene i givet fald vil 
kunne kræves tilbagebetalt. 
Virkningerne af de konstaterede mangler 
ll> Pa grundlag af de posteringer, som Retten har haft 
mulighed fi>r at gennemgå, anslår den de ydede forskud i 
1986 til t alt ca. HO mio ECU. På grund af den forsinkede 
fremlæggelse af den fuldstændige opgørelse over endnu 
ikke afviklede forskud samt de ikke-berigtigede regn-
skabsfejl og den manglende sammenholdelse af de 
delegeredes posteringer med banksaldiene er Kommissio­
nen ikke i stand til at følge anvendelsen af forskuddene. 
Det medvirker også til at gøre Kommissionens kontrol 
mindre effektiv, at alle bilag opbevares på delegations-
kontorerne, og at Kommissionens finanskontroidirckto-
rat ikke gennemfører en regelmæssig revision af forskud­
dene, men begrænser sig ti! formelt at godkende 
betalinger i fællesskabsvalutaer. 20. Forskudskasseme opretholdes i mange tilfælde 
gennem en længere årrække; saldiene overføres fra et års 
overslag til det følgende års og vedrører undertiden flere 
projekter og liere udviklingsfonde. Manglen på regel­
mæssige afstemninger forsinker arbejdet med at finde fejl 
og at påvise differencer mellem EUF's posteringer og den 
nationale administrations posteringer, hvilket igen 
forsinker regnskabsafslutningen for projekterne. For en 
tredjedel af de gennemgåede forskud i alt 3,2 mio ECU 
herunder tre forskud fra 1980 eller tidligere til et samlet 
beløb på 0.6 mio ECU, var der en forsinkelse på to år eller 
derover med hensyn til afregningen. Der bør udstedes 
indtægtsordrer med henblik på at inkassere de ikke-
benyttede eller overflødige saldi for at undgå, at EUF må 
bogføre tab. Et forskud på 0,1 mio ECU, som blev 
udbetalt i national valuta i februar 1984, viste sig således 
at være overflødigt, og som følge af et kursfald for den 
nationale valuta modtog Kommissionen kun en tilbage­
betaling svarende til 27 "„ af det oprindelige forskud i 
ECU. 
Omkostninger ved bygge- og anlægskontrakter 
21 Som nævnt i Rettens beretning for regnskabsåret 
19X4 (')er Kommissionen ikke tilstrækkelig opmærksom, 
nar den godkender de finansielle vilkår i bygge- og 
anlægskontrakter, især ikke for så vidt angår bestemmel­
serne om godtgørelse før prisændringer. I 1986 modtog en 
entreprenør i forbindelse med nogle vejarbejder i 
Tanzania et belob på 1.9 mio ECU. som Retten anser for 
uberettiget af følgende grunde: 
(a) Der blev stillet krav om 1.5 mio ECU som kompen­
sation for prisstigninger for materialer og arbejds­
kraft, hovedsagelig som følge af en kraftig devalue­
ring af den tanzaniske shilling. Imidlertid er kontra­
henten allerede beskyttet mod virkningerne af en 
devaluering, idet 76",, af kontraktbeløbet, udtrykt i 
shilling, blev betalt i ECU af EUF til en kurs, der var 
fastsat på et tidspunkt, der lå forud for afgivelsen af 
tilbuddet. En yderligere kompensation for prisstig­
ninger fra EUF er derfor uberettiget. 
(b) 0.4 mio ECU blev forlangt før omkostninger i 
forbindelse med afgifter på salg af brændstof, selv om 
kontrahentens tilbud udelukkende blev accepteret 
som det laveste bud på betingelse af, at samtlige 
lokale afgifter var medtaget i tilbudssummen. I øvrigt 
har kontrahenten (og dermed EUF) i forbindelse med 
tilsvarende kontrakter i samme land været helt 
fritaget for lokale afgifter. 
22. I øvrigt blev der til samme entreprenør betalt 0.4 
mio ECU i morarenter af betalinger fra Kommissionen. 
(') Fodnoterne tindes sidst i anden del. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 133 
BISTAND TIL UDDANNELSES 
FORANSTALTNINGER 4. og 5. EUF. AVS-staterne har således i gennemsnit 
anvendt lidt over 10 ",, af tildelingerne i henhold til deres 
indikativprogrammer til uddannelse og undervisning. 
23. I de associeringskonventioner, der indtil vedtagel­
sen af den første Lomé-konvention efterhånden blev 
indgået med samtlige AVS-stater. blev der i stadig storre 
udstrækning optaget bestemmelser om bistand fra EF til 
finansiering af skoler m.v., stipendier til studie- og 
praktikophold saml særlige programmer for ledende 
personale, teknikere og undervisere. I den anden Lomé-
konvention er der i vidt omfang fastsat nye bestemmelser 
om uddannelsesforanstaltninger, hvorefter disse frem­
over hovedsagelig skal gennemføres som flerårige 
programmer, subsidiært i form af særlige ordninger. 26. Fordelingen af disse beløb på de enkelte områder 
viser, at de egentlige uddannelsesforanstaltninger indta­
ger en dominerende stilling med 60 "„ af de samlede beløb, 
medens de resterende 40",, er anvendt til infrastruktur-
foransstaltninger. Det bør understreges, at uddannelses­
foranstaltninger, som der ydes støtte til i henhold til andre 
udviklingsprojekter, ikke er medregnet i de nævnte beløb, 
idet de ikke posteres særskilt i EUF-regnskaberne. 
Flerårige uddannelsesprogrammer 
24. Uden på nogen måde at gribe ind i de enkelte 
associerede staters egen politik på uddannelsesområdet 
tager de foranstaltninger, der finansieres som led i de 
flerårtge programmer, sigte på at opfylde de uddannelses­
behov, der indgår i de generelle målsætninger for 
udviklingen i henhold til indikativprogrammerne. De 
særlige foranstaltninger vedrører enkeltprojekter inden 
for erhvervsuddannelse, forskning og innovation. Vurdering af de vigtigste behov 
Den finansielle gennemførelse af 
foranstaltningerne på uddannelsesområdet 
25. Som del fremgår at" tabel 2. er der på uddannelses­
området indgået forpligtelser for et beløb på 524.2 mio 
ECU i tiden fra 1 aprif 1976 til 31. december 1986 under 27. Retten har undersøgt de 20 mest omfattende 
flerårige uddannelsesprogrammer beregnet efter beløb­
enes størrelse. Der er ikke i nogen af de pågældende lande, 
hverken fra Kommissionens eller modtagerlandets side, 
foretaget en samlet opgørelse af behovene for ledende 
personale, efter fagområder og kvalifikationer. Under 
disse omstændigheder har de flerårige programmer 
næppe kunnet opfylde de vigtigste behov i overensstem­
melse med målsætningerne i indikativprogrammerne. Det 
Tabel 2 — Bistand til undervisning og uddannelse pr. 31. december 1986 
r.»ji 
Flerårige uddannelsesprogrammer ( 
Infrastrukturer 
Særlige uddannelsesordninger 
Andre seminarer og konferencer 
AVS-staterne i alf 
Oversoiske iartde og terntoner 
EUF i alt 
I procent af afgørelser og betalinger i 
indikativprogrammerne 1 
|~ 
I > 1 
henhold til j 
! 4 
LU 
103.5 
117.6 
13.8 
7.3 
242,2 
8,7 
250,9 
10.5 "„ Kin;insierinj!v 
algorcker 
I , 
j Fil 
132.4 
88.0 
36.8 
13.3 
270,5 
3.2 
273,7 
10.1 "„ 1 all 
235.9 
205.6 
50.6 
20.6 
512,7 
11.9 
524,6 
H).5"„ UeliiliniuT 
•4 
III 
94.5 
100.9 
12.0 
7,0 
214,4 
8.3 
222,7 
10.5",, s 
III 
69.4 
38.5 
16.4 
1.6 
125,9 
1.8 
127,7 
8.7",, 1 alt 
163.9 
139.4 
28.4 
8,6 
340,3 
10,1 
350.4 
9.3 "„ 
(') 4 EUI;" kun stipendier. 
134 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
har desuden været overordentlig vanskeligt for Kommis­
sionen at skabe klarhed over. om de flerårige uddannel­
sesprogrammer på tilfredsstillende vis har suppleret 
landenes nationale uddannelsespolitik. 
Stipendier til studier OR praktikkurser 
28. EUF finansierer en række stipendier til studier og 
praktikkurser. der kan folges i modtagerlandet, i en 
anden AVS-stat eller i en EF-medlemsstat. Stipendiean-
sogningerne forelægges for Kommissionen af modtager­
landenes myndigheder. Når finansieringen er godkendt, 
udbetales stipendier til studier i Europa over EUF-
forskud af vedkommende organer i hver enkelt EF-
medlemsstat, l.eks. British Council i Det Forenede 
Kongerige. Centre international des etudiunts et stagiai-
res j Frankrig og Den Europæiske Sammenslutning for 
Samarbejde i Belgien Er der tale om studier i en AVS-
stat. foretager den delegerede i denne stal udbetalingerne 
over særlige forskudsbeløb. Seminarer, som finansieres i 
Fællesskabets medlemsstater godkendes af afdelingen for 
»Menneskeliue Ressourcer« i Generaldirektoratet for 
Udvikling (GD Vllls 
29 Stipendierne til studier i EF-medlemsstaterne 
fordeler sig pa tre kategorier, videregående teknisk 
uddannelse, rniversitetsuddannelse eller anden videre­
gående uddannelse, kurser af kortere varighed og 
praktikkurser i erhvervsvirksomheder. Stipendierne 
vedrører i almindelighed fagområder, der har forbindelse 
med landenes udvikling, men de har kun sjældent direkte 
sammenhæng med de projekter, der finansieres af EUF. 
30. De fleste af stipendierne til videregående uddannel­
ser og samtlige stipendier til kurser afkortere varighed og 
praktikkurser ydes til statsborgere i AVS-staterne. der er 
ansat i de nationale myndigheder eller den offentlige 
sektor i øvrigt Den private sektor forbigåes som oftest. 
selv om der i henhold til artikel 141. slk. 6. i den anden 
Lomé-konvention er mulighed for at prioritere uddannel­
se afledere og andel personale i den private sektor i de 42 
mindst udviklede AVS-stater. 
31. 1 ø\ rigl er der i sind med de almindelige bestemmel­
ser, som Kommissionen har fasisat om gennemførelsen af 
stipendieprogrammerne for studie- og praktikophold, 
tildelt en række stipendier til studier på gymnasieniveau 
uden for de faglige uddannelser. Herunder kan især 
nævnes omkring 20 stipendier til undervisning med 
henblik på den internationale studentereksamen på 
»United World Colleges« i Det Forenede Kongerige og i 
Italien, hvilket har kostet ca. 10 000 ECU pr. år pr. 
studerende. Beslutningen om at finansiere studier af 
denne art for tre studerende fra Swaziland i Det Forenede 
Kongenge er særlig kritisabel, fordi EUF har finansieret 
studier på samme niveau på en undervisningsinstitution i 
Swaziland til den halve pris og derudover har finansieret 
den faglige bistand til denne institution. Sammenhængen mellem uddannelsesforanstaltninger og 
udviklingsprojekter 
32. Med henblik på i højere grad at lade foranstaltnin­
gerne på uddannelses- og undervisningsområdet indgå i 
udviklingspolitikken opstilles del i artikel 141, stk. 2. i den 
anden Lomé-konvention som en målsætning at uddanne 
ledere på mellemtrin og mellemteknikere i direkte 
tilknytning til forskellige udviklingsprojekter, som 
finansieres af Fællesskabet. Denne nye ordning, hvorefter 
ledende personale, der er statsborgere i AVS-staterne, 
gradvis kan erstatte den faglige bistand og overtage 
anlægsprojekterne, har ikke givet de forventede resulta­
ter. Med undtagelse af Zimbabwe, Rwanda, Burundi og 
Malawi, hvor bistanden er steget fra 2,1 til 2,9 mio ECU, 
har de undersøgte lande ikke udnyttet de beløb, der er 
afsat til seminarer og erhvervsuddannelse af kort 
varighed på stedet, medens de afsatte midler til stipendier 
i stor udstrækning er blevet udnyttet og endog i visse 
tilfælde er blevet overskredet. 
33. Blandt de undersøgte lande har Somalia i fuldt 
omfang udnyttet det beløb på 1,3 mio ECU, der var afsat 
til uddannelsesforanstaltninger i Europa, men har ikke 
anvendt et betydeligt beløb af sin bevilling på 2,9 mio 
ECU til uddannelsesforanstaltninger i tilknytning til tre 
udviklingsprojekter. Beløbene til det etiopiske program 
for uddannelse i udlandet er blevet forhøjet fra 0,5 mio 
ECU til 2,0 mio ECU på bekostning af et lokalt program 
for uddannelse af lagerpersonale, bogholdere og teknike­
re, der skulle forestå uddelingen af og kontrollen med 
hjælpen til ofrene for hungersnøden. Midler af samme art 
til Nigeria (3,2 mio ECU, bl.a. til uddannelse af ansatte i 
kooperativer) og til fire andre lande (i alt 1,8 mio ECU) er 
indtil nu ikke blevet anvendt. 
34. I Swaziland er et beløb på 1,0 mio ECU (46% af 
beløbet til det flerårige uddannelsesprogram), der var 
afsat til andre formål end stipendier, fuldt ud blevet 
anvendt til at finansiere udgifterne til faglige bistands-
eksperter, der kun har uddannelsesopgaver som en 
bifunktion. De pågældende eksperters hovedopgaver har 
således været at genforhandle en toldunionsaftale, at 
udføre administrative opgaver i Nationalbanken og at 
vedligeholde en radiostation. 
35. At der kun gennemføres meget få uddannelsesforan­
staltninger på stedet, skyldes dels, at der er større prestige 
forbundet med uddannelser i andre lande end AVS-
landene, dels at AVS-staterne ikke har foretaget en 
egentlig planlægning af deres egne uddannelsesaktivite­
ter. Denne situation forværres yderligere af, at der kun 
findes et meget begrænset antal sagkyndige på uddannel­
sesområdet i Kommissionens delegationer. Kommissio­
nens delegationer råder tilsammen kun over to konsulent­
stillinger på uddannelsesområdet. Der tillægges således 
ikke uddannelsesprogrammerne den fornødne vægt. 
15. 12. 8? De Europæiske Fællesskabers Tidende 135 
Udvælgelse af ansogere yg valg af 
uddannelsesinstitutioner 
36. Kontrolbesøg på stedet har vist, at de delegerede i 
AVS-staterne oftest kun i beskedent omfang deltager i 
forberedelsen af stipendieprogrammet og udvælgelsen af 
ansøgerne. Den ansvarlige for det pågældende geografi­
ske område i GD VIII er heller ikke involveret i denne 
fase. Kommissionens afdelinger, der hovedsagelig be­
skæftiger sig med den administrative behandling af 
ansøgningerne, er næppe i stand til at vurdere, om 
kriterierne har været korrekte, og om procedurerne er 
fulgt i forbindelse med udvælgelsen af ansøgerne, og 
dermed at sikre, at stipendiaterne i realiteten er de bedst 
egnede og dem, som tjener AVS-staternes økonomiske 
interesser bedst. 
37. ! forbindelse med valg af uddannelsessted råder 
delegationen og myndighederne i den pågældende AVS-
stat ikke over en udtømmende liste over de fag, der 
undervises i på uddannelsesstederne i AVS-staterne og 
medlemsstaterne. Der er under disse omstændigheder 
ingen garanti for, at der med hensyn ti! uddannelsesste­
derne vælges de bedste og mindst omkostningskrævende 
løsninger. 
38 I to medlemsstater har de myndigheder, der er 
ansvarlige for anvisning af uddannelsessteder, erklæret. 
at de oplysninger, de råder over, ikke er tilstrækkelige til, 
at de kan garantere, at de enkelte ansøgere optages på de 
kurser, som er bedst egnet for dem. Kommissionens 
ansøgningsskemaer er alt for summariske, og de oplys­
ninger, som skemaerne indeholder om ansøgernes 
kvalifikationer, praktiske erfaring, studieformål og de 
opgaver, de skal udføre efter endt uddannelse, er 
mangelfulde. Desuden foreligger der i de tilfælde, hvor 
udvælgelsesproceduren for ansøgere, der er udpeget af de 
nationale myndigheder, afsluttes med en samtale, ikke 
eller kun sjældent en vurdering fra den delegerede. En 
studerende blev f.eks. optaget på en teknisk skole, selv om 
hans kvalifikationsbeviser og studieformål tilsagde en 
uddannelse på universitetsniveau. Den pågældende 
opgav i bitterhed sine studier, der havde kostet 27 000 
ECU Hans ansøgningsskema indeholdt ikke mange 
oplysninger, og der forelå ingen bemærkninger fra 
delegationens side. 
39 Studieomkostningerne varierer betydeligt fra værts­
land til værtsland. Således afkræver de britiske myndighe­
der til forskel fra de øvrige medlemsstater samtlige 
omkostninger for de udenlandske studerende. Omkost­
ningerne pr. studerende lå i 1986 på mellem 7 500 oe 
13 000 ECU. hvilket i alt beløb sig til 3 mio ECU. Visse 
kurser af kort varighed i Europa forekommer at være alt 
for bekostelige. Som eksempel kan nævnes, at syv 
nigerianske administratorer deltog i et 10 ugers kursus, 
der kostede 10 000 ECU for hver. Omkostningerne til 
studier af kortere varighed accepteres uden forhandling, 
og det undersøges heller ikke på forhånd, om det er muligt 
at tilrettelægge et lignende kursus i AVS-staterne til lavere 
omkostninger og med et større antal deltagere. Medlemsstaternes forvaltning af stipendier og 
praktikkurser 
40. Retten har foretaget revision på stedet hos tre 
organer (i Belgien, Frankrig og Det Forenede Kongeri­
ge), der er ansvarlige for forvaltningen af 85 "„ af EUF-
stipendierne i medlemsstaterne. 
41. Den Europæiske Sammenslutning for Samarbejde 
(ESS), som er en privatretlig belgisk institution, varetager 
ud over dens mange andre opgaver i forbindelse med 
udviklingshjælp også forvaltningen af EUF-stipendier i 
Belgien. ESS har ikke afhjulpet de mangler, som blev 
omtalt i Rettens årsberetning for regnskabsåret 1981 (:), 
og som nærmere gik ud på, at der i årenes løb var opstået 
uorden i ESS's hovedbogholderi, der udviste alvorlige 
mangler. Visse betalinger og indtægter var ikke konteret 
stipendiekontiene, men har i adskillige år været opført på 
versurkonti, og nogle konti til et samlet beløb på 
59 238 ECU har ikke været opført i regnskabet siden 
1982. I over fire år er der ikke givet en forklaring på 
udgifter til et samlet beløb på 140 000 ECU, der 
udelukkende kan registreres som differencer på ESS's 
forskudskonti. Fra og med årsberetningen for regnskabs­
året 1979 (') har Retten med regelmæssige mellemrum 
fremsat bemærkninger om den manglende interne 
kontrol med EUF's forskud til ESS, uden at de 
pågældende tjenestegrene har draget alle de nødvendige 
konsekvenser. At disse mangler fortsat gør sig gældende, 
er så meget mere beklageligt, som Kommissionen gennem 
sine repræsentanter i ESS's bestyrelse har mulighed for at 
pålægge denne at træffe de foranstaltninger, der er behov 
for. 
42. To organer (i Frankrig og Det Forenede Kongerige) 
har ikke udarbejdet fuldstændige angivelser vedrørende 
den merværdiafgift, der er inkluderet i deres udbetalinger, 
og dette har medført, at EUF igennem mange år har 
måttet udrede afgifter, som medlemsstaterne skal refun­
dere. 
43. Et beløb på 1,1 mio ECU, som det franske organ i 
årene fra 1980 til 1982 overførte fra EUF's bevillinger til 
dækning af udgifter til stipendier, der var tildelt i henhold 
til fællesskabsprogrammer til fordel for lande uden for 
A VS-gruppen, er endnu ikke blevet tilbagebetalt over det 
almindelige budget. Dette har resulteret i, at renteafkastet 
af EUF's bankindeståender er blevet tilsvarende mindre. 
44. Ingen af de tre organer bogfører beløbene for 
finansieringsafgørelserne vedrørende hvert enkelt stipen­
dium, og derfor er de overskridelser af beløbene og 
bogføringsfejl — f.eks. en række ikke-godkendte stipen-
dieforlængelser og studierejser, hvortil betalingen er 
effektueret to gange — som Retten har konstateret, ikke 
blevet opdaget i tide. Kommissionen anfører også 
sjældent den nøjagtige dato for afslutningen af studierne i 
stipendieafgørelserne. hvilket indebærer risiko for, at 
136 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
EUF pålægges omkostninger i form af uberettigede 
månedlige tilskud og administrationsudgifter. 
Opfølgning af stipendieprogrammerne 
45. Kommissionens tjenestegrene og delegationer råder 
ikke over de nødvendige oplysninger til at folge gennem­
foreisen af de tildelte stipendier, herunder til at vurdere 
resultaterne af stipendieprogrammerne. Fo' altnings-
organerne skønner, at studierne fuldfores i 85 til 90 ",, uf 
tilfældene, men dette skøn bygger ikke på en pålidelig 
statistisk opgørelse. 
46. Kommissionen følger gennemforeisen af stipendie­
programmerne ved hjælp af to edb-systemer, hvoraf det 
ene indeholder nøjagtige oplysninger om hvert enkelt 
stipendium, medens det andet anvendes til at føre EUF's 
regnskab. Det er ikke muligt ved hjælp af de to systemer at 
kontrollere omkostningerne ved stipendierne eller at 
tilvejebringe tilstrækkelige oplysninger om gennemforei­
sen af programmerne. 
47. ! systemerne er der ikke indbygget nogen grundlæg­
gende sikring mod udeladelse af oplysninger, som f.eks. 
en fortløbende nummerering af de indlæste dokumenter. 
De koder, der anvendes til identificering af stipendierne er 
forskellige i de to systemer, således at en sammenholdelse 
s praksis er umulig. Udgifterne konteres samlet for hvert 
land og ikke for hvert stipendium, hvilket gør det meget 
vanskeligt at konstatere omkostningsoverskridelser i 
forbindelse med stipendierne eller tilfælde, hvor der ikke 
er indgået forpligtelse. De oplysninger, der stilles til 
rådighed for delegationerne, er alt for summariske til, at 
disse kan opdage fejlene. Retten har konstateret, at der er 
udbetalt betydelige beløb til stipendier i tilfælde, hvor der 
ikke har været indgået en forpligtelse, enten fordi de 
formelle krav i forbindelse med finansieringsafgørelsen 
ikke var opfyldt som det var tilfældet for ni stipendier 
til et beløb på 360 000 ECU, der var tildelt etiopiske 
studerende, som havde fulgt en undervisning siden 1983 
eller fordi stipendiebeløbet ikke var anført i godken­
delserne således som det konstateredes i to tilfælde til et 
samlet beløb på 27 000 ECU. Omvendt blev der 
konstateret dobbeltposteringer af forpligteiser til et 
samlet beløb på 76 000 ECU i EUF's regnskaber. 
48. Ved studiernes afslutning korrigeres forpligtelserne 
vedrørende stipendiebeløbene sjældent efter de reelle 
omkostninger, selv om disse omkostninger i alminde­
lighed ligger 10 til 20 "„ under det oprindelige mere 
forsigtige overslag i national valuta. De faktiske omkost­
ninger i ECU for stipendier i Det Forenede Kongerige i 
1986 var endog endnu lavere, idet den britiske valuta i 
løbet af regnskabsåret 1986 faldt med 20 % i forhold til 
ECU. Betydelige beløb, som med fordel kunne afsættes til 
andre stipendier, bliver dermed blokeret. Kommissionen 
har imidlertid mulighed for at registrere omkostningerne i forbindelse med hvert enkelt stipendium, idet forvalt-
ningsorganerne fremsender de krævede oplysninger 
skriftligt og på anmodning kan fremsende dem på 
magnetbånd. 
49. Kun i et ubetydeligt antal tilfælde indeholder 
Kommissionens optegnelser fuldstændige statistiske 
oplysninger. Oplysninger om, hvilke resultater der er 
opnået af studierne, er sjældne, selv om systemet er 
indrettet til at registrere og præsentere de oplysninger, der 
regelmæssigt udarbejdes af forvaltningsorganerne. I 
øvrigt er oplysningerne udformel på en noget usystema­
tisk måde og i form af koder, som gør det vanskeligt for 
brugerne at tyde dem. 
50. Kommissionen har ikke grundlag for at følge 
stipendiaternes fremtidige karriere og har dermed ikke 
mulighed for at kontrollere effektiviteten af stipendiepro­
grammerne. Det ville være ønskeligt, om Kommissionen 
fremskaffede oplysninger om, hvorledes stipendiaterne 
integreres i deres eget samfund, med henblik på bl.a. at 
undersøge, om de varetager funktioner, som svarer til den 
uddannelse, de har fået. 
Særlige foranstaltninger uden for de flerårige 
uddannelsesprogrammer 
51. Visse foranstaltninger på uddannelsesområdet, der 
er iværksat uden for de flerårige programmer — enten 
som særlige ordninger eller som led i mere omfattende 
projekter — er ikke forløbet tilfredsstillende. En del 
udstyr til et beløb på 2.5 mio ECU, som var leveret til 98 
uddannelsesinstitutioner i Cameroun i 1983, var således 
ikke funktionsdygtigt, da Retten foretog en besigtigelse i 
juni 1986. enten fordi udstyret aldrig var blevet installeret, 
eller fordi det var uanvendeligt på grund af manglende 
reservedele, vedligeholdelse eller sikkerhedsforanstalt­
ninger. 
52. I Ækvatorialguinea omfattede et projekt til 1,1 Tiio 
ECU, som skulle tage sigte på uddannelse af personale til 
vedligeholdelse af veje, i virkeligheden kun finansiering af 
udstyr og arbejdskraft til vedligeholdelse af veje, idet 
uddannelsesforanstaltningerne var dømt til at mislykkes 
på grund af de lidet tilfredsstillende arbejdsmetoder, som 
det vedkommende ministerium stillede krav om. 
53. I Tchad var et program, som omfattende højt 
prioriterede foranstaltninger inden for undervisnings­
sektoren til et beløb på 5,2 mio ECU endnu ikke 
påbegyndt på de 11 tekniske skoler og tre andre skoler, 
der skulle deltage i projektet, selv om det var halvandet år 
siden, finansieringsafgørelsen blev truffet. Kun den del af 
programmet, der vedrørte stipendier til studier og 
praktikkurser i Europa var gennemført. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 137 
54. De projekter, der omfarter uddannelsesforanstalt­
ninger, tager hovedsagelig sigte på udviklingen i landom­
råderne. De kurser, der skal tilgodese de deltagende 
landbrugeres og kooperativers særlige behov eller det 
personale, der er involveret i selve projektgennemførel­
sen, kan have stor betydning. Uddannelsesdelen af et 
projekt i Niger er dog slået fejl og er blevet opgivet efter 
fire år, fordi der på de tekniske uddannelsescentre, som 
blev finansieret af EUF, blev givet en uddannelse, der 
hverken svarede til landbrugernes særlige behov eller til 
behovene i forbindelse med de øvrige dele af projektet. 
55. For mange af de projekter, som Retten har besøgt, 
findes der stadigvæk ikke et personale, der er i stand til at 
sikre det pågældende projekts levedygtighed for frem­
tiden. 1 Cameroun er man således i forbindelse med 
projekter vedrørende overrisling af rismarker, fiskeri og 
integreret udvikling fortsat afhængig af faglig bistand til 
ledelsesfunktionerne. 
Afsluttende bemærkninger 
56. Hvis de foranstaltninger, som EUF finansierer på 
uddannelsesområdet, skal have større socio-okonomiske 
virkninger, skal der specielt på følgende områder 
foretages ændringer i procedurerne for udarbejdelse, 
gennemførelse og opfølgning af programmerne : 
(a) Der bør gennemføres en forudgående undersøgelse af 
uddannelsesbehovene i hver enkelt AVS-stat. Under­
søgelsen bor resultere i. at der opstilles en prioritering 
af de foranstaltninger, der skal iværksættes. 
(b) Delegationerne bør i større udstrækning medvirke 
ved denne form for bistand, og de organer, som 
anviser studiepladserne, bør have flere oplysninger, 
således at udvælgelsen af undervisningstilbuddene er i 
bedre overensstemmelse med modtagerlandenes 
behov, og der i forbindelse med valget af uddannelser­
ne lægges større vægt på det pædagogiske indhold og 
de anvendte metoder. 
(c) Der bør indføres et kontrolsystem, der gør det muligt 
at vurdere omkostningerne for hver enkelt uddannel­
sesforanstaltning i forhold til uddannelsens effektivi­
tet og værdi i forbindelse med målsætningerne i 
indikativprogrammerne. 
BISTAND TIL HANDELSFREMMENDE 
FORANSTALTNINGER 
57. De to første Lomé-konventsoner indeholder be­
stemmelser om et handelssamarbejde, hvori der navnlig lægges vægt på at lade import af varer fra AVS-staterne til 
Fællesskabet opnå faktiske fordele ved at forbedre 
vilkårene for, at AVS-staternes varer kan få adgang til 
markedet i Fællesskabet. Desuden har man fundet det 
nødvendigt at supplere disse regler med en direkte 
bistand, der tager sigte på at øge landenes samhandelsmu­
ligheder. 
Retsgrundlaget for de handelsfremmende 
foranstaltninger 
58. Med henblik på at realisere denne målsætning 
nævnes der i den første Lomé-konventions artikel 13 seks 
former for handelsfremmende foranstaltninger: oprettel­
se og forbedring af de organer, som bidrager til 
udviklingen af AVS-staternes udenrigshandel, uddannel­
se af sagkyndige i udenrigshandel, AVS-staternes delta­
gelse i handelsmesser og udstillinger, forbedring af 
samarbejdet mellem medlemsstaternes og AVS-staternes 
økonomiske beslutningstagere, gennemførelse af mar­
kedsanalyser og »marketing« samt tilvejebringelse og 
udbredelse af handelsinformation. 
59. Ved den anden Lomé-konvention blev anvendelses­
området for de handelsfremmende foranstaltninger 
udvidet. I konventionens artikel 21 omtales ud over de 
allerede nævnte foranstaltninger følgende områder: 
fastlæggelse af en produktpolitik, udvikling af støtteinfra­
strukturer, anvendelse af reklame, indsamling og udbre­
delse af kvantitative og kvalitative oplysninger om 
samhandelsmulighederne samt bistand til mindre og 
mellemstore virksomheder. 
Finansieringskilderne og den finansielle 
gennemførelse af programmerne 
60. Den første Lomé-konvention indeholdt ikke præci­
se bestemmelser om finansieringskilderne. I artikel 15 hed 
det således kun, at Fællesskabet »På de i afsnit IV og i 
protokol nr. 2 fastsatte betingelser deltager ... i finansie­
ringen af handelsfremmende foranstaltninger med hen­
blik på at fremme udviklingen af AVS-landenes udfør­
sel«. Denne bestemmelse gav mulighed for at finansiere 
foranstaltningerne såvel over bevillinger til de nationale 
indikativprogrammer som over midler afsat til det 
regionale samarbejde. 
61. Den anden Lomé-konvention indeholder på dette 
punkt mere præcise bestemmelser, idet det i artikel 22 
bestemmes, at ud over de midler, som de enkelte AVS-
stater kan anvende til finansiering af markedsfremmende 
foranstaltninger inden for rammerne af de nationale 
indikativprogrammer, kan Fællesskabets bidrag til 
138 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
finansieringen af foranstaltninger af denne art med 
regionalt sigte - som led i programmer for regionalt 
samarbejde — beløbe sig til 40 mio europæiske regnings­
enheder. Under den anden Lomé-konvention, der udløb i maj 
1986, udgjorde beløbene 54 % for indikativprogrammer­
ne og 58 % for midlerne til det regionale samarbejde. 
62. Selv om handelsfremmende foranstaltninger i 
mange år har været omfattet af EØFs bistand, har de 
aldrig finansielt set været blandt de vigtigste af de behov, 
som AVS-landene har givet udtryk for. Således havde kun 
fem ud af 52 lande afsat midler til handelsfremmende 
foranstaltninger i deres indikativprogrammer ved den 
forste Lorne-konventions ikrafttrædelse. Under den 
anden Lomé-konvention afsatte halvdelen af AVS-
staterne, dvs. 32 ud af 63 midler til handelsfremmende 
foranstaltninger svarende til 2,3 ",, af den bistand, som 
blev ydet inden for rammerne af deres indikativprogram­
mer. De små beløb, der er tale om. sætter i sig selv meget 
snævre grænser for de handelsfremmende foranstalt­
ningers omfang. 
63. Tabel 3 til 7 viser, at de handelsfremmende 
foranstaltningerer gennemført langsomt. Således udgjor­
de de udbetalte beløb pr. 31. december 1986 i forhold til de 
beløb, der var bevilget i medfør af finansieringsafgørelser 
under df n fjerde EUF, 87 "0 for indikativprogrammerne 
og 90 °(1 for midler afsat til det regionale samarbejde, selv 
om den første Lomé-konvention udløb i december 1980. Programmerne for handelsfremmende 
foranstaltninger 
Programmernes sammensætning 
64. Fordelingen af de foranstaltninger, der er iværksat 
under 4. og 5. EUF er vist i tabel 7. Det fremgår af denne 
tabel, at messer og udstillinger udgør en betydelig del af 
foranstaltningerne og fortsat er den foranstaltning, 
hvortil der bevilges de største beløb, selv om beløbene til 
messer og udstillinger er blevet forholdsvis lavere fra 4. til 
5. EUF. Bevillingerne til de andre former for foranstalt­
ninger, der er omhandlet i Lomé-konventionerne, er ikke 
blevet udnyttet fuldt ud. Blandt disse bør nævnes faglig 
bistand (udsendelse af konsulenter i længere tid i det 
Tabel 3 — 
Lande 
AVS 
OLT Handelsfremmende foranstaltninger 
Område 
Generelt 
Samhandelsstruktur 
Messer og udstillinger 
Marketing 
lait 
Messer og udstillinger 
I alt finansieret over indikativprogrammer 
Forplig-
afgørelser 
(1) 
(1000 ECU) 
11 448 
1 853 
299 
5 515 
19 115 
60 
19 175 henhold til 4. 
Faktiske forplig­
telser (indgåede 
kontrakter) 
(2) 
(1000 ECU) (3 = 2/1) 
"n 
10 699 93 
1 798 97 
299 100 
5 314 96 
18 110 95 
50 83 
18 160 95 EUF pr. 31. december 1986 
Betalinger 
(4) 
(1000 ECU) (5 = 4/1) 
% 
9 683 85 
1798 97 
299 100 
4 893 89 
16 673 87 
46 77 
16 719 87 
Tabel 4 — Handelsfremmende foranstaltninger Finansieret over midler til det regionale samarbejde i henhold til 4. EUF 
pr. 31. december 1986 — AVS-landene 
Område 
Generelt 
Samhandelsstruktur 
Messer og udstillinger 
lait Forplig­
telses-
afgørelser 
(1) 
(1000 ECU) 
3 216 
141 
9 310 
12 667 Faktiske forplig­
telser (indgåede 
kontrakter) 
(2) 
(1 000 ECU) (3 = 2/1) 
"o 
2 243 70 
141 100 
9 310 100 
11 694 92 Betalinger 
(4) 
(1000 ECU) (5 = 4/1) 
% 
1 896 59 
141 100 
9 309 100 
11346 90 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 139 
Tabe! 5 — Handelsfremmendc foranstalninger finansieret o*er indikativprogrammer i henhold til 5. EUF pr. 31. december 1986 
Lande 
AVS 
OLT o— 
Generelt 
Samhandelsstruktur 
Messer og udstillinger 
Marketing 
Handelsinformation 
lait 
Generelt 
I alt Forplig-
afgorelser 
(1) 
(1000 E.CU) 
12 687 
3 191 
1 301 
8 188 
35 
25 402 
355 
25 757 Faktiske forplig­
telser (indgåede 
kontrakter) 
(2) 
(lOOOKCU) (3 = 2 1) 
"<• 
9 340 74 
3 191 100 
1 135 87 
5 992 73 
35 100 
19 693 78 
355 100 
20 048 78 Betalingen 
(4) 
(t 000 ECU) (5 = 4/1) 
"i 
6 774 53 
2 714 85 
683 52 
3 374 41 
33 94 
13 578 53 
355 100 
13 933 54 
Tabel 6— Handelsfremmende foranstaltninger finansieret over midler til det regionale samarbejde i henhold til 5. EUF pr. 31 december 1986 
Lande 
AVS 
OLT o™* 
Generelt 
Samhandelsstruktur 
Messer og udstillinger 
Erhvervsuddannelse 
Marketing 
Handelsinformation 
1 alt 
Messer og udstillinger 
I alt Førplig-
at'gø reiser 
(1) 
Il 000 ECU) 
10 036 
116 
9 503 
133 
2 230 
3 687 
25 705 
657 
26 362 Faktiske forplig­
telser (indgåede 
kontrakter) 
(2) 
(1 000 ECU) (3 = 2/1) 
"<• 
8 139 81 
116 100 
8 495 89 
133 100 
2 191 98 
3 148 85 
22 222 86 
567 86 
22 789 86 Betalinger 
(4) 
(1 000 ECU) (5 = 4/1) 
"" 
5 140 51 
17 15 
5 576 59 
132 99 
1 955 88 
2 239 61 
15 059 59 
328 50 
15 387 58 
Tabel 7 — Forpligtelser vedrørende handelsfremmende foranstaltninger pr. 31. december 1986 for samtlige AVS-lande og OLT 
Område 
Generelt 
Samhandelsstruktur 
Messer og udstillinger 
Erhvervsuddannelse 
Marketing 
Handelsinformation 
lait 4. EUF 
Indikativ-
programmer 
(1 000 ECU) 
11 448 
1 853 
359 
5 515 
19 175 Regionale 
programmer 
(1000 ECU) 
3 216 
141 
9 310 
12 667 lait 
(I 000 ECU) 
14 664 
1 994 
9 669 
5 515 
31842 % 
46,0 
6,3 
30,4 
17,3 
100,0 5. EUF 
Indikativ­
programmer 
(1 000 ECU) 
13 042 
3 191 
1 301 
8 188 
35 
25 757 Regionale 
programmer 
(1000 ECU) 
10 036 
116 
10 160 
133 
2 230 
3 687 
26 362 I alt 
(1000 ECU) 
23 078 
3 307 
11 461 
133 
10418 
3 722 
52 119 "„ 
44,3 
6,3 
22,0 
0,2 
20,1 
7,1 
100,0 
140 IX-Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12.87 
pågældende land), komang ekspertbistand, handelsdele-
gationer. markedsundersøgelser samt levering al"materiel 
og udstyr. Alle disse foranstaltninger er x tabel 3 til 7 
opfort under »generelt«. 
65. Det fremgår ligeledes nl'tøM 7. at der er lagt storre 
vægt på regionale projekter i den pågældende penode. 
Det har naturligvis bidraget ti! denne udvikling, at der i 
henhold til den anden Lomé-konvention er afsat 40 mio 
ECU til handelsfremmende foranstaltninger under del 
regionale samarbejde. I o\ngt bordet bemærkes, at disse 
belob for en meget stor dels vedkommende er bevilget til 
finansiering af messer, især i henhold til 4 FUF 
Samordning af de handelsfremmende foranstaltninger 
66. Programmerne består alt for ofte af en eller nogle fa 
isolerede og indbyrdes uafhængige foranstaltninger. 
Dette har i alvorlig grad svækket effektiviteten af de 
foranstaltninger, som FUF finansierer 
67. I ovngt ydes der til eksportfremmende foranstalt­
ninger i mange AVS-lande ofte finansiel og eller faglig 
bistand under bilaterale stotteordninger. især fra euro­
pæiske lande, men også i'ra andre internationale instan­
ser. Fællesskabet ville med fordel kunne samordne de 
foranstaltninger, som det vder tilskud til. med foranstalt­
ninger, som delvis finansieres af andre bistandsulere. 
hvilket ikke er skel i forbindelse med 4. o« 5. EUF. 
Administrative procedurer i forbindelse med 
udarbejdelsen og gennemforeisen af programmerne 
68. Modtagerlandene bærer selv en de! af ansvaret for 
de mangler, der er konstateret ved opbygningen af 
programmerne for handelsfremmende foranstaltninger 
og disse programmers indpasning i AVS-staternes 
økonomiske politik. Det påhviler således modtagerlan­
dene at pege på de behov, som skal lægges til grund for 
udarbejdelse af finansieringsforslag, og som på denne 
måde udgør grundlaget for programmet. En urigtig 
vurdering fra starten af de mangler, der skal afhjælpes i 
forbindelse med infrastrukturen, forringer ofte virk­
ningen af de senere trufne foranstaltninger. :det de 
pågældende lande ikke altid er i stand til at foretage en 
præcis analyse af de mest presserende behov. I gennemfø­
relsesfasen har de nationale myndigheder ikke i alle 
tilfælde ydet den aktive indsats, der er en nødvendig 
betingelse for. at programmet får den tilsigtede virkning. 
69. Ikke desto mindre har afdelingerne i Kommissionen 
som følge af deres opgaver i forbindelse med gennemfø­
relsen af programmern afgørende indflydelse på, om 
disse bliver gennemført med held. Siden 1982 har 
generelle spørgsmål vedrørende retningslinjer og strate­
gier i forbindelse med de handelsfr mroende foranstalt­ninger i AVS-staterne hørt under afdelingen for »udvik­
ling af handelen« (VII i A 4) i Generaldirektoratet for 
Udvikling. Derimod påhviler forvaltningen af projekter­
ne og programmerne hovedsagelig generaldirektoratets 
sagsbehandlere for hvert geografisk område. 
70. En nærmere undersøgelse har imidlertid vist. at 
afdeling VIII A 4 bortset fra visse handelsdelegationer 
og deltagelse i messer ikke inddrages tilstrækkeligt i 
sagsbehandlernes arbejde i forbindelse med de handels­
fremmende foranstaltninger. Dette forhold har alvorlige 
konsekvenser. Forst og fremmest umuliggør denne 
forskel i behandlingen af messer og handelsdelegationer 
på den ene side og de andre former for foranstaltninger på 
den anden side en samordnet behandling af programmer­
ne for handelsfremmende foranstaltninger. Desuden 
foregår kommunikationen mellem GD VIM's sagsbe­
handlere for de enkelte geografiske områder og afdeling 
VIII A 4 kun med stort besvær. Som folge heraf har man 
ikke en samlet oversigt over de foranstaltninger, der 
finansieres af EUF hverken for hvert land eller for 
foranstaltningernes art hvilket gor de', meget vanske­
ligt at foretage en efterfølgende evaluering af de 
iværksatte programmer. 
71. Dernæst administreres en betydelig del af bevilling­
erne lil handelsfremmende foranstaltninger af sagsbe­
handlerne for de enkelte geografiske områder, og disse 
har som oftest hverken den fornødne tid eller den 
fornødne sagkundskab til al løse denne opgave. De 
handelsfremmende foranstaltninger udgør finansielt set 
kun en ringe del af de indikativprogrammer, som 
administreres af sagsbehandlerne, og da sagsbehandlerne 
er optaget af de finansielt set »tungeste« projekter, 
tillægger de kun handelslbranstaltningerne mindre 
betydning og anvender kun lidt tid på dem. I øvrigt er den 
teoretiske viden og knovv-hovv på området i det væsentlige 
koncentreret i afdeling VIII A 4. der ikke regelmæssigt 
konsulteres med hensyn til andre foranstaltninger end 
messer og handelsdelegationer. GD VIII's kapacitet på 
dette område kunne udnvttes bedre. 
Deltagelse i luiiulelsme.sser 
Valg af messer og udstillede produkter 
72. EUF betaler pr. AVS-stat 13 500 ECU til dækning 
af omkostningerne ved deltagelse i messer af regional 
karakter. Dette beløb opdeles på leje afstandplads (3 500 
ECU), opførelse og indretning af stande (6 500 ECU), 
omkostninger til befordring af personale og transport af 
de udstillede produkter (2 500 ECU) samt reserve til 
uforudsete udgifter (1 000 ECU). 
73. Omkostningerne til deltagelse i messer, der afholdes 
i henhold til nationale indikativprogrammer. kan oversti-
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 141 
ge i 3 500 ECU. hus AVS-siaten anmoder herom og 
fremlægger dokumentation til stolte herfor. Som et 
resultat af disse finansiertngshesiemmelser bærer El'F 
saledes hovedparten af udgifterne til deltagelse i messer. 
74. Deltagelse i messer bor normalt kun ske i forlængel­
se af en række andre salgsfremmende foranstaltninger In 
gennemgang al dokumenter og undersøgelser pa stedet 
giver dog del indtryk, at de pågældende afdelinger i 
Kommissionen ikke altid lun sikret sig. at dette er 
tilfældet 
75. En gennemgang af et repræsentativt udsnit at de 
tilfælde, hvor AVS-lande har deltaget i udstillinger, har 
dog vist. at ca. en tredjedel af de udstillende stater ikke 
havde fremlagt et program for hundelsfremmende 
foranstaltninger, som skulle finansieres al' III Kom­
missionens afdelinger havde ikke kendskab tti. om de 
væsentligste betingelser vedrorende institutionerne, infra­
strukturen, produkterne oii markederne var opfyldt med 
henblik pa at sikre det storst mulige udhytte af 
deltagelsen. Undersogelser gennemfort pa selve messerne 
viste, at nogle landes deltagelse ikke skete i sammenhæng 
med nogen anden form lor markedsforing af de udstillede 
produkter pa de gældende markedsvilkår Deltagelse i en 
messe pa denne baggrund indebærer en nærliggende 
risiko for skuffende resultater 
7(> Ved behandlingen af ansogningerne undersoger 
Kommissionens afdelinger ikke i tilstrækkelig grad. om 
det er hensigtsmæssigt for visse lande at deltage i en messe 
fremfor at anvende andre former for salgsfremmende 
foranstaltninger. Hvis der skal opnås resultater af et lands 
deltagelse i en messe, bor de offentlige og private 
nationale organer, der beskæftiger sig med eksport­
fremme, gore en aktiv indsats herfor. Denne betingelse 
var ikke i alle tilfælde opfyldt på de besogte udstillinger. I 
ov rigt forekommer formålet med at deltage i visse messer 
at være tvivlsomt. Saledes præsenterede Tanzania for 
forste gang en række produkter på udstillingen »Partner 
des Fortsehrilts« i Berlin, ifolge sine repræsentanters 
udtalelser uden at det pa forhånd var undersogt. om der 
var et behov for produkterne pa det tyske marked. Når et 
land dellager under sådanne omstændigheder, beror det 
på en fejlagtig opfattelse af. hvad formålet med en messe 
er Deltagelsen i messen er kun berettiget, hvis en 
undersogelse har vist. at der rent faktisk er et behov for de 
pågældende produkter på det marked, som man soger at 
komme ind pa. Hovedformålet bor være at indgå 
salgskontrakter og at etablere en forretningsforbindelse. 1 
det pågældende tilfælde burde Kommissionen have gjort 
Tan/ania opmærksom på. at der fandtes mere hensigts­
mæssige foranstaltninger, f.eks. handeisdelegationer. 
markedsundersøgelser osv. 
77. I tilfælde, hvor det er godtgjort, at et land med fordel 
kan deltage i en handelsudstilling. bør udstillingen vælges 
med omhu. Kommissionen er desværre ikke i stand til at 
yde vejledning på detle punkt. Dens afdelinger sender 
ikke AVS-staterne en udtømmende liste over internatio­
nale messer med en præcis beskrivelse af f.eks. det publikum, der forventes, og de produkter der lægges vægt 
på. Oplysninger af denne art vil imidlertid være af stor 
betydning for AVS-staterne. som på grundlag heraf 
kunne vælge at deltage i de udstillinger, som egner sig for 
deres eksportstrategi. Uden disse oplysninger sker 
udvælgelsen af messerne ofte uden tanke for. om der kan 
opnas salgsresultater. Adskillige repræsentanter for AVS-
staterne pa de besogte messer gav udtryk for. at de var 
klar over. at Kommissionens assistance på dette punkt 
var utilstrækkelig, og udtalte, at de ikke havde mulighed 
for al v ælge messer efter, hv llke markeder der frembød de 
bedste afsætningsmuligheder lor deres produkter. 
7S. Generelt foretrækker Kommissionen, på trods af 
tilløb hertil i den seneste tid. ikke i tilstrækkeligt omfang 
speeialudstillinger frem for de store generelle messer. På 
de store messer går landene fra den tredje verden ofte 
upåagtet hen i mængden af udstillere og det store opbud 
af produkter, og det lykkes kun de mest konkurrencedyg­
tige at tiltrække Mg publikums opmærksomhed. På 
specialudstillingerne. der i det væsentlige er koncentreret 
om nogle fa sektorer som f.eks. levnedsmidler, trævarer, 
tekstiler, osv.. har AVS-landene derimod lettere ved at 
fremhæve deres produkters særlige karakter og derved at 
skabe interesse for dem. 
7lJ. Ved behandlingen af en ansøgning om deltagelse i en 
messe bor der også skabes klarhed over. om de produkter, 
som AVS-staten ønsker at udstille, opfylder de krav. der 
stilles pa det pågældende marked. For man forsøger at 
trænge ind pa et marked, er det således helt nødvendigt at 
vide, om varens kvalitet, emballage, pris, osv. er en 
hindring for salget. Men denne fremgangsmåde, der i 
almindelighed indgår i en salgsstrategi, har kun sjældent 
været anvendt i forbindelse med de undersøgte foranstalt­
ninger. F.eks. er det undtagelsen, at der gennemføres 
markedsundersøgelser forud for deltagelse i messer. 
Desuden er visse ansøgninger blevet godkendt, selv før de 
pågældende stater havde fremsendt en liste over de 
produkter, som de agtede at udstille. Dette gjaldt bl.a. 
Zaire. Guinea-Bissau. Comorerne. Sudan. Benin, Togo, 
Burkina Faso. Zimbabwe og Elfenbenskysten i forbindel­
se med messer, som blev finansieret over regionale midler 
i l%6. 
SO. Kommissionens afdelinger bor være mere opmærk­
somme på. hvilke produkter, der udvælges af AVS-
staterne. Således oplyste den ansvarlige for Elfenbensky­
stens stand på messen i Trieste, at private virksomheder 
havde været tilbageholdende med at levere vareprøver til 
den offentlige myndighed, der var ansvarlig for standen 
(handelskammeret i Abidjan). Som følge heraf udstilledes 
der på Elfenbenskystens stand hovedsagelig mindre 
konkurrencedygtige produkter, til trods for at landet har 
et vist eksportpotentiale. 
81. I øvrigt indeholdt en lang række af de ansøgninger 
om deltagelse i messer, der blev imødekommet, ikke 
oplysninger om. i hvilke mængder de valgte produkter 
kunne eksporteres fra det pågældende AVS-land. Kom-
142 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
misstonens afdelinger har skke i videre omfang sogt at få 
oplyst, om de pågældende levnedsmidler kan produceres 
kontinuerligt og i tilstrækkelig mængde til at berettige en 
indsats til fremme af eksporten. Hvis der ikke tindes et 
produktionsapparat, der er t stand til at sikre regelmæssi­
ge forsyninger, vil de fordele, der ellers ville kunne opnås 
ved en udbytterig deltagelse i en handelsudstillmg. ikke 
kunne udnyttes. 
82 Endelig kræver en omhyggelig udvælgelse af de 
produktei. der skal udstilles, al der gennemfores underso-
gelser vedrorende konkurrenterne på stedet eller firmaer, 
der soger at erobre markedsandele, således al der kan 
fastlægges en tilstrækkelig effektiv markedsforing. Imid­
lertid udtalte de Heste af de repræsentanter for AVS-
staterne, der befandt sig på messerne, at de næsten ikke 
havde kendskab til dette område, og at de heller ikke fik 
nouen assistance fra Kommissionen. 
L dvælgdse af personale til standene 
S3. Det er af storste betydning for at opnå resultater af 
udstillingerne, al personalet i standene arbejder effektivt, 
kommissionen er klar over dette og anmoder derfor de 
\ VS-stater. der onsker al deltage, om at forpligte sig til al 
udpege repræsentanter med udstillingserfaring. Imidler­
tid viser en undersøgelse af et repræsentativt udsnit af de 
lande, der deltog i udstillinger i 1986. at mindre end 10 "„ 
af disse stater havde påtaget sig en sådan forpligtelse på 
del tidspunkt, hvor ansøgningen blev godkendt. Denne 
holdning fra Kommissionens side forer til, at mange 
udstillende lande antager et personale, der ikke er i stand 
til præcist at informere de besogende om produkterne, at 
tilpasse sig forskellige typer potentielle kunder, og som 
ikke har bemyndigelse til at afslutte kontrakter. 
84 F.eks. var det private erhvervsliv ikke repræsenteret 
på udstillingen i Trieste Personalet i delegationen havde 
hverken kendskab til priser, disponible mængder eller 
leveringsfrister, og det havde heller ikke fuldmagt til at 
indgå kontrakter. Dets eneste funktion var at indsamle 
visitkort og at overgive disse til eksportfirmaerne. 
Burundis repræsentanter skulle forespørge hos landets 
myndigheder, før de kunne opgive salgspriserne. I øvrigt 
var de fleste af de repræsentanter, som dette land havde 
anført i sin ansøgning om deltagelse i messen, ikke til 
stede. Uganda udstillede hovedsagelig kaffe. Men 
repræsentanterne for dette land kunne ikke selv sælge 
produktet, idet salget skulle gå igennem det italienske 
generalagentur, der har eneret på salget i Italien. På 
udstillingen »Partner des Fortschritts« i Berlin omfattede 
den tanzaniske og den etiopiske stand næsten ikke 
uddannet personale eller repræsentanter for eksportfir­
maer, der var i stand til at give de nødvendige oplysninger 
og at indgå kontrakter. 85. Repræsentanterne for visse AVS-stater har heller 
ikke altid den forretningsmæssige viden, der kræves for at 
fange de besøgendes opmærksomhed, klarlægge deres 
behov og hjælpe med at opfylde dem. 
Standenes indretning 
SG. Ved en besigtigelse på de ovennævnte tre udstillinger 
konstateredes det, at standenes indretning ikke bidrog til 
en tilfredsstillende præsentation af produkterne og ikke 
kunne danne ramme om forretningssamtaler. 
.S7. Flere delegationer beklagede sig først og fremmest 
over, at de ikke rådede over et tilstrækkeligt stort 
udstillingsareal og et tilstrækkeligt antal udstillingsskabe. 
Dette gjaldt f.eks. Mali og Niger på lædervareudstillingen 
i Paris. Da de havde været nødt til at stable produkterne 
op. havde de ikke kunnet præsentere dem på en attraktiv 
måde. På udstillingen erklærede samtlige AVS-repræsen-
tanter. at det besværliggjorde deres arbejde, at der ikke 
var telefon i standene, og at der manglede kontorartikler. 
XX. På alle udstillingerne bestod standene af et udstil­
lingsareal med udstillingsskabe og et lille kontor. Der blev 
liere gange givet udtryk for, at dette ene kontor ikke var 
velegnet til at modtage de besøgende, der søgte oplys­
ninger, eller som ønskede at afslutte en kontrakt. Disse 
vanskeligheder mindskede utvivlsomt værdien af de 
bestræbelser, som nogle delegationer udfoldede. 
89. Placeringen af standene på st lve udstillingsområdet 
har også indflydelse på antallet af besøgende. Kommis­
sionens afdelinger har heller ikke altid været tilstrækkelig 
opmærksomme på dette punkt. F.eks. var AVS-landenes 
stande på lædervareudstillingen i Paris samlet på ét sted i 
et afgrænset hjørne af forhallen. Dette betød, at AVS-
staternes stande ud over at være »spærret inde« lå aU for 
langt fra de udstillingsgange, hvor der kom flest gæster. 
Kommissionen kunne undgå situationer af denne art ved 
at reserve standpladser i tide. Den burde også påse, at 
AVS-staterne altid optages i udstillingskatalogernc, 
hvilket ikke var tilfældet i forbindelse med lædervareud­
stillingen. 
Opfølgning af udstillingerne 
90. Ved afslutningen af en udstilling skal AVS-staterne 
tilstille Kommissionen en rapport, som bl.a. skal 
indeholde oplysning om det antal kontakter, der er 
etableret under udstillingen. Endvidere skal hver enkelt 
15. 12. S7 De Europæiske Fællesskabers Tidende 143 
AVS-stat s forbindelse med indgivelsen at" ansøgningen 
om deltagelse i udstillingen tilsende Kommissionen en 
oversigt over de resultater, der er opnået som følge af 
deltagelse i udstillinger i det foregående ar 
9| Fn gennemgang af et repræsentativ i udsnit al' de 
tilfælde, hvor AVS-viatcr har deltaget i udstillinger i 1986 
har dog vist, al kun 40 "„ af de udstillende lande har 
meddelt Kommissionen talmæssige oplysninger om 
resultaterne af deres deltagelse i udstillinger i 1985 Det 
kan heraf sluttes, al Kommissionens afdelinger uden 
videre vder tilskud til visse landes deltagelse i udstillinger 
liere ar i træk. uden blot nogenlunde at kunne v urdere det 
forretningsmæssige udhytte. 
92 S ov rigl \ ilie del være ønskeligt, om Kommissionens 
delegationer pa stedet sikrede sig. at AVS-staierne 
udnytter de bestående muligheder for at vedligeholde de 
kontakter, de har etableret pa udstillingerne. Det ville 
også være værdifuldt, hvis delegationerne hjalp AVS-
staleme med at gøre status over deres deltagelse i hver 
enkelt udstilling, bl.a. ved al søge al l'a klarhed over. om 
udstillingen \ ar en passende ramme for landets salgsfrem­
mende foranstaltninger, om standens indretning svarede 
ti! dels behov, hvor mange kontakter der blev knyttet, og 
hvor mange der resulterede i salgsordrer Det skulle pa 
grundlag af svarene pa disse spørgsmål være muligt at 
undgå en hel del di de fejl og mangler, der er nævnt 
ovenfor 
93. Endelig har Kommissionen i almindelighed ikke 
knyttet finansielle konsekvenser til afbud i sidste øjeblik. 
der har resulteret i tomme stande på udstillingerne. F.eks. 
stod otte stande ubenyttet hen. fordi AVS-stater undlod 
at deltage i udstillinger finansieret over midler til det 
regionale samarbejde i årene fra 1983 til 1986. Det drejede 
sig om følgende lande og udstillinger: Burundi på messen 
i Bordeaux i 1983. Mauretanien på den internationale 
udstilling i Paris i 1984. Madagaskar på ITB-messen i 
Berlin i 1986. Togo på Barcelona-messen i 1986. Ghana 
på »Partner des Forlschnlls« i Berlin og udstillingen i 
Trieste i 1984 samt udstillingerne i Trieste og Barcelona i 
1986 De midler, søm FL'F har investeret s leje af 
standpladser og opførelse af stande, er indtil nu ikke 
blevet tilbagebetalt 
Hanilel.sJeleiiU finner 
94. En undersøgelse, der blev gennemført i afdelingerne 
under Generaldirektoratet for Udvikling, har vist. at der 
på dette område er alvorlige mangler med hensyn til at 
samle oplysningerne og at samordne foranstaltningerne. 
95. Det har således vist sig. at afdelingerne under GD 
VIII ikke er i stand til at fremlægge en udtømmende 
fortegnelse over de delegationer, der er finansieret under 
4 og 5. EUF. Disse grundlæggende oplysninger vil kunne tilvejebringes ved en systematisk gennemgang af samtlige 
betalingsbilag vedrørende handelsfremmende foranstalt­
ninger, men når de ikke foreligger, er det umuligt at skaffe 
sig et overblik over denne type foranstaltninger, hvilket 
på det nærmeste udelukker en systematisk og nøjagtig 
vurdering al virkningerne af foranstaltningerne. 
96 l øv rigt bor der med henblik på at give handelsdele-
gationerne de bedste muligheder for at opnå tilfredsstil­
lende resultater, stilles en række krav i forbindelse med 
forberedelsen, gennemforeisen og opfølgningen, hvoraf 
de vigtigste er anfort i et internt dokument, udarbejdet i 
afdeling VIII A 4. En gennemgang af et udsnit af 
handelsdelegationeme har vist, at disse krav i en række 
tilfælde ikke er opfyldt. 
97 Saledes overholdes de hørings- og godkendelses­
procedurer, der er fastsat i den nævnte note. kun i nogle 
tilfælde. Det fremgår således af de gennemferte undersø­
gelser, at afdeling VIII A 4 ikke bliver informeret om 
visse handelsdelegationer til fjerne destinationer, og at 
sagsbehandlerne for de enkelte geografiske områder ikke 
altid bliver hort i forbindelse med handelsdelegationer til 
AVS-landene. Denne mangel på ensartethed i behand­
lingen af handelsdelegationeme vil uundgåeligt gå ud 
over koordinationen af de iværksatte foranstaltninger. 
98 I forbindelse med handelsdelegationeme gennemfø­
res der i princippet en forundersøgelse med det formål at 
træffe en række forberedelser i de lande, tier er udset som 
mål for handelsdelegationeme. og at fastlægge produkt­
grupperne. En handelsdclegation bor først endeligt 
godkendes, når der foreligger en rapport om denne 
forundersøgelse. Imidlertid blev de« i forbindelse med 
visse delegationer konstateret, at de pågældende sagsbe­
handlere ikke havde fået forelagt en sådan rapport. 
99. Visse handelsdelegationer omfatter i strid med de 
retningslinjer, der er fastlagt i den nævnte note. mere end 
ti personer. I øvrigt overskrides det maksimale antal på 
tre produktgrupper pr. delegation ofte. Endelig afholdes 
der ikke i forbindelse med alle delegationer et orienteren­
de møde og et afsluttende mode. hvor de opnåede 
resultater evalueres, hvilket ville være ønskeligt. 
Afsluttende bemærkninger 
100. Fællesskabet har ved indgåelsen af Lomé-konven-
tionerne etableret et hensigtsmæssigt retsgrundlag for at 
yde sit bidrag til fremme af AVS-statemes eksport. Ved 
udløbet af de to første Lomé-konventioner har de 
opnåede resultater imidlertid ikke stået mål med, hvad 
man med rette kunne have forventet. En forbedring af 
effektiviteten af de handelsfremmende foranstaltninger 
kræver bl.a.: 
144 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
(a) at der foretages en systematisk gennemgang af de 
konkrete eksportmuligheder for de lande, der fore­
lægger et program for handelsfremmende foranstalt­
ninger, som finansieres af EUF, (c) at der sker en samordning af programmerne for 
handelsfremmende foranstaltninger. 
(b) at man i større udstrækning tager de forskell'ge 
muligheder, der er nævnt i Lamé-konventionerne, i 
anvendelse (markedsundersøgelser, bistand til min­
dre og mellemstore eksportvirksomheder, kortvang 
ekspertbistand, OSV.K (d) at modtagerlandene deltager i finansieringen af 
messer og handelsdelegationer med det formål at 
tilskynde til storre disciplin i forbindelse med 
gennemforeisen af disse foranstaltninger. 
{*) EFT C 326 af 16.12.1985. pkt. 15.39. 
(2) EFT C 344 af 31.12.1982, pkt. 9.34. 0) EFT C 342 af 31.12.1980. andel del, pkt. 4.3. 
1112,87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 145 
BILAG I 
Ansvarsfordeling blandt medlemmerne af Revisionsretten for 
IV Europæiske Fællesskaber på tidspunktet for vedtagelsen af denne beretning 
Rettens sekretariat, personale og administration, forbindelser udadtil Marcel MART, 
formand 
Egne indtægter Richie RYAN 
to!d og iandbrugsindtægter. momsindtægter. 
balance på budgettet, diverse indtægter 
EUGFL I Charles J. CAREY 
Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen: 
forvaltnings- og budgetkontrolprocedurer og generelle spørgsmål 
EUGFL 2: Keld BRIXTOFTE 
Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen: 
fælles markedsordninger 
EUGFL 3 Fernand HEBETTE 
Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Udviklingssektionen (med undtagelse af foranstaltninger med regionalt sigte) 
Garantisektionen ^sukker} 
Fisken 
Udgifter på landbrugsområdet 
146 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Revisionsgruppe II 
De Europæiske Udviklingsfonde Aldo ANGIOI 
Samarbejde med udviklingslande og tredjelande Pierre LELONG 
Den Europæiske Fond for Regionaludvikling 
Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Udviklingssektionen 
(foranstaltninger med regionalt sigte) André J. MIDDELHOEK 
Den Europæiske Socialfond Josep SU BI RATS 
Revisionsgruppe Hl 
Generelle revisionssporgsmål Marcel MART 
Långivning og lånoptagelse 
Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab 
Regnskabsaflæggelsen 
Regnskabsprincipper Lothar HAASE 
Institutionernes personale- og driftsudgifter 
Publikationskontoret, 
Presse- og informationskontorerne 
Europaskolerne Stergios VALLAS 
Forskning, teknologi, nye politikker 
Tilskud Carlos MORENO 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 147 
BILAG II 
Beretninger og udtalelser 
vedtaget af Revisionsretten inden for de sidste fem år 
1 overensstemmelse med Traktaterne påhviler det Revisionsret­
ten at udarbejde en årsberetning. I henhold til Traktaterne og de 
gældende forordninger påhviler det endvidere Retten at 
udarbejde årsberetninger for visse af Fællesskabets organer og 
aktiviteter. Retten kan desuden i medfør af Traktaterne fremkomme med bemærkninger til særlige spørgsmål og på 
begæring fru en af institutionerne afgive udtalelser. I den 
følgende fortegnelse opregnes de beretninger og udtalelser, 
Retten har vedtaget i de sidste fem år. 
