INDHOLD

Punkt

1.Undersoegelsen 1.1 - 1.9

2.Revisionsarbejdet 2.1 - 2.11

Forberedelse 2.1 - 2.2

Udvaelgelsesprocedure 2.3 - 2.8

Tidligere revisionsdaekning 2.9 - 2.10

Samarbejde 2.11

3.Sammendrag af revisionsresultaterne 3.1 - 3.2

4.Konklusion og henstilling 4.1 - 4.8

side

Kommissionens svar 7 - 8

SAERBERETNING NR. 2/92 om revision af eksportrestitutioner til udvalgte stoerre eksportoerer inden for mejerisektoren med Kommissionens svar (92/C 101/01)

1. Undersoegelsen

1.1. Retten indledte i 1987 en undersoegelse af de betalinger, der er kendt under betegnelsen eksportrestitutioner, og som Faellesskabet tilbyder eksportoerer af landbrugsprodukter med henblik paa at udligne forskellen mellem EF-priserne og de i reglen lavere verdensmarkedspriser. Undersoegelsen var centreret omkring de tre store markeder for maelk- og mejeriprodukter, oksekoed og korn. Udgifterne for EF-budgettet i forbindelse med eksportrestitutionsbetalinger inden for disse markeder fra 1987 fremgaar af tabel 1.

Tabel 1: Eksportrestitutioner 1987 - 1990

(mio. ECU)

1987 1988 1989 1990

Mejeriprodukter 2 257 3 013 2 868 1 930

Oksekoed 877 768 1 343 1 110

Korn 3 070 2 924 2 597 2 443

Andet 3 171 2 981 2 900 2 239

I alt 9 375 9 686 9 708 7 722

1.2. Retten har i allerede offentliggjorte beretninger(1)

(2)

behandlet de offentlige myndigheders rolle (Kommissionen, nationale, regionale og lokale myndigheder) og Kommissionens centrale forvaltning af restitutionerne og fastsaettelse af satser. Retten har endvidere tidligere undersoegt de nationale toldmyndigheders og de udbetalende organers fysiske kontrol og angivelseskontrol i forbindelse med eksportforsendelser.

1.3. I 1989 begyndte Retten sin revision af udvalgte eksportforretninger hos virksomheder med at undersoege ansoegernes regnskaber og registre. Mange af disse virksomheder opererer internationalt, og denne fase af revisionen omfatter derfor undersoegelser i de fleste EF-lande og i en raekke tredjelande.

1.4. Et effektivt middel til at efterproeve transaktioners formelle rigtighed er kontrol af forretningspapirer i virksomheder, der modtager beloeb fra EUGFL, Garantisektionen. Dette er aarsagen til, at Raadet med direktiv 77/435/EOEF(3)

gjorde det obligatorisk for medlemsstaterne at kontrollere virksomhederne.

1.5. Denne ordning er blevet forbedret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 4045/89(4)

. Der stilles meget strengere krav til medlemsstaterne, og der gives anvisninger med hensyn til, hvilke metoder der skal foelges. Et nyt element er, at medlemsstaterne er forpligtet til at yde hinanden gensidig bistand ved kontrol med virksomheder, der er etableret i en anden medlemsstat end den, hvor betaling finder sted. Fortegnelsen over disse virksomheder samt fortegnelsen over virksomheder, der er etableret i et tredjeland, skal sendes til Kommissionen. Virksomhederne skal opbevare alle relevante forretningspapirer i mindst tre aar.

1.6. Retten har under tidligere revisionshandlinger i forbindelse med eksportrestitutioner konstateret, at de nationale myndigheder har store vanskeligheder med at efterkomme kontrolforpligtelsen i henhold til Raadets direktiv 77/435/EOEF (3). I saerberetning nr. 2/90 (2) [og i AArsberetningen for 1987 (1)] henledte Retten opmaerksomheden paa, at nogle af disse kontroller var ineffektive, og paapegede, at transaktioner paa tvaers af graenserne var et omraade, der var forbundet med saerlige svagheder (saerberetning nr. 2/90, punkt 3.67 og 3.68). Maalet med den seneste revision er foelgende:

i)dels at evaluere foelgerne af de systemsvagheder, udbetalingen til modtagerne er behaeftet med, og dermed effektiviteten af medlemsstaternes kontrol i henhold til direktiv 77/435/EOEF (3) og forordning (EOEF) nr. 4045/89 (4),

ii)dels at udvikle en sammenhaengende pakke af arbejdsmetoder for efterfoelgende kontrol, som ogsaa kunne anvendes af medlemsstaterne i forbindelse med deres undersoegelser i henhold til forordning (EOEF) nr. 4045/89 (4).

