16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 1 
REVISIONSRETTEN 
I medfør af traktatbestemmelserne (EKSF: artikel 78f, stk. 4; EØF: 
artikel 206a, stk. 4; Euratom: artikel 180a, stk. 4) og artikel 83 i 
finansforordningen af 21. december 1977 samt de tilsvarende 
bestemmelser vedrørende De europæiske Udviklingsfonde vedtog 
Revisionsretten for De europæiske Fællesskaber på mødet den 
19. november 1985 sin 
ÅRSBERETNING 
for 
regnskabsåret 1984 
Beretningen med institutionernes svar på Rettens bemærkninger blev 
tilstillet de dechårgegivende myndigheder og de øvrige institutioner den 
29. november 1985. 
Marcel MART 
(Formand) 
Michael N. MURPHY 
Paul GAUDY 
Aldo ANGIOI 
Pierre LELONG 
André MIDDELHOEK 
Keld BRIXTOFTE 
Lothar HAASE 
Stergios VALLAS 
Charles J. CAREY 

16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
Årsberetning for regnskabsåret 1984 
Side 
Indledning 5 
Første del 
Kapitel 1 — Generelle betragtninger 7 
Kapitel 2 — Regnskaberne 16 
Kapitel 3 — Indtægter 28 
Kapitel 4 — Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, garanti­
sektionen (EUGFL, garantisektionen) 36 
Kapitel 5 — Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, udvik­
lingssektionen (EUGFL, udviklingssektionen) og specifikke foran­
staltninger inden for landbruget 50 
Kapitel 6 — Den fælles fiskeripolitik 61 
Kapitel 7 — Interventionsudgifter på det regionale område 64 
Kapitel 8 — Det sociale område 70 
Kapitel 9 — Forskning, energi, etc 76 
Kapitel 10 — Samarbejde med udviklingslande og tredjelande 80 
Kapitel 11 — Personaleudgifter 87 
Kapitel 12 — Driftsudgifter 94 
Kapitel 13 — Kommissionens tilskud til visse eksterne organer 98 
Kapitel 14 — Långivning, lånoptagelse og rentegodtgørelser 100 
Andendel t 
De europæiske Udviklingsfonde 107 
BILAG 
Bilag I — Ansvarsfordeling blandt Revisonsrettens medlemmer pr. 29. november 
1985 117 
Bilag II — Beretninger og udtalelser vedtaget af Revisionsretten i femårsperioden 
indtil 29. november 1985 119 
Bilag III — Finansielle oplysninger om De europæiske Fællesskabers almindelige 
budget og De europæiske Udviklingsfonde 125 
4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
Institutionernes svar på Rettens bemærkninger vedrørende regnskabsåret 1984 
Første del Side 
Kapitel 1 — Generelle betragtninger 159 
Kapitel 2 — Regnskaberne 165 
Kapitel 3 — Indtægter 175 
Kapitel 4 — Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, garanti­
sektionen (EUGFL, garantisektionen) 178 
Kapitel 5 — Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, udvik­
lingssektionen (EUGFL, udviklingssektionen) og specifikke foran­
staltninger inden for landbruget 184 
Kapitel 6 — Den fælles fiskeripolitik 189 
Kapitel 7 — Interventionsudgifter på det regionale område 190 
Kapitel 8 — Det sociale område 192 
Kapitel 9 — Forskning, energi, etc 194 
Kapitel 10 — Samarbejde med udviklingslande og tredjelande 196 
Kapitel 11 — Personaleudgifter 200 
Kapitel 12 — Driftsudgifter 203 
Kapitel 13 — Kommissionens tilskud til visse eksterne organer 204 
Kapitel 14 — Långivning, låoptagelse og rentegodtgørelser 205 
Anden del 
De europæiske Udviklingsfonde 208 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 5 
Årsberetning for regnskabsåret 1984 
INDLEDNING 
1. Dette er den ottende årsberetning fra Revisionsret­
ten for De europæiske Fællesskaber, og den omhandler 
regnskaberne for regnskabsåret 1984 (•). Kommissionen 
udarbejder i henhold til traktaterne (2) og finansforord­
ningen (3) et driftsregnskab for Fællesskaberne for 
hvert regnskabsår og en status pr. 31. december i det 
forløbne regnskabsår og forelægger driftsregnskab og 
status for Parlamentet, Rådet og Revisionsretten senest 
den l.juni det efterfølgende år. Årsregnskaberne 
anvendes af Retten til udarbejdelse af årsberetningen. 
Regnskaberne behandles sammen med Rettens årsbe­
retning og institutionernes svar på Rettens bemærknin­
ger af Parlamentet og Rådet i forbindelse med den 
decharge, som Parlamentet i overensstemmelse med 
traktaterne (4) skal meddele Kommissionen. 
2. I beretningens første del behandles generelle 
spørgsmål foranlediget af Rettens arbejde i kapitel 1. 
Kapitel 2-13 vedrører Fællesskabernes almindelige 
budget. Kapitel 14 omhandler lånetransaktioner i hen­
hold til EØF- og Euratom-traktaterne og dertil knyttede 
rentegodtgørelser finansieret over budgettet. 
3. Anden del omhandler De europæiske Udviklings­
fonde. Disse fonde, der yder bistand til udviklings­
lande, forvaltes af Kommissionen, men finansieres af 
særlige bidrag fra medlemsstaterne og indgår ikke i 
Fællesskabernes almindelige budget. 
4. Af bilag I fremgår fordelingen af ansvarsområder 
pr. 29. november 1985 blandt medlemmerne af Revisi­
onsretten, og bilag II indeholder en fortegnelse over 
samtlige beretninger og udtalelser, Revisionsretten har 
vedtaget i de sidste fem år indtil den 29. november 
1985. 