Titel Vedtaget den: Offentliggørelse 
Femte årsberetning, regnskabsåret 1981 25. november 1982 EFT C 344 
af 31. 12.82 
Udtalelse 4/82 om forslag til Kommissionens forordning om finansielle 9. december 1982 
bestemmelser for Det Europæiske Samarbejdsagentur samt om bestemmelser 
vedrørende agenturets forbindelser med Kommissionen Ikke offentliggjort 
Udtalelse 5/82 om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning 16. december 1982 EFT C 160 
(EØF) nr. 2744/80 om indførelse af supplerende foranstaltninger til fordel for af 18. 6. 83 
Det Forenede Kongerige 
Udtalelse 6/82 om forslag til Rådets forordning (EØF) om indførelse af et 16. december 1982 
særligt energiudviklingsprogram EFT C 199 
af 26. 7. 83, 
s. 7 
Udtalelse 7/82 om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning 2. februar 1983 
(EØF) nr. 2779/78 om anvendelse af ECU i retsakter på toldområdet EFT C 199 
af 26. 7. 83, 
s. 8 
Særberetning 1/83 vedrørende Europa-Parlamentets udgifter i forbindelse 10. marts 1983 
med interparlamentariske konferencer Fås ved henvendelse 
til Retten 
Særberetning 2 83 om gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1078/77 og 14. april 1983 EFT C 278 
(EØF)nr. 1041 78 om indførelse af en præmieordning for ikke-markedsføring af 17. 10. 83 
af mælk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvægsbesætninger 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for 1981 28. april 1983 Ikke offentliggjort 
Beretning om årsregnskabet 1982 for JET 28. april 1983 Ikke offentliggjort 
Særberetning 3/83 om restauranter, kantiner, cafeterier og indkøbscentre 18. maj 1983 Ikke offentliggjort 
148 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Titel 
Beretning om 1982-regnskabet tor Euratoms Forsyningsagentur 
Særberetning 4 83 om den budgetmæssige forvaltning af programmet tor 
levering af landbrugsprodukter og fodevarer til Polen 
Særberetning 5 83 om støtte til skummetmælk forarbejdet til kasein og 
kasemutcr 
Beretning (artikel 78 f, stk. 5) om EKSF's årsregnskab pr. 31. december 1982 
Beretning om 1982-regnskabet for Det Europæiske Institut til Forbedring af 
Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin-instituttet) 
Beretning om 1982-regnskabet for Det Europæiske Center for Udvikling af 
Erhvervsuddannelse (Berlin-centret) Vedtaget den: 
26. maj 1983 
9. juni 1983 
9. juni 1983 
22. juni 1983 
14. juli 1983 
14. juli 1983 Offentliggørelse 
Ikke offentliggjort 
EFT C 278 
af 17. 10.83 
EFT C 41 
af 15. 2. 84 
EFT C 339 
af 19. 12.84 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Udtalelse 1 83 om forslag til Kommissionens forordning (EØF) om 21. juli 1983 
funktionen af forskudssystemet for udgifter Finansieret over Den Europæiske 
Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen (EUGFL) Ikke offentliggjort 
Beretning om gennemforeisen af konklusionerne fra Det Europæiske Råd af 
18. juni 1983 
Sjette årsberetning, regnskabsåret 1982 
Beretning (Bilag til årsberetningen EKSF 1982) om EKSF's regnskabsforvalt-
ning og økonomiske forvaltning 
Særberetning 6/83 om Den Europæiske Socialfonds edb-system 
Udtalelse 2 83 om forslag til Rådets forordning (EØF) om rentegodtgørelse 
ved visse lån. ydet inden for rammerne af Det Europæiske Monetære System 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for regnskabsåret 1982 6. oktober 1983 
24. november 1983 
7. december 1983 
15. december 1983 
12. januar 1984 
23. februar 1984 EFT C 287 
af 24. 10.83 
EFT C 357 
af 31. 12.83 
Ikke offentliggjort 
Fås ved henvendelse 
til Retten 
EFT C 55 
af 28. 2. 84 
Ikke offentliggjort 
Udtalelse 4 83 om anden ændring af forslaget til Rådets forordning om 14. marts 1984 
ændring af forordning (EØF, Euratom, EKSF)nr. 2891/77 om gennemførelse 
af afgørelsen af 21. april 1970 angående udskiftning af medlemsstaternes 
finansielle bidrag med Fællesskabets egne indtægter EFT C 163 
af 23. 6. 84 
Særberetning 1/84 om koordinering af Fællesskabets bistand til tredjelande 14. marts 1984 EFT C 224 
af 25. 8. 84 
Udtalelse 3/83 om forslag til Rådets afgørelse om bemyndigelse af 5. april 1984 EFT C 163 
Kommissionen til at medvirke ved finansieringen af innovation i Fællesskabet af 23.6. 84 
ly 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 149 
Titel 
Særberetning 2 84 om Den Europæiske Investeringsbanks forvaltning af 
Fællesskabets udviklingsbistandsmidler Vedtaget den: 
10. maj 1984 Offentliggørelse 
Fås ved henvendelse 
til Retten 
Udtalelse 1 84 om forslag til Rådets forordntng (EØF) om foranstaltninger til 7. juni 1984 
dækning af behovene i regnskabsåret 1984, idet Fællesskabet;, egne indtægter 
er opbrugt EFTC228 
af 30. 8. 84 
Beretning til Kommissionen om årsregnskabet 1983 for Euratoms Forsynings- 19. juni 1984 
agentur Ikke offentliggjort 
Revisionsrettens beretning om 1983-årsregnskabet for fællesforetagendet JET 19. juni 1984 
Beretning om årsregnskabet pr 31. december 1983 for Del Europæiske Kul- 26. juni 1984 
og Stålfællesskab Ikke offentliggjort 
EFT C 350 
af 31. 12.84 
Revisionsrettens særberetning 3/84 om hvorledes den fælles markedsordning 19. juli 1984 
for fårekod fungerer EFT C 234 
af 4. 9. 84 
Revisionsrettens særberetning 4/84 om gennemforeisen af direktiv 77/435 11. oktober 1984 EFT C 336 
EOF af 27. juni 1977 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, af 17. 12. 84 
der finansieres gennem EUGFL, Garantisektionen 
Revisionsrettens beretning om 1983-regnskaberne for Det Europæiske Center 
for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Berlin-centret) 
Revisionsrettens beretning om 1983-regnskaberne for Det Europæiske Institut 
til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin-instituttet) 
Syvende årsberetning, regnskabsåret 1983 
Beretning (Bilag til årsberetningen EKSF-1983) om EKSF's regnskabsforvalt-
ning og økonomiske forvaltning 
Særberetning 5 84 om ordningen med støtte til skummetmælk, der anvendes til 
foder 
Særberetning I 85 om den fælles markedsordning for olivenolie 24. oktober 1984 
24. oktober 1984 
22. november 1984 
13. december 1984 
13. december 1984 
25. april 1985 Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
EFT C 348 
af 31. 12.84 
Ikke offentliggjort 
EFT C 91 
af 12.4. 85 
EFT C 134 
af 3. 6. 85 
Udtalelse 1,85 om forslag til Rådets forordning (EØF) om gennemførelsen af 2. maj 1985 
bestemmelserne i aftalen i form af brevveksling mellem Det Europæiske 
Økonomiske FællessJ.ab og Republikken Portugal om ydelse af en særlig 
finansiel støtte til forbedring af landbrugs- og fiskeristrukturerne i Portugal 
Udtalelse 2/85 om forslag til Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) om 26. juni 1985 
forlængelse af Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77 om 
anvendelse af afgørelsen af 21. april 1970 angående udskiftning af medlems­
staternes finansielle bidrag med Fællesskabernes egne indtægter på egne 
indtægter hidrørende fra merværdiafgiften EFT C 138 
af 6. 6. 85 
EFT C 261 
af 12. 10.85 
150 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.12.87 
Titel 
Beretning om årsregnskabet pr. 31. december 1984 for Det Europæiske Kul-
og Stålfællesskab 
Særberetning 2/85 om reglerne for udbetaling af eksportrestitutioner ved 
udførsel af landbrugsvarer (»kontrol af udforsier af landbrugsvarer«) 
Særberetning 3 85 om visse aspekter af det faglige samarbejde, der finansieres 
over Fællesskabets udviklingsbistand 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for regnskabsåret 1983 
Beretning til Kommissionen om 1984-årsregnskabet for Euratoms Forsy­
ningsagentur 
Beretning om 1984-årsregnskab"t for fællesforetagendet JET 
Beretning om 1984-regnskaberne for Det Europæiske Center for Udvikling af 
Erhvervsuddannelse (Berlin-centret) 
Beretning om 1984-regnskaberne for Det Europæiske Institut til Forbedring 
af Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin-instituttet) 
Beretning (Bilag til EKSF-årsberetningen 1984)omEKSF'sregnskabsforvalt-
nmg og okonomiske forvaltning 
Ottende årsberetning, regnskabsåret 1984 
Særberetning 4/85 om den fælles markedsordning for fiskerivarer 
Særberetning 5/85 om Fællesskabets deltagelse i aktioner til fordel for 
udviklingslande, som gennemføres af ikke-statslige organisationer Vedtaget den: 
26. juni 1985 
26. juni 1985 
12. juli 1985 
17. juli 1985 
17. juli 1985 
17. juli 1985 
17. oktober 1935 
17. oktober 1985 
19. november 1985 
19. november 1985 
28. november 1985 
12. december 1985 Offentliggørelse 
EFTC360 
af 31. 12.85 
EFTC215 
af 26. 8. 85 
Fås ved henvendelse 
til Retten 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
EFT C 326 
af 16. 12. 85 
EFT C 339 
af 31. 12.85 
Fås ved henvendelse 
til Retten 
Udtagelse 3/85 om udkast til ændring af visse artikler i udkastet til 
Kommissionens forordning om gennemførelsesbestemmelser til visse bestem­
melser i finansforordningen af 21. december 1977 12. december 1985 Ikke offentliggjort 
Udtalelse 4/85 om forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af 
forordning (EØF) nr. 2681/74 om fællesskabsfinansiering af udgifter i 
forbindelse med levering af landbrugsvarer som fødevarehjælp 12. december 1985 EFT C 357 
af 31. 12. 85 
Udtalelse 5/85 om udkast til finansforordning vedrørende Den sjette 
Europæiske Udviklingsfond 12. december 1985 EFT C 361 
af 31. 12.85 
Særberetning 1/86 om kontraktforanstaltninger til udvidelse af markederne 
for mælk og mejeriprodukter finansieret af provenuet fra medansvarsafgifter 20. februar 1986 EFT C 127 
af 26. 5. 86 
Udtalelse 1/86 om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning 
(EØF) nr. 1883/78 om de almindelige regler for finansiering af interventioner 
gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Garantisektionen 6. marts 1986 EFT C 80 
af 9.4. 86 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 151 
Titel 
Beretning om regnskaberne for 1985 for Euratom's Forsyningsagentur 
Beretning om EKSF's årsregnskab pr. 31. december 1985 
Særberetning 2/86 om EFRU's særlige fællesskabsaktioner med h mblik på 
regionaludvikling (kvotafrie aktioner) 
Særberetning 3/86 om støtteordninger for olieholdige frø 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for regnskabsåret 1984 
Beretning om 1985-regnskaberne for Det Europæiske Center for Udvikling af 
Erhvervsuddannelse (Berlin-centret) 
Beretning om 1985-regnskaberne for Det Europæiske Institut til Forbedring 
af Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin-instituttet) Vedtaget den: 
29. maj 1986 
17. juni 1986 
10. juli 1986 
10. juli 1986 
25. september 1986 
23. oktober 1986 
11. november 1986 Offentliggørelse 
Ikke offentliggjort 
EFT C 208 
af 19. 8. 86 
EFT C 262 
af 20. 10.86 
Fås ved henvendelse 
til Retten 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Udtalelse 2/86 om udkast til finansforordning vedrørende gennemførelsen af 11. november 1986 EFT C 302 
finansprotokollerne med Algeriet, Marokko, Tunesien, Egypten, Libanon, af 27. 11. 86 
Jordan, Syrien, Malta og Cypern 
Beretning om 1985-årsregnskabet for JET 
Beretning (bilag til EKSF-årsberetningen 1985) om EKSF's regnskabsforvalt-
ning og økonomiske forvaltning 
Niende årsberetning, regnskabsåret 1985 
Særberetning nr. 4/86 om finansielt og fagligt samarbejde med Indien 19. november 1986 
19. november 1986 
19. november 1986 
4. december 1986 Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
EFT C 321 
af 15. 12.86 
EFT C 75 
af 23. 3. 87 
Udtalelse nr. 1/87 om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning 18. februar 1987 
(EØF) nr. 1883/78 om de almindelige regler for finansiering af interventioner 
genem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Garantisektionen EFT C 59 
af 7. 3. 87 
Udtalelse nr. 2/87 om Kommissionens forslag til Rådets forordning (EØF) om 14. maj 1987 
kontrol med udbetaling af de beløb, der bevilges ved eksport af landbrugsvarer EFT C 147 
af 5. 6. 87 
Særberetning nr. 1/87 om kvaliteten af fødevarehjælpen — Overholdelsen af 27. maj 1987 EFT C 219 
de gældende regler om varernes kvalitet og mængde og om emballage, af 17. 8. 87 
leveringstid og -sted 
Udtalelse nr. 3/87 om et forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af 10. juni 1987 EFT C 175 
forordning (EØF) nr. 729/70 om finansiering af den fælles landbrugspolitik, af 3. 7. 87 
for så vidt angår forskudsordningen inden for EUGFL, Garantisektionen 
152 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.12.87 
Tit«! 
Beretning om Det Europæiske Kul- og Stålfæltesskabs årsregnskab pr. 
31. december 1986 
Beretning øm regnskaberne for l%6 for Euratom's forsyningsagentur 
Særberetning nr. 2/8? om kvote- og tillægsafgiftsordningen i mejerisektoren 
Særberetning nr. 3,87 om den fælles markedsordning for råtobak 
Særberetning nr. 4/87 om Fællesskabets destillation&ordninger for vin Vedtaget den: 
25. juni 1987 
25. juni 1987 
15. juli 1987 
15. juli 1987 
17. september 1987 Offentliggørelse 
EFT C 228 
af 26. 8. 87 
Ikke offentliggjort 
EFT C 266 
af 5. 10.87 
EFT C 297 
af 6. 11.87 
EFT C 297 
af 6. 11.87 
Særberetning nr. 5/87 om Fællesskabets bistand til fremskyndelse af 7. oktober 1987 
landbrugsudviklingen i Grækenland 
Særberetning nr. 6/87 «n fwicvarehjælp til Indien 1978-1985 (Flood II- 29. oktober 1987 
projektet) Fås ved henvendelse til 
Retten 
EFTC. 
af...(') 
Udtalelse nr. 4/87 om forslag til Rådets forordning (Euratom.EKSF. EØF) 
om midlertidig undtagelse fra forordning (EØF. Euratom. EKSF) nr. 2F91 /77 
om gennemførelsen a*" afgørelse af 21. apnl 1970 angående udskiftning af 
medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabernes egne indtægter 29. oktober 1987 EFTC. 
af ...(>) 
Udtalelse nr 5 87 om forslag til Rådets forordning | Euratom, EKSF, EØF) 
oro ændring af finarulKfOidnmgen af 21, december S977 vedrorende De 
Europæiske Fællesskabers almindelige budget 29. oktober 1987 EFTC. 
af...(') 
Beretning om 1986-rcgwskabet for Det Europæiske Center for Udvikling af 
Erhvervsuddannelse (Berlin-Centret) og om den økonomiske forvaltning 4/5. november 1987 Ikke offentliggjort 
Beretning om 1986-regnskabct for Det Europæiske Institut til Forbedring af 
Leve« og Arbejdsvilkårene (Dublin-Instituttet) og om den økonomiske 
forvaltning 4/5. november 1987 Ikke offentliggjort 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for regnskabsårene 1985 og 1986 4/5. november 1987 Ikke offentliggjort 
Beretning (bilag (i! EKSF-årsberetningcn 1986'jom EKSF's 
ning og økonomiske forvaltning ibsforvalt- 10/11. november 1987 Ikke offentliggjort 
Tiende årsberetning, regnskabsåret 1986 10/11. november 1987 Denne udgave af EFT 
CH Under forberedelse. 
15, 12, 8? De Europæiske Fiellesskabers Tidende 153 
BtLAG III 
Finansielle oplysninger om 
De EuropaMe Fællesskabers almindelige budget 
og 
De Europæiske Udviklingsfonde 
(1986) 
indledende bemærkninger 
1. KKdwwattriate 
De finansielle oplysninger i dette bilag er taget fra forvaltningsregnskaber og status for De Europæiske 
Fællesskaber V) 09 D® Europæiske Udviklingsfonde samt fra andre regnskabsoversigter fra Kommissionen. 
2. M'#QsRifl||IHt'fllt#fl 
Aiie b«iøE» er udtryfct> miliionef ECU <mio ECU). Tallene er afrundet til tiendedele af en million. 
3. Ændret kontoplan før det etntfttdef kje Ibud€j6t 
Kontoplanen undergår undertiden visse ændringer. Retten vælger til fremstilling af de retrospektive 
udviklingsforløb kontoplanen for del håbende regnskabsår og tilpasser ved enhver ændring af kontoplanen 
beløbene fra tidligere regnskabsår tit den nye kontoplan. 
Beløbene s 114-i 19 kars derfor sammenholdes fra regnskabsår til regnskabsår. 
t"i fm si wd>f »ng*f r»g?t«kat»*re* ?»§§ R»yCNtningsragn«kat> øg status vedrorende budgettransaktionerne i regnskabsåret 1«M6 (dok. 
«o#*i8?t i*. 187.188. im mi 
154 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 37 
4. Forkortelser og tegn 
EF 
EKSF 
EØF 
Euratom 
EUGFL 
BNI 
MOMS 
BFR 
DKR 
DM 
DRA 
ESC 
FF 
HFL 
IRL 
LFR 
LIT 
PTA 
UKL 
RE 
ERE 
ECU 
mio ECU 
OB 
IOB 
FB 
BB 
BTF 
BTB 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
P 
UK 
EUR 10/12 
EUF 
AVS 
OLT 
OD 
Stabex 
Sysmin 
FFO 
EFT 
S 
A 
K 
0,0 
% 
§ De(t) Europæiske Fællesskab(er) 
Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab 
Det Europæiske Økonomiske Fællesskab 
Det Europæiske Atomenergifællesskab 
Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget 
Bruttonationalindkomst 
Merværdiafgift 
Belgiske francs 
Danske kroner 
Tyske mark 
Græske drachmer 
Portugisiske escudos 
Franske francs 
Nederlandske gylden 
Irske pund 
Luxembourgske francs 
Italienske lire 
Spanske pesetas 
Pund sterling 
Regningsenhed (indtil 1977) 
Europæisk regningsenhed (fra 1978 til 1980) 
Regningsenhed gældende fra 1. 1. 1981 
Millioner ECU 
Opdelte bevillinger 
Ikke-opdelte bevillinger 
Forpligtelsesbevillinger 
Betalingsbevillinger 
Bevillinger til forpligtelser 
Bevillinger til betalinger 
Belgien 
Danmark 
FR Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede Kongerige 
De 10 eller 12 medlemsstater af De Europæiske Fællesskaber i alt 
Den Europæiske Udviklingsfond 
Stater i Afrika. Vestindien og Stillehavet 
Oversøiske lande og territorier 
Franske oversøiske departementer 
Stabilisering af eksportindtægter 
Stabilisering af eksportindtægter fra mineprodukter 
Finansforordningen af 21. december 1977 
De Europæiske Fællesskabers Tidende 
Budgetsektion 
Budgetafsnit 
Budgetkapitel 
Ingen oplysninger 
Mellem nul og 0,05 
Procent 
Paragraftegnet henviser i dette bilag til tekst, diagrammer og tabeller 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 155 
Indholdsfortegnelse 
Første del: De Europæiske Fællesskabers almindelige budget Side 
§ 1. Grundlæggende oplysninger om det almindelige budget 156 
Det almindelige budget for regnskabsåret 1986 og gennemforeisen heraf i 1986 
§ 2. Det almindelige budget 1986: Anslåede indtægter 160 
§ 3. Det almindelige budget 1986: Anslåede udgifter — bevillinger til betalinger 161 
§ 4. Det almindelige budget 1986: Bevillinger til forpligtelser 162 
§ 5. Anslåede og faktiske indtægter for 1986 163 
§ 6 Disponible bevillinger til forpligtelser i 1986 og deres udnyttelse, pr. sektor og institution 164 
§ 7. Disponible bevillinger til betalinger i 1986 og deres udnyttelse, pr. sektor og institution 165 
§ 8. Faktiske egne indtægter i 1986 166 
§ 9 De disponible bevillingers udnyttelsesgrad i 1986, pr. sektor 167 
§ 10 Samlet driftsregnskab og saldo for regnskabsåret 1936 168 
§ 11 Betalinger afholdt i 1986, pr. sektor og pr. modtagermedlemsstat 169 
§ 12 EUGFL-garantisektionen: Betalinger afholdt i 1986, pr. sektor og pr. modtagermedlemsstat 170 
§ 13 Strukturfondene: Indgåede forpligtelser og afholdte betalinger i 1986, pr. modtagermedlemsstat 171 
Retrospektive oplysninger vedrorende gennemforeisen af det almindelige budget (1982-1986) 
§ 14. Udviklingen i og udnyttelsen af bevillinger til betalinger i tidsrummet 1982-1986, pr. sektor 172 
§ 15. Udnyttelsesgraden for bevillinger til betalinger i tidsrummet 1982-1986, pr. sektor 173 
§ 16 Årlige betalinger i tidsrummet 1982-1986, pr. sektor og institution 174 
§ 17 Udviklingen i forholdet mellem »årlige betalinger pr. sektor« og »samlede årlige betalinger over budgettet« 
(1982-1986) 175 
§ 18 Årlige betalinger til medlemsstaterne (1982-1986) 176 
§ 19 Faktiske egne indtægter, pr. medlemsstat (1982-1986) 177 
Ånden del: De Europæiske Udviklingsfonde (EUF) (Oversigt pr. 31. 12. 1986) 
§ 20. Generelle oplysninger om EUF 178 
§ 21. Den 4 og 5. EUF: Tildeling, finansiering, fordeling af bistanden, samlet udnyttelse 179 
§ 22. Den 6. EUF: Tildeling, finansiering, fordeling af bistand, samlet udnyttelse 180 
*» 23. Den 4. EUF: Bistand pr. økonomisk sektor og pr. modtagerland 181 
§ 24. Den 5. EUF: Bistand efter art og pr. modtagerland 182 
§ 25. Den 5. EUF: Bistand pr. økonomisk sektor og pr. modtagerland 183 
§ 26. Den 4. og 5. EUF: Udnyttelse af bistanden, pr. økonomisk sektor 184 
§ 27. De seks EUF: Forderlingen af samtlige betalinger pr. modtagerland (1960-1986) 185 
§ 28. De seks EUF: Udviklingen i de årlige betalinger (1960-1986) 186 
156 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Første del: De Europæiske Fællesskabers almindelige budget 
§ 1. Grundlæggende oplysninger om det almindelige budget 
1.1. Det almindelige budgets oprindelse 
Det almindelige budget blev indfort ved Fusionstraktaten (') (artikel 20). Den 1. januar 1968 trådte det i stedet for de tre 
sæskilte EF-budgetter, der indtil da var gældende EKSF's administrationsbudget, EØF-budgettet og Euratoms 
driftsbudget Euratoms forsknings- og investeringsbudget blev optaget på det almindelige budget i 1971 ved Luxembourg­
traktaten (2) (artikel 10) 
1.2. Retsgrundlag 
Det almindelige budget folger de finansielle bestemmelser, der er indeholdt i Paris-traktaten (3) (artikel 78 EKSF) og Rom-
Traktaten (4) (5) (artikel 199-209 EOF og artikel 171-183 Euratom), og ændringer i medfor af Fusionstraktaten (1), 
radsafgorelsen om egne indtægter (*>), Luxembourg-Traktaten (2), Tiltrædelsesakten (7) og Bruxelles-Traktaten (8). I en 
finansforordning (a) er der fastlagt nærmere enkeltheder om opstilling og gennemforelse af budgettet samt om 
regnskabsaflæggelse og revision. Finansforordningen er suppleret ved særlige retsakter, der fastlægger de nærmere 
enkeltheder for gennemforeisen af budgettet 
1.3. De vigtigste budgetprincipper som foreskrevet i traktaterne og finansforordningen 
Budgettet vedtages forud for et regnskabsar (reglen om etårige budgetter). Når budgettet forelægges, skal det balancere. 
Budgetindtægterne skal uden sondring anvendes til finansiering af samtlige udgifter, der er opfort på budgettet (reglen om 
ikke-formalsbestemmelse). Alle Fællesskabets indtægts- og udgiftsposter skal opføres på budgettet (reglen om et samlet 
budget! Samtlige indtægts- og udgiftsposter skal opfores med deres fulde belob på budgettet og i regnskaberne, uden at 
der foretages indbyrdes modregning (bruttopnncippet). Der er visse undtagelser fra disse almindelige principper. 
1.4. Det almindelige budgets indhold og struktur 
Det almindelige budget omfatter overslag over EKSF's administrationsudgifter og de tilsvarende indtægter. EØF's 
indtægter og udgifter samt Euratoms indtægter og udgifter. 
Budgettet indeholder fem forskellige sektioner, der igen er opdelt i (anslåede) indtægts- og udgiftsopgorelser: 
(I) Parlamentet, (II) Rådet (og som bilag Det Økonomiske og Sociale Udvalg), (III) Kommissionen, (IV) Domstolen, 
(V) Revisionsretten 
inden for hver sektion er indtægter og udgifter opdelt i budgetposter (afsnit, kapitler, artikler og konti) efter deres art eller 
formal 
1.5 Regningsenheder i det almindelige budget 
inatii 19?,* Dlev budgettet opstillet og gennemfort i regningsenheder (RE): 1 RE = 0,88867088 g guld (--= 1 US-dollar mellem 
1934 og 19721 
fra 1978 til 1980 blev budgettet opstillet og gennemfort i europæiske regningsenheder (ERE): 1 ERE svarer til summen af 
folgende belob i Fællesskabets medlemsstaters valutaer: 0.828 DM + 0,0885 UKL + 1.15 FF + 109 LIT + 0,286 HFL + 
3.66 BFR • 0.14 LFR - 0.217 DKR + 0,00759 IRL. 
Siden 1981 opstilles og gennemføres budgettet i ECU. Ligesom ERE er ECU en enhed, der er beregnet på grundlag af en 
kurv af nationale valutaer For 1981. 1982 og 1983 var værdien af og sammensætningen af kurven for ECU de samme som for 
ERE (Den græske valuta, drachmen, indgik ikke i beregningsgrundlaget for ECU). For 1984-1986 1 ECU = 0,719 DM + 
0.0878 UKL - 1.31 FF + 140.0 LIT + 0.256 HFL + 3.71 BFR + 0,14 LFR + 0,219 DKR + 0,00871 IRL + 1,15 DRA. 
Pr 31 december 1986 var kurserne for omregning af ECU til de nationale valutaer som folger: 1 ECU = 43,2325 BFR = 
7.86192 DKR 2.07610 DM = 148.526 DRA = 156.382 ESC 6.87503 FF = 2,34488 HFL = 0.764828 IRL = 43,2325 LFR = 
1446.19 LIT 141,151 PTA = 0.724942 UKL. 
1.6. Finansiering af det almindelige budget (indtægter) 
Det almindelige budget finansieres i hovedsagen af Fællesskabernes egne indtægter (6) told. landbrugsimportafgifter, 
sukker-og isoglucoseafgifter og momsandele pa højst 1.4 % af et ensartet EF-beregningsgrundlag (10)(11); der findes visse 
andre mindre betydelige indtægter 
Ifølge Rådets afgørelse af 21. april 1970 (6> har egne indtægter siden den 1. januar 1971 gradvis afløst den gamle ordning 
med medlemsstaternes finansielle bidrag i henhold til fordelingsnøglen. Indtil det blev muligt at anvende et ensartet 
momsgrundlag betalte medlemsstaterne fortsat finansielle bidrag. Fra 1975 blev disse finansielle bidrag beregnet på 
grundlag af medlemsstaternes andele af Fællesskabets bruttonationalindkomst (BNI). I 1979 indeholdt egne indtægter for 
første gang momsandele Seks af medlemsstaterne betalte momsandele, hvorimod FR Tyskland. Irland og Luxembourg 
fortsat betalte BNI-fmansielle bidrag. 1980 betalte alle medlemsstater momsandele. Fra 1981 til 1985 betalte samtlige 
medlemsstater momsandele bortset fra Grækenland, der betalte et BNI-baseret finansielt bidrag. I 1986 betalte alle 
medlemsstaterne momsandele bortset fra Portugal, der betalte et finansielt bidrag på grundlag af BNI. 
O Fusionstraktaten (8 apni 1965) Traktat om Oprettelse af et Fælles Rad og en Fælles Kommission lor De Europæiske Fællesskaber 
i?! t, jxeTDourg.traktaten (22 apni 1970) Traktat om Ændring a! Visse Budgetbestemmelser i Traktaten om Oprettelse af De Europæiske Fællesskaber og i 
Fusionstraktaten 
(!) Parts-traktaten (18 apni 1951) Traktat om Oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF) 
j-j Rom-traktaten (25 marts 1957) Traktat om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (EOF) 
,'^> Rom-traktaten (25 marts 1957) Traktat om Oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) 
•6) Raciers afgore>se 70/243/EKSF. EOF Euratom) af 21 apni 1970 angående udskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabernes egne 
indtægter (EFT L 94 af 28 4 1970) 
(') Tiltrædelsesakten (22 januar 1972) Akt Vedrorende Tiftraedefsesvifkårene og Tilpasningerne al Traktaterne 
('-} Bruseiies-traktaten (22 jus« 1975) Traktat om Ændring af Visse Finansielle Bestemmelser i Traktaten om Oprettelse af De Europæiske Fællesskaber og i 
Fusionstraktaten 
;*i Finansforordningen af 21 december 1977 (EFT L 356 af 31 12 1977) 
£'G? jf Rådets 6 direktiv af 17 mai 1977. det fælles merværdiafgiftssystem ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145 af 13 6 1977) 
f! Hajeato momsandel af det ensartede beregningsgrundlag 1979-1985 1 '•«. fra 1986 1.4 °0 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 157 
1.7. Bevillingernes art 
Der sondres i budgettet mellem følgende former for bevillinger til dækning af de opførte udgifter: 
a) Opdelte bevillinger (OB) anvendes til finansiering af flerårige foranstaltninger inden for visse sektorer. De omfatter 
forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger: 
— forpligtelsesbevillinger (FB) dækker for det løbende regnskabsår de retlige forpligtelser, der er indgået i forbindelse 
med foranstaltninger, hvis gennemforelse strækker sig over flere regnskabsår; 
— betalingsbevillinger (BB) dækker udgifter, til opfyldelsen af de i løbet af regnskabsåret og/eller tidligere regnskabsår 
indgåede forpligtelser. 
b) Ikke-opdelte bevillinger (JOB) dækker for de årlige foranstaltningers vedkommende både forpligtelser og betalinger 
over samme regnskabsår. 
Det er således muligt at foretage følgende to opstillinger for ét og samme regnskabsår: 
— de samlede bevillinger til forpligtelser (BTF) (') = ikke-opdelte bevillinger (IOB) 
+ forpligtelsesbevillinger (FB); 
— de samlede bevillinger til betalinger (BTB) (1) ikke-opdelte bevillinger (IOB) 
+ betalingsbevillinger (BB). 
Indtægter, der er optaget på budgettet, skal dække bevillinger til betalinger. Forpligtelsesbevillinger bliver ikke finansieret, 
for de tilsvarende betalingsbevillinger er blevet opført på budgettet. 
Nedenstående forenklede skema (med fiktive beløb) viser virkningen af disse bevillingsarter for hvert budgetår: 
Bevillinger III forpligtelser: Beløb opført på 
budgetterne lor regnskabsår 1.2 3 III forplig­
ts ser inden for disse ar 
Tegnlorklarlng: 
(BTF) 11 I Forpligtelses­
bevillinger (FB) 
[FO Ikke-opdelte 
bevillinger (IOB) 
regnskabsår 1: BTF T50 
regnskabsår 2: BTF 180 
regnskabsår 3: BTF 215 - FB 50-
-IOB 100-
-FB 60-
-IOB 120-
- FB 65« 
-IOB: 150. Forpligtelses-
bevilliger 
fra tidligere 
regnskabsar 
I 
Oversigt over ^ 
Bevilling 
10 \ 
regnskabs­
år 1 
regnskabs­
år 2 
regnskabs­
år 3 9 
(1) 
100 
120 
150 samtlige bevillingsarter 
Opdelte 
bevillnger (OB) 
Is 
(2) 
50 
60 
65 I 
II 
(3> 
27 
38 
75 £f 
(1) + (2> 
150 
180 
215 H 
d) + (3) 
127 
158 
225 Finansier ingsskema: Dette skema viser, i hvilket regnskabsår hver 
BTF-andel, der er opført lor regnskabsår 1.2,3. skal finansieres: IOB 
finansieres inden for det regnskabsår, i hvilket de er opført på 
budgettet; FB finansieres i trancher over flere regnskabsår 
Beløb (trancher) finansieret i 
regnskabsår 1 | regnskabsår 2 regnskabsår 3 
I 7 
1 
I 1 
l 
De lodrette totaler i dette skema angiver lor hvert regnskabsar de 
bevillinger til betalinger (BTB), der er påkrævet til finansiering af de 
forpligtelser, der i dette regnskabsår følger af BTF. For hvert 
regnskabsår er der: BTB = IOB + betalingsbevillinger (BB), idet 
regnskabsårets BB udgør det samlede beløb for alle FB. der skal 
finansieres under dette regnskabsår. 
^ ^jl w 
Bevillinger til betalinger: 
regnskabsår 1 
Jes regnskabsår 2 
8 
J2S regnskabsår 3 
BB: ,„! 
8 
on / • 
Tegnfork låring: 
Bevilling- [Xffifk Betalingsbevillinger 
betalinger 
(BTB) (BB) 
Ikke-opdelte bevillinger 
(IOB) 
(') Bomorlt: Det er vigtigt at bemærke forskellen på »bevillinger til forpligtelser« og -forpligtelsesbevillinger« og på -bevillinger til betalinger« og 
-betalingsbevillinger« Forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger anvendes udelukkende i forbindelse med opdelte bevillinger. 
158 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12.87 
1.8. Opstilling af det almindelige budget 
For hvert regnskabsår (fra den 1. januar til den 31. december) opstiller alle institutionerne inden den 1. juli i det år. der går 
forud for det år. hvor budgettet skal gennemfores, et overslag over deres udgifter. Kommissionen sammenfatter disse 
oversl?g i et foreløbigt budgetforslag, og dette forelægges senest den 1. september i samme år Rådet, som tillige med 
Parlamentet er budgetmyndigheden. Rådet udarbejder budgetforslaget og sender det senest den 5. oktober i samme år til 
Parlamentet. Parlamentet kan stille ændringsforslag til budgettet, for så vidt angår de obligatoriske udgifter (') og vedtage 
ændringer, for så vidt angår ikke-obligatoriske udgifter: disse ændringsforslag og ændringer forelægges Rådet. For så vidt 
angår obligatoriske udgifter, er Rådet sidste instans. For sa vidt angår ikke-obligatoriske udgifter, kan Parlamentet, inden 
for rammerne af en statistisk maksimalsats for forhøjelser, udøve sin ret til at vedtage ændringer i sidste instans. 
Parlamentets formand erklærer budgettet for endeligt vedtaget. Parlamentet kan imidlertid forkaste budgetforslaget og 
begære forelæggelse af et nyt forslag (2). 
Såfremt budgettet ikke er vedtaget ved regnskabsårets begyndelse, gælder der særlige bestemmelser i traktaterne og 
finansforordningen, for så vidt angår anvisning af udgifter (3). 
Budgetmyndigheden kan vedtage ændringsbudgetter (der ikke ændrer det samlede beløb for det årlige budget) eller 
tillægsbudgetter (som ændrer det samlede beløb) (4). 
Tildelingen til en bestemt budgetpost kan ændres ved overførsler (5) fra andre budgetposter. 
1.9. Gennemførelse af det almindelige budget 
1 9.1. Ansvar for gennemforeisen 
Kommissionen gennemforer budgettet i overensstemmelse med finansforordningen på eget ansvar og inden for 
bevillingerne. Kommissionen giver de andre institutioner de nødvendige beføjelser til at gennemføre de sektioner af 
budgettet, som vedrorer dem ("). Finansforordningen fastlægger gennemførelsesbestemmelserne, især det ansvar, der 
påhviler institutionernes anvisningsberettigede, regnskabsførere, forskudsbestyrere og finansinspektører (7) 
1.9.2. Indtægter 
De anslåede indtægter opfores i budgettet med forbehold af eventuelle ændringer som følge af ændrings- og 
tillægsbudgetter IM 
Den budgetmæssige gennemforelse af indtægterne sker ved, at fordringer konstateres og de til Fællesskaberne skyldige 
belob (egne indtægter og andre indtægter) opkræves; der gælder særlige regler herfor (8). 
Et regnskabsårs faktiske indtægter defineres som summen af opkrævninger af de i det løbende regnskabsår konstaterede 
fordringer og opkrævninger af udestående fordringer fra tidligere regnskabsår. 
1.9.3. Udgifter 
De anslåede udgifter opfores i budgettet. Alt efter arten af den retlige forpligtelse dækkes de af bevillinger til forpligtelser 
eller bevillinger til betalinger. Den budgetmæssige gennemførelse af udgifterne, dvs. bevillingernes udvikling og 
udnyttelse kan sammenfattes som følger: 
a) Bevillinger til forpligtelser. 
— Bevillingernes udvikling: Der kan ske visse ændringer af de bevillinger til forpligtelser, der er opført i det oprindelige 
budget, for der nås frem til de endelige bevillinger til forpligtelser: endelige bevillinger til forpligtelser = oprindeligt 
budget (IOB og FB) ± ændrings- og tillægsbudgetter (4) + ekstra indtægter (9) ± overførsler (5) + 
forpligtelsesbevillinger der henstår fra det foregående regnskabsår (10) + ikke-automatiske fremførsler (11) fra det 
foregående regnskabsår (IOB) for hvilke der ikke er indgået forpligtelse + frigjorte forpligtelsesbevillinger (FB) fra 
foregående regnskabsår. 
— Bevillingernes udnyttelse: Der kan i regnskabsåret indgås forpligtelser for de endelige bevillinger til forpligtelser 
(udnyttede bevillinger til forpligtelser = summen af indgåede forpligtelser). 
— Bevillinger, der forbliver disponible detfølgende regnskabsår: Ikke-opdelte bevillinger, for hvilke der ikke er indgået 
forpligtelse, kan blive ikke-automatisk fremført til næste regnskabsår efter bemyndigelse fra Rådet (11). Uudnyttede 
forpligtelsesbevillinger (bevillinger der henstår ved afslutningen af regnskabsåret) forbliver disponible det næste 
regnskabsår (10). 
— Bortfald af bevillinger: Restbeløbet bortfalder. 
b) Regnskabsårets bevillinger til betalinger. 
— Bevillingernes udvikling: Bevillinger til betalinger kan ligeledes undergå ændringer, der fører til de endelige 
bevillinger til betalinger: endelige bevillinger til betalinger = oprindeligt budget (IOB og BB) ± ændrings- og 
tillægsbudgetter C) + ekstra indtægter (9) ± overførsler (5). 
— Bevillingernes udnytteise: Der kan i regnskabsåret afholdes betalinger for de endelige bevillinger til betalinger 
(udnyttede bevillinger til betalinger i regnskabsåret = summen af betalinger afhoidt af regnskabsårets bevillinger). 
15. 12 S7 De Europæiske Fællesskabers Tidende 159 
— Fremførsel af bevillinger til det følgende regnskabsår: Ikke-udnyttede bevillinger kan fremføres til det følgende 
regnskabsår i form af automatiske (12) eller ikke-automatiske (n) fremforsier. 
— Bortfald af bevillinger Restbeløbet bortfalder 
c) Bevillinger til betalinger fremfort fra det foregående regnskabsår (automatiske og ikke-automatiske fremførsler). 
Der kan i hvert regnskabsår ligeledes foretages betalinger af disse bevillinger (efter eventuelle overførsler). 
Bevillingsbelob. der stadig ikke er betalt efter fremførsel, bortfalder, bortset fra i visse tilfælde, hvor der kan foretages 
gentagne fremforsier (n). De således bortfaldne beløb føjes til regnskabsårets resultat i det samlede driftsregnskab (se 
pkt 1.9.4.). 
For så vidt angår de faktiske udgifter, skelnes der mellem to begreber: 
— - de i et regnskabsår faktisk afholdte udgifter = samlede betalinger i løbet af regnskabsåret = betalinger af 
regnskabsårets bevillinger til betalinger plus betalinger af bevillinger til betalinger fremfort fra det foregående 
regnskabsår 
— de faktisk afholdte udgifter vedrorende et regnskabsår de udgifter, der er opført i det samlede driftsregnskab (se 
pkt 1.9.4.) = betalinger af regnskabsårets bevillinger til betalinger plus regnskabsårets bevillinger til betalinger 
fremfort til det følgende regnskabsår. 
1.9.4. Samlet driftsregnskab og regnskabsårets saldo 
Efter afslutningen af hvert regnskabsar opstilles det samlede driftsregnskab. Regnskabsårets saldo, som skal opføres på 
budgettet for det folgende regnskabsår i forbindelse med et ændringsbudget, beregnes (14) (se § 10). 
1.10. Regnskabsaflæggelse 
Senest cien 1 juni efter afslutningen af regnskabsåret sender Kommissionen regnskaberne for det pågældende 
regnskabsar til Parlamentet, Rådet og Revisionsretten; regnskaberne omfatter driftsregnskabet og status, ledsaget af en 
analyse af den okonomiske forvaltning C5). 
1.11. Ekstern revision 
Smden 1977 foretages den eksterne revision af det almindelige budget af Revisionsretten for De Europæiske 
Fællesskaber (t6) Revisionsretten reviderer regnskaberne vedrorende samtlige indtægter og udgifter på det almindelige 
budget og efterprøver lovmedholdeligheden og den formelle rigtighed af indtægter og udgifter og undersøger, hvorvidt den 
okonomiske forvaltning har været forsvarlig Revisionen kan finde sted inden afslutningen af det pågældende regnskabsårs 
regnskaber Revisionen sker på grundlag af regnskabsbilag, og i givet fald på stedet i fællesskabsinstitutionerne og i 
medlemsstaterne Revisionsretten udarbejder en årsberetning for hvert regnskabsar, og den kan endvidere når som helst 
fremkomme med bemærkninger til særlige sporgsmal og på begæring fra en af Fællesskabernes institutioner afgivne 
udtalelser 
1.12. Decharge og opfølgning 
Siden 1977 gælder folgende bestemmelser V7): Efter henstilling fra Rådet giver Parlamentet inden den 30. april det andet år 
efter det pågældende regnskabsar Kommissionen decharge for gennemførelsen af budgettet. Med henblik herpå 
gennemgår Parlamentet og Rådet de af Kommissionen forelagte regnskaber og Revisionsrettens årsberetning. 
Institutionerne træffer hensigtsmæssige foranstaltninger for at tage de antegnelser til følge, der er anført i beslutningerne 
om decharge, og skal gore rede for de trufne foranstaltninger (18). 
(') Obligatoriske udgifter er udgifter der er en nødvendig folge af traktaterne eller af retsakter udstedt i henhold til disse 
(2) For yderligere oplysninger om budgetproceduren artikel 78 EKSF, 203 EOF og 177 Euratom 
(3) Se artikel 8 i finansforordningen. 
(-) Se artikel 1 (5) i finansforordningen 
i5) Se artikel 21 i finansforordningen 
{*) Se artikel 78 d EKSF 205 EOF. 179 Euratom og artikel 18 (2) i finansforordningen 
<7| Se artikel 17-49 og 68-72 i finansforordningen. 
(8) Se artikel 23-31 i finansforordningen og Rådets forordning (EOF. Euratom, EKSF) nr 2891/77 og 2892/77 af 19 december 1977 (EFT L 336 af 27 12 1977) 
(9) Se artikel 87 i finansforordningen og artikel 91 (2) i den ændrede finansforordning 
(10) Se artikel 6 (2) (a) og 88 (3) i finansforordningen 
(") Se artikel 6 (1) (bl i finansforordningen 
i'2) Se artikel 6 Ol (c), art 6 (2) (b) og art 88 (4) i finansforordningen 
(u) Se artikel 6 (4) og artikel 108 (3) (a) og (b) i finansforordningen 
C4! Se artikel 27 i finansforordningen cg artikel15 og 16 i Rådets forordning (EOF. Euratom. EKSF) nr 2891/77 (EFT L 336 af 27 12 1977) 
('') Se artikel 73-77 i finansforordningen 
C6) Se artikel 78 e og f EKSF 206 og 206 a EOF, 180 og 180 a Euratom cg finansforordningens artikel 78-84 
(") Se artikel 78 g EKSF, 206 b EOF og 180 b Euratom 
C8) Se finansforordningens artikel 85 
160 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
S 2. Det almindelige budget 1986: Anslåede indtægter 
(jf. de nærmere oplysninger i § 5) 
(mio ECU og %) 
Andre indtægter: 257,5 (0.7 %) 1 
Disponibelt overskud fra 1985: 49,2 (0,2 %) J 
Egne momsindtægter 
og finansielle bidrag 22 468,2 (63,9 %) 
Tegnforblarlng: 
Wåmmå Egne indtægter i alt (pr. medlemsstat) 
Landbrugsafgitter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Told 
Egne momsindtægter og finansielle bidrag 
Disponibelt overskud fra 1985 og andre indtægter Told: 
9 700,5 (27,6 %) 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 161 
§ 3. Det almindelige budget 1986: Anslåede udgifter — bevillinger til betalinger 
(jf. de nærmere oplysninger i § 7, kolonne 3) 
(mio ECU og %) 
•*- 10. Formålsbestemte reserver og reserve til uforudsete udgifter: 95,0 (0,3 %) (heraf IOB: 43,5) 
-*• 9. Udviklingssamarbejde: 1 141,5 (3,2 %) (heraf IOB: 233,9) 
-»_ 8. Refusion til medlemsstaterne: 3 299,8 (9,4%) 
*- 7. Forskning, energi osv.: 740,7 (2,1 %) (heraf IOB: 30,4) 
6. Socialpolitik: 2 651.6 (7.5 %) (heraf IOB: 100.1) 
5. Regional- og transportpolitik: 2 574,8 (7.3 %) (heraf IOB: 4,0) 
4. Fiskeri: 164.1 (0.5 %) (heraf IOB: 89,6) 
*~ 3. Landbrugsstrukturer: 790,2(2,2%) (heraf IOB: 60,9) 
) 2.11. Andre udgifter: 6.5 (0,0 %) 
*" » 2.10. Agromonetære foranstaltninger: 466,0 (1,3 %) 
*- 2.9. Andre sektorer: 987.0(2.8%) 
2.8. Kod. æg og fjerkrækød: 3 559.0 (10.1 %) 
*- 2.7. Mejeriprodukter: 6 100,0 (17,4 %) 
*~ 2.6. Tobak: 792.0 (2,3 %) 
•- 2.5. Vin: 1087,0(3,1 %) 
*- 2.4. Frugt og grønsager: 927,5 (2.6%) 
*- 2.3. Fedtstoffer og proteinholdige afgrøder: 3 245,0 (9,2 %) 
*~ 2.2. Sukker: 1 642,0 (4,7 %) 
*- 2.1. Korn og ris: 3 300,0 (9.4 %) 
Tegnforklaring: 
I I Ikke-opdelte bevillinger (!OB) 
ufMst Sektorer med opdelte bevillinger: 
tZ%fA betalingsbevillinger (BB) 
fHJJfl Bevillinger til disposition for Kommissionen 
Bevillinger til disposition for de 
ovrige institutioner 
162 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
§ 4. Det almindelige budget 1986: Bevillinger til forpligtelser 
(jf. de nærmere oplysninger i 5 6, kolonne 3) 
(mio ECU og %) 
10 Formålsbestemte reserver og reserve til uforudsete udgifter: 78,0 (0,2 %) (heraf IOB: 43,5) 
-*~ 9. Udviklingssamarbejde: 1 243,2 (3,4 %) (heraf IOB: 233.9) 
8. Refusion til medlemsstaterne: 3 299,8 (9,2 %) 
-»- 7. Forskning, energi osv.: 851.7 (2,4 %) (heraf IOB: 30,4) 
6. Socialpolitik: 2 412,2 (6,7 %) (heraf IOB: 100,1) 
5. Regional- og transportpolitik: 3463,1 (9,6 %) (heraf IOB: 4i0) 
4. Fiskeri: 156,3 (0,4 %) (heraf IQB: 89,6) 
3. Landbrugsstrukturer: 831.4 (2,3 %) (heraf IOB: 60,9) 
Bemærk: For de sektorer, der hat fået tildelt opdelte 
bevillinger, vises i dette diagram belobene for forplig­
telsesbevillinger i stedet for de i § 3 viste betalingsbevillinger, 
da beløbene for de ikke-opdelte bevillinger og fremstillingen 
heraf i diagrammerne er identiske. 
De samlede bevillinger til forpligtelser balancerer ikke med 
budgettets indtægter for 1986, da forpligtelsesbevillingerne 
endvidere omfatter belob, der skal finansieres af budget­
indtægter for senere regnskabsår (se $1 (1.7)). 
Bevillinger 
til 
forpligtelser 
lait: 
36 052,1 
mio ECU 0) 
C) Summen af ikke-opdelte 
bevillinger (27 578.6 mio 
ECU) og forpligtelsesbevil­
linger (8 473.5 mio ECU) 2 EUGFL. Garantisektionen: 22 112.0 (61.3 %) 
(fordelingen af disse bevillinger på 
sektorer fremgår af i 3) 
1. Drift (alle institutioner): 1 604,4 (4,5 %) 
(fordelingen af disse bevillinger efter institution fremgår af § 3) 
Tegnforklaring: 
| | Ikke-opdolte bevillinger (IOB) 
Sektorer med opdelte bevillinger: 
forpligtelsesbevillinger (FB) 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 163 
§ 5. Anslåede og faktiske indtægter — 1986 
A. Anslåede og faktiske indtægter — 1986: 
Indtægtsart 
(de tilsvarende poster i kontoplanen 
for 1986 er angivet i parentes 
afsnit (A) og kapitel (K)) 
1 Egne indtægter 
— landbrugsafgifter (K 10) 
— sukker- og isoglucoseatgifter (K 11) 
(K90 KOM) 
— told (K 12) 
— egne momsindtægter (K 13) 
— finansielt bidrag (BNI) Portugal (K20) 
— saldi og korrektioner vedrorende egne momsindtægter og 
finansielle bidrag for 1986 (K 31) 
Egne indtægter i alt 
2 Disponibelt ove.skud fra det foregående regnskabsar (K 30) 
3. Andre indtægter (A 4-9, undtagen K 90 KOM) 
Indtægter i alt Anslåede indtægter 
på 1986-budgettet 
mio ECU I % 
1 584,9 4,5 
1 113.8 3,1 
9 700,5 27,6 
22 257,2 63,3 
211,0 0,6 
34 867,4 99,1 
49.2 0.2 
257,5 0.7 
35174,1 100,0 Faktiske indtægter i 1986 
(belob indkasseret i regnskabsåret) 
mio ECU I % 
1 175,5 3,5 
1 043,2 3,1 
68,3 0,2 
8 172,9 24,3 
22 223.4 66,0 
210.1 0.6 
377,3 1.1 
33 270,7 98,8 
53.9 0,2 
342,6 1,0 
33 667,2 100,0 
B. Anslåede og faktiske egne indtægter, 1986, pr. medlemsstat: 
Note: For told, landbrugsafgifter samt sukker- og isoglucoseafgifter foretages opkrævninjen af medlemsstaterne for Fællesskabernes 
regning Det samme gælder de tilsvarende opstillinger i §§ 2. 8 og 19. 
(mio ECU) 
Indtægtsart 
Landbrugsafgifter: 
— anslåede 
— faktiske 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
— anslåede 
— faktiske (K 11 og K 90 
KOM) 
Told 
— anslået 
— faktisk 
Egne momsindtægter/ 
finansielle bidrag (') (2) 
— anslåede 
— faktiske 
Egne indtægter i alt 
— anslåede 
— faktiske B 
186,0 
132,2 
79.6 
84.7 
536.6 
494,6 
725.9 
736,6 
1 528,1 
1 448,1 DK 
7.0 
9,8 
43,6 
47,6 
239,4 
220,5 
483,3 
512.8 
773,3 
790,7 D 
187,5 
111,9 
286.0 
313,0 
2 600.0 
2 436,1 
6 154,0 
5 869,2 
9 227,5 
8 730,2 GR 
26,0 
22,9 
16,4 
16,9 
130,0 
85,5 
504,0 
507,1 
676,4 
632,4 E 
322,0 
10,1 
67,0 
14,5 
580.0 
191,9 
2 112,5 
2 104.1 
3 081,5 
2 320,6 F 
96,0 
107,6 
356,3 
378,6 
1 256,0 
1 150.4 
5 121.1 
5 248.5 
6 829,4 
6 885,1 IRL 
6,2 
6,4 
15,3 
10.8 
160,8 
113,3 
210.0 
213.3 
392,3 
343,8 I 
313.3 
356,4 
70,6 
73,0 
920,0 
770,1 
3 503.8 
3 518.7 
4 807,7 
4 718,2 L 
0.1 
0,2 
-
4.7 
6,4 
58.8 
59.2 
63,6 
65,8 NL 
170,0 
114,1 
91,3 
95,9 
835,0 
792,0 
1 143,8 
1 230.0 
2 240,1 
2 232,0 P 
10.8 
18.7 
0.2 
128,0 
49,8 
211.0 
210,1 
350,0 
278,6 UK 
260,0 
285,2 
87,5 
76,5 
2 310,0 
1 862,3 
2 240,0 
2 601,2 
4 897,5 
4 825,2 EUR 12 
1 584,9 
1 175,5 
1 113,8 
1 111,5 
9 700,5 
8 172,9 
22 468,2 
22 810,8 
34 867,4 
33 270,7 
(1) Portugal har indbetalt et finansielt bidrag beregnet på grundlag af BNI. 
(2i Inklusive saldi og korrtKtioner for 1986. 
164 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
§ 6. Disponible bevillinger til forpligtelser i 1986 og deres udnyttelse, pr. sektor og institution 
(mio ECU) 
Sektor og institution 
(De tilsvarende poster i kontoplanen for 1986 er 
angivet i parentes: sektion (S), afsnit (A) 
og kapitel (K) 
(D 
1 Drift (samtlige institutioner) 
i 1.1. Kommissionen (S III, A) 
I 
\ 12. Andre institutioner (S I. II, IV, V) 
2. EUGFL, Garantisektionen (A 1-2) 
2 1 Korn og ris (K 10) 
22 
2.3 
24 
2.5 
2.6 
27 
28 
2.9 Sukker (K 11) 
Fedtstoffer og proteinholdige afgrøder (K 12-13) 
Frugt og grønsager (K 15) 
Vin (K 16) 
Tobak (K 17) 
Meienprodukter (K 20) 
Kod. æg og fjerkrækød (K 21-24) 
Andre produkter (K 14, 18. 25) 
2 10. Agromonetære foranstaltninger (K 27-28) 
2 11 Andre udgifter (K 29) 
3 Landbrugstrukturer (A 3) 
i (heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
! 3.1. EUGFL. Udviklingssektionen (K 30-34) 
-3 2 Særlige foranstaltninger (K 38) 
4 Fiskeri (A 4) 
D ; (heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
r i 4 1 Markedsordninger (K 40) 
S 
E 
1 
•s 
o 
1 
i 
i 
i 4 2 Andre foranstaltninger (K 41-46) 
5 Regional- og transportpolitik (A 5) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
5 1 Regionalfonden (K 50-51) 
5 2 Transport (K 58) 
5 3 Andre foranstaltninger (K 52-57) 
6 Socialpolitik (A 6) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
6 1 Socialfonden (K 60-61) 
6 2 Andre foranstaltninger (K 63-69) 
7. Forskning, energi, osv. (A 7) 
(heraf ikke-opdelte bevillinger) 
7.1. Energi (K 70) 
7 2. Forskning og investering (K 73) 
7 3. Industri og det indre marked (K 77) 
7.4. Andre foranstaltninger (K 71-72, 75, 78-79) 
8 Refusion til medlemsstaterne (A 8) 
8.1 Omkostn. ved opkræv, af egne indtæg. (K 80) 
8.2 Andre former for godtgørelse (K 82-67) 
9 Udviklingssamarbejde (A 9) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
9.1. Fødevarehjælp (K 92) 
9.2. Finansiel bistand (K 90-91, 93-99) 
10 Formalsbest res. og res. til uforud. udgif. (K 100-101) 
/heraf ikke-opdelte bevillinger) 
Aktionsbevillinger i alt (S tit. B) 
(heraf ikke-opdelte bevillinger) 
Tilsammen S ™ 
= £ 
> S 
S il 
S"é « 
fa a 
lists 
(2) 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB + FB 
(lOB) 
lOB + FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) 
lOB + FB 
lOB + FB 
lOB i- FB 
(lOB) 
FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) 
FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) 
lOB + FB 
FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB + FB 
(lOB) 
lOB + FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) 
lOB + FB 
(lOB) 
lOB + FB 
lOB 
FB 
Parlamentet (S I) 
Rådet (S II) 
(herunder Det økonomiske og Sociale Udvalg) 
Kommissionen (S III) 
(heraf ikke-opdelte bevillinger) 
Domstolen (S IV) 
Revisionsretten (S V) 
Tilsammen lOB 
lOB 
(lOB) 
IOB + FB 
(lOB) 
lOB 
lOB 
lOB + FB Udviklingen i 
8 
1 
(3) 
1 604,4 
1 049.2 
555,2 
22 112,0 
3 300,0 
1 642,0 
3 245.0 
927,5 
1 087.0 
792.0 
6 100.0 
3 559,0 
987.0 
466,0 
6.5 
831,4 
(60.9) 
762.0 
69.4 
156,3 
(89,6) 
41.3 
115.0 
3 463,1 
(4.0) 
3 098.0 
75.8 
289,3 
2 412,2 
(100,1) 
2 290.0 
122,2 
851,7 
(30.4) 
156.4 
608,0 
64,0 
23,3 
3 299,8 
1 239,9 
2 059,9 
1 243,2 
(233,9) 
693,6 
549,6 
78,0 
(43,5) 
34 447,7 
(25 974,2) 
36 052,1 
27 578,6 
8 473,5 bevillingerne 
o 
fiC 
•5 £ 
»O) 
(4) 
1 611,0 
1 055.8 
555.2 
22 135,0 
3 485,0 
1 726,0 
3 095,0 
986.5 
632,5 
785.0 
5 409,5 
4 349,5 
1 125.0 
482.5 
58,5 
959,4 
(40.7) 
905,1 
54,3 
271,1 
(75,6) 
18.3 
252.8 
3 915,3 
(4.0) 
3 381,3 
135,9 
398,1 
3 230,5 
(100,3) 
3 096,7 
mst1) 
1 300,8 
(42,6) 
188,6 
997,4 
80,0 
34,8 
3 299,8 
1 239,9 
2 059,9 
1 558,2 
(255,9) 
693,6 
864,6 
17,1 
(16,1) 
36 687,2 
(25 970,0) 
38 298,20 
27 581.0'1) 
10 717,2 
306,1 
185,6 
(32,8) 
35 496,9 
(27 023,4) 
40,0 
23,5 
36 052,1 306.1 
185.6 
(32.8) 
37 743.00 
(27 025,8) 
40,0 
23,5 
38 298,2(1) Udnyttelse af bevillingerne 
Forpligtelser 
indgået i 
Beløb 
(5) 
1 548,4 
1 011,3 
537.1 
22 119,4 
3 484,9 
1 725,5 
3 091.8 
986.0 
630,8 
782,2 
5 405.8 
4 348,2 
1 124,3 
481,7 
58,2 
903,8 
(38.1) 
853.5 
50.3 
204,7 
(74,7) 
18,0 
186.7 
3 480,0 
(3,2) 
3 328,1 
92,7 
59,2 
2 645,2 
(96,4) 
2 523,0 
122,2 
1 130,5 
(40,9) 
166,4 
869.5 
62,2 
32,4 
3 095,4 
1 045,4 
2 050,0 
1 251,9 
(241,6) 
668,6 
583,3 
— (—) 
34 830,9 
(25 709.7) 
36 179,3 
27 258,1 
9 121,2 1986 
Grad 
<%> 
(5a) = 
(5/4) 
(96.1) 
(95.8) 
(96.7) 
(99,9) 
(99.9) 
(99.9) 
(99.9) 
(99.9) 
(99,7) 
(99,6) 
(99.9) 
(99,9) 
(99,9) 
(99,8) 
(99.5) 
(94,2) 
(93.6) 
(94.3) 
(92.6) 
(75,5) 
(98.8) 
(98.4) 
(73,9) 
(88,9) 
(80,0) 
(98,4) 
(68,2) 
(14,9) 
(81,9) 
(96.1) 
(81.5) 
(91.3) 
(86,9) 
(96,0) 
(88,2) 
(87,2) 
(77,8) 
(93.1) 
(93,8) 
(84,3) 
(99.5) 
(80,3) 
(94,4) 
(96,4) 
(67,5) 
(—) 
(94,9) 
(99,0) 
(95,0) 
(98.8) 
(85.1) 
296.9 
180.1 
(31.7) 
35 842,2 
(26 721.0) 
38.2 
21.9 
36 379,3 (97.0) 
(97,0) 
(96,6) 
(95,0) 
(98.9) 
(95.5) 
(93,2) 
(95,0) Bevil 
der forbliver 
disponible i 1987 
®E 
E o 
S« 
(6) 
2,8 
0.9 
1.9 
— 
— 
(—) 
— 
0,5 
(0.5) 
0.5 
0,8 
(0.8) 
0,2 
0,6 
3,9 
(3,9) 
3.9 
1,7 
(1.7) 
1.4 
0.3 
— 
— 
14,2 
(14.2) 
0,4 
13,8 
— (—) 
21,1 
(21,1) 
23,9 
23,9 
— m 
"• 0) 
IH 
(7) 
— 
— 
54,5 
(—) 54.2 
0.3 
53,9 
(—) 
53.9 
328,8 
(—) 53,2 
43,0 
232,6 
555,5 
(—) 547,9 
7.6 
145,1 
(—) 22.2 
104.4 
16,4 
2.1 
— 
— 
259,0 
(—) 24,6 
234,4 
— (—) 
1 396,8 
(—) 
1 396,8 
1 396,8 
1.9 
(—) 22,0 
(22.0) 
— 
23,9 (—) 1 396,8 
(—) 
— 
1 396,8 5 
m 
(8) = 
(4-5-
6-7) 
59,8 
43.6 
16,2 
15,6 
0,1 
0,5 
3,2 
0,5 
1,7 
2,8 
3.7 
1.3 
0,7 
0.8 
0,3 
1,1 
(2,6) 
-2.6 
3,7 
12,0 
(0.4) 
0,3 
11.7 
105,7 
(0,0) 
0,0 
105,7 
25,9 
(0,0) 
25,8 
0,1 
23,5 
(0,0) 
0,0 
23,5 
0,0 
0,0 
204,4 
194,5 
9,9 
33,1 
(0,1) 
33,1 
17,1 
(16.1) 
438,4 
(239,2) 
498,2 
299.0 
199,2 
9,2 
3,6 
(1.1) 
482.0 
(282,8) 
1,8 
1,6 
498,2 
Bevillinger ændret efter hensyntagen til forpligtelsesbevillinger, der henstod fra 1985, bevillinger svarende til indtægter Ira tjenesteydelser for tredjemand og overforsier mellem 
budgetposter Ikke-automatiske fremførsler fra 1985 under kapitel 65 (122.5 mio ECU) er ikke medregnet. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 165 
§ 7. Disponible bevillinger til betalinger i 1986 og deres udnyttelse, pr. sektor og institution 
(mio ECU) 
Sektor og institution 
(se § 6. kjiu.""G 1, 
vedrøre ide de tilsvarende 
benævnelser 
og budgetposter) (') 
(D 
I Drift 
II Kommissionen 
12 Andre instituioner 
E 
E 
< 2 EUGFL, Garantisek. 
2 1 Korn og ris 
22 Sukker 
23 Fedtstoffer.. 
2.4. Frugt og grønsager 
2.5 Vin 
2.6 Tobak 
27 Mejeriprodukter 
2.8. Kod 
2.9 Andre produkter 
2 10 Agromonetære. 
2.11. Andre udgifter 
3 Landbrugsstrukturer 
(heraf lOB) 
3 1 EUGFL, Udviklings. 
3 2 Særlige foranstalt. 
4 Fiskeri 
(heraf lOB) 
4 1 Markedsordninger 
4 2 Andre foranstalt. 
5. Regional- og transp. 
(heraf: lOB) 
5 1 Regionalfonden 
5.2. Transport 
5.3 Andre foranstalt. 
6. Socialpolitik 
(heraf: lOB) 
6.1. Socialfonden 
6 2 Andre foranstalt. 
7. Forskning, energi, osv. 
(heraf: lOB) 
7.1. Energi 
7.2. Forskning og inv. 
7.3. Industri... 
7.4. Andre foranstalt. 
8 Refusion 
8.1 Omkostninger. 
8.2. Andre... 
9. Udviklingssamarbejde 
(heraf: lOB) 
9.1. Fødevarehjælp 
9 2. Finansiel bistand 
10. Formålsbestemte.. 
(heraf: lOB) 
Aktionsbevillinger i alt 
(heraf: lOB) 
Tilsammen 
Parlamentet 
Rådet 
(heriT,.1er ØSU) 
Komissionen 
(heraf: lOB) 
Domstolen 
Revisionsretten 
Tilsammen g 
|| 
(HT "9 
(2) 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB + BB 
(lOB) 
lOB + BB 
lOB + BB 
lOB + BB 
(lOB) 
lOB 
lOB + BB 
lOB + BB 
(lOB) 
BB 
lOB+BB 
IOB + BB 
lOB + BB 
(lOB) 
BB 
lOB + BB 
lOB + BB 
(lOB) 
lOB + BB 
BB 
lOB + BB 
lOB + BB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB + BB 
(lOB) 
lOB + BB 
lOB + BB 
lOB+BB 
(lOB) 
lOB + BB 
(lOB) 
lOB + BB 
lOB 
BB 
lOB 
lOB 
(lOB) 
IOB + BB 
(lOB) 
lOB 
lOB 
lOB + BB A. Bevillinger for regnskabsåret 1986 
Udvikling 
i bevillingerne 
1 
(3) O)™ — 
(4) 
1 604,4 1 611,0 
1 049,2 1 055,8 
555,2 555,2 
22 112,0 22 135,0 
3 300,0 3 485,0 
1 642,0 1 726,0 
3 245.0 3 095,0 
927.5 986.5 
1 087,0 632,5 
792,0 785,0 
6 100,0 5 409,5 
3 559.0 4 349.5 
987.0 1 125,0 
466,0 482.5 
6,5 58.5 
790,2 800,2 
(60,9) (40,7) 
721,1 750,3 
69,1 49,9 
164,1 151,1 
(89,6) (75,6) 
41.3 18.3 
122,8 132,8 
2 574,8 2 574,8 
(4,0) (4,0) 
2 373,0 2 373,0 
26,8 26,8 
175,0 175,0 
2 651,6 2 652,5 
(100,1) (100,3) 
2 533,0 2 533,0 
118,6 119,5 
740.7 760,1 
(30,4) (42,6) 
42,0 42,0 
618.8 625,9 
54,3 66,6 
25,6 25,6 
3 299,8 3 299,8 
1 239,9 1 239,9 
2 059,9 2 059,9 
1 141,5 1 161,6 
(233,9) (255.9) 
548,3 548,3 
593,2 613.3 
95,0 31,1 
(43,5) (16,1) 
33 569,7 33 566,2 
(25 974,2) (25 970,0) 
.35174,1 35 177,2 
27 578,6 27 581,0 
7 595,5 7 596,2 
306,1 306,1 
185,6 185,6 
(32,8) (32,8) 
34 618,9 34 622,0 
(27 023,4) (27 025,8) 
40,0 4l 0 
"•3,5 23.5 
35 174,1 35 177,2 Udnyttelse af 
bevillingerne 
!<§ 
(5) IS 
(6) £ 
(7) = 
(4-5 
-6) 
1 427,5 123,7 59,8 
937,1 75,1 43,6 
490,4 48,6 16,2 
22 115,9 3,5 15,6 
3 484,9 — 0,1 
1 725,5 — 0.5 
3 091,6 0.2 3,2 
986,0 — 0,5 
630,8 — 1,7 
782,2 — 2,8 
5 405,8 — 3,7 
4 348,2 — 1,3 
1 121,0 3,3 0,7 
481,7 — 0,8 
58,2 — 0.3 
720,8 76,8 2,6 
(19.7) (18,4) (2,6) 
696,1 54,2 — 
24,7 22,6 2.6 
108,3 42,4 0,4 
(53,8) (21,4) (0,4) 
18,0 — 0.3 
90,3 42,4 0,1 
2 422,2 152,6 0,0 
(0,9) (3,1) (0.0) 
2 368,8 4,2 — 
24,9 1,9 0,0 
28,5 146,5 0,0 
2 303,2 349,3 0,0 
(62,8) (37.5) (0,0) 
2 231,5 301,5 — 
71,7 47,8 0,0 
651,6 108,5 0,0 
(11,1) (31,5) (0,0) 
40,4 1.6 0,0 
564,9 61,0 0,0 
28,3 38,3 0,0 
18,0 7,6 0.0 
2 967,7 127,7 204,4 
917,7 127,7 194,5 
2 050,0 — 9,9 
744,8 416,7 0,1 
(167,3) (88.5) (0,1) 
387,2 161,1 — 
357,6 255,6 0,1 
— — 31,1 
(—) (—) (16,1) 
32 034,5 1 277,5 254,2 
(25 399,2) (331,6) (239,2) 
33 462,0 1 401,2 314,0 
26 826,7 455,3 299,0 
6 635,3 945,9 15,0 
273,2 23,7 9,2 
160,5 21,5 3,6 
(30,7) (1,0) (1,1) 
32 971,6 1 352,6 297,8 
(26 336,3) (406,7) (282,8) 
35,7 2,5 1,8 
21,0 0,9 1,6 
33 462,0 1 401,2 314,0 B. Fremmer ,ra 1985 | £BSS5 fSHK 
E | 
cg o 
c£2o 
(8) 
104,1 
67,6 
36.5 
4,4 
0,5 
3.3 
0.6 56,5 
(11.6) 
38.0 
18.5 
21.7 
(1.2) 
21.7 
195,1 
(2,3) 
115,0 
35.1 
45.0 
247,1 
(148,6) 
92,5 
154,6 
220,2 
(24.0) 
40.8 
141.2 
27.9 
10.3 
4,7 
2.7 
2,0 
236,7 
(39.8) 
25.0 
211,7 
(—) 
986,4 
(236,6) 
1 090,5 
340,7 
749,8 
16,1 
18,0 
(0,8) 
1 054.0 
(304,2) 
1,8 
0.6 
1 090,5 Udnyttelse 
af bevillingerne 
f ? 