Rettens metode er en kombination af risikoanalyse og efterproevelse af eksportoerernes registre og regnskaber vedroerende produktion, kvalitetskontrol, salg, transportomkostninger, forsikring m.v.

1.7. Selv om revisionen endnu ikke er afsluttet, mener Retten, at det er hensigtsmaessigt at forelaegge revisionsresultaterne paa et mellemliggende stadium af undersoegelsen. Begrundelsen herfor er, at

a)de hidtidige resultater giver Retten anledning til at mene, at den har udviklet en vaerdifuld »pakke« af revisionsmetoder, som burde kendes af en stoerre kreds,

b)Retten er kommet til den konklusion, at medlemsstaternes kontrolsystemer ikke er opbygget saaledes, at eksportforretninger med landbrugsprodukter, som i stor udstraekning er kendetegnet ved, at de foregaar paa tvaers af graenserne, kan kontrolleres effektivt; i beretningens sidste kapitel henstiller Retten, at der oprettes en EF-enhed, der skal foretage saerlige kontroller.

1.8. Retten var fra begyndelsen klar over, at revisionen ville kraeve medlemsstaternes fulde og umiddelbare samarbejde. De er i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 206a forpligtet til at give Retten alle de oplysninger, der er noedvendige til gennemfoerelse af undersoegelsen. De nationale udbetalende organers edb-registrerede oplysninger om betalinger og modtagere er i denne forbindelse af afgoerende betydning. Inden udgangen af 1989 kunne Retten konstatere, at de fleste medlemsstater var overordentlig samarbejdsvillige paa dette omraade, og revisionsarbejdet blev paabegyndt i begyndelsen af 1990. Frankrig har dog hidtil ikke vaeret saa samarbejdsvillig, som Retten oenskede. Myndighederne mener, at Rettens anmodning er uforenelig med den nationale lovgivnings krav om beskyttelse af edb-oplysninger. Retten har til hensigt at fortsaette sine forhandlinger med de franske myndigheder i haabet om at finde en afklaring paa dette problem. I betragtning af, at eksportrestitutionsordningen anvendes paa tvaers af graenserne, kan det nemlig hindre en tilfredsstillende viderefoerelse af revisionsarbejdet, ikke blot i Frankrig, men ogsaa i andre medlemsstater.

1.9. Retten fremlaegger paa dette stadium af undersoegelsen sine resultater i oversigtsform og uden angivelse af de forskellige involverede stoettemodtageres identitet. Revisionsresultaternes fulde ordlyd og stoettemodtagernes identitet er blevet meddelt Kommissionen og de paagaeldende medlemsstater.

2. Revisionsarbejdet

Forberedelse

2.1. Retten udbad sig edb-oplysninger fra de nationale udbetalende organer i form af magnetbaand vedroerende restitutionsbetalinger for de tre stoerste produktgrupper maelk og mejeriprodukter, korn og oksekoed. Ud fra disse data kunne der foretages analyse pr. ansoeger, produktbeskrivelse, destination, vaerdi og dato.

2.2. Retten identificerede ud fra disse data et begraenset antal virksomheder, der faldt ind under risikokategorien, og for hvilke den anmodede om oplysninger om tidligere revisionsdaekning, virksomhedernes struktur og handelsaktiviteter. Retten udbad sig endvidere resultaterne af de nationale myndigheders tidligere kontrol i henhold til Raadets direktiv 77/435/EOEF(5)

.

Udvaelgelsesprocedure

2.3. Retten har allerede offentliggjort beviser(6)

, hvoraf det fremgaar, at det er i mejerisektoren at eksportrestitutionernes omfang er stoerst i forhold til eksportkontrakternes samlede vaerdi. Denne sektor blev derfor udvalgt til de foerste undersoegelser. Inden for sektoren blev der udvalgt en raekke modtagere under hensyntagen til foelgende risikofaktorer:

- restitutionsvaerdi

- produkt

- destination

- resultater af tidligere EF-kontrol

- handelsstrukturens komplekse karakter.