5. Bilag III indeholder oversigter over og enkelte 
detaljerede analyser af de regnskabsmæssige oplysnin­
ger i forbindelse med Fællesskabernes almindelige 
budget og De europæiske Udviklingsfonde. 
6. Retten har udsendt særskilte beretninger til de 
pågældende dechargemyndigheder om 1984-regnska-
berne for JET (Joint European Torus), Det europæiske Center for udvikling af Erhvervsuddannelse (Berlin), 
Det europæiske Institut til forbedring af Leve- og 
Arbejdsvilkårene (Dublin), Euratoms Forsyningsagen­
tur og 1983-regnskaberne for Europaskolerne. Bemærk­
ninger om Kommissionens tilskud til skolernes budget­
ter er indeholdt i kapitel 13. Retten har endvidere i 
henhold til EKSF-traktatens artikel 78 f, stk. 5, udarbej­
det en særskilt årsberetning om regnskabsføringen 
vedrørende EKSF's virksomhed og Kommissionens 
økonomiske forvaltning i denne forbindelse. 
FREMLÆGGELSE AF FÆLLESSKABETS 
REGNSKABER OG REVISIONSRETTENS 
ÅRSBERETNING 
7. Kommissionen fremlagde regnskaberne for regn­
skabsåret 1984 den l.juni 1985. Revisionsretten sendte 
sine bemærkninger til institutionerne den 12. juli 1985. 
Samtlige bemærkninger i nærværende beretning blev 
sendt til Kommissionen. Relevante uddrag af kapitel 1, 
2, 11 og 12 blev desuden sendt til Parlamentet, Rådet, 
Domstolen og Det økonomiske og sociale Udvalg. 
8. I henhold til finansforordningen sender hver insti­
tution sine svar til Revisionsretten senest den 31. okto­
ber. I praksis drøfter institutionerne og Retten imidler­
tid normalt både Rettens bemærkninger og de ufor­
melle svarudkast, før de formelle svar foreligger. Under 
denne procedure kan der i givet fald indføres ændrin­
ger både i Rettens bemærkninger og i svarene for at 
sikre, at teksten bliver umiddelbart forståelig for læse­
ren. Der er større sandsynlighed for, at det rent faktisk 
sker, hvis der føres indgående og fortrolige drøftelser 
med det reviderede organ, før beretningen afsluttes og 
udsendes med de formelle svar. 
9. Institutionerne indsendte de formelle svar inden 
den 31. oktober, og efter behandling heraf vedtog Ret­
ten beretningen i den endelige udformning den 19. 
november 1985. I henhold til finansforordningens arti­
kel 84 blev beretningen fremsendt til institutionerne 
sammen med deres svar den 29. november 1985. På 
baggrund af svarene har Retten i år ikke fundet det 
6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
nødvendigt at fremsætte yderligere bemærkninger, hvil­
ket dog ikke nødvendigvis betyder, at den er enig i sva­
rene. 
10. Retten beklager, at Rådet i sit svar på bemærknin­
gerne om Rådets egen administration, har fundet 
anledning til på ny at foreslå, at alle bemærkninger om 
hver enkelt institution fremsættes i særskilte afsnit af 
årsberetningen. Heller ikke i år kan Retten imøde­
komme dette forslag - af årsager, som den allerede har 
redegjort for (5). Bortset fra, at Retten er frit stillet med 
hensyn til at vælge det indhold og den udformning af 
årsberetningen, som den anser for mest hensigtsmæs­
sig, ville Rådets forslag i praksis føre til en fuldstændig 
uhensigtsmæssig udformning. Ansvaret for en række 
aktiviteter påhviler flere EF-institutioner i forening, og 
Retten kan derfor ikke altid opdele bemærkningerne 
om sådanne aktiviteter på de enkelte institutioner, især 
ikke hvis den ønsker at sammenligne de fremgangsmå­
der, der følges. Dette kan gøre sig gældende i forbin­
delse med bemærkninger om lovligheden og den for­
melle rigtighed eller den økonomiske forvaltnings for­
svarlighed (f. eks. forvaltningen af de likvide midler, 
som omtales i beretningens kapitel 2). 
11. Retten har fortsat den praksis, den indførte i 1983, 
med hensyn til revisionen af sit eget regnskab. Det 
medlem, som er ansvarlig for kontrollen af et særligt 
område i de andre institutioner, undersøger også 
anvendelsen af de tilsvarende bevillinger i Rettens bud­
get. Eventuelle bemærkninger hertil er indføjet i det 
pågældende kapitel i beretningen, og svarene optræder 
sammen med svarene fra de andre institutioner. 
SÆRBERETNINGER 
12. Som nævnt indeholder bilag II en fortegnelse over 
de beretninger og udtalelser, Retten har vedtaget i de 
sidste fem år. Retten henleder opmærksomheden på, at 
den under revisionen af regnskabet for 1984 har fulgt 
flere af de spørgsmål op, som blev rejst i beretningen 
om forsvarligheden af den økonomiske forvaltning af 
Fællesskabets aktiviteter, vedtaget den 6. oktober 1983 
på foranledning af konklusionerne fra Det europæiske 
(') Udarbejdet i henhold til 
EKSF-traktatens artikel 78 f, stk. 4, 
EØF-traktatens artikel 206 a, stk. 4, 
Euratom-traktatens artikel 108 a, stk. 4, 
artikel 83 i finansforordningen af 21. december 1977, EFT 
L356 af 31. 12. 1977, og de tilsvarende bestemmelser i 
finansforordningerne for henholdsvis Den 2., 3., 4. og 5. 
europæiske Udviklingsfond, 
Rådets afgørelse 64/356/EØF, EFT 93 af 11. 6. 1964, 
Rådets afgørelse 71/68/EØF, EFT L 31 af 8. 2. 1971, 
Rådets afgørelse 76/647/EØF, EFT L 229 af 20. 8. 1976, 
Rådets afgørelse 81/215/EØF, EFT L 101 af 11. 4. 1981. Råds møde den 18. juni 1983; budgetforvaltningen 
behandles i kapitel 1, og andre bemærkninger, Retten 
har fundet anledning til at fremsætte, indgår i de 
pågældende kapitler i beretningen. 