(9) E§> 
(10) 1 
(11) = 
(8-9 
-10) 
94,5 — 9,6 
61,5 — 6.1 
33,0 — 3.5 
4,1 — 0,3 
0.5 — 0,0 
3,0 — 0.3 
0.6 — — 45,7 — 10,8 
(10.7) (—> (0.9) 
31.0 — 7.0 
14,7 — 3.8 
7,5 — 14.2 
(1.0) (—) (0.2) 
7,5 — 14.2 
162,9 — 32,2 
(1,9) (—) (0.4) 
115,0 — 0,0 
21,3 — 13,8 
26,6 — 18.4 
116,0 — 131,1 
(22.0) (—) (126,6) 
89,8 — 2,7 
26,2 — 128,4 
186,8 4,0 29,4 
(21.5) (—) (2.5) 
40,2 — 0.6 
114,8 4,0 22.4 
22.6 — 5.3 
9.2 — 1.1 
4,7 — 0,0 
2.7 — — 
2.0 — 0.0 
108,6 — 128,1 
(35.5) (—) (4.3) 
24.9 — 0.1 
83,7 — 128.0 
(—) (—) (—) 
636,3 4,0 346,1 
(101,4) (—) (135,2) 
730.8 4,0 355,7 
195.9 — 144,8 
534,9 4,0 210,9 
14,1 — 2.0 
16,9 — 1.1 
(0,6) (—) (0,2) 
697,8 4,0 352,2 
(162,9) (—) (141,3) 
1,4 — 0,4 
0,6 — 0,0 
730,8 4,0 355,7 tg 
f i 
1^ 
U2) = 
(4 + 8) 
1 715,1 
1 123,4 
591.7 
22139,4 
3 485.5 
1 726.0 
3 098,3 
986.5 
632,5 
785,0 
5 409.5 
4 349,5 
1 125,6 
482,5 
58.5 
856,7 
(52.3) 
788.3 
68.4 
172,8 
(76.8) 
18.3 
154.5 
2 769,9 
(6,3) 
2 488.0 
61,9 
220.0 
2 899,6 
(248.9) 
2 625,5 
274.1 
980,3 
(66.6) 
82,8 
767.1 
94,5 
35.9 
3 304,5 
1 242.6 
2 061.9 
1398,3 
(295.7) 
573.3 
825.0 
31,1 
(16,1) 
34 552,6 
(26 206,6) 
36 267,7 
27 921,7 
8 346.0 
322,2 
203,6 
(33.6) 
35 676.0 
(27 330,0) 
41,8 
24,1 
36 267,7 Betalinger 
i 1986 
i alt 
Belob 
(13) = 
(5 + 9) Grad 
(%) 
(13a) = 
(13/12) 
1 522,0 (88,7) 
998.6 (88,9) 
523.4 (88.5) 
22120,0 (99,9) 
3 485,4 (99,9) 
1 725,5 (99,9) 
3 094,6 (99,9) 
986.0 (99.9) 
630.8 (99,7) 
782,2 (99,6) 
5 405,8 (99.9) 
4 348,2 (99,9) 
1 121,6 (99,6) 
481.7 (99.8) 
58.2 (99,5) 
766,5 (89,5) 
(30.4) (58.1) 
727.1 (92,2) 
39.4 (57.6) 
115,8 (67,0) 
(54.8) (71,4) 
18.0 (98.4) 
97,8 (63,3) 
2 585,1 (93,3) 
(2,8) (44,4) 
2 483.8 (99.8) 
46.2 (74,6) 
55,1 (25,0) 
2 419,2 (63,4) 
(84,8) (34,1) 
2 321,3 (88,4) 
97,9 (35,7) 
838,4 (85,5) 
(32,6) (48.9) 
80,6 (97.3) 
679,7 (88,6) 
50,9 (53,9) 
27.2 (75.8) 
2 972,4 (90,0) 
920,4 (74.1) 
2 052,0 (99,5) 
853,4 (61,0) 
(202.8) (68.6) 
412.1 (71.9) 
441.3 (53.5) 
- (-) 
(—) (—) 
32 670,8 (94,6) 
(25 500.6) (97,3) 
34192,8 (94,3) 
27 022,6 (96,8) 
7 170.2 (85,9) 
287.3 (89.2) 
177.4 (87.1) 
(31.3) (93,2) 
33 669.4 (94.4) 
(26 499,2) (97,0) 
37.1 (88.8) 
21,6 (89.6) 
34192,8 (»4.3) 
(') Bevillinger ændret efter hensyntagen til overforsier mellem budgetposter og indtægter fra tjenesteydelser for tredjemand 
(2i Automatiske og ikke-automatiske fremfcrsler 
166 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
§ 8. Faktiske egne indtægter i 1986 
(for de grundlæggende oplysninger se § 5) 
A. Faktiske egne Indtægter I 
/ /j 1986, etter art 
(mio ECU og %): B. Faktiske Indtægter i 1986, efter medlemsstat og art 
(mio ECU og%): 
I alt: 33 270,7 mio ECU 
Egne momsindtægter 
25,7 og finansielle bidrag (%) C. Medlemsstaternes andele I de forskellige arter egne indtægter (%): 
29.8 
Told (%) 
9,2 15,4 
0,9 
GR E F IRL I L NL P UK 
landbrugsafgifter (%) 30,3 
B DK B DK F IRL I 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 167 
§ 9. De disponible bevillingers udnyttelsesgrad i 1986, pr. sektor 
!~ II 
'<- ® >. 
f 8 Endelige bevillinger til 
forpligtelser i 1986 
(for de grundlæggende 
oplysninger se § 6, kolonne 4-8) II. Endelige bevillinger 
til betalinger for 1986 
(for de grundlæggende 
oplysninger se § 7, kolonne 4-7) 
jO 
-
Q ^5 
I 
ni o> lait 
38 298,2 mlo ECU 
5 
T. 
3a 
" £ CO 
1 J 
» 
•*• oj 
go 
o g-
ccS CO 
s s 
1 
co 
<o o-
T" 
s 
! 
£ o 
•-E. " 
c]g 
DS 
51 o-n' 
° S 
2 alt: 
35 177,2 mio ECU • 
n 
m 
m 
m 
m 
m Tegnforklaring: 
— Ikke-opdelte bevillinger 
— Forpligtelsesbevillinger 
— Betalingsbevillinger 
— Forpligtelser 
— Betalinger 
— Udnyttede bevillinger, 
som forbliver disponible 
for 1987 (bevillinger, der 
henstår og/eller er 
fremført) 
— Bortfald 
III. Bevillinger til betalinger 
fremfart fra 1985 
(for de grundlæggende op­
lysninger se § 7, kolonne 8-11) 
alt: 1 090,5 mlo ECU 
0,4 % 32,6 % 
168 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
§ 10. Samlet driftsregnskab og saldo for regnskabsåret 1986 
(Anvendelse af artikel 15 i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2891/77) 
Indtægter: 
Faktisk disponible midler til 
finansiering af regnskabsåret 1986 
I all: 
34 863,2 mio ECU Udgifter: 
Udnyttelse af disponible midler 
til finansiering af regnskabsåret 1986 
lait: 
34 863,2 mio ECU 
(mio ECU) 
(6) Saldo (underskud) 
for regnskabsåret 1986 
(5) Kursdifference 
(4) Bortfald af bevillinger 
fremfort fra 
regnskabsåret 1985 
(se § 7, kolonne 11) 
(3) Disponibelt over­
skud fra 1985 
(se § 5) 
(2) Andre faktiske 
indtægter i 1986 
(se § 5) 819,9 
20,4 
£7 
(1) Faktiske egne indtægter 
i 1986 i alt 
(se § 5): 
33 270,7 Egne 
momsindtægter 
og finansielle 
bidrag: 
22 810,8 
(herunder saldi 
og korrektioner 
før 1986) (8) Bevillinger til be­
talinger for regn­
skabsåret 1986 frem­
ført til 1987 
(se S 7, kolonne 6) 
;< 
33 462,0 (7) Betalinger afholdt i 
1986 af bevillinger 
for regnskabsåret 
1986 
(se 5 7, kolonne 5) 
Bemærk: Resultatet af regnskabsåret 1986, der er defineret som (1) + (2) + (3) - (7) - (8), er på - 1196,0 mio ECU. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 169 
§ 11. Betalinger afholdt i 1986, pr. sektor og pr. modtagermedlemsstat 
Bemærk: Betalinger afholdt i 1986 = betalinger af bevillinger for 1986 plus betalinger af fremførsler fra 1985. 
A. Betalinger pr. sektor (mio ECU og % 
(se også § 7, kolonne 13. og § 16) 
2. EUGFl-garantisektionen: 22 120,0 
1. Drift: 1 522.0 
9 Udviklings­
samarbejde: 853,4 
8. Refusion til 
medlemsstaterne: 2 972,4 
7. Forskning, energi osv.: 838,4 
B. Betalinger til medlemsstaterne: (mio ECU og %) 
(se også I 12. 13. og 18) 
Bemærk: Denne tabel viser betalin­
gerne i 1986 til medlems­
staterne inden for de 
væsentlige sektorer 
(89,2 % af de samlede 
betalinger i 1986) 3. Landbrugsstrukturer: 766,5 
*- 4. Fiskeri: 115,8 
5. Regional- og 
transportpolitik: 2 585,1 
6. Socialpolitik: 2419,2 
Omkostninger ved opkrævning af egne indtægter 
EUGFL. 
Udviklings­
sektionen 
Fiskeri 
Regionalfonden 
Socialfonden 
• EUGFL, Garantisektionen 
(A 1-2)(') 
• EUGFL, Udviklingssektionen 
(K 30-34) 
• Fiskeri (A 4) 
• Regionalfonden (K 50-51) 
• Socialfonden (K 60-61) 
• Omkostninger ved opkræv­
ning af egne indtægter (K 80) 
' Særlige foranstaltninger (K86) 978,4 
15,5 
4,5 
29,5 
72.9 
63,4 1 063,2 
13,9 
11,3 
18,9 
80,7 
23,8 4 400,6 
105,1 
6,1 
92,5 
134,6 
249.5 1 386,9 
86,2 
3,4 
309.1 
107,1 
10,4 
2.0 271,4 
0,0 
314,3 
174,9 
19,0 
1 635,9 5 440,3 
176,7 
19,7 
219,0 
328,4 
139,5 1 212.9 
64,2 
2,6 
79,3 
203,1 
11,8 3 067,8 
167,0 
6,9 
712,1 
462,2 
107,3 2 276,5 
17,1 
2,9 
13,1 
50,6 
89,3 30.4 
0,4 
188,8 
109,2 
5,7 
163,3 1983.0 
79.1 
21.7 
506,7 
596,2 
200,1 6,5 
36,3 
0.4 22120,0 
727,1 
115,8 
2 483,8 
2 321,3 
920,4 
1801,2 
lait 1164,2 
(3,8%) 1 211,8 
(4,0%) 4 988,4 
(16,4%) 1 905,1 
(6,3%) 2 415,5 
(7,9%) 6 323,6 
(20,7%) 1 573,9 
(5,2%) 4 523,3 
(14,8%) 6,5 
(0,0%) 2 449,5 
(8,0%) 497,8 
(1,6%) 3 386,8 
(11.1%) 43,2 
(0.2%) 30 489,6 
(100%) 
' ) De her anførte tal for EUGFL, Garantisektionen omfatter Justerede monetære udligningsbeløb (se S 12 O, fodnote (i)). 
170 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
§ 12. EUGFL, Garantisektionen: Betalinger afholdt i 1986, pr. sektor og pr. modtagermedlemsstat 
A. Betalinger afholdt i 1986, 
pr. sehtor (mio ECU og %): 
I alt: 22 120,0 mio ECU B. Betalinger afholdt i 1886, pr. modtagermedlemsstat 
(mio ECU og %): 
Tegnforkiaring: 
-For den til 
hver sektor 
svarende far-
C. Fordelingen pr. modtagermedlemsstat af betalinger afholdt i 1986 for de vigtigste sektorer (%): 
30'7 Mejeriprodukter (%) 
23,0 
20.8 Kød, æg og 
fjerkrækød (%) 27,4 
0,1 0,0 "TV 7,6 n 
B OK D GR E F IRL I L NL P UK B DK D GR E F IRL I L NL P UK 
Fedtstoffer og Sukker (%) 
proteinhol­
dige afgrøder (%) 2 
22.3 212 22,5 ; 
6.5 7,6 
> 0,1 8.2 63 i 
0.01 P6 nki 
B DK D GR E F IRL I L NL P UK B DK D GR E F IRL I L NL P UK 0,30.3 0-6^ HooH °'9 0.6 0.4 
B DK D GR E F IRL I L NL P UK 
D. Oversigt over betalinger afholdt i 1986 
Sektor 
2.1. Korn og ris 
2.2. Sukker 
2.3. Fedtstoffer og pro­
teinholdige afgrøder 
2.4. Frugt og grønsager 
2.5. Vin 
2.6. Tobak 
2.7. Mejeriprodukter 
2.8. Kod, æg og fjerkrækød 
2.9. Andre sektorer 
2.10. Agromonetære foran­
staltninger (1) 
2.1 I.Andre udgifter 
lait B 
175,5 
318,9 
200,0 
2,8 
7,0 
118,7 
108,8 
31,7 
12,2 
2,8 
978,4 DK 
152,1 
80,9 
99,1 
2,5 
0,0 
402,1 
232,3 
61,1 
38,1 
-5,0 
1063,2 , pr. modtagermedlemsstat og pr. sektor: 
D 
699,3 
313,8 
690,9 
5,8 
6,6 
49,5 
1 658,8 
721,4 
79,8 
72,3 
102,4 
4400,6 GR 
60,6 
5,9 
236,3 
192,7 
14,2 
283,9 
4,9 
24,5 
377,1 
211.9 
-25,1 
1 386,9 E 
28,8 
11,2 
44,3 
1,5 
13,2 
0,5 
9,9 
161,8 
0,2 
271,4 F 
1 243,9 
703,6 
656,7 
71,2 
295,6 
86,8 
1124,9 
1193,2 
84,7 
-14,4 
-5,9 
5440,3 IRL 
9,7 
5,9 
1.8 
0,2 
339,2 
760,3 
44,5 
52,0 
—0,7 
1212,9 I 
462,7 
45,5 
695,8 
692,1 
312,7 
335,9 
103,3 
377,7 
48,9 
-13,0 
6,2 
3067,8 L 
-0,0 
0,0 
1,7 
0,2 
0,2 
0,0 
— 
2,1 NL 
132,0 
137,8 
253,5 
8,6 
0,5 
1 242,3 
241,1 
124,4 
139,6 
-3,3 
2276,5 P 
18,4 
5,8 
5,4 
0,8 
— 
30,4 UK 
520,3 
102,0 
193.6 
4,3 
0,2 
409.4 
678,8 
105,6 
-18,0 
-13,2 
1983,0 (mio ECU) 
Tilde­
ling 
ligger 
0,5 
4,2 
1,8 
— 
6,5 EUR 12 
3485,4 
1725,5 
3094,6 
986,0 
630,6 
782,2 
5405,8 
4348,2 
1121,6 
481,7 
58,2 
22120,0 
(1) De agromonetære foranstaltninger omfatter de monetære udllgningsbelob (MUB) justeret for virkningen af anvendelsen af artikel 21 Rådets forordning (EØF) nr. 974/71,1 
henhold til hvilken eksportmedlemsstater selv direkte betaler de MUB, der skal ydes ved Indførsel I visse importmedlemsstater. Justeringen foregår ved, at 
importmedlemsstaterne tildeles de beløb, der tilkommer dem. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17! 
§ 13. Strukturfondene: Indgåede forpligtelser og afholdte betalinger i 1986, pr. modtagermedlemsstat 
Bemærk: 
Strukturfondene (EUGFL. Udviklingssektionen, Regionalfonden, Socialfonden) 
råder over opdelte bevillinger bestående af forpligtelsesbevillinger og 
betalingsbevillinger, hvis finansielle virkning ikke direkte kan sammenholdes 
(se § 1 (17)) Forpligtelser indgået i 1986 vedrører flerårige projekter, der 
finansieres i 1986 og efterfølgende regnskabsår; betalinger afholdt I 1986 
vedrorer derimod forpligtelser indgået i 1986 og i tidligere regnskabsår. 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger J 
EUGFL, Udvik­
lingssektionen: 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 
Regionalfonden: 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 
Socialfonden: 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 
lait: 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 15,2 
15,5 
32,3 
29,5 
31,5 
72,9 
79,0 
117,9 16,1 
13,9 
11,1 
18,9 
48,1 
80,7 
75,3 
113,5 95,5 
105,1 
82,6 
92,5 
96,4 
134.6 
274,5 
332,2 131,1 
86,2 
316,8 
309,1 
136,5 
107,1 
584,4 
502,4 64,4 
640,9 
314,3 
347,4 
174,9 
1 052,7 
489,2 192,1 
176,7 
309,9 
219,0 
368,1 
328,4 
870,1 
724,1 71,9 
64,2 
126,7 
79,3 
233,4 
203,1 
432,0 
346,6 134,1 
167,0 
833,9 
712,1 
561,6 
462,2 
1 529,6 
1341,3 1,8 
2,3 
3,5 
0,1 
2,4 
1,4 
7,7 
3,8 17,4 
17,1 
29,7 
13,1 
69,7 
50,6 
116,8 
80,8 24,8 
380,8 
188,8 
213,1 
109,2 
618,7 
298,0 89,1 
79,1 
558,7 
506,7 
414,8 
596,2 
1062,6 
1182,0 -
1,2 
0,4 
-
1.2 
0,4 853,5 
727,1 
3328,1 
2483,8 
2523,0 
2321,3 
6704,6 
5532,2 
172 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
§ 14. Udviklingen i og udnyttelsen af bevillinger til betalinger i tidsrummet 1982-1986, pr. sektor 
Bemærk: Vedrorende udnyttelsesgraden for kolonne (4), (5), (6), og (8), (9). {10) se § 15. (mio ECU) (%) 
Sektor 
og regnskabsår 
(Vedrorende definition 
af sektorerne. 
se h 6. kolonne 1) 
1 Drift 1982 
(samtlige 1983 
institutioner) 1984 
1985 
1986 
1 alt 1982-1986 
2 EUGFL 1982 
Garanti- 1983 
sektionen 1984 
1985 
1986 
1 alt 1982-1986 
3 Landbrugs- 1982 
strukturer 1983 
1984 
1985 
1986 
1 all 1982-1986 
4 Fiskeri 1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
1 alt 1982-1986 
5 Regional- og 1982 
transportpolitik 1983 
1984 
1985 
1986 
1 alt 1982-1986 
| 6 Socialpolitik 1982 
I 1983 
1984 
1985 
1986 
1 alt 1982-1986 
7. Forskning, 1982 
energi, osv 1983 
1984 
1985 
1986 
1 alt 1982-1986 
8 Refusion til 1982 
medlems- 1933 
staterne 1984 
1985 
1986 
1 alt 1982-1986 
9 Udviklingssam-1982 
arbejde 1983 
1984 
1985 
1986 
1 alt 1982-1986 
10. Formåls- 1982 
best reserver 1983 
og reserve til 1984 
uforudsete 1985 
^gifter J986 
(Kommissionen) A. Bevillinger til betalinger for regnskabsåret 
Udviklingen i bevillingerne 
Oprindeligt 
budget 
__ __ Endeiigt 
budget (1| 
(2) Endelige 
bevillin­
ger (2) 
I3I 
1 103.2 1 103,2 1 121.2 
1 153.4 1 161.6 1 162,9 
1 229 1 1 236,6 1 245.6 
1 332,5 1 332.5 1 336,0 
1 604,4 1 604,4 1 611,0 
13 217.3 13 217.3 13 124.3 
14 050.0 15 811,0 15 822.2 
16 150.0 17 983.0 18 358,0 
19 955,0 19 955.0 19 859.0 
22 112,0 22 112,0 22 135.0 
772.1 772,1 763,7 
651.2 653.4 668,5 
655.6 660,1 666.9 
687.7 6877 747.7 
7902 790,2 800.2 
75.8 75.8 81.5 
70,1 70.1 45,7 
101.4 112.4 87.4 
105,4 105,4 107.4 
164,1 164.1 151,1 
2 824.5 2 824.5 2 959.3 
1 484.3 2 397,5 2 397,5 
1 488,6 1 486,6 1 967,7 
1 697.8 1 697,8 1 697,8 
2 574.8 2 574,8 2 574,8 
1 022,3 1 022,3 1 130.7 
1 410.6 1 430,6 1 430,7 
1 369.3 1 369.4 1 638.1 
1 625.3 1 625,3 1 626.2 
2 651,6 2 651,6 2 652,5 
408.9 408,9 461,1 
527.2 1 360,4 1 380,7 
610,7 664,4 1 191.6 
700.3 700,3 692,2 
740.7 740,7 760,1 
1 120,9 1 120.9 1 123,8 
1 122,9 1 089,0 1 089,0 
1 103,5 1 150,2 1 083.2 
1 266,8 1 266,8 1 266,8 
3 299,8 3 299,8 3 299,8 
803,3 803,3 945,3 
966,5 981,2 984,6 
893.1 893.1 1 032,2 
1 039.2 1 039,2 1 092,7 
1 141.5 1 141,5 1 161,6 
636.1 636,1 283,4 
122.3 106,3 87,0 
1 760.2 1 690,8 — 
23,2 23.2 11.3 
95,0 95,0 31,1 Udnyttelse al bevill 
Betalinger 
(4) Fremforsier 
følgende 
regnskabs­
år 
(5| Bertfald 
(6) (3 
4 5) 
957,0 106,6 57,6 
1 019.2 100.5 43.2 
1 127.2 96.4 22,0 
1 210,3 104.1 21,6 
1 427,5 123.7 59,8 
5 741,2 204,2 
12 257,3 2,7 864,3 
15 785,7 0,1 36,4 
18 328,2 2,6 27,2 
19 723.7 4,4 130,9 
22 115.9 3.5 15.6 
88 210,8 1 074,4 
483.5 277.2 3.0 
513.7 131.5 23,3 
611.1 55.2 0,6 
690.8 56.5 0.4 
720.3 76.8 2,6 
3 019,9 29,9 
50,7 30.4 0.4 
31.9 12.5 1.3 
46.6 38,4 2.4 
72.6 21.7 13,1 
108,3 42.4 0.4 
310,1 17,6 
2 766.2 175.5 17,6 
2 268.1 126,9 2,5 
1 733,9 232,6 1,2 
1 501.9 195,1 0.8 
2 422.2 152.6 0,0 
10 692,3 22,1 
910,0 220.0 0.7 
801,0 617,7 12.0 
1 509,4 125,9 2,8 
1 373,1 247,1 6,0 
2 303.2 349.3 0,0 
6 896,7 21,5 
345,3 111,6 4,0 
1 213,6 155,0 12,1 
922,0 265,7 3,9 
469,6 215,9 6,7 
651,6 108,5 0,0 
3 602,1 26,7 
952,2 116,0 55,6 
950,6 99,5 38,9 
1 073,8 8,7 0,7 
1 239,3 4,7 22,8 
2 967,7 127,7 204,4 
7183,6 322,4 
598.1 345,3 1,9 
517,8 463,1 3,7 
767,0 264,6 0,6 
855.2 236.6 0.9 
744,8 416,7 0,1 
3 482,9 7,2 
— — 283,4 
— — 87,0 
— — 11.3 
— — 31,1 B. Fremforsier fra det 
foregående regnskabsår 
Endelige 
tremtor-
(7) 
69.9 
106.7 
100.6 
96,4 
104.1 
162.4 
2.6 
0.1 
2.6 
4,4 
302.7 
397.3 
131.2 
55.2 
56.5 
4,1 
30,4 
12.5 
38.4 
21.7 
243.2 
175.5 
126.9 
232.6 
195.1 
159,4 
226,8 
617,7 
125,9 
247,1 
106,8 
120.4 
162,5 
269.5 
220,2 
97,1 
116.0 
99,5 
8,7 
4,7 
258,5 
345,3 
445.6 
264,6 
236.7 
= Udnyttelse af bevill 
Betalinger 
(8) Fremforsier 
folgende 
regnskabs­
ar 
(9) Bortfald 
(10)= (7 
8 9) 
53.3 — 16.6 
91.2 — 15.5 
88.9 — 11.7 
85,7 — 10.7 
94.5 — 9.6 
413,6 64,1 
112,2 — 50.2 
2.5 — 0.1 
0.1 — 0,0 
2.2 — 0.4 
4.1 — 0.3 
121,1 51,0 
162.6 120.1 20.0 
236,0 — 161.3 
91.7 — 39.5 
47.8 — 7.4 
45,7 — 10,8 
583,8 239,0 
4.1 — — 
22.9 — 7.5 
10,5 — 2.0 
9.2 — 29.2 
7.5 — 14.2 
54,2 52,9 
243.2 — 0,0 
141.4 — 34.1 
80.4 — 46.5 
223.6 — 9.0 
162.9 • — 32.2 
851.5 121,8 
150.6 6.7 2.1 
219.9 — 6,9 
526,9 — 90.8 
117,6 — 8,3 
116.0 — 131,1 
1 131,0 239,2 
91.3 8.6 6.9 
90.4 7.5 22,5 
122,9 4,8 34.8 
237,9 4.4 27,2 
186,8 4.0 29.4 
729,3 120,8 
97,1 — — 
114,1 — 1.9 
99.4 — 0,1 
8,7 — — 
4.7 — 0.0 
324,0 2,0 
188,0 — 70.5 
293,0 — 52.3 
383,6 — 62.0 
229.5 — 35.1 
108.6 — 128,1 
1 202,7 348,0 
E E E C. Indikatorer f. 
bevill., udnytt. 
Hl betalinger 
Betalingernes 
andel af den 
endel ge 
udn af bevill 
(betalinger 
og bortfald) <4> 
»Hl" 
(4 + 8) 
(4 + 6 + 8+10) Betalin­
gernes 
år (5) 
(12) = 
(4) 
(4 + 8 
• 93.2 - 94.7 
95.0 '91.8 
97.3 • 92.7 
97.6 * 93.4 
95,6 * 93,8 
95,8 * 93,3 
• 93.1 99.1 
99.8 99.9 
99.9 99.9 
99.3 99,9 
99.9 99.9 
98,7 99,9 
96.6 *" 74,8 
** 80.2 "* 68.5 
• 94.6 *" 87,0 
99,0 • 93.5 
98.3 * 94.0 
* 93,1 ** 83,8 
99.3 * 92.5 
•• 86,2 "• 58.2 
•92.8 "81.6 
"* 65,9 " 88,8 
•• 88.8 ' 93,5 
** 83,8 " 85.1 
99.4 * 91.9 
98.5 ' 94.1 
97.4 95.6 
99,4 " 87,0 
98,8 • 93,7 
98,8 * 92,6 
99.7 " 85.8 
98.2 *" 78,5 
95,6 "" 74,1 
99,0 * 92,1 
* 94,9 95,2 
96,9 ** 85,9 
97.6 "• 79,1 
97,4 ' 93.1 
96,4 " 88,2 
95,4 •" 66,4 
96.6 *•* 77,7 
96.7 " 83,2 
95,0 ' 90.7 
96.3 " 89.3 
99.9 "91.5 
98.2 99.3 
* 93,6 99.8 
95,9 95,7 
*91.6 —76.1 
* 93.5 "* 63,9 
* 94,8 "• 66,7 
96,8 •" 78.8 
" 86,9 " 87.3 
* 93,0 *** 74,3 
= = 
Det almindelige 1982 
budget 1983 
- i alt - 1984 
1985 
1986 
1 alt 1982-1986 21 984,4 21 984,4 21 994,3 
21558.5 25 061,1 25 068,8 
25 361,5 27 248,6 27 270,7 
28 433,2 28 433,2 28 437,1 
35 174.1 35 174,1 35 177,2 19 320,3 
23 101,6 
26 119,2 
27 136,5 
33 462,0 
129 139,6 1 385,5 
1 706,8 
1 090,1 
1 086,1 
1 401,2 1 288,5 
260,4 
61,4 
214,5 
314,0 
2 138,8 1 404,1 
1 521,0 
1 696,6 
1 093,9 
1 090,5 1 102,4 
1 211,4 
1 404,4 
962,2 
730,8 
5 411,2 135,4 
7,5 
4,8 
4,4 
4,0 166,3 
302,1 
287,4 
127,3 
355,7 
1 238,8 *93,4 
97.7 
98,7 
98,8 
98,1 
97,6 *94,6 
95,0 
*94,9 
96,6 
97,9 
96,0 
(') Efter ændrings- og tillægsbudgetter 
(2) Efter ekstra indtægter og overforsier mellem budgetposter og -overførsler« på grundlag af fremforsier fra det foregående regnskabsår. 
(3) Efter overforsier mellem budgetposter og »overforsler« til bevillingerne for det lobende regnskabsår. 
(4) Indikatorerne i kolonne (11) viser udviklingen i den endelige udnyttelse af bevillingerne til betalinger i regnskabsårene. Differencen I forhold til 100 % er udtryk for det endelige 
bortfald af bevillinger. Indikatorer på under 95 % angives med ('). på under 90 % med (*') og på under 80 % med (""). 
(5) Indikatorerne i kolonne (12) viser udviklingen i betalinger over bevillinger for selve regnskabsåret i forhold til de samlede betalinger I regnskabsåret. Differencen i forhold til 100 % 
er udtryk for betalinger over fremforsier fra det foregående regnskabsår. Indikatorer på under 95 % angives med ('). på under 90 % (") op på under 80 % med {'"). 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 173 
§ 15. Udnyttelsesgraden for bevillinger til betalinger i tidsrummet 1982-1986, pr. sektor 
Bemærk: Nedenstående opdelinger foretaget på grundlag af de regnskabsmæssige oplysninger i § 14. 
Fremførsler 
Betalinger til det følgende Bort-
(%) regnskabsår (%) fald (%) 
Tegnforklaring: 
A. Bevillinger for regnskabsåret 
Grundlæggende oplysninger: § 14, kolonne 3-6 
Endelige bevillinger (kol. 3) = 100 % 
(%) Fremførsler fra det foregående regnskabsår 
Grundlæggende oplysninger: § 14, kolonne 7-10 
Fremførte bevillinger (kol. 7) = 100 % 
i. Drift ,982 
(samtlige W8J 
Institutioner) '984 
1985 
1986 
2. EUGFL, ,983 
Garanti- '984 
sektionen '985 • • ''85,4''.: ''•'''•'.' "?8||||jgj|l| 
S»sE3tø!$?KK 
^^^S'aajff^CiW^ 
"99,9*: 
174 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
§ 16. Årlige betalinger i tidsrummet 1982-1986, pr. sektor og institution 
Bemærk: Årlige betalinger = betalinger af bevillinger for regnskabsåret + betalinger af bevillinger fremført fra det foregående 
regnskabsår. 
Sektor og institution 
(for definition af sektorerne se 
5 6. kolonne 1) 
1 Drift (samtlige institutioner) 
1 1 Kommissionen 
12 Øvrige institutioner 
c 
É 
r 
E 
< 2 EUGFL Garantisektionen 
2 1 Korn og ris 
22 Sukker 
2 3. Fedtstoffer og proteinholdige afgrøder 
2 4 Frugt og gransager 
2.5 Vin 
26. Tobak 
27 Meieriprodukter 
2 8. Kod. æg og fjerkrækød 
2 9 Andre produkter 
2 10 Agromonetære foranstaltninger 
2 11 Andre udgifter 
3 Landbrugsstrukturer 
3.1 EUGFL, Udviklingssektionen 
3 2 Særlige foranstaltninger 
4 Fiskeri 
4.1 Markedsordninger 
4 2 Andre foranstaltninger 
J Regional- og transportpolitik 
5 1 Regionalfonden 
52 Transport 
5 3 Andre foranstaltninger 
6 Socialpolitik 
6.1. Socialfonden 
6 2. Andre foranstaltninger 
7. Forskning, energi, osv. 
7.1. Energi 
7.2. Forskning og investering 
7.3. Industri og det indre marked 
7.4. Andre foranstaltninger 
8. Refusion til medlemsstaterne 
8.1. Omkostninger ved opkrævning af egne indtæg­
ter 
8.2. Andre former for godtgørelse 
9 Udviklingssamarbejde 
9.1. Fødevarehjælp 
9.2 Finansiel bistand 
Aktionsområder i alt 
Tilsammen 1982 
mio ECU 
1 010,3 
688,3 
322,0 
12 369,5 
1 874,8 
1 241,8 
1 295,0 
914,3 
570.6 
622.6 
3 327,8 
1 625.9 
583,6 
313,1 
646,1 
638.2 
7,9 
54,8 
34,0 
20,8 
3 009,4 
973.0 
1,1 
2 035,3 
1 060,6 
905,6 
155,0 
436,6 
44,0 
367,6 
15,2 
9,8 
1 049,3 
909,3 
140,0 
786,1 
540,2 
245,9 
19 412,4 
20 422,7 %(') 
5,0 
3,4 
1,6 
60,6 
9,2 
6,1 
6,3 
4,5 
2,8 
3,0 
163 
8,0 
2.9 
1.5 
3,2 
3.2 
0.0 
0,3 
0,2 
0,1 
14,7 
4,8 
0,0 
9,9 
5,2 
4,4 
0,8 
2,1 
0,2 
1 : 
0.1 
0,0 
5,1 
4,4 
0,7 
3,8 
2,6 
1,2 
95,0 
100 1983 
mio ECU 
1 110,4 
736,3 
374.1 
15 788,2 
2 534,1 
1 316,2 
1 764,7 
1 196,1 
659,2 
671,3 
4 396,1 
2 310,3 
559,7 
488,6 
-108,1 
749,7 
719,7 
30,0 
54,8 
25,8 
2S,0 
2 409,5 
1 255,9 
3,7 
1 149,9 
1 020,9 
890,9 
130,0 
1 304,0 
828,0 
423,3 
41,0 
11,7 
1 064,7 
921,9 
142,8 
810,8 
388,7 
422,1 
23 202,6 
24 313,0 %(') 
4,6 
3,0 
1,6 
64,9 
10,4 
5,4 
7,2 
4,9 
2,7 
2,8 
18,1 
9.5 
2.3 
2.0 
-0.4 
3,1 
3,0 
0,1 
0,2 
0,1 
0,1 
9,9 
5,2 
0,0 
4.7 
4,2 
3.7 
0,5 
5,4 
3,4 
1,7 
0,2 
0,1 
4,4 
3,8 
0,6 
3,3 
1,6 
1,7 
95,4 
100 1984 
mio ECU 
1 216,1 
798,4 
417.7 
18 328,3 
1 697,8 
1 631.5 
1 965,6 
1 454,6 
1 222,6 
776,4 
5 441,7 
3 246,1 
541,3 
376,2 
-25,5 
702,8 
646,8 
56,0 
57,1 
15,7 
41,4 
1 814,3 
1 350,6 
430,8 
32,9 
2 036,3 
1 606,3 
430,0 
1 044,9 
545,7 
441,0 
43,9 
14,3 
1 173,2 
1 109,9 
63,3 
1 150,6 
709,2 
441,4 
26 307,5 
27 523,6 %(') 
4,4 
2,9 
1,5 
66,6 
6.2 
5.9 
7.1 
5,3 
4.4 
2.8 
19.8 
11,8 
2.0 
1,4 
-0,1 
2,5 
2,3 
0.2 
0,2 
0.0 
0,2 
6,6 
4,9 
1,6 
0,1 
7,4 
5,8 
1.6 
3,8 
1.9 
1.6 
0,2 
0,1 
4,3 
4,1 
0,2 
4,2 
2,6 
1,6 
95,6 
100 1985 
mio ECU 
1 296,0 
869,5 
426,5 
19 725,9 
2 359.8 
1 804.5 
2 173 7 
1 230.7 
921.4 
862.9 
5 933.2 
3 476,6 
736.1 
189.8 
37.2 
738,6 
690.1 
48.5 
81,8 
16,1 
65.7 
1 725,5 
1 624,2 
76,0 
25,3 
1490,7 
1 413,0 
^.7 
Z07.5 
126,2 
510.6 
49.8 
20,9 
1 248,0 
1 050,9 
197,1 
1 084,7 
543,8 
540,9 
26 802,7 
28 098,7 %P) 
4,6 
3.1 
1.5 
70,2 
8.4 
6.4 
7.7 
4.4 
3.3 
3,1 
21.1 
12.4 
2.6 
0.7 
0.1 
2,6 
2.4 
0,2 
0,3 
0,1 
0.2 
6,2 
5.8 
0,3 
0,1 
5,3 
r.O 
'.3 
2,5 
0.4 
1.8 
0.2 
0,1 
4,4 
3,7 
0,7 
3,9 
2.0 
1.9 
95,4 
100 1986 
mio ECU 
1 522,0 
998,6 
523.4 
22 120,0 
3 485.4 
1 725.5 
3 094,6 
986.0 
630.8 
782,2 
5 405.8 
4 348,2 
1 121.6 
481,7 
58,2 
766,5 
727,1 
39,4 
115,8 
18.0 
97.8 
2 585,1 
2 483,8 
46.2 
55.1 
2 419,2 
2 321,3 
97,9 
838,4 
80,6 
679,7 
50,9 
27,2 
2 972,4 
920,4 
2 052,0 
853,4 
412.1 
441,3 
32 670,8 
34 192,8 % (1) 
4,4 
2,9 
1.5 
64,7 
10,2 
5.0 
9,1 
2,9 
1.8 
2.3 
15.8 
12.7 
3,3 
1.4 
0.2 
2,2 
2.1 
0.1 
0,3 
0.0 
0,3 
7,6 
7.3 
0.1 
0.2 
7,1 
6,8 
0,3 
2.5 
0,2 
2,0 
0,2 
0,1 
8,7 
2,7 
6,0 
2,5 
1,2 
1,3 
95,6 
100 
c Parlamentet 
Rådet 
(herunder Det Økonomiske og Sociale Udvalg) 
Kommissionen 
Domstolen 
Revisionsretten 
Tilsammen 173,3 
109,7 
(20,6) 
20 100.7 
25,4 
13,6 
20 422,7 0,9 
0,5 
(0,1) 
98,4 
0,1 
0,1 
100 214,8 
116,7 
(22/) 
23 938,9 
27,2 
15,4 
24 313,0 0,9 
0,5 
(0,1) 
98,4 
0,1 
0,1 
100 245,5 
126,7 
(24,2) 
27 105,9 
28,6 
16,9 
27 523,6 0.9 
0,4 
(0.1) 
98.5 
0,1 
0,1 
100 228,5 
148.4 
(26,4) 
27 672,2 
31,1 
18,5 
28 098,7 0,8 
0,5 
(0.1) 
98,5 
0,1 
0,1 
100 287,3 
177,4 
(31,3) 
33 669,4 
37,1 
21,6 
34 192,8 0.8 
0,5 
(0,1) 
98,5 
0,1 
0.1 
100 
(1) Procent af de samlede årlige betalinger over budgettet. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 175 
§ 17. Udviklingen i forholdet mellem »årlige betalinger pr. sektor« 
og »samlede årlige betalinger over budgettet« (1982-1986) 
(for detailoplysninger, se § 16) 
A. Det almindelige budget (alle sektorer): 
Samlede årlige betalinger over budgettet = 100 % 
100" Log 
0,1 % -
• ~.,røT,.,;^rv} ~~^--~, ---r--—_____ 
r -- — 
— "~ ^ -zz'.^''^' 
_^_rr_r^=--= 2. EUGFL, Garantisektionen 
8. Refusioner til medlemsstaterne 
5. Regional- og transportpolitik 
6. Socialpolitik 
9. Udviklingssamarbejde 
7. Forskning, energi, osv. 
3. Landbrugsstrukturer 
4. Fiskeri 
1982 1963 1984 
B. EUGFL, Garantisektionen (alle produkter): 
Samlede årlige betalinger over budgettet = 100 % 
100 % Log 
0,5% -X,: 2.7. Mejeriprodukter 
2.8. Kød, æg og fjerkrækød 
2.1. Korn og ris 
2.3. Fedtstoffer og proteinholdige afgrø-
2.2. Sukker 
2.9. Andre produkter 
2.4. Frugt og grønsager 
2.6. Tobak 
2.5. Vin 
2.10. Agromonetære foranstaltninger 
12.11. Andre udgifter 
1983 1985 1986 
176 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
§ 18. Årlige betalinger til medlemsstaterne (1982-1986) 
Bemærk: 
1. Denne tabel giver for de vigtigste sektorer en oversigt over de årlige betalinger til medlemsstaterne. Betalingerne udgør for den 
pågældende periode 88,4 % af de samlede betalinger over budgettet (fås ved sammenlægning af totalerne i § 16). 
2. Årlige betalinger = betalinger af regnskabsårets bevillinger + betalinger af bevillinger fremfort fra det foregående regnskabsår. 
3. Betalingerne under EUGFL. Garantisektionen, omfatter de korrigerede monetære udligningsbeløb {se § 12 D, fodnote (1)) 
(mio ECU) 
Regnskabsår/sektor 
1982: 
EUGFL, Garantisekt. (A 1-2) 
EUGFL, Udviklingssektionen 
(K 30-33) 
Fiskeri IA 4) 
Regionalfonden (K 50-51), 
Socialfonden (K 60-62) 
Omkostninger ved opkrævning 
af egne indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger (K 52, 
53, 82, 86) 
I alt B 
535,1 
17,7 
0.6 
10.8 
16,8 
68,3 
649,3 
(3,6 %) DK 
556.7 
20,8 
3,2 
14.6 
17.6 
17,6 
630,5 
(3,5 %) D 
2 027,5 
107 1 
3.7 
61,6 
89,9 
237,0 
2 526,8 
(14,0%) GR 
684,6 
14,5 
152,3 
23,5 
18.3 
92,7 
985,9 
(5,5 %) E 
-
— F 
2 866.2 
167,4 
3,6 
130,0 
119,3 
134,7 
3 421,2 
(19,0 %) IRL 
496.5 
84,3 
7,8 
93.5 
115.0 
10.2 
72.7 
880,0 
(4,9 %) I 
2 502.6 
125.0 
8.9 
281.8 
235.1 
102.6 
142,6 
3 398,6 
(18.8%) L 
2,6 
1.6 
0.1 
1.1 
0.4 
5,8 
(0.0 %) NL 
1 416,7 
32.2 
8.3 
3.2 
9.0 
83.9 
1 553,3 
(8,6 %) P 
-
— UK 
1 278,3 
67,6 
9.8 
225.1 
278,3 
236.3 
1 866.5 
3 961,9 
(22,0 %) Tilde-
2.7 
8.9 
11,6 
(0,1 %) EUR 
10/12 
12 369,5 
638,2 
54,8 
973,0 
905,6 
909,3 
2 174,5 
18 024,9 
(100 %) 
1983: 
EUGFL, Garantisekt. (A 1-2) 
EUGFL, Udviklingssektionen 
(K 30-33) 
Fiskeri (A 4) 
Regionalfonden (K 50-51) 
Socialfonden (K 60-62) 
Omkostninger ved opkrævning 
af egne indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger (K 52, 
53, 82, 86; art 707) 
I alt 611,9 
18,1 
0,2 
7,0 
20,6 
77,7 
— 
735,5 
(3,4 %) 680,7 
20,5 
3,6 
16.7 
14,7 
20.3 
— 
756,5 
(3,5 %) 3 075.8 
107,7 
2,8 
45.0 
81.5 
241.8 
270.7 
3 825,3 
(17.7%) 1 007,4 
21,9 
0.1 
214,6 
20,4 
16,6 
70,4 
1 351,4 
(6,2 %) — 
_. 3 566,6 
182.0 
3.9 
219.3 
140,5 
142,5 
— 
4 254,8 
(19.6%) 619,4 
84.1 
21.6 
94,5 
134,2 
11.6 
60,8 
1 026,2 
(4,7 %) 2 820.5 
103.0 
5,1 
344,5 
221.2 
105.9 
174.8 
3 775,0 
(17.4%) 4,2 
0.6 
0.0 
0.3 
0.5 
— 
5,6 
(0.0 %) 1 707,8 
32.2 
6.4 
18.1 
12,6 
83,4 
— 
1 860,5 
(8.6 %) — 
— 1 691,0 
149,6 
8.4 
296.2 
244,9 
221.6 
1 471.9 
4 083,6 
(18.9%) 2,9 
2.7 
— 
5,6 
(0.0 %) 15 788,2 
719,7 
54,8 
1 255,9 
890,9 
921,9 
2 048,6 
21 680,0 
(100 %) 
1984: 
EUGFL, Garantisekt. (A 1-2) 
EUGFL. Udviklingssektionen 
(K 30-33) 
Fiskeri (A 4) 
Regionalfonden (K 50-51) 
Socialfonden (K 60-61) 
Omkostninger ved opkrævning 
af egne indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger (K 82, 
86; art. 707, 783) 
I alt 686,4 
12,9 
0,7 
6,0 
52,1 
92,0 
— 
840,1 
(3,5 %) 879,6 
13.9 
3.8 
28,1 
68,7 
26,0 
— 
1 020,1 
(4,2 %) 3 323,0 
89,3 
5,1 
43,9 
63,8 
302,5 
191,7 
4 019,3 
(16,7 %) 961,2 
52,8 
0,6 
216,7 
71,3 
14,8 
46,6 
1 364,0 
(5,7 %) — 3 592,0 
143,9 
9,5 
201,7 
225,7 
169,7 
— 
4 342,5 
(18,1 %) 884,4 
64,2 
10,3 
104,1 
131,4 
16.0 
— 
1 210,4 
(5,0 %) 3 909,4 
127,8 
4,1 
435,1 
368,5 
117,5 
— 
4 962,4 
(20,7 %) 3,6 
3.9 
2.5 
0,5 
0,7 
— 
11,2 
(0,1 %) 1 964,2 
24,8 
3,6 
14,8 
14.1 
101.1 
— 
2 122,6 
(8.8 %) — 2 121,3 
113.3 
9.5 
297,7 
610,2 
279.6 
660.9 
4 092.5 
(17,1 %) 3.2 
9,9 
— 
13.1 
(0.1 %) 18 328,3 
646,8 
57,1 
1 350,6 
1606,3 
1 109,9 
899,2 
23 998,2 
(100%) 
1985: 
EUGFL. Garantisekt. (A 1-2) 
EUGFL. Udviklingssektionen 
(K 30-33) 
Fiskeri (A 4) 
Regionalfonden (K 50-51) 
Socialfonden (K 60-61) 
Omkostninger ved opkrævning 
af egne indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger (K 82, 
86. art, 583. 707) 
I alt 916.3 
12,4 
3,1 
12,3 
49,4 
76,5 
— 
1 070,0 
(4.3 %) 829,3 
13,0 
2,9 
7,7 
33,5 
26.1 
— 
912,5 
(3,7 %) 3 625,6 
81,0 
2,3 
61,7 
109,8 
284,5 
20,1 
4 185,0 
(17,0%) 1 192,6 
83,7 
1.7 
309,0 
79,0 
12,2 
24,6 
1 702,8 
(6,9 %) 4 633,3 
122,3 
12.1 
233.2 
255,6 
159.9 
5 416,4 
(21,9%) 1 166.8 
73.1 
3.2 
118,2 
171,6 
15.8 
1 548,7 
(6,3 %) 3 410,9 
175,3 
6.0 
381,1 
383,5 
123,5 
4 480,3 
(18,1 %) 4,8 
1.8 
0,7 
0.6 
0.6 
8,5 
(0,0 %) 2 047.4 
18.1 
2.3 
16,4 
46,0 
101,7 
2 231,9 
(9,0 %) — 1 894.7 
109,4 
12,5 
483.9 
284.0 
250,1 
72.8 
3 107,4 
(12,6%) 4.2 
35,7 
— 
39,9 
(0,2 %) 19 725,9 
690,1 
81,8 
1 624,2 
1 413,0 
1 050,9 
117,5 
24 703,4 
(100%) 
1986: 
EUGFL, Garantisekt (A 1-2) 
EUGFL, Udviklingssektionen 
(K 30-34) 
Fiskeri (A 4) 
Regionalfonden (K 50-51) 
Socialfonden (K 60-61) 
Omkostninger ved opkrævning 
af egne indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger (K 86) 
I alt 978,4 
15,5 
4.5 
29,5 
72,9 
63,4 
1 164,2 
(3,8 %) 1 063,2 
13,9 
11,3 
18,9 
80,7 
23,8 
1 211,8 
(4,0 %) 4 400,6 
105,1 
6,1 
92,5 
134,6 
249,5 
4 988,4 
(16,4 %) 1 386,9 
86,2 
3,4 
309,1 
107,1 
10,4 
2,0 
1 905,1 
(6,3 %) 271,4 
0,0 
314,3 
174,9 
19,0 
1 635,9 
2 415,5 
(7,9 %) 5 440,3 
176,7 
19,7 
219,0 
328,4 
139,5 
6 323,6 
(20,7 %) 1 212,9 
64,2 
2,6 
79,3 
203,1 
11,8 
1 573,9 
(5,2 %) 3 067,8 
167,0 
6,9 
712,1 
462,2 
107,3 
4 523,3 
(14,8 %) 2,1 
2.3 
0,1 
1,4 
0,6 
6,5 
(0,0 %) 2 276,5 
17,1 
2,9 
13,1 
50,6 
89,3 
2 449,5 
(8,0 %) 30,4 
0,4 
188,8 
109,2 
5,7 
163,3 
497,8 
(1,6%) 1 983,0 
79,1 
21,7 
506,7 
596,2 
200,1 
3 386,8 
(11.1 %) 6,5 
36,3 
0,4 
43,2 
(0,2 %) 22 120,0 
727,1 
115,8 
2 483,8 
2 321,3 
920,4 
1 801,2 
30 489,6 
(100 %) 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 177 
§ 19. Faktiske egne indtægter, pr. medlemsstat (1932-1986) 
Bemærk: Faktiske egne indtægter = egne indtægter opkrævet i regnskabsåret. 
(mio ECU) 
Regnskabsår/indtægtsart 
1982: 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Told 
Egne momsindtægter (') (2) 
I alt B 
238,6 
44,4 
403,7 
461,6 
1 148,3 
(5,4 %) DK 
7,5 
25,3 
142.6 
226,8 
402,2 
(1,9%) D 
201,9 
190,2 
1 966,5 
3 339,9 
5 698,5 
(26,9 %) GR 
63,5 
13,1 
108,7 
196,3 
381,6 
(1,8%) E 
-
— F 
70,9 
211,0 
1 071,2 
2 872,8 
4 225,9 
(20 0 %) IRL 
6,0 
7,0 
87,8 
107,7 
208,5 
(1,0%) I 
285,1 
83,5 
660,8 
1 457,8 
2 487,2 
(11,8%) L 
0,1 
4,3 
25.7 
30,1 
(0.1 %) NL 
172.5 
58,9 
585.2 
649.8 
1 466,4 
(6.9 %) P 
— 
— UK 
475,9 
72.4 
1 784,5 
2 782.7 
5 115,5 
(24.2 %) EUR 
10/12 
1 522,0 
705,8 
6 815,3 
12121,1 
21 164,2 
(100 %) 
1983: 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Told 
Egne momsindtægter (') (2) 
I alt 293,9 
65,8 
423,8 
432,4 
1 215,9 
(5,3 %) 6,9 
38,9 
159,8 
274,3 
479,9 
(2,1 %) 143,0 
270,5 
2 019,8 
4 038,8 
6 472,1 
(28,1 %) 38,0 
16,7 
107,4 
215,6 
377,7 
(1,6%) -
— 78,9 
293,7 
1 051,8 
3 082,1 
4 506,5 
(19,6 %) 7.0 
11,6 
100,4 
150,6 
269,6 
(1,2%) 323,2 
95,0 
657,1 
1 923,4 
2 998,7 
(13,0%) 0,1 
4,6 
39,2 
43,9 
(0,2 %) 135.8 
82,2 
633,2 
713,7 
1564,9 
(6,8 %) -
— 320,3 
73,6 
1830,8 
2 859,7 
5 084,4 
(22,1 %) 1347,1 
948,0 
6 988,7 
13 729,8 
23 013,6 
(100 %) 
1984: 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Told 
Egne momsindtægter (') (2) 
I alt 211,0 
83.9 
470,0 
473,4 
1 238,3 
(5,0 %) 8,0 
38.0 
197,3 
289,6 
532,9 
(2,1 %) 158,6 
350,2 
2 309,7 
4 233,9 
7 052,4 
(28,4 %) 19,5 
16,6 
99,4 
22G.J 
355,8 
(1,4%) — 94,2 
406,3 
1 100,0 
3 201,8 
4 802,3 
(19,3 %) 6,9 
16.8 
126,7 
135,9 
286,3 
(1.2%) 288,5 
84,1 
750,9 
2 319,9 
3 443,4 
(13,8 %) 0,1 
5.9 
45,3 
51,3 
(0,2 %) 131.8 
76,9 
740.8 
738.3 
1 687,8 
(6.8 %) -
— 341,4 
103,6 
2 160,1 
2 824,4 
5 429,5 
(21,8%) 1260,0 
1 176,4 
7 960,8 
14 482,8 
24 880,0 
(100 %) 
1985: 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Told 
Egne momsindtægter (') (2) 
I alt 197,2 
78 4 
489,3 
527,7 
1 292,6 
(5,0 %) 9.7 
43,5 
208,2 
359,0 
620,4 
(2,4 %) 142,0 
286.3 
2 414,5 
4 661.5 
7 504,3 
(28,8 %) 18,1 
12,0 
95,9 
262,0 
388,0 
(1,5%) -
— 74,1 
348,0 
1 174.7 
3 722,4 
5 319,2 
(20,4 %) 5,9 
15,0 
137.2 
138.3 
296,4 
(1,1 %) 314,4 
75.8 
820.1 
2 419,2 
3 629,5 
(13,9 %) 0,2 
6.0 
44.5 
50,7 
(0.2 %) 131.7 
104.1 
781.5 
872.1 
1 889,4 
(7,2 %) -
— 228,4 
94,3 
2 182,7 
2 584.9 
5 090,3 
(19,5 %) 1 121,7 
1 057,4 
8 310,1 
15 591,6 
26 080,8 
(100 %) 
1986: 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Told 
Egne momsindtægter (') (?) 
I alt 132,2 
84,7 
494,6 
736,6 
1 448,1 
(4,4 %) 9,8 
47,6 
220,5 
512,8 
790,7 
(2,4 %) 111.9 
313,0 
2 436,1 
5 869,2 
8 730,2 
(26,2 %) 22,9 
16,9 
85,5 
507,1 
632,4 
(1,9%) 10,1 
14.5 
191,9 
2 104.1 
2 320,6 
(7,0 %) 107,6 
378,6 
1 150,4 
5 248,5 
6 885,1 
(20,7 %) 6.4 
10,8 
113,3 
213,3 
343,8 
(1,0%) 356,4 
73,0 
770,1 
3 518,7 
4 718,2 
(14,2 %) 0.2 
6,4 
59,2 
65,8 
(0,2 %) 114,1 
95,9 
792,0 
1 230,0 
2 232,0 
(6.7 %) 18.7 
49,8 
210.1 
278,6 
(0,8 %) 285.2 
76,5 
1 862,3 
2 601,2 
4 825,2 
(14,5 %) 1 175,5 
1 111,5 
8 172,9 
22 810,8 
33 270,7 
(100 %) 
(1) Herunder saldi og korrektioner fra tidligere regnskabsår. 
(2) Grækenland har mdbeta't et finansielt bidrag, som er beregnet på grundlag af BNI. 
(3) Portugal har indbetalt et finansielt bidrag, som er beregnet på grundlag af BNI. 
178 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Anden del: De Europæiske Udviklingsfonde (EUF) 
(Oversigt pr. 31. 12. 1986) 
§ 20. Generelle oplysninger om EUF 
DE TRE FØRSTE EUF 
20.1 Sidst, der blev givet grundlæggende og detaljerede finansielle oplysninger om de tre første EUF, som blev oprettet i 
henhold til de mellem 1959 og 1976 gældende konventioner, var i Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1980. 
Der henstår endnu under den 3. EUF nogle mindre beløb, som skal gøres op. 
I §§ 27 og 28 gives en oversigt over betalingerne under de tre første EUF. 
DEN 4., 5. OG 6. EUF 
20.2. Retsrea'^rne 
a) Retsgrundlaget for AVS-staterne: 
— den 4. EUF: AVS-EØF-konventionen, undertegnet i Lomé den 28. februar 1975 (Lomé I), 
— den 5. EUF: Den anden AVS-EØF-konvention undertegnet i Lomé den 31. oktober 1979(Lomé II), 
— den 6. EUF: Den tredje AVS-EØF-konvention undertegnet i Lomé den 8. december 1984 (Lomé Hl). 
b) Retsgrundlag for OLT og OD: 
— den 4. EUF: Rådets afgørelse 76/568/EØF af 29. juni 1976, 
— den 5. EUF: Rådets afgørelse 80/1186/EØF af 16. december 1980 (omfatter ikke længere OD), 
— den 6. EUF: Rådets afgørelse 86/283/EØF af 30. juni 1986 (omfatter ikke længere OD). 
c) Oprettelse af EUF: 
— den 4. EUF: Intern aftale af 11. juli 1975, 
— den 5. EUF: Intern aftale af 20. november 1979, 
— den 6. EUF: Intern aftale af 19. februar 1985. 
d) Finansforordninger: 
— den 4. EUF: finansforordning 76/647/EØF af 27. juli 1976, 
— den 5. EUF: finansforordning 81/215/EØF af 17. marts 1981, 
— den 6. EUF: finansforordning 86/548/EØF af 11. november 1986. 
20.3. Tildelinger, finansiering, bistandens fordeling og art 
EUF's tildelinger ser efter Rådets ændringer (1) således ud: 
— den 4. EUF: 3 196,6 mio ECU, 
— den 5. EUF: 4 914,4 mio ECU, 
— den 6. EUF: 7 500,0 mio ECU. 
EUF finansieres af EF's medlemsstater efter en fordelingsskala, som er fastsat i de interne aftaler (jf. også §§ 21 og 22). 
I henhold til de ovennævnte interne aftaler skal tildelingerne under den 4. og 5. EUF fordeles mellem AVS-staterne og OLT-
OD-landene og på gavebistand, lån på særlige vilkår, risikovillig kapital, Stabex(?) samt på Sysmin (3), for så vidt angår den 
5. og 6. EUF. 
En del af tildelingen til gavebistand er forbeholdt ekstraordinær bistand og rentegodtgørelse på lån ydet af Den Europæiske 
Investeringsbank. Den resterende del af tildelingen tii gavebistand og tildelinger til lån på særlige vilkår fordeles på 
modtagerlandene, med undtagelse af beløb, der er afsat til regionalprojekter, administrationsomkostninger og til en 
reserve. De beløb, der således er tildelt modtagerlandene, og som i tilfælde af AVS-staterne betegnes som indikative 
programmer, anvendes til finansiering af de fastsatte aktioner. 
20.4. Monetær enhed 
EUF-beløbene er fastsat i ECU; ved omregning af de tidligere gældende monetære enheder til ECU vedtoges det, at 1 RE = 
1 ERE = 1 ECU. 
20.5. Dato for ikrafttræden 
— den 4. EUF: 1. april 1976, 
— den 5. EUF: 1. januar 1981, 
— den 6. EUF: 1. maj 1986. 
20.6. Finansiel gennemførelse 
Kommissionen fastsætter forfaldstider for indbetaling af EF-medlemsstaternes bidrag, som i princippet skal betales hvert 
kvartal (den4. EUF: halvårligt). Udnyttelsen af EUF-midlerne opføres i regnskaberne på tre stadier: (l)finansieringsbeslut-
ning, (II) underskrivelse af kontrakter og aftaler over bevillinger til de nationale anvisningsberettigede, (III) anvisning af 
betaling til tilslagsmodtagere. 
20.7. Ekstern kontrol 
Revisionsretten er ansvarlig for den eksterne kontrol med EUF (i overensstemmelse med traktaten). 
20.8. Dechargemyndighed 
Europa-Parlamentet giver efter henstilling fra Rådet decharge for den økonomiske forvaltning af EUF (i overensstemmelse 
med de interne aftaler). 
(1) De oprindelige tildelinger blev ændret ved Rådets afgørelse, og er blevet forøget ved forskellige indtægter, såsom genoprettelse af Stabex-overforsler og 
bankrenter. 
(2) Ordning, som skal sikre en stabilisering af indtægter fra eksport fra AVS-stater til Fællesskabet (Lomé I, artikel 16, Lomé II, artikel 23, og Lomé III, artikel 
147). 
(3) Ordning, i henhold til hvilken der ydes bistand til de AVS-stater, hvis økonomi i haj grad afhænger af minesektoren, især for at hjælpe dem i tilfælde af et 
fald i eksporten af mineprodukter til Fællesskabet (Lomé II, artikel 49, og Lomé III, artikel 176). 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 179 
§ 21. Den 4. og 5. EUF: Tildeling, finansiering, fordeling af bistanden, samlet udnyttelse 
Tildeling og finansiering Bistandens fordeling (mio ECU) Udnyttelse pr. 31.12.1986 
(mio ECU og %) 
Den 4. EUF:.,^ „ 
Tildeling: 
3196,6 mio ECU 
Finansieret Bistan-
af: dens art: 
IRL: 0,60% 
L. 0,20% 
indtægter: 6,1 mio ECU Lånpåsæi 
lige vilkår 
470,1 
Gavebi­
stand: 
2229.8 
la I«! S"* ai 
... ~: -~ >• Bistand der kan 
planlægges: 
2 420.4 Planlægning 
af bistanden: 
8 
£.£ 
II < 
|»S 
.i .£ u» . ' •/• 
AVS-
stater: 
2 346.4 
2 o 
OLT-OD: 74,0^ fil, 
< o 
-i t • 
" 
-£-_=—--
Risikovillig 
kapital: 100,8 
Ikke tildelt: 6.1 ?:;SHgt:J| 
bistand: 
"'^776,2s! Udnyttelse 
Endnu ikke 
v1 udnyttet 
Finansierings-
afgørelser: 
2 373,8 (98,1 %) 
Endnu ikke 
udnyttet 
Finansierings-
afgørelser: 
759.7 (97,9 %) 
Den 5. EUF: 
Tildeling: 
4 914,4 mio ECU 
Finansieret af: Planlægning af 
bistanden: 
Bistandens art 
pf^ 
Q.CQ 
OLT: 53,6 AVS-stater: 
3 147,4 
Heraf regional­
projekter: 
631,5 Udnyttelse: 
180 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. !2. 87 
§ 22. Den 6. EUF: Tildeling, finansiering, fordeling af bistanden, samlet udnyttelse 
Tildeling og finansiering Bistandens fordeling (mio ECU) 
Tildeling: 
7 500,0 mlo ECU 
af: 
et^^^^^^^l Bistandens art: 
Lån på sær­
lige vilkår: 625,0 
Gavebistand: 
4 915,0 straordinær bistand, 
tastrofebistand: 294,0 
odtgørelse 
1 h II 
*i i 
11 
a£< 
Bistand 5" c 
l der kan >« 
>plan- < •• 
lægges: > ™ 
5 016,0 '%'•$ 
11 
OLT: 56,0., Planlægning 
af bistanden: 
' AVS-stater: 
4 960,0 
L. 
\ 
%, s^^^^^^^^^H ^^^^^^^H 
-J l^^^^^^^l 
tfSfS^iilÉilftlfl* 
O Tilnærmelsesvis. Heraf: 
Regionalprojekter 
og reserve: 993,8 
;:--::^-;r::;::iiagt;v:;;.-.;.^::: 
bistand: •.-••.••• Udnyttelse pr. 31.12.1986 
(mio ECU oa %) 
Udnyttelse: 
Endnu ikke 
udnyttet 
Betalinger: 7,8 (0,2 %) 
Endnu ikke 
udnyttet 
L_—_ .S S 
S u 
t_ Finansierings-
afgørelser: 203 
Betalinger: 108,9(4,4%) 
Fordelingen af bistand der kan planlægges pr. 31.12.1986 
(mio ECU) 
Angila 95,0 
Antigua og Barbuda 4,0 
Bahamas 3,0 
Barbados 5,0 
Belize 8,0 
Benin 80,0 
Botswana 32,0 
Burkina-Faso 115,0 
Burundi 108,0 
Cameroun 96,0 
Kap Verde 23,0 
Den Centralafrikanske Republik 70,0 
Comorerne 21,0 
Congo 44,0 
Elfenbenskysten 75,0 
Djibouti 8,0 
Dominica 5,5 
Etiopien 230,0 
Fiji 19,0 
Gabon 23,0 
Gambia 20,0 
Ghana 86,0 
Grenada 5,0 
Guinea 114,0 
Guinea-Bissau 35,0 
Ækvatorialguinea 12,0 Guyana 20,5 
Jamaica 39,0 
Kenya 122,0 
Kiribati 6,0 
Lesotho 41,0 
Liberia 44,0 
Madagaskar 110,0 
Malawi 114,0 
Mali 136,0 
Mauritius 29,0 
Mauretanien 61,0 
Mozambique 145,0 
Niger 120,0 
Nigeria 200,0 
Uganda 125,0 
Papua Ny Guinea 32,5 
Rwanda 111,0 
St. Christopher og Nevis 3,0 
St. Lucia 5,5 
St. Vincent 
og Grenadinerne 5,5 
Salomonøerne 17,5 
Vestsamoa 9,0 
Såo Tome og Principe 6,0 
Senegal 97,0 
Seychellerne 5,2 Sierra Leone 69,0 
Somalia 113,0 
Sudan 145,0 
Suriname 23,0 
Swaziland 26,0 
Tanzania 169,0 
Tchad 89,0 
Togo 61,0 
Tonga 6,0 
Trinidad og Tobago 15,0 
Tuvalu 1,5 
Vanuatu 6,5 
Zaire 147,0 
Zambia 81,0 
Zimbabwe 73,0 
Regionalprojekter 
og reserve 993,8(1) 
AVS i alt 4 960,0 
OLT 56,0 
Tildelinger over 
bistand der kan planlægges i alt 5 016,0 
(') 1 000 mio ECU er afsat til regionalt samarbejde og skal afholdes over denne tildeling samt EIB's egne midler. 
