*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 9. december 1981

vedroerende en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85

(IV/30.307 - Brandforsikring (D))

(Den engelske tekst er den eneste autentiske)

(82/174/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 85 og 87,

under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962 (1), saerlig artikel 11, stk. 5, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

(1) The Northern Assurance Company Limited (Northern) er et selskab, som bl.a. beskaeftiger sig med forsikring mod industrielle brandrisici; i Forbundsrepublikken Tyskland repraesenteres selskabet af en filial i Bremen, der gaar under betegnelsen »The Northern Assurance Company Limited, London, Direktion fuer Deutschland«;

(2) Kommissionen undersoeger for tiden formodede overtraedelser af EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1, og denne undersoegelse vedroerer de af Verband der Sachversicherer e.V., Koeln vedtagne praemier vedroerende brand- og drifttabsforsikring for industrien;

(3) Som led i denne undersoegelse har generaldirektoratet for konkurrence ved skrivelse af 20. marts 1981 med henvisning til undersoegelsens formaal bedt Northern (Direktion fuer Deutschland) om forskellige oplysninger, der vedroerer virksomhedens markedsstilling og dens adfaerd i Forbundsrepublikken Tyskland; en ligelydende begaering om oplysninger blev samtidig fremsendt til 16 andre forsikringsselskaber i EF, som er virksomme i Forbundsrepublikken Tyskland, men som kun er repraesenteret der ved filialer; de spoergsmaal, der blev stillet i den over for virksomheden Northern fremsatte begaering om oplysninger, og som stadig ikke er blevet besvaret, er gengivet i artikel 1 i denne beslutning; ved skrivelse af 25. juni 1981 opfordrede generaldirektoratet for konkurrence endnu en gang Northern (Direktion fuer Deutschland) til at besvare de stillede spoergsmaal uden at dette gav resultat;

(4) Northern mener ikke et vaere omfattet af EOEF-traktatens artikel 85 og gaar derfor ud fra, at selskabet ikke behoever at besvare spoergsmaalene; selskabet goer desuden gaeldende, at Kommissionens spoergsmaal 1 til 4 allerede er blevet besvaret af det tyske forsikringsraad (Bundesaufsichtsamt fuer das Versicherungswesen), og at spoergsmaalene 5 til 7 kun vil kunne besvares fyldestgoerende af de saakaldte foerende (tyske) forsikringsseskaber;

II

(5) De oplysninger, som der paa ny anmodes om i artikel 1 i denne beslutning, er noedvendige efter artikel 11, stk. 1, i forordning nr. 17 for at kunne bedoemme, hvorvidt de naevnte anbefalede praemier kan begraense handelen mellem medlemsstater, samt Northerns reaktion paa den; begaeringen ligger saaledes inden for rrammerne af Kommissionens befoejelser i medfoer af naevnte bestemmelse til at soege opysninger om beslutninger, vedtagelser og samordnet praksis, som er forbudt i medfoer af artikel 85, stk. 1;

(6) 1. De anbefalede praemier vedroerende brand- og drifttabsforsikring, som Verband der Sachversicherer (VdS) i sommeren 1980 traf beslutning om og ved skrivelse af 13. juni og 1. august 1980 meddelte sine medlemmer, kan, hvis de er egnede til at begraense handelen mellem medlemsstaterne, vaere et middel til at begraense konkurrencen efter EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1; naesten alle de indenlandske og udenlandske brandforsikringsselskaber, der er virksomme i Forbundsrepublikken Tyskland, er tilsluttet VdS; ingen af medlemsvirksomhederne af VdS har taget afstand fra de »uforbindende« praemieanbfalinger, der er vedtaget af sammenslutningens kompetente udvalg; der kan saaledes foreligge en konkurrencestridig adfaerd paa to maader: (i) i form af vedtagelser inden for en sammenslutning af virksomheder (VdS), som tilsigter en maerkbar begraensning af konkurrencen inden for Faellesskabet og (ii) i form af samordnet praksis mellem VdS' enkelte medlemsvirksomheder, som anbefalingerne er rettet til;