REVISIONSRETTENS MEDLEMMER OG 
ORGANISATION 
13. Der er ikke sket udskiftninger blandt Rettens 
medlemmer siden sidste årsberetning. I betragtning af 
Fællesskabets forestående udvidelse har Retten i 1985 
udbygget den gruppestruktur, som er indført med hen­
blik på arbejde af forberedende karakter. Ifølge grup­
pestrukturen skal hver af de tre grupper bestå af fire 
medlemmer. Ansvarsfordelingen pr. 29. november 1984 
fremgår af bilag I, dog således, at denne ansvarsforde­
ling ikke foregriber de beslutninger, som skal træffes 
efter udvidelsen. 
RETTENS BUDGET OG PERSONALE 
14. Rettens udgifter i 1983, herunder fremførsler til 
1984, udgjorde ca. 15,3 Mio ECU og udgifterne i 1984, 
herunder fremførsler til 1985, beløb sig til ca. 17,3 Mio 
ECU. Hovedparten af disse beløb vedrører lønninger 
og vederlag. 
15. På budgetterne for 1983 og 1984 var der bevillin­
ger til følgende antal stillinger: 
Personale i kategori A 
Personale i kategori LA 
Personale i kategori B 
Personale i kategori C 
Personale i kategori D 
lait 1983 
107 
36 
63 
78 
19 
303 1984 
107 
36 
63 
78 
19 
303 
(2) EKSF-traktatens artikel 78 d, 
EØF-traktatens artikel 205 a og 
Euratom-traktatens artikel 179 a. 
(3) Artikel 73-77. 
(4) EKSF-traktatens artikel 78 g, 
EØF-traktatens artikel 206 b og 
Euratom-traktatens artikel 180 b. 
(5) Jf. særlig pkt. 12 i indledningen til Rettens årsberetning 
for regnskabsåret 1982, 
EFTC357af31. 12. 1983. 
16.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 
FØRSTE DEL 
KAPITEL 1 
Generelle betragtninger 
1.0. INDHOLD Punkt 
De europæiske Fællesskabers almindelige budget 
Regnskaberne for regnskabsåret 1984 
Spørgsmål vedrørende regnskabsåret og status 
Fællesskabernes budget 
Bevillingernes tilstedeværelse og forvaltning 
Oversigt over bemærkningerne i denne beretning 
Særberetninger og andre dokumenter 
Finansinspektørernes nægtelse af påtegning 1.1 
1.1 
1.3 
1.6 
1.23 
1.27 
1.35 
1.37 — 1.26 
— 1.2 
— 1.5 
— 1.22 
— 1.26 
— 1.34 
— 1.36 
DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS 
ALMINDELIGE BUDGET Mio ECU. Institutionernes udnyttelse af disse bevillin­
ger fremgår af tabel 1.1, og indtægterne til finansiering 
heraf vises i tabel 3.1 i kapitel 3. 
Regnskaberne for regnskabsåret 1984 
1.1. Regnskaberne vedrørende De europæiske Fælles­
skabers almindelige budget for regnskabsåret 1984 blev 
af Kommissionen forelagt i et fem-bindsdokument 
(dok. KOM(85) 185-189). Dokumentets bind V (dok. 
KOM(85) 189) omfatter det samlede driftsregnskab og 
den samlede status, samt en oversigt over principperne 
for opstillingen af regnskaberne. Bind V indeholder 
desuden generelle oplysninger om resultatet af de 
enkelte institutioners budgetter. Spørgsmål vedrørende regnskabsåret og status 
1.3. Under revisionen af regnskabet for 1984 opstod 
der forskellige spørgsmål om den formelle rigtighed af 
visse transaktioner og dermed om rigtigheden af ind­
tægts- og udgiftsbeløbene i regnskaberne, som i medfør 
af traktaterne (') forelægges dechargemyndigheden. 
Beløbenes størrelse fremgår af tabel 1.2, og spørgsmå­
lene behandles mere indgående i de kapitler, som 
vedrører de pågældende områder. 
1.2. De samlede endelige bevillinger til forpligtelser 
og betalinger, der kunne indgås eller afholdes i 1984, 
beløb sig til henholdsvis 30 278,0 Mio ECU og 28 967,3 1.4. Retten gjorde i årsberetningen for regnskabsåret 
1981 (2) opmærksom på, at de gældende forordninger 
De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Tabel 1.1 — Det almindelige budget: disponible 1984-bevilIinger og deres udnyttelse — pr. institution 
(Mio ECU) 
Institution 
Aktionsbevillinger (Kommissionen, 
del B) 
Driftsbevillinger: 
— Parlamentet 
— Rådet 
(herunder Det økonomiske og so­
ciale Udvalg) 
— Kommissionen, del A 
— Domstolen 
— Revisionsretten 
lait Forpligtelser 
Disponible 1984-bevil-
linger til forpligtelser 
29032,5 
1245,5 
239,1 
137,1 
(24,9) 
819,9 
31,3 
18,1 
30 278,0 Forpligtelser indgået i 
1984 
28 101,2 
1 223,1 
235,4 
129,6 
(24,6) 
811,2 
29,6 
17,3 
29 324,3 Betalinger 
Disponible 1984-bevil-
linger til betalinger (') 
27 621,2 
1346,1 
268,7 
149,5 
(25,4) 
876,2 
33,0 
18,7 
28 967,3 Betalinger afholdt i 1984 
26307,5 
1 216,1 
245,5 
126,7 
(24,2) 
798,4 
28,6 
16,9 
27 523,6 
(') Herunder fremførsler fra 1983. 