2.4. Beretningen bygger paa resultaterne af Rettens undersoegelse i to udvalgte virksomheder, der her omtales som virksomhed A (hjemmehoerende i medlemsstat A) og virksomhed B (hjemmehoerende i medlemsstat B). Der blev i EUGFL-regnskabsaaret 1989 udbetalt ca. 206 mio. ECU i eksportrestitutioner til virksomhed A (7,2 % af samtlige eksportrestitutioner for mejeriprodukter), hvoraf ca. 119 mio. ECU blev betalt af udbetalende organer i andre medlemsstater end medlemsstat A. Vaerdien af restitutioner udbetalt til virksomhed B i EUGFL-regnskabsaaret 1990 var paa ca. 75,5 mio. ECU, hvoraf ca. 68 mio. ECU blev betalt af det udbetalende organ i medlemsstat B og ca. 7,5 mio. ECU af et andet udbetalende organ.

2.5. Der blev udvalgt en stikproeve af restitutionsansoegninger fra de to virksomheder i 1989. De reviderede ansoegninger blev udvalgt efter risikoanalysefaktorerne vaerdi, produkt og destination. Revisionsarbejdet blev udfoert paa de to virksomheders hovedkontor, hvor de vaesentligste handelsregnskaber opbevares, og desuden hos nogle leverandoerer, producenter og kunder, i det omfang de optraadte i de kontrakter, der havde givet anledning til de ansoegninger, der var udvalgt med henblik paa revision. Et antal eksportkontrakter blev ogsaa efterproevet hos leverandoerer og producenter. I de tilfaelde, hvor det var paakraevet, fulgte Retten revisionssporet tvaers over medlemsstaternes graenser og til tredjelande, hvor vaesentlige dokumenter blev lokaliseret.

2.6. Eksportrestitutioner udbetales ved eksport af landbrugsprodukter fra EF til tredjelande. Produkterne skal for at vaere restitutionsberettigede vaere af sund og saedvanlig handelskvalitet, og skal bringes paa markedet i uforandret stand. For saa vidt angaar samtlige produkter varierer restitutionssatsen (som i reglen udtrykkes i ecu pr. 100 kg) efter produktets beskrivelse, som er afgoerende for dets tarifering i nomenklaturen over eksportrestitutioner. Eksportoeren er ansvarlig for angivelse af korrekt beskrivelse og tarifering.

2.7. Rettens revision omfattede efterproevelse af de centrale kriterier oprindelse, vaegt, kvalitet, identitet og destination ved sammenholdelse med en lang raekke forretningspapirer, nemlig regnskaber, produktions- og lagerregnskaber, kvalitetskontrol- og forsendelsesregistre samt kontrakter, korrespondance og forsikringsdossierer.

2.8. Der blev foretaget stedlig inspektion af forarbejdnings- og lagerlokaler og ogsaa af uafhaengige koelerum samt stedlig kontrol hos virksomhedernes repraesentanter. Et udsnit af produkter under fremstilling eller paa lager blev kontrolvejet.

Tidligere revisionsdaekning

2.9. Forud for Rettens revision i 1990 havde myndighederne i medlemsstat A ikke kontrolleret betalinger til virksomhed A i henhold til direktiv 77/435/EOEF(7)

siden 1986. Kontrollen vedroerte udelukkende betalinger godkendt af det nationale udbetalende organ. Der blev ikke paavist vaesentlige uregelmaessigheder. Med hensyn til det stoerre antal betalinger, der var godkendt af udbetalende organer i andre medlemsstater, kunne myndighederne i medlemsstat A have foretaget risikoorienteret revision af disse betalinger, enten paa eget initiativ (de blev underrettet om de paagaeldende beloeb af de oevrige nationale udbetalende organer) eller paa anmodning af et af de beroerte udbetalende organer. Efter et kontrolbesoeg hos et firma, som varetager virksomhed A's eksportforretninger i en anden medlemsstat, meddelte denne medlemsstats revisorer den 10. juni 1986 deres foresatte, at det kun var muligt at foretage effektiv revision i medlemsstat A. Myndighederne i medlemsstat A blev imidlertid ikke gjort bekendt med denne rapport, og de reviderede i sidste ende ikke en eneste af disse betalinger.

2.10. Restitutionsbetalinger til virksomhed B blev sidst revideret af myndighederne i medlemsstat B i 1985. Der blev ikke paavist uregelmaessigheder, som gav anledning til tilbagesoegning af restitutioner. Der er aldrig hverken foreslaaet eller foretaget revision af andre udbetalende organers betalinger til virksomhed B.