(7) 2. Anbefalingerne kan medfoere en begraensning af handelen mellem medlemsstater, ved at brandforsikringsselskaber i EF med hjemsted uden for Forbundsrepublikken Tyskland er tilsluttet virksomhedssammenslutningen (VdS), som har vedtaget dem; en paavirkning af handelen kunne ogsaa formodes at foreligge, hvis flere af disse brandforsikringsselskaber i EF i deres egenskab af forende forsikringsselskaber eller co-assurandoerer har afstemt deres brandforsikringsforretninger i Forbundsrepublikken Tyskland efter de andre forsikringsselskaber i overensstemmelse med praemieretningslinjerne;

(8) De brandforsikringsselskaber i EF, som er virksomme i Forbundsrepublikken Tyskland uden at have hjemsted der, tager del i handelen mellem medlemsstater, dvs. i det mellemstatslige oekonomiske samkvem; det forhold, at de efter bestemmelserne i den tyske forsikringstilsynslov (Versicherungsaufsichtsgesetzes) kun maa udoeve virksomhed i Forbundsrepublikken Tyskland, naar de - bortset fra de tilfaelde, der er omfattet af Raadets direktiv af 30. maj 1978 (1) vedroerende co-assurancevirksomhed - er repraesenteret ved en filial i dette land, aendrer intet herved; ganske vist staar det den nationale lovgiver frit at behandle saadanne filialer som selvstaendige indenlandske virksomheder; derved bliver de ikke indenlandske virksomheder med status som selvstaendig juridisk person efter konkurencebestemmelserne i EOEF-traktatens artikel 85 ff;

(9) Det kan ikke indvendes, at tjenesteydelserne, som er det centrale i et forsikringsselskabs virksomhed, nemlig overtagelse af bestemte skadesrisici, praesteres inden for de tyske graenser; selv naar man tager hensyn til det forhold, at indgaaelse af forsikringsaftaler finder sted gennem den indenlandske befuldmaengtigede, at der i indenlandsk sammenhaeng maa vaere visse finansielle garantier for den udenlandske assurandoers overholdelse af de kontraktlige forpligtelser, og at det udenlandske forsikringsvirksomheds eventuelle ydelser ofte praesteres ved hjaelp af midler fra indenlandske finansielle kilder, maa det fastholdes, at en filial ud fra et konkurrenceretligt synspunkt kun kan betragtes som det idenlandske forsikringsselskabs forlaengede arm; det er i denne forbindelse betegnende, at Kommissionen i forbindelse med den igangvaerende undersoegelse flere gange har faaet foreloebige oplysninger, ifoelge hvilke den tyske filial i hvert enkelt tilfaelde foerst skulle konference med virksomhedens ledelse i udlandet;

(10) Ud fra et oekonomisk synspunkt er en filial fuldstaendig afhaengig af det udenlandske forsikringsselskabs goodwill; filialen faar ofte til opgave at varetage forsikringsbeskyttelsen af de indenlandske datterselskaber af udelandske forsikringstagere, som med udenlanske forsikringsselskaber har indgaaet aftaler om transnationale forsikringsprogrammer; det udenlandske forsikringsselskabs ledelse fastlaegger ikke blot filialens forretningspolitik inden for dens virksomhedsomraade; det udenlandske selskab som saadant faar ogsaa som foelge af de af filialen afsluttede forsikringsaftaler privatretlige rettigheder og forpligtelser, uden at dette dog beroerer de offentligretlige bestemmelser inden for forsikringstilsynsret vedroerende selvstaendiggoerelse af de forretningsopgaver, der overdrages til filialen; det i indlandet optjente overskud tilflyder

i sidste ende det udenlandske forsikringsselskab, og ved vedvarende underskud i indlandet maa denne virksomhed forny de finansielle midler, filialen har til raadighed, ved hjaelp af sine udenlandske finansielle kilder; under hensyntagen til alle disse omstaendigheder ville det vaere unaturligt at antage, at forsikringsvirksomheder med filialer i andre EF-lande ikke tager del i det oekonomiske sammenkvem mellem disse lande og deres oprindelsesland;