NB: Yderligere detaljer og analyser jf. bilag III. 
ikke indeholder nærmere bestemmelser om, hvad der 
skal ske med beløb knyttet til uregelmæssige transakti­
oner i Fællesskabets regnskab. Retten er dog af den 
opfattelse, at dechargemyndigheden under decharge­
proceduren bør tage hensyn til disse uregelmæssigheder 
ved i dechargebeslutningen at pålægge Kommissionen 
at træffe de fornødne foranstaltninger til at få fjernet 
uregelmæssighederne. 
1.5. Der er en række andre spørgsmål, der, selv om de 
ikke i sig selv vedrører regnskabernes formelle rigtig­
hed, ifølge Retten er tilstrækkelig væsentlige til, at 
dechargemyndigheden bør gøres udtrykkelig opmærk­
som herpå (jf. pkt. 4.5-4.9, 4.18-4.21, 4.30-4.33, 5.5, 9.13 
og 14.15-14.19 i denne beretning). 
Fællesskabernes budget 
1.6. Fællesskabets budgetvirksomhed har især i de 
seneste år skabt en række problemer vedrørende de 
regnskaber, som Retten skal aflægge beretning om. 
Ordningen med egne indtægter 
1.7. I henhold til Rådets afgørelse 70/243/EØF af 
21. april 1970 (3) skulle der indføres en ny ordning med Fællesskabets egne indtægter. Hensigten var, at Fælles­
skabernes budget fra 1975 fuldt ud skulle finansieres af 
Fællesskabernes egne indtægter, dvs. told i henhold til 
den fælles toldtarif, landbrugsimportafgifter (herunder 
sukkerproduktion og oplagring), og merværdiafgift 
(moms), der ikke kunne overstige 1 % af et beregnings­
grundlag, der fastlægges ensartet for hele Fællesskabet. 
1.8. Den grundliggende ordning blev ikke helt gen­
nemført før 1980, hvor den fornødne sats for egne ind­
tægter fra merværdiafgiften allerede var nået op på 
0,73 %; og ordningen har senere været genstand for en 
række ad hoc-ændringer (4), der kulminerede i en 
ændret rådsafgørelsé 85/257/EØF af 7. maj 1985 (5), 
ifølge hvilken der bl. a. fastsættes bestemmelser om, 
(a) at det nuværende loft på 1 % for egne indtægter fra 
merværdiafgiften hæves til 1,4% pr. 1. januar 1986 
og muligvis til 1,6% i 1988 for at bøde på de sti­
gende vanskeligheder med, som bestemt i trakta­
terne (6), at skabe balance i indtægter og udgifter 
på budgettet; og 
(b) en fortløbende »korrektions«-mekanisme til 
begrænsning af de egne indtægter fra merværdiaf­
gift, som skal erlægges af en af medlemsstaterne. 
I denne afgørelse bestemmes endvidere, at de med­
lemsstater, der endnu ikke anvender det ensartede 
momsberegningsgrundlag, fortsætter med at indbetale 
et finansielt bidrag, som fastsættes på grundlag af brut­
tonationalindkomsten, i stedet for egne indtægter fra 
merværdiafgiften. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 
Tabel 1.2 — Reguleringer som Retten finder bør ske under dechargeproceduren for regnskabsåret 1984 
(ECU) 
Punkt 
1.25 (d) 
2.2 
2.3 
3.26 
4.34-4.38 
4.39-4.42 
5.8 
5.23 
8.33 
11.18 
12.11 (b) Indtægter 1984 
Indtægter i 
1984 
(1) Uudnyttede og 
bortfaldne 
fremførsler fra 
1983 
(2) Kurs­
difference 
(3) 
-89 000 
+ 82 000 000 
+ 250 000 Udgifter afholdt i 1984 
Betalinger af 
bevillinger for 
1984 
(4) Bevillinger for 
1984 fremført 
til 1985 
(5) Øremærkede 
indtægter, der 
skal tilbagebe­
tales 
(6) 
-2 400 000 
-C) 
-95 100 000 
-5 388 000 
-160 000 
-35 000 
+ 250000 Betalinger af 
bevillinger 
fremført fra 
1983 
(7) 
+ 89 000 
-250 000 Forpligtelser 
indgået i 1984 
(8) 
+ 65 000 000 
-2 400 000 
-75 000 000 
-95 100 000 
-44428 000 
+ 50 000 000 
-35 000 
+ 250 000 
Kommissio­
nens regnskabs­
tal 26052 434 892 305 136 486 25 016688 
26 382 588 066 26119177 060 1090095 453 652970 
27 209925 483 
Saldo for 1984 (underskud): 
-827 337 417 1 404 388 655 29 324 291566 
(') Retten kan ikke kvantificere beløbet. 
1.9. Som led i ordningen med egne indtægter tilbage­
betaler Fællesskaberne hver medlemsstat 10% af told-
og landbrugsimportafgifter til dækning af opkræv­
ningsgebyrer. Det er imidlertid aldrig blevet påvist, at 
forholdet mellem denne procentsats og de faktiske 
afholdte omkostninger er berettiget. strækkelige til at dække udgifterne. Medlemsstaterne 
besluttede, under de foreliggende omstændigheder, at 
betale »forskud, der skal betales tilbage« på i alt 1 003,4 
Mio ECU til dækning af det påregnede underskud (jf. 
pkt. 3.4-3.6). 