3> i' 
O 
(D 
3 
m 
o 
sr 
3 
CO 3 
»2. 
OJ (0 
^" X" 
CO 
(D O 
IQ 
3 o a S1 
«Q 
tt 
3 O. *. 0,0 000,00,0)0000000 03. 
*• ci ' *o*-*"-*io I ro"-* ! b*-»MM*b«V> "en I Diverse 
scn->JUifow-*4».w-Njo-i 
Industrialise­
ring, energi 
og minedrift 
MUMUUA-'O) 
I l S-S I pop;^5Daoro5D.U(oo>oo5oo>(DO>£a)j£~t(003 
*_. en b ui b *s a tu u b u IO '^ u CD U io Vi Vi "en io "j* 
i *w bo V V in bi * © '-* oo b V « I "-**OO*IO<D"OOO Landbrugs­
produktion 
Transport og 
kommunikation 
Undervisning 
og uddannelse 
S C I roco,tocoro.tkro,o,o cø I "-- I bi I *ob)K>"ro I ubuAu I o I n Sundhed 
I to I OD I I I I I I I I ^IODOD I I coVi | touro I I '-*• I !b.o4^ba I *.u*-* I V>^ VT-»ro I I I coVi© I I bi OD W VI OD "-* o I oVib) Vandbygning, 
byinfrastruktur 
Handelsfrem-
mende foran­
staltninger, 
turisme 
O, , 0-tO,OOCO-»tO-i I I en o u I utniouio^b I I I I b> I Vi o I bi I Vi ro bi"-* I "ro I "A I c Ekstraordinær 
bistand 
I S II io I S I I I I I I §§g-io I I 
2 3 oo ro . -^ u Stabex-over-
førsler 
0D_CD^pUjOpimrOUtCnpiO-^UlfOC7>-^^CD 
bi "ro Vi b "-• bi ai b b> bi "-* b a b A S "O "<D b> "w &ffi^coæroioo^coo3Uiu^-*wtøcDOi~*£3^<i 
^ os Vi b "u "o æ b *-i b b Vi b (n b ^ b N S >. s b lait 
(2) + ... + (11) 
oæ^cororo^cnco^oacn^rocoioroaDroui 
b w «tn en *-* 'to b b> b b "ro A "U b»« A W "to b utt2mc£npicficftM^o)^^Q^CDcogo&-*ti)£ N p> > (O fi> Ul (O OB N rONrOUlSNUrOUOOlOO) en b "-* V b ro b b b b b "A b "A "« "w b VJ A s s b Betalinger 
i alt 
182 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
§24 , Den 5. EUF: Bistand efter art og pr. modtagerland 
(Den finansielle gennemførelse pr. 31.12.1986) 
(mio ECU) 
Modtagerland 
(D 
I AVS-stater 
herunder: 
Etiopien 
Tanzania 
Sudan 
Uganda 
Mali 
Madagaskar 
Burkina Faso 
Malawi 
Guinea 
Somalia 
Senegal 
Rwanda 
Burundi 
Cameroun 
Ghana 
Zambia 
Elfenbenskysten 
Den centralafrikanske 
Republik 
Mauretanien 
Sierra Leone 
Congo 
Lesotho 
Gumea-Bissau 
Jamaica 
Botswana 
Suriname 
Mauritius 
Guyana 
Swaziland 
Gambia 
Papua Ny Guinea 
Fin 
Gabon 
Salomonøerne 
Nigeria 
Zimbabwe 
Andre AVS-stater: 
Antigua og Barbuda 
Bahamas 
Barbados 
Kap Verde 
Comorerne 
Djibouti 
Dominica 
Grenada 
Ækvatorialguinea 
Kiribati 
Såo Tome og Principe 
St Christopher og Nevis 
St, Lucia 
St. Vincent 
Vestsamoa 
Seychellerne 
Trinidad og Tobago 
Tuvalu 
Vanuatu 
(Andre stater i alt) 
II. Regionalprojekter 
Adm omkostninger 
AVS i alt (1 + II) 
Hl OLT 
Den 5. EUF i alt A. Ikke-planlagt bistand 
Finansieringsatgorelser 
o c 2> n 
I i 
rr £<2. 
(2) 
111.0 
8.6 
3,6 
1.2 
1.1 
5,6 
20.9 
8.5 
9.8 
1.5 
5,3 
0.5 
0.7 
6.3 
0.7 
2.1 
6.8 
7,2 
5.1 
6,7 
1.9 
0.3 
5.2 
— 
(7.4) 
1.3 
112.3 
4.5 
116,8 i1 
II" 
(3) 
248.6 
13,0 
9.7 
18.2 
10,2 
10.0 
3.4 
1.4 
21,2 
7,0 
15.0 
2,7 
9.6 
4.2 
0,7 
6.5 
2.0 
13.6 
1.8 
4.5 
5.1 
7.0 
0,5 
2.2 
6.0 
3.8 
5.0 
4,2 
0.5 
4.0 
0.0 
13.8 
7.2 
2.5 
0.1 
5.4 
0,6 
1.8 
0.2 
2.2 
1.0 
2.2 
2.0 
0,2 
0,0 
1.0 
3,0 
3.3 
4.0 
2.3 
0.1 
2.7 
(26.6) 
25,9 
274.5 
7,0 
281,5 S is xi 
E5s 
1.2 I 
(4) 
206.3 
44.7 
0.5 
3,6 
37.8 
5.3 
13.9 
2.4 
4.2 
13,7 
0,5 
0.4 
1.1 
19.6 
2.1 
2.0 
0.2 
1.6 
13,1 
4.4 
1.6 
1.5 
0.8 
0.5 
0,5 
0,3 
0,1 
0.1 
3,2 
0.1 
0.1 
4.7 
7.5 
0,2 
2,2 
0.4 
0.3 
0,5 
0.4 
0,2 
0.2 
0,2 
0,3 
1.4 
0.2 
(6.5) 
18.0 
224,3 
0.9 
225,2 S 
(5) 1 
(6) ~ 
—~ 
™s+ 
(7) 
643,0 169,8 1 378,7 
11,3 — 69,0 
20,9 — 31,1 
— 81,0 102,8 
40,7 — 88,7 
— — 15,3 
10,7 — 28,0 
31,1 — 43,5 
10,0 — 35,4 
— — 17,3 
1.0 — 8,5 
4,9 — 21,5 
— — 4.9 
2.8 — 32,0 
90,6 — 102,5 
7,7 2,8 13,2 
13.8 — 20,5 
29,6 — 52,1 
6,6 — 21,7 
85.5 — 103,5 
— 83.0 94.9 
4.6 — 10.6 
93.4 — 104,0 
5,2 — 10,8 
28,8 — 30,8 
— — 14,7 
1M — 14.7 
— — 5,8 
— — 2,7 
1.3 — 7,4 
3.6 — 7,4 
4.3 — 10,1 
— — 9,5 
— — 4,2 
— — 1,3 
— 3,0 7,0 
8.2 — 10,4 
18,2 — 18,2 
50.7 — 65,9 
2,9 — 21,6 
— — 9,7 
4.2 — 4,3 
— — 5,1 
— — 19,6 
— — 0,2 
— — 1.9 
— — 0,9 
0,5 — 4,5 
6,6 — 7,2 
— — 2,5 
3,5 — 5,0 
4,0 — 6,2 
— — 2,0 
1,6 — 1,8 
7,6 — 8,0 
1.6 — 2,8 
— — 3,2 
6,5 — 10.0 
— — 4,3 
4,0 — 7.7 
— — 5,2 
0,1 — 0,2 
— — 2,9 
(36.0) (-) (76,5) 
— — 45,2 
643,0 169,8 1 423.9 
9.8 — 22,2 
652,8 169,8 1 446,1 c 
! 
5 
(8) 
1 150,5 
51,5 
31,0 
49,8 
70,5 
14,6 
24,7 
43,1 
27.9 
15,0 
3,8 
13,9 
3,3 
29,2 
100,5 
9,7 
19,7 
48,9 
17,1 
92,7 
74,3 
6,1 
97,0 
10,8 
30,8 
6,0 
14,5 
5,7 
1,2 
4,1 
5,1 
7,1 
6,5 
1,0 
0,9 
3,0 
10,4 
18,2 
62,7 
18,9 
9.6 
4.3 
5,1 
14,3 
0,1 
1.7 
0,9 
3,3 
7,2 
2,5 
5,0 
6,1 
1,8 
7,3 
2,7 
0,8 
9.9 
3,0 
7,5 
5,1 
0,2 
0,9 
(66,0) 
14,8 
1 165,3 
18.9 
1 184,2 B. 
§) 
H 
O) 
2 515,9 
141,0 
120,7 
104,0 
103,0 
87,0 
96,0 
88,0 
78,0 
80.5 
84,5 
80,0 
80.0 
79,3 
69.0 
79.0 
77.0 
69,0 
62.0 
60.0 
58.0 
55,0 
54,0 
49.0 
43.0 
43.0 
48.5 
31,5 
31,0 
29.0 
25,0 
26,4 
23,0 
18,0 
20,5 
14,6 
18,5 
14,0 
23,0 
13,0 
16,0 
12,0 
50,0 
49.0 
2.7 
2.1 
3,7 
5,5 
16.0 
14.5 
5,4 
3,5 
3,5 
8,5 
4,0 
4,0 
2,2 
3,7 
3,7 
6,2 
3,6 
4,1 
10.5 
1,0 
4,5 
(112,9) 
631,5 
3 147,4 
53,6 
3 201,0 Bistand der kan planlægges 
(indikati ro AVS-progr. og 
anden bistand) 
Finansieringsafgorelser 
1 
O 
(10) 
1 839,7 
109,6 
96.4 
71,4 
87,2 
78,8 
64,5 
55,3 
61,0 
71,8 
70,6 
61,4 
57,3 
63,5 
37,8 
59,9 
59,7 
29.5 
59,7 
41.2 
33,7 
38,2 
24,9 
42,3 
31,1 
30,8 
32,8 
18,6 
20.5 
19,5 
21,6 
16,4 
17,2 
3.1 
12,7 
14,5 
13,0 
12,0 
12,2 
11.1 
8.0 
11.8 
32,1 
28,1 
1.7 
2,0 
3.7 
0.4 
14.0 
11.3 
5,4 
3,4 
3,4 
8,5 
4,0 
3.9 
1,7 
3,7 
3,7 
6,2 
3,6 
3,1 
7,7 
1.0 
4,5 
(96,9) 
417,7 
7.5 
2 264,9 
20,5 
2 285,4 0) 
i 
5 — 
(H) ^ 
n° 
(12) 
346,8 2 186.5 
31.0 140,6 
11,6 108,0 
16,7 88.1 
— 87,2 
— 78,8 
17,8 82,3 
15,2 70,5 
9,8 70,8 
8,0 79,8 
7,0 77,6 
11.8 73,2 
9,9 67.2 
— 63.5 
18,9 56,7 
15.4 75,3 
11,7 71,4 
17.9 47,4 
— 59,7 
7,0 48,2 
2,0 35,7 
6.4 44.6 
22,3 47,2 
4,7 47,0 
6,9 38.0 
8,7 39.5 
2,4 35,2 
12.0 30,6 
4,7 25,2 
8.8 28,3 
— 21,6 
9,1 25,5 
5,8 23,0 
2,7 5.8 
7,7 20,4 
— 14.5 
4,7 17,7 
— 12.0 
8,2 20,4 
— 11,1 
5,1 13,1 
— 11,8 
— 32,1 
13.4 41,5 
1.0 2,7 
— 2,0 
— 3.7 
— 0.4 
— 14,0 
— 11,3 
— 5,4 
— 3.4 
— 3.4 
— 8,5 
— 4,0 
— 3,9 
0,5 2.2 
— 3,7 
— 3,7 
— 6,2 
— 3,6 
— 3.1 
— 7,7 
— 1,0 
— 4,5 
(1.5) (98,4) 
73,8 491,5 
— 7,5 
420,6 2 685,5 
4,6 25,1 
425,2 2 710,6 c 
1 
5 
(13) 
1 185,6 
101.8 
59,6 
54,4 
72,7 
38,2 
40,1 
35,6 
37,2 
42,5 
43.1 
27,8 
36,6 
27,3 
33.4 
52,6 
24,8 
26,6 
32,1 
24.0 
13,0 
17,1 
29,6 
33,1 
29.2 
25.7 
11,4 
29.0 
8,6 
16,6 
12,1 
9,0 
7,2 
2,3 
10,4 
8.2 
6.4 
6,1 
5,4 
7,8 
11.3 
2,6 
5,3 
13,5 
0,0 
0,9 
2,0 
0,1 
8,2 
6.0 
2,4 
2,8 
2,6 
2.6 
0.8 
3,2 
0,8 
2.4 
2,8 
6,0 
3,0 
1,3 
2,4 
0,7 
3,3 
(54,3) 
269,9 
6,4 
1 461,9 
12,8 
1 474,7 lait 
v 
"5 
I § 
il ££ 
(14) 
3 565,2 
209,6 
139,1 
190,9 
175,9 
94,1 
110,3 
114.0 
106,2 
97,1 
86.1 
94,7 
72,1 
95,5 
159.2 
88,5 
91.9 
99,5 
81.4 
151.7 
130.6 
55.2 
151,2 
57.8 
68.6 
54.2 
49.9 
36,4 
27,9 
35,7 
29,0 
35,6 
32,5 
10,0 
21.7 
21,5 
28,1 
30,2 
86,3 
32,7 
22,8 
16,1 
37,2 
61,1 
2,9 
2,0 
5.6 
1,3 
18,5 
18,5 
7,9 
8.4 
9.6 
10,5 
5,8 
11.9 
2,2 
6,5 
6,9 
16,2 
7,9 
10,8 
12,9 
1,2 
7,4 
(174,9) 
536,7 
7,5 
4 109,4 
47,3 
4 156,7 ' 
c 
o£ 
| + 
is 
(15) 
2 336,1 
153,3 
90,6 
104,2 
143,2 
52,8 
64,8 
78,7 
65,1 
57,5 
46,9 
41,7 
39,9 
56,5 
133,9 
62,3 
44,5 
75,5 
49,2 
116,7 
87.3 
23.2 
126,6 
43,9 
60,0 
31.7 
25,9 
34,7 
9,8 
20,7 
17,2 
16,1 
13,7 
3,3 
11,3 
11,2 
16,8 
24,3 
68,1 
26,7 
20,9 
6,9 
10,4 
27,8 
0.1 
0,9 
3,7 
1.0 
11,5 
13,2 
4,9 
7,8 
8,7 
2,6 
2,6 
10,5 
0,8 
5,1 
3,6 
16,9 
6,0 
8,8 
7,5 
0,9 
4,2 
(120,3) 
284,7 
6,4 
2 627,2 
31,7 
2 658,9 
15.12.87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 183 
§ 25. Den 5. EUF: Bistand pr. økonomisk sektor og modtagerland 
(pr. 31.12.1986) 
(mio ECU) 
Modtagerland 
(1) 
1. AVS-stater 
herunder: 
Etiopien 
Tanzania 
Sudan 
Uganda 
Mali 
Madagaskar 
Burkina-Faso 
Malawi 
Guinea 
Somalia 
Senegal 
Rwanda 
Burundi 
Cameroun 
Ghana 
Zambia 
Elfenbenskysten 
Den Centralafrikanske Republik 
Mauretanien 
Sierra Leone 
Congo 
Lesotho 
Guinea-Bissau 
Jamaica 
Botswana 
Suriname 
Mauritius 
Guyana 
Swaziland 
Gambia 
Papua Ny Guinea 
Fiji 
Gabon 
Salomonoerne 
Nigeria 
Zimbabwe 
Andre AVS-stater: 
Antigua og Barbuda 
Bahamas 
Barbados 
Kap Verde 
Comorerne 
Djibouti 
Dominica 
Grenada 
Ækvatorialguinea 
Kiribati 
Såo Tome og Principe 
St Christopher og Nevis 
St Lucia 
St Vincent 
Vestsamoa 
Seychellerne 
Trinidad og Tobago 
Tuvalu 
Vanuatu 
(Andre stater i alt) 
II. Regionalprojekter 
Adm. omkostninger 
AVS i alt (1 + II) 
III. OLT 
Den 5. EUF i alt Finansieringsafgorelser 
5 
(2) 
22.4 
0.4 
0.1 
3.1 
0.7 
0.3 
0.6 
0.5 
0.0 
2.0 
1.0 
0.4 
0.5 
1.0 
0.3 
1.6 
0.3 
1.6 
0.0 
0.3 
0.2 
1.7 
0,1 
0.4 
1,2 
0,3 
0.4 
0.1 
0.5 
0.0 
0.9 
0.1 
0.1 
0,3 
— 
(1.9) 
32,1 
54,5 
0.5 
55,0 ifi 
c S o 
(?) 
715,6 
55,6 
16.5 
108.3 
12.4 
159 
207 
7.5 
31.7 
4.1 
17.3 
18.1 
31.8 
10.1 
9.2 
7,8 
19.8 
2,0 
18.3 
95.3 
8,4 
6.3 
5.4 
0.3 
8.5 
1.5 
5.2 
3.3 
13.3 
9.8 
10.7 
4.3 
6.3 
11.5 
2.1 
0.6 
16,2 
12.2 
13.0 
6.4 
10,2 
0.9 
0.9 
3,8 
0.6 
2.2 
1.0 
2.3 
4.9 
0.0 
0.6 
1.0 
2.9 
9.5 
4.0 
2,0 
3,6 
0,4 
2.7 
(43,3) 
101.5 
817.1 
16.9 
834,0 is! 
<5 ° 
(4) 
908.2 
30,2 
51,6 
17,9 
65,3 
33.4 
32,9 
35.6 
27.0 
27,0 
23.6 
26.9 
14.7 
17.5 
35.8 
28.3 
37.6 
30.1 
28.4 
35.1 
21,3 
9.5 
43.5 
21.0 
10.9 
26.9 
21.0 
0.1 
9.9 
1.2 
10,4 
11.6 
10.1 
3.6 
5.4 
5.8 
4,8 
2,4 
1.5 
4.5 
9.1 
2.7 
12 7 
23.6 
1.9 
1.1 
2.8 
1.9 
4.7 
2.4 
0.9 
0.3 
2.5 
3.1 
2.7 
2.1 
0.4 
0.1 
0.7 
4,0 
0.2 
4.0 
(35,8) 
119.5 
1 027,7 
4.6 
1 032,3 s1! 
si 
(5) 
543,5 
5,8 
26.5 
37,8 
18,9 
26,1 
9.6 
20,0 
20,6 
26,8 
17,0 
31,3 
0.1 
28.6 
5,0 
23.1 
10.0 
22,6 
11.9 
13.0 
0.1 
19.1 
20.0 
19.6 
7.0 
1.7 
27,3 
9.5 
14,3 
7.3 
1.3 
2,1 
5,5 
0.9 
3,4 
17,7 
5,8 
0.0 
1,2 
2,7 
0,8 
1.0 
6,3 
1,2 
2,4 
2.0 
1.4 
0,8 
1,0 
1.3 
0.1 
0.3 
3,3 
0.1 
0.3 
(22,3) 
166.7 
710,2 
4,5 
714,7 d)J5 
•S = 
I ^ 
(6) 
210.6 
5.4 
1,3 
14,1 
3,0 
4,5 
7,0 
9,1 
4,2 
1,9 
5,1 
5,1 
4,7 
8.7 
5,2 
9,2 
1r.,3 
0,4 
7,0 
2,2 
3,7 
2,5 
0,2 
3,1 
3,6 
2.6 
7.1 
1,2 
2.2 
4.6 
0,6 
4.8 
3.5 
1,1 
1.3 
9,0 
2.4 
3,3 
2.1 
0.6 
1,8 
18.0 
10,2 
0,0 
0,2 
0,3 
0,1 
0,8 
0,7 
0,4 
0.2 
0,9 
1.3 
0.3 
0.0 
0.8 
0.3 
0,3 
0,1 
0,4 
0,1 
5,3 
0,0 
0,2 
(12,7) 
59,9 
270,5 
3,2 
273,7 1 
(7) 
73,4 
1,5 
1.4 
0,7 
1.5 
1,3 
2,1 
5,5 
4,5 
1.3 
3,8 
8,5 
0,4 
5.9 
0,7 
0,1 
10.1 
2,0 
0,1 
2,5 
1.4 
1.5 
0,0 
1,9 
4.9 
3,2 
— 
0,2 
0,3 
0.8 
2.9 
2,4 
— 
(6,6) 
7,7 
81,1 
4,1 
85,2 .o 23 
(8) 
248,4 
55,3 
20,0 
8,3 
6,0 
10,8 
9.0 
3,9 
10,2 
19.7 
0,9 
11,2 
5,3 
6,8 
9,3 
0.1 
3,0 
1.3 
5,8 
4,6 
12,0 
0,1 
3,3 
0.1 
2.6 
2.5 
2.7 
1,4 
2,1 
2,0 
2,6 
3,5 
5,8 
0,1 
6,4 
2,1 
4,1 
1,8 
0,1 
0,4 
0,8 
0,4 
— 
(9,7) 
0,5 
248,9 
-
248,9 
Handelsfrem-
mende foran­
staltninger, 
turisme 
(9) 
36,2 
0,6 
0,6 
0,1 
0,0 
0,4 
1,1 
1,9 
8,6 
2,9 
0,7 
3,4 
0,1 
0,1 
1,0 
0,1 
0,8 
3,5 
2,7 
0,2 
0,U 
0,1 
0,1 
0,8 
2,1 
1,2 
0,0 
0,1 
0,0 
0,1 
0,1 
0,8 
0,5 
0,1 
0,4 
0,6 
0,1 
0,0 
0,1 
0,0 
0,1 
0,1 
— 
d.O) 
37,8 
74,0 
2,8 
76,8 (B ATJ 
(10) 
203,5 
44,7 
0,5 
2,8 
37,8 
5,3 
13,9 
2,4 
2,2 
13,7 
0,5 
0,4 
1,1 
19,6 
2,1 
2,0 
0,2 
1,6 
13,1 
4,4 
1,6 
1,5 
0,8 
0,5 
0,5 
7,7 
0,3 
0,1 
0.1 
3,2 
0,1 
0,1 
0,0 
4.7 
0,0 
0,0 
7,5 
0,2 
2.2 
0,4 
0,3 
0,5 
0,4 
0,2 
0,2 
0,2 
0,3 
1,4 
0,2 
(6,5) 
18,5 
222,0 
0,9 
222,9(1) 11 
55.2 
(11) 
603,4 
11.1 
20,7 
38,3 
10,6 
26,5 
9,2 
1,0 
4,8 
2.6 
84,8 
7.6 
13,8 
25,8 
6,6 
78,3 
4,4 
85.7 
4,9 
28,8 
14,1 
1,2 
3,6 
4,3 
8,2 
17,5 
46,8 
2,9 
4,2 
— 
0,5 
6,6 
3,4 
3,9 
1,6 
7.4 
1.6 
6,0 
4,0 
0,1 
0,0 
(35,1) 
0,0 
603,4 
9.8 
613,2(2) og 
(12) 
3 565,2 
209,6 
139,1 
190,9 
175,9 
94,1 
110,3 
114,0 
106,2 
97,1 
86,1 
94,7 
72,1 
95,5 
159,2 
88,5 
91.9 
99,5 
81,4 
151,7 
130,6 
55,2 
151,2 
57,8 
68,8 
54,2 
49,9 
36,4 
27,9 
35,7 
29,0 
35,6 
32,5 
10,0 
21,7 
21,5 
28,1 
30,2 
86,3 
32,7 
22,8 
16,1 
37,2 
61,1 
2,9 
2,0 
5,6 
1.3 
18,5 
18,5 
7,9 
8,4 
9.6 
10.5 
5,8 
11.9 
2,2 
6,5 
6,9 
16,2 
7,9 
10,8 
12,9 
1,2 
7,4 
(174,9) 
544,2 
4 109,4 
47,3 
4156,7 m.™ 
(13) 
2 336,1 
153.3 
90,6 
104,2 
143,2 
52,8 
64,8 
78,7 
65,1 
57,5 
46,9 
41,7 
39,9 
56,5 
133,9 
62,3 
44,5 
75,5 
49,2 
116,7 
87,3 
23,2 
126,6 
43,9 
60,0 
31,7 
25,9 
34,7 
9.8 
20,7 
17,2 
16,1 
13.7 
3,3 
11,3 
11,2 
16,8 
24,3 
68,1 
26,7 
20,9 
6,9 
10,4 
27,8 
0,1 
0.9 
3,7 
1,0 
11,5 
13,2 
4,9 
7,8 
8,7 
2,6 
2,6 
10,5 
0,8 
5,1 
3,6 
15,9 
6,0 
8,8 
7,5 
0,9 
4,2 
(120,3) 
291,1" 
2 627,2 
31,7 
2 658,9 
(1) Forskellene i forhold til I 23. kolonne 4. skyldes en anden klassificering af projekterne for nogle lande. 
(2) Forskellene I forhold til S 23. kolonne 5, skyldes en anden klassificering af Stabex-projekterne for nogle lande. 
184 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
§ 26. Den 4. og 5. EUF: Udnyttelse af bistanden, pr. økonomisk sektor (31.12.1986) 
Tildeling og udnyttelse i alt 
Tildeling: 
3 196,6 mio ECU (100 %) 
1 , k 
1 
•=m 
1" k 
15 
CQ <r 
§11 i i 
B 
lait: 
Finansierings-
afgørelser (mio ECU) Flnansleringsatgørelser og betalinger pr. økonomisk sektor 
Pr. økonomisk sektor 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 185 
§ 27. De seks EUF: Fordeling af de samlede betalinger på modtagerlande (1960-1986) 
(mio ECU) 
Modtagerland 
I AVS-staler 
herunder 
Etiopien 
Tanzania 
Sudan 
Uganda 
Madagaskar 
Burkina-Faso 
Malawi 
Somalia 
Senegal 
Rwanda 
Burundi 
Cameroun 
Ghana 
Zambia 
Ellenbenskysien 
Den Centralafrikanske 
Republik 
Mauretanien 
Sierra Leone 
Congo 
Lesotho 
Guinea-Bissau 
Jamaica 
Botswana 
Sunname(') 
Mauritius 
Guyana 
Swaziland 
Gambia 
Papua Ny Guinea 
Fip 
Gabon 
Saiomonoerne(') 
Zimbabwe 
Andre AVS-stater 
Antigua og Barbuda i') 
Bahamas 
Barbados 
Kap Verde 
Comorernei') 
Djibouti (') 
Dominica (') 
Ækvatorialguinea 
Vestinan 
Kiribati (') 
Mozambique 
Såo Tome og Principe 
St Christopher og Nevis('( 
St Lucia (') 
St Vincent(') 
Vestsamoa 
Seychellerne 
Trinidad og Tobago 
Tuvalu (') 
Vanuatu (') 
(Andre stater > alt) 
II Regionalpro/ekter og 
administrationsomkostninger 
AVS i alt (I + il) 
III OLT-OD 
i alt 1. EUF 
500.7 
18.0 
42.3 
56.4 
31.1 
29.5 
9.8 
43.2 
5.1 
5.0 
52.4 
28.4 
20.3 
39? 
16.7 
15.6 
15.4 
24.6 
17.5 
-
25.6 
— 
(29.7) 
2.2 
502,9 
66,5 
569,4 2 EUF 
659.3 
79.3 
33.9 
68.7 
31.7 
31.0 
27.9 
61.6 
22.4 
21.1 
55.5 
33.1 
23.4 
59.4 
27.7 
20,5 
18.2 
22.9 
21.0 
— 
— (—) 
8.4 
667,7 
62,7 
730,4 3. EUF 
804.6 
83.3 
50.5 
70.3 
47,6 
45.5 
40.7 
67.1 
34,0 
33,7 
61.1 
42.9 
27.6 
59.3 
29.6 
28.0 
27,2 
26.3 
4.6 
25,3 
— 
— (-) 
14,5 
819,1 
66,0 
885,1 4. EUF 
2 508.2 
146.9 
130.7 
116.7 
140,4 
83.7 
92.0 
83,3 
77.3 
104.4 
75.6 
72.4 
67.9 
72,9 
137,8 
68.5 
59.0 
65,2 
68.9 
59.4 
64,1 
56,6 
57,5 
45.6 
42.2 
78.5 
32,4 
42,3 
29,6 
22.3 
31.4 
16.2 
23.6 
11.0 
19,6 
16,8 
27,9 
22,1 
12,5 
19,5 
17.3 
8.3 
16,9 
— 
1,8 
3.0 
9,8 
9,0 
4,5 
4.6 
2.6 
6.8 
2,9 
2,2 
2,3 
0,5 
7.5 
3,1 
4,7 
5,1 
0,6 
— 
(71.0) 
m 309,7 
2 817,9 
72,5 
2 890,4 5. EUF 
2 336.1 
153.3 
90.6 
104.2 
143.2 
52.8 
64,8 
78,7 
65.1 
57,5 
46.9 
41.7 
39,9 
56,5 
133,9 
62,3 
44,5 
75,5 
49,2 
116,7 
87,3 
23,2 
126,6 
43,9 
60.0 
31,7 
25.9 . 
34,7 
9,8 
20,7 
17,2 
16,1 
13,7 
3,3 
11.3 
11.2 
16.8 
24.3 
68.1 
26.7 
20.9 
6,9 
10,4 
27,8 
0,1 
0,9 
3.7 
1.0 
11,5 
13,2 
4,9 
7,8 
8,7 
2,6 
2.6 
10.5 
0,8 
5,1 
3,6 
15.9 
6,0 
8.8 
7,5 
0,9 
4,2 
(120,3) 
291,1 
2 627,2 
31,7 
2 658,9 6. EUF 
112.6 
0.5 
3.5 
0.1 
38,5 
0,2 
0,4 
5.9 
0.2 
3.6 
28.1 
0,1 
0.3 
3.5 
9.3 
0.1 
0.1 
0.5 
0.4 
0.3 
4.8 
0,4 
— 
2.0 
9.1 
0.1 
0.0 
0,6 
— 
(11.8) 
4,1 
116,7 
-
116,7 lait 
Beløb 
6 921.5 
300,7 
224,8 
401.6 
322.1 
136.7 
283,9 
162,0 
337,8 
278.2 
228.7 
117.7 
107.8 
207.8 
471.7 
192.3 
163,3 
309,8 
222,8 
176,1 
151,4 
154.6 
342,5 
163.5 
175.6 
171,1 
58.4 
150,8 
39.4 
43,0 
49.1 
32,7 
37.6 
14,3 
35.5 
28.0 
44.7 
51.2 
80.6 
46.2 
102.0 
15,6 
27,3 
27,8 
25,6 
0,1 
2.7 
6,7 
1,0 
21,3 
24,2 
9,4 
12.4 
11,3 
9.4 
4,1 
5.5 
9,1 
12,7 
0.8 
7,4 
4.1 
23,5 
9.1 
14,1 
12,6 
1.5 
4.2 
(232,8) 
630.0 
7 551,5 
299.4 
7 850,9 % 
88,2 
3,8 
2.9 
5.1 
4.1 
1.7 
3,6 
2.1 
4.3 
3.5 
2.9 
1.5 
1,4 
2,6 
6.0 
2.5 
2,1 
3,9 
2.B 
2,2 
1,9 
2,0 
4,4 
2.1 
2,2 
2,2 
0,7 
1,9 
0.5 
0.5 
0.6 
0.4 
0.5 
0.2 
0.5 
0,4 
0,6 
0.7 
1.0 
0.6 
1.3 
0,2 
0.4 
0,4 
0.3 
0,0 
0.0 
0,1 
0.0 
0,3 
0.3 
0,1 
0,2 
0,1 
0,1 
0.0 
0,1 
0,1 
0.2 
0.0 
0,1 
0.1 
0.3 
0.1 
0,2 
0.2 
0.0 
0.1 
(3.0) 
8.0 
96,2 
3,8 
100,0 
C) Disse lande har ligeledes modtaget bistand over tildelingen til OLT-OD. 
186 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
61 62 63 84 65 67 68 63 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 
1.EUF 
2. EUF 
3. EUF 
4. EUF 
5. EUF 
6. EUF 3.4 84,8 
21,9 76,7 
31.6 61,7 
42,9 38,6 
67.9 16,1 
129,5 11.4 
120,5 
22.5 5,5 
25,9 
140,6 2,4 
23,3 
182,7 2,9 
17,2 
131,0 
97,5 0,6 
16,3 
79,8 
148 0,8 0,3 
2,5 
19,8 
459,3 445,81305,51285, 0,1 
14.3 
,2 
11419, 0,1 
8,2 
185,2 
,5 6,0 
105,7 
586,3 3,6 
108,5 
B'17,9 
116.7 569,4 
730,4 
885,1 
2 890,4 
2 688,9 
118,7 
3,4 1M SM SM SM 108,7103,3104,6I0M HM 148,8 154,4131,8 187,8 172,0 208,4 248,6 244,7 401,0 485,3 481,9 863,7 147,2 718,8 703,0 7 850,9 
1 12, 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 
Institutionernes svar til Revisionsrettens bemærkninger 
vedrørende regnskabsåret 1986 
FØRSTE DEL 
De Europæiske Fællesskabers almindelige budget 
KAPITEL 1 
Generelle bemærkninger 
KOMMISSIONENS SVAR 
lnMptininv A- De grundlæggende reformforslag 
I sin årsberetning for regnskabsåret 1986 gentager 
Revisionsretten i kapitel 1 en række generelle bemærk­
ninger vedrørende: 
— de vigtigste budgettal i regnskabet for regnskabsåret 
1986 og 
— EF's finansielle situation. 
inden den svarer på disse bemærkninger, finder Kommis­
sionen det i denne sammenhæng hensigtsmæssigt at 
minde om de grundlæggende reformforslag, den frem­
satte i 1987.1 disse forslag er 1987 et vendepunkt i EF's 
udvikling henimod genetablering af navnlig en budgetpo­
litik, der hviler på stramme principper for en forsvarlig 
økonomisk forvaltning på alle de områder, hvor EF er 
aktiv. Kommissionen forelagde i februar 1987 meddelelsen 
om »gennemførelse af Fællesakten« (KOM 100), som 
udmunder i et betydeligt antal forslag vedrørende 
landbrugspolitikken, reformen af strukturfondene, 
finansieringen af EF og budgetdisciplinen, der alle 
har til formål at give en helhedsløsning på mellemlang 
sigt på de problemer, EF står overfor. 
Kommissionen har også i overensstemmelse med 
konklusionerne fra Fontainebleau forelagt en rap­
port om finansieringen af Fællesskabets budget 
(KOM 101). Denne rapport indeholder en omhygge­
lig analyse af årsagerne til den nuværende situation og 
en række forslag, der sigter mod en radikal forbedring 
heraf gennem iværksættelse af en ny ordning for EF's 
egne indtægter. Disse meddelelser er udarbejdet i lyset 
af udviklingen i EF efter udvidelsen og vedtagelsen af 
Fællesakten. I disse to grunddokumenter har Kom­
missionen afstukket linjerne for reformen af struktur­
fondene og den falles landbrugspolitik, for budget-
188 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
disciplinen samt for ordningen for de egne indtagter, og 
hovedpunkterne i disse forslag gennemgås nærmere 
nedenfor. 
1. Kommissionen har i ovennævnte meddelelser fremsat 
forslag til principperne for en reform af struktur­
fondene, der sigter mod at give aktionerne en reel 
økonomisk virkning gennem koncentration på priori­
terede mål og regioner, gennem en mere effektiv og 
bedre samordnet forvaltning og gennem forøgelse af 
de finansielle midler, der stilles til deres disposition. 
Kommissionen har udarbejdet et helhedsforslag med 
hjemmel i Fællesaktens artikel 130 D (dok. 
KOM(87) 376, endelig udg./2). I henhold til Trakta­
ten træffer Rådet enstemmig beslutning inden et år. 
Efter den foreslåede reform vil der herefter kunne 
vedtages gennemførelsesforordninger, som Rådet 
vedtager med kvalificeret flertal. 
I dette helhedsforslag supplerer og præciserer Kom­
missionen de målsætninger, den har skitseret i sin 
meddelelse om »gennemførelse af Fællesakten« og 
beskriver principperne i sine reformforslag. 
2. For den fælles landbrugspolitik har Kommissionen — 
på opfordring fra Det Europæiske Råd i Bruxelles — 
udarbejdet »en status over foranstaltninger til styring 
af landbrugsmarkederne« (dok. KOM(87)410). 
I dette dokument henvises der bl.a. til de eksisterende 
»stabilisatorer«, og der foreslås indført nye foran­
staltninger med henblik på at holde udgifterne inden 
for de fastsatte budgetrammer. 
Mekanismerne til at stabilisere landbrugsudgifterne 
til sukker, mælk, svinekød, korn, vin, frugt, grønsager 
og tobak blev foreslået af Kommissionen allerede i-
september 1987. 
3. Om budgetdisciplin — som navnlig drøftes i doku­
ment KOM 100 og 101 — har Kommissionen 
udarbejdet en meddelelse (KOM(87)430 endelig 
udg.). 
På baggrund af de forslag, der blev vedtaget i februar, 
og konklusionerne af Det Europæiske Råd i Bruxel­
les, sigter denne meddelelse mod at: 
— præcisere de generelle principper for budget­
disciplinen ved at fastsætte betingelser for gen­
nemførelsen for både landbrugspolitikken og 
IOU, — forelægge elementerne i en aftale mellem institu­
tionerne. 
I øvrigt forelagde Kommissionen den 24. juli 1987 
(dok. KOM(87)400 endelig udg.) forslag til en 
ændring af finansforordningen, der vil give den 
absolut nødvendige tekniske støtte til gennemførelsen 
af denne nye budgetdisciplin, og som bygger på 
navnlig følgende grundpiller: 
— sanering af betingelserne for udarbejdelse og 
gennemførelse af budgettet (strengere objektivitet 
for at undgå overbudgettering, styrkelse af 
princippet om etårighed m.v.), 
— erstatning af forskudsordningen med en refu­
sionsordning for EUGFL, Garantisektionen, 
— forbedret opfølgning af gennemførelsen (strenge­
re overvågning, ophævelse af uudnyttede forplig­
telser m.v.). 
4. Endelig forelagde Kommissionen den 30. juli 1987 
(dok. KOM(87)420 endelig udg.) et udkast til 
»afgørelse om de egne indtægter«, hvori den gentog og 
mindede om de generelle principper og den nye 
ordning for de egne indtægter og fremsatte forslag til 
Rådets afgørelse. 
Kommissionens forslag betød tre principielle ændrin­
ger i den nuværende ordning: 
— der fastsættes et loft for EF's egne indtægter 
udtrykt i procent af EF's bruttonationalind­
komst. Udover dette loft svarende til 1,4% af 
EF's BNI for 1992 skal der i den nye afgørelse om 
de egne indtægter fastsættes årlige lofter svarende 
til de maksimale indtægter, der vil kunne indkal­
des. For forpligtelsesbevillingerne kan disse ikke 
overstige 1,4 % af BNI i 1992, 
— sammensætningen af EF's egne indtægter ændres, 
således at disse knyttes snævrere til medlemssta­
ternes relative velstand og dermed til deres 
bidragsevne, 
— ordningen for EF's egne indtægter gøres mere 
fleksibel, idet der undgås en strukturbetinget 
erosion af visse elementer i de nuværende 
indtægter. I udkastet til afgørelse nævnes endvi­
dere andre eventuelle egne indtægter end dem, der 
allerede findes. 
15. 12. 87 De Europæiske 
Vedtagelsen af de forslag, der kort er beskrevet ovenfor, 
vil efter Kommissionens opfattelse ikke blot føre EF ud af 
de øjeblikkelige vanskeligheder, men vil også give 
fornyede impulser henimod opfyldelsen af målene i 
Traktaten. EF's finansielle forhold, som Revisionsretten 
med bekymring har beskrevet i beretningen for 1986 og i 
de foregående beretninger, og som er præget af behovet 
for at sløre eller udskyde de reelle finansielle følger af EF-
politikkerne, skal absolut løses gennem dybtgående 
ændringer i visse af EF's politikker, hovedsagelig gennem 
forbedring af forvaltningspraksis og ved at give EF 
mulighed for at disponere over tilstrækkelige indtægter til 
at sikre budgetmæssig dækning for sine politikker. 
B. Revisionsrettens generelle bemærkninger 
Kommissionen finder det nødvendigt at fremkomme 
med nedenstående forklaringer og nærmere oplys­
ninger til dette kapitel i Revisionsrettens beretning. 
1. Vedrørende de vigtigste budgettal i regnskabet for 
regnskabsåret 1986 giver analysen af den økonomiske 
forvaltning, som i overensstemmelse med finansfor­
ordningen er vedføjet regnskabet for regnskabsåret, 
de nødvendige redegørelser for regnskabsårets udgif­
ter og indtægter. 
Det skal bemærkes, at underudnyttelsen af bevilling­
erne til obligatoriske udgifter inden for andre 
områder end EUGFL, Garantisektionen, ikke er 
»paradoksal, når det drejer sig om obligatoriske 
udgifter«. 
Der skal faktisk skelnes mellem: 
— klassifikationen som obligatoriske udgifter, der 
følger af fælleserklæringen af 30. juni 1982 (hvor 
de obligatoriske udgifter følger af en »intern« 
eller »ekstern« forpligtelse, der binder budget­
myndigheden og den udøvende myndighed, og 
som således er af juridisk karakter, 
— og gennemførelsesrytmen. 
Det er derfor tænkeligt og muligt, at der er obli­
gatoriske udgifter, som på grund af forholdene i 
forskellige budgetår overhovedet ikke eller kun delvis 
kan anvendes. 
For så vidt angår underudnyttelsen i 1986 af 
bevillingerne til andre obligatoriske udgifter end 
udgifterne under EUGFL, Garantisektionen, er der 
grund til at bemærke, at af det ikke-anvendte beløb på ;abers Tidende 189 
796,9 mio ECU er 411,3 mio ECU blevet automatisk 
fremført til 1987, og 385,6 mio ECU er bortfaldet, 
heraf 195 mio ECU til refusion af medlemsstater i 
forbindelse med opkrævningen af egne indtægter og 
121 mio ECU til samarbejdet med middelhavslan­
dene på grund af den langsommelige gennemførelse 
af projekterne i disse lande. 
For så vidt angår udnyttelsesgraden for bevillingerne 
til ikke-obligatoriske udgifter inden for udviklings­
samarbejdet skal der mindes om, at Kommissionen 
trods fremskridtet stadig i stort omfang er afhængig 
af medlemsstaternes administrationer (fødevarehælp) 
og modtagerne af finansiel og faglig bistand. 
2. For så vidt angår EF's finansielle situation, er 
* Kommissionen ligesom Revisionsretten overbevist 
om, at det er nødvendigt at sikre fuld dækning af 
regnskabsårets udgifter gennem tilsvarende årlige 
indtægter i overensstemmelse med Traktatens artikel 
199. 
Med dette for øje fremhæver Kommissionen følgende 
punkter: 
a) Kommissionen har, når den har fundet det 
nødvendigt, fremsat egnede forslag til at skabe 
ligevægt mellem indtægter og udgifter. Imidlertid 
findes der ikke nogen automatisk mekanisme til 
at skabe balance mellem indtægter og udgifter i 
regnskabsårets løb undtagen gennem en ændring 
af oversigten indtægter og/eller udgifter i forbin­
delse med et tillægs- og/eller ændringsbudget. 
Budgettet for regnskabsåret 1986 blev vedtaget 
den 10. juni 1986. Straks efter tog Kommissionen 
den finansielle situation op til fornyet overvejelse 
og forelagde den 4. september et foreløbigt 
forslag til budget inden for rammerne af de 
midler, der var disponible i henhold til Traktaten. 
Som Revisionsretten bemærker, har Rådet ikke 
vedtaget noget budgetforslag og har dermed 
forværret den finansielle ubalance i det pågælden­
de regnskabsår. 
b) For så vidt angår de fremtidige byrder noterer 
Kommissionen sig Revisionsrettens positive 
vurdering af de forbedringer, Kommissionen har 
foretaget i udarbejdelsen af regnskabet. Den 
ønsker imidlertid ikke, at visse taloplysninger, 
som den til orientering har givet i forvaltnings­
regnskabet for 1986 efter opfordring fra Europa-
Parlamentet og Revisionsretten, lægges oveni. 
Der skal, som Revisionsretten gør det, dels 
skelnes mellem udgifter svarende til gæld hidrø­
rende fra gennemførelsen af tidligere budgetter 
(jf. 1.14.), herunder 1986, og dels den forventede 
190 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
omkostningsvirkning af visse fremtidige poli­
tikker, som ikke er juridisk bindende, selv om de 
har en vis politisk profil (jf- 1.15.). 
Til første kategori hører bl.a. uindfriede forplig­
telser (»fortidens byrder«), der repræsenterer 
formelle retlige forpligtelser over for tredjemand, 
og de forventede omkostninger ved afsætning af 
landbrugslagrene. 
Til den anden kategori hører en række politiske 
beslutninger på EF-plan, som endnu ikke har 
givet sig udslag i budgetmæssige forpligtelser (jf. 
Revisionsrettens stilling til EUGFL, Udviklings­
sektionen, i pkt. 4.8). Tallene vedrørende denne 
anden kategori hidrører både fra den politiske 
programlægning og de flerårige overslag. 
c) For så vidt angår den fælles landbrugspolitik er 
landbrugsudgifterne ganske vist steget hurtigere 
end de egne indtægter i modstrid med de politiske 
retningslinjer, der blev afstukket under Det 
Europæiske Råd i Fontainebleau. Herom nævnes 
der i det under pkt. A i omtalte dokument 
KOM(87) 410 en række vigtige udefrakommende 
udgiftspåvirkende faktorer (valutamæssige fak­
torer, forringelse af verdenshandelens vilkår), 
som ligger uden for EF's indflydelse, og der peges 
bl.a. på de allerede indførte »stabilisatorer« og 
fremsættes forslag om andre midler, der vil kunne 
holde udgifterne inden for de fastsatte bevillings­
rammer. 
Vedrørende problemet med nedskrivning af 
landbrugslagrene glæder Kommissionen sig over 
Revisionsrettens støtte vedrørende dens forslag 
om at opføre tilstrækkelige bevillinger på 1988-
budgettet. 
d) For så vidt angår Revisionsrettens bemærkninger 
til nøjagtigheden af budgetoverslagene og de 
endelige konklusioner i pkt. 1.27., har Kommis­
sionen i de forslag, der nævnes i pkt. A ovenfor, 
og navnlig i den generelle revision af finansfo­
rordningen, allerede i februar 1987 med grunddo­
kumenterne KOM 100 og KOM 101 fremsat 
forslag om en samlet reform af EF's regelsystem. 
C. Opfølgning af forvaltningen af EF-politikkerne og 
kontrolmyndighedernes bemærkninger 
1. Kommissionen bestræber sig til stadighed på at 
forbedre forvaltningen af EF-politikkerne og har på flere områder uafhængigt af de i afsnit A omtalte 
reformer taget initiativer eller truffet beslutninger, 
der er grurd tii at nævne (i hvert fald for nogles 
vedkommende) i dette kapitel. 
— Vedrørende EUGFL, Garantisektionen, og navn­
lig spørgsmålet om landbrugslagrene, minder 
Kommissionen om, at der er truffet beslutning 
om en ekstraordinær afsætning af smør i perioden 
1987-1988 for at reducere de eksisterende lagre. 
Endvidere har Kommissionen i det foreløbige 
budgetforslag for regnskabsåret 1988 ikke blot 
opført bevillinger til afsætning af lagrene, men 
også en betydelig bevillingsramme til nedskriv­
ning af lagrene. For fremtiden vil Kommissionen 
systematisk nedskrive lagrene, og den har indføjet 
bestemmelser herom i sine forslag til den nye 
budgetdisciplin. 
For så vidt angår afslutning af regnskabet i 
overensstemmelse med forpligtelsen til at indhen­
te forsinkelser og dermed imødekomme Parla­
mentet og Revisionsretten blev afgørelsen om 
afslutningen af regnskabet for regnskabsåret 
1985 vedtaget i juli 1987. 
— Vedrørende fødevarehjælp er vedtagelsen af 
Rådets forordning (EØF) nr. 3972/86 af 22. 
december 1986, hvori Kommissionen bl.a. får 
beføjelser til at styre leverancerne, og som 
indeholder mere specifikke procedurer for føde­
varehjælp, blevet suppleret af et kompleks af 
bestemmelser for tilvejebringelsen af støtte til alle 
sektorer, der blev vedtaget af Kommissionen den 
8. juli 1987 (forordning (EØF) nr. 2200/87). 
— På forskningsområdet har Kommissionen ført en 
politik med systematisk evaluering af program­
merne for teknologisk forskning og udvikling og 
regner med at drage fordel af indførelsen af det 
nye rammeprogram for 1987-1991 med henblik 
på at udvikle denne aktivitet. I øvrigt har den i sit 
arbejdsprogram for 1987 opført udsendelsen af 
en meddelelse om et støtteprogram til evaluering 
af bestemte programmer. 
— Vedrørende koordineringen af strukturinstrumen­
terne har de nye samordningsstrukturer allerede 
gjort det muligt for Kommissionen at få større 
sammenhæng i sine strukturinterventioner. 
Således har den styrkelse af samordningsproces-
sen, der er iværksat af den siddende Kommission, 
gjort det lettere at skabe sammenhæng i EF's 
strukturaktioner, navnlig for så vidt angår de 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 191 
forskellige integrerede aktioner, der er udformet 
og iværksat, herunder de integrerede middelhavs­
programmer. Reformen af fondene vil være 
slutstenen på udviklingen henimod en bedre 
samordning. 
— Endelig besluttede Kommissionen for så vidt 
angår en styrket bekæmpelse af svig og uregel­
mæssigheder, foranlediget af navnlig et ønske fra 
Europa-Parlamentet den 14. oktober 1987, at 
iværksætte en plan til intensivering af bekæmpel­
sen af svig over for EF-budgettet, som den vil 
forelægge Parlamentet og Rådet. 
2. Kommissionen minder om, at den lægger meget stor 
vægt på opfølgningen af kontrolmyndighedernes 
bemærkninger, hvilket den allerede fremhævede i 
årsberetningen for regnskabsåret 1985. Den finder det af overordentlig stor vigtighed, at 
forpligtelserne over for disse institutioner overholdes. 
Således har Kommissionen for at få et samlet overblik 
over aktionerne og for eventuelt at kunne foretage de 
nødvendige ændringer, indført en intern procedure, 
der skal give den mulighed for hvert år at holde sig 
ajour med dens forpligtelser over for kontrolmyndig­
hederne vedrørende de foranstaltninger, der er trådt i 
kraft eller påtænkes gennemført med henblik på 
opfølgning og overvågning af tidsplanen for gennem­
førelsen. 
Denne interne procedure indgår i proceduren i 
finansforordningens artikel 85 vedrørende procedu­
ren for decharge. 
192 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15, 12. 87 
KAPITEL 2 
Budgetgennemførelsen 
PA RLA MENTETS SVAR 
OVERHOLDELSE AF 
FINANSFORORDNINGEN Fremgangsmåde ved indgåelse af forpligtelser 
Reglen om etårighed 
2.25. Beløbet på 122 971 ECU blev afholdt over 1986-
budgettet, selv om det vedrørte havearbejde udført i 1985, 
med henblik på at undgå de uheldige konsekvenser, som 
en udsættelse af betalingen af de skyldige beløb kunne få 
som følge af de aftalemæssige forpligtelser. 
Finansinspektøren nægtede at påtegne afholdelsen af et 
beløb på 37 400 ECU over 1986-budgettet, fordi det 
vedrørte seminarer, der afholdtes i 1985, hvorefter der 
blev truffet afgørelse om at tilsidesætte dette under 
hensyntagen til de forpligtelser, der var indgået over for 
tredjemand. Denne overskridelse af 1985-bevillingerne 
skyldtes ordningen med foreløbige forpligtelser, som den 
1. januar 1986 erstattedes af en mere pålidelig ordning 
med særlige forpligtelser for samtlige afholdte seminarer. 2.29. Med hensyn til trykning af det fuldstændige 
forhandlingsreferat, som sker på grundlag af flerårige 
aftaler, der er indgået efter indhentning af udtalelse fra 
Det Rådgivende Udvalg for Indkøb og Kontrakter, og 
hvor udgifterne er forskellige fra måned til måned alt efter 
antallet af sider, som ikke kan forudberegnes, indgik 
forpligtelserne først efter modtagelsen af fakturaerne, for 
at det nøjagtige beløb straks kunne bogføres under 
forpligtelsesbevillingerne. Denne fremgangsmåde anven­
des ikke længere. 
Indkøb af diktafoner og skrivemaskiner til de spanske og 
portugisiske sprogtjenester, personsøgere og yderligere 
vogne til transport af kantiner, hvortil der afholdtes i alt 
106 705 ECU i henhold til den pågældende forpligtelse, 
anses af den anvisningsberettigede og finansinspektøren 
for at være »løbende forvaltningsudgifter«, jf. artikel 7 i 
finansforordningen. 
Kompetenceregler og bogføringsbilag 
Med hensyn til konto blev der den 10. december 1985 
indgået en udgiftsforpligtelse på 300 000 ECU til betaling 
af nødvendig udlicitering af reproduktionsarbejde under 
mødeperioden i december 1985. Den pågældende udgifts­
forpligtelse overførtes automatisk til regnskabsåret 1986. 
Da reproduktionsarbejdet i december 1985 imidlertid 
ikke fik det forventede omfang, blev forpligtelsesbevil­
lingen ikke fuldt udnyttet, og ved en fejltagelse blev 
udliciteret reproduktionsarbejde i 1986 betalt på grund­
lag af denne forpligtelse. 2.38 og 2.39 - 2.41. Bestemmelserne i artikel 61 i de nye 
interne bestemmelser vedrørende gennemførelsen af 
Europa-Parlamentets budget, som vedtoges af Parlamen­
tets Præsidium den 17. december 1986 og fremsendtes til 
Revisionsretten den 2. februar 1987, har som forventet 
rådet bod på de forhold, som Revisionsretten omtaler. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 193 
Forskellige bemærkninger 
2.46. De ti tilfælde, som Revisionsretten omtaler, er 
meget få i forhold til de over 5 000 opførelser på 
inventarlisten i samme periode. De pågældende indkøb er 
nu blevet opført. Det nye »BUDG«-program er udformet 
på en sådan måde, at der kan skabes en direkte forbindelse mellem betalingsanvisningen for materiel, 
som skal opføres på inventarlisten, og datamatens 
opførelse af materiellet på inventarlisten. 
Hvert forslag til udgiftsforpligtelse indeholder en påteg­
ning om udtalelsen fra Det Rådgivende Udvalg om 
Indkøb og Kontrakter. 
RÅDETS SVAR 
OVERHOLDELSE AF 
FINANSFORORDNINGEN Bogføringsbilag 
Fremgangsmåde ved indgåelse af forpligtelser 2.40-2.41. Der er allerede sket fremskridt i den af 
Revisionsretten ønskede retning. 
2.30. Det af Revisionsretten anførte beløb på 199 477 
ECU er kun en lille del af det samlede beløb for de 
pågældende arbejder. Der er specielt tale om arbejdet med 
ombygning af tre mødelokaler på 15. etage i Charlemag-
ne-bygningen, hvortil der oprindeligt blev afsat et beløb 
på 2 354 422 ECU i god tid inden ordren og arbejdets 
begyndelse. For så vidt angår fremsendelse af lønningsbilagene, vil det 
kun med store vanskeligheder være muligt at overholde 
fristerne nøje. Lønningskontoret har nemlig til stadighed 
brug for disse dokumenter primært ved udregninger med 
tilbagevirkende kraft for lønningerne. 
Generalsekretariatet vil i videst muligt omfang bestræbe 
sig på at undgå en gentagelse af den situation, som 
Revisionsretten har peget på. Generalsekretariatet vil imidlertid træffe de fornødne 
organisatoriske foranstaltninger for at efterleve bestem­
melserne i finansforordningens artikel 79. 
KOMMISSIONENS SVAR 
ANALYSE AF GENNEMFØRELSEN AF 
DET ALMINDELIGE BUDGET FOR 1986 kan den del, der er lagt oveni af Parlamentet, rent 
aritmetisk betragtes som den uudnyttede del. 
Budgetoverslag og forvaltning af bevillingerne Under alle omstændigheder gør Kommissionen alt for at 
anvende bevillingerne, men undertiden lykkes det ikke, 
enten fordi ændringen repræsenterer en overbudget­
tering, eller fordi det nødvendige retsgrundlag ikke har 
foreligget i tide. Som bekendt skitserer Kommissionen i 
dokumenterne KOM(87) 100 og 101 planer for en mere 
omhyggelig budgettering og opfordrer budgetmyndjgi 
heden til for fremtiden at bidrage til disse bestræbelser. 
Samlet oversigt over udnyttelsen af bevillingerne 
Bevillingsoverførsler 
2.4. De ændringer, der er foretaget af Parlamentet, skal 
lægges oveni de bevillinger, der allerede er godkendt af 
Rådet. Når ikke alle de pågældende bevillinger anvendes, 2.5. Kommissionen erkender, at der bør sættes alt ind 
på at forbedre de skøn, der danner grundlag for 
194 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12.87 
opførelsen af bevillinger på budgettet. Den vil udfolde alle 
bestræbelser for at nå dette mål. Imidlertid skal den endnu 
en gang pege på følgende forhold: 
skønnene er udarbejdet næsten ni måneder inden 
begyndelsen af det regnskabsår, hvori bevillingerne 
anvendes (de må således nødvendigvis blive omtrent­
lige), 
- på en lang række budgetområder er Kommissionen 
underkastet udefrakommende begrænsninger (gen­
nemførelsen afhænger af, hvordan det arbejde, som 
eksterne støttemodtagere er ansvarlige for, skrider 
fremad). Derfor er tilpasninger — i form af overførs­
ler — i regnskabsårets lob normale, 
— endelig understreger Kommissionen, at man ikke kan 
sammenligne området EUGFL, Garantisektionen, 
med andre områder. 
Det er velkendt, at bevillingsoverslagene for EUGFL, 
Garantisektionen, er behæftet med stor usikkerhed, 
og at de nødvendigvis skal tilpasses og at der 
således skal foretages overførsler efter behov — 
navnlig på grund af de konjunktur- og valutasving­
ninger, der sker på dette område. 
Fremførte betalingsbevillinger 
2.8 - 2.10. Kommissionen henviser i denne forbindelse 
til den fortolkning, som den allerede tidligere har måttet 
give, og som kan resumeres som følger: 
»Bestemmelserne i finansforordningens artikel 1, stk. 3, 
tredje afsnit, kan ikke fortolkes uden hensyntagen til 
artikel 6, stk. 2, litra b), hvori det er fastsat, at 
betalingsbevillinger, som ikke er anvendt ved udgangen af 
det regnskabsår, i hvilket de er opført, automatisk 
fremføres til det følgende regnskabsår. Bestemmelserne 
har kun én begrænsning: de uudnyttede betalingsbevil­
linger kan kun fremføres én gang. Dette bevirker, at de 
betalingsbevillinger, der er fremført fra 1985 til 1986, 
udgør en integrerende del af de betalingsbevillinger, som 
er disponible og dermed kan anvendes i regnskabsåret 
1986. Hvis de fremførte bevillinger rent faktisk a priori 
anvendes til dækning af udgifter i forbindelse med 
opfyldelsen af forpligtelser, som er indgået i tidligere 
regnskabsår, er der ingen juridisk forpligtelse til at 
begrænse dem til disse udgifter, hvis udgifterne ikke er så 
store, at bevillingerne absorberes. Kommissionen mener, 
at den på denne måde respekterer principperne for en 
forsvarlig økonomisk forvaltning og følger lovgivernes 
hensigt« (')• 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. Det er således helt bevidst, at finansforordningen 
indeholdt ovennævnte bestemmelser, da Rådet vedtog 
den i 1977. Disse gør udnyttelsen af de opdelte betalings­
bevillinger mere smidig, uanset om det drejer sig om 
fremførte bevillinger eller regnskabsårets bevillinger. 
Endvidere er det på grund af de opdelte bevillingers 
flerårige karakter og den udvikling, der sker i løbet af 
indfrielsesperioden (= betalingsperioden), af betydning, 
at betalingsbevillingerne — hvis størrelse aldrig kan 
fastsættes præcist på forhånd for de enkelte regnskabsår 
— lige så godt kan anvendes til at dække forpligtelser 
indgået i tidligere regnskabsår som nye forpligtelser. 
Lovgiverne var bevidste herom og har derfor affattet 
forordningen på en sådan måde, at behovene kan 
opfyldes på en rationel måde. 
Til gengæld vil en fremgangsmåde, hvorefter de automa­
tisk fremførte opdelte bevillinger kun kan anvendes til 
dækning af tidligere indgåede forpligtelser, indebære den 
ulempe, at de opdelte bevillinger skal behandles på 
samme måde som de ikke-opdelte bevillinger uden 
hensyntagen til de ganske særlige krav, der ligger i 
systemet med opdelte bevillinger. 
Anvendelsen af den negative reserve 
2.13. Revisionsrettens redegørelse for de grunde — 
hovedsagelig overbudgetteringen — som har tilskyndet 
budgetmyndigheden til at anvende den negative reserve, 
giver anledning til følgende præciseringer: 
— anvendelsen af den negative reserve har i påkommen­
de tilfælde været et proceduremæssigt kunstgreb, som 
har gjort det muligt for budgetmyndigheden — når 
forhandlingerne var gået i stå — at nå til enighed (i 
henhold til bestemmelserne i Traktatens artikel 203, 
stk. 9, om fastsættelse af den nye sats). I øvrigt er det 
muligt at tage denne negative reserve i anvendelse, 
idet der uundgåeligt ved regnskabsårets slutning vil 
være en margen af disponible bevillinger; 
— Kommissionen minder om, at den i sine seneste 
forslag (KOM(87) 100 og 101) har bebudet større 
budgetdisciplin og har opfordret alle de berørte 
institutioner til at tilslutte sig dens bestræbelser. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 195 
OVERHOLDELSE AF 
FINANSFORORDNINGEN 
Reglen om bruttoopgørelse 
2.16-2.17. Retten kritiserer under pkt. 2.16-2.17 
teknikken med anvendelse af »negative udgifter« inden 
for visse områder af EUGFL, Garantisektionen, navnlig 
efter indførelsen af medansvarsafgiften. 
Revisionsrettens bemærkning giver anledning til følgende 
svar: 
— på det juridiske og formelle plan er det ikke et 
spørgsmål om gennemførelsen af budgettet, men om 
de grundforordninger, som Kommissionen skal 
anvende. Udarbejdelsen og gennemførelsen af bud­
gettet sker således i overensstemmelse med gældende 
bestemmelser. Der mindes om, at lovgiverne med 
vedtagelsen afgrundforordningerne bevidst har sigtet 
mod denne måde at opstille budgettet på (jf- også pkt. 
5.25. (b)), 
— på det uformelle plan vil Kommissionen for at 
imødekomme Revisionsretten være indstillet på 
sammen med den at foretage en undersøgelse af, 
hvordan denne side af budgettet bedst kan opstilles. 
2.18. Sammentrækningen af de tre elementer er klart i 
modstrid med finansforordningen. Da budgetmyndig­
heden imidlertid har vist, at den ønskede dette ved at føre 
et beløb på 49,2 mio ECU til indtægt for artikel 300, har 
Kommissionen set sig forpligtet til at foretage konterin­
gen som forudset i budgettet. 
Kommissionen har underrettet Revisionsretten, Rådet og 
Parlamentet om sine grunde hertil i skrivelse af 6. januar 
1987. Den har ligeledes i bind I (sektion III — 
Kommissionen) underrettet disse institutioner herom 
gennem forvaltningsregnskabet for regnskabsåret 1986. 
Kommissionen henviser til sit svar på Revisionsrettens 
bemærkninger vedrørende regnskabsåret 1985 (pkt. 3.7-
3.9.). 
Det blev under drøftelserne vedrørende det foreløbige 
forslag til 1985-budgettet nævnt, at saldoen af underskud­
det fra regnskabsåret 1984 var blevet opført på budgettet 
for regnskabsåret 1986, uden at spørgsmålet blev fulgt op. 
På grund af forsinkelser i visse medlemsstater indgik en 
række af de ikke-tilbagebetalingspligtige forskud i 
henhold til 1985-budgettet endvidere først i 1986. Det var 
derfor mere rationelt kun at opføre saldoen af disse to 
elementer på 1986-budgettet, hvortil som normalt 
kommer underskuddet for regnskabsåret 1985. 2.19. Under hensyntagen til de både institutionelle, 
juridiske og budgetmæssige konsekvenser noterer Kom­
missionen sig Revisionsrettens bemærkning og vil tage 
dette problem op. 
2.20 - 2.21. Efter en uforudset stigning i posttaksterne i 
Luxembourg pr. 1. januar 1986 har Publikationskontoret 
i 1986 for første gang måttet genanvende indtægter for at 
dække sine portoudgifter. Det må erkendes, at den 
procedure, der her er anvendt for første gang (direkte 
overførsel fra en konto uden for budgettet med betegnel­
sen »indtægter af salg« til Publikationskontorets budget­
konto vedrørende »portoudgifter« snarere end via de 
tilsvarende budgetposter for de forskellige institutioner), 
ikke har været tilfredsstillende. I indeværende år vil 
bestemmelserne i finansforordningen blive overholdt 
omhyggeligt. 
Størrelsen af de indtægter, der har kunnet genanvendes, 
og som er nævnt i bemærkningerne til budgettet, er kun et 
skøn. Det genanvendte beløb fremkommer som resultat 
af de faktisk foretagne transaktioner, der er afgørende for 
de disponible indtægter og for de dertil svarende udgifter, 
der skal dækkes, og kan være højere end skønnet ved 
vedtagelsen af budgettet. 
Reglen om etårighed 
2.24. Jf. svaret under pkt. 2.8.-2.10. ovenfor. 
2.26. Kommissionen er rede til at tage de punkter, der 
nævnes af Revisionsretten, op til overvejelse. 