Samarbejde

2.11. Paa grund af begraenset tid og begraensede ressourcer kunne Retten ikke saette tal paa samtlige foelger af de problemer, der blev konstateret og fundet bevis for under revisionen. De kompetente nationale myndigheder blev derfor gjort opmaerksom paa problemomraader, og det blev henstillet til dem at foelge Rettens resultater op med henblik paa i hvert enkelt tilfaelde at danne sig et fuldstaendigt og endeligt billede af de faktiske forhold (herunder kvantificering af omkostningerne for Faellesskabets budget). Retten paaskoenner det generelt gode samarbejde, den havde med de paagaeldende landes toldmyndigheder.

3. Sammendrag af revisionsresultaterne

3.1. a)En ost, der ikke var berettiget til nogen bestemt beskrivelse med navn, blev fejlagtigt beskrevet som Provolone med henblik paa opnaaelse af eksportrestitutioner. En almindelig ost har ikke saa hoej en restitutionssats som Provolone. Det anslaas, at der i den periode, der er omfattet af Rettens revision, blev ansoegt om ca. 500 000 ECU for meget i restitutioner.

b)Steppenkaese blev fejlagtigt beskrevet som Edam, hvilket indebar, at forudfastsaettelsesattesterne ikke var gyldige. Der kunne derved ansoeges om ca. 105 000 ECU for meget i den periode, der er omfattet af Rettens revision.

c)Ost til forarbejdning, der ikke giver ret til restitutioner, blev fejlagtigt beskrevet som Gouda. Der blev ansoegt om ca. 30 000 ECU for meget i restitutioner.

d)Kaernemaelkspulver blev fejlagtigt beskrevet som letmaelkspulver, der giver ret til en hoejere restitutionssats. Der blev regelstridigt ansoegt om ca. 1,15 mio. ECU i restitutioner.(8)

e)Der blev ansoegt om restitutioner for skummetmaelkspulver, der skulle bruges som foedevarehjaelp, og det blev fejlagtigt angivet, at pulveret ikke indeholdt tilsat valle. Valle er ikke berettiget til restitutioner og produktet er ikke i overensstemmelse med kravsspecifikationerne for produkter, der anvendes til foedevarehjaelp. Der blev i alt udbetalt ca. 500 000 ECU for meget.

f)Der blev ansoegt om restitutioner for Cheddar-ost, som ikke i alle tilfaelde opfyldte EF-retsforskrifternes krav om et mindstefedtindhold. Retten har anslaaet de paagaeldende restitutioner til 40 000 ECU.

g)Medlemsstaterne fortolker reglerne om vandindholdet i Cheddar-ost paa forskellig maade. I den medlemsstat, som har valgt den mindst strenge fortolkning, har én modtager i EUGFL-regnskabsaaret 1989 ansoegt om restitutioner for denne ost til en vaerdi af ca. 11 mio. ECU. Kommissionen burde sikre sig, at alle medlemsstaterne fortolker reglerne ens.

h)Fedtindholdet i soedmaelkspulver blev i nogle tilfaelde fejlagtigt angivet fra under til over 28 %, hvilket berettiger til en hoejere restitutionssats. Medlemsstaten har ikke oplyst det paagaeldende restitutionsbeloeb.

i)I foelgende tilfaelde blev der ansoegt om restitutioner for varer, der ikke var af sund og saedvanlig handelskvalitet, og som derfor ikke berettigede til restitutioner:

i)En sending ost blev ved ankomsten til Polen konstateret uegnet til konsum. Det paagaeldende restitutionsbeloeb er paa ca. 450 000 ECU.

ii)En anden forsendelse af en anden ost blev naegtet adgang til USA, fordi den indeholdt dyrehaar og ikke var i overensstemmelse med gaeldende sundhedsstandarder. Osten blev returneret til EF, og hovedparten blev genudfoert med restitutioner i henhold til en anden beskrivelse. Det drejer sig om ca. 150 000 ECU i restitutioner.

iii)1 700 kasser smoer, der blev udfoert til Egypten, blev ifoelge forsikringsselskabets vurderingsrapport »fuldstaendigt og alvorligt beskadiget« under forsendelsen. Nogle af de beskadigede varer blev tilintetgjort, resten, der ikke var egnet til konsum, blev solgt til industriformaal. De var derfor ikke berettigede til restitutioner, som i dette tilfaelde beloeb sig til ca. 90 000 ECU.