Uligevægt mellem indtægter og udgifter 
1.10. Da loftet for egne indtægter var nået, var de i 
1983 disponible bevillinger utilstrækkelige til at dække 
alle EUGFL, garantisektionens udgifter, og 825 Mio 
ECU blev fremført til 1984 (7). I løbet af 1984 stod det 
efterhånden klart, at indtægterne på ny ville være util-1.11. Uanset disse nødforanstaltninger har finansie-
ringsproblemerne øget vanskelighederne med driften af 
EUGFL, garantisektionen (jf. især pkt. 4.5-4.9) og har 
endvidere ifølge Kommissionen været årsag til forsin­
kelser i registreringen af Socialfondens forpligtelser og 
afholdelsen af betalinger i forbindelse hermed (jf. pkt. 
8.6-8.10). Desuden viser Fællesskabernes samlede 
driftsregnskab for 1984 et underskud på ca. 827 Mio 
ECU, uanset at der inden den 31. december 1984 blev 
indbetalt 593,5 Mio ECU i form af forskud, der skal 
betales tilbage. 
10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
1.12. Problemet med at få indtægter og udgifter til at 
balancere blev yderligere tilspidset ved udarbejdelsen 
af budgettet for 1985. For at skabe ligevægt i budgetfor­
slaget og under hensyntagen til det maksimumsbeløb af 
egne indtægter, der forventedes disponibelt, blev det 
samlede udgiftsoverslag sat for lavt. Parlamentet var 
ikke tilfreds med et budgetforslag, der var udarbejdet 
på dette grundlag, og forkastede det i december 1984, 
hvilket i 1985 udløste nødordningen med »foreløbige 
tolvtedele«, indtil det endelige budget kunne vedtages. 
Faktorer der berører budgetkontrollen 
1.13. Denne række af vanskeligheder har sat svaghe­
derne ved budgettransaktionerne i relief. De dyberelig­
gende årsager har næret manglende sammenhæng mel­
lem mekanismerne til udvikling af egne indtægter og 
mekanismerne til at danne et skøn over udgifterne, 
samt at der ikke blev vist tilstrækkelig ansvarlighed for 
at sikre balancen bevaret mellem indtægter og udgifter. 
1.14. Den største post under obligatoriske udgifter (8), 
udgifter til sikring af landbrugsmarkederne, hidrører fra 
fastsættelsen af landbrugspriserne ved den årlige gen­
nemgang heraf, en proces der helt adskillersig fra bud­
getproceduren. Ikke-obligatoriske udgifter kan forhøjes 
årligt ved fastsættelse af en maksimalsats i overens­
stemmelse med en i traktaterne bestemt formel (9). I 
ingen af tilfældene svarer det deraf følgende udgiftsni­
veau dog til den potentielle stigning i egne indtægter. I 
tabel 1.3 og i diagrammet bilagt denne sammenholdes 
udviklingen i udgifterne i de seneste syv år med stig­
ningen i det maksimale indtægtsbeløb. Kolonne 6 og 7 
i tabellen viser de markante forskelle i vækstraterne i 
de seneste tre år. 
1.15. Loftet over egne indtægter, hidrørende fra mer­
værdiafgiften, har ikke i sig selv vist sig at være et 
effektivt middel til begrænsning af væksten i det almin­
delige budget, som hovedsageligt er udgiftsbe§temt. 
Det europæiske Råd var på mødet i Fontainebleau i 
juni 1984 af den opfattelse, at der er behov for større 
disciplin i afgørelserne om Fællesskabets udgiftsni­
veau. Dette afspejledes i konklusionerne vedtaget af 
Rådet den 4. december 1984 (10) om bedre budgetdis­
ciplin. 
1.16. Det centrale i disse konklusioner lå i hensigtser­
klæringen (på grundlag af tidligere kommissionsfor­
slag) om at sørge for, at vækstraten for udgifterne i 
EUGFL-garantisektionen steg mindre end vækstraten for grundlaget for egne indtægter. Dette kræver efter 
Rettens opfattelse ikke alene en realistisk 
prisfastsættelsespolitik, men også en betydelig indsats 
for at øge nyttevirkningen og effektiviteten af udgif­
terne til garantifonden. Der kræves endvidere en lig­
nende indsats på andre områder af Fællesskabets virk­
somhed. Retten har tidligere i »Stuttgart«-beretnin-
gen (n), og i særberetninger, understreget og skal atter i 
denne beretning (jf. pkt. 5.15 og 7.10-7.15) pointere, at 
det endnu står tilbage på mange områder at påvise de 
yderligere virkninger af udgifterne til Fællesskabets 
strukturfonde. 
1.17. Forskydningen af den økonomiske byrde af 
disse aktiviteter fra nationalbudgetterne til Fællesska­
bets budget er kun berettiget, hvis den ledsages af en 
stigning i udgifternes samlede nyttevirkning til gunst 
for Fællesskabet som helhed. Ligeledes bør eventuelle 
nye initiativer på fællesskabsplan kun iværksættes, hvis 
udbyttet heraf overstiger udbyttet af nationale pro­
grammer på samme udgiftsniveau. Det er ligeledes 
absolut påkrævet, at eventuelle beslutninger om at 
igangsætte større nye fællesskabsprogrammer bør være 
betinget af, at de midler, der er nødvendige for projek­
ternes finansiering over de kommende år, er til stede. 