Fremgangsmåde ved indgåelse af forpligtelser 
2.28. Disse forsinkelser skyldes hovedsagelig edb-
vanskeligheder. Kommissionen vil træffe alle nødvendige 
foranstaltninger for at undgå gentagelser i fremtiden. 
2.31. Der er tale om tre sager. I den ene af sagerne var 
det absolut nødvendigt at gennemføre et arbejde i 
perioden mellem jul og nytår 1985. Firmaet fakturerede 
ydelsen allerede i 1985, og ordresedlen er udfyldt i 1986, 
for at sagens akter kunne være komplette. 
Et af de andre tilfælde vedrørte et arbejde, der var absolut 
nødvendigt med henblik på installering af den nye 
Kommission. Kommissionen gør sit yderste for, at 
procedurerne overholdes, selv i tilfælde af hastende 
arbejde. 
196 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Finanskontrol 
2.35 - 2.37. På grund af visse administrative og perso­
nalemæssige vanskeligheder er finanskontrollens tretten­
de rapport i henhold til finansforordningens artikel 24, 
stk. 3, blevet forelagt Kommissionen med en vis 
forsinkelse. I mellemtiden er denne rapport blevet 
forelagt Revisionsretten. 
Finanskontrollen har til hensigt for fremtiden at indgive 
en årlig rapport. Det forekommer ikke hensigtsmæssigt at 
udsende rapporter hvert halvår og endnu mindre 
kvartalsvis. Det er vigtigt at kende størrelsen af de 
udestående fordringer, men dette beløb ændrer sig kun 
lidt, og de udefrakommende årsager til forsinkelserne i 
inddrivelsen er velkendte (udviklingslande, inddrivelse af 
bøder efter afgørelser truffet af Domstolen). Hyppige 
rapporter vil således nødvendigvis indeholde mange 
gentagelser. 
2.36. Efter den tolvte særberetning i henhold til artikel 
24. stk. 3, er der af en fællestjenstlig gruppe udarbejdet en 
særberetning om de finansielle konsekvenser af svig. 
Dette dokument er til rådighed for Revisionsretten. 
Bilag 
2.40-2.42. Bilag for forpligtelserne er tilsendt Revi­
sionsretten den 7. maj 1987, mens bilagene for indtægter­
ne er tilgået den den 8. maj 1987. 
For så vidt angår bilagene for udgifter afholdt under 
EUGFL, Garantisektionen, skal det noteres, at de indgår 
i bilagene for indeværende kvartal, hvor udgifterne 
konteres definitivt. Udgifterne for marts-november 1986 
er først blevet konteret i fjerde kvartal 1986 på grund af 
edb-vanskeligheder. 
2.43. Tjenestegrenene er blevet opfordret til at påse, at 
gældende regler overholdes for at overvinde de proble­
mer, der er opstået i forbindelse med fremsendelsen af 
bilag. 
2.44. Kommissionen erkender, at de edb-lister, der er 
vedføjet de kollektive betalingsordrer, bør påtegnes 
bedre. Der er i 1987 truffet foranstaltninger til, at 
tjenestemændene i de ansvarlige tjenester (den anvis-
ningsberettigede og finanskontrollen) over for den 
bogholder, der skal udføre betalingen, attesterer, at den 
liste, der er vedføjet den kollektive betalingsordre, er 
udarbejdet og kontrolleret af dem på grundlag af 
originale bilag (eller bilag, der er i overensstemmelse med 
originalen), og at beløbet i samme kollektive betalings-
ordre er summen af de enkelte delbetalinger. Bilagene ledsager ikke længere de betalingsordrer, der 
udstedes for Den Europæiske Socialfond. I praksis er 
disse bilag ikke absolut nødvendige for Kommissionens 
bogholderi som grundlag for udførelsen af betalinger, 
som er attesteret ved navnlig finanskontrollens påteg­
ning. 
Praksis med ikke længere at vedlægge de kollektive 
betalingsordrer for Den Europæiske Socialfond original­
bilag eller bilagskopier har til formål at fremskynde 
betalingsprocedurerne og undgå, at en stor del af 
kapaciteten i visse tjenestegrene i bestemte perioder 
beslaglægges af opgaver i forbindelse med afviklingen af 
overførsler og ekspeditionen af meget store mængder af 
dokumenter. 
På den anden side er der gjort alt for, at de forskellige 
kontrolinstanser kan udføre deres opgaver. Således har 
bl.a. Revisionsrettens tjenestemænd altid adgang til 
Socialfondens arkiv. Endvidere har Revisionsretten siden 
1987 haft direkte adgang til Socialfondens database, 
hvorfor Kommissionen uden vanskelighed har kunnet 
imødekomme den pågældende institutions anmodning ud 
fra den betragtning, at der her var tale om et konkret 
middel til at lette opgaven betydeligt for Revisionsretten. 
Enhver vidtgående fortolkning af de gældende regler vil 
vanskeliggøre det administrative arbejde, der allerede 
hvert år bebyrdes af adskillige tusinde betalingsanmod-
ninger, der skal behandles og udføres. 
FORVALTNING AF FORPLIGTELSERNE 
Fortolkning af forpligtelsesbegrebet 
2.50-2.53. Kommissionen er rede til at gennemføre 
eventuelle mulige forbedringer fra sag til sag og til at 
uddybe dette spørgsmål sammen med Revisionsretten. 
Imidlertid vil det næppe være muligt f.eks. på forord-
ningsplan at definere forpligtelsesbegrebet, således at det 
har samme betydning for hele budgettet. Forskellene 
mellem de forskellige budgetområder og de forskellige 
grundforordninger, der er dets underbygning, er en 
kendsgerning, og det forekommer således ikke muligt at 
udvikle en enkelt formel eller definition, der vil kunne 
anvendes på alle områder. 
15. 12, 87 De Europæiske 
Opfølgning af uindfriede forpligtelser, der er 
indgået i henhold til opdelte bevillinger 
2.54. Stigningen på 5,5 % i løbet af 1986 i de uindfriede 
forpligtelser, der er indgået på grundlag af opdelte 
bevillinger, er ikke i sig selv tegn på en svigtende 
forvaltning. På grund af de stadig stigende bevillinger vil 
størrelsen af de uindfriede forpligtelser også stige 
automatisk. 
2.55 - 2.58. Som følge af Kommissionens beslutning af 
18. november 1985 er der iværksat forskellige aktioner af 
navnlig strukturfondenes anvisningsberettigede med 
henblik på at overvåge og afslutte gamle sager. Revisions­
retten nævner selv de — allerede meget synlige — 
resultater for Socialfonden. Lignende aktioner er iværk­
sat for EFRU og EUGFL, Udviklingssektionen, men 
virkningerne er ikke så synlige, dels på grund af, at 
varigheden af de aktioner, der finansieres af de to fonde, 
er længere, og dels fordi lovbestemmelserne er mere 
fleksible. Kommissionen har for fremtiden til hensigt at 
gå frem på følgende måde: 
— inden for rammerne af det nye ændrede forslag til 
finansforordning vil den i artikel 1 indsætte følgende 
bestemmelse: 
»Fristen for indfrielse af de juridiske forpligtelser, der 
er indgået vedrørende aktioner, hvis gennemførelse 
strækker sig over mere end et regnskabsår, skal på en 
hensigtsmæssig måde præciseres over for modtageren 
ved ydelsen af støtten.« 
— i beslutningerne om ydelse af støtte — ad kontrakt­
mæssig vej eller på anden måde — indføjes der en 
klausul, hvori der anføres en dato eller en frist for 
gennemførelsen. 
Forpligtelsesbevillinger, der er blevet 
disponible ved bortfald af tidligere års 
forpligtelser 
2.61. Kommissionen præciserer, at de fire nævnte 
punkter er af forskellig beskaffenhed. Under punkt a), b) 
og c) henvises der til gældende bestemmelser. Under 
punkt d) følger Kommissionen som nævnt af Revisions­
retten fra 1987 gennemførelsesbestemmelserne i artikel 
95. 
2.62. Jf. svaret under pkt.2.55-2.58. Tidende 197 
Tilbagesøgning af forskud på grund af 
ændring eller annullering af forpligtelser 
Anmodninger om for store forskud 
2.64. Den Europæiske Socialfonds tilbagesøgning af 
forskud skyldes ikke altid overvurdering af udgifterne. 
De beløb, der tilbagesøges, hidrører ofte fra forskud, der 
er udbetalt til aktioner, som kun gennemføres delvis, eller 
som ikke kan gennemføres. 
Kommissionen har gjort medlemsstaternes administra­
tioner opmærksomme på, at de skal indgive støtteanmod­
ninger med beløb, der svarer til de ansvarlige organers 
muligheder for at gennemføre projekterne, og at oversla­
gene over omkostningerne skal hvile på nøjagtigere 
beregninger, end det for øjeblikket er tilfældet. For så vidt 
angår sidstnævnte aspekt hedder det i artikel 5 i 
beslutning 83/673/EØF, at såfremt en foranstaltning, 
hvortil der er ydet eller ansøgt om tilskud, ikke 
gennemføres eller kun gennemføres delvis, underretter 
medlemsstaten straks Kommissionen herom. Hvis denne 
meddelelse fremkommer i rette tid, kan udbetalingen af 
forskuddene i sådanne tilfælde suspenderes af Kommis­
sionen efter anmodning fra den pågældende medlemsstat 
(jf. artikel 5, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2950/83) eller 
ændres under hensyntagen til overslagene for den delvise 
gennemførelse. 
For sen fastlæggelse af beløb, der skal tilbagesøges 
2.65 - 2.67. Kommissionen iværksætter alle bestræbel­
ser for at tilbagesøge alle udestående fordringer. 
Med dette formål for øje er alle de bevillingsforvaltende 
tjenestegrene blevet opfordret (og dette gælder navnlig for 
EUGFL, Udviklingssektionen, der nævnes af Revisir ns-
retten, samt for EFRU) til strengt at overholde instruk­
serne om at udstede indtægtsordrer straks ved fordrin­
gens fastlæggelse. 
Kommissionen har endvidere til hensigt at udsende 
interne procedurebestemmelser vedrørende tilbagesøg­
ning af fordringer, som ikke er bøder og tvangsbøder, 
hvori der bl.a. vil indgå bestemmelser om morarenter. 
198 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Såfremt erhvervelsen, opbevaringen eller anvendel­
sen af EF-midlerne strider mod gældende bestemmel­
ser, kan Kommissionen endvidere pålægge sanktio­
ner. 
2. Gennemførelsesbestemmelserne til de ovennævnte 
foranstaltninger fastsættes i en gennemførelsesfor­
ordning, som Rådet udsteder på grundlag af EØF-
Traktatens artikel 209.» 
Kommissionen håber, at Rådet vil stille sig positivt til 
dette forslag. 
Afsluttende bemærkning om forvaltning af 
forpligtelserne 
2.70. Disse punkter er omfattet af navnlig Kommissio­
nens bestemmelstr i dok. KOM(87) lOl('). 
DOMSTOLENS SVAR 
OVERHOLDELSE AF FINANSFORORDNINGEN 
Bogføringsbilag 
2.41. Domstolens tjenestegrene er opmærksomme på den betydning, der knytter sig til bestemmelsen i 
finansforordningens artikel 79, hvorefter bilagene til regnskabsposteringerne kvartalsvis skal fremsendes til 
Revisionsretten, således at denne kan udøve sin virksomhed under optimale betingelser. Man vil bestræbe sig på, at dette 
materiale for fremtiden fremsendes med regelmæssige mellemrum samt rettidigt. 
REVISIONSRETTENS SVAR 
OVERHOLDELSE AF FINANSFORORDNINGEN 
Reglen om etårighed 
2.27. (a) »Lønningerne for december 1986 til nyansatte blev afholdt over budgettet for 1987 på grund af edb-
lønbehandlingssystemet«. 
(b) »Med henblik på fremover at undgå problemer i forbindelse med afholdelse af udgifter i de enkelte regnskabsår, vil alle 
forskuddene blive afholdt over bevillingerne for det løbende regnskabsår, mens udbetalinger i forbindelse med 
tjenesterejser afholdes over automatiske fremførsler og ikke længere i supplementsperioden.« Renter af forskud, som skal tilbagesøges 
2.68-2.69. Kommissionen deler Revisionsrettens be­
klagelse af dette forhold. 
Der mindes om, at i forslaget om generel ændring af 
finansforordningen (KOM(84) 123 endelig udg. af 9. 
marts 1984) foreslår Kommissionen i en ny artikel 47 
følgende bestemmelse: 
»1. Ethvert beløb, der udbetales til modtagere af 
fællesskabsstøtte 
— forskud 
— eller som led i den normale fastsættelsesproce-
dure, 
og som senere skal tilbagebetales til det almindelige 
budget, er rentebærende. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 199 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS SVAR 
OVERHOLDELSE AF Bogføringsbilag 
FINANSFORORDNINGEN 
Fremgangsmåde ved indgåelse af forpligtelser 
2.32. Efter Revisionsrettens bemærkninger har ØSU 
gradvist udvidet anvendelsen af den generelle regel, 
således at der i hvert enkelt tilfælde foretages en 
forudgående udgiftsforpligtelse. Dette er sket for kapitel 
ll's vedkommende (lønninger), kapitel 20 (leje af 
bygninger) og kapitel 25 (mødeudgifter) samt for det 
begrænsede antal transaktioner under de øvrige kapitler, 
som hidtil er gået uden om denne ordning. 
2.33. ØSU forbereder i øvrigt indførelsen af et automa­
tisk system til føring af det almindelige regnskab, 
hvormed der kan sikres en hurtigere og mere dækkende 
kontrol med forpligtelserne. 
Finanskontrol 
2.34. Efter Revisionsrettens bemærkninger er situatio­
nen blevet forbedret betydeligt. Således påtegner nu den 
anvisningsberettigede før finansinspektøren. Der er 
indført forholdsregler til sikring af, at finansinspektørens 
godkendelse foreligger, før betalingen finder sted. -2.40. De af Revisionsretten konstaterede forsinkelser 
skyldes umiddelbart en strukturel svaghed i ØSU's 
finans- og regnskabstjeneste. Der er således tale om en 
klar mangel på personale efter den stigning i antallet af 
transaktioner, vi har måttet konstatere gennem de seneste 
år (EF-udvidelsen). 
Forskellige bemærkninger 
Underskrifter 
2.47. ØSU er parat til at følge Finansforordningens 
bestemmelser, for så vidt det begrænsede personale giver 
mulighed for det. 
Forskudsforvaltning — Mødeudgifter 
2.48. Forskudsforvaltningen er ophørt at fungere 
hensigtsmæssigt efter at den medarbejder, som indtil da 
var forskudsbestyrer, i oktober 1986 blev udnævnt til 
regnskabsfører. Der er ikke længere nogen forskudsbesty­
rer i ØSU. 
(l) Denne tekst er en videreførelse af et allerede afgivet svar 
(jf. EFT nr. C 342 af 31.12.1980, s. 277). 
De Europæiske Fællesskabers Tidende 
KAPITEL 3 
Regnskaberne 
PARLAMENTETS SVAR 
BEMÆRKNINGER OM REGNSKABSAFLÆGGELSEN OG STATUS 
Kasseunderskud 
3.2. I henhold til afgørelsen af 11. juli 1986 om gennemførelsen af Europa-Parlamentets budget (EFT nr. C 227/154 af 
8.9.1986) er der indledt en ny disciplinærsag. 
KOMMISSIONENS SVAR 
BEMÆRKNINGER OM 
REGNSKABSAFLÆGGELSEN OG STATUS 
Diverse indtægter, der skal konteres 
3.3. Stigningen pr. 31. december 1986 på posten 
»diverse indtægter, der skal konteres«, skyldes flere 
forhold: 
— den kraftige forøgelse af indtægterne i de sidste to 
regnskabsår, bl.a. på grund af inddragelse af midler, 
der ikke er anvendt; — de frister, der er nødvendige i forbindelse med 
afslutning af sager vedrørende tilbagebetaling af 
forskud, samt de vanskeligheder. Kommissionens 
tjenestegrene har haft med at fastslå, hvem af de 
mange debitorer, ofte nationale organer, der har 
indbetalt beløbene, idet der ofte mangler referencer 
på indbetalingerne. Sidstnævnte forhold vanskeliggør 
behandlingen af sagerne og forsinker den endelige 
kontering af indtægterne. 
Kommissionen vil tage særligt hensyn til Revisionsrettens 
bemærkning, således at der snarest kan findes en løsning 
på dette problem. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 201 
Indtægter, der endnu ikke er indbetalt 
3.4. De tal, Revisionsretten nævner, giver Kommissio­
nen, anledning til følgende bemærkninger: 
Belobet på 237,2 mio ECU omfatter tilgodehavender, der 
endnu ikke er forfaldet til betaling (bl.a. boder på 70,9 
mio ECU, som Kommissionen har vedtaget, men som 
dækkes af bankgarantier, indtil Domstolen har truffet en 
afgørelse), samt tilgodehavender vedrorende egne ind­
tægter og morarenter i forbindelse hermed på i alt 70,1 
mio ECU. 
Med hensyn til den resterende del blev ca. 59 mio ECU 
opkrævet i 1987, og Kommissionens regnskabsfører vil 
påse, at dette følges op. 
Skatter og afgifter, der skal refunderes 
3.5. Opfølgningsproceduren for moms. der skal refun­
deres, blev i praksis iværksat den 1. januar 1987; for 
fremtiden vil alle indbetalte afgifter blive analyseret og 
opført på edb-lister, på grundlag af hvilke man på status 
kan opføre de potentielle afgiftsbeløb, der skal refunde­
res. 
Kommissionen har indledt drøftelser med de enkelte 
medlemsstater for at få udskiftet »efterfølgende refusion« 
med »direkte fritagelse« i overensstemmelse med Europa-
Parlamentets og Revisionsrettens ønsker. 
Hvad angår det momsbeløb, der skal refunderes for 
regnskabsåret 1986, var Kommissionen endnu ikke i 
besiddelse af oplysninger om alle de gamle medlemsstater, 
da den opstillede status. Hvad de to nye medlemsstater 
angår, har Kommissionen flere gange anmodet om, at der 
indledes forhandlinger om anvendelsen af artikel 3 og 4 i 
protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers 
privilegier og immuniteter, men disse anmodninger er 
endnu ikke blevet efterkommet. 
Forskud til personalet-
3.6. Kommissionens administrative og regnskabs-
førende tjenestegrene undersøger konstant kontiene 
vedrørende forskud til personalet. Selv om situationen 
endnu ikke er tilfredsstillende, er den blevet forbedret 
siden 1985. 
Desuden indførte Kommissionen den 1. januar 1987 et 
nyt edb-system (SINCOM), som i høj grad vil lette 
regnskabsanalysen; i forhold til det system, der blev 
anvendt indtil udgangen af 1986, indebærer SINCOM 
væsentlige fordele, såsom telebehandling, skærmkonsul­
tationer, punktvis redigering af særlige udskrifter samt 
oplagring af historiske data. 3.7. Stigningen på kontoen for forskud på lønninger 
skyldes den betydelige stigning i nyansættelser ved årets 
udgang, bl.a. i forbindelse med udvidelsen. Kommissio­
nen skal gøre opmærksom på, at det ikke er muligt at 
medtage lønninger til personalet i edb-systemet inden for 
de første to måneder efter ansættelsen. 
Det ville ikke have ændret status væsentligt, såfremt visse 
forskud udbetalt til personalet var blevet opført under 
»udgifter, der skal konteres« i stedet for under »diverse 
debitorer«. Kommissionen vil tage denne bemærkning i 
betragtning ved afslutningen pr. 31. december 1987. 
BEMÆRKNINGER OM RABATTER OG 
BETALINGSFRISTER, SOM INDRØMMES 
KOMMISSIONEN OG 
PUBLIKATIONSKONTORET 
Rabatter 
3.15. Publikationskontorets regninger betales gennem 
Kommissionens tjenestegrene. For at kunne drage fordel 
af fradragsberettigede rabatter kan Publikationskontoret 
anvende den fremskyndede betalingsprocedure, som 
Kommissionens tjenestegrene i Luxembourg har indført 
(jf. 3.13). 
Konklusion 
3.17. Kommissionen tager Revisionsrettens bemærk­
ninger til efterretning og forsøger at efterkomme dem, 
navnlig hvad angår rabatter. 
202 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
REVISIONSRETTENS SVAR 
BEMÆRKNINGER OM REGNSKABSAFLÆGGELSEN OG STATUS 
PublikatUmskontorets driftskapital 
3.8. Bemærkningen er berettiget, og forholdet vil blive berigtiget i regnskabet for regnskabsåret 1987. 
Beløb der skal tilbagesøges 
3.9. Retten har allerede udstedt to indtægtsordrer henholdsvis den 4. og den 24. august 1987. 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS SVAR 
BEMÆRKNINGER OM 
REGNSKABSAFLÆGGELSEN OG STATUS 
Regnskabsafslutning 
3.10. Det har været nødvendigt at opgøre de forskellige 
forvaltningskonti for 1986 under exceptionelt vanskelige 
vilkår, hvorfor det ikke har været muligt at foretage 
budgetmæssig bogføring af visse betalinger foretaget i 
1986. Derfor er nogle udgifter i mangel af anden mulighed blevet opført på konti unden for budgettet for at de kan 
fremgå så transparent som muligt og bringes på plads i 
løbet af 1987. 
Valutaregnskab 
3.11. Efter Revisionsrettens bemærkninger har man fra 
begyndelsen af 1987 ændret opstillingen af finanskonti, 
således at de herefter både holdes i ECU og i de forskellige 
valutaer. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 203 
KAPITEL 4 
Indtægter 
KOMMISSIONENS SVAR 
EGNE INDTÆGTER FRA 
MERVÆRDIAFGIFTEN 
4.5. Kommissionen understreger, at de successive 
beregninger af tolvtedelene i 1986 har fundet sted i 
overensstemmelse med budgetbestemmelserne. 
4.8. Efter gennemførelsen af kontrolforanstaltningerne 
i 1986 er mange af disse tvister mellem Kommissionen og 
medlemsstaterne blevet afgjort. Af de af Revisionsretten 
nævnte tvistemålssager er seksten endnu ikke afgjort; 
heraf har syv givet anledning til iværksættelse af den i 
EØF-Traktatens artikel 169 omhandlede overtrædelses­
procedure. 
Med hensyn til vurderingen af de finansielle konsekvenser 
af disse sager gør Kommissionen opmærksom på, at det 
tilkommer medlemsstaterne — som er de eneste, der er i 
besiddelse af de nødvendige oplysninger — at beregne de 
pågældende beløb, som derefter blot kontrolleres af 
Kommissionen. 
Kontrol med gennemførelsen af Rådets sjette 
momsdirektiv 
4.9. De problemer, som Revisionsretten har frem­
draget, er ved at blive løst. 
I forbindelse med omlægningen af tjenestegrenene er der 
blevet ansat nye tjenestemænd. 
4.9.(a) Fra 1. juli 1987 foretages en gennemgang og 
systematisk analyse af lovgivningen i samtlige medlems­
stater uden undtagelse. 4.9.(b) Den 6. juli 1987 blev der sendt en skrivelse til 
samtlige kompetente nationale myndigheder med 
anmodning om fremsendelse af den nødvendige doku­
mentation. 
Medlemsstaterne har allerede kontaktet Kommissionen 
for at efterkomme denne anmodning. 
4.9.(c) Gennemgangen af den nationale lovgivning 
foretages i første omgang af den tjenestemand, som er 
ansvarlig for ajourføringen og opfølgningen af denne 
lovgivning. Endvidere vil der blive foretaget en yderligere 
opdeling af sagerne efter sektorer, således at der kan 
foretages en indbyrdes sammenligning af medlemsstater­
nes lovgivning. Indførelsen af denne dobbelte mekanisme 
vil åbne mulighed for såvel en horisontal som en vertikal 
kontrol af de nationale lovgivninger. 
I tilfælde af tvivl med hensyn til en national foranstalt­
nings* forenelighed med fællesskabslovgivningen vil den 
ansvarlige tjenestemand udarbejde en formular »tvivlstil­
fælde, som skal undersøges«. Denne sag vil dernæst blive 
genstand for en mere dybtgående undersøgelse, hvorefter 
der vil blive truffet afgørelse om sagens videre forløb. Der 
vil blive foretaget en edb-registrering af tvivlstilfældene. 
Dette vil åbne mulighed for en mere effektiv forvaltning 
og en bedre kontrol af afviklingen af procedurerne. 
Endvidere vil edb-registreringen skabe grundlag for 
udarbejdelse af en »listing« over tvivlstilfældene samt en 
redegørelse for sagernes forløb, lige fra deres opståen til 
en eventuel domstolsdom. 
Den første gennemgang af lovgivningerne foretages af 
afdelingen »moms og andre omsætningsafgifter«. Når et 
»tvivlstilfælde« er blevet undersøgt, vil direktoratet træffe 
afgørelse enten om henlæggelse af sagen eller om 
oversendelse til den afdeling, som er ansvarlig for 
overtrædelser. Denne afdeling påtager sig derefter 
opfølgningen af sagen. 
Den nødvendige samordning af de opgaver, der udføres i 
de forskellige generaldirektorater, sikres gennem passen­
de procedurer. 
204 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
4.10. De forskelle, som man stadig kan konstatere i 
visse medlemsstaters beregninger vedrørende fastlæggel­
sen af den vejede gennemsnitssats er nu af rent formel 
betydning. De har derfor ingen indvirkning på bereg­
ningen af den vejede gennemsnitssats og udgør ikke 
nogen hindring for en kontrol fra Kommissionens side. 
TRADITIONELLE EGNE INDTÆGTER 
Spaniens og Portugals afregning af toldbeløb 
4.12 - 4.13. Som Revisionsretten anfører, har Kommis­
sionen formelt anmodet Spanien og Portugal om at 
indbetale de forfaldne toldbeløb senest 30. april 1987. 
Disse medlemsstater har ikke opfyldt deres forpligtelser, 
og Kommissionen undersøger muligheden for at indlede 
en overtrædelsesprocedure i henhold til Traktatens 
artikel 169. 
Regnskabsmæssige oplysninger i 
medlemsstaternes månedlige regnskabsoversigt 
over traditionelle egne indtægter 
4.14 - 4.17. Kommissionen er enig med Revisionsretten 
i, at oplysningerne i de oversigter vedrørende traditionelle 
egne indtægter, som hver måned fremsendes til Kommis­
sionen, kunne forbedres. Derfor er den i gang med at 
udarbejde et udkast til en månedlig oversigt, som den vil 
forelægge for medlemsstaterne i nær fremtid. 
I øvrigt har medlemsstaterne allerede inden for rammerne 
af Rådets samlede stillingtagen vedrørende ændringerne 
af forordning 2891/77, som endnu ikke er endelig 
godkendt, godkendt princippet om større præcision i de 
månedlige oversigter. 
Kommissionen minder endvidere om, at en del af dens 
forslag til ændring af forordning 2891/77, som er blevet 
oversendt til Rådet fra 1982, dog uden at der er truffet 
afgørelse herom, tager sigte på en væsentlig forbedring af 
Kommissionens muligheder for at få indsigt i medlems­
staternes forvaltning af de traditionelle egne indtægter. Fastlæggelse og afregning af told og 
landbrugsafgifter 
4.20 - 4.22. Kommissionen er enig med Revisionsretten 
og kan i denne forbindelse oplyse, at Rådets formandskab 
i anledning af samrådet med Europa-Parlamentet den 15. 
juni 1987 om Rådets fælles stillingtagen vedrørende en 
første række ændringer af forordning 2891/77 har 
forpligtet sig til snarest muligt at afslutte arbejdet 
vedrørende en revision af denne forordning, særlig for så 
vidt angår fastlæggelsen af Fællesskabernes egne indtæg­
ter. 
Anvendelse af importstatistikker til 
efterprøvelse af toldbeløb, som fastlægges i 
medlemsstaterne 
4.23 - 4.25. Kommissionen har taget Revisionsrettens 
undersøgelse ad notam og fortsætter denne undersøgelse 
inden for sine tjenestegrene; den er enig med Revisions­
retten i, at det er umuligt at foretage en enkel og direkte 
sammenligning mellem handelsstatistikkerne og toldind­
tægterne. Den er ligesom Revisionsretten interesseret i 
enhver metode, som kan øge kontrollens effektivitet. 
Standardrefusion til medlemsstaterne for 
udgifter ved opkrævning af egne indtægter 
4.26 - 4.30. Refusionssatsen, som er fastsat ved afgørel­
sen af 20. april 1970, dernæst ved afgørelsen af 7. maj 
1985, er en standardsats, som i sin tid blev indført med det 
formål at skabe balance i Fællesskabets finansierings­
mekanisme. Derfor råder Kommissionen ikke over 
oplysninger, som kan give den mulighed for at vurdere de 
nøjagtige udgifter til standardrefusionen. 
I sine nye forslag om ændring af ordningen for finansie­
ring af Fællesskabets budget (KOM(100) og (101) af 15. 
og 28. februar 1987) har Kommissionen i øvrigt foreslået 
en fuldstændig ophævelse af denne refusion. 
Balance mellem indtægter og udgifter inden 
for Den Fælles Markedsordning for Sukker 
4.31-4.34. Under hensyntagen til på den ene side 
indtægterne af de produktionsafgifter, som producenter­
ne har indbetalt til budgettet for regnskabsårene 1982-
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 205 
1986 på grundlag af høstårene 1981/82-1985/86, og på 
den anden side de faktiske budgetmæssige udgifter for de 
fem pågældende produktionsår blev den del af udgifterne, 
som ikke var dækket af de faktiske indtægter, ved Rådets 
forordning (EØF) nr. 934/86 fastsat til 400 mio ECU. 
For at absorbere dette underskud er det fastsat i 
forordningen, at producenterne afkræves en absorptions­
afgift beregnet på grundlag af hele deres A- og Is­
produktion i produktionsårene 1986/87-1990/91. 
Det af Revisionsretten nævnte beløb på 873 mio ECU er 
beregnet i overensstemmelse med reglerne i artikel 28 i 
forordning (EØF) nr. 1785/81, hvori metoden til bereg­
ning af det tab, der skal dækkes ved produktionsafgiften, 
er fastsat. Men i henhold til disse regler beregnes tabet 
kun på grundlag af en skønsmæssig beregning af 
produktion, forbrug, overskud, der kan eksporteres, 
eksportforpligtelser og gennemsnitligt tab. Således er 
f.eks. de mængder, der kan eksporteres, men som ikke er 
blevet eksporteret, men oplagret, medregnet i tabet for 
den pågældende periode. Endvidere er der ikke taget 
hensyn til den forlods indbetaling af afgifterne fra 
regnskabsåret 1984, idet saldiene for produktions­
afgifterne fra det tidspunkt konteres samme regnskabsår 
som acontobeløbene. Denne beregning kan ikke sammen­
lignes med budgettallene, eftersom referenceperioderne er 
forskellige, idet et produktionsår griber ind over to 
regnskabsår. 
De portugisiske sukkerraffinaderiers anvendelse af 
råsukker fra Fællesskabet, især råsukker fremstillet på 
grundlag af sukkerrør og med oprindelse i de franske 
oversøiske departementer og af råsukker fremstillet på 
grundlag af roer, er stigende (125 000 t i produktionsåret 
1986/87, 149 000 t i 1987/88). Men de mængder, der er 
anvendt, har vist sig at være mindre end overslagene, dels 
fordi den mængde sukker, der er til rådighed i Fællesska­
bet, bliver mindre og mindre, dels fordi de portugisiske 
raffinaderiers efterspørgsel i viu udstrækning er rettet 
mod lande uden for Fællesskabet. Med hensyn til afsætningsmulighederne inden for den 
kemiske industri fandt forhøjelsen af restitutionen for 
anvendelsen af sukker inden for denne sektor først sted 
den 1. juli 1986. Ifølge overslagene skal 550 000 t sukker 
afsættes på denne måde, men afsætningen foregår 
langsommere end ventet (på nuværende tidspunkt er der 
anvendt ca. 120 0001), hvilket er udtryk for en vis træghed 
i omstillingen fra et råstof til et andet inden for den 
kemiske industri. For at undgå en gentagelse af disse 
problemer har Kommissionen fremsat passende forslag 
(jf. svaret vedrørende pkt. 4.37). 
4.35. Kommissionen vil allerede under udarbejdelsen af 
det næste budget bestræbe sig på at korrigere de af 
Revisionsretten nævnte mangler og unøjagtigheder i 
anmærkningerne vedrørende budgettets indtægter og 
udgifter. 
Den understreger dog, at det årlige budget, regnskabet og 
bilagene til forvaltningsregnskabet forelægges i overens­
stemmelse med den vedtagne kontoplan og ikke har til 
formål at verificere eller illustrere princippet om balance 
mellem indtægter og udgifter inden for denne sektor. 
Kommissionen minder om, at finansberetningen for 
EUGFL og forvaltningsregnskabet indeholder oplys­
ninger vedrørende situationen på sukkermarkedet. 
4.37. I forbindelse med forslagene vedrørende fastsæt­
telsen af priserne for 1987-88 foreslog Kommissionen 
indførelse af en særlig absorptionsafgift til absorbering i 
1987 af underskuddet for produktionsåret 1986/87; dette 
forslag blev godkendt af Rådet og vedtaget ved forord­
ning (EØF) nr. 1914 af 2. juli 1987 (EFT L 183). 
Endvidere har Kommissionen i dokument KOM(87) 452 
endelig udg. fra september 1987 fremlagt forslag, som 
hovedsagelig har til formål at sikre, at sukkersektoren 
fremover bliver selvfinansierende hvert år uanset udvik­
lingen i priserne på verdensmarkedet i den pågældende 
periode, uden at der tages ekstraordinære foranstalt­
ninger i anvendelse. 
206 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
KAPITEL 5 
Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Garantisektionen (EUGFL, Garantisektionen) 
KOMMISSIONENS SVAR 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
5.4. Kommissionen vurderede de potentielle udgifter til 
afsætning af interventionslagrene pr. 30. november 1986 
til 6,8 mia ECU (jf- bind V i forvaltningsregnskab og 
status for 1986, side 37). 
OFFENTLIG OPLAGRING 
De budgetmæssige konsekvenser af de 
strukturbestemte overskud 
5.5. Se svar til punkt 5.4. Rådet og Kommissionen har allerede indledt de nødven­
dige reformer af ordningen for offentlig oplagring med 
henblik på at give den sin oprindelige rolle tilbage, og 
siden 1987 har der været indført begrænsninger for 
interventionsopkøbene i de sektorer, der har de største 
lagre (mejeriprodukter, oksekød, korn). 
Kommissionen anfører ligeledes, at Fællesskabet tradi­
tionelt er aktivt på verdensmarkedet for landbrugs­
produkter og at eksporten ikke blot er en følge af, at 
selvforsyningsgraden på 100 % er overskredet. Således 
har den del, der traditionelt eksporteres, altid været 
underlagt udsvingene i priserne på verdensmarkedet. 
5.8. Kommissionen har besvaret lignende bemærk­
ninger fra Revisionsretten vedrørende ordningen for 
offentlig oplagring af korn i forbindelse med årsberet­
ningen vedrørende regnskabsåret 1985. Den anførte i 
denne beretning, at kvalitetskriterierne vedrørende salg af 
korn til intervention er blevet kraftigt strammet fra 1. juli 
1986 ('). 
Interventionsoplagringens rolle Budgetmæssige betragtninger 
5.7. Kommissionen erkender, at interventionerne i form 
af oplagring har mistet deres konjunkturbestemte 
karakter og er blevet permanente. Grunden hertil er 
rationaliseringen af landbrugsproduktionen og den høje 
produktivitet. 
Dog er offentlig oplagring ikke et selvstændigt mål for 
markedspolitikken, men snarere et beskyttelsesnet over 
for konjunkturudsving. 5.9. Kommissionen deler Rettens samlede analyse. Den 
anfører dog, at faldet i eksporten i 1983 ikke var en følge 
af en velovervejet politik fra Kommissionens side, men 
skyldtes forringede muligheder for salg på verdensmarke­
det, især af mejeriprodukter. Derfor ville det selv med 
betydeligt højere restitutionssatser ikke have været muligt 
at øge eksportmængden væsentligt. 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 207 
5.10. Det er rigtigt, at en mulig løsning som følge af 
mangelen på budgetmidler kan bestå i at suspendere fra 
interventionslagrene. 
For så vidt angår fordelen ved afsætning til lave priser 
sammenholdt med destruktion af produkter henviser 
Kommissionen til svaret til pkt. 5.21. 
Retten minder om, at den udskudte finansiering af det 
særlige afsætningsprogram for smør krænker princippet 
om etårige budgetter som fastlagt i traktaterne. Kommis­
sionen har allerede besvaret dette argument i sin rapport 
til Rådet vedrørende de finansielle virkninger for Spanien 
og Portugal af fastsættelsen af de nærmere betingelser for 
finansieringen af dette afsætningsprogram (2): »Eftersom 
Rådet selv har besluttet, at visse udgifter først opstår for 
Fællesskabet i 1989, kan der ikke være tale om krænkelse 
af det princip om etårige budgetter, der er omhandlet i 
artikel 5, femte afsnit i finansforordningen vedrørende 
det almindelige budget«. 
Tab ved afsætning og nedskrivning 
5.11 - 5.13. Systematisk nedskrivning af interventions­
lagrene af landbrugsprodukter er ganske rigtig ønskelig 
for ikke at belaste de fremtidige budgetter. Uden 
opførelse af de nødvendige bevillinger på det årlige 
budget er systematisk nedskrivning imidlertid ikke mulig. 
Kommissionen har derfor på sit foreløbige forslag til 
budget for regnskabsåret 1988 opført en bevilling på 
1 240 mio ECU til nedskrivning af lagrene af korn, 
mejeriprodukter og oksekød. 
5.13. Kommissionen har for regnskabsåret 1986 foreta­
get den størst mulige nedskrivning inden for de til 
rådighed stående bevillinger og derved logisk prioriteret 
de ældste lagre. Det fænomen, som Retten nævner, og 
som kun vedrører en lille mængde produkter, gør sig kun 
gældende for regnskabsåret 1986. 
Kommissionens hensigt er i fremtiden systematisk at 
foretage nedskrivning. Kommissionen har udtrykkeligt i 
sine forslag vedrørende den nye budgetdisciplin indsat en 
bestemmelse, hvorefter den årlige udgiftsramme for 
landbrugsudgifterne skal dække udgifterne til afsætning 
og nedskrivning af lagrene [dok. KOM(87) 101 endelig 
udg., s. 15, litra b, 4. afsnit]. 
5.14. Se svaret til pkt. 5.4. Godtgørelse af oplagringsomkostningerne 
5.16. Det er uundgåeligt, at der med et system med fast 
godtgørelse, som i forbindelse med finansieringen af 
oplagringsudgifterne er »tabende og vindende« medlems­
stater, fordi de godtgjorte enhedsbeløb normalt svarer til 
deltagernes gennemsnitsudgifter. 
Den midlertidige ændring af ordningen i 1986 var 
berettiget på grund af nødvendigheden af at »sikre 
gennemførelsen af Fællesskabets budget og overholde 
den af Rådet fastsatte referenceramme« (3). 
Konklusioner 
5.17. Kommissionen henviser vedrørende nedskriv­
ningen af lagrene til sit svar vedrørende pkt. 5.13. Under 
alle omstændigheder er det nuværende regnskabssystem i 
overensstemmelse med gældende bestemmelser. 
5.18. Kommissionen har som mål for sin aktion de i 
artikel 39 i Traktaten fastsatte målsætninger. Derfor 
figurerer markedsligevægten blandt instrumenterne til 
stabilisering af markederne. Desuden har Kommissionen 
i sin meddelelse om gennemførelse af Fællesakten (dok. 
KOM(87) 100) prioriteret genskabelsen af en bedre 
ligevægt på landbrugsmarkederne. 
5.19. Kommissionen deler Rettens opfattelse med 
hensyn til overflytning afbetalinger fra et regnskabsår til 
et andet. Det er dog ikke dens opfattelse, at disse har 
skjult de virkelige problemer, idet de udskudte betalinger 
ikke har hindret Rådet og Kommissionen i at træffe 
saneringsforanstaltninger for landbrugsmarkederne. 
Desuden minder Kommissionen om, at de årlige behov til 
nedskrivning af lagrene ikke blev taget i betragtning på 
grund af begrænsningerne i forbindelse med de årligt 
disponible budgetmidler. 
Endelig har tilpasningen i 1983 af udgifterne til offentlig 
intervention haft til formål og faktisk bevirket, at risikoen 
for overskridelse af bevillingerne blev undgået. 
5.21. Kommissionen har altid vurderet budgetudgifter­
ne i forbindelse med de forskellige muligheder for 
afsætning af lagrene. Desuden har der især for smør været 
gennemført analyser af marginalomkostningerne. Kom­
missionen har truffet sine beslutninger om salg under 
hensyn til disse forhold. Men det må erkendes, at der er 
208 . De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12, 87 
mængdemæssige begrænsninger for visse afsætningsmu­
ligheder, der er interessante ud fra et prissynspunkt. 
Der kan ikke træffes beslutning om destruktion af lagrene 
på grundlag af en simpel økonomisk analyse. Her må 
andre politiske faktorer tages i betragtning. 
KOMMISSIONENS FORVALTNING OG 
INTERNE KONTROL AF EUGFL, 
GARANTISEKTIONEN 
Registrering af forskud og anmeldte udgifter 
Bemærkninger foranlediget af revisionen 
5.25. (a) Kommissionens eneste valg var at nedsætte 
forskudsbeløbet, da bevillingerne var opbrugt. Medlems­
staterne har fra januar 1987 sat et beløb på ca. 700 mio 
ECU af til betaling. 
Ansættelse af provenuet fra medansvarsafgiften til 452 
mio ECU, som blev opført på det oprindelige budget for 
1986, baserede sig på Kommissionens forslag til priser og 
dertil knyttede foranstaltninger for 1986/87, hvorefter 
opkrævningen af afgiften bl.a. skulle foregå på første 
salgstrin, dvs. meget tidligt i begyndelsen af produktions­
året for en betydelig del af høsten. Det beløb på 56 mio 
ECU. der faktisk blev opkrævet i 1986, svarede ikke til det 
ansatte beløb hovedsagelig på grund af beslutninger, der 
blev truffet efter budgettets fastsættelse, og de usikker­
hedsmomenter, der er forbundet med enhver form for 
prognose i landbrugssektoren. 
(b) Visse foranstaltninger under garantisektionen fører 
til opførelse af negative bevillinger, idet der anvendes 
samme regler herfor som for »regulære« bevillinger. 
Således kan Kommissionen i tilfælde af højere indtægter 
end forventet ved overførsel forhøje bevillingerne på en 
anden konto inden for samme kapitel i overensstemmelse 
med finansforordningen. Kommissionen har valgt at 
inkludere disse midler i »udgifts«-delen i form af negative 
bevillinger, hvilket automatisk får visse følger for 
bevillingsforvaltningen. (d) Kommissionen har ved budgettets gennemførelse 
anvendt bevillingerne under disse konti i overensstemmel­
se med Rådets forordning (EØF) nr. 964/86 (jf. pkt. 5.13). 
(e) De af Retten omtalte forsinkelser skyldes hovedsa­
gelig vanskeligheder ved edb-behandlingen. Kommissio­
nen vil træffe alle nødvendige foranstaltninger for at 
undgå senere gentagelser. 
Regnskabsafslutning 
5.26-5.34. I overensstemmelse med Kommissionens 
forpligtelse til at indhente forsinkelserne ved regnskabs­
afslutningen og således imødekomme Parlamentets og 
Rettens ønsker blev beslutningen om regnskabsafslutning 
for regnskabsåret 1985 truffet i juli 1987. For at opfylde 
sin forpligtelse har Kommissionen iværksat en selektiv 
kontrol. Sideløbende med denne kontrol til indhentning 
af forsinkelserne har Kommissionen i samarbejde med 
eksperter udefra udarbejdet en revisionshåndbog med 
beskrivelse af den systemrevisionsmetode, der gradvis 
skal træde i stedet for det selektive kontrolsystem. Denne 
håndbog fastlægger mål og normer for kontrol og 
omfatter en detaljeret beskrivelse af revisorernes arbejds­
metoder. 
Selv om en sådan håndbog ikke har foreligget i 
forbindelse med den selektive kontrol, der midlertidigt er 
udført i indhentningsperioden, betyder dette dog ikke at 
arbejdsmålsætningerne har været overladt til holdleder­
nes frie fortolkning. Kontrollen har for hvert regn­
skabsår, for hvilke der i indhentningsperioden har været 
foretaget regnskabsafslutning, omfattet udgifterne for et 
vist antal foranstaltninger, udvalgt på grundlag af 
kriterier, der er fastlagt med henblik på begrænsning af 
risikoen for, at fællesskabsretten overtrædes. Holdlederne 
arbejder for hvert regnskabsår på grundlag af et godkendt 
kontrolprogram, der er fastlagt under hensyn til oven­
nævnte kriterier. 
Det følger af de sammenfattende rapporter om resultater­
ne af kontrollerne med henblik på regnskabsafslutningen, 
der udarbejdes for hvert afsluttet regnskabsår, at næsten 
samtlige finansierede foranstaltninger i indhentnings­
perioden har været genstand for en eller flere kontroller, 
også selv om kontrollen af de enkelte sagsakter, som 
Retten anfører, nødvendigvis kun har omfattet et 
begrænset antal. Kontrollen har medført finansielle 
korrektioner i ikke ubetydeligt omfang, men har også haft 
en forebyggende virkning. I talrige tilfælde har medlems­
staterne således truffet de nødvendige foranstaltninger 
for bedre at leve op til deres ansvar. 
Da indhentningsperioden afsluttedes med regnskabs­
afslutningen for 1985, udvidedes systemrevisionen af 
udgifterne for 1986 til at omfatte andre udgifter end 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 209 
udgifter til restitutioner og MUB. Det ville dog være 
urealistisk at tro, at systemrevisionen kan anvendes fra 
dette første år på samtlige foranstaltninger, der finansie­
res af EUGFL. Indførelsen af dette system indebærer 
således en planlægning over flere år af ressourcerne af 
kvalificeret personale og medlemsstaternes fulde medvir­
ken. 
Personale Forebyggende samråd og konklusioner 
5.42-5.44. Kommissionen deler Rettens opfattelse 
både for så vidt angår behovet for, at tidspunktet for 
fællesskabskontrollen tilnærmes tidspunktet for støttens 
betaling i medlemsstaterne og for så vidt angår udbyg­
ningen og intensiveringen af den forebyggende kontrol. 
Disse to aspekter indgår i de sidste års bestræbelser på at 
afvikle forsinkelserne i regnskabsafslutningen og indføre 
systemrevision. 
5.35. Det er også Kommissionens opfattelse, at antallet 
af ansatte til regnskabsafslutning bør tilpasses de krav, 
der følger af indførelsen af systemrevision, udgiftsstig­
ningen og det større antal foranstaltninger. 5.44. For så vidt angår pkt. 5.44. henviser Kommissio­
nen dels til forslaget om at udskifte forskudsordningen 
med en refusionsordning og til den generelle indførelse fra 
regnskabsafslutningen for 1986 af systemrevisionen. 
Forsinkelser i forbindelse med regnskabsafslutningen 
5.36-5.39. Kommissionen mener på baggrund af 
Fællesskabets udvidelse til tolv medlemsstater og den 
betydelige forøgelse af antallet af foranstaltninger, der 
skal kontrolleres, at de gældende frister for regnskabs­
afslutning er utilstrækkelige til at sikre det minimum, der 
må kræves af en kontrol, der er værdig til dette navn. 
Derfor er der som led i revisionen af finansforordningen 
og ændringen af forordning 729/70 foreslået en ændring 
af disse frister. 
For så vidt angår bemærkningen under pkt. 5.39 skal det 
bemærkes, at afgørelserne om regnskabsafslutning for 
1983-1985, der blev truffet i 1987, kun omfatter et 
begrænset antal forbehold. Desuden findes der sædvan­
ligvis hurtigt en løsning på de tilfælde, hvor enkelte 
udgiftsposterer blevet frakoblet »disjunctions«, dvs. hvor 
beslutningen herom er blevet udskudt. REVISION AF DE ENKELTE 
MARKEDSORDNINGER 
5.45 - 5.55. Kommissionens bemærkninger til Rettens 
udtalelse om, hvorledes kvoteordningen inden for 
mælkesektoren, vindestilleringsforanstaltningerne og 
tobaksproducentpræmierne fungerer, er allerede blevet 
fremsat i svarene på de detaljerede rapporter om disse 
spørgsmål. Imidlertid skal følgende bemærkes: 
Kvote- og tillægsafgiftsordningen i 
mejerisektoren 
Samarbejdet med medlemsstaterne 
5.40-5.41. Den hurtigere afvikling af de seneste 
regnskabsafslutninger vedrørende regnskabsårene 1983-
1985 vidner om medlemsstaternes større samarbejdsvil­
lighed. Der er — som i ethvert forhold mellem den, der 
kontrollerer og den, der bliver kontrolleret — menings­
forskelle, dels vedrørende en række specifikke problemer 
(specielt vedrørende de tilfælde, der medfører finansielle 
korrektioner) og dels vedrørende visse principper, især 
når der er modstrid mellem nationale interesser og 
fællesskabsinteresser. Generelt er medlemsstaterne dog 
bevidst om, at ikke-forskelsbehandling mellem dem 
indbyrdes og mellem erhvervsdrivende bedst sikres ved 
fællesskabskontrol. 5.48. Kvoteordningen er en hel ny foranstaltning. 
Begyndervanskeligheder må forventes, når der indføres 
en ordning omfattende 1,6 mio mælkeproducenter. 
Kvoterne blev oprindeligt sat for højt, men havde en klar 
virkning på leverancerne, der faldt med mere end 5 % eller 
5 mio t i første kvoteår sammenholdt med 1983/84. Dette 
skal ses på baggrund af gennemsnitlige årlige stigninger i 
1973-1983 på 2,6%. 
Ingen andre foranstaltninger har haft en så positiv 
virkning. Rådets afgørelser i december om at nedsætte 
leverancerne med 9,5% over en toårs periode og om 
eventuelt at suspendere interventionerne i marts, er 
vigtige elementer for igen at få kontrol over mælkesekto-
210 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
5.49. Kommissionen deler Rettens opfattelse med 
hensyn til manglerne ved ordningens anvendelse i 
medlemsstaterne, som den også selv har konstateret. Fra 
1985 har den således indledt en række overtrædelses­
procedurer især over for nationale gennemførelsesforan­
staltninger til EF-tillægsafgiften. Visse af disse sager blev 
opgivet i marts 1987 i overensstemmelse med aftalen i 
Rådet af 16. december 1986 om ændring af bestemmelser­
ne i denne sektor. Derimod er andre overtrædelses­
procedurer stadig i gang over for to medlemsstater. 
Kommissionen har handlet hurtigt i de si:ger, hvor en 
ukorrekt anvendelse af ordningen fra medlemsstaternes 
side har kompromitteret dens målsætning om at få 
kontrol over mælkeproduktionen eller har medført 
finansielle følger på grund af manglende opkrævning eller 
manglende tilbagebetaling af skyldige afgifter. 
5.50. Systemet med forvaltningskomitéer, arbejds­
grupper og bilaterale kontrakter betragtes af Kommissio­
nen som væsentlige elementer ved udforeisen af dens rolle. 
Destillationsordningcrne for vin 
5.51. Den eneste destillationsforanstaltning, der i 
øjeblikket supplerer de langsigtede oplagringsforanstalt-
ninger, er foranstaltningen ifølge artikel 42 i forordning 
(EØF) nr. 822 87. Alle andre foranstaltninger fungerer 
uafhængigt af en 'jplagringsforanstaltning. 
5.52. (a) Kommissionen gør opmærksom på, at hver 
enkelt destillationsforanstaltning har individuelle karak­
teristika, der i år med små overskud muliggør en vis 
fleksibilitet i forhold til markedssituationen. Siden er 
overskuddene af bordvin blevet strukturbestemte og visse 
former for destillation er derfor mindre berettiget. 
Kommissionen harderfor ved udøvelsen af sine beføjelser 
systematisk nedbragt interventionerne til høje priser. Den 
måtte dog gå forsigtigt frem, - især på baggrund af 
fælleserklæringen fra Europa-Parlamentet, Rådet og 
Kommissionen under samrådet om revisionen af 
forordningerne om markedsordningen for vin i marts 
1985. hvoraf det fremgår, at interventionsforanstaltning­
erne i EF-bestemmelserne med henblik på sanering af 
markedet skal anvendes på afbalanceret måde. 
(b) Som allerede nævnt i Kommissionens svar på 
særberetningen fra Revisionsretten vedrørende EF-
foranstaltningerne vedrørende destillation af vin ligger 
den gennemsnitspris for »alle former for destillation«, der tilbydes producenterne, under markedsprisen. Desuden 
falder denne pris yderligere, hvis Rådet følger Kommis­
sionens forslag i dokument KOM(87) 452 af 28. septem­
ber 1987, dvs. efterhånden afvikler den såkaldte destilla­
tion med udnyttelsesgaranti og mere udtalt sænker 
priserne ved obligatorisk destillation. Desuden skal det 
bemærkes, at det nuværende overskud af bordvin skyldes 
det konstante fald i forbruget og ikke en stigning i 
produktionen, der har tendens til at stabilisere sig og 
endog falde. 
(c) Muligheden for, at en producent unddrager sig 
finansielle sanktioner ved hjælp af overførsel af forplig­
telsen til destillation af vin ved obligatorisk destillation er 
ikke indlysende. En producent accepterer ikke at 
destillere en mængde vin, svarende til en anden produ­
cents forpligtelser for dennes regning (overførsel) uden 
godtgørelse. 
Derfor er det klart, at en producent kun beslutter sig for 
en overførsel, hvis han er sikker på at kunne afsætte sin 
egen vin på markedet til en så høj pris, at udgifterne til 
denne overførsel udlignes. Derfor forbliver den dyre vin 
på markedet og de forskellige producenters tab i 
forbindelse med obligatorisk destillation (forskellen 
mellem markedspris og destillationspris) stort set det 
samme for alle producenter. 
5.53. (a) og (b) Efter artikel 79 i forordning (EØF) nr. 
822/87, der er grundforordningen for vin, er medlemssta­
terne ansvarlige for, at de nødvendige foranstaltninger 
træffes for at sikre, at EF-bestemmelserne i denne sektor 
overholdes. 
Konstaterer Kommissionen, at de foranstaltninger, der er 
truffet med henblik herpå, er utilstrækkelige, kan den 
fastlægge mere detaljerede foranstaltninger på EF-plan. 
Derfor er der fremsat forslag med følgende formål: 
— forstærkning af kontrollen med leverancer til destilla­
tion (4); 
— medlemsstaternes oprettelse af et specialiseret kon­
trolkorps (kontor, afdeling eller andet) af en størrelse 
svarende til sektorens omfang i hver enkelt medlems­
stat ; 
— oprettelse af et mindre korps af specialiserede 
inspektører for vinsektoren, der for Kommissionen 
ved hjælp af de fornødne midler — herunder 
deltagelse i medlemsstaternes kontrol — skal overvå­
ge den ensartede anvendelse af EF-bestemmelserne 
(5). 
Det må dog konstateres, at drøftelserne herom har vist sig 
meget vanskelige, idet medlemsstaternes egne beføjelser 
berøres. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 211 
For så vidt angår definitionen af bordvin indeholder EF-
bestemmelserne om vin nøjagtige kriterier, som en EF-vin 
skal opfylde med hensyn til 
— råvaren, hvoraf vinen fremstilles (vinstoksort, pro­
duktionssted) ; 
— godkendte ønologiske metoder og behandlinger; 
— regler for omsætning og overgang til forbrug. 
Bordvin defineres derfor ved hjælp af samtlige disse 
bestemmelser og definitionen i bilag I til grundforordning 
nr. 822/87 tjener kun til at adskille den fra andre vintyper, 
især k.v.b.d. En præcisering af denne definition er ikke 
væsentlig for bekæmpelsen af bedrageri, idet en bordvin 
skal kontrolleres på grundlag af samtlige ovennævnte 
bestemmelser og ikke på grundlag af en enkelt definition. 
Præmieordningen for tobak 
5.54-5.55. Den traditionelle produktion i EF-landene 
er i det væsentlige koncentreret om »sun-eured« og »air-
cured«-tobakker, for hvilke efterspørgslen er faldet i de 
seneste år på grund af den forøgede efterspørgsel efter de 
nye cigarettyper »american blended«. For at tilpasse sig 
udviklingen har Fællesskabet differentieret pris- og 
præmieniveauet, således at produktionen af de mindre 
efterspurgte sorter nedbringes. I 1982, 1983 og 1984 har 
sorterne således været fordelt på tre grupper, hvorved 
forskellene i pris- og præmieniveau for de forskellige 
grupper er øget. Denne differentiering udbyggedes i 1986 
med inddelingen af tobakkerne i fire grupper og dertil 
svarende pris- oe præmieforskelle. Rådet har med sine 
afgørelser vedrørende priser og præmier for høsten i 1987 
på forslag af Kommissionen gennemført en ny klassifice­
ring af sorterne i fem grupper i overensstemmelse med 
markedssituationen, interventionsopkøbene, arten af 
afsætningen på forretningsvilkår og produktionsudvik­
lingen. Dette skærpede yderligere differentieringen 
mellem de forskellige sorter. 
Følgen af denne politik er, at 65 % af fællesskabs­
produktionen i øjeblikket udgøres af tobak, der er 
efterspurgt på markedet eller som er tilpasset efterspørg­
slen. For de øvrige sorter skal der tages hensyn til, at disse 
dyrkes i ugunstigt stillede områder i Fællesskabet med en 
høj procent af beskæftigelsen i landbruget og lave indkomster. Der er således tale om områder, hvor 
struktursituationen ikke muliggør en omstilling. 
Interventionsopkøbene er blevet væsentligt reduceret i de 
seneste år. Således er de praktisk taget ophørt for sorter, 
der betragtes som problematiske, f.eks. Havanna, Tsébé-
lia og Mavra. Mellem 1984 og 1987 blev priserne og 
præmierne for disse sorter nedsat med 20 %. Endelig har 
eksportrestitutionsbeløbet været fastfrosset siden 1981. 
Kommissionen har kontrolleret de administrative proce­
durer og kontrollen i medlemsstaterne og har ikke 
konstateret større uregelmæssigheder. 
Stolte ordningen for ærter, bonner og 
hestebønner [ Rådets forordning (EØF) 
nr. 1431/82 med senere ændringer] 
Bemærkninger foranlediget af kontrollen 
Slotte til konsum 
5.58. Ærter, bønner og hestebønner til konsum konkur­
rerer med ærter, bønner og hestebønner til foder, hvilket 
har berettiget udvidelsen af ordningen i 1985. 
Medlemsstaternes kontrolforanstaltninger 
5.59. (a) Efter fællesskabsbestemmelserne skal myndig­
hederne ikke foretage fysisk kontrol af vægt og kvalitet, 
ved ærternes, bønners og hestebønnernes ankomst til 
virksomheden. Virksomhederne skal heller ikke anmelde 
deres indleveringer. 
Stikprøvekontrol af kvaliteten udføres i medlemsstaterne 
af eksperter, som de nationale myndigheder har god­
kendt, og der gennemføres analyser af uafhængige 
laboratorier eller af virksomhedernes laboratorier, der 
ligeledes er godkendt af myndighederne i medlemsstater­
ne. 
(b) Kommissionen undersøger, hvorvidt det er hen­
sigtsmæssigt at foreslå Rådet, at der indføres en 
sikkerhedsstillelse ved import. 
(d) Kommissionen har taget kontakt med den pågæl­
dende medlemsstat og undersøgt, om de gennemførte 
bestemmelser er i overensstemmelse med EF-bestemmel-
serne. 
212 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Produktionsstøtteordningen for bomuld 
(forordning (EØF) nr. 2169/81) 
Bemærkninger foranlediget af revisionen 
Beregningen af verdensmarkedsprisen Leverancer 
5.69. Kommissionen finder, at overholdelsen af mini­
mumsprisen, der er en betingelse for betalingen, kan 
kontrolleres tilfredsstillende, hvis den leverede produkt­
mængde og kvaliteten deraf bestemmes enten på landet 
eller i egreneringsvirksomheden. 
5.64. Rettens forslag undersøges nøje. Dette er imidler­
tid meget bindende for Kommissionen, der må være i 
stand til med en vis margin at vurdere de forskellige 
noteringer og udbud. Desuden kan Kommissionen ikke 
på det tidspunkt, hvor verdensmarkedsprisen bestemmes, 
vide, om der vil blive importeret bomuld fra de forskellige 
oprindelseslande og hvor meget. Kommissionen tager 
Rettens bemærkning til efterretning og vil undersøge det 
nævnte tilfælde. 
Lagerregnskab 
5.68. Kommissionen tager Rettens bemærkninger til 
efterretning og vil undersøge de nævnte forhold. GENERELLE KONKLUSIONER 
5.70 - 5.72. Kommissionen konstaterer konstant, at der 
er problemer og svagheder i forbindelse med visse 
mekanismer i den fælles landbrugspolitik, og den har 
foreslået Fællesskabets politiske instanser de reformer, 
der er absolut nødvendige for systemet, især i 1983 i 
dokument KOM(83) 500 »Den fælles landbrugspolitik — 
forslag fra Kommissionen«, derefter i dokument 
KOM(85) 333 endelig udg. »Grønbogen«, og fornylig i 
dokument KOM(87)410 endelig udg., »Status og per­
spektiver for den fælles landbrugspolitik« og i dokument 
KOM(87) 452, endelig udg., »Anvendelsen af landbrugs-
stabilisatorer«. 
(') EFT C 321 af 15.12.1986, s. 207. 
C-) Dok. KOM(87) 249 endelig udg. af 10.6.1987; EFT L 119 af 
8.5.1987. s. 18. 
(3) Se tredje betragtning i Rådets forordning (EØF) nr. 
1334/86. (4) Dok. KOM(86) 398 endelig udg. af 16.7.1987. 
(5) Dok. KOM(87) 1 endelig udg. af 5.3.1987. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 213 
KAPITEL 6 
Svig og uregelmæssigheder 
DE TRADITIONELLE EGNE INDTÆGTER 
6.3-6.6. Kommissionen deler fuldt ud Revisionsret­
tens betænkeligheder med hensyn til kvaliteten og 
troværdigheden af de forskellige metoder, der anvendes 
til at indhente oplysninger om resultaterne af den 
nationale kontrol i forbindelse med ordningen for 
Fællesskabets egne indtægter. Kommissionen skal erin­
dre om, at den har iværksat en række forskellige 
foranstaltninger på dette område. 
Siden 1979 har den forelagt Rådet flere forslag til ændring 
af forordning (EØF) nr. 2891/77 samt et forslag til 
forordning om indforelse af et informationssystem 
vedrørende uregelmæssigheder, der berører Fællesska­
bets egne indtægter. Disse forslag tager bl.a. sigte på: 
— at præcisere betingelserne for medlemsstaternes 
fastlæggelse og overdragelse af de egne indtægter og 
dermed at fjerne størstedelen af de vanskeligheder, 
som anvendelsen af den gældende forordning medfø­
rer på dette område; 
at indføre et informationssystem vedrørende forvalt­
ningen, kontrollen og bekæmpelsen af svig i medlems­
staterne, hvorved der tages fuldt hensyn til de 
betænkeligheder. Revisionsretten har givet udtryk 
for, jf. navnlig punkt 6.4(b), (d) og (e). 
I lighed med Revisionsretten beklager Kommissionen, at 
der kun er sket ganske få forbedringer i de sidste tre år, og 
at Rådet endnu ikke har truffet en afgørelse om disse 
forslag. På trods af ovenstående har Kommissionen fortsat sine 
bestræbelser på inden for rammerne af de eksisterende 
bestemmelser at opnå en væsentlig forbedring af de 
oplysninger, medlemsstaterne fremsender, både i forbin­
delse med de halvårlige eller årlige rapporter i henhold til 
forordning (EØF) nr. 2891/77 og i forbindelse med 
Kommissionens anmodning om oplysninger om de 
tilfælde af svig eller uregelmæssigheder, den får kendskab 
til. 
Endelig skal Kommissionen meddele, at den i 1986, som 
led i de kontrolbesøg, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 
2891/77, indledte en undersøgelse af, hvorledes man i 
samtlige medlemsstater behandler tilfælde af svig, der 
berører de traditionelle egne indtægter, og Kommissionen 
følger således Revisionsrettens retningslinjer på dette 
område. 
Hvad angår Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 om 
gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative 
myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kom­
missionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af 
told- og landbrugsbestemmelserne, har medlemsstaterne 
hidtil kun været forpligtede til at meddele Kommissionen 
relevante oplysninger om varer og metoder, der var 
omfattet af svigagtige transaktioner, samt r»m huller i 
bestemmelserne. Disse oplysninger var nødvendigvis af 
generel karakter. Rådets forordning (EØF) nr. 945/87 om 
ændring af ovennævnte forordning trådte i kraft den 1. 
juli 1987 og skulle forbedre situationen betydeligt. Ifølge 
disse nye bestemmelser skal medlemsstaterne inden for 
rammerne af det administrative samarbejde give Kom­
missionen oplysninger om samtlige uregelmæssigheder, 
der er af særlig interesse på fællesskabsplan. Det er vigtigt 
at understrege, at disse oplysninger ikke skal indsendes til 
Kommissionen med det formål at styrke dens kontrolbe­
føjelser, men for at sætte den i stand til at koordinere de 
foranstaltninger, medlemsstaterne gennemfører med 
henblik på at bekæmpe uregelmæssigheder. 
214 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Selv om Rådets forordning (EØF) nr. 1697 79 ikke skal 
tjene som »informationssystem« i forbindelse med 
uregelmæssigheder, giver den dog mulighed for at få et 
samlet overblik over de tilfælde, hvor afhjælpning af en 
administrativ fejl i anvendelsen af bestemmelserne vil 
kunne stride mod det princip, at den afgiftspligtiges 
berettigede interesser skal beskyttes. Sådanne sager skal 
indbringes for Kommissionen, nar det pågældende 
afgiftsbeløb er på mindst 2 000 ECU. ligesom Kommis­
sionen skal gribe ind i forbindelse med lavere afgiftsbeløb, 
nar medlemsstaten ikke selv kan vurdere alle sagens 
aspekter. 
EUGFL. GARANTISEKTIONEN 
Indberetning om tilfælde af svig og 
uregelmæssigheder 
6.8. Kommissionen har gennem moder med medlems­
staterne og ved hjælp af arbejdsdokumenter forsøgt al 
opnå en strammere og mere ensartet anvendelse at 
forordning 2.S3 72. 
Det er rimeligt at tro, at Kommissionens og medlemssta­
ternes fælles bestræbelser nu er begyndt at virke. Siden 
1985 er der noteret en markant forøgelse af de indberette­
de tilfælde af uregelmæssigheder fra de Heste medlemssta­
ters side. 
6.10. (a) Kommissionen beklager, ligesom Revisions­
retten, at medlemsstaterne ikke altid overholder tidsfri­
sterne for indsendelse af de kvartalsvise indberetninger. 
Selv om det ikke er fastsat i forordning 283 72. at 
medlemsstaterne også skal indsende indberetninger om. 
at de ikke har konstateret svig eller uregelmæssigheder, 
har medlemsstaternes delegationer i EUGFL-komitéen 
fastslået, at dette ville være en fordel. 
Kommissionen har for nylig erindret de pågældende 
medlemsstater om denne procedure. 