j)Der blev angivet varepartier af Cheshire-ost med henblik paa restitutioner, og de blev antaget af en medlemsstats toldmyndigheder til toldkontrol paa et tidspunkt, der laa foer fremstillingsdatoen.

k)Plastikemballagen var inkluderet i den vaegt, der var angivet for osten med henblik paa restitutioner. Der blev i alt ansoegt om ca. 40 000 ECU for meget.

l)En forudfastsaettelsesattest med en hoej restitutionssats og med en saerdeles fordelagtig gyldighedsperiode, som kun kan anvendes i forbindelse med kontrakter indgaaet som foelge af en licitation, der holdes i et importerende tredjeland, og som er anfoert paa attesten, var blevet udstedt regelstridigt. Udnyttelsen heraf var ogsaa regelstridig. Indehaveren af forudfastsaettelsesattesten havde ikke opnaaet den paagaeldende kontrakt og havde overfoert attesten til andre eksportoerer med henblik paa regelstridig anvendelse. Der var ansoegt om ca. 2 mio. ECU for meget i restitutioner(9)

.

3.2. De foerste af de resultater, der er beskrevet kort ovenfor, blev meddelt de kompetente nationale myndigheder for mere end to aar siden. I nogle tilfaelde traf de kompetente nationale myndigheder straks effektive og korrigerende foranstaltninger. I andre tilfaelde har Retten endnu ikke set bevis for hensigtsmaessig opfoelgning. Retten vil fortsaette undersoegelsen af disse tilfaelde og fremlaegge yderligere bemaerkninger for dechargemyndigheden, saafremt denne ikke finder Kommissionens og medlemsstaternes foranstaltninger tilfredsstillende.

4. Konklusion og henstilling

4.1. Selv om de to virksomheder, der fokuseres paa i denne beretning, i den paagaeldende periode havde modtaget ca. 10 % af samtlige restitutioner for mejeriprodukter, var de ikke blevet revideret af nationale myndigheder siden 1986, og ved disse revisioner var der kun blevet paavist ubetydelige eller ingen forhold, der gav anledning til tilbagebetaling af for meget udbetalte restitutioner.

4.2. Disse revisioner var meget mere begraensede end Rettens revision. I den ene medlemsstat var der ikke foretaget revision hos producenterne; i ingen af dem var der foretaget revision af udbetalinger i andre medlemsstater; i ingen af tilfaeldene var der foretaget revisionsarbejde i andre medlemsstater.

4.3. Retten er af den overbevisning, at resultaterne i denne beretning har vist, at der kunne udfoeres meget nyttigt arbejde i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 4045/89(10)

. Artikel 2 er imidlertid til hinder for anvendelsen af risikoanalyse paa grund af den metode, den foreskriver til beregning af det antal virksomheder, der skal undersoeges. Denne metode indebaerer, at medlemsstaterne har pligt til at kontrollere samtlige virksomheder, der modtager mere end 200 000 ECU. Resultaterne i denne beretning har ogsaa vist, at revisorerne boer have adgang til bedre oplysninger, og at revisionsmetoden boer forbedres med hensyn til udvaelgelse af transaktioner til revision og revisionens omfang.

4.4. Retten er endvidere af den overbevisning, at der er behov for at strukturere Faellesskabets system til efterfoelgende revision af EUGFL-midler bedre. Der er sket hensigtsmaessige forbedringer i senere retsforskrifter, isaer i Raadets forordning (EOEF) nr. 4045/89(11)

med henblik paa at lette samarbejdet mellem kontroltjenester i forskellige lande. Disse aendringer var en logisk reaktion i betragtning af, at mange virksomheder modtager EUGFL-midler i en anden medlemsstat end den, hvor de fysisk er etableret. Men selv ikke med det bedste samarbejde mellem forskellige nationale kontroltjenester - hverken i henhold til forordning (EOEF) nr. 4045/89 (1) eller som et led i EF-ordningen om gensidig bistand mellem toldmyndighederne - er der en rimelig chance for at foelge revisionssporet til ende og udrede transaktioner, som gennemfoeres ikke blot paa internationalt plan men ogsaa paa tvaers af graenserne inden for den enkelte virksomhed. For at denne form for undersoegelser kan vaere produktive, maa de betros et enkelt revisionshold fra foerst til sidst.