Oppebørsel af indtægter 
1.18. Alle indtægtsmidler, der er en del af Fællesska­
bets budget, skal oppebæres fuldt ud og overdrages 
prompte. Parlamentet bemærkede i sin beslutning 
vedrørende decharge for regnskabsåret 1983, at der var 
uoverensstemmelser mellem de indtægter, som med­
lemsstaterne stillede til rådighed, og de statistiske 
oplysninger, som skulle angive nærmere om forholdet 
mellem de enkelte medlemsstaters andele af indtæg­
terne. Parlamentet sluttede heraf, at betydelige ind­
tægtsbeløb gik tabt for Fællesskabets budget. Dette 
spørgsmål og andre eksempler på reelle eller potentielle 
tab er omhandlet i pkt. 3.11 -3.33. 
Konklusioner 
1.19. Ordningen med egne indtægter, hvorom der blev 
truffet afgørelse i 1970, havde til formål at give Fælles­
skaberne en vis økonomisk uafhængighed. Dette 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 11 
Tabel 1.3 — Udviklingen 1978-1984 i betalinger sammenholdt med maksimalt disponible egne indtægter 
(1978-80: Mio ERE) 
(1981-84: Mio ECU) 
År 
1978 
1979 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 Faktiske egne indtægter 
Told og af­
gifter 
(1) 
6 674,2 
7 332,6 
7 908,1 
8 139,9 
9 043,1 
9 283,8 
10 397,2 Finansielle bidrag og/eller moms 
Finansielle 
bidrag 
(2) 
5 329,7 
2 302,1 
151,5 
196,3 
215,6 
222,5 Moms (herunder juste­
ringer for tidligere år) 
(3) 
4 737,7 (0,7444%) (') 
7 519,5 (0,7322%) (') 
9 732,6 (.0,7868 %)(') 
11 924,8 (0,9248 %) (') 
13 514,2 (0,9980%) (') 
14 260,3 (1,0000%) (') lait 
(4) = (2)+ (3) 
5 329,7 
7 039,8 
7 519,5 
9 884,1 
12 121,1 
13 729,8 
14482,8 I alt finansielle 
bidrag og 
moms på ba­
sis af 1%(") 
(5) = (4) 
moms sats 
5 329,7 
9 457,0 
10 269,7 
. 12 562,4 
13 106,7 
13 757,3 
14482,8 Maksimalt disponible 
egne indtægter 
(6) = (l) + (5) 
12 003,9 
16 789,6 ( + 39,9%) (2) 
18 177,8 (+ 8,3%) (2) 
20 702,3 (+13,9%) (2) 
22 149,8 (+ 7,0%) (2) 
23 041,1 (+ 4,0%) (2) 
24 880,0 (+ 8,0%) (2) Betalinger afholdt i 
regnskabsåret 
(7) 
11973,1 
14 367,1 ( + 20,0%) (2) 
16 290,4 (+13,4%) (2) 
17 792,8 (+ 9,2 %)(2) 
20 422,7 (+14,8%) (2) 
24 313,0 (+19,0%) (2) 
27 523,6 (+13,2%) (2) 
(') Sats for Fællesskabets momsindtægter. 
(2) Procentvis stigning i forhold til det foregående år. 
Diagram vedrørende tabel 1.3: Sammenlignende udvikling i betalinger og maksimalt disponible egne indtægter 
Mio 
ECU 
35 000 — 
30 000 
25 000 — 
20 000 
15 000 — 
10000 — 
1978 NB: Jf. tabel 1.3, kolonne (6) og (7), med detaljerede talangivelser 
Maksimalt disponible 
egne indtægter 
^ 
Betalinger 
79 80 82 83 84 
12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
Tabel 1.4 — Bevillinger til betalinger og deres udnyttelse (1979-1984) 
(Mio ECU) 
Regn­
skabs­
år 
1979 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 Bevillingsart: 
BB=betalingsbe­
villinger 
IOB = ikke-opdelte 
bevillinger 
BB 
IOB 
lait 
BB 
IOB 
lait 
BB 
IOB 
lait 
BB 
IOB 
lait 
BB 
IOB 
lait 
BB 
IOB 
lait I. Fremførsler fra det foregående regnskabsår 
Fremførte 
bevillinger 
(efter over­
førsler) 
(1) 
1 214,4 
884,5 
2 098,9 
1 056,9 
812,9 
1869,8 
611,1 
824,0 
1435,1 
444,9 
959,2 
1 404,1 
962,2 
558,8 
1 521,0 
1 122,7 
573,9 
1 696,6 Betalinger 
(2) 
1 037,0 
404,8 
1441,8 
953,8 
469,9 
1 423,7 
510,5 
570,3 
1080,8 
349,5 
752,9 
1 102,4 
749,0 
462,4 
1211,4 
871,9 
532,5 
1404,4 Fremførsler 
til det føl­
gende regn­
skabsår^1) 
(3) 
457,9 
457,9 
7,5 
321,9 
329,4 
10,9 
220,4 
231,3 
8,6 
126,8 
135,4 
7,5 
— 
7,5 
4,8 
— 
4,8 Bortfald 
(4) = 
0)-(2) 
-O) 
177,4 
21,8 
199,2 
95,6 
21,1 
116,7 
89,7 
33,3 
123,0 
86,8 
79,5 
166,3 
205,7 
96,4 
302,1 
246,0 
41,4 
287,4 II. Regnskabsårets bevillinger 
Endelige 
bevillinger 
(5) 
1 841,3 
12 647,0 
14488,3 
1991,2 
14 242,1 
16 233,3 
2 524,2 
15 917,3 
18 441,5 
3 659,4 
18 334,9 
21 994,3 
4 134,4 
20 934,4 
25 068,8 
4 317,6 
22 953,1 
27 270,7 Forpligtel-
(for IOB) 
(6) 
12 543,9 
— . 