(b) Kommissionen er enig i, at oplysningerne i 
indberetningerne ofte er ret sparsomme. Med edb-
systemet IRENE er det blevet muligt og også 
nødvendigt for den optimale udnyttelse af edb-systemet 
at udnytte fordelene ved at kræve mere detaljerede 
oplysninger end hidtil. Kommissionen agter i samarbejde med medlemsstaterne 
at undersøge, hvorledes der bedst kan opnås forbed­
ringer. 
(c) Kommissionen erindrer om, at forordning 283/72 
ikke indeholder bestemmelse om, at man skal oplyse 
navnene på dem, der har gjort sig skyldige i svig; derfor er 
navnene på støttemodtagerne normalt ikke medtaget i de 
kvartalsvise indberetninger. I forbindelse med de direkte 
kontakter mellem medlemsstaternes organer, der vareta­
ger behandlingen af svig og uregelmæssigheder, udveksles 
der detaljerede oplysninger om støttemodtagere i særlige 
tilfælde, når dette anses for nødvendigt. Der kan også 
udveksles oplysninger i henhold til artikel 4 i forordning 
283/72 og under møder i EUGFL's grupper vedrørende 
uregelmæssigheder. 
Det indgår som en væsentlig del af medlemsstaternes 
generelle kontrolsystemer at føre tilsyn med dem, der 
formodes at være involverede i svig og uregelmæssighe­
der, eller som gentagne gange har været involveret deri. 
(d) Af 50 indberettede sager blev 32 opdaget af 
finansministeriet og 18 af interventionsorganet for 
landbrugsprodukter. Disse uregelmæssigheder blev gene­
relt påvist gennem efterfølgende kontrol eller andre 
rutinemæssige kontrolforanstaltninger. 
Tilbagesøgning af uretmæssigt udbetalte belob 
6.12. Man må huske på, at tilbagesøging i henhold til 
national lovgivning og nationale procedurer ofte kan vare 
flere år og også kan strække sig ud over de fem år, 
Revisionsretten anfører. Dette gælder især, når der er tale 
om store beløb. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at 
domstolene i den senere tid helt eller delvis har afslået 
krav om tilbagesøgning i en række sager. Da de 
pågældende støttemodtagere ofte modsætter sig tilbage-
sogningen ved domstolenes hjælp og ofte appellerer 
sagerne, kan Kommissionen ikke få nogen indflydelse på, 
hvor lang tid de nationale domstole behøver for at træffe 
en endelig afgørelse. 
Når en sag af den pågældende medlemsstat betragtes som 
definitivt afgjort, afsluttes den i overensstemmelse med 
artikel 8, stk. 2, i forordning 729/70 og efter procedurerne 
for afslutning af regnskaberne. 
Med indførelsen af edb-systemet IRENE er Kommissio­
nen blevet i stand til at udøve en mere dynamisk kontrol 
15.12.87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 215 
med tilbagesøgningsmetoderne, som anbefalet af Revi­
sionsretten. 
GENERELLE BEMÆRKNINGER 
6.13. og 6.20. I overensstemmelse med de tilsagn. 
Kommissionen afgav til Europa-Parlamentets budget­
kontroludvalg i begyndelsen af 1987. er den i færd med 
indgående overvejelser af, hvorledes man kan intensivere 
bekæmpelsen af svig rettet mod Fællesskabets budget. 
Disse overvejelser har ført til, at Kommissionen den 14. 
oktober 1987 vedtog en rapport om en intensivering af 
bestræbelserne for at bekæmpe svig rettet mod Fællesska­
bets budget. 
Hvad angår den nuværende situation skal Kommissionen 
på ny understrege, at Fællesskabets bestemmelser 
indeholder en klar ansvarsfordeling mellem medlemssta­
terne og Kommissionen med hensyn til forvaltning af og 
kontrol med en stor del af Fællesskabets finanser. I denne 
forbindelse påhviler det medlemsstaterne at kontrollere 
de transaktioner, de dagligt forvalter, medens Kommis­
sionen kontrollerer, at disse forvaltnings- og kontrol­
funktioner udøves i overensstemmelse med fællesskabs­
bestemmelserne Kommissionen udover eventuelt de kontrolbeføjelser, der er tillagt den ved fællesskabs­
bestemmelserne, således som det er tilfældet inden for 
EUGFL. 
Under disse betingelser deltager Kommissionen normalt 
kun i ringe grad i den kontrol, som medlemsstaterne 
udover på stedet. Den fortsætter derimod sine bestræbel­
ser med henblik på en mere effektiv udnyttelse af sine egne 
lovgivningsmæssige, materielle og menneskelige 
midler til at kontrollere og bekæmpe svig og uregelmæs­
sigheder. Resultaterne af ovennævnte arbejde vil forbedre 
bekæmpelsen af svig. 
Følgerne af at svig og uregelmæssigheder 
henhører under den nationale lovgivning 
6.18. Jf. bemærkningerne under punkt 6.10.(c). 
6.19. Generelt giver medlemsstaternes lovgivning ikke for 
øjeblikket tredjemand mulighed for at deltage i retssager­
ne, men Kommissionen deler principielt Revisionsretlens 
opfattelse på dette punkt. Dette udelukker dog ikke. at 
Kommissionen kan meddele de nationale instanser de 
releumte oplysninger, såfremt den finder det nyttigt, og 
denne fremgangsmåde er allerede tidligere blevet an­
vendt. 
216 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12.87 
KAPITEL 7 
Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, EUGFL, 
Udviklingssektionen 
KOMMISSIONENS SVAR 
Generel bemærkning INDLEDNING 
Kommissionen har bestræbt sig på at fremme en fælles 
landbrugsstrukturpolitik. Trods dens anstrengelser har 
Rådet kun delvis vedtaget dens forslag. 7.2. Landbrugsstrukturpolitikken falder i tre dele: 
Generelle foranstaltninger 
Kommissionen er klar over, at med udviklingen af en 
stadig mere restriktiv pris- og markedspolitik for 
landbrugsprodukter får de strukturelle og sociale inter­
ventioner stadig større betydning. For at undgå, at 
landbrugspolitikken igen føres nationalt, finder den det 
derfor vigtigt at gøre strukturpolitikken mere omfatten­
de. 
Med dette for feje afhjemlede Rådet allerede i 1987 (') den 
første omlægning af den horisontale landbrugsstruktur-
politik. Regionale foranstaltninger, der har eksisteret siden 
1978, og som bygger på en opfattelse af, at visse 
regioner har behov for særlig støtte til navnlig 
forbedring af alle typer af infrastruktur (kommunika­
tion, tjenesteydelser, konsulenttjeneste m.v.) for at de 
kan få udbytte af de generelle foranstaltninger. Det 
skal understreges, at der ikke blot er tale om 
punktvise aktioner, idet de skyldes ønsket om 
afbalancerede interventioner i alle regioner med de 
sammme eller lignende strukturelle problemer. 
Aktioner vedrørende landbrugsmarkederne i form af 
punktvise aktioner, der følger af landbrugsmarkeds­
politikken. 
Endvidere forelagde Kommissionen Rådet andre reform­
forslag (2) (ophør med landbrugsvirksomhed og ind-
tægtsstøtte). Endelig har Kommissionen i overensstem­
melse med Fællesakten netop forelagt Rådet en række nye 
reformforslag (3) for at sikre bedre sammenhæng mellem 
strukturinterventionerne. 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. Der skal også peges på, at der er en anden væsentlig side af 
strukturpolitikken, som ikke finansieres af EF. Det er 
rammerne for den strukturstøtte, der ydes på nationalt 
plan i henhold til ikke blot Traktaten, men også artikel 14 
i direktiv nr. 72/159/EØF og artikel 8 i forordning (EØF) 
nr. 797/85. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 217 
STRUKTURPOLITIKKEN UNDER DEN Upræcise begreber 
FÆLLES LANDBRUGSPOLITIK 
7.4. Kommissionen deler principielt Revisionsrettens 
opfattelse af, at en prisstøttepolitik til forskel fra en 
prisstabiliseringspolitik vil have skadelige virkninger på 
det strukturelle plan. 
Den finder, at denne vurdering skal ses på baggrund af, at 
de reale priser, landbrugerne har opnået siden starten af 
den fælles landbrugspolitik, har udvist et vedvarende og 
betydeligt fald. Endvidere er den del af befolkningen, der 
er beskæftiget i den primære sektor (landbrug, fiskeri og 
skovbrug) faldet med ca. 60 % i løbet af samme periode. 
VANSKELIGHEDER I FORBINDELSE MED 
GENNEMFØRELSEN AF EN EGENTLIG 
FÆLLES LANDBRUGSSTRUKTURPOLITIK 
Generelt 
Den generelle udvikling 
7.5. Mansholt-planen, der blev vedtaget af Kommissio­
nen i december 1968 (4), omfattede en gennemgribende 
analyse af Fællesskabets landbrugspolitik og af de 
nationale landbrugsstrukturpolitikker samt af en for-
slagspakke på strukturområdet. De tre socio-strukturelle 
direktiver, der blev vedtaget i 1972 som følge af dette 
initiativ, dannede i det efterfølgende årti grundlaget for 
EF's strukturaktion vedrørende landbrugsproduktionen. 
Denne aktion er senere, og navnlig efter EF's udvidelse og 
som følge af den socio-økonomiske udvikling inden for 
landbruget, blevet suppleret af to nyskabelser: 
— i 1975 vedtagelse af direktiv nr. 75/268/EØF om 
problemerne i visse ugunstigt stillede områder og 
bjergområder, 
— fra 1978 indførelsen af særlige aktioner på regionalt 
plan. 7.6. For så vidt angår de begreber, der anvendes i 
landbrugsstrukturpolitikken, kritiserer Revisionsretten 
mangelen på præcise definitioner i bestemmelserne. 
Sådanne begreber er imidlertid absolut nødvendige for 
gennemførelsen af en EF-politik, der virkelig kan 
betegnes som en sådan, idet EF-lovgiverne skal anvende 
dem ved fastsættelsen af betingelser og begrænsninger, 
der skal have ensartet virkning i de forskellige medlems­
stater. Definitionerne skal imidlertid opstilles på grund­
lag af de økonomiske, sociale og juridiske vilkår i de 
berørte medlemsstater. I henhold til Traktatens artikel 
39, stk. 2, der udgør grundlaget for den europæiske 
landbrugsstrukturpolitik, skal der tages hensyn til 
»landbrugserhvervets særlige karakter, der følger af 
landbrugets sociale struktur og af de strukturelle og 
naturbetingede forskelle mellem de forskellige landbrugs­
områder«. 
I betragtning af de forskellige naturbetingede vilkår og de 
mangeartede strukturelle og administrative forhold i EF's 
landbrugsområder samt de forskelligartede problemer, 
som dem, der lever og arbejder inden for landbruget, står 
overfor, har EF erkendt, at en forudsætning for 
gennemførelsen af en EF-landbrugsstrukturpolitik er en 
kraftig decentralisering, således at medlemsstaterne eller 
de forskellige regioner inden for medlemsstaterne kan 
iværksætte denne politik ved hjælp af deres egne 
lovgivningsmæssige, forskriftsmæssige og administrative 
midler. 
EF nøjes således med at fastsætte begreberne og målene 
samt de finansielle rammer og overlader det til de 
nationale og regionale instanser at vælge form og midler 
til gennemførelse efter EF-kriterierne. Der skal dog 
mindes om, at de nationale gennemførelsesbestemmelser 
ifølge EF-reglerne skal forelægges Kommissionen til 
godkendelse. 
Kommissionen påpeger, at den stigende uensartethed i 
De Tolv absolut kræver større smidighed, hvis struktur­
politikken fortsat skal bidrage til opfyldelsen af målsæt­
ningerne for den fælles landbrugspolitik. Denne udvikling 
vil blive ledsaget af øget opfølgning (jf- punkt 7.22-7.24). 
I øvrigt har det aldrig været formålet med Kommissio­
nens forskellige gennemførelsesbestemmelser at fastsætte 
kriterier og betingelser for gennemførelsen af foranstalt­
ningerne. De vedrører kun den finansieringstekniske 
gennemførelse. 
218 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12.87 
Urealistiske krav 
7.7. Kommissionen deler i stor udstrækning Revisions­
rettens opfattelse af de vanskeligheder, der er opstået i 
forbindelse med gennemførelsen af udviklingsplanen i 
henhold til direktiv nr. 72/159/EØF. Regnskabsår 
1969 
1970 
1971 
1972 
1973 
1974 
1975 Udnyttelse (i %) 
70 
71 
57 
59 
55 
80 
78 
For så vidt angår forbedringsplanerne i henhold til 
forordning (EØF) nr. 797/85, som er trådt i stedet for 
ovennævnte plan, mener Kommissionen, at det endnu er 
for tidligt at afsige en endelig dom. Den vil dog have 
Revisionsrettens bemærkninger in mente, når den 
foretager den fornyede behandling, der skal ske i henhold 
til ovennævnte forordnings artikel 23. 
Vedrørende bemærkningerne om, at den krævede bogfø­
ring ikke i praksis er gennemført, kan Kommissionen ikke 
identificere konkrete tilfælde på grundlag af Revisionsret­
tens henvisninger. Den kan derfor ikke kommentere 
dette. Kommissionen udviser imidlertid omhu og har 
f.eks. netop afsluttet en undersøgelse i Irland, hvor 
bogføringen i visse tilfælde ikke var gennemført korrekt, 
hvilket vil blive løst gennem en nedsættelse af tilbagebeta­
lingerne til den pågældende medlemsstat. 
For så vidt angår medlemsstaternes udbetaling af støtte til 
særlige revisionscentre finder Kommissionen, at denne 
praksis også kan være til fordel for landbrugerne. Fastlæggelse af foranstaltningerne 
7.10. Kommissionen kan i stor udstrækning dele 
Revisionsrettens beklagelser over forsinkelserne i gen­
nemførelsen af strukturforanstaltningerne i det pågæl­
dende land, men minder om, at det ofte er med god grund, 
at der er variationer i gennemførelsen fra land til land eller 
fra region til region (jf. svaret under punkt 7.6.). 
7.11 - 7.12. Som Kommissionen har givet udtryk for i 
svaret på bemærkningen under punkt 7.6, anser den 
mangelen på alt for præcise definitioner i Rådets retsakter 
for ønskværdig, idet det således er muligt at tilpasse 
gennemførelsen til de særlige træk i de forskellige regioner 
og lande i EF. Af samme årsag søger Kommissionen så 
vidt muligt at undgå at udstyre sine regler med ensartede 
betingelser og definitioner. I øvrigt har de problemer, der 
nævnes af Revisionsretten under punkt 7.11 vedrørende 
finansieringsprocedurerne for skovbrugsprojekter, givet 
anledning til vanskeligheder, som imidlertid har kunnet 
overvindes. 
Disponible bevillinger 
7.8. Den i forordning nr. 25 af 14. januar 1962 anførte 
vejledende fordeling af EUGFL's midler er ikke blevet 
overholdt, fordi Fællesskabet har prioriteret markeds­
ordningen for de vigtigste landbrugsmarkeder højere, selv 
om Rådet den 4. december 1962 vedtog beslutningen om 
samordning af landbrugsstrukturpolitikken (5). 
For så vidt angår femårige rammebeløb for perioderne 
1980-84 og 1985-89 deler Kommissionen Revisionsret­
tens opfattelse af, at de udgør et loft uden nogen særlig 
betydning. I praksis fastsættes bevillingernes omfang 
hvert år under budgetproceduren. Dette er årsagen til, at Kommissionen foretrækker at tage 
stilling fra sag til sag og træffe afgørelse om hver enkelt 
godkendelse af programmer af nationale og regionale 
gennemførelsesbestemmelser og projekter. 
For så vidt angår bemærkningen om ikke-markedsføring 
af mælk er det klart, at da der ikke findes noget 
udtømmende register over køer, har man måttet kontrol­
lere, om køerne har eksisteret i perioden inden præmiean­
søgningen ved hjælp af statistikker over mælkeleverancer­
ne. Det var imidlertid nødvendigt med en smidig 
formulering for at kunne tage hensyn til de store udsving i 
produktionen fra land til land, fra region til region og fra 
kvægbestand til kvægbestand. Den risiko, der nævnes af 
Revisionsretten, er reel, men Kommissionen har efter en 
undersøgelse af problemet måtte konkludere, at der'ikke 
findes nogen anden løsning, som ville medføre større 
risici. 
Udnyttelsesgraden for de årlige bevillinger var som følger 7.13 Kommissionen finder ikke, at der er nogen 
for perioden 1969-1975: modsætning mellem de to formål: 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 219 
— at opretholde et levedygtigt landbrug i områder, der 
på grund af naturforholdene er ugunstigt stillet, og 
— at tilpasse og styrke landbrugsstrukturer, der præges 
af landbobefolkningens stigende alder og af for små 
brug. 
Tværtimod kræver forbedringen af strukturerne og 
opretholdelsen af landbrugsaktiviteterne i sådanne 
områder sideløbende gennemførelse af disse to målsæt­
ninger. 
For så vidt angår inddragelse af landbrugsjord i henhold 
til direktiv nr. 72/ 160/EØF er der kun tale om en eventuel 
mulighed ved siden af hovedmålet, som er strukturfor­
bedring. Endvidere skal medlemsstaterne i henhold til 
direktivet ved fremsendelsen af forslag til gennemførelses­
bestemmelser »redegøre for den sammenhæng, der består 
på regionalt plan mellem den pågældende foranstaltning 
og de økonomiske og landbrugsstrukturelle forhold«. 
Det var således muligt at undgå modstridende virkninger 
ved at kræve bestemmelserne tilpasset til de konkrete 
forhold i regionerne. 
Derimod er der en reel risiko for konflikt mellem 
målsætningen for landbrugsudviklingen (kunstig vanding 
og dræning), der gennemføres af EUGFL, Udviklings­
sektionen, og Garantisektionens interesser. Imidlertid 
finder Kommissionen,. t det i denne henseende, hvor det 
drejer sig om nogle af de dårligst stillede landbrugsområ­
der i Fællesskabet, må forbeholde sig en mulighed for at 
føre en økonomisk udviklingspolitik, som ikke udeluk­
kende er undergivet hensynet til landbrugsmarkederne. 
Anvendelsen af foranstaltningerne 
Direkte og indirekte foranstaltninger 
7.14. Kommissionen finder, at EF-dimensionen er 
tilstede i både indirekte og direkte aktioner. Den 
forlanger i øvrigt, at medlemsstaterne systematisk oplyser 
støttemodtagerne om, at støtten hidrører fra EF. Det er 
klart, at medlemsstaterne også bærer deres del af ansvaret 
for gennemførelsen af de indirekte aktioner, og det hedder 
f.eks. i artikel 32, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 797/85, »at 
de samtidig sørger for gennemførelse af en effektiv 
kontrol af beregningsgrundlaget for udbetaling af støtte, 
som kan refunderes af fonden«. Endvidere kræver deres 
betydelige finansielle deltagelse, at de fører tilstrækkelig 
kontrol. Finansiering af programmerne 
7.16-7.17. Kommissionen lægger stor vægt på Revi­
sionsrettens bemærkninger om programmernes effektivi­
tet. Den vil have dem in mente, når den fremsætter forslag 
som led i den igangværende reform af strukturfondene. 
7.19. Den igangværende reform af fondene vil indebære 
juridisk gennemførelse af bestræbelserne på at opnå bedre 
samordning af de strukturelle instrumenter, som Kom­
missionen har opmuntret gennem oprettelsen af det nye 
Generaldirektorat for Samordning af Strukturelle Instru­
menter. Den vil komme Revisionsrettens kritikpunkter i 
møde ved at forenkle, harmonisere og yderligere samord­
ne alle EF's strukturelle instrumenter. 
Helhedsforslaget er i overensstemmelse med Fællesaktens 
artikel 130 D blevet tilsendt Rådet. I henhold til dette 
helhedsforslag vil Kommissionen ligeledes forelægge 
Rådet et forslag verdrørende samordningsmekanismerne 
for fondenes interventionsteknikker. 
Kontrol med og opfølgning af foranstaltningerne 
7.22 - 7.24. I meddelelsen med titlen »Gennemførelse af 
Den Fælles Akt, Fællesskabets nye grænser« gav 
Kommissionen udtryk for, at opfølgningen var en vigtig 
del af reformen af fondene. Artikel 6 i det helhedsforslag, 
der lige er blevet vedtaget af Kommissionen, drejer sig 
netop om opfølgning og evaluering. Det bestemmes: 
— at fællesskabsaktionen skal opfølges for at sikre 
effektiv gennemførelse af de indgåede forpligtelser 
ifølge målsætningen i Fællesaktens artikel 130 A og 
artikel 130 C. Under opfølgningen vil aktionen om 
nødvendigt kunne ændres i overensstemmelse med 
det under gennemførelsen fremkomne, 
— at for at kunne vurdere strukturinterventionernes 
effektivitet skal fællesskabsaktionerne underkastes en 
efterfølgende evaluering for at vurdere deres økono­
miske virkning og analysere virkningerne på de 
specifikke strukturproblemer. 
— at bestemmelserne for opfølgning af evalueringen af 
EF-aktionerne fastsættes i artikel 3, stk 4 og 5, og for 
EIB's vedkommende i henhold til Bankens vedtægt. 
220 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
EUGFL, Udviklingssektionen, vil falde ind under disse 
bestemmelser, når de er vedtaget af Rådet. 
7.22 Der er fastsat undersøgelsesprocedurer med hen­
blik på kontrollen med anmodninger om betaling eller 
tilbagebetaling. Det er korrekt, at Kommissionen under 
den systematiske behandling af de bilag, der indsendes af 
medlemsstaterne, anvender en terminologi, der er afledt 
af bestemmelserne i de relevante retsakter. Formålet er at 
gøre forvaltningen af aktionerne klarere og strammere. 
Kommissionen finder, at definitionen af disse termer til 
internt brug i de konkrete sager kan henføres til 
fortolkningen at bestemmelserne. 
7.23. Kommissionen kan ikke acceptere Revisionsret­
tens bemærkning om, at den ikke skulle være i stand til at 
gennemføre omfattende kontrol af alle transaktioner 
under EUGFL, Udviklingssektionen. Det ville være ude 
af proportioner at foretage en dybtgående undersøgelse 
af hver enkelt tilfælde af indirekte støtte. Imidlertid har 
Kommissionen for indirekte aktioner af generel række­
vidde udarbejdet et system af kort for hver enkelt aktion 
og hver enkelt støttemodtager, og kontrollen af disse kort 
vil eventuelt kunne give anledning til gennemgang af hele 
den pågældende sag. 
I løbet af de seneste fem regnskabsår har tjenestegrenene i 
Udviklingssektionen udtaget og undersøgt over 44 000 
kort (jf- 12-16. finansberetning). Hvis det under denne 
kontrol viser sig, at reglerne er overtrådt i et bestemt 
tilfælde, fradrages der et beløb for dette ene tilfælde, men 
konstateres der en mere gennemgående fejl, opfordres 
medlemsstaten til også at gennemføre en undersøgelse af 
det pågældende problem for alle de afholdte udgifter, til 
eventuelt at ændre sit system og til at opstille en oversigt 
over de fradrag, der skal foretages ved næste anmodning. 
Dette system suppleres af kontrollen på stedet, hvor der 
gennemføres en tilbundsgående undersøgelse af projek­
ter, der udtages stikprøvevis. 
7.24. Finansberetningen er ikke en analyse af de 
økonomiske og strukturelle resultater af den førte politik, 
men indeholder, som det fremgår af dens betegnelse, 
finansielle oplysninger og således i hovedsagen oplys­
ninger om de udgifter, der er afholdt i de forskellige 
sektorer. 
Det er korrekt, at Kommissionen ikke generelt har 
udarbejdet analyser til brug for Rådet, men den har dog 
hvert år i sin rapport om landbrugets stilling i Fællesska­
bet medtaget statistiske oversigter over gennemførelsen af 
foranstaltningerne ledsaget af bemærkninger. VIRKNINGERNE FOR 
LANDBRUGSPOLITIKKEN 
Spredningen af foranstaltninger og bevillinger 
7.28. Forordning (EØF) nr. 797/85 adskiller sig på flere 
niveauer klart fra de socio-strukturelle direktiver, der er 
dens forgængere: 
— investeringsstøtteordningerne for landbrugsbedrifter 
bliver tilgængelige for langt flere landbrugere end 
hidtil. Imidlertid er rækken af formål, der kan ydes 
støtte til, blevet mere begrænset, navnlig for at 
udelukke formål, der medfører øget produktion, 
— der er indført en støtteordning for unge landbrugere, 
der vil etablere sig, 
— der er indført støtteordninger for visse kooperative 
foretagender (genanskaffelse, forvaltning og indbyr­
des bistand), 
— der er indført støtte til beplantning af tidligere 
landbrugsområder med skov, 
— uddannelsesstøtten er tilpasset til de unge land­
brugeres behov, 
— der ydes ikke længere støtte til ophør med landbrugs­
virksomhed og uddannelse af socio-økonomiske 
konsulenter. 
Utilstrækkelig samordning af støtte til 
infrastruktur med anden støtte 
7.32. Som Kommissionen forklarede i sine svar på 
beretningen for regnskabsåret 1982 med hensyn til 
EUGFL, Udviklingssektionens interventioner på infra­
strukturområdet, forholder det sig sådan, at hvis 35 % af 
befolkningen i st landbosamfund er direkte afhængig af 
landbrug, er mindst 50 % direkte og indirekte afhængig af 
landbrug. Dermed er betingelsen i artikel 2 i forordning 
nr. 1760/78 om, at indbyggerne hovedsagelig skal være 
afhængig af landbrug, opfyldt. 
7.33. For visse infrastrukturer kan der ikke påvises 
nogen forbindelse med produktionens størrelse. Imidler-
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 221 
tid findes der en vis forbindelse for kunstig vanding og 
dræning. Disse to foranstaltninger repræsenterer imidler­
tid for landbrugere, der er blandt de dårligst stillede i EF, 
det eneste håb om varig økonomisk udvikling. I praksis 
har det været muligt at forbyde brugen af kunstig vanding 
i vindyrkningsområder, hvilket ville have været misbrug. 
Det vil imidlertid være vanskeligt at kontrollere af 
græsningsarealerne efter dræning, navnlig i tilfælde af et 
blandet landbrug, hvor der praktiseres forskellige former 
for husdyrbrug (fåre- og kvæghold og mejeridrift). 
Den ringe virkning af de foranstaltninger, del­
tager sigte på en styring af produktionen 
7.35. Den fortsatte stigning i mælkeproduktionen er 
ikke et gyldigt mål for foranstaltningens virkninger. Det 
er klart, at uden strukturforanstaltningen ville produktio­
nen være steget endnu hurtigere. Imidlertid erkender 
Kommissionen, at foranstaltningerne til nedskæring af 
overskudsproduktionen som helhed sjældent har haft de 
påregnede resultater, da de ofte ikke er tiltrækkende nok i 
sammenligning med den pågældende produktion. 
7.36. Kommissionen kan meddele, at der allerede i 1977 
(6) påtænktes en vis begrænsning af støtten til mejerisek­
toren, og at der er fastsat langt snævrere grænser i 
forordning (EØF) nr. 1946/81 (7). 
Medansvarsafgiften opkræves ikke af producenter i 
bjergområder og til en lavere sats af landbrugere i 
ugunstigt stillede områder. Det er ikke særligt sandsyn­
ligt, at dette vil have nogen følelig virkning på mælkepro­
duktionen, der nemlig er lille i de områder, hvor afgiften 
ikke opkræves (bjergområder), medens den lavere 
afgiftssats kun har ringe økonomisk betydning i de andre 
områder. Endvidere gælder kvoteordningen generelt. 
7.38. I første omgang ser situationen opmuntrende ud 
efter modtagelsen af finansieringsanmodningerne inden 
for rammerne af den nye ordning for nedlæggelse af 
vinområder i henhold til forordning (EØF) nr. 777/85 («), 
som netop er indført parallelt med en reform af 
vinmarkedet. 
Støtteordninger vedrørende 
erhvervsuddannelse og faglige kvalifikationer, 
som kun i ringe omfang er anvendt 
7.41 - 7.42. Kommissionen deler Revisionsrettens op­
fattelse af, at erhvervsuddannelse og konsulenttjenester er 
nødvendige for at lette tilpasningen af landbrugsstruktu­rerne. Den beklager derfor forsinkelsen i etableringen af 
konsulenttjenester i visse medlemsstater. 
For så vidt angår uddannelsesforanstaltningerne minder 
den om, at finansieringsbetingelserne for disse er blevet 
gunstigere efter vedtagelsen af forordning (EØF) nr. 
1760/87. 
Utilstrækkelig koordination af støtte til 
forbedring af vilkårene for forarbejdning og 
afsætning af landbrugsprodukter 
7.44. Kommissionen mener, at disse foranstaltninger 
bor gennemføres i henhold til sektorprogrammer for hver 
enkelt vigtigt produkt. Kun ved hjælp af et sektorpro­
gram kan det vurderes, om målsætningerne opfyldes, og 
navnlig i hvilket omfang de påtænkte aktioner opfylder 
målsætningen for den fælles landbrugspolitik. 
Kommissionen finder ikke, at der er større ulemper 
forbundet med, at der også anvendes midler fra EF's 
andre finansieringsinstrumenter på dette område. Hidtil 
har Kommissionen sikret sig, at der ikke finder akkumu­
lering at støtte sted, og at EFRU har overholdt samme 
regler som EUGFL. Den forventer dog, at der vU ske en 
klarere opdeling af interventionsområderne. når den 
igangværende reform af strukturfondene er tilendebragt. 
7.45. Kommissionen påser ved godkendelsen af pro­
grammer og enkeltprojekter, at de foreslåede investerin­
ger bidrager til at øge producenternes indkomst. Det er 
klart, at denne undersøgelse ikke kan være rigoristisk, da 
der ikke er klare skillelinjer i en markedsøkonomi. 
Sædvanligvis undersøges imidlertid f.eks. arten og 
eksistensen af de kontrakter, der indgås med producen­
terne. Endvidere skal virksomhederne gøre rede for deres 
interesser på mellemlang og lang sigt, hvilket kræver, at 
de opretholder harmoniske forbindelser med deres 
råvareleverandører, navnlig når disse slutter sig sammen i 
organisationer, der varetager deres forbindelser med de 
store virksomheder. De pågældende virksomheder er i 
øvrigt ofte andelsforetagender, der ejes af producenterne. 
7.46. Revisionsrettens bemærkning er relevant, og den 
risiko, der beskrives, er konstant til stede. Imidlertid 
sigter dels sektorprogrammerne i deres virkemåde og dels 
de offentliggjorte kriterier, som ligger til grund for 
Kommissionens udvælgelse af projekter, mod at sikre, at 
der er en sammenhæng mellem anvendelsen af foranstalt­
ningerne og målsætningerne for den fælles landbrugspoli­
tik. 
De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Således sigter kriterierne for mejerisektoren (efter en 
periode med midlertidigt forbud mod al støtte) udtrykke­
ligt mod produkter, for hvilke der ikke finder intervention 
sted. Dette gælder således konservessektoren, hvor 
Kommissionen gradvis er ophørt med at finansiere 
interventioner vedrørende tomater, pærer og ferskner. 
For kvægfoder er kapacitetsforøgelse generelt udelukket. dende. Imidlertid kan ingen af dem opgives. Der er 
snarere tale om at finde en ligevægt under hensyntagen til 
alle de interesser, der er involveret. 
De ændringer i de socio-strukturelle bestemmelser, der er 
indført med forordning (EØF) nr. 797/85, betyder, at 
støtten til landbrugsbedrifter især kanaliseres i en retning, 
der ikke indebærer yderligere forøgelse af produktionen. 
Prioriteringerne er blevet ændret under hensyntagen til 
den igangværende udvikling i den fælles landbrugspolitik. 
AFSLUTTENDE BEMÆRKNINGER 
7.47. Målsætningerne for den fælles landbrugspolitik, 
der er nedfældet i Traktatens artikel 39, skal gennemføres 
som led i en større kontekst, som også omfatter 
budgetproblematikken. Det samme gælder landbrugs­
strukturpolitikken. Derfor kan målsætninger, der dels 
sigter mod strukturtilpasning inden for de overskudsgi­
vende produktionsgrene, og dels mod fremme af udvik­
lingen i ugunstigt stillede områder, dei hovedsageligt er 
afhængige af landbrug, forekomme indbyrdes modstri-7.49 - 7.51. Kommissionen er sig de problemer bevidst, 
der nævnes af Revisionsretten, og er for øjeblikket i færd 
med at gennemføre de bebudede reformer på to planer: 
— reformen af den fælles landbrugspolitik, for hvilken 
en redegørelse netop er tilsendt Rådet i dok. 
KOM(87) 410 endelig udg. af 30. juli 1987, 
— reformen af strukturfondene, der gennemføres i 
henhold til Traktatens artikel 130 D, og hvis første 
etape netop er forelagt Rådet i form af dok. 
KOM(87) 376 endelig udg. af 24. august 1987. 
(') EFT nr. L 167 af 26.6.1987, s. 9. 
(2) KOM(87) 166 endelig udg./3 af 3.6.1987. 
0) KOM(87) 376 endelig udg./2 af 24.8.1987. 
(4) KOM(68) 1000 af 18.12.1968. 
(5) EFT nr. 136 af 17.12.1962, s. 2892/62. (*) Forordning (EØF) nr. 1081/77; 
EFTnr. L 131 af 26.5.1977, s. 10. 
(7) EFT nr. L 197 af 20.7.1981, s. 32. 
(8) EFT nr. L 88 af 28.3.1985, s. 8. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 223 
KAPITEL 8 
Strukturforanstaltninger vedrørende citrusfrugter og fiskeri 
KOMMISSIONENS SVAR 
TILSKUD TIL SEKTOREN FOR Begrebet producent, der har landbrug som 
CITRUSFRUGTER hovederhverv 
Indledning 
8.3. Kommissionen henleder opmærksomheden på, at 
de bevillinger, der er afsat og de betalinger, der er 
foretaget indtil udgangen af 1986, ikke åbner mulighed 
for at drage konklusioner med hensyn til, hvorvidt de 
oprindelige overslag er realistiske. I henhold til artikel 1 i 
forordning (EØF) nr. 2511/69 kan de foranstaltninger, 
som kan finansieres af EUGFL, iværksættes indtil den 31. 
december 1988; dette indebærer, at der kan gennemføres 
foranstaltninger og foretages betalinger også efter 1989, 
idet betalingerne kan fortsætte i adskillige år. F.eks. skal 
det supplerende tilskud, som er fastsat i artikel 4 i nævnte 
forordning, udbetales over en periode på maksimalt syv 
år efter rydningen, og udbetalingen af de sidste godtgørel­
ser fra EUGFL vil således kunne finde sted i 1997/98. 
Følgelig må de endelige omkostninger i forbindelse med 
aktionernes gennemførelse opgøres over en lang periode, 
som strækker sig ud over 1988. 
Med hensyn til spørgsmålet om udnyttelsen af bevilling­
erne for perioden 1984-1986 har det i mange tilfælde ikke 
været muligt at udbetale godtgørelsen før i slutningen af 
1986, enten fordi anmodningerne blev indgivet for sent, 
eller fordi der var behov for supplerende oplysninger. Pr. 
30. juni 1987 havde EUGFL dog betalt 9,2 mio ECU 
svarende til de godtgørelser til Italien og Frankrig, som 
var stillet i bero, medens et beløb på 1,4 mio ECU vil blive 
udbetalt til Grækenland i nær fremtid. 8.4. Kommissionen er vidende om, at begrebet produ­
cent, der har landbrug som hovederhverv, i enkelte 
tilfælde giver anledning til visse problemer. Generelt 
skulle de lokale myndigheder være kompetente til at 
afgøre, om der er sådanne muligheder for beskæftigelse 
uden for landbruget, at der kan rejses tvivl om. hvorvidt 
hovedparten af citrusfrugtavlerne er producenter med 
landbrug som hovederhverv. Den formelle definition af 
begrebet producent med landbrug som hovederhverv kan 
betragtes som en referencedefinition, som skal anvendes i 
overensstemmelse med behovet for kontrol af de enkelte 
producenter. Det er imidlertid uundgåeligt, at enhver 
definition af begrebet producent med landbrug som 
hovederhverv må bygge på kriterier som indkomst og 
eller arbejde præsteret i bedriften. En praktisk kontrol af 
opfyldelsen af disse kriterier ville gøre det nødvendigt for 
de lokale myndigheder at tilpasse deres struktur til 
sektoren for citrusfrugter. 
8.5. Da Kommissionen bestræber sig på at anvende 
fællesskabslovgivningen korrekt, var den ikke i stand til 
at udbetale godtgørelser, så længe de nationale myndighe­
der ikke havde afgivet tilfredsstillende svar på dens 
anmodninger om supplerende oplysninger. Efter modta­
gelsen af disse oplysninger kunne Kommissionen fastsæt­
te de endelige godtgørelser for de pågældende år og den 
26. juni 1987 udbetalte den det skyldige beløb til Italien, i 
alt 4 309 845 719 LIT. 
Koordination af foranstaltningerne 
8.6. Kommissionen er enig med Revisionsretten i, at det 
er nødvendigt at koordinere de forskellige etaper af 
omstillingen. I princippet bør denne koordination finde 
sted allerede, når planen udarbejdes, dels fordi produk­
tionsprocessen for formeringsmateriale er relativt lang. 
224 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
dels fordi en utilstrækkelig mængde af dette materiale 
kunne hindre gennemførelsen af den påtænkte foranstalt­
ning. Med hensyn til gennemførelsen af disse foranstalt­
ninger kan planen kun være vejledende, idet det 
tilkommer den enkelte citrusfrugtavler at afgøre, om han 
vil gøre brug af den støtteordning, som er blevet indført. 
8.8. Kommissionen er enig med Revisionsretten i, at det 
er nødvendigt at disponere over situationsrapporter om 
medlemsstaternes gennemførelse af planen. Det er 
korrekt, at Italien ikke har overholdt denne forpligtelse til 
trods for adskillige påmindelser fra Kommissionens side. 
Særlige foranstaltninger for Korsika 
8.10. Rådet har godkendt en berigtigelse af forord­
ningen (EØF) nr. 3130/86 således at samtlige aktioner, 
der gennemføres i henhold til den anden plan for 
citrusfrugter, forlænges indtil den 31. december 1988 ('). 
Den lakune, som Revisionsretten har gjort opmærksom 
på, er således udfyldt. 
Tilskud til omstilling og omstrukturering af 
plantager 
8.11. Medlemsstaterne har i erkendelse af de store 
vanskeligheder, der er forbundet med fastlæggelsen og kontrollen af de faktiske udgifter for hver enkelt bedrift, 
indført ordninger, som er nemme at forvalte, kan 
kontrolleres effektivt og samtidig sikrer en tilfredsstillen­
de grad af troværdighed med hensyn til dækningen af de 
faktiske udgifter. Hvis de græske myndigheder ikke 
kontrollerer, om der er overensstemmelse mellem de 
faktiske udgifter og de maksimale udgifter, vil Kommis­
sionen foretage en sådan kontrol. 
STØTTE TIL NEDSKÆRING AF 
PRODUKTIONSKAPACITETEN I 
FISKERIET 
8.12-8.14. Kommissionens tjenestegrene kan konsta­
tere, at de tariffer, som de tyske myndigheder anvender 
ved beregningen af antallet af oplægningsdage, ikke 
svarer til de normer, der er fastsat i direktiv 85/515/EØF. 
De er i øjeblikket i gang med at undersøge de juridiske 
aspekter af sagen, før de optager kontakt med de 
nationale myndigheder med henblik på en eventuel 
opkrævning af de uretmæssigt udbetalte beløb. Revi­
sionsretten vil blive holdt underrettet om sagens forløb. 
C) EFTL 200 af 21.7.1987, s. 18. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 225 
KAPITEL 9 
Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) 
KOMMISSIONENS SVAR 
INDLEDNING ALMINDELIGE BEMÆRKNINGER 
9.1 -9.2. Kommissionen noterer sig, at Rettens almin­
delige bemærkninger med hensyn til forbedringen af 
EFRU's effektivitet (9.3. og 9.21.) falder i tråd med den 
kommende reform af strukturfondene i medfør af artikel 
130 D, der er skitseret i Kommissionens meddelelse af 24. 
august 1987 ('), og som vil blive præciseret nærmere i de 
forslag til gennemførelsesbestemmelser, der er under 
udarbejdelse. Den noterer sig endvidere, at de specifikke 
forslag til forbedring af EFRU-interventionerne (9.22.-
9.61.) fremsættes på baggrund af disse almindelige 
bemærkninger. 
Kommissionen skal først og fremmest understrege, at den 
deler Rettens opfattelse, hvorefter det er muligt at 
forbedre effektiviteten af EFRU som regionalpolitisk 
instrument. Den skal dog samtidig erindre om, at EFRU 
fungerer inden for lovbestemte rammer, der sætter visse 
grænser for dens virksomhed. Visse af de af Retten 
fremsatte bemærkninger må således ses i direkte sammen­
hæng med de nugældende bestemmelser. 
Samtidig med at Kommissionen i sin meddelelse vedrø­
rende reformen af strukturfondene (') supplerer og 
præciserer de retningslinjer, den skitserede i sin meddelel­
se vedrørende gennemførelse af Fællesakten (2), gør den 
opmærksom på, at den i de seneste år bestandigt har 
bestræbt sig på at forbedre strukturfondenes — herunder 
EFRU's — funktionsmåde, men denne er endnu behæftet 
med en række mangler, der mindsker EF-interventioner-
nes effektivitet og effekt. 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 9.3 - 9.21. De ændringer i reglerne for strukturfondenes 
funktion, som Kommissionen har foreslået i nævnte 
meddelelse og i det hertil knyttede forslag til forordning, 
dækker de generelle bemærkninger, som Retten frem­
sætter vedrørende finansieringen af regionaludviklings­
politikken og vedrørende EFRU-interventionerne. og 
som går i retning af en øget koncentration af fællesskabs­
aktionerne om de reelle regionaludviklingsprioriteter. 
Ligesom de øvrige strukturfonde skal EFRU ikke 
længere betragtes som et element i en finansiel kompensa­
tionsordning men som et instrument, der skal bidrage til 
at styrke Fællesskabets økonomiske og sociale samhørig­
hed. Kommissionen har derfor foreslået at koncentrere 
EFRU's indsats på nogle højt prioriterede mål, der først 
og fremmest vedrører fremme af udviklingen i de 
tilbagestående regioner og omstillingen i industriområder 
i tilbagegang. Den geografiske koncentration af EFRU's 
midler til virkeliggørelsen af disse mål vil blive forstærket 
ved en række meget stramme støttekriterier (9.3.. 9.8., 9.9. 
og 9.12.) (•'). 
En koncentration af EFRU's indsats på disse præcise mål 
er en nødvendighed, men er dog ikke tilstrækkelig til at 
sikre en styrkelse af den økonomiske og sociale samhørig­
hed. Derfor har Kommissionen foreslået en fordobling af 
strukturfondenes midler i faste priser i perioden frem til 
1992, så de står i et rimeligt forhold til målene (9.4.) (4). 
For at strukturfondene kan få en reel økonomisk 
virkning, foreslår Kommissionen som led i reformen af 
strukturfondene i medfør af Traktatens artikel 130 D, at 
der ud over en koncentration af fondenes indsats på 
præcise og geografisk afgrænsede mål og en passende 
226 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
forøgelse uf fondenes midler anvendes en mere effektiv 
metode, som dels er baseret på en oget komplementaritet 
mellem EF-intervenlionerne og de nationale initiativer og 
dels på en mere effektiv planlægning (s) 
Med henblik pa at sikre en bedre fordeling af opgaverne 
mellem Fællesskabet og medlemsstaterne har Kommis­
sionen til hensigt at etablere et snævert samråd med 
medlemsstaterne og håber, at dette kan danne grundlag 
tor et virkeligt partnerskab (l» I7 -l> 21 i 
Med henblik på at styrke den årlige planlægning, der skal 
gore det muligt på mellemlang sigt at få et samlet ovei ølik 
over den indsats, der skal gores af samtlige fællesskabs­
instrumenter til fordel for de højt prioriterede mål. 
foreslår Kommissionen, at medlemsstaterne forelægger 
deres regionale udviklings- eller omstillingsplaner, der 
skal have en klarere operationel karakter end de 
nuværende regionaludviklingsplaner, og som skal resulte­
re i fastlæggelsen af fællesskabsstøtterammer, der afspej­
ler prioriteringen al de valgte udviklingsfelter og samtidig 
ud'jor en ramme for samordningen at fa llesskabs-
mterveutionerne t9. 12 -^ 1 3.). 
For sa vidt angår selve interventionerne foreslår Kom­
missionen i ovrigt i overensstemmelse med den 
nuværende fondslorordnmg at man i stedet for at 
behandle tusindvis af småprojekter i overvejende grad 
intervenerer dl stolte for flerårige operationelle program­
mer Der er i ovrigt allerede sket en vis indkøring af 
samfinansieringen af sådanne programmer under den 
nugældende EFRU-forordning. Gennemførelsen af ope­
rationelle programmer, hvis kvalitet uden tvivl vil blive 
yderligere forbedret gennem det ovennævnte samråd med 
de berørte nationale instanser, må ledsages af en oget 
opfølgnings- og evaluenngsindsats (9.9.. 9.14.. 9.16). 
Visse regioner i en række medlemsstaterer underforsynet 
med infrastrukturer på grund af mangelen på finansielle 
midler Da der sædvanligvis er tale om offentlige net. ses 
oprettelsen eller udvidelsen af disse ikke ud fra et 
forretningsmæssigt synspunkt men som en nødvendig 
forudsætning for den økonomiske udvikling, altså i en 
langt bredere sammenhæng. Det af Retten rejste problem 
vil blive undersøgt, for at der kan findes passende 
losninger herpå (9 10.-9.11.). 
Endelig har Kommissionen til hensigt at harmonisere og 
simplificere de tekniske og proceduremæssige regler, der 
benyttes i forbindelse med støtteansøgninger, og forbedre 
sumordningen uf fællesskabsinstrumenterne (6). Samord­
ningen af strukturinstrumenterne er ikke et nyt fænomen, 
men reformen af strukturfondene i medfør af Traktatens 
artikel 130 D skal fuldstændiggøre denne samordning 
gennem skabelsen af det nødvendige retsgrundlag. Det 
drejer sig endvidere dels om at gore bestemmelserne for strukturfondenes interventioner mere fleksible og dels om 
at finde frem til den mest hensigtsmæssige og mest 
økonomiske kombination af lån og tilskud. Med andre 
ord skal fondene sammen med EIB og de øvrige 
låneinstrumenter kunne tilbyde en hel vifte af finansie­
ringsmuligheder, så man kan afpasse finansieringen efter 
de pågældende foranstaltningers og projekters art (9.5.-
9.7). 
KOMMISSIONENS 
PROJEKTFINANSIERING 
9.22 - 9.24. Eftersom Rettens generelle bemærkninger 
vedrørende forbedringen af EFRU's effektivitet er 
dækket af de ændringer, som Kommissionen foreslår i sin 
meddelelse vedrørende reformen af strukturfondene (7) 
og som vil blive nærmere specificeret i de forslag til 
gennemførelsesbestemmelser, der er under forberedelse 
er det klart, at de specifikke forbedringer, son. Retten 
foreslår foretaget i det nuværende projektfinansierings-
system også er omfattet af disse ændringer, for så vidt som 
der er tale om mindre tilfredsstillende aspekter af 
systemet, der hænger nøje sammen med bestemmelserne i 
den nugældende EFRU-forordning. Visse andre af 
Rettens bemærkninger kræver dog en kommentar fra 
Kommissionens side. 
Behandlingen af støtteansøgningerne 
9.25-9.40. Den metode. Kommissionen har udar­
bejdet med henblik på vurderingen af aktionernes 
fællesskabsinteresse, afspejler sig i ansøgningsformula-
rerne. Dette har bl.a. fået medlemsstaterne til i højere 
grad at tage hensyn til fællesskabsdimensionen ved 
forberedelsen af deres EFRU-støtteanSøgninger. 
Det er imidlertid klart, at den hovedvægt, der som led i 
reformen af strukturfondene i medfør af artikel 130 D vil 
blive lagt på finansieringen af flerårige operationelle 
programmer, samt aftrapningen af EFRU-interventio-
nerne til fordel for småprojekter — hvoraf der normalt er 
liere tusind — markerer afslutningen på de vanskelighe­
der, der uundgåeligt er forbundet med finansieringen af 
sådanne projekter (hjemlet i den nuværende EFRU-
forordning) både med hensyn til udarbejdelsen af 
støtteansøgninger og vurderingen af projekternes fælles­
skabsinteresse og opfølgningen af investeringerne, som i 
disse tilfælde ofte er meget beskedne. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 227 
Høring af andre tjenestegrene 
9.35 - 9.36. Hvad angår horingen af andre tjenestegre­
ne, skal Kommissionen præcisere, at denne høring sker 
efter en af Kommissionen fastsat procedure og udgor en 
integrerende del af behandlingsfasen. Intet projekt gores 
til genstand for en beslutning om stotte fra Kommissio­
nens side, hvis de hørte tjenestegrene afgiver en negativ 
udtalelse. I så fald forlænges behandlingsfasen. 
Forskelle i støttesatserne 
9.37 - 9.38. For så vidt angår EFRLTs stoltesatser skal 
Kommissionen gore opmærksom på. at den som led i 
reformen af strukturfondene har til hensigt at forbedre 
forholdet omkostning effektivitet for strukturinterven­
tionerne ved at graduere Fællesskabets støttesatser. Til 
dette formål foreslår den. at der tages hensyn til elementer 
såsom problemernes størrelse, den pågældende medlems­
stats finansielle formåen og den særlige interesse, en 
foranstaltning kan have ud fra et fællesskabssynspunkt. 
Mangelen på bedømmelsesrapporter 
9.39. På grund af det store antal småprojekter, der 
forelægges i overensstemmelse med den nuværende 
EFRU-forordmng. er det materielt umuligt at udarbejde 
en bedømmelsesrapport for hvert enkelt projekt som 
foreslået af Retten. 
Gennemforelse og opfolgning af 
stotteheslutninger 
Kontrolgrundlag 
9.41 - 9.48. Det er korrekt og i øvrigt i overensstem­
melse med bestemmelserne i den nugældende EFRLi-
forordning at de informationer, som Kommissionens 
tjenestegrene råder over for at kunne følge projekternes 
gennemførelse, stort set er begrænset til de oplysninger, 
medlemsstaterne fremsender til støtte for deres betalings-
anmodninger, og til resultaterne af den foretagne 
stikprøvekontrol. Som angivet ovenfor vil den nye metode, der skal indføres 
som led i reformen af strukturfondene, og hvorefter der i 
snævert samråd med medlemsstaterne vil blive lagt 
hovedvægt på gennemførelsen af flerårige operationelle 
programmer og subsidiært af større projekter hvilket 
indebærer en aftrapning af interventionerne til fordel for 
småprojeker vil lette opfølgningen af de indgåede 
forpligtelser. Samtidig har Kommissionen til hensigt at 
øge kontrollen med 'kvaliteten af de foranstaltninger, 
hvortil der ydes fællesskabsstøtte, og gennemføre såvel 
punktvise som samlede effektivitetsanalyser for at sikre 
sig. at de disponible bevillinger anvendes så effektivt som 
muligt, og at strukturpolitikken virkelig bidrager til at 
fremme samhørighedsprocessen. 
9.43. De betydelige fremskridt, der som Retten nævner 
er gjort med hensyn til anvendelsen af edb. vil gore det 
muligt fra 1988 at foretage en finansiel opfølgning af de 
indgåede forpligtelser og i fuldt omfang afstemme denne 
med Fællesskabets regnskaber. 
Forskud og fremsk>ndede betalinger 
9.44 - 9.46. For så vidt angår forskud og fremskyndede 
betalinger, skal Kommissionen påpege, at disse ydes på 
medlemsstatens anmodning i overensstemmelse med 
kriterier, der er fastsat i henholdsvis artikel 30 og 32 og 
artikel 28, stk. 3. i den nugældende EFRU-forordning. I 
henhold til nævnte forordnings artikel 29 kan disse 
forskud og fremskyndede betalinger i øvrigt ydes i 
forbindelse med projekter, der er iværksat, inden 
beslutningen om ydelse af støtte er truffet. Det er 
imidlertid meningen, at disse metoder til finansiel 
afvikling af de indgåede forpligtelser skal simplificeres og 
harmoniseres som led i reformen af strukturfondene. 1 
forbindelse hermed kan man dog udmærket overveje at 
forbedre gennemskueligheden i regnskabsoplysningerne. 
Hvilende projekter 
9.47 - 9.48. Som Kommissionen allerede har påpeget, 
bl.a. i sit svar på Revisionsrettens bemærkninger 
vedrørende regnskabsåret 1985 (s), indeholder den nu­
gældende EFRU-forordning ingen bindende bestemmel­
ser for så vidt angår afslutningen af såkaldte hvilende 
projekter. Kommisionen er opmærksom på, at afvik­
lingen af visse forpligtelser trækker ud. og den har derfor 
givet målsætningerne i sin meddelelse vedrørende gen­
nemførelse af Fællesakten (") et konkret udtryk ved i sit 
forslag til ændring af finansforordningen (I0) at indføje en 
bestemmelse, hvorefter fristen for indfrielse af juridiske 
forpligtelser i forbindelse med foranstaltninger, hvis 
gennemførelse strækker sig over mere end et regnskabsår. 
228 De Europæiske Fa 
skal præciseres nærmere hvilket imødekommer 
Rettens ønske. 
Kontrol med intervaller og tilbagebetalinger 
9.49. Kommissionen vil undersøge, hvilke dispositioner 
der kan træffes, for at det ved udgangen af hver 
anvendelsesperiode for de i EFRU-forordningens artikel 
4. stk. 4 omhandlede intervaller, dvs. ved udgangen af 
hver treårsperiode, kan fremgå af forvaltningsregnska­
bet, hvorledes forpligtelsesbevillingerne er udnyttet i 
forhold til intervallernes nedre og ovre grænser. 
9.50. For sa vidt angår medlemsstaternes tilbagebeta­
ling af for meget modtaget EFRU-støtte. vil reguleringen 
fremover ske ved en tilbagebetalingsordre. hv llket gor det 
muligt at angive disse reguleringer i Fællesskabels 
reunskaber. 
Gennemforeisen af beslutningerne 
9.51-9.52. Se ovennævnte bemærkninger til pkt. 9.41.-
9.4N. 
Kommissionens kontrol af projekter på stedet og 
vurderingen af resultaterne 
9.55. Kommissionen vil bestræbe sig på i de rapporter, 
den fremsender til Retten, i endnu højere grad at uddybe 
de konstateringer, der gores i forbindelse med kontrollen. 
Den styrkelse af opfølgningen, der er sket ved oprettelsen 
af styringskomiteer, specielt i forbindelse med program­
merne, og den yderligere forbedring heraf, der vil ske som 
led i reformen af strukturfondene, forventes at føre til, at 
EFRU bliver mere effektiv som ønsket af Retten. 
9.56 - 9.57. Kommissionen har bedt de medlemsstater, 
der ikke har overholdt de pågældende bestemmelser, om 
hurtigst muligt at rette op på denne situation. skabers Tidende 15. 12. 87 
PROGRAMFINANSIERING DE 
INTEGREREDE 
MIDDELHAVSPROGRAMMER 
Programfinansiering 
9.58 - 9.59. Det er korrekt, at ikke alle medlemsstater, 
hvis øvre grænse i intervallet overstiger 1,5%, ved 
udgangen af 1986 havde forelagt støtteansøgninger i form 
af programmer, således som bestemmelserne i EFRU-
forordningens artikel 6 foreskriver, men Kommissionen 
skal understrege, at bestemmelserne i artikel 6 vedrører en 
periode på 3 år. der udløber med udgangen af 1987. Den 
kan endvidere oplyse, at alle medlemsstater, inklusive 
dem, der ikke er forpligtet hertil, inden udgangen af 
regnskabsåret 1987 vil have forelagt støtteansøgninger 
enten i form af. fællesskabsprogrammer eller nationale 
programmer af interesse for Fællesskabet eller i form af 
integrerede middelhavsprogrammer, der omfatter natio­
nale programmer af interesse for Fællesskabet. 
Retten gor opmærksom på. at der for Luxembourg 
gælderet nationalt program af interesse for Fællesskabet, 
selv om landet ikke er omfattet af et regionalt udviklings­
program. Det pågældende nationale program vedrører 
foranstaltninger, der tager sigte på at skabe alternativ 
beskæftigelse i et industriområde i tilbagegang. Da det 
drejer sig om et sektorprogram, der er begrænset til en lille 
delaf det luxembourgske territorium, har Kommissionen 
godkendt programmet i kraft af dets sammenhæng med 
tiet »kvotafrie« program vedrørende samme sektor og 
omfattende perioden 1985-1989. 
9.60. Foranlediget af Rettens bemærkninger har Kom­
missionen foretaget en grundig analyse af Fællesskabets 
potentielle finansielle byrder (se forvaltningsregnskab 
1986). Man bor finde frem til et retsgrundlag, og større 
finansielle byrder bør bogføres. 
9.61. Kommissionen vil fremover bestnebe sig på fuldt 
ud at overholde denne bestemmelse. 
Integrerede middelhavsprogrammer 
9.62-9.63. Med de integrerede middelhavsprogram­
mer forsøges den integrerede metode for første gang 
anvendt i storre målesiok. og iværksættelsen af disse 
programmer har som ventet medført vanskeligheder, 
bl.a! fordi den har krævet en særlig indsats, nye strukturer 
og en arbejdsmetode, der er meget forskellig fra den, der 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 229 
anvendes ved forvaltningen af strukturinstrumenterne. 
Endvidere har kvalitetskravet i forbindelse med program­
merne samt de procedurer, der er fastsat i IMP-
forordningen, ikke virket fremmende på sagsbehand­
lingen. 
Endelig skal det understreges, at Kommissionen ikke er 
alene om at bestemme fristerne, eftersom hver enkelt 
foranstaltnings præcise indhold skal fastlægges sammen 
med de nationale og regionale myndigheder i den berørte 
medlemsstat. Disse myndigheder skal selv organisere den 
interne koordinering på alle administrative og institutio­
nelle niveauer. 
Det ser ud til, at indkøringsperioden nu er afsluttet, 
eftersom en halv snes IMP vil blive iværksat i 1987. Det 
drejer sig om de syv franske IMP og om tre græske. 
Kommissionen vil ligeledes bestræbe sig på at få iværksat 
de tre resterende græske programmer i 1987. 
Hvad angår de italienske IMP. der først blev forelagt 
Kommissionen ved udgangen af 1986. håber Kommissio­
nen, at de alle (17 programmer) kan blive godkendt i 
begyndelsen af 1988. 
Med hensyn til IMP Kreta skal del påpeges at det IMP, som Kommission officielt godkendte i juli 
1986, omfatter EF-lån foret beløb på omkring90 mio 
ECU over en syvårig periode, 
at EIB har indledt drøftelser med de græske myndig­
heder om de nærmere retningslinjer for anvendelsen 
af dette beløb. 
9.64 - 9.65. De forberedende pilotforanstaltninger har 
vist sig nyttige. Eftersom Kommissionen efter aftale med 
modtagerstaternes myndigheder har besluttet at forlænge 
pilotforanstaltningerne med et år (indtil udgangen af 
1986), er det ikke så mærkeligt, at den i begyndelsen af 
1987 endnu ikke havde modtaget nogen evaluerings­
rapporter, idet projekterne dårligt nok var afsluttet. 
Kommissionen har for nylig anmodet om at få tilsendt 
disse rapporter med henblik på en evaluering af 
pilotforanstaltningerne inden udgangen af 1987. 
Pilotforanstaltningerne har skullet tjene som et forsøg for 
en integreret udviklingsstrategi, idet de har givet mu­
lighed for at teste nye metoder og procedurer og 
undersøge de praktiske virkninger heraf med henblik på 
den fremtidige forvaltning af IMP. Man kan allerede nu 
fastslå, at pilotforanstaltningerne har bevist nytten af en 
integreret metode til løsning af middelhavsregionernes 
udviklingsproblemer. De har også afsløret visse proble­
mer, som der siden er taget hensyn til ved udarbejdelsen af 
IMP. Disse problemer vedrører især opfølgningen og 
tilsynet samt samordningen af finansieringskilderne. 
(') Dok. KOM(87) endelig udg. 2 af 24.8.1987. 
(-) Dok. KOM(X7)af 15.2.1987. 
(') Dok. KOM(K7) 376 endelig udg. 2. op.cit.. pkt. I. s. 4-7. 
(4) Dok. KOM(87) 376 endelig udg./2. opcit. pkt. II. 7-13. 
(5) Dok. KOM<87) 376 endelig udg./2. op.cit. pkt. III, s. 13-16. (ft) Dok. KOM(87) 376endclitiudg. 2 op.cit.. pkt. IV, s. 16-19. 
(7) Dok. KOM(87) 100, op.cit. 
(s) EFT C 321 af 15.12.1986. s. 221. pkt. 7.18. 
C) Dok. KOM(87) 100. op.cit. 
('") Dok. KOM(87)400 endelig udg. af 24.7.1987. s. 8. 
230 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12, 87 
KAPITEL 10 
Forskning 
KOMMISSIONENS SVAR 
GENERELLE BEMÆRKNINGER 
10.1 - 10.3. Kommissionen mener ikke blot, at forvalt­
ningen af programmerne for forskning og teknologisk 
udvikling (FTU) skal være i overensstemmelse med 
reglerne for forsvarlig økonomisk forvaltning, men også 
at resultaterne af programmerne bor vurderes med 
regelmæssige mellemrum: 
Kommissionen finder, at dens forvaltning pa FTU-
området er så meget mere bemærkelsesværdig i 1986. 
som kapitel 73 for første gang lyder på næsten 1 mia 
ECU. 
At det ikke har været muligt at anvende alle de 
disponible 1986-bevillinger, skyldes udelukkende 
forhold, der ligger uden for Kommissionens forvalt­
ning (forsinkelser i Rådets afgørelse, manglende 
retsgrundlag. Rådets vedtagelse af spareplaner for 
FFC osv.). En detaljeret analyse af gennemførelsen af 
1986-budgettet viser, at forsinkelsen i Rådets afgørel­
se (afgørelse af 12. marts 1985 vedrørende syv 
programmer) således i vid udstrækning er blevet 
indhentet af Kommissionen i gennemførelsen af disse 
programmer. 
Med henblik på en vurdering af FTU-programmerne 
har Kommissionen, sideløbende med indgåelse af 
kontrakter på grundlag af rammeprogrammets 
kriterier, systematisk foretaget evalueringer af FTU-
programmerne. 
Det skal erindres, at denne evalueringspolitik er 
igangsat på Kommissionens initiativ. Rådet vedtog 
den 28. juni 1983 en første resolution om evaluerings-
proceduren, som siden blev udbygget ved Rådets 
resolution af 9. december 1986, hvori Rådet bl.a. 
mærker sig Kommissionens femårige handlingsplan 
for evaluering af Fællesskabets forsknings- og 
udviklingsaktiviteter. Også Europa-Parlamentet har 
villet understrege betydningen af denne aktivitet,bl.a. 
i dens beslutning om decharge i 1985 og i forbindelse med seminaret om DG XII's forskningsaktioner, som 
blev afholdt i Genval den 14. og 15. juli 1987. 
Kommissionen regner således med at videreudvikle 
evalueringen af FTU-aktiviteterne i forbindelse med 
gennemførelsen af det nye Rammeprogram 1987-
1991 for FTU; i arbejdsprogrammet for 1987 
bebuder Kommissionen i øvrigt, at den agter at 
forelægge en meddelelse om et program til støtte for 
evalueringen af særprogrammerne. 
I lighed med Retten er det også Kommissionens stadige 
ønske at forbedre forvaltningen af FTU-programmerne: 
På internt plan 
Allerede den 19. november 1986 traf Kommissionen en 
afgørelse om forvaltningen af aktiviteterne under Ram­
meprogrammet 1987-1991. Målet med denne afgørelse 
var hurtigst muligt at accelerere og forenkle forvaltningen 
af FTU-aktiviteterne under det nye Rammeprogram og, 
først og fremmest, at forbedre koordineringen mellem de 
to vigtigste forvaltningsenheder for programmerne. 
På eksternt plan 
I 1986-1987 gennemførte et eksternt foretagende (Ar-
beitsgemeinschaft Planungsforschung Heidelberg) på 
Kommissionens vegne en undersøgelse, der tog sigte på at 
sammenligne Kommissionens og fire EF-landes procedu­
rer for tildeling af FTU-ressourcer på området aktioner 
med omkostningsdeling; denne undersøgelse viser, at 
Fællesskabets forskning forvaltes »with high intensity«. 
15. 12.87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 231 
Kommissionen mener derfor, de interne regler for 
forvaltning, som DG XII siden 1985 har fulgt for aktioner 
med omkostningsdeling og samordnede aktioner, er i god 
overensstemmelse med målsætningerne for forsvarlig 
økonomisk forvaltning. Til trods herfor vil Kommissio­
nen naturligvis ikke undlade at træffe de nødvendige 
dispositioner med henblik på at imødekomme de ønsker, 
Revisionsretten giver udtryk for i beretningen for 1986. 
Selv om Kommissionen måtte mene. at Revisionsrettens 
krav i visse tilfælde er rimelige, finder den imidlertid, at 
det til tider er muligt at opfylde disse krav på andre 
måder, der er bedre i overensstemmelse med forvalt­
ningen af fællesskabsprogrammerne, under hensyntagen 
til et rimeligt forhold mellem omkostninger og effektivitet 
(f.eks. organisation i forbindelse med kontrakter, edb-
udviklingen osv.). 
Hvad de direkte aktioner angår, har et panel af 
højtstående industrieksperter, under forsæde af Dr. 
Harry Beckers, på anmodning af Rådet fremsat på modet 
i april 1986, udarbejdet en samlet rapport om Det Fælles 
Forskningscenter (FFC). 
Ved udarbejdelsen af det nye program for FFC"s 
aktiviteter i perioden 1988-1991 agter Kommissionen at 
forelægge Rådet og Europa-Parlamentet forslag vedro­
rende de administrative, økonomiske og forvaltnings­
mæssige aspekter; bevæggrundene hertil ligger i tråd med 
de ønsker, som Revisionsretten, men også Rådet og 
Europa-Parlamentet, har givet udtryk for. 
FFC har således allerede meddelt budgetmyndigheden, at 
det regner med at opgive den hidtil anvendte forvaltnings­
form (dvs. forvaltning baseret på det enkelte projekt og 
udførelse af de videnskabelige afdelinger) og adskille 
forvaltningen af programmerne fra forvaltningen af 
midlerne (hvilket indebærer en revision af de interne 
forvaltningsregler)..., og at der allerede i det foreløbige 
forslag til 1988-budgettet er sket budgetmæssige fornyel­
ser i den af bl.a. Retten ønskede retning. 
Kommissionen ønsker at understrege, at den ovenfor 
nævnte afgørelse af 19. november 1986 ligeledes omfatter 
planlægningen og udviklingen af edb-systemer på forsk­
ningsområdet. 