4.5. Der findes i dag ingen organisation, der svarer til en EF-enhed for efterfoelgende kontrol. Kommissionen (som efter nogens opfattelse maaske kunne vaere en egnet kandidat til en saadan rolle) har konsekvent fastholdt, at det er medlemsstaterne, som skal gaa forrest i kampen mod svig, og at dens egen funktion alene boer vaere som centralt organ at samle og udbrede oplysninger og koordinere Faellesskabets indsats. Kommissionens Afdeling for Bekaempelse af Svig og Uregelmaessigheder, som blev oprettet for tre aar siden, har hovedsagelig til opgave at koordinere Kommissionens egne tjenestegrenes arbejde og indhente og udbrede oplysninger paa EF-plan om tilfaelde af svig og om lovgivning vedroerende bekaempelse af svig.

4.6. Retten henstiller, at der oprettes en uafhaengig EF-enhed med henblik paa saerlige kontroller. En saadan enhed skulle have til opgave at kontrollere de stoerste modtagere af EF-stoette, isaer naar disse modtagere har en international produktions- og handelsstruktur. Dette ligger reelt uden for de nationale kontrolmyndigheders muligheder. Fastlaeggelse af maalene for saadan kontrol afhaenger af en analyse af data meddelt af flere medlemsstater, og det er et arbejde, som bedst kan udfoeres paa EF-plan. Det ville vaere hensigtsmaessigt, at en saadan enhed ogsaa omfattede nationale eksperter paa kontraktbasis - denne fremgangsmaade anvendes allerede af Kommissionens Afdeling for Bekaempelse af Svig og Uregelmaessigheder.

4.7. Kontrollen skulle udfoeres i samarbejde med de ansvarlige organer i medlemsstaterne. Den ville paa EF-plan svare til den kontrol, medlemsstaterne udfoerer i henhold til forordning (EOEF) nr. 4045/89 (1), og ville forudsaette et tilsvarende retsgrundlag. Revisionen skulle ikke erstatte national kontrol, men supplere denne paa omraader, hvor den enkelte medlemsstat ikke er i stand til at foretage fuldstaendig kontrol. Kontrollens cost/effectiveness kan maales ud fra det forhold, at de direkte omkostninger (dvs. loen og rejser) ved det operationelle arbejde, der ligger bag denne beretning, beloeber sig til omkring 200 000 ECU.

4.8. Retten erkender, at beslutningen om at oprette en saadan enhed kunne kraeve nytaenkning af Faellesskabets lovgivnings- og budgetmyndigheder, isaer for saa vidt angaar ressourcer og befoejelser og den mest hensigtsmaessige placering af en saadan enhed inden for den institutionelle ramme. Retten oensker ikke at tiltage sig Kommissionens befoejelser og fremsaette specifikke forslag om saadanne forhold. Retten haaber, at dens henstilling vil foere til, at de kompetente myndigheder hurtigst muligt traeffer forholdsregler, og den har med de ressourcer, den i dag har til sin raadighed, til hensigt at fortsaette sin undersoegelse af eksportrestitutioner til udvalgte modtagere.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg paa moedet den 12. marts 1992.

Paa Revisionsrettens vegne Aldo ANGIOI Formand

KOMMISSIONENS SVAR

1.Denne beretning fra Revisionsretten er baseret paa undersoegelser af et meget begraenset antal eksportoerer, der er udvalgt af Retten paa grund af den hoeje grad af risiko, der er forbundet med deres forretninger. De er blevet udvalgt paa grundlag af en vaegtet analyse af foelgende risikofaktorer: restitutionsvaerdien, produktet, destinationen, resultatet af tidligere EF-kontrol og handelsstrukturens komplekse karakter.

2.I oevrigt henleder Kommissionen opmaerksomheden paa, at disse undersoegelser fra Rettens side er blevet gennemfoert, inden der var vedtaget en raekke bestemmelser (jf. punkt 4), og inden medlemsstaterne ved afslutningen af regnskaberne var blevet opmaerksom paa, hvilken vaegt der skal laegges paa kontrollen af restitutionerne. Den understreger ligeledes, at budgettet for eksportrestitutionerne vil blive skaaret ned i forbindelse med den foreslaaede reform af den faelles landbrugspolitik.