(11) 3. VdS' anbefalede praemier kan paavirke handelen mellem medlemsstater maerkbart, ogsaa selv om de andre EF-landes forsikringsselskabers tyske markedsandel er forholdsvis lille (2,15 % af det bogfoerte bruttopraemieprovenu i regnskabsaaret 1979); der vil altid vaere tale om, at handelen mellem medlemsstater kan paavirkes maerkbart, naar en konkurrencebegraensende foranstaltning kan konstateres, eller som - uden denne konkurrencebegraensning - kunne udvikle sig inden for en overskuelig fremtid;

(12) Hvis der - som i det foreliggende tilfaelde - i betragtning af de faktiske og retlige omstaendigheder, der er bestemmende for omfanget af den mellemstatslige handel, kun kan konstateres eller forventes svage handelsstroemme, saa kan man ikke med henvisning til manglende maerkbarhed heraf udlede, at der uden videre kan traeffes foranstaltninger, hvormed man soeger at oeve indflydelse paa disse handelsstroemme med henblik paa en afsvaekning af konkurrencen; den tyske markedsandel, som de 17 udenlandske EF-brandforsikringsselskaber, der er tilsluttet VdS, tegner sig for, er under disse omstaendigheder uden betydning, det er klart, at denne markedsandel naesten omfatter det samlede omfang af Forbundsrepublikken Tysklands oekonomiske samkvem med andre medlemsstater inden for industribrandforsikring, og at der i en overskuelig fremtid ikke kan regnes med en naevnevaerdig tilgang af nye konkurrenter med hjemsted i andre EF-lande;

III

(13) I forbindelse med undersoegelsen er Kommissionen henvist til at skaffe sig oplysninger om de individuelle forhold hos de enkelte EF-forsikringsselskaber, som er tilsluttet VdS, men som har deres hjemsted uden for Forbundsrepublikken Tyskland; dette er noedvendigt, uanset at der til en samlet bedoemmelse af disse forsikringsselskabers virksomhed i Forbundsrepublikken Tyskland staar talmateriale fra andre kilder til raadighed; de kendsgerninger, som dette talmateriale muliggoer, giver nemlig kun grundlag for en antagelse om, at VdS' praemieanbefalinger i deres egenskab af vedtagelser inden for en sammenslutning af virksomheder er en overtraedelse af artikel 85, stk. 1;

(14) For saa vidt Kommissionen derudover undersoeger, i hvilket omfang de ikke-tyske EF-forsikringsselskaber ved en samordnet praksis, der er baseret paa de anbefalede praemier, har overtraadt artikel 85, stk. 1, har den brug for de oplysninger, som den har anmodet hver enkelt virksomhed om, og som den har modtaget i naesten alle tilfaeldene;

(15) Det er ikke korrekt - som Northern haevder - at det tyske forbundsforsikringsraad allerede har besvaret Kommissionens spoergsmaal 1 til 4, der er gengivet i denne beslutnings artikel 1; de oplysninger, som denne myndighed har givet, vedroerer de britiske, franske, italienske og nederlandske brandforsikringsselskabers faelles tyske markedsandele, men ikke disse forsikringsselsskabers individuelle praemieindtaegter og omkostninger;

(16) Med hensyn til spoergsmaalene 5 til 7 kan Kommissionen ikke stille sig tilfreds med Northerns generelle forsikring om, at virskomheden blot havde taget VdS' anbefalede praemier ad notam og med henblik paa sin forretningspolitik maatte bevare den noedvendige fleksibilitet; Kommissionen maa helt konkret vide, hvor mange af de forsikringsaftaler, der falder ind under dem der kunne aendres i det paagaeldende tidsrum (fra den 1. juli 1980 til den 31. marts 1981), hvor mange der rent faktisk blev aendret, og hvilke aendringer det drejede sig om;

(17) Dette gaelder ogsaa for den saakaldte co-assurancevirksomhed, hvor et eller flere forsikringsselskaber optraeder som co-assurandoerer ved siden af den »ledende« assurandoer, som i forstaaelse med co-assurandoererne skal foere forhandlingerne om praemiesatser og forsikringsbetingelser; netop i disse tilfaelde er det vigtigt at vide, om ikke-tyske EF-forsikringsselskaber i overensstemmelse med de »foerende« tyske forsikringsselskaber har accepteret tilpasninger af aftaler i henhold til de anbefalede praemier; IV