Kommissionens afgørelse af 19. november 1986 tager 
således sigte på »en bedre koordinering af edb-tjenesterne 
og -systemerne til sikring af en forsvarlig forvaltning af 
kontrakterne med omkostningsdeling. Denne afgørelse er 
i øvrigt i overensstemmelse med Kommissionens politik 
for edb-udstyr og -koordinering, som Europa-Parlamen­
tet afgav positiv udtalelse om på basis af betænkningen 
fra fru Scrivener af 11. december 1985; afgørelsen er 
tillige i overensstemmelse med de ønsker, Parlamentet gav udtryk for i forbindelse med dechargen for 1985-
budgettet på FTU-området. 
Kommissionen har anmodet sine tjenestegrene om at 
fremskynde datamatiseringen af oplysningerne om 
forvaltningen af samtlige FTU-programmer med henblik 
på en centralisering af oplysningerne vedrørende de 
væsentligste etaper i forvaltningskredsløbet og på en 
sådan måde, at oplysningerne er til rådighed på det 
tidligst mulige stadium i gennemførelsen af det nye 
Rammeprogram. Dette værktøj til en samlet forvaltning 
vil blive suppleret med lokale systemer, der dels 
automatiserer visse procedurer i overensstemmelse med 
udviklingen i SINCOM, bl.a. angående forpligtelser og 
betalinger, dels procedurerne for FTU-projekter og-
kontrakter. 
Kommissionen vil således ikke, om nødvendigt, undlade 
at træffe andre dispositioner for fuldt ud at imødekomme 
Rettens bemærkninger vedrørende dette spørgsmål. 
PLANLÆGNING OG UDVIKLING AF EDB-
SYSTEMER 
10.4- 10.13. Kommissionen mener: 
at tidsfaktoren spiller en afgørende rolle; to af de tre 
projekter (SIBECA og DIODON) blev således 
igangsat i henholdsvis 1979 og 1980, dvs. på et 
tidspunkt da teknikkerne for tidstro planlægning og 
det fornødne materiel endnu ikke havde nået det 
nuværende stadium. Kommissionens afgørelse af 19. 
november 1986 vil naturligvis foranledige dens 
tjenestegrene til fuldt ud at udnytte Kommissionens 
erfaringer med iværksættelsen af DIODON. der kan 
betegnes som et pilotprojekt, eller SIBECA, som er et 
egentligt projekt; 
at der i konklusionerne af Rettens beretning bør tages 
hensyn til, at der er sket en udvikling i behovene, og at 
de tekniske midler er nye. 
Realisering af målsætningerne 
10.7. Til losning af problemet med sammenkobling af 
de forskellige FFC-anlæg er der gennemført en positiv 
tilslutningstest med anlægget i Karlsruhe. 
Tilslutningen vil finde sted gradvis for ikke at forstyrre 
den samlede drift og under hensyntagen til de disponible 
midler. 
SIBECA forsyner de berørte tjenestegrene med de 
ønskede oplysninger. 
232 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Planlægning og tidsplan 
10.8. DIODON, der blev planlagt i 1980 og iværksat fra 
1981 til 1984, skulle gradvis overtage forvaltningen af 
kontrakterne med omkostningsdeling og de samordnede 
aktioner, eftersom antallet af DG XH's kontrakter er 
steget stærkt siden 1980. 
Forsinkelserne i iværksættelsen af DIODON skyldes 
først og fremmest knaphed på midler (materiel og 
personale) til GD XII. 
Hvad SIBECA angår, var målet at erstatte CORIG-
systemet, der arbejder med gruppekorsel, med et mere 
avanceret tidstro edb-system. 
Forsinkelserne har ikke forårsaget uregelmæssigheder i 
GD XITs operationer, for så vidt som DIODON-
systemet tog sigte på at lette forvaltningen af direktoratets 
kontrakter; hvad FFC angår, har CORIG-systemet 
sikret regelmæssig økonomisk forvaltning af de beskrev­
ne aktiviteter. 
Projektforvaltning 
10.9-10.13. Som allerede nævnt mener Kommissio­
nen, at GD XII og FFC i forbindelse med iværksættelsen 
af SIBECA- og DIODON-projekterne mødte vanskelig­
heder af samme art, som edb-eksperterne og brugerne i 
såvel den offentlige som den private sektor stod over for 
på daværende tidspunkt. 
Som følge af Kommissionens afgørelse af 19. november 
1986 og koordineringen af udviklingen i edb-aktiviteter-
ne, som ledelsen for Regnecentret har forestået siden 
1982, burde de af Retten nævnte vanskeligheder kunne 
undgås i fremtiden; GD XII kan stå Retten bi med alle 
oplysninger vedrørende det nye projekt »AMPERE«, 
som skal erstatte DIODON-systemet. 
Kommissionens koordinering af edh-
projekterne 
10.12 - 10.13. Kommissionen er klar over, at indholdet 
i edb-retningslinjerne kan forbedres; en ny udarbejdelse 
af retningslinjerne er under forberedelse. 
Kommissionen minder om, at retningslinjerne allerede 
indeholderet dokument med titlen »cost/benefit-analyser 
af en edb-investering«, som tjenestegrenene kan henholde 
sig til. Siden begyndelsen af 1987 har et system for ressource­
planlægning og -forvaltning (Resource Management 
System) indeholdt oplysninger om de edb-ressourcer, der 
planlægges og anvendes i forbindelse med projekterne 
med henblik på en flerårig oversigt over ressourceforbru­
get. 
Fastlæggelsen af retningslinjerne for udviklingen af 
lokale anvendelser og udfærdigelsen af et referencedoku­
ment om »regler og procedurer for forsvarlig forvaltning 
af et projekt« er endvidere påbegyndt. Disse værktøjer og 
dokumenter bør kunne bidrage til at lette ledelsens 
adgang til oplysninger og øge mulighederne for eventuel 
kontrol med udviklingen i projekterne. 
Man mener derimod ikke, at edb-retningslinjerne bør 
ændres til egentlige instrukser. Retningslinjerne vil 
snarere blive fulgt ud fra overbevisning og forståelse for 
problematikken, og det er i denne retning, Direktoratet 
for Databehandling arbejder. Der er i øvrigt gjort 
fremskridt, bl.a. med hensyn til projektforvaltningen. 
Kommissionen ønsker ikke desto mindre at fremsætte 
følgende bemærkninger vedrørende hvert enkelt af de tre 
projekter: 
SIBECA 
Kommissionen erkender, at der har været store vanskelig­
heder med dette projekt, og at udgiftsoverskridelsen er 
betydelig. Den mener ikke desto mindre, at der i højere 
grad bør tages hensyn til den kendsgerning, at projektet 
blev iværksat på et tidspunkt, hvor Kommissionen endnu 
ikke deltog i koordineringen af edb-ressourcerne, som 
Kommissionen traf beslutning om på et senere tidspunkt 
(Kommissionens edb-retningslinjer er således kommet til 
efter projektets iværksættelse). 
SIBECA-projektet er ikke gået som planlagt, men dette er 
desværre et fælles træk ved denne type projekter; 
Kommissionen har ikke kendskab til noget edb-projekt af 
samme omfang og navnlig af samme kompleksitet som 
SIBECA, der ved udgangen af 1970'erne er blevet 
realiseret i henhold til den oprindelige planlægning og 
budgetering. Edb var på det tidspunkt en ung teknik, i 
stadig udvikling, og til imødekommelse af kravene ved et 
projekt som SIBECA, der endnu ikke har noget 
sidestykke på markedet (SIBECA repræsenterer 500 000 
COBOL-linjer, medens størstedelen af programmerne 
ligger mellem 10 000 og 100 000 linjer), fandtes der ingen 
»brugsanvisning«, der kunne garantere projektets succes. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 233 
SIBECA er udformel så tæt efter finansforordningen og 
strukturerne for budgetgennemførelsen, at det ville have 
været risikabelt eller endog umuligt at tilpasse et 
kommercielt programmel til FFC s behov. 
Hertil kommer, at SI BECA-programmellet er blevet til et 
af de mest sofistikerede programmeller på markedet som 
følge af kompleksiteten i Fællesskabets administrative og 
økonomiske procedurer. FFC havde vist for stor tillid til 
det firma, som først var blevet valgt til at gennemføre 
projektet. Det drejede sig om et kendt firma, som havde 
solgt talrige eksemplarer af en pakke, der i dag betragtes 
som et referenceprodukt; FFC regnede med, at en 
tilpasning af denne pakke til FFC's særlige behov ikke 
ville rejse problemer. Det var derfor vanskeligt at forudse, 
at dette firma ikke kunne føre arbejdet til ende. Edb-
tjenesterne i Ispra-anlægget har derimod, så snart det 
overtog realiseringen af pakken, udviklet et system, der 
nu er køreklart: det drejer sig om en meget betydelig 
succes, som først blev mulig, da der blev afsat tilstrække­
lige midler hertil. 
Kommissionens mål er at fuldføre iværksættelsen af 
SIBECA og anvende systemet på hele FFC. 
DIODON II 
Kommissionen mener, at: 
— DIODON-systemet har givet mulighed for at for­
bedre tilsynet med den administrative og videnskabe­
lige forvaltning af kontrakterne og fremskynde de 
administrative procedurer og forvalte et større antal 
mere komplekse kontrakter ved hjælp af et reduceret 
personale, alt sammen i overensstemmelse med de 
målsætninger. Kommissionen havde sat sig i 1980; 
— den udgiftsoverskridelse, der er konstateret for 
DIODON II. er en konsekvens af de talrige og nye 
funktioner, som er kommet til (f.eks. kontrakter med 
dækning af marginalomkostningerne, tværnationale 
kontrakter med flere kontrahenter) i forhold til de 
målsætninger, der blev fastsat i forundersøgelsen i 
1981. Forvaltningen af programmerne har ændret sig 
stærkt i mellemtiden (f.eks. 4-5 kontrahenter pr. 
kontrakt, tværnationale projekter); 
— Rettens beretning understreger visse principper, der 
bør tages i betragtning ved iværksættelsen af edb-
projekter som DIODON II (overholdelse af frister, 
regelmæssige tilsyn osv.). Men GD XIFs pragmatiske 
fremgangsmåde, som fornyede automatiseringen af 
Kommissionens forvaltningsprocedurer, var utvivl­somt lige så påkrævet i betragtning af den budget­
mæssige og tekniske usikkerhed, projektet altid har 
været præget af. På denne baggrund bør der både 
lægges vægt på de gode resultater, der er opnået med 
systemet, og de mangler, som kan tilskrives udvik­
lingen heraf. 
ELAN 
Hvad angår de forvaltningsapplikationer, der er udviklet 
inden for rammerne af forskningsprojektet ELAN, 
erkender Kommissionen, at forsøget på at kombinere 
forskellige målsætninger (forskning og umiddelbar 
anvendelighed) har ført til, at man på infrastruktursiden 
(dvs. umiddelbar anvendelighed) har accepteret kompro­
misløsninger, hvorved de forventede resultater ikke har 
kunnet nås fuldt ud. 
Hertil kommer, at det konsortium, der skulle realisere 
projektet, undervurderede opgavens kompleksitet. Da 
dette blev klart, oprettede Kommissionen et styrelsesråd 
for projektet for at råde bod herpå. 
Kommissionen mener imidlertid ikke, at den delvise 
fiasko med ELAN-projektet har haft negative virkninger 
på forvaltningen af ESPRIT-programmet, som ved 
gentagne lejligheder er blevet vurderet som positiv (')• 
FORSKNING — DIREKTE AKTIONER 
Generelle bemærkn inger 
10,14-10.29.1. Kommissionen mener, at Rettens 
bemærkninger skal undersøges på baggrund af den 
reform af FFC, den agter at gennemføre til opfølgning af 
forskellige undersøgelser og analyser, som f.eks. rappor­
ten fra ekspertpanelet ledet af Dr. Harry Beckers (allerede 
nævnt ovenfor) og FFC-styrelsesrådets bemærkninger til 
denne rapport. 
Ud over behovet for at nydefinere FFC's rolle indeholder 
rapporten en række henstillinger vedrørende centrets 
drift og effektivitet, FFC-forskernes mobilitet, centrets 
åbning over for eksterne kontraktaktiviteter for så vel 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 
234 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Fællesskabet som for medlemsstaterne og for de berørte 
industrigrene samt spredning af finansieringskilderne. 
2. I forbindelse med gennemgangen af dechargen for 
1985-budgettet besluttede Europa-Parlamentets Udvalg 
for Budgetkontrol at udfærdige en speciel rapport for 
FFC, som ligeledes skulle indeholde en række forslag til 
rationalisering af FFC's strukturer og ledelse. En 
delegation under ledelse af udvalgets formand, Hr. 
Aigner, besøgte i dette øjemed Ispra-anlægget den 18.-20. 
maj 1987. (Jf. 10.1-10.3). 
3. Kommissionen ønsker at understrege: 
at der er gennemført en midtvejsevaluering af FFC-
programmet 1984-1987, og at evalueringsrapporten, 
som er udarbejdet af uafhængige eksperter, viser, at 
resultaterne af FFC's videnskabelige arbejde er af god 
kvalitet; 
at panelet af industrieksperter har anbefalet større 
fleksibilitet ot> autonomi i den fremtidige forvaltning 
af FFC. 
Funk tionshudgettet 
Anvendelse af udgifterne 
10.20. og 10.22. Kommissionen mener, at fordelingen 
af de »indirekte« udgifter kan bogføres med forskellige 
grader af detailrigdom efter flere forskellige metoder, som 
alle er lige gode. To forskellige økonomiske enheder ville 
endvidere ikke vælge den samme metode for fordeling af 
disse udgifter, eftersom den ikke ville imødekomme de 
samme målsætninger. Fordelingen vil defor ikke være den 
samme i et industrielt foretagende, hvor det drejer sig om 
at fastsætte marginalproduktionsomkostningerne ved en 
repetitiv serieproduktion, og i et forskningscenter som 
FFC, hvor det drejer sig om at fastlægge udbyttet af et 
fireårigt fællesskabsprogram. 
Dette udbytte beregnes endvidere snarere på grundlag af 
en videnskablig evaluering end ved en nøjagtig kvantifice­
ring af de anvendte midler. 
Det er ganske vist vigtigt at kvantificere disse midler, men 
for FFC's vedkommende bør der vælges en metode, der 
giver de ønskede resultater til acceptable administrative 
omkostninger. 
Den metode, FFC har valgt til anvendelse af udgifterne, 
følges konsekvent og er godkendt af finansinspektøren. Personaleudgifterne fordeles således hver måned for de 
forløbne måneder på basis af de erklæringer om 
anvendelsen, som hver enkelt afdelingschef afgiver for sit 
personale. Hvad angår de egentlige driftsomkostninger 
(vedligeholdelse, opvarmning, belysning, fælles admini­
strationsomkostninger), mener Kommissionen, at den 
enkle metode, den anvender, er passende, selv om den 
ikke er »kodificeret«. 
Årsregnskabets opstilling 
10.26. Kommissionen offentliggør hvert år sammen 
med forvaltningsregnskaberne to bind vedrørende forsk­
nings- og investeringsbevillingerne, hvor oplysningerne 
om årsregnskaberne angives i større enkeltheder. I bind 
III af forvaltningsregnskabet analyseres resultatet af 
samlekontiene, medens bindet »Udgifter og indtægter i 
forbindelse med forskningsaktionerne« for hver enkelt 
budgetkonto analyserer omkostningerne ved forsknings­
aktiviteterne i forhold til omkostningerne ved teknisk 
støtte, infrastruktur og administrativ støtte. 
FORSKNINGSAKTIONER MED 
OMKOSTNINGSDELING 
Generelle bemærkninger 
10.30 - 10.32. Kommissionen ønsker at understrege, at 
bevillingerne til aktioner med omkostningsdeling og 
samordnede aktioner under kapitel 73 tjener til at 
finansiere stærkt forskelligartede aktiviteter, der omfatter 
et stort antal programmer, som imødekommer klart 
identificerede videnskabelige behov, og som bør analyse­
res under hensyntagen til deres særlige karakter. Forvalt-
ningsproblemerne kan ikke behandles og vurderes på 
samme måde, når det drejer sig om samordnede aktioner 
eller aktioner med omkostningsdeling eller et stort 
projekt (BRITE) eller en lidet kostbar aktion (BCR), eller 
hvis det drejer sig om FTU-projekter, der snarere 
vedrører grundforskning end industriel forskning og 
udvikling, eller hvis de eksterne deltagere er laboratorier 
(offentlige eller private) eller universiteter, eller små eller 
mellemstore virksomheder med sæde i et af Fællesskabets 
tolv lande, som fællesskabsmaskineriet (i hvert fald 
delvis) må indrettes efter. Dertil kommer den kendsger­
ning, at anvendelsen af rammeprogrammets kriterier 
bevirker, at størstedelen af GD XII's kontrakter er 
tværnationale og derfor omfatter flere partnere (gennem­
snitlig fire til fem) pr. kontrakt i forbindelse med de store 
FTU-programmer, som f.eks. BRITE og Euram. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 235 
Aktioner med omkostningsdeling bortset fra 
Fusionsprogr ammet 
Kontraktforvaltiiing 
10.33. Hvad organisationen af kontraktafdelingen 
angår, erindrer Kommissionen om, at den i januar 1987 
vedtog et nyt organigram for GD XII-FFC. og at dette 
har resulteret i vigtige ændringer; afdelingen »politik og 
forvaltning vedrørende forskningskontrakter« er dog 
forblevet uændret, da Kommissionen mente, at den 
gældende praksis, selv om den har visse svagheder, har 
vist sig at være den mest effektive til løsning af de mange 
vanskeligheder, bl.a. af sprogmæssig art. 
En anden organisation af afdelingen for kontrakter ville 
skabe vanskeligheder med tilrettelæggelsen af arbejdet 
(det ville ikke længere være muligt at klare spidsbelast­
ninger i forbindelse med de forskellige FTU-program-
mer), eller det ville kræve en betydelig forøgelse af det 
personale, der forvalter kontrakterne. 
Kommissionen har derfor fastholdt det nuværende 
system, samtidig med at den har søgt at forbedre det inden 
for rammerne af en forvaltning, der er harmoniseret med 
GD XIII. I det personale, der står for forhandlingen af 
kontrakter, indgår derfor systematisk videnskabsmænd 
og tjenestemænd (forhandlere) fra afdelingen »kontrak­
ter«; indførelsen af »forbindelsesofficerer« med henblik 
på en større integration af videnskabsmænd og admini-
strationspersonale viste sig tilfredsstillende, og denne 
ordning, som blev påbegyndt allerede i slutningen af 1985 
i forbindelse med iværksættelsen af nye programmer som 
f.eks BRITE), blev derfor udbygget i 1986 og 1987. 
Forvaltningskontrol 
10.34- 10.35. Kommissionen mener, at den anvendte 
forvaltningskontrol for GD XII har været fuldt ud 
tilfredsstillende. 
Det er klart, at GD XII kun kan sammenlignes med de 
nationale FTU-organisationer (se de generelle bemærk­
ninger 10.1-10.3), for så vidt som det, bl.a. med hensyn til 
kontrol med kontraktforvaltningen, råder over et dobbelt 
kontrolsystem: først i afdelingen for kontrakter og 
dernæst i finansinspektionen. 
Af en intern rapport fra 1985 om ledelsen af GD XII 
fremgår det i øvrigt, at den interne ordning i GD XII har 
resulteret i en effektivisering af procedurerne, som blev 
yderligere forstærket ved iværksættelsen af de syv nye 
FTU-programmer, der blev vedtaget den 12. marts 1985. Anvendelse af edb på budgetforvaltningen 
DIODON li-databasen 
10.36. Kommissionen mener, at den med DIODON II-
databasen har haft mulighed for at løse ledelses-
problemerne, der er vokset betydeligt som følge af 
udviklingen i GD XIFs kontrakter; det er bl.a. takket 
være data fra DIODON II, at GD XII har været i stand til 
at udnytte de disponible bevillinger i 1986 og indhente de 
forsinkelser i gennemførelsen af FTU-programmerne, 
som skyldtes den forsinkede godkendelse heraf. 
10.37. Pilotprojektet DIODON har aldrig, hverken i 
begyndelsen eller på et senere tidspunkt, taget sigte på 
gennemførelsen af budgettet og bogføringen (som 
henhører under GD XIX's hovedbogholderi), men 
derimod en forsvarlig tidstro forvaltning af forsknings­
kontrakterne. 
Det system, der forvalter budget- og bogføringsgennem-
førelsen, er A.58.P, der er specielt udviklet af bogholderiet 
til at forvalte den indirekte forskningsaktion. 
I overensstemmelse med de særlige forsknings- og 
udviklingskarakteristika, der er beskrevet i afsnit VII i 
finansforordningen, omfatter dette system ikke blot 
kontraktudgifterne, men også personaleudgifterne og de 
administrative og tekniske udgifter. 
I DIODON forvaltes forskningskontrakterne i den 
valuta, hvori de er indgået, men de kan hver for sig 
sammenholdes med bogføringssystemet, hvor kontrak­
terne både forvaltes i national valuta og i ECU. 
Kontrahenternes eventuelle tilbagebetalinger af midler 
forvaltes af dette bogføringssystem i overensstemmelse 
med bestemmelserne i den gældende finansforordning. 
Finanskontrollen med kontrakterne og programmerne 
forvaltes ved hjælp af bogførings- og budgetapplikatio­
nen; DIODON-systemet giver mulighed for at følge den 
administrative og videnskabelige forvaltning af kontrak­
terne, fremskynde de administrative procedurer samt at 
forvalte et større antal mere komplekse kontrakter ved 
hjælp af et beskedent personale. 
10.38. Den beskrevne situation er ikke længere aktuel 
og skyldtes hovedsagelig, at GD XII ikke havde 
tilstrækkelige edb-midler til rådighed (GD XII stod ikke i 
første række, da disse midler skulle fordeles). 
Til brug for det personale, der står for programmerne, 
udvikles der månedligt, på grundlag af oplysningerne i 
bogføringssystemet, oversigter, der omfatter de kom-
236 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
plette regnskaber for programmet. Via DIODON-
systemet kan der endvidere på anmodning af programle­
deren tilvejebringes supplerende oplysninger om udvik­
lingen i forskningskontrakterne. 
Programlederen har nu direkte adgang til disse oplys­
ninger på skærmen, hvis der er tale om regelmæssigt 
tilbagevendende oplysninger, for hvilke der allerede er 
udarbejdet et edb-program; er dette ikke tilfældet, kan 
han anmode om en udskrift. 
10.39. På grundlag af Kommissionens afgorelse af 19. 
november 1986 har GD XII planlagt at udskifte 
DIODON li-systemet med et endnu bedre lokalt system, 
nemlig AM PER E-systemet, som vil være fuldt ud 
kompatibelt med SINCOM-systemei jf. 10.1-10.3). 
Forvaltning af programbevillingerne 
Forpligtelsernes formelle rigtighed 
10.41. I overensstemmelse med artikel 1. stk. 3, i 
finansforordningen dækker de uf Kommissionen bogfør­
te forpligtelser de samlede omkostninger ved de indgåede 
juridiske forpligtelser. Problemet med »opsplitning af 
kontrakterne« er allerede blevet behandlet i et dokument 
(-), som blev forelagt retten i september 1985; heri siges 
det bl.a.: 
»I visse isolerede tilfælde kan der blive tale om en opdeling 
af det i kontrakten nævnte beløb for fællesskabs­
finansiering for at tage hensyn til c"e disponible budget­
midler. I dette øjemed er kontakten forsynet med en 
standardklausul. Denne praksis med opdeling af beløbet 
for Fællesskabets deltagelse opfylder et pragmatisk 
behov. bl.a. på videnskabeligt plan. hvorved man i 
tilfælde af budgetknaphed kan indgå et større antal 
kontrakter allerede i programmets første år med henblik 
på hurtig realisering af forskningsatgørelsen«. 
Kommissionen mener, at den beskrevne praksis er et 
resultat af den stramme budgetsituation, som Fællesska­
bet har kendt i flere år. Denne praksis — som budget­
myndighederne og De Rådgivende Udvalg for Forvalt­
ning har fuldt kendskab til — medfører ekstraarbejde for 
det personale, der forvalter programmerne. Kommissio­
nen håber, at det vil blive muligt at ændre denne praksis, 
når den budgetreform, den har foreslået, er godkendt. 
Hvis man ikke havde fulgt denne praksis under de 
nuværende budgetomstændigheder, ville det have med­
ført en yderligere forsinkelse i igangsætningen af de syv 
FTU-særprogrammer, som blev vedtaget den 12. marts 
1985. Visse udgifters støtteberettigelse 
10.42. Erfaringen viser: 
at det er uundgåeligt, at procentsatsen for generalom­
kostninger, der konteres en kontrakt, varierer fra én 
organisationstype til en anden og fra én medlemsstat 
til en anden samt afhængigt af, hvor sofistikerede 
kontrahenternes regnskabssystemer er. Store indu­
striforetagenders generalomkostninger er helt klart 
forskellige fra et universitets, eller en mindre virksom­
heds generalomkostninger. Dette er grunden til, at 
Kommissionen ikke mener, at det er muligt at 
harmonisere satserne for generalomkostninger; 
at de af GD XII anvendte standardkontrakter giver 
helt klare oplysninger med hensyn til, hvilke elemen­
ter der kan tages i betragtning i beregningen af 
generalomkostningerne (artikel 10 i bilag III for 
kontrakter med omkostningsdeling, artikel 9 i bilag 
III for marginalomkostningskontrakter, hvor in­
strukserne ti) forslagsstillerne begrænser satsen til 
højst 40",,). Det er således på dette grundlag, at 
kontraktforvalterne samt revisionsfirmaerne skal 
sikre sig. at de af deltagerne ønskede satser er 
velbegrundede; hertil kommer, at GD XII altid 
forbeholder sig mulighed for i givet fald at kunne 
foretage de nødvendige justeringer, såfremt der 
konstateres unormale forhold. 
Fusionsprogrammet (uden JET) 
Udgifternes støtteberettigelse 
10.44. De planer og overslag over udgifterne, der 
forelægges forvaltningsudvalgene, og som tjener som 
grundlag for indkaldelser af bidrag, giver mulighed for at 
følge udviklingen i udgifterne i forhold til de godkendte 
budgetter og skelne mellem de forskellige udgiftskatego-
rier, der modsvares af forskellige satser for Kommissio­
nens finansielle deltagelse. 
Det er på Kommissionens udtrykkelige anmodning, at 
bilagene for alle associationernes samlede udgifter ikke 
fremsendes sammen med den årlige opgørelse. Disse 
bilags meget store omfang ville forøge den bureaukratiske 
kontrol og dermed i høj grad øge omkostningerne, både 
for associationerne og for Kommissionens egne tjeneste­
grene. 
Dette er grunden til, at Kommissionen betjener sig af 
internationale revisionsfirmaer, som kontrollerer associa­
tionernes regnskaber på stedet. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 237 
Det er rigtigt, at kontrollen med associationerne før i 
tiden var mindre hyppig, men siden udgangen af 1985 er 
det Kommissionens praksis at kontrollere associationer­
ne ved afslutningen af hver kontrakt. Revisionen af 
regnskaberne for de af Retten nævnte 6 associationer var 
enten i gang ved udgangen af 1986 eller planlagt for 1987. 
FÆLLESFORETAGENDET JET Støtteaftale med værtsorganisationen 
10.46. Forbindelsesudvalget mellem JET og UKAEA, 
som blev nedsat i henhold til støtteaftalen, oprettede en 
arbejdsgruppe i oktober 1986, som skulle gennemgå 
gennemførelsen af aftalen og fremsætte henstillinger. 
Kommissionen kan forstå, at arbejdsgruppen vil frem­
lægge den første slutrapport inden udgangen af 1987. 
Kommissionen vil følge resultaterne af denne rapport 
med største interesse. 
Opstillingen af regnskabet for JET 
Ekstern revision af årsregnskabet 
10.45. Kommissionen tinder ikke. at den kendsgerning, 
at den er JET's væsentligste bidragyder, kan stride mod 
princippet med juridisk og finansiel autonomi, som JET's 
status som fællesforetagende indebærer. Det er af 
afgørende betydning for dette foretagende på hojt 
videnskabeligt og teknologisk niveau, at alle dets 
medlemmer fuldt ud opfylder deres ansvar i overensstem­
melse med foretagendets vedtægter. Det tilkommer derfor 
ligeledes JET's beslutning .ganer, inden for hvilke 
Kommissionen påteger sig sit fulde ansvar (samtidig med 
at den kun har 5 stemmer ud af 43), at tage stilling til 
Rettens bemærkninger under pkt. 10.45-10.48. 
Kommissionen er ikke af den opfattelse, at en revision af 
JET-vedtægterne ville være et egnet middel til at forbedre 
samarbejdet mellem Retten og JET-ledelsen. Kommissio­
nen vil imidlertid, i kraft af sit medlemskab af JET-Rådet, 
fortsætte sine bestræbelser på at forbedre dette samar­
bejde. Med hensyn til spørgsmålet om en tidsplan og den 
kontradiktoriske procedure for JET-revisionen, kan 
Kommissionen forstå, at dette for tiden drøftes mellem 
Retten og JET-ledelsen. som stærkt ønsker at finde frem 
til en løsning, der er acceptabel for begge parter. 10.47. I marts 1987 godkendte JET-Rådet en reorgani­
sering af projektets finansieringsopstilling, således at hele 
JET-personalet med virkning fra 1. januar 1987 opføres 
under samme afsnit i JET-projektet. Denne ændring, som 
Kommissionen ser med tilfredshed, vil gøre opstillingen 
af personaleomkostningerne klarere i de fremtidige 
årsregnskaber for JET. 
Potentielle finansielle forpligtelser 
10.48. Et overslag over ekstraudgifterne ved forlængelse 
af JET-foretagendet er givet i Kommissionens forslag til 
Rådets afgørelse om forlængelse af JET (KOM (87) 302). 
Kommissionen anså det ikke for nødvendigt, at JET 
gentog denne oplysning i de forklarende noter til dets 
1986-reanskab. 
Indgåelse af forpligtelser til dækning af 
Kommissionens tilskud 
10.49 - 10.51. Efter en overførsel af både forpligtelses-
og betalingsbevillinger i De Europæiske Fællesskabers 
budget for~1987 (overførsel nr. 17/87 (konto 7311)) er det 
samlede beløb af forpligtelser og bevillinger nu i 
indbyrdes overensstemmelse og vil forblive så i fremtiden. 
(') Rapport p;i mellemlang sigt. Europa-Parlamentels beslut­
ning: EFT C 125 af 11.5.1987. pkl. i. s. 45. (-) Betragtninger vedrørende de forskellige procedurer for 
opstilling af forpligtelser i forbindelse med anvendelse af 
»driftsbevillingerne« på Fællesskabets almindelige budget. 
(Supplement til svarene på pkt. 9.16 og 9.17 i Rettens 
årsberetning fra 1984). 
238 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
KAPITEL 11 
Fødevarehjælp 
KOMMISSIONENS SVAR 
DISTRIBUTION AF FØDEVAREHJÆLP 
(11.4.-11.9.) DE ØKONOMISKE VIRKNINGER 
(11.19-11.24.) 
Burkina Faso — Niger Niger (11.10.-11.15) 
I Sahel finder kornhøsten sted i oktober måned og kan 
bedommes med rimelig stor sikkerhed sidst i samme 
måned. Regnsæsonen ligger i maj-juni. Kommissionen 
har med andre ord seks måneder til at få Fællesskabets 
fødevarehjælp frem til modtagerne. Det må betegnes som 
så godt som umuligt at afkorte denne frist yderligere, idet 
samråd, beslutning, udbud, transport til lands og til vands 
samt den endelige uddeling til modtagerne tilsammen er 
en ganske tidskrævende proces. I Niger bevirkede en uregelmæssig og utilstrækkelig 
nedbør, at kornhøsten i oktober 1984 blev anslået til 
1 071 000 t, dvs. 422 000 t mindre end de foregående års 
gennemsnit. Da man samtidig kunne registrere store 
forskydninger i befolkningens størrelse, gav regeringen 
meddelelse om, at det samlede importbehov var på 
500 000 t, hvoraf 395 000 t skulle dækkes ved hjælp af 
fødevarehjælp. Kommissionen nedsatte dette skøn til et 
underskud på 450 0001 og et behov for fødevarehjælp på 
350 000 t. Fællesskabets beslutninger blev truffet fra 
september 1984 og omfattede næsten 70 0001 korn (20 % 
af behovet), som blev leveret i tidsrummet oktober 1984 
— juli 1985. 
Kommissionen er derfor henvist til at træffe beslutning 
temmelig hurtigt på grundlag af de foreliggende oplys­
ninger. Den er sig fuldt ud bevidst, at modtagerlandene vil 
have tendens til at gøre situationen mørkere, end den er, 
så længe de ikke ved, hvor stor en støtte, der i sidste ende 
bliver tildelt dem. Kommissionens tjenestegrene foretager 
derfor de sammenlignende undersøgelser og samråd, der 
er nødvendige for ?.t opstille et realistisk overslag over 
behovene for fødevarehjælp. I tvivlstilfælde må de 
imidlertid bestandig holde sig for øje, at en manko er en 
langt alvorligere fejl end et overskud. Denne EF-bistand, som var den største i ti år, udgjorde 
6,5 % af Nigers kornproduktion. Ved siden af EF var de 
største fødevarehjælpsdonorer USA (118 000 t), WFP 
(26 000 t) og Japan (18 000 t). 
Da en væsentlig del af støtten var bestemt til gratis 
uddeling" foretog regeringen i første række uddeling 
heraf, hvilket førte til forsinkelser i salget af Fællesskabets 
bistand og en kraftig forøgelse af OPVN's lagre. 
For øvrigt finansierer Kommissionen under betegnelsen 
»permanent diagnose« et regionalt program, der har til 
formål at forbedre overblikket over kornpolitikkens 
variabler (produktion, afkast, lagre og forbrug). Denne situation havde imidlertid ingen konsekvenser for 
kornproduktionen i 1985 og 1986, som udgjorde hen­
holdsvis 1 835 000 t og 1 819 000 t. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 239 
Hvad angår de eventuelle skadelige virkninger, som 
fødevarehjælpen har haft på de nationale kornpriser, 
viser alle foretagne undersøgelser (USAID, Verdensban­
ken osv.), at disse landes kornmarkeder ikke fungerer 
efter den klassiske model (udbud og efterspørgsel på 
integrerede markeder), og at der så godt som ikke har 
været tale om sådanne effekter. 
Det af Revisionsretten konstaterede fald i kornpriserne 
har sin naturlige forklaring i, at produktionen alter blev 
normal (muligvis endda overskudsproduktion). Men på 
det tidspunkt, da Kommissionen under dramatiske 
omstændigheder måtte træffe beslutninger om fodevare-
hjælpen, var det ikke muligt at forudsige hosten i oktober 
1985. 
Burkina Faso (11.16.-11.19.) 
Årene 1983 og 1984 var ekstraordinært tørre i Burkina 
Faso. Efter en kornhøst i 1983. som blev anslået til 
1 100 000 t, fulgte i oktober 1984 en kornhøst. som blev 
anslået til 1 100 000 t. Burkina Fasos regering gav 
meddelelse om, at der var et underskud på 300 000 t. 
Kommissionen anslog det faktiske underskud til 170 000 
t, hvoraf 60 000 t kunne tilvejebringes ved import på 
normale markedsvilkår. Den anslog dermed behovet for 
fødevarehjælp til 110 000 t og besluttede februar 1985 at 
yde slotte i form af korn bestemt til salg på 11 000 t 
svarende til 1 "„ af høstens størrelse og 10 ",, af behovet 
for fødevarehjælp. 
Inklusive Fællesskabets (nødhjælp, NGO) og medlems­
staternes øvrige engagementer beløb Fællesskabets og 
medlemsstaternes samlede bistand til Burkina Faso sig til 
30 150 t korn, der ikke udgjorde en så stor mængde i 
forhold til det registrerede underskud, at der kunne opstå 
fordrejninger på kornmarkedet af den grund. 
På det tidspunkt, da Fællesskabet gennemførte sine 
samråd og traf sine beslutninger, erklærede de amerikan­
ske myndigheder, at de ikke ville yde støtte til Burkina 
Faso. De leverede imidlertid rent faktisk i løbet af 1985 
mere end 60 000 t ris, mel, majs og andre kornsorter 
(svarende til 97 000 t kornækvivalenter) til gratis 
uddeling. Disse gratis uddelinger bevirkede, at OFNA-
CER ikke kunne komme af med EF-støtten, som var 
bestemt til salg. 
Denne uheldige organisation af fødevarehjælpen som 
følge af ensidige beslutninger fra De Forenede Staters side 
fik imidlertid ingen konsekvenser for den lokale produk­
tion, som takket være gunstig nedbør nåede op på 
1 587 000 t i 1985 og 1 925 000 ti 1986 svarende til en 
stigning på henholdsvis 43 "•;, og 73 "() i forhold til 1984. Da Fællesskabet havde gjort sig klart, at der ikke længere 
var noget fødevareunderskud, deltog det ikke i de af 
Revisionsretten konstaterede tilførsler af fødevarehjælp i 
1985-86. Derimod ydede det i 1986 en substituerende 
bistand, som ikke havde til formål at bidrage til 
oplagringen af denne store høst, men derimod at opbygge 
sikringslagre i Burkina Fasos nordlige del. der ligger i 
Sahel, har kronisk underskud og er særdeles vanskeligt 
tilgængelig i regntiden. 
Egypten (11.20.-11.24.) 
Kommissionen er helt enig med Revisionsretten i dens 
analyse af udviklingen i landbrugsproduktionen i Egyp­
ten og den politik med meget lave forbrugerpriser og 
omfattende subventioner, som myndighederne følger. 
Der er ingen tvivl om, at det lave prisniveau påvirker 
landbrugsproduktionen i negativ retning: desuden er 
denne politik overordentlig tyngende for statsbudgettet. 
Denne udtalte subventionspolitik stammer fra Nassers 
tid og blev yderligere forstærket i 1970"erne. da den 
egyptiske økonomi takket være de stigende oliepriser 
oplevede en vækst på næsten 10 "„ om året i faste priser. 
Både Kommissionen og de egyptiske myndigheder er 
opmærksomme på de deraf skabte forvridninger. 
Det skal imidlertid bemærkes, at såvel det internationale 
samfund som Den Internationale Valutafond erkender, 
at afviklingen af disse subventioner nødvendigvis må 
være et meget langsigtet foretagende, idet den ikke kan 
gennemføres uden følelige socioøkonomiske bivirk­
ninger. 
Hvad angår de virkninger, som Fællesskabets fodevare-
hjælp har på denne situation, kan der højest være tale om 
overordentlig marginale effekter. I tidsrummel 1983-85 
udgjorde Fællesskabets bistand i form af korn kun 0,7 "„ 
af forbruget i Egypten, 1,5 "„ af importen og 7.6 "„ af den 
samlede fødevarehjælp til Egypten. 
Da fødevarehjælpen fra Fællesskabet kun udgør en 
ganske lille del af den samlede fødevarehjælp, som 
Egypten modtager, siger det sig selv. at den aktivitet, som 
Kommissionen udfolder for at sikre en mere rationel 
egyptisk politik, kun kan få begrænset virkning. 
Som Revisionsretten selv har bemærket det i sin 
beretning, har Kommissionens og dens Cairo-repræsen­
tations bestræbelser ført til, at der med Egypten er aftalt 
en aktionsplan, som skal gøre forvaltningen af bistanden 
mere effektiv. 
240 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
KAPITEL 12 
Personale- og driftsudgifter 
PARLAMENTETS SVAR 
BEMÆRKNINGER OM 
LØNFORVALTNINGEN FOR ANSATTE I 
PARLAMENTET, KOMMISSIONEN OG 
REVISIONSRETTEN 
12.1 - 12.17. Som det fremgår at'punkt 12.3 i bemærk­
ningerne, er det Kommissionen, som forvalter »PAIE«-
systemet. Det er derfor i første række Kommissionen, 
som bør overveje, om programmerne skal ændres som 
foreslået af Revisionsretten. 
Bemærkninger om forvaltningssystemerne 
Forberedelse cif lønberegningen 
12.29-12.31. Kontrol og korrigering af indlæste 
oplysninger i »PAIE« foretages i regnskabsafdelingen af 
en anden tjenestemand end den tjenestemand, der er 
ansvarlig for indlæsningen. 
Sammenholdningen mellem »PAIE« og »RAPE« kan 
kun foretages manuelt. Institutionen er i gang med at 
undersøge mulighederne for en efterfølger til »RAPE«. 
Det nye system vil omfatte muligheden foren elektronisk 
efterkontrol af overensstemmelsen mellem d< oplys­
ninger, der indlæses i henholdsvis »RAPE« og »PAIE«. 
I henhold til artikel 16 i bilag VII i Vedtægten overføres 
tjenestemandens vederlag den 15. i hver måned; i perioden mellem den dato. hvor »PAIE«-udskrifterne 
modtages fra Kommissionen, og den dato, hvor regn­
skabsføreren giver bankerne de nødvendige instrukser, 
for at de kan overholde datoen den 15. i hver måned, skal 
betalingsanvisningerne for lønudbetalingerne udar­
bejdes, undertegnes af den anvisningsberettigede samt 
kontrolleres og påtegnes af finansinspektøren. 
Under disse vilkår kan den anvisningsberettigede ikke 
kontrollere de hundredevis af bilag, som fremsendes 
sammen med den pågældende betalingsanvisning; han 
må have tillid til det forudgående arbejde, som udføres af 
ansættelsesmyndighedens tjenestegrene. Ikke desto min­
dre vil den anvisningsberettigede undersøge, hvordan 
budgetforvaltningsafdelingen, der bistår den anvisnings­
berettigede i udøvelsen af hans opgaver, kan foretage en 
kontrol på dette niveau. 
Den nuværende »PAIE«-struktur gør det ikke muligt at 
begrænse udbetalingsafdelingens nødvendige adgang til 
særlig områder. Der er gjort opmærksom på denne 
svaghed i punkt 12.12 i Revisionsrettens bemærkninger. 
Budgetforvaltningen 
12.32-12.33. Tabellen over sammenhængen mellem 
edb-koderne og budgetposterne vil blive harmoniseret 
med den tabel, som anvendes af Kommissionen. Gennem 
en sådan harmonisering ville den konstaterede fejl med 
opførelsen af 0.6 mio ECU på konto 1100 i stedet for 
konto 1101 have kunnet være undgået. 
Budgetmyndigheden har vedtaget, at reelle kursdifferen­
cer skal fremgå af budgettet. Den manuelle genkontering 
på konto 2321 »kursdifferencer« har i det mindste den 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 241 
fordel, at disse forskelle, som skyldes de af Rådet fastsatte 
vekselkurser, ikke skjules, hvorved budgetmyndighedens 
afgørelse respekteres. 
Samtlige bogføringspligtige dokumenter indlæses straks 
ved modtagelsen af LOGOBAX-afdelingen. Enhver 
forsinkelse i indlæsningen skyldes den tid. som de 
forskellige i finansforordningen fastsatte stadier (den 
anvisningsberettigede, finansinspektøren og regnskabs­
føreren) tager. Under alle omstændigheder vil LOGO-
BAX-materiellet blive udskiftet den 1. januar N89 med 
det nye »BUDG«-system, som er under udarbejdelse. 
»BUDG« er et regnskabssystem, som integrerer de 
forskellige generelle og analytiske regnskabsopgaver. Der 
vil ligeledes ske en fremskyndelse af det administrative 
kredsløb, hvilket vil give en mere præcis og aktuel ov ersigt 
over den finansielle situation. 
Finansinspektorens interne kontrol 
12.34- 12.35. I september 1^86 gav finansinspektøren 
den anvisningsberettigede meddelelse om de forbed­
ringer, som kunne foretages i kontrollen af »PAIE«-
udskrifterne. navnlig nødvendigheden af regelmæssigt at 
sammenholde totalerne i »RAPF.« o« »PAIF« 
Finansinspektøren foretager en kontrol af »PAIE«-
udskrifterne, som nødvendigvis må blive en stikprøve­
kontrol. Den kontrol, som udfores i en given måned, kan 
omfatte: 
H de vederlag, som udbetales til tjenestemænd i en 
bestemt lønklasse. 
li) samtlige udbetalte børnetillæg. 
ml de tjenestemænd, som er på orlov af personlige 
årsager, og som ikke skal have udbetalt vederlag. 
iv) korrekt indlæsning i PAIE af enkeltafgorelser vedrø­
rende tjenestemænd og andre ansatte. 
v) overarbejde. 
vi) samtlige vedtægtsmæssige rettigheder for ca. 50 
tjenestemænd, som udvælges ved lodtrækning. I nogle måneder har finansinspektøren nu hver måned 
beskrevet og registreret det gennemførte kontrolarbejde. 
Særlige bemærkninger 
12.41. I forbindelse med midlertidigt ansatte, som 
udnævnes til tjenestemænd, godskriver Europa-Parla­
mentet den anciennitet, som er opnået i løntrinnet under 
den midlertidige ansættelse, når denne ansættelse er sket 
efter en udvælgelsesprøve, og de pågældende ikke straks 
har kunnet udnævnes til tjenestemænd (navnlig fordi 
ansættelsesproceduren endnu ikke har været afsluttet). 
Del forekommer fuldstændig uretfærdigt og endog i 
modstrid med princippet om opretholdelse af erhvervede 
rettigheder, som er beskyttet af retspraksis, at nedklassifi­
cere en ansat ved udnævnelsen til tjenestemand, som 
beståelsen af udvælgelsesprøven netop har givet den 
pågældende ret til. Det sker yderst sjældent, at en 
midlertidig ansættelse varer så længe, at ancienniteten i 
løntrinnet overstiger det loft, som er fastsat i artikel 32 i 
Vedtægten. 
Konklusion vedrorende forvaltningssystemerne 
12.42-12.44. Parlamentet, der udmærket ved. hvor 
stor en andel personaleudgifterne udgør af det årlige 
budget ( + 50 °0), er klar over nødvendigheden af at sikre, 
at regnskabsforingen vedrørende disse budgetposter er 
korrekt og kontrollabel. I over et år har Parlamentet 
arbejdet på udarbejdelsen af et forvaltningssystem, 
hovedsageligt baseret på edb, som skal styrke kontrollens 
pålidelighed. I den forbindelse må Parlamentet undersøge 
mulighederne for en forbedring af PAIE-programmel. 
som det bidrager til. 
DRIFTSUDGIFTER 
Bemærkninger om udgifter til vedligeholdelse 
af bygninger 
12.47. Europa-Parlamentet er af den opfattelse, at det 
både er hensigtsmæssigt og formålstjenligt, da det drejer 
sig om et meget teknisk område, at det er en enkelt 
kvalificeret tjenestemand, som sikrer samordningen af de 
enkelte elementer i sagerne, idet denne dog skal fungere 
inden for rammerne af administrativ og økonomisk 
kontrol. 
""42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
12.48. Retningslinjer For den fremgangsmåde, som skal 
følges, fremsendtes til de pågældende tjenestegrene den 2. 
juni 1987. 
Normalt overholdes disse retningslinjer. Det sker imidler­
tid i enkelte tilfælde, at tilbud, som er indsendt i 
dobbeltkuvert, når frem til bygningstjenesten i åben 
tilstand, fordi afsenderen ikke har angivet forsendelsens 
indhold. 
12.49. Blandt de to mulige losninger (dvs. en række 
delkontrakter for hvert udfort arbejde eller en årlig samlet 
kontrakt) har Parlamentet valgt den årlige kontrakt, da 
en sådan kontrakt er bedre tilpasset til det tekniske 
arbejde, som skal udfores, af folgende årsager: 
i) den serviceydende forpligter sig til at udfore arbejdet 
med meget kort varsel; 
n) de samlede forskudsudgifter er mindre end udgifterne 
i forbindelse med delkontrakter. 
12.50. (a) Den konstaterede forsinkelse skyides. at de 
kompetente luxembourgske myndigheder ikke frem­
sender regnskabsbilagene inden for de onskede frister på 
trods af henvendelser fra Parlamentet. 
(b) Udgifterne til det personale, som under de luxem­
bourgske myndigheders ansvar arbejder i Tour-byg­
ningen og de tilstodende bygninger, fordeles blandt de 
institutioner, som anvender bygningerne, efter en forde­
lingsnøgle, som trådte i kraft den 1. september 1980. 
Europa-Parlamentet påtager sig at undersøge sammen­
sætningen af vilkårene for aflønning af dette personale. 
(c) 1 overensstemmelse med den samrådsprocedure, der er 
mulighed for i henhold til artikel 19 i protokollen om De 
Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter, vil Europa-Parlamentet endnu en gang rejse dette spørgsmål 
over for de luxembourgske myndigheder. 
Bemærkninger om udgifter (il papirvarer og 
kontorartikler 
12.53 - 12.55. Overskudslagrene af papirvarer og kon­
torartikler, som Revisionsretten påpeger, har en ringe 
værdi og er i visse tilfælde et midlertidigt fænomen. Efter 
instruks fra generalsekretæren er der nu truffet de 
nødvendige foranstaltninger for al få disse artikler fjernet 
fra lagrene og for at sælge dem i overensstemmelse med de 
gældende bestemmelser. 
Et edb-program. som har været i funktion siden 1985, gør 
det muligt at få kendskab til hver enkelt tjenestegrens 
forbrug af papirvarer og kontorartikler, hvilket der kan 
tages hensyn til ved udarbejdelsen af budgetoverslagene. 
Det mterinstitutionelle samarbejde har allerede givet 
positive resultater: 
indforeisen af ovennævnte edb-program. 
fælles indkøb af disketter til tekstbehandlingsanlæg. 
forhandlinger om vedligeholdelseskontrakter for 
edb-materiel. 
indgåelse af en rammeaftale om indkøb af elektronisk 
kontormateriel. 
Europa-Parlamentet må imidlertid konstaterne. at det i 
visse tilfælde er muligt for dets egne tjenestegrene at opnå 
priser, der er mere fordelagtige, end de priser, der er 
fastsat i rammeaftalen. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 243 
RÅDETS SVAR 
DRIFTSUDGIFTER 
Bemærkninger om udgifter til vedligeholdelse 
af bygninger 
12.49. I henhold til de vedligeholdelseskontrakter. 
Rådet har indgået, skal betaling principielt ske, når 
arbejdet er udført. I de få tilfælde, hvor der for tiden er 
fastsat forudbetaling, bestræber Rådet sig på i videst 
muligt omfang at få indføjet en klausul om, at betaling 
skal ske, når arbejdet er udført. 
12.50. (a) Forsinkelsen skyldes, at afregningerne 
vedrørende de pågældende regnskabsår er blevet forelagt 
for sent af den myndighed, som driver komplekset. 
(b) Revisionsrettens bemærkning afspejler næppe de 
faktiske forhold vedrørende den kontrol. Rådets tjeneste-
BEMÆRKNINGER OM 
LØNFORVALTNINGEN FOR ANSATTE I 
PARLAMENTET, KOMMISSIONEN OG 
REVISIONSRETTEN 
Bemærkninger om »PAIE«-systemet 
12.3. I erkendelse af manglerne ved systemet lancerede 
Kommissionen i begyndelsen af 1983 et projekt til 
udvikling af et nyt programmel, ikke fordi brugertjenes-
terne var utilfredse, men for at gøre det nemmere at 
vedligeholde systemet og afhjælpe de mangler, man havde 
kendskab til, og hvoraf flere i øvrigt nævnes i beretningen. 
De vigtigste etaper for gennemførelsen af projektet har 
været følgende: grene har udført. Således føres der efter aftale med de 
luxembourgske myndigheder for hver samling en liste 
over de tilstedeværende ansatte. Denne liste påtegnes på 
stedet af en ansvarlig for Generalsekretariatet for Rådet 
ved arbejdets afslutning. 
(c) Generalsekretariatet for Rådet fører forhandlinger 
med de luxembourgske myndigheder om dette spørgsmål. 
Bemærkninger om udgifter til papirvarer og 
kontorartikler 
12.55. Generalsekretariatet for Rådet deltager meget 
regelmæssigt i drøftelserne i den interinstitutionelle 
gruppe vedrørende harmonisering af indkøb og er 
indstillet på at anvende rammekontrakter, der er indgået 
af andre institutioner, når disse svarer til dets egne behov. 
februar 1984: offentliggørelse af et udbud i EFT (') med 
henblik på at finde et programmel for fastsættelse af 
personaleudgifter. 
maj 1984: modtagelse af tilbud, gennemgang og udvæl­
gelse, 
februar 1985: beslutning om at overlade det til en bedre 
tilbudsgiver at konstruere en prototype som et forsøg på 
grund af problemets komplekse karakter. 
november 1985: forelæggelse af projektet for CCAM — 
positiv udtalelse, 
november 1985-juni 1986: konstruktion af prototypen, 
juli 1986: efter en evaluering kom brugerne og edb-
medarbejderne til den konklusion, at projektet burde 
opgives, og årsagerne hertil var først og fremmest 
følgende: KOMMISSIONENS SVAR 
april 1983: udarbejdelse af referencedokumentet »situa­
tionen med hensyn til PAIE-systemet«, (') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 
244 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
— brugeren havde ikke tilstrækkelig kontakt med 
andre; 
- man var for bundet af programmellet, dvs. alt for 
afhængig af leverandøren, hvilket måske kunne 
nødvendiggøre en omdannelse, for at programmellet 
kunne blive funktionsdygtigt i en kommissionsrele-
vant sammenhæng; 
cost benefit-analysen var negativ; nedskrivningen 
ville have taget seks år. 
Opgivelsen af projektet har medført, at man har besluttet 
at forbedre det nuværende system ved at råde bod på de 
mangler, man har kendskab til (projekt »forbedring af 
PAIE«). 
Filer 
12.5 (a) Kommissionener klar over, at der er et væld af 
oplysninger. De er tidsbegrænsede, og Kommissionen 
tinder derfor, at de ringe ekstraudgifter i form af edb-
ressourcer opvejer den betydelige vedligeholdelsespris, så 
de to sekventielle og indekserede filer kan blive ensartede. 
(b) Kommissionen har ikke konstateret fejl i de 
retroaktive beregninger. Den risiko. Revisionsretten har 
opdaget, vil blive undersøgt i forbindelse med forvalt­
ningen, for at man kan søge at udelukke den potentielle 
mulighed for en sådan risiko. 
(c) Den anvendte praksis med fiktive oplysninger, et 
simpelt middel anvendt ved programmeringen af syste­
met, har ikkt givet anledning til forvekslinger i forvalt­
ningen. Som følge af de vanskeligheder, denne praksis 
kan forårsage i henseende til kontrol, vil Kommissionen 
imidlertid undersøge, hvorledes systemet kan forbedres 
på dette punkt. 
12.6. For så vidt angår dokumentationen henvises til 
punkt 12.9. 
Beskyttelsen mod manipulationer indgår i det mere 
generelle problem vedrørende forbedringen af edb-
sikkerheden (jf. punkt 12.11.-12.13.). 
12.7. Den allerede omtalte forbedring skulle fjerne 
denne vanskelighed. 
Programmel 
12.8. PAIE-systemet er beregnet på flere kategorier af 
brugere. For at muliggøre alle de nødvendige kombina­tioner er programmerne konstrueret som moduler og ikke 
monolitisk. Gennemførelsen tilrettelægges således, at den 
opfylder de krav, der stilles af de forskellige institutioners 
administrative tjenestegrene. 
Hvis det var muligt at foretage en harmonisering mellem 
institutionerne, ville gennemførelsen af systemet kunne 
ensrettes. 
12.9. Kvaliteten af dokumentationen vil blive forbedret 
som foreslået (jf. punkt 12.3) med omarbejdelsen af 
» P AI E«-sy stemet. 
Edb-sikkerhed 
12.10-12.11. Kommissionen indrømmer, at det er 
berettiget med forbedringer, og der vil blive indført 
sådanne med det igangværende projekt. F.eks. vil der 
blive foretaget en kontrol af sammenhængen i forbindelse 
med den første datafangst (første fase af projektet 
»forbedring af PAIE«). 
Forvaltningen foretageren kontrol, der garanterer, at den 
interne sikkerhed er tilfredsstillende. 
12.12. Den eksterne sikkerhed vil blive forbedret, idet 
der bl.a. vil blive anvendt moderne metoder til forvaltning 
af nøgleord, der ikke eksisterede, da systemet blev 
udarbejdet. I det i 1983 iværksatte projekt forudså man 
den foreslåede forbedring. Dette aspekt er blevet 
forsinket af de ovenfor anførte grunde (jf. punkt 12.3). 
Resultaterne af edb-behandlingen 
12.14. Listerne udarbejdes efter anmodning fra bruger­
ne. Projektets 3. fase vil give anledning til en samlet 
revision, hvor alle anmodninger fra de pågældende vil 
blive taget i betragtning. 
12.15 -12.16. For så vidt som brugeren er i stand til at 
gøre brug af skærmterminalen, vil systemet i dets 
forbedrede form give ham denne mulighed. Overholdel­
sen af de gældende bestemmelser vil imidlertid fortsat 
gøre det nødvendigt at nedfælde oplysningerne på et fast 
medium, navnlig for så vidt angår registreringen af, hvad 
der hidtil er udbetalt til tjenestemænd og øvrige ansatte. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 245 
Resultaterne af edb-behandlingen 
12.17. Kommissionen indrømmer, at behandlingen må 
ændres, og dens sikkerhed forbedres. Siden 1983 har den 
søgt at finde det mest moderne programmel, der kan 
opfylde institutionernes behov. 
Den har måttet drage den slutning, at et sådant 
programmel ikke eksisterede, og har derfor måttet give 
afkald på en fuldstændig rekonstruktion af systemet. Der 
var derefter ikke andet for end at forbedre det, og de 
trufne beslutninger er helt i overensstemmelse med 
Revisionsrettens forslag under punkt (a), (b), (c) og (e). 
Den under punkt 12.3 anførte tidsplan viser, hvorfor det 
endnu ikke er gennemført. Der er imidlertid ikke sket 
nogen større begivenheder, og sikkerheden med hensyn til 
resultaterne garanteres ved kontrollen af forvaltningen. 
For så vidt angår punkt (d) bekræfter Kommissionen, at 
dokumentationen vil blive forbedret, men den mener 
ikke, at begrænsningen af lagerpladsen og beregnings­
tiden bør være et af de højest prioriterede mål for 
konstruktionen af dens nye system. 
Bemærkninger om forvaltningssystemerne 
Forberedelse af lønberegningen 
Forberedelse af lønberegningen 
12.20. De pågældende tjenestegrene vil tilrettelægge 
deres arbejdsmetode således, at det sikres, at lønnings-
tjenesten tager korrekt hensyn til deres afgørelser. 
De manuelle berigtigelser, som lønningstjenesten foreta­
ger på banklisterne, først og fremmest i tilfælde af force 
majeure, er den eneste mulige løsning, således som 
systemet er i øjeblikket. I forbindelse med forbedringen af 
dette vil det blive undersøgt, om disse tilfælde kan 
databehandles. 
12.21. Det tages behørigt til efterretning, at det er 
hensigtsmæssigt at opbevare en optegnelse om den 
indgående kontrol, der måned for måned foretages af ca. 
20 tilfældigt udvalgte tilfælde. 
Kontrollisten, som angiver afvigelser på 5 % i månedsløn­
nen i forhold til den foregående måned, vil blive tilpasset, 
så hindringerne af tidsmæssig art i forbindelse med 
produktionskontrollen kan overvindes. Som følge af 
disse hindringer konstaterer den anvisningsberettigede, at 
der ikke er nogen uregelmæssigheder, således som hans 
tjenestegrene har gjort opmærksom på. Budgetforvaltningen 
12.22. Den nuværende praksis er en følge af den 
metode, der anvendes til forberedelsen af bogføringen af 
lønningerne. 
Kommissionen er rede til at behandle Revisionsrettens 
forslag vedrørende dette punkt med en positiv indstilling. 
Finansinspektorens kontrol 
12.24. Finanskontrollen er opmærksom på de af 
Revisionsretten påpegede vanskeligheder. Den henleder 
navnlig opmærksomheden på det igangværende arbejde 
med forbedring af det nuværende program, som på 
længere sigt skulle muliggøre en mere fuldstændig 
kontrol. 
Testresultater 
12.28. En detaljeret analyse af resultaterne af stikprøver 
foretaget af Revisionsretten har gjort det muligt at 
foretage de nødvendige justeringer og reguleringer. 
Sådanne tilfælde skulle for fremtiden kunne undgås, når 
den edb-analyse af sammenhængen, der for øjeblikket er 
ved at blive undersøgt, kan tages i anvendelse. 
Særlige bemærkninger 
12.41. I overensstemmelse med Domstolens seneste 
retspraksis undersøges indplaceringen af en midlertidigt 
ansat, der udnævnes til tjenestemand, på grundlag af 
bestemmelserne i vedtægtens artikel 32. I lighed med 
andre institutioner anvender Kommissionen imidlertid 
princippet om fastholdelse af den pågældendes indplace­
ring i det tilfælde, hvor anvendelsen af artikel 32 ville 
medføre en lavere indplacering. Årsagerne til denne 
praksis er et indlysende ønske om at være retfærdig over 
for midlertidigt ansatte, som har gjort flere års tjeneste 
ved Fællesskabet. Kommissionen har allerede taget de 
nødvendige initiativer, for at dette princip kan blive 
nedfældet i vedtægten gennem en hensigtsmæssig ændring 
af denne. 
Konklusion vedrørende forvaltningssystemerne 
12.42 - 12.44. Kommissionen tilslutter sig Revisions­
rettens forslag om at styrke samarbejdet mellem institu­
tionerne med hensyn til anvendelsen af fælles edb-
hjælpemidler. Bortset fra de herved opnåede besparelser 
vil dette gøre systemerne mere sikre. Den allerede 
246 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12, 87 
fastsatte kontrol af sammenhængen i datafangsten vil 
fjerne en stor del af de af Revisionsretten påpegede 
risikofaktorer; det vil blive overvejet at foretage en 
efterfølgende yderligere kontrol, alt efter de behov, der 
gives udtryk for. 
DRIFTSUDGIFTER 
Bemærkninger om udgifter til vedligeholdelse 
af bygninger 
12.46. Kommissionen vil snarest indlede drøftelser med 
de andre institutioner med henblik på at harmonisere 
praksis på dette område. 
12.47 - 12.48. De pågældende tjenestegrene har allerede 
truffet foranstaltninger til en tilpasning af de eksisterende 
procedurer, for så vidt angår den trinvise kontrol, 
beføjelsen til at foretage vurderinger samt markedshørin-
ger. 
12.50. (c) Revisionsretten vil blive underrettet om 
resultatet af den igangværende undersøgelse af moms­
spørgsmålet. 
12.51. Lejemålet for Square de Meeus blev indgået i 
1978 i henhold til de gældende procedurer. Det udløber 
den 31. december 1987; Kommissionen bestræber sig 
under de igangværende forhandlinger på at opnå mere 
favorable betingelser. Bemærkninger om udgifter til papirvarer og 
kontorartikler 
12.52-12.54. Indkøbstjenesten baserer sine budget­
overslag på de anmodninger fra tjenestegrenene, der er 
efterkommet de forløbne tolv måneder, samt på den 
ajourførte lageropgørelse. Der tages således dels hensyn 
til de af institutionernes tjenestegrene udtrykte behov, 
som vurderes i de enkelte generaldirektorater, dels til de 
forsyninger, der faktisk er leveret. 
At der er nogle overskudsmængder af visse artikler 
skyldes i reglen forskellige faktorer såsom nedgang i 
forbruget, den tekniske udvikling osv. 
Spørgsmålet er blevet fulgt op ved en særlig undersøgelse 
af denne situation, der har gjort det muligt i tide at træffe 
hensigtsmæssige foranstaltninger, så man i givet fald 
hurtigere kan opnå en gradvis absorbering af lagre, der 
måtte være blevet for store, eller udelukke artikler, der er 
blevet overflødige. 
Endelig erindrer Kommissionen om, at forvaltningen af 
artikler, der forbruges i stort omfang, og hvis værdi udgør 
det meste af budgetkontoen, alt for ofte støder på 
hindringer, fordi der altid tildeles for få budgetmidler, så 
der opstår svagheder og afbrydelser med hensyn til 
lagerforsyningerne. 
12.55. Formålet med Kommissionens indkøbspolitik er 
at dække tjenestegrenenes behov inden for grænserne af 
de godkendte budgetmidler ved indgåelse af omfattende 
flerårige rammekontrakter på de mest fordelagtige 
betingelser med hensyn til kvalitet og pris. Disse 
rammekontrakter åbnes systematisk for alle institutio­
nerne. 
Kommissionen beklager for sit vedkommende, at den 
seneste erfaring har vist, at det ikke var muligt at opnå 
gensidighed, idet de andre institutioner ikke altid synes at 
disponere over de hensigtsmæssige betingelser og midler 
til at nå dette mål. 
C) EFT L 39 af 25.2.1984, s. 32. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 247 
KAPITEL 13 
Tilskud 
KOMMISSIONENS SVAR 
TILSKUD TIL DUBLIN-INSTITUTTET OG 
BERLIN-CENTRET 
Kommissionens formelle beføjelser over for 
Dublin-Instituttet og Berlin-Centret 
13.6. Flertallet af bestyrelsesmedlemmerne stiller sig 
ikke positivt over for mulighederne for andre finansie­
ringskilder, men ønsker at bevare de to organers 
autonomi. Derimod er samfinansiering af projekter en 
fremgangsmåde, Berlin-Centret allerede har benyttet, og 
også Dublin-Instituttet overvejer at gå ind på dette 
område. Spørgsmålet om spredning af finansierings­
kilderne vi! blive rejst af Kommissionen på møderne i de 
to organers bestyrelser. 
Kommissionens forvaltning af tilskuddene 
Koordinering 
13.7. Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale 
Anliggender og Uddannelse (GD V) forvalter ud fra et 
administrativt synspunkt de to tilskud ens. Driften af 
instituttet og centret varetages derimod af deres respekti­
ve bestyrelser. Udveksling af erfaringer mellem instituttet og centret 
13.8. Det er på baggrund af de oplysninger, der opnås 
ved kontakter mellem de ansvarlige for de to organer, og 
på grundlag af deres personlige erfaringer og de særlige 
opgaver, der påhviler hvert organ, at de to direktører 
forbereder møderne i deres bestyrelser. Disse bestyrelser 
træffer helt autonomt alle administrative afgørelser. Alle 
de specifikke punkter, Revisionsretten nævner, har 
allerede været eller vil blive genstand for sammenligninger 
og informationsudvekslinger mellem de to organer. Hvor 
der er mulighed for forbedringer i de nuværende 
procedurer, vil de fornødne ændringer blive foretaget. 
13.9. De forordninger, hvorved disse to organer blev 
oprettet, tillægger ikke Kommissionen særlige beføjelser 
med hensyn til driften. Kommissionens beføjelser udøves 
i kraft af, at den er repræsenteret i bestyrelsen, men uden 
at besidde noget flertal. Inden for disse rammer tager 
Kommissionen sine initiativer ved de regelmæssige og 
snævre kontakter, de to organer har med de forskellige 
afdelinger i Kommissionen, der stiller deres tekniske 
kompetence til rådighed. 
Finansinspektørens kontrol 
13.11. Finanskontrollen har siden 1985 gennemført en 
aktion, der går ud på at indføre edb i Dublin-Instituttet på 
samme måde som i Berlin-Centret med henblik på en 
mere ensartet forvaltning. 
Den stedlige kontrol af forvaltningen af Berlin-Centret 
har kun givet anledning til mindre betydende bemærk­
ninger, som mundtligt blev fremsat over for centrets 
direktør. 