3.Rettens revisionsresultater viser to typer problemer, der dels skyldes svagheder i lovgivningen, dels har at goere med bestemmelsernes anvendelse.

4.Kommissionen oensker at goere opmaerksom paa de forsoeg paa forbedringer, der allerede er gjort i de to foregaaende aar, navnlig som foelge af Rettens saerberetning om forvaltning og kontrol af restitutionerne, baade med hensyn til lovgivningen vedroerende restitutionerne og med hensyn til kontrol.

Det drejer sig bl.a. om foelgende foranstaltninger:

a)med hensyn til restitutionerne:

- en nedskaering i antallet af poster for eksportrestitutioner for oksekoed samt frugt og groent,

- forordning (EOEF) nr. 386/90 og Kommissionens gennemfoerelsesforordning (EOEF) nr. 2030/90 om fastsaettelse af fysisk minimumskontrol i forbindelse med udfoersel af landbrugsprodukter, der giver ret til udbetaling af restitutioner,

- Kommissionens forordning (EOEF) nr. 354/90, der ophaever bilag II som bevis for landbrugsprodukters overgang til frit forbrug i tredjelande, for hvilke der ydes differentieret eksportrestitution afhaengigt af bestemmelsesstedet.

b)med hensyn til kontrol generelt:

- Raadets forordning (EOEF) nr. 4045/89 og Kommissionens gennemfoerelsesforordning (EOEF) nr. 1863/90 om fastsaettelse af oeget efterfoelgende kontrol paa grundlag af forretningspapirer fra EUGFL-stoettemodtagerne eller de betalingspligtige,

- Raadets forordning (EOEF) nr. 595/91, som aendrer forordning (EOEF) nr. 283/72 og foreskriver mere detaljerede meddelelser fra medlemsstaterne om tilfaelde af uregelmaessigheder, ligesom den fastsaetter, at Kommissionen bidrager med et fast beloeb til medlemsstaterens omkostninger til efterforskning og inddrivelse samt i vise tilfaelde til sagsomkostninger,

- Raadets forordning (EOEF) nr. 307/91 og Kommissionens gennemfoerelsesforordning om fastsaettelse af oeget national kontrol med finansiel deltagelse fra Faellesskabet paa anmodning fra medlemsstaterne,

- forslag til Raadets forordning om de sanktioner, der gaelder inden for den faelles landbrugspolitik og fiskeripolitik, og som blev vedtaget af Kommissionen den 7. maj 1990 og oversendt til Raadet.

Desuden har Kommissionen nedsat en arbejdsgruppe af eksperter, der er udvalgt paa grund af deres kompetence, og som har faaet til opgave at undersoege mulighederne for at forenkle markedsordningernes mekanismer og de hermed forbundne bestemmelser.

5.Eftersom Kommissionen er klar over, at det er noedvendigt yderligere at forbedre bestemmelserne, har den gennemfoert en undersoegelse af de restitutioner, der udbetales inden for mejerisektoren, med henblik paa forenkling og en stoerre overskuelighed.

Den har derfor til hensigt at forenkle nomenklaturen, navnlig for oste, ved:

- at fjerne de positioner, der omfatter unoedvendige restitutioner, enten fordi der er overlapning, eller fordi der er tale om produkter med nulrestitution.

- at bringe de restitutioner, der udbetales for sammenlignelige produkter, paa samme niveau; for visse produkter vil der blive foreslaaet hoejere grupper (bl.a. fedtstoffer); samtidig vil forskellene mellem restitutionsniveauerne blive formindsket, saa vidt det kan lade sig goere.

I oevrigt vil man for de oste, for hvilke der typisk gives hoej restitution, undersoege muligheden for bedre at definere produktet.

6.Kommissionen har i oevrigt, hvad angaar de paagaeldende medlemsstaters anvendelse af eksportrestitutionsordningen, gjort sig bekendt med Rettens bemaerkninger. Den vil droefte revisionsresultaterne med de paagaeldende medlemsstater med henblik paa at forbedre de ansvarlige nationale myndigheders forvaltning og sikre harmonisk anvendelse af Faellesskabets regler (jf. 3.1. g)).

7.De medlemsstater, i hvilke Retten har gennemfoert sin kontrol, har tilsyneladende ifoelge Retten gjort en indsats for at forbedre deres forvaltning og deres kontrol med restitutionsordningen. Der skulle vaere vedtaget procedurer og instrukser. Kommissionen vil efterproeve, i hvilket omfang dette er sket.