(18) I henhold til bestemmelserne i artikel 15, stk. 1, litra b), og artikel 16, stk. 1, litra c), i forordning nr. 17 kan Kommissionen ved beslutning

a) paalaegge virksomheder og sammenslutninger af virksomheder boeder paa 100 til 5 000 regningsenheder, saafremt de forsaetligt eller uagtsomt i et svar paa en begaering i henhold til artikel 11, stk. 3 eller stk. 5, giver en oplysning, der er urigtig, eller ikke afgiver en oplysning inden udloebet af den frist, som er fastsat ved beslutning truffet i henhold til artikel 11, stk. 5;

b) paalaegge virksomheder og sammenslutninger af virksomheder tvangsbeder paa 50 til 1 000 regningsenheder daglig fra det i beslutningen fastsatte tidspunkt for at tvinge dem til at afgive udtoemmende og rigtige oplysninger, som Kommissionen har begaeret ved beslutning i henhold til artikel 11, stk. 5;

(19) Efter de foreliggende omstaendigheder drejer det sig her om at faa de fuldstaendige oplysninger, som Kommissionen foerste gang anmodede om i sin begaering af 20. marts 1981; samtidig forekommer det rimeligt at indroemme Northern en betaenkningstid, saaledes at denne virksomhed faar lejlighed til indgaaende at undersoege de retlige konsekvenser af fortsat at naegte at give oplysningerne; med henblik herpaa finder Kommissionen det passende, at der gives en frist paa to maaneder til at fremsende oplysningerne regnet fra mededelelsen af denne beslutning -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

The Northern Assurance Company Limited, London, er forpligtet til senest to maaneder efter modtagelsen af denne beslutning at besvare foelgende spoergsmaal sin tyske forretningsvirksomhed inden for industribrand- og drifttabsforsikring:

1. Hvor stort var praemieprovenuet inden for industribrandforsikring og inden for drifttabsforsikring i Forbundsrepublikken Tyskland i aarene 1978, 1979 og 1980?

2. Hvor store var de gennemsnitlige praemiesatser (maalt i forhold til forsikringssummen) i forbindelse med industribrandforsikringer og i forbindelse med drifttabsforsikringer i aarene 1978, 1979 og 1980?

3. Hvor store var forsikringsydelserne (skadesomkostningerne) i forbindelse med industribrand- og drifttabsforsikring i aarene 1978, 1979 og 1980?

4. Hvor store var driftsomkostningerne og de oevrige omkostninger i forbindelse med industribrand- og drifttabsforsikringer i aarene 1978, 1979 og 1980?

5. Hvor mange af de med virksomhedens deltagelse indgaaede industribrand- og drifttabsforsikringer, som falder ind under anvendelsesomraadet for de vedtagne »principper for tariffering af industribrand- og drifttabsrisici« i versionen af 3. februar 1977, eksisterede stadig den 1. juli 1980?

6. a) Hvor mange af de under 5 naevnte aftaler var den 1. juli 1980 fleraarige aftaler?

b) Hvor mange af aftalerne under a) havde en loebetid indtil den 31. marts 1981?

c) Hvor mange af aftalerne under b) er i tidsrummet fra den 1. juli 1980 til den 31. marts 1981 blevet forlaenget med flere aar?

7. a) I hvor mange af de under 5 naevnte aftaler er praemiesatsen siden den 1. juli 1980 blevet nedsat, og i hvor mange er den blevet forhoejet?

b) I hvor mange af de under 5 naevnte aftaler kunne der indtil den 31. marts 1981 ikke foretages nogen aendring af praemiesatserne paa grund af manglende loebetid?

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til The Northern Assurance Company Limited, London EC3P 3DQ, St. Helen's, 1 Undershaft.

Senest to maaneder efter modtagelsen kan der i medfoer af bestemmelserne i EOEF-traktaten, saerlig artikel 173 og 185, indbringes en klage over denne beslutning for De europaeiske Faellesskabers Domstol i Luxembourg.

Bruxelles, den 9. december 1981.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.

(1) EFT nr. L 151 af 7. 6. 1978, s. 25.