248 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Det tilfælde, hvor finansinspektøren nægtede sin påteg­
ning, vedrørte overskridelser af betalingslofterne i Berlin-
Centret, og finansinspektøren konstaterede på stedet, at 
edb-anlægget var blevet udstyret med en mekanisme, der 
kunne blokere disse lofter. 
Da denne nægtelse af påtegning beroede på rent formelle 
forhold, blev det ikke skønnet nødvendigt at aflægge 
beretning herom. 
Ansvarsfordeling i forbindelse med spørgsmål om driften 
13.13. Instituttet opretholder regelmæssige kontakter 
med de forskellige generaldirektorater. Ved fastlæggelsen 
af prioriteringen i forbindelse med instituttets arbejds­
program fremlægger Kommissionens repræsentanter de 
emner, deres generaldirektorat har prioriteret. 
13.14. (a) Kommissionen har i reglen ikke taget hensyn 
til arbejdet i Dublin-Instituttet ved udformningen af sin 
fælles politik for forskning og teknologisk udvikling som 
følge af, at instituttets arbejde gennemføres med et andet 
sigte. 
Som følge af de forbindelser, der er etableret mellem 
instituttet og DG XII's FAST-program (prognoser og 
vurderinger på det videnskabelige og teknologiske 
område), hvis leder er medlem af instituttets bestyrelse, 
har GD XII direkte udnyttet instituttets arbejde på to 
konkrete områder (distancearbejde og bioteknologiens 
samfundsmæssige konsekvenser). 
(b) Skønt Kommissionen ikke har nogen juridisk pligt 
til at rådføre sig med instituttet ved udformningen af sine 
meddelelser, blev Kommissionens forslag til miljøhand­
lingsprogrammet for 1987-1992 udarbejdet under hen­
syntagen til det arbejde, der gennemføres i instituttet på 
dette område. 
(c) Kommissionen har noteret sig Revisionsrettens 
bemærkninger, og i det omfang, hvor dette kan forenes 
med instituttets eget program, vil det etablere en jævnlig 
kontakt med generaldirektorat VII og XIII samt med 
andre berørte generaldirektorater. EUROPASKOLERNE 
13.16. Den omtalte uoverensstemmelse ventes at ville 
forsvinde, når der er vedtaget en ny finansforordning for 
Europaskolerne, hvis hovedprincipper blev drøftet af Det 
Øverste Råd i april 1987. Denne nye forordning, der er 
under udarbejdelse, skulle sikre overensstemmelse mel­
lem det tilskud fra Kommissionen, der fastsættes af Det 
Øverste Råd, og det tilskud, der rent faktisk godkendes af 
budgetmyndigheden. I praksis underrettes Europaskoler­
ne af Kommissionen om størrelsen af det tilskud, der 
fastsættes af budgetmyndigheden, og de må derefter 
tilpasse deres udgifter til de disponible indtægter. 
13.17. Kommissionen udbetaler tilskuddene til Europa­
skolerne i rater fordelt over hele året på grundlag af de 
periodiske regnskabsoplysninger fra hver skole. Derved 
får den mulighed for at tilpasse udbetalingerne til 
skolernes behov og til de midler, der er til rådighed på 
Kommissionens budget. Denne procedure blev gjort mere 
bindende i 1987. 
13.18. Kommissionen mener også. at skolernes struktur 
bør ændres under hensyntagen til den politiske og 
juridiske udvikling i Fællesskabet. Den vil fremlægge 
forslag herom, der skal tage sigte på en forbedring af den 
økonomiske og budgetmæssige forvaltning af skolerne. 
13.19. (a) På mødet i april 1987 bekræftede Det Øverste 
Råd efter en dybtgående undersøgelse gyldigheden af de 
kriterier, det havde fastsat i Karlsruhe i 1986 vedrørende 
adgang for andre børn end børn af tjenestemænd. Disse 
kriterier vedrører optagelsesberettigede børn, ikke-
optagelsesberettigede børn med fortrinsret samt børn, der 
kan optages. I øvrigt blev det på samme møde i Det 
Øverste Råd vedtaget, at skolepengene fra september 
1988 skulle forhøjes væsentligt over fem år. 
(b) To medlemsstater, Italien og Tyskland, har endnu 
ikke vedtaget princippet om en generel momsfritagelse for 
skolerne. Den endelige beslutning er ved at blive truffet i 
Italien, og i Tyskland afventer man, at denne momsfrita­
gelse vedtages af samtlige medlemsstater, før den endelige 
beslutning tages. 
(c) Det Administrative og Finansielle Råd forelagde i 
april 1987 Det Øverste Råd et omfattende arbejds­
dokument vedrørende en revision af vedtægten for 
undervisningspersonalet. Efter en gennemgang ,heraf 
anmodede Det Øverste Råd om en uddybning af to af de 
foreslåede modeller med henblik på at træffe beslutning 
herom på mødet i december. 
(d) Kommissionens Repræsentant i Det Øverste Råd 
tog i første halvår kontakt med de andre organisationer 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 249 
end EF-institutioner, hvis ansatte sender deres børn i en 
Europaskole. Der blev aflagt beretning herom på mødet i 
Det Øverste Råd i april, og repræsentanten fik mandat til 
at fortsætte forhandlingerne med henblik på at fremlægge 
en endelig rapport i 1987. Der er allerede opnået visse 
resultater. 
(e) Man er i færd med at undersøge mulighederne for en 
centraliseret edb-behandling, hvad angår den finansielle 
forvaltning. Dette vil åbne mulighed for en bedre 
forvaltning. 
ANDRE TILSKUD 
Diverse tilskud 
Gennemgang af tilskudsanmodningerne 
13.21. Når den pågældende afdeling i generalsekretaria­
tet modtager ansøgninger om tilskud, registreres disse i et 
ansøgningsregister og indføres i de oversigter (der 
indeholder et resumé af de oplysninger, der er indeholdt i 
ansøgningerne), der danner grundlag for udarbejdelsen af 
et forslag om ydelse af tilskud, og som forelægges 
Kommissionen til afgørelse. Disse oversigter er blevet 
ændret siden Revisionsrettens besøg for at lette vurderin­
gen af hver enkelt ansøgning. I øvrigt findes der to former 
for oversigter, alt efter konteringen på budgettet. 
Det må bemærkes, at der i hver ansøgningsmappe findes 
flere standarddokumenter, der åbner mulighed for en 
vurdering af ydelsen af tilskud. Den orienterende 
oversigt, Kommissionen får, forelægges samtlige berorte 
afdelinger, inden beslutningen træffes. Ethvert konkret 
forslag fra Revisonsretten om indholdet af denne oversigt 
vil blive undersøgt med største omhu. 
13.22. Kommissionen er rede til at overveje ændringer i 
kriterierne for ydelse af tilskud, der måtte være hensigts­
mæssige. Koordination af Kommissionens afdelinger 
Centralt register over finansiel s tot te 
13.24. Kommissionen er i øjeblikket i færd med at 
undersøge, hvorledes den bedst kan styrke centraliserin­
gen af informationen om finansiel støtte ved hjælp af edb. 
Ungdomsforum 
Kommissionens tilskud 
13.26. Kommissionen indgår normalt ikke aftaler med 
tilskudsmodtagerne for derved at få mulighed for til 
enhver tid på eget initiativ at ændre sit engagement. 
Dette forum er i henhold til vedtægterne et helt 
uafhængigt organ. Kommissionen har derfor ingen 
mulighed for at blande sig i den formelle beslutnings­
proces i dette organ, heller ikke på budgetområdet. 
Kommissionen erindrer om, at den med jævnlige 
mellemrum foretager kontrol af tilskuddenes anvendelse, 
og den finder, at en formel aftale ikke nødvendigvis vil 
føre til forbedringer. 
Finansieringsbidrag fra Ungdomsforums medlemmer 
13.27. Kommissionen ei rent principielt enig med 
Revisionsretten. Alle de organisationer, der er medlem­
mer af dette forum, befinder sig imidlertid i finansielle 
vanskeligheder, og de tilskud, de får enten via nationale 
regeringer eller fra Europarådet (Det Europæiske Ung-
domscenter og Den Europæiske Ungdomsfond) og i visse 
tilfælde fra Kommissionen kan kun lige dække de 
administrative udgifter. 
Vurdering af Ungdomsforums aktiviteter 
13.28. Kommissionen har noteret sig bemærkningerne 
fra Revisionsretten og vil bestræbe sig på at følge dem op. 
250 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Det Europæiske Universitetsinstitut i Firenze 
Generelt 
13.29. Portugals tiltrædelse af konventionen er fastsat 
til oktober 1987. 
Kommissionens rolle i instituttets administration 
13.30 - 13.31. Ved undertegnelsen af Konventionen om 
Oprettelse af Det Europæiske Universitetsinstitut i 
Firenze blev det ikke forudset, at Fællesskabet skulle 
tiltræde denne konvention. Dette vil kun kunne ske 
gennem internationale forhandlinger. 
Med hensyn til Kommissionens rolle i forbindelse med 
den finansielle forvaltning af instituttet, bl.a. hvad angår 
stillingsfortegnelsen, kan Kommissionen oplyse, at 
bortset fra de meget få stillinger, der findes inden for de 
historiske arkiver, finansieres ingen af stillingerne på 
instituttets organigram ved bidrag fra Kommissionen. 
Kommissionens bidrag dækker kun ikke-faste stillinger 
(forskningspersonale, hjælpepersonale). Kommissionens 
deltagelse i arbejdet i Forskningsrådet og Styringsudval­
get for European Policy Unit giver den mulighed for at 
udøve en betydelig indflydelse på disse stillinger. 
Udbetalingen af tilskuddet til instituttet 
13.32. Fra januar 1988 vil Kommissionens finansielle 
bidrag til instituttet, der er opført under artikel 3240 og 
3241, i henhold til en aftale indgået mellem Kommissio­
nen og instituttet blive udbetalt i to rater i overensstem­
melse med de finansielle bestemmelser for de to institutio­
ner, dvs. at der pr. 15. januar udbetales 7/12 og pr. 15. juli 
5/12. 
Anvendelse af bevillingerne til »historiske arkiver« 
13.33 - 13.34. Det er rigtigt, at oprettelsen og indret­
ningen af de historiske arkiver blev iværksat langsomme­
re end planlagt. Dette kunne ikke undgå at føre til visse forsinkelser i udnyttelsen af de bevillinger, der er afsat til 
instituttet, specielt hvad angår anskaffelse af udstyr til 
opbevaring af dokumenter, såsom reoler, arkivskabe og 
andet inventar. 
Nu hvor de historiske arkiver er kommet ind i indkørings­
fasen, ventes de hidtidige problemer at være overvundet. 
I henhold til artikel 7 i den kontrakt, der er indgået 
mellem Kommissionen og instituttet, er Kommissionen 
enedes med instituttet om at frigøre det finansielle bidrag, 
der er opført under konto 3242, under hensyntagen til 
behovene, som instituttet skal redegøre detaljeret for, og 
nødvendigheden af en rimelig reserve til uforudsete 
udgifter. 
Bevillingsoverførsel til »forskningsbiblioteket« 
13.35. Med hensyn til bevillingsoverførslen til forsk­
ningsbiblioteket deler Kommissionen ikke Revisionsret­
tens opfattelse af, at der var tale om at vælte medlemssta­
ternes udgifter over på Kommissionen. 
Forslag til bevillingsoverførsel blev fremsat ud fra ønsket 
om en fornuftig finansiel forvaltning. Bibliotekets 
anskaffelser (tidsskrifter og monografier) anvendes i 
første række til forskningsformål, og Kommissionens 
bidrag skal jo netop gå til forskning. I stedet for at 
henregne de forskellige anskaffelser under de forskellige 
forskningsprojekter, blev der for nemheds skyld foretaget 
en samlet overførsel til forskningsbiblioteket. 
Kommissionen understreger, at der ikke findes nogen 
bindende regler for anvendelsen af Kommissionens 
tilskud til instituttets akademiske aktiviteter, hvilket 
netop åbner mulighed for tilpasninger ved budgettes 
gennemførelse. 
Vurdering af resultaterne 
13.37. Gennemgang af retningslinjerne for det forsk­
ningsarbejde, der gennemføres på instituttet, er et særskilt 
punkt på dagsordenen ved møderne i instituttets Øverste 
Råd og Forskningsråd, som Kommissionen deltager i. 
Kommissionen har henstillet til, at instituttet snarest 
foretager en evaluering af forskningsresultaterne. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 251 
KAPITEL 14 
Långivning, låntagning og rentegodtgørelse 
KOMMISSIONENS SVAR 
BEMÆRKNINGER OM LOVLIGHEDEN OG 
DEN ØKONOMISKE FORVALTNING 
EIB 's forvaltningsprovision Globallånenes tiltagende betydning inden for NIC. 
der nævnes af Revisionsretten, medfører ikke auto­
matisk en mindre administrativ byrde for EIB (pkt. 
14.20 og tabel 14.3). Selv om den finansielle mellem­
mand vælger at give dellån, er EIB stadig ansvarlig for 
godkendelsen af transaktionerne og for tilsynet med 
hele denne aktivitet og navnlig for tilsynet med, at 
Kommissionens kriterier overholdes for hvert eneste 
dellån. 
14.12.-14.24. Efter opmærksomt U have gennemgået 
Revisionsrettens bemærkninger i denne del af dens 
rapport onsker Kommissionen at knytte følgende be­
mærkninger til emnet: Endelig bekræfter Kommissionen, at den er rede til at 
genoptage kontakterne med EIB med henblik på at 
opnå en mere fuldstændig dokumentation, således at 
Revisionsretten kan foretage den kontrol, den onsker 
at gennemføre. 
Ifølge en ny aftale, der er indgået mellem Kommissio­
nen og EIB i april 1987, og for så vidt angår 
transaktioner, der går over NIC*s kasse, tager EIB 
nettoresultatet af til- og afgangen af midler for givet. 
Under disse betingelser er det end ikke nødvendigt 
med en særskilt forvaltningsprovision, idet denne 
konto bibeholdes af rent formelle grunde. 
Som oplyst i den dokumentation, der er udleveret 
Revisionsretten, følger og kontrollerer EIB's direk-
tionsformand. der udnævnes af Kommissionen, og 
hans suppleant den relative udvikling i omkostninger 
og provisioner for NIC- og Euratom-transaktionerne 
(pkt. 14.17). Det var under denne proces, at provi-
sionssatserne blev nedsat i 1984. 
Der kan ikke fo.etages en gyldig sammenligning 
mellem EIB- og NIC-transaktioner på den ene side og 
EKSF-transaktioner på den anden på grund af deres 
forskellige juridiske, forvaltningsmæssige og finan­
sielle beskaffenhed (pkt. 14.19). Aftale om revision af NIC-lån 
14.25.-14.26. Kommissionen hævder, at den altid har 
forelagt den dokumentation, den skal forelægge ifølge 
den aftale, der blev indgået med Revisionsretten i marts 
1985. Finder Revisionsretten imidlertid, at denne doku­
mentation er utilstrækkelig til kontrolformål, er Kommis­
sionen på sin side rede til at tage spørgsmålet op igen. I 
mellemtiden har den indgået en aftale om forlængelse af 
aftalen fra 1985 indtil videre. 
14.27.-14.30. Kommissionen finder det ikke hensigts­
mæssigt at vende tilbage til spørgsmålet om fortolkning af 
EØF-traktatens artikel 206a om Revisionsrettens kon­
trolbeføjelser og til spørgsmålet om Bankens selvstyre 
vedrørende transaktioner på grundlag af dens egne 
midler, idet disse spørgsmål er reguleret i retsakterne. 
Vanskeligheden opstår, når der er tale om a> fastslå den 
nøjagtige demarkationslinie mellem de to institutioners 
kontrolbeføjelser i de tilfælde, hvor Kommissionen 
252 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
overlader forvaltningen af visse aktioner til EIB som 
f.eks. ydelse af lån på grundlag af midler, Kommissionen 
har tilvejebragt på kapitalmarkedet, og i tilfælde af 
rentegodtgørelse over EF's budget for visse af de af EIB 
forvaltede lån. 
Under disse omstændigheder mener Kommissionen, at 
det må have været lovgivernes hensigt, at der bliver fundet 
en gennemførlig løsning, der skal være tilfredsstillende for 
begge institutioner, dvs. en korrekt kontrol med Kommis­
sionen udfort af Revisionsretten og den handlefrihed, der 
er nødvendig, for at EIB kan fungere korrekt, idet Banken 
i henhold til gældende lovgivning, hvori det hedder, at der 
gives den mandat, er Kommissionens lovpligtige bank­
forbindelse (pkt. 14.28). 
I mellemtiden skal man, som Kommissionens formand 
skrev til Revisionsrettens formand den 30. april 1987, 
bestræbe sig på at finde »praktiske gennemførelsesforan­
staltninger, der betyder, at Revisionsretten kan udøve 
sine beføjelser under hensyntagen til Bankens muligheder 
for at udføre sine opgaver«. 
Der skal gøres lidt nærmere rede for den sikkerhed, der 
stilles over budgettet (pkt. 14.28.). Sikkerhedsstillelsen er i 
praksis sidste udvej. NIC-låntagerne er statslige eller 
halvstatslige organer, nationaliserede industrier eller 
finansielle mellemmænd med et godt omdømme. Endvi­
dere vil der antagelig blive gjort krav gældende mod de 
primære kautionister, inden der bliver rejst krav mod 
FF's budget, der endnu aldrig har måttet træde til. 
Lån og rentegodtgørelse til jordskælvsramte 
områder i Grækenland 
Bogforing af lånene 
14,33. Kommissionen har noteret sig Revisionsrettens 
bemærkning om særskilte regnskaber og vil i tilfælde af 
fremtidige transaktioner af denne art ikke undlade at 
afhjemle denne i de bestemmelser, der eventuelt skal 
indføres. 
Revision af særlige projekter 
14.34. (a) og (b) I finansieringskontrakten nævnes 
udtrykkeligt muligheden for at ændre programmet for aktionerne med tilslutning fra EIB. Det viste sig således i 
begyndelsen af 1985 at være nødvendigt med ændringer i 
det oprindelige program. Disse blev foretaget på vidt 
forskellige tidspunkter og mange forskellige steder under 
gennemførelsen af det store antal foranstaltninger, der 
omfattedes af projektet, og også boligerne i Nikaia var 
omfattet af disse ændringer, hvilket er årsagen til de 
programfastsættelsesvanskeligheder, der nævnes af Revi­
sionsretten. 
Efter Kommissionens opfattelse er disse forskellige 
ændringer af det oprindelige program, der er foretaget i 
løbet af mere end to år og konsolideret af EIB i 1985, alle i 
overensstemmelse med projektets målsætninger, både for 
så vidt angår deres formål og deres tekniske særtræk, og 
ændringerne føjer sig derfor ind i beslutningen om ydelse 
af støtte fra juli 1982. 
Byggestandarderne for de nye bygninger kan ikke 
betragtes som overdrevent høje, men svarer snarere til den 
gennemsnitlige kvadratmeterpris, det for øjeblikket 
koster at bygge i Stor-Athen, og de ligger i kvalitets­
mæssig henseende absolut over standarderne for de 
boliger, der fandtes inden jordskælvet. 
14.34. (c) Opførelsen af en større, ny skolebygning på 
en anden grund end den, hvorpå den gamle skole, der var 
lejet og deltes med andre brugere, lå. er fuldt forenelig 
med Rådets afgørelse, der sigter mod »rejsning af den 
økonomiske og sociale infrastruktur«. Opførelsen af den 
ny skolebygning i stedet for en forældet bygning indgår 
naturligt i en genopbygningsaktion efter et jordskælv. 
Finansieringskontrakten indeholder intet om de græske 
myndigheders anvendelse af de beskadigede bygninger, 
og dette falder ikke ind under Kommissionens kompe­
tence. 
Bevis for skader som følge af jordskælvet 
14.35. Kommissionen noterer sig Revisionsrettens 
bemærkning om betydningen af fotografisk bevismateria­
le og dokumentation for skader og vil for fremtiden ikke 
undlade at indføje dette i de bestemmelser, der eventuelt 
skal fastsættes herom. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 253 
ANDEN DEL 
Den Europæiske Udviklingsfond 
KOMMISSIONENS SVAR 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE DEN Sjette EUF 
ØKONOMISKE FORVALTNING 
Tredje og fjerde EUF 
6. Tredje EUF kunne ikke afsluttes ved udgangen at" 
1986, idet 14 projekter til et samlet belob af ca. 9 mio ECU 
endnu ikke var afsluttet. Samme år kunne 19,7 mio ECU 
svarende til disponible saldi fra afsluttede projekter 
imidlertid overføres fra tredje til femte EUF. 
Den endelige afslutning forventes foretaget den 31. 
december 1987. 8. Det skal bemærkes, at udbetalingerne fra 6. EUF 
snarere er afhængige af tidspunkterne for undertegnelse 
af de indikative programmer snarere end af datoen for 
vedtagelsen af fondens finansforordning. Eksempelvis 
blev finansforordningen for 6. EUT vedtaget 23 måneder 
efter konventionens undertegnelse, medens finansforord­
ningen for 5. EUF forst blev vedtaget efter 17 måneder. I 
betragtning af en række vigtige ændringer i forordningen 
for 6. EUFU'.eks. morarenter i forbindelse med medlems­
staternes bidrag, indforeisen af ECU som generel valuta) 
er det ikke underligt, at drøftelserne i Rådets AVS/FIN-
gruppe har taget længere tid; dette har dog på ingen måde 
bremset udbetalingerne fra 6. EUF, idet finansforord­
ningen for 5. EUF er blevet anvendt analogt. 
Pr. 31. december 1986 var udgiftssituationen for AVS-
landene følgende: 
Femte EUF 
7. Pr. 31. december 1986 var regnskabssituationen 
følgende: gavebistand 7 689 000 ECU 
nødhjælp 3 923 000 ECU 
bevillinger 4 802 317 612 ECU Stabex 105 029 000 ECU 
beslutninger (primære forpligtelser) 4 156 702 987 
ECU, svarende til 86 **;, 
sekundære forpligtelser 3 368 886 521 ECU, svaren­
de til 70 "•„ 
betalinger 2 658 876 555 ECU, svarende til 55 %. 9. Den af Kommissionens tjenestegrene vedtagne 
procedure med henblik på anvendelse af artikel 153, stk. 
2, i den tredje Lomé-Konvention består i delvis overførel­
se af en del af de på markedet opnåede renteindtægter til 
Stabex-midlerne i forhold til de endnu ikke anvendte 
Stabex-midler. Pr. 31. december 1986 var der i forbindelse 
med Stabex-ordningen opført 6,4 mio ECU på EUF's 
konti under posten »Diverse indtægter«. For fremtiden 
vil afkastet af ikke-anvendte Stabex-midler blive konteret 
separat. 
254 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
Ri'Xnskahsafht'ggelsi'n for EL'F 
10. Igen i 19S(i blev fristen for regnskabsaflæggelsen 
(15. april) overholdt. Dette ville ikke være muligt tor 
Kommissionen, hvis der ikke blev foretaget efterprøvelser 
Dg afstemninger i lobet af regnskabsåret. 
I forbindelse med overgangen fra et regnskabsår til 
det følgende foregår regnskabsforingen udelukkende 
på årsbasis og ikke-kumulativt: banktransaktionerne 
fremgår af en månedlig edb-oversigt, og oplysninger 
vedrorende den finansielle gennemforelse af projekter 
registreres dagligt på midlertidige valideringslister. 
Forskuilsforvii/tning 
Forskudsregistrering 
14. Kommissionen er ikke helt enig med Revisionsret­
ten i dennes påstand om. at bogforingen vedrørende 
forskud er utilstrækkelig. 
15. Forskud i forbindelse med især landbrugsprojekter 
og mikroprojekter bogfores ikke som aktiver i EUF-
regnskabeme. og det samme gælder forskud i forbindelse 
med kontrakter vedrorende arbejder, leverancer eller 
serviceydelser, som ydes mod bankgaranti. 
Forskud udbetales fra lokale udbetalingsberettigedes 
konti og overfores til bankkonti, som administreres af 
embedsmænd, som er udpeget af de pågældende AVS-
lande. Nar belobet forst er overfort, bliver den lokale 
\aluta WS-landets ejendom, dog med forpligtelse til at 
redegore for anvendelsen eller senere betale beløbet 
tilbage. Kommissionens delegationer fører kontrol med 
forskudskontiene og giver bemyndigelse til opfyldning af 
den tilladte kassebeholdning på grundlag af behørigt 
dokumenterede udgifter. 
Forskuddene bogfores direkte i ECU under det pågæl­
dende projekt til den kurs, der var gældende dagen før 
betalingen. Dette er den bedste måde, hvorpå man kan 
styre forskuddene og derved undgå meget komplicerede 
beregninger af modværdierne i ECU af de forskellige 
udbetalinger i forbindelse med ydelse af forskud. Juridisk set er Kommissionens bogføringssystem hold­
bart, og det er simpelt og gennemskueligt. 
Ethvert forskud i forbindelse med en kontrakt eller et 
overslag bogføres først som en faktisk betaling og 
mindsker det disponible beløb i henhold til kontrakten 
eller overslaget med et tilsvarende beløb. Dernæst 
bogføres forskuddet under samme kontrakt eller overslag 
som forskud, der skal tilbagebetales i samme valuta, som 
det blev ydet. 
På denne måde bliver afregningen eller eventuelt 
tilbagebetalingen af forskuddet automatisk, og det skulle 
ikke være muligt at afslutte en kontrakt eller et overslag 
uden først at have afviklet forskuddet. 
Systemet har stået sin prøve, og det er ud fra et ønske om, 
at de nationale ressourcer i stigende grad skal deltage i 
gennemførelsen af projekter, at denne procedure siden 4. 
EUF er blevet anvendt i stadig stigende omfang. Det er 
bl.a. derfor, at det i artikel 234 i Lomé-Konvention III er 
fastsat, at foranstaltninger ligeledes kan gennemføres i 
offentligt regi, for så vidt angår katastrofebistand. En 
sådan mulighed kan effektivt imødekomme behovet for 
hurtighed og effektivitet, som er af stor betydning ved 
gennemførelsen af sådanne aktioner. 
Den komplette liste over forskud, der ikke er endeligt 
afregnet, er for nylig blevet udarbejdet af den edb-
afdeling, som står for EUF's regnskabsføring, og den 
stilles til rådighed for Retten. 
16. Retten henviser implicit til en række tilfælde, som 
for nylig er blevet påpeget over for Kommissionen. De 
relevante efterprøvninger er blevet foretaget og de 
nødvendige rettelser foretaget på kontiene. 
Kontrol med anvendelse af forskuddene 
17. På baggrund af deres særlige karakter skal foran­
staltninger i offentligt regi, hvortil der ydes forskud, følge 
en specifik og nøje defineret procedure, som er angivet i 
den foreløbige oversigt over instruktioner, som de 
delegerede skal anvende. Proceduren er blevet revideret 
for nylig, på baggrund af tidligere erfaringer samt med 
henblik på at sikre størst mulig sikkerhed i forvaltningen. 
Den omhandler bl.a. retningslinjerne for udarbejdelse af 
overslag, procedureregler for indkøb, lagerstyring og 
personale. 
Med hensyn til lagre, reservedele og brændstof foreskri­
ver instruktionerne f.eks., at der permanent skal føres en 
15. 12.87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 
lagerliste, og at ingen vare må torlade lageret uden en 
kvittering udfærdiget og undertegnet aflagerformanden. 
I juli måned fastsatte Kommissionen de endelige regler, 
som skal følges i fremtiden. Ajourføringen af mstruk-
tionsoversigten til de delegerede tager i høj grad hensyn til 
de bemærkninger, som Retten har fremsat på grund af 
kontrol på stedet. 
Forskudsbestyrernes bankkonti 
18. De nye retningslinjer fastsætter ligeledes, at delega­
tionerne ved den regelmæssige kontrol skal foretage en 
afstemning mellem bankkontoudtog og delegationens 
egne konti. Endvidere skal der udarbejdes en kontrolrap­
port for forskudskasser og bankudtog. Disse dokumenter 
anvendes som dokumentation ved afregning af forskud 
De af Retten konstaterede mangler i de tre tilfælde vil 
blive nærmere undersøgt. Det vil derfor være ønskeligt, at 
Kommissionen modtager yderligere oplysninger om de 
operationer, som har givet anledning til kritik. 
Virkningerne af de konstaterede mangler 
19. Selv om retningslinjerne rent faktisk foreskriver, at 
dokumentation for forskudskasserne skal opbevares af 
delegationerne, betyder dette ikke. at den centrale kontrol 
ikke er effektiv. 
Dels er delegationerne forpligtede til at sende Kommis­
sionens tjenestegrene i Bruxelles en oversigt over udgifter, 
som er behørigt kontrolleret og dokumenteret. 
Dels arkiveres bilagene hos den delegerede med henblik 
på eventuel kontrol foretaget af Kommissionens tjeneste­
grene eller andre kontrolinstanser i forbindelse med 
missioner på stedet. I tilfælde af mistanke eller problemer 
kan decentrale tjenestegrene ligeledes kræve fremsendelse 
af disse dokumenter til Bruxelles. 
Som nævnt i slutningen af punkt 15 står listen over ydede, 
men endnu ikke afregnede forskud til Rettens disposition. 
Det skal endvidere bemærkes, at de anvisningsberettigede 
tjenester foretager en opfølgning af afregningen af 
forskud på grundlag af permanent opdaterede kort over 
hver kontrakt eller overslag. Det er således på basis af 
disse regnskabsbilag, at eventuelle fejl rettes. 20. Med hensyn til projekter. In is gennemførelse olie 
strækker sig over en forholdsvis lang periode, er der intet 
unormalt i, at forskudsbeløbene opretholdes al forskuds-
bestyrerne under hele projektets gennemførelsesperiode 
Dette betyder imidlertid ikke. al del oprindelige forskud 
ikke anvendes. Tværtimod genoprettes den oprindelige 
driftskapital ved hver afregning gennem betaling af det 
dokumenterede belob. 
Det er først i forbindelse med el projekts endelige 
gennemforelse, at driftsmidlerne ikke længere genoprettes 
med henblik på endelig afregning 
I tilfælde af en ikke afregnet saldo, udstedes en 
indtægtsordre til den m. ndighed. som har ansvaret for 
projektet. Den således inddrevne saldo udbetales dernæst 
til projektet som helhed med henblik på andre foranstalt­
ninger eller hvis projektet er afsluttet til det 
pågældende land som reserve. 
Saldoen tilbagebetales i lokal valuta til den pa lilbagebe-
talingsiidspunktet gældende kurs. hvorved et eventuelt 
kursfald bliver for projektets regning. Der er tale om en 
grundfæstet forvaltningsbestemmelse, som gordet muligt 
at følge foranstaltningerne med størst mulig effektivitet. 
Kommissionen er klar over. at det vil sikre større 
gennemsigtighed i forvaltningen, såfremt hvert forskud 
på grundlag af et overslag afregnes inden for rammerne al 
overslaget og ikke overfores til et nyt overslag. Denne 
regel overholdes imidlertid ikke altid af de lokale 
myndigheder. I henhold til de nye retningslinjer skal 
forskud ydet på grundlag af overslag derfor airegnes 
inden for rammerne af dette overslag og ikke overføres til 
et nyt. 
Omkostninger ved hygge- og anlægskontrakter 
21. Kommissionen deler ikke Rettens bekymring med 
hensyn til godtgørelse for prisændringer. 
(a) I forbindelse med den kontrakt, som blev tildelt 
virksomheden med henblik på bygning af vejen Lusaium-
ga-Bukombe, gjorde kontraktbestemmelserne det muligt 
for virksomheden at få en uberettiget økonomisk fordel i 
tilfælde af prisændringer på den del af kontrakten, som 
var betalbar i fremmed valuta. 
Efter at Kommissionen havde konstateret dette, krævede 
den af de kontraherende parter en ændring af de relevante 
bestemmelser i kontrakten. Dette resulterede i. at 
256 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
kontrahenterne undertegnede et memorandum i Bruxel- Stipendier til studier og praktikkurser 
les den 27. marts 1987, hvori der bl.a. fastsættes prisstop 
pr. 1. marts 1987 til arbejdernes gennemførelse for den del 
ai KoniraMf:n, sum v«u ui-uuuui i ^^^. 
(b) Størstedelen af afgiften på salg af brændstof blev 
ikke betalt af EUF, men af Tanzanias myndigheder. Det 
er kun i forbindelse med den generelle prisrevision, at 
denne post er blevet fordelt mellem EUF og Tanzanias 
myndigheder efter den i kontraktens fastsalte fordelings-
nogle. 
BISTAND TIL 
UDDANNELSESFORANSTALTNINGER 
Flerårige uddannelsesprogrammer 
Vurdering af de vigtigste behov 
27. Bortset fra sjældne tilfælde, hvor det har været 
absolut nødvendigt (Seychellerne, Benin) har Kommis­
sionen ikke finansieret forundersøgelser; Kommissionen 
har altid, når det har været muligt, benyttet sig af 
undersøgelser gennemført af regeringerne eller af interna­
tionale organisationer, som f.eks. Verdensbanken. Kom­
missionen mener ikke. at en fuldstændig forundersøgelse 
af behovet for ledende personale efter fagområder og 
kvalifikationer er nødvendigt for at kunne iværksætte et 
uddannelsesprogram. 
Under Lomé III er man i princippet gået bort fra flerårige 
uddannelsesprogrammer og har i stedet integreret 
uddannelse i programmer og projekter. Det er klart, at en 
analyse af behovet for ledende personale og uddannelse i 
visse tilfælde fortsat vil være nødvendig. 
For at imødegå de problemer, som Retten henviser til, er 
der gennemført en omfordeling af ansvaret på dette 
område gennem etableringen i 1986 af en særlig enhed i 
Generaldirektoratet for Udvikling. Denne enhed skal 
sikre større overblik og en mere effektiv styring af alle 
uddannelsesforanstaltninger. 29. Tidligere var de flerårige uddannelsesprogrammer 
adskilt fra~andre projekter. Dette gjorde det ikke nemt at 
sikre en direkte samordning med projekter og program­
mer. 
I visse tilfælde har Kommissionen dog forsøgt at 
samordne uddannelsesprogrammer med andre projekter 
(f.eks. i Kenya: Eldoret Polytechnic-projektet; uddannel­
se af undervisere finansieret overet flerårigt uddannelses­
program). 
For bedre at kunne integrere uddannelsesaspektet i 
projekter og programmer er Kommissionen netop gået 
bort fra de flerårige uddannelsesprogrammer under 
Lomé III. I princippet skal uddannelsesforanstaltninger 
nu gennemføres som led i hvert enkelt projekt eller 
program. 
30. I overensstemmelse med bestemmelserne i Lomé-
Konventionen tilkommer det de respektive AVS-regerin-
ger at udvælge stipendiatmodtagere 
31. Af historiske årsager har Kommissionen i en vis 
periode tildelt stipendier til unges uddannelse ved United 
World Colleges. I 1984 blev der indgået en aftale mellem 
Kommissionen og UWC. i henhold til hvilken der skal 
ydes maksimalt 15 stipendier af en varighed på hvert 2 år i 
perioden 1984-1985.Efter dette tidspunkt har Kommis­
sionen ikke tildelt stipendier af denne type, bortset fra 
som led i de normale flerårige uddannelsesprogrammer 
vedrorende tekniske studier. 
Sammenhængen mellem uddannelsesforanstaltninger og 
udviklingsprojekter 
32. Det er korrekt, at bistanden til uddannelse på stedet 
i forbindelse med programmer og projekter ikke har været 
udnyttet fuldt ud. 
Kommissionen er klar over problemet, og den under 
Lomé III valgte strategi vil uden tvivl på mellemlang sigt 
råde bod herpå. Strategien er at gå bort fra de flerårige 
uddannelsesprogrammer opstillet på grundlag af lister 
over stipendier, uden at behovene herfor altid er helt 
klarlagt, og i stedet overgå til systematisk integration, 
hvor dette er nødvendigt, af uddannelsesforanstaltninger 
i programmer og projekter. Disse retningslinjer er klart 
opstillet i en række direktiver, som formentlig vil føre til, 
at man undgår at stå med midler til uddannelse, som ikke 
anvendes. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 257 
Uddannelsesforanstaltninger, som vedrører små beløb, 
vil dog fortsat skulle programmeres selvstændigt. Finan­
sieringen herafer allerede sikret gennem en første samlet 
forpligtelse på 10 mio ECU. 
33. Kommissionens generelle politik er primært at 
fremme uddannelsesforanstaltningerne på stedet, som 
ofte har meget vanskelige kår. Såfremt der ikke findes en 
uddannelsesinfrastruktur. er det mere økonomisk at 
sende de studerende udenlands og således undgå etable­
ringen af en sådan infrastruktur, hvis permanente drift 
medfører betydelige udgifter, som skal dækkes af den 
berørte regering. For Nigerias vedkommende anvendes 
disse midler normalt. Såfremt bevillingerne ikke opbru­
ges, afsættes de til finansiering af andre foranstaltninger 
inden for rammerne af det indikative program. 
34. I Swaziland er uddannelsesniveauet i de offentlige 
institutioner særlig lavt. For at råde bod på denne 
situation er der i uddannelsesprogrammet for Lomé II 
afsat en del midler til finansiering af teknisk bistand som 
støtte til nogle af disse institutioner. Disse eksperters 
mandat omfattede uddannelsesopgaver. hvilket beretti­
gede finansiering via uddannelsesprogrammet.En udvik­
ling, som var vanskelig at forudse i begyndelsen har 
medført, at uddannelsesopgaverne er blevel meget små i 
forhold til de administrative opgaver, der skal varetages 
med den faglige bistand. 
35. Uddannelse i Europa giver ikke nødvendigvis mere 
prestige men er nemmere at overskue og derfor en mere 
praktisk løsning. 1 øvrigt er det korrekt, at programme­
ring af uddannelsesforanstaltninger ikke har fået den 
nødvendige prioritet i visse lande. Kommissionen er 
imidlertid nødt til at respektere AVS-regeringernes valg 
inden for rammerne af indikativprogrammet. 
Kommission er klar over. at delegationerne mangler 
rådgivere og eksperter inden for uddannelse; den forsøger 
at råde bod herpå inden for rammerne af de budget­
mæssige muligheder. 
Udvælgelse af ansogere og valg af 
uddannelsesinstitutioner 
36. I henhold til Kommissionens retningslinjer vedrø­
rende stipendier er delegationerne nødt til at deltage i 
udvælgelsen af stipendiater. Delegationerne forsøger at 
gøre dette i det omfang det er muligt. Kommissionen 
erkender, at der fortsat kan gøres en indsats på dette 
område til trods for delegationernes mange forskellige 
andre opgaver. 37. Som supplement til de forvaltende organers foran­
staltninger udarbejder Kommissionen selv en forbereden­
de undersøgelse. Den gør det muligt at opstille en edb-
oversigt over uddannelsesmulighederne i AVS-landene, 
idet uddannelse på stedet prioriteres højere end uddannel­
se i Europa. 
38. Kommissionens ansøgningsskemaer opstilles under 
hensyntagen til tilsvarende dokumenter, der anvendes af 
medlemsstaterne i forbindelse med den bilaterale bistand. 
Problemet vedrører den måde, hvorpå disse formularer 
skal udfyldes. Kommissionen har anmodet delegationer­
ne om at være mete opmærksomme herpå og om 
eventuelt at fremkomme med en vurdering. 
39. Det er korrekt, at studieomkostningerne er betyde­
ligt højere i Det Forenede Kongerige end i de øvrige 
medlemslande. På dette punkt kan Kommissionen kun 
rette sig efter de beslutninger, som de ansvarlige nationale 
myndigheder træffer på dette område. Den har imidlertid 
gjort visse delegationer (i Nigeria f.eks.) opmærksom på 
nødvendigheden af at finde mindre bekostelige studier i 
andre europæiske lande end Det Forenede Kongerige, at 
begrænse studiernes varighed (ved at begrænse stipendier 
til længerevarende studier så meget som muligt) samt at 
oge antallet af stipendiater på stedet i forhold til 
stipendiater i Europa. 
Med hensyn til seminarer og kurser af kortere varighed 
erkender Kommissionen, at der bør gøres en større 
indsats for at finde frem til alternative og billigere kurser. 
Endvidere vil man endnu en gang gøre de forvaltende 
organer opmærksom på dette punkt med henblik på at 
begrænse omkostninger i Europa så meget som muligt. 
Medlemsstaternes forvaltning af stipendier og 
praktikkurser 
41. Rettens bemærkninger vedrørende Den Europæiske 
Sammenslutning for Samarbejde (ESS). som varetager 
forvaltning af stipendier i Belgien, har givet anledning til 
dybtgående undersøgelser gennemført af Kommissionens 
tjenestegrene i samarbejde med ESS med henblik på at 
belyse uoverensstemmelserne mellem de to institutioners 
regnskaber. 
Afstemningsarbejdet har først kunnet afsluttes i juni i år, 
hvilket har gjort det muligt at skabe overensstemmelse 
mellem posteringerne i de to regnskaber, som er blevet 
godkendt af den ledende anvisningsberettigede. Regule­
ringerne som følge af denne beslutning er under 
gennemførelse. Så snart reguleringen af posteringerne er 
endelig afsluttet, vil Retten blive holdt underrettet 
gennem fremsendelse af en kopi af sagsakterne vedrøren­
de afslutningen af dette spørgsmål. 
258 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
42. Kommissionen har anmodet de to berørte organer 
om at fremsende en komplet liste over foretagne 
udbetalinger, som inkluderer en del af den merværdiaf­
gift, som kan refunderes af medlemsstaterne. Retten vil 
blive holdt underrettet om resultatet af undersøgelsen. 
Siden 1. januar 1987 er der givet præcise retningslinjer til 
de administrerende organer om at opføre de enkelte 
beløb, der er betalt som moms. for nemmere at kunne 
refundere denne afgift. 
43. Det Internationale Center for Studerende og 
Praktikanter (CIES Frankrig) har rent faktisk 
disponeret over et beløb på 1,1 mio ECU fra EUF's 
bevillinger til dækning af udgifter til stipendiater fra det 
østlige Middelhav uden at have underrettet Kommissio­
nen. De ansvarlige tjenestegrene har for nylig anmodet 
dette organ om snarest muligt at bringe sagen i orden. 
44. De tre organer, som Retten nævner, fører regnskab 
over forpligtelserne for hver enkelt stipendiat, hvilket i 
princippet skulle afværge overskridelsen af bevillingerne. 
Med hensyn til den nøjagtige dato for studiernes 
afslutning er det korrekt, at Kommissionen sjældent 
anfører dette i sine afgørelser om tildeling af støtte, idet 
det er vanskeligt, for ikke at sige umuligt, i øjeblikket at 
fastlægge denne nøjagtigt. Dette bør imidlertid ikke 
forhindre de pågældende organer i at føre nøje kontrol 
med stipendiaternes tilstedeværelse. Hver overtrædelse af 
denne regel kan medføre, at Kommissionen nægter at 
dække uberettigede udgifter. 
Opfølgning af stipendieprogrammerne 
45. Det er korrekt, at Kommissionen på indeværende 
tidspunkt ikke altid råder over de nødvendige oplysninger 
til vurdering af stipendieprogrammernes resultater. Det 
er imidlertid ikke altid tilfældet: f.eks. er der gennemført 
en undersøgelse af, hvorledes det er gået EUF-stipendia-
ter i Somalia og Sudan efter uddannelsernes afslutning. 
Endvidere råder Kommissionen ikke over menneskelige 
og andre midler til at kunne foretage en systematisk 
vurdering af stipendieprogrammerne efter gennemførel­
sen; Kommissionen erkender, at dette ville være en ideel 
situation. Man bør imidlertid ikke nære illusioner om 
betydningen af denne ex-post evaluering, som generelt 
kun berører en brøkdel af stipendiaterne; eftersom denne 
brøkdel aldrig udgør et repræsentativt udvalg, er det 
generelt meget vanskeligt at drage nyttige konklusioner af 
en sådan evaluering. I forbindelse med omlægningen af edb-systemet over 
EUF-stipendiater vil der blive gjort alt for at forbedre 
mulighederne for at udarbejde statistikker om resultater­
ne af stipendieprogrammerne. Disse oversigter vil være et 
værdifuldt hjælpemiddel med henblik på at lede stipendia­
ter over i uddannelser, som giver dem den størst mulige 
chance for at opnå et godt resultal. 
46-47. Kommissionen er klar over. at de to edb-
systemer. som i øjeblikkel anvendes til styring af 
stipendieprogrammerne ikke længere opfylder behovene 
og skal tilpasses for at sikre en effektiv forvaltning og 
kontrol med programmernes gennemførelse. Der er i 
øjeblikket ved at blive gennemført en undersøgelse for at 
finde frem til det mest egnede udstyr og programmel. 
Når det nye system bliver operationelt, vil hver stipendiat 
blive identificeret på en måde, så det bliver muligt at følge 
denne administrativt og finansielt fra uddannelsens 
begyndelse til afslutning, uden at man derved glemmer, at 
den egentlige finansielle forvaltning skal ske i form af 
selvstændige posteringer af forpligtelser og betalinger på 
EUF's konti. På denne måde vil det blive nemmere at 
udarbejde afstemninger med de organer, som forvalter 
stipendierne saml med de delegationer, som regelmæssigt 
modtager kopi af regnskabsoversigten. som er opstillet at 
Kommissionens centrale tjenestegrene. 
Det skal dog bemærkes, at indførelsen af dobbelt 
nummerering ikke giver nogen tilstrækkelig sikring mod 
udeladelse af oplysninger. 
Telexmeddelelser, som er det vigtigste grundlag for 
registrering af oplysningerne, kan kun være af vejledende 
værdi for så vidt angår edb-systemerne. Der kan kun 
registreres oplysninger vedrørende beslutninger, som 
berører stipendiaternes uddannelsesforløb eller de finan­
sielle forpligtelser. Andet ville fore til. at der parallelt med 
den nuværende arkiverings nummerering skulle indføres 
en ny nummerering af de telexmeddelelser, som indehol­
der oplysningerne, der skal edb-registreres. hvilket ville 
besværliggøre procedurerne meget betydeligt. 
Ved den igangværende omlægning af edb-systemet er det 
derimod meningen, at alle stipendiatens uddannelseseta-
pcr samt de forskellige beløb, som frigøres til hver enkelt 
stipendiat, skal samles på en enkelt skærm. Dette vil gøre 
det muligt hurtigt at opdage eventuelle udeladelser. 
Kommissionen har identificeret de af Retten nævnte 
tilfælde, og en regulering er undervejs. 
48. Kommissionen er ikke helt enig med Revisionsret­
ten i dens bemærkninger angående justering af forplig­
telserne. Det er rigtigt, at der under den nuværende 
ordning i betragtning af den arbejdsbyrde, det ville 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 259 
repræsentere, ikke foretages enkeltvise justeringer af 
forpligtelserne i forhold til de faktiske omkostninger ved 
et stipendium, men størrelsen af de »unødigt blokerede« 
beløb må på den anden side ikke overdrives. 
Det vil man bl.a. forstå af, at der i forvaltningen af 
stipendierne uvægerligt indgår nogle usikkerhedsmomen­
ter såsom tidspunktet for et stipendiums ophør (første 
eller anden eksamensrunde) og en forøgelse af visse 
udgifter (rejseudgifter), men også stigninger eller fald i 
valutakurserne, indeksering af forvaltningsorganernes 
forvaltningsudgifter, forhøjelse af det månedlige beløb, 
der udbetales til stipendiaten, osv. 
Under den nuværende ordning kan der uden besvær og 
uden for stor forøgelse af arbejdsbyrden tages højde for 
alle disse faktorer i kraft af reserven i form af ikke 
udnyttede forpligtelsesrestbelob. 
Foretages justeringerne enkeltvis, således som Revisions­
retten foreslår det, kan man ved at ville holde sig for tæt til 
virkeligheden, og dette med mange supplerende boghol­
derimæssige frigørelses- og forpligtelsestransaktioner til 
følge, komme til at mangle bevillinger til finansiering af 
visse løbende stipendier, der skal forlænges ved afslut­
ningen af et program. Hvad mere er, når den uudnyttede 
reserve viser sig at overstige behovene i forbindelse med 
sådanne usikkerhedsmomenter, frigøres der et beløb, som 
anvendes til at yde nye stipendier eller til al bidrage til 
finansiering af nye aktioner inden for rammerne af 
indikativprogrammet. 
49. Se svaret vedrørende punkterne 46-47 (andet og 
tredje afsnit -•• edb-regnskabsreform). 
50. I betragtning af delegationernes begrænsede kapaci­
tet er det desværre ikke muligt at følge stipendiaternes 
fremtidige karriere systematisk; metoden med »tracer 
studies« er endnu ikke rigtig udviklet. I flere lande er det 
tillige politisk meget vanskeligt at følge de tidligere 
stipendiater. 
Med evalueringsundersøgelserne søges der rådet bod på 
denne situation. Det gælder bl.a. en evaluering af alle 
Kommissionens interventioner inden for statistikuddan­
nelse. 
Særlige foranstaltninger uden for de flerårige 
uddannelsesprogrammer 
51. I erkendelse af dette problem har Kommissionen 
ladet foretage en ekspertvurdering, som i oktober 1986 
blev fremsendt til den camerounske administration til videre foranstaltning. En del af udstyret anvendes endnu 
ikke, da der mangler tilslutninger (vand, el). Disse vil blive 
finansieret ved hjælp af de disponible projektmidler i 
princippet inden udgangen af 1987. 
52. Aktionen vedrørende uddannelse af personale til 
vedligeholdelse afveje omfattede også faglig bistand med 
henblik på ledelsesfunktionen for vedligeholdelses­
personalet og uddannelse i selve arbejdssituationen af 
vejteknikere. 
Trods den indsats, der blev ydet af det faglige bistands-
personale, og de gentagne interventioner fra Kommissio­
nens delegations side blev uddannelsesmålet kun nået i 
meget begrænset omfang som følge af det dårligt 
tilrettelagte arbejdsprogram, som de nationale myndighe­
der opstillede, og som i hovedsagen lå uden for det 
program, der var fastlagt i finansieringsaftalen. 
53. Programafsnittet vedrørende istandsættelse af 
skolebygningerne vil blive afsluttet inden udgangen af 
1987. således at den faglige bistand (lærere) kan 
iværksættes i fuldt omfang. De forskellige leverancekon­
trakter er under udførelse. 
54-55. Ved inddragelse af uddannelsesaspektet i 
programudkastene søger Lomé III-Konventionen netop 
at afhjælpe de af Retten konstaterede mangler. 
Afsluttende bemærkninger 
56. (a) Gennemførelse af forudgående undersøgelser 
»af uddannelsesbehovene i hver enkelt AVS-stat« er efter 
Kommissionens opfattelse ikke det eneste middel til 
iværksættelse af uddannelsesaktioner. Identificeringen af 
uddannelsesbehov kan i praksis ske på pragmatisk vis og 
begrænse sig til f.eks. en sektor eller bestemte uddannel­
sesinstitutioner. Dette er en vej, som Kommissionen i 
stadig højere grad følger ved gennemførelse af undersø­
gelser til identificering af behovene i forbindelse med 
programmer eller projekter. 
Det er ikke let at opstille prioriteter i uddannelsesaktio­
nerne til fordel foren AVS-stat. Det er faktisk AVS-staten 
selv, og ikke Fællesskabet, der fastsætter prioriteterne. 
Fællesskabet kan kun inden for rammerne af sine egne 
interne direktiver intervenere for at forsøge at få opstillet 
et sammenhængende uddannelsesprogram, en afbalance­
ret »pakke«. I den sammenhængende planlægning af 
uddannelsesaktioner begrænses Fællesskabet også af de 
aktioner, der gennemføres af andre bistandsydere, som 
følger deres egne prioriteter. 
(b) Den edb-registrering af AVS-uddannelsesinstitutio-
nerne, der nu undersøges, vil, hvis den gennemføres, give 
mulighed for en bedre udvælgelse af passende uddannel-
260 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
se. En sådan registrering vil under ingen omstændigheder 
kunne omfatte en vurdering af undervisningens kvalitet, 
men kun af dens art, niveau, organisation og formål. 
(c) Et edb-kontrolsystem er under forberedelse i 
Udviklingsgeneraldirektoratets afdeling for uddannelse­
saktioner. Det vil give bedre muligheder for at følge 
stipendiaterne. Det er imidlertid stadig vanskeligt at 
vurdere studiernes pædagogiske effektivitet. 
BISTAND TIL HANDELSFREMMENDE 
FORANSTALTNINGER 
Finansieringskilder og finansiel gennemførelse 
af programmerne for handelsfremme 
62. De absolutte beløb, der afsættes til handelssamar­
bejdet, er ikke i sig selv en rettesnor for bistandens 
effektivitet på dette område, men viser, hvilken relativ 
prioritet AVS-staterne tillægger denne sektor. Der kan 
gøres meget inden for handelsfremme med små beløb, når 
de anvendes skønsomt. 
63. Udbetalingerne er ikke særlig langsomme: en 
sammenligning med tabel 1 viser, at de samlede udgifter 
vedrørende handelsfremme for 4. EUF udgjorde 88 %, 
sammenholdt med en udbetalingssats på 90 % for denne 
EUF som helhed; for 5. EUF er tallene henholdsvis 56 % 
og 54 °„. 
Programmer for handelsfremmende 
foranstaltninger 
Programmernes sammensætning 
64-65. For at øge AVS-staternes forståelse for de 
handelsfremmende foranstaltninger indledtes der med 
den foranstaltning, som forekom mest hensigtsmæssig, 
dvs. deltagelse i messer og udstillinger, da dette normalt er 
udgangspunkt for de andre typer foranstaltninger. Fra og 
med 5. EUF vendtes tendensen, idet Kommissionen 
derefter har søgt i højere grad at tilpasse programmerne efter AVS-staternes reelle behov og dermed også at 
fremme nye typer foranstaltninger, hvis specifikke 
karakter og nytte modtagerlandene ikke nødvendigvis 
erkendte umiddelbart. 
Samordning af handelsfremmende foranstaltninger 
66-67. Ad hoc-foranstaltninger er i sig selv ikke 
nødvendigvis en dårlig ting, men det er rigtigt, at der 
under 4. og 5. EUF kan have været en for vidtgående 
tendens til at isolere de handelsfremmende foranstalt­
ninger. Foranstaltningerne til udvikling af handelen 
betragtes derfor også under Lomé III som et naturligt led i 
andre økonomiske programmer, f.eks. udvikling af 
landdistrikter, eller som større integrerede programmer af 
selvstændig art. Kommissionens tjenestegrene har gjort 
en betydelig indsats for at sikre samordning med 
medlemsstaterne og internationale organisationer. De 
har holdt halvårlige møder med medlemsstaterne under 
alle Lomé-Konventionerne og tillige møder med GATT/ 
UNCTADs Internationale Handelscenter (ITC) i Gene­
ve og ad hoc-møder med nationale organisationer. 
Verdensorganisationen for Turisme (WTO) osv. Der er 
gennemført fælles aktioner med medlemsstaterne og ITC. 
Kommissionen kan kun koordinere aktioner, hvis den 
modtager de nødvendige oplysninger fra andre kilder. 
Der er forholdsvis stor offentlighed omkring dens egne 
aktioner. 
Administrative procedurer i forbindelse med udarbejdelse 
og gennemførelse af programmerne 
69-71. Organisatorisk set må der vælges mellem et 
handelssamarbejdsprogram, som faktisk forvaltes adskilt 
fra andre programmer, der finansieres af Fællesskabet, og 
et handelssamarbejdsprogram, som er integreret i 
modtagerens samlede udviklingsprogram. Som følge af 
arten af de problemer, der er forbundet med udvikling af 
handelen, er det sidste klart at foretrække. I erkendelse af 
de særlige vanskeligheder for de geografiske tjenester 
udnævnte afdelingen for udvikling af handelen (VIII-A-4) 
kontaktmedarbejdere for hver geografisk region for at 
sikre bedre forbindelser mellem tjenesterne. Denne 
ordning har fungeret godt for de regioner, hvor der er 
betydelig interesse for programmer, f.eks. Vestindien, 
Stillehavet, Det Sydlige Afrika, og her har denne afdeling 
og de geografiske tjenester i fællesskab udformet 
programmer. Der er ikke i selve den strukturelle 
organisation faktorer, som hindrer de eksisterende 
tjenesters kapacitet i at blive udnyttet effektivt og til fulde. 
Det af Revisionsretten påpegede fænomen skyldes 
muligvis i vidt omfangt det generelle arbejdspres, der 
hviler på personalet i GD VIII. 
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 261 
Deltagelse i handelsmesser 
Valg af messer og udstillede produkter 
74 - 76. Deltagelse kan i visse tilfælde være berettiget ud 
fra andre hensyn. Det må f.eks. erindres, at mange af de 
messer, AVS-staterne deltager i, består af nationale 
stande, hvilket betyder, at erhvervslivet opfordres til at 
identificere produkter og leverandører efter nationalitet. 
For nogle AVS-landes vedkommende er deres mål først 
og fremmest at blive kendt som en national enhed og 
potentiel leverandør, således at deres fremtidige deltagel-
sesmuligheder udvides. Hvor mange europæiske forret­
ningsfolk kan f.eks. uden videre sige, hvor Vanuatu eller 
Burkina Faso ligger? Der er andre tilsvarende eksempler 
på behovet for at overveje ad hoc-deltagelse om end i 
meget begrænset omfang. 
Kommissionen erkender, at deltagelsen i messer underti­
den har været ineffektiv. Revisionsretten går imidlertid 
for vidt i sine synspunkter. Ligesom der er mange 
forskellige handelsproblemer, der skal løses, er der mange 
forskellige måder at løse dem på. En handelsmesse er ikke 
en butik. Den perfekte deltagelse kan muligvis opbygges 
omkring nogle af de fremsatte bemærkninger, men der 
kan være lige så gyldige grunde til alternative former for 
deltagelse set ud fra et lønsomhedssynspunkt. 
Hvad »Partners for Progress« angår, er det i lige så høj 
grad en politisk som en handelsmæssig begivenhed —jf. 
f.eks. den årlige undtagelse fra den generelle præference­
ordnings (GSP) kvantitative restriktioner for varer købt 
på messen. Messen fungerer ikke blot som et udstillings­
vindue for deltagerne, den giver dem også mulighed for at 
se, hvad deres konkurrenter sælger. Selv om frem­
gangsmåden måske er mindre videnskabelig end en 
markedsundersøgelse efterfulgt af et handelsbesøg, kan 
Tanzanias deltagelse i messen have givet den markedsin­
formation, der umiddelbart var behov for, og i hvert fald 
meget hurtigere og billigere. 
Kommissionen mener, at rigtigheden af dens pragmatiske 
fremgangsmåde kan måles ud fra de opnåede resultater, 
som i sidste instans fremgår af den foreløbige opgørelse 
over AVS-staternes deltagelse i messer i 1986: 
— samlede udgifter for EØF: 1 780 055 ECU 
— anmodning om tilbud på varer: 403 842 343 ECU 
— faste ordrer på varer: 90 369 012 ECU. Et specificeret materiale vedrørende disse tal står til 
rådighed for Revisionsretten. 
77. Kommissionen mener, at opstillingen af en udtøm­
mende liste over messer og specialudstillinger kunne 
misfortolkes. Således kunne nogle af AVS-staterne føle 
sig forpligtet til at deltage i for mange af disse 
arrangementer, uden at de svarer til deres prioriterede 
handelsmål. 
Kommissionen har imidlertid til hensigt fremover at 
tilstille AVS-staterne en begrænset vejledende liste over de 
mest lønnende messer og specialudstillinger. Det vil dog 
fortsat naturligvis være dem selv, der skal tage stilling til, 
hvilke de vil deltage i. Det må bemærkes, at dette valg ikke 
skal træffes af AVS-staternes repræsentanter på messer­
ne, men af deres respektive nationale anvisnings-
berettigede. 
80 - 82. Kommissionen er ikke ansvarlig for valget af, 
hvad en AVS-stat ønsker at producere eller sælge. Dette 
ansvar påhviler AVS-staternes regeringer og erhvervsliv. 
Problemet med hensyn til forholdet mellem en privat 
industrisektor og en national regering falder uden for 
rammerne af de beføjelser. Kommissionens tjenestegrene 
har. 
Som allerede bemærket kan produktudvælgelsen kun 
foretages af dem, der er ansvarlige for eksporten af 
produkterne. Kommissionen bistår imidlertid med 
messeforberedelser, såfremt det er berettiget og AVS-
staten anmoder om det. 
Udvælgelse af personale til standene 
83 - 85. Kommissionen fastsætter hvert år over for 
AVS-staterne den betingelse for deres deltagelse i 
messerne, at personalet på standene skal være kvalificeret 
og bemyndiget til at afslutte kontrakter. Det sker 
imidlertid af og til, at et land i sidste øjeblik ikke er i stand 
til at opfylde denne betingelse og sender andre personer, 
som det så er for sent at afvise. Hvad Kommissionen kan 
gøre, er at henlede opmærksomheden på denne fejl, hvis 
der ikke kommer et passende personale, og om nødven­
digt efter gentagne overtrædelser nægte deltagelse. 
Standenes indretning 
86 - 89. Systemet for forvaltning af deltagelsen i messer 
er udformet med henblik på enkelhed og omkostnings­
effektivitet. Hvad udstillingsareal angår, tilbyder mange 
medlemsstater arealet gratis — som på lædervaremessen i 
Paris. Valget af standens størrelse træffes af AVS-staten, 
262 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 87 
idet der afstikkes grænser for, hvor stort et areal EUF er 
rede til at finansiere, eller hvor stort et areal medlemssta­
tens regering er rede til at tilbyde. Valget af design træffes 
efter et offentligt udbud, som iværksættes centralt for alle 
AVS-stater, der deltager i den pågældende messe. Der er 
ingen begrænsninger i øvrigt med hensyn til størrelse eller 
udstyr, som AVS-staten ønsker for egen regning. 
Kommissionen kan ikke tidligere, end den nu gør det, give 
messearrangørerne meddelelse om deltagerantal og 
arealbehov. Den er allerede blevet kritiseret af AVS-
staterne for at fastsætte fristen for ansøgning om 
deltagelse i messer til oktober året før. Messearrangører­
ne underrettes om det sandsynlige deltagelsesomfang, når 
den indledende deltagerliste godkendes, og den endelige 
liste fastlægges, inden reservationsfristen udløber, efter 
yderligere bekræftelse af, at AVS-staten vil deltage. 
Proceduren tager sigte på at undgå tilfælde af den type, 
der er nævnt i punkt 95. 
Opfølgning af udstillingerne 
90 - 92. Generelt opnås der tilstrækkelige oplysninger 
om resultaterne på messer, Kommissionen besøger, og 
disse resultater anvendes normalt i finansieringsforslage­
ne for de følgende år. Et resumé af disse resultater for 
1983,1984 og 1985 er også offentliggjort i »The Courrier« 
for marts-april 1986. Hvad 1986-resultaterne angår, 
henvises der til svarbemærkningerne vedrørende punkter­
ne 74-76. Der udfoldes stadige bestræbelser på at 
udarbejde opfølgningsrapporter, men det er ikke altid 
nemt at identificere handelsmuligheder, der foreligger 
som et resultat af messer. Visse specifikke kontrakter kan 
måles, men indirekte virkninger — kontakter, øget 
markedskendskab, senere indgåede kontrakter osv. — 
kan ikke måles. Revisionsretten nævnerikke resultaterne 
fra de messer, hvor de er målt, eller den nye indsats for at 
sammenkoble AVS-deltagelse med seminarer, der tager 
sigte på udnyttelse af lokale muligheder, f.eks. Trieste, 
Bari. Berlin. Barcelona. I betragtning af det beskedne 
belob. der anvendes, og den personalestyrke, der har 
været afsat til dette arbejde siden 1982, er det virkelig 
bemærkelsesværdigt, hvor godt det stadig fungerer i 
forhold til det samlede input. 
Handelsdelegationer 
94. Det antal delegationer, EUF Finansierer for AVS-
staterne, er lille. Hvor der faktisk gennemføres sådanne 
besøg, indgår de for det meste i nationale programmer og er som regel baseret på forud identificerede markedsmu­
ligheder. 
95. Handelsdelegationer er en lille del af den støtte, der 
er til rådighed fra EUF inden for handel og tjenesteydel­
ser. Det er muligt at udarbejde en liste, men det er et 
spørgsmål, om det tjener noget formål. Handelsbesøg er 
ofte ikke det mest hensigtsmæssige middel til at imøde­
komme AVS-staternes handelsudviklingsbehov. Der er 
derfor finansieret få handelsdelegationer. 
96 - 97. Hvis Retten vil give nærmere oplysninger om 
de pågældende særlige tilfælde, er Kommissionen parat til 
at undersøge dem for at se, om procedureforbedringer er 
nødvendige. 
98. Påvisning af markedsmuligheder er en afgørende 
forudsætning for, at besøg, der aflægges med øjeblikkeligt 
salg for øje, kan give gode resultater. Selv når besøgene 
har mindre kvantificerbare mål, såsom undersøgelser, er 
en forudgående analyse normalt også ønskelig til 
begrundelse af udgifterne. Det er imidlertid muligt at 
støtte besøg af sidstnævnte art uden en forudgående 
rapport, f.eks. når formålet er at skabe grundlag for en 
foreløbig rapport. Manglende begrundelse for besøg kan 
resultere i afvisning af støtteanmodninger. 
I betragtning af ovenstående er Kommissionen rede til at 
undersøge de konkrete tilfælde, Retten hentyder til. 
99. Reglen med 10 medlemmer pr. delegation og 
normalt ikke over tre produktgrupper og besøg på mere 
end tre markeder er en generel regel, der anvendes 
fleksibelt og under hensyntagen til særlige omstændighe­
der. 
Såfremt Kommissionens tjenestegrene ikke har mulighed 
for at tilrettelægge orienterende og afsluttende møder, 
støtter Kommissionen sig til rapporter fra delegations­
ledere, konsulenter eller de ansvarlige regeringsmyndig­
heder. 
Afsluttende bemærkninger 
100. Kommissionen har noteret sig Revisionsrettens 
anbefalinger og især dens bemærkninger i punkt 100 (b) 
og (c). Kommissionen ønsker imidlertid at påpege for det 
første, at udviklingen i AVS-staternes handel vil blive 
påvirket langt mere af eksterne faktorer, f.eks. de 
internationale konjunkturer, end af handelsfremmepro-
grammer — uanset hvor veltilrettelagte de er (handels-
fremme kan aldrig blive mere end en lille del af den 
samlede indsats); for det andet, at de ideelle marketing-
15. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende 263 
råd, der nævnes i rapporten, egner sig for halvfabrikata og 
færdigvarer, men ikke for råvarer. Meget få AVS-stater 
har en industrisektor, der er stærk nok til at orientere sig 
mod eksport. Hovedparten af det arbejde, der stadig skal 
gøres, ligger inden for uddannelse og sikring af en 
tilstrækkelig dynamisk intern infrastruktur (f.eks. øget 
medvirken fra den private sektors side). Under disse omstændigheder kan eksportfremmeaktiviteter alene 
ikke have større effekt på AVS-staternes handelsresulta-
ter. Hvad der klart er behov for, er en bedre inddragelse af 
handelshensyn i andre programmer, ikke mindst produk­
tionsorienterede programmer, således at alle de foran­
staltninger, Lomé-Konventionen omfatter, kan anvendes 
integreret som anbefalet af Retten.