8.Retten anbefaler »oprettelse af en EF-enhed for ad hoc-kontrol... der kan foretage revision af de stoerste modtagere af EF-stoette, isaer naar disse modtagere har en international produktions- og handelsstruktur«.

Hvad angaar forordning (EOEF) nr. 4045/89 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgaar i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen, som Retten henviser til, og som har fundet anvendelse siden den 1. juli 1990, er Kommissionen af den opfattelse, at der maa indhentes erfaringer over en laengere periode, foer forordningens effektivitet kan vurderes.

I oevrigt goer Kommissionen opmaerksom paa, at det i artikel 2 i forordning (EOEF) nr. 4045/89 udtrykkeligt angives, at der ved udvaelgelsen af, hvilke virksomheder der skal kontrolleres, skal tages hensyn til »virksomhedernes finansielle betydning (...) og andre risikofaktorer« (foerste afsnit - slutningen). I denne forordning laegges der vaegt paa risikoanalysen i forbindelse med udvaelgelsen af virksomhederne i modsaetning til, hvad der var tilfaeldet i det gamle direktiv 77/435/EOEF, hvor der kun var tale om et »repraesentativt udvalg af virksomheder afhaengigt af deres finansielle betydning«. Denne risikoanalyse er i oevrigt en del af de kontrolprogrammer, der hvert aar udfaerdiges af medlemsstaterne i henhold til artikel 10 i forordningen, i hvilken medlemsstaterne anfoerer »hvilke kriterier der er fastsat for udarbejdelsen af programmet«. (art. 10, stk. 2, sidste led).

Kommissionen vil gennemgaa de rapporter, medlemsstaterne skal udarbejde om anvendelsen af forordningen, og vil eventuelt revidere de bestemmelser, der er fastsat ved forordningen under hensyntagen til Rettens bemaerkninger.

Kommissionen er klar over, hvor vigtig kontrollen er, og den forsoeger loebende at forbedre denne. Derfor er den indstillet paa at indlede droeftelser med Retten om, hvorvidt der skal oprettes en EF-enhed og om retningslinjerne for denne. Kommissionen er opmaerksom paa, at der rejser sig en raekke problemer i forbindelse hermed, hvilket Retten i oevrigt selv giver udtryk for, idet den i sin beretning naevner de mange problemer, der er forbundet med oprettelsen af en saadan enhed, ligesom den heller ikke udtaler sig om rammerne for den.

Kommissionen henleder imidlertid opmaerksomheden paa, at det arbejde, der er igangsat af Retten, og som er grundlaget for denne beretning, har kraevet en del menneskelige ressourcer. Kommissionen oensker derfor allerede nu at understrege, at enhver udvikling paa kontrolomraadet forudsaetter en politisk forpligtelse fra budgetmyndighedernes side til at stille de noedvendige midler til raadighed.

(1)AArsberetning for Regnskabsaaret 1987, EFT C 316 af 12.12.1988, punkt 4.20-4.59. (2)Saerberetning nr. 2/90, EFT C 133 af 31.5.1990. (3)Raadets direktiv 77/435/EOEF af 27. juni 1977, EFT L 172 af 12.7.1977. (4)Raadets forordning (EOEF) nr. 4045/89 af 21. december 1989, EFT L 388 af 30.12.1989. (5)Raadets direktiv 77/435/EOEF af 27. juni 1977, EFT L 172 af 12.7.1977. (6)Saerberetning nr. 2/90, EFT C 133 af 31.5.1990. (7)Raadets direktiv 77/435/EOEF af 27. juni 1977, EFT L 172 af 12.7.1977. (8)Retten fortsaetter undersoegelserne af udfoersel af dette produkt og har allerede identificeret en yderligere forsendelse til samme kunde fra andre producenter. (9)Problemet er ikke noedvendigvis begraenset til denne attest. I 1987 udstedte samme medlemsstat lignende forudfastsaettelsesattester for udfoersel af mejeriprodukter til samme destination. Retten fortsaetter undersoegelsen. (10)Raadets forordning (EOEF) nr. 4045/89 af 21. december 1989, EFT L 388 af 30.12.1989. (11)Raadets forordning (EOEF) nr. 4045/89 af 21. december 1989, EFT L 388 af 30.12.1989.