13 998,6(2) 
— 
14 992,6 
— 
17 393,1(2) 
— 
20 759,0 
— 
22 894,5 
— Betalinger 
(7) 
726,5 
12 198,8 
12 925,3 
1 384,4 
13 482,3 
14866,7 
2 084,1 
14 627,9 
16 712,0 
2 683,0 
16 637,3 
19 320,3 
2 915,6 
20 186,0 
23 101,6 
3 631,4 
22 487,8 
26119,2 Fremførsler 
til det føl­
gende regn­
skabsår 
(8) 
1 095,7 
355,0 
1 450,7 
606,3 
502,1 
1108,4 
434,0 
738,8 
1172,8 
953,6 
431,9 
1 385,5 
1 133,0 
573,8 
1 706,8 
682,9 
407,2 
1 090,1 Bortfald 
(9) = 
(5)-(7) 
-(8) 
19,1 
93,2 
112,3 
0,5 
257,7 
258,2 
6,1 
550,6 
556,7 
22,8 
1 265,7 
1288,5 
85,8 
174,6 
260,4 
3,3 
58,1 
61,4 
(') Bevillinger fra regnskabsår før 1977 vedrørende EUGFL-udvikling og støtte til Friuli (udløbet ordning) og »formålsbestemte indtægter« inden for 
forskning (gældende ordning). 
(2) Herunder forpligtelser vedrørende ikke-automatiske fremførsler. 
begreb mister imidlertid sin betydning, når loftet for 
disponible midler til stadighed er under pres fra kra­
vene fra en enkelt fællesskabspolitik. Alle institutio­
nerne er forpligtet til at sikre den bedst mulige udnyt­
telse af Fællesskabets indtægter og til at handle efter 
traktaternes principper. I sin udtalelse (12) om Kommis­
sionens forslag til ændring af finansforordningen fore­
slog Retten helt tilbage i maj 1981 foranstaltninger til 
styrkelse af Fællesskabernes økonomiske forvaltning, 
hvorved Kommissionen pålægges et klart ansvar for 
kontrol med gennemførelsen af budgettet og til at gribe 
ind, såfremt der skulle opstå tendenser til underskud. 
Retten skal beklage, at der efter fem års forberedelser 
endnu ikke er vedtaget en revideret finansforordning 
og nye gennemførelsesbestemmelser. 1.20. Det ser endvidere ud til, at der stadig kan ske 
væsentlig forbedring af overslagene over indtægter og 
udgifter. Af senere kapitler i denne beregning fremgår, 
at oppebårne landbrugsafgifter lå ca. 686,5 Mio ECU 
(35 %) lavere end overslaget (jf. pkt. 3.7), mens ca. 900 
Mio ECU, dvs. 16 % af bevillingerne til betalinger til 
EUGFL, udviklingssektionen, Regionalfonden, Social­
fonden, forskning og til udviklingsbistand ikke blev 
udnyttet (jf. pkt. 5.4, 7.6, 8.2, 9.2, 10.2 og 10.17). 
1.21. Retten har i denne sammenhæng i 1981 (13) gjort 
opmærksom på kravet om mere detaljerede flerårige 
budgetoverslag, som bør indeholde prognoser over den 
forventede virkning på indtægterne, når loftet over 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 
Fællesskabets egne indtægter fra merværdiafgiften 
hæves til 1,4% eller 1,6%, samt over i hvilket omfang 
udgifterne kunne stige under hensyntagen til disse lof­
ter. Dette krav er vokset på baggrund af de udestående 
forpligtelser på 14 000 Mio ECU, påløbne ved udgan­
gen af 1984 (jf. pkt. 1.24-1.26 nedenfor), samt det for­
ventede budgetunderskud i 1985. 
1.22. Retten beklager, at der er opstået en situation, 
der strider mod traktatens bestemmelser om, at indtæg­
ter og udgifter på budgettet skal balancere (6), og at 
institutionerne ikke altid har udøvet de budgetmæssige 
beføjelser, der tilkommer dem, »under iagttagelse af 
bestemmelserne i traktaten ..., der vedrører Fællesska­
bernes egne indtægter og ligevægten mellem indtægter 
og udgifter« (14). For at opfylde disse bestemmelser, er 
det vigtigt, at de afgørelser, der har indflydelse på Fæl­
lesskabets udgifts- og indtægtsniveau, træffes med for­
nøden budgetdisciplin. 
Bevillingernes tilstedeværelse og forvaltning 
Underudnyttelse af bevillinger til betalinger 
1.23. Tabel 1.4 viser omfanget af uudnyttede bevillin­
ger til betalinger i slutningen af 1984. Disse midler sva­
rer til indtægter, overdraget af medlemsstaterne i 1984, 
men for hvilke man ikke fandt nogen anvendelse til de 
i budgettet angivne formål. Det pågældende beløb 
(1 094,9 Mio ECU) er lavere end i de seneste år, hvilket 
bl. a. skyldes, at budgetmyndigheden havde nedskåret 
hensættelsen af midler i de tilfælde, hvor der var tale 
om konsekvent underudnyttede betalingsbevillinger. 
Der er imidlertid stadig et meget skævt forhold mellem 
de indbetalte midler og det reelle behov på de pågæl­
dende udgiftsområder. 
Akkumulering af udestående forpligtelser 
1.24. Det fremgår af tabel 1.5, at der på de områder, 
der er dækket af opdelte bevillinger, har været en yder­
ligere stigning til 10 346,1 Mio ECU i kumulerede ude­
stående forpligtelser i slutningen af 1984. Efter at der 
var taget højde for de tilsvarende betalingsbevillinger, 
der var blevet fremført (563,8 Mio ECU), måtte et rest-Tabel 1.5 — Akkumulering af udestående forpligtelser (opdelte 
bevillinger) 
(Mio ECU) 
År 
1977 
1978 
1979 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 Nettoforplig­
telser indgået 
i regnskabs­
året (') 
(1) 
1 623,5 
2 797,6 
3 262,0 
3 700,6 
4 554,9 
5 466,1 
5 954,1 Betalinger af­
holdt i regn­
skabsåret 
(2) 
918,8 
1 763,5 
2 338,2 
2 594,6 
3 032,5 
3 664,6 
4 503,2 Stigning i de 
ikke indfriede 
forpligtelser i 
løbet af regn­
skabsåret 
(3) = (l)-(2) 
704,7 
1 034,1 
923,8 
1 106,0 
1 522,4 
1 801,5 
1 450,9 
Opdeling af tallene for 1984 efter budgetafsnit: 
— Landbrugsstrukturer (afsnit 3) 
— Fiskeri (afsnit 4) 
— Regionalpolitik (afsnit 5) 
— Socialpolitik (afsnit 6) 
— Forskning, energi etc. (afsnit 7) 
— Samarbejde med udviklingslande 
(afsnit 9) Kumulative 
udestående 
forpligtelser 
ved udgangen 
af regnskabs­
året 
(4) 
1 802,7 
2 507,4 
3 541,5 
4 465,3 
5 571,3 
7 093,7 
8 895,2 
10 346,1 
1 151,7 
89,8 
4 646,3 
2 527,0 
812,7 
1 118,6 
(') Medregnet bortfald af forpligtelser og for 1978 saldoreguleringer 
som følge af ERE-kurssvingninger. 
beløb på ca. 9 800 Mio ECU finansieres af kommende 
fællesskabsbudgetter. De år, hvor forpligtelserne for­
ventes at forfalde til betaling, fremgår af side 30 i bind 
V i Kommissionens regnskaber. 
Andre forpligtelser og eventualforpligtelser 
1.25. Disse var pr. 31. december 1984 som følger: 
(a) forskud på 202,4 Mio ECU til EUGFL, garantisek­
tionen, som normalt skulle konteres i 1984 (jf. pkt. 
4.8), og dertil yderligere udgifter af anden kategori 
på 330,0 Mio ECU for december 1984 til EUGFL, 
garantisektionen, som blev udskudt til 1985 (jf- pkt. 
4.31 i Rettens årsberetning for regnskabsåret 
1983 ('S)); 
14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
(b) en eventualforpligtelse på ca. 2 500 Mio ECU til 
fremtidig afsætning af interventionslagre (jf- pkt. 
4.18-4.20); 
(c) pligt til at godtgøre en medlemsstat mindst 50 Mio 
ECU i udgifter til EUGFL, udviklingssektionen, 
for hvilke der ikke var opført forpligtelser i regn­
skaberne (jf- pkt. 5.23); 
(d) 65 Mio ECU til juridiske forpligtelser, indgået i 
1984 i forbindelse med udgifter til fødevarehjælp, 
for hvilke der ikke var opført forpligtelser i regn­
skaberne (jf. pkt. 2.17(d)); 
(e) de forskud på 593,5 Mio ECU, der skal betales til­
bage, og som blev indbetalt af nogle medlemsstater 
i 1984 til dækning af det skønnede underskud i 
ændrings- og tillægsbudgettet for 1984; 
(0 underskuddet på ca. 827 Mio ECU i henhold til 
Fællesskabernes samlede driftsregnskab for 1984. 
Konklusion vedrørende forvaltning af bevillingerne 
1.26. Nettoforpligtelserne ved udgangen af 1984, der 
skal finansieres af Fællesskabets indtægter i de umid­
delbart efterfølgende år, beløber sig lavt skønnet til i alt 
ca. 14 000 Mio ECU. Herved er der allerede taget hen­
syn til de under pkt. 1.23 nævnte uudnyttede bevillin­
ger til betalinger på 1 094,9 Mio ECU. Der er sket visse 
forbedringer med hensyn til oplysningerne i regnska­
berne for regnskabsåret 1984, men disse oplysninger 
giver stadig ikke noget fyldestgørende billede af Fæl­
lesskabernes finansielle stilling. Retten er af den opfat­
telse, at stillingen ved udgangen af 1984 understreger 
behovet for at tage de relevante aspekter ved EF's 
finansielle system og forvaltning, som Retten behand­
lede i pkt. 1.11 i sin årsberetning for regnskabsåret 
1983 (15), op til fornyet overvejelse. 
OVERSIGT OVER BEMÆRKNINGERNE I 
DENNE BERETNING 
1.27. Retten har bemærket, at visse emner, der 
behandles i senere kapitler i denne beretning, afspejler 
problemer af generel art, hvilket vil fremgå af nedenstå­
ende punkter. Nogle almene spørgsmål blev fremhævet 
i pkt. 1.16-1.22 i årsberetningen for regnskabsåret 
1983 C5). Formålet med denne art sagsfremstilling er at påvise mulighederne for forbedringer af forvaltningen 
af Fællesskabets politik i almindelighed — og ikke kun 
på de særlige områder, der har givet anledning til 
bemærkninger. 
1.28. Inden for vigtige områder af Fællesskabets akti­
vitet, især hvor ministerier og nationale organer i de 
enkelte medlemsstater (eller udviklingslande) spiller en 
central rolle, har Kommissionen været tilbøjelig til at 
opfatte og varetage sin opgave som koordinator og 
kontrolinstans i så begrænset omfang, at det er gået ud 
over Fællesskabets interesser (jf. pkt. 3.34-3.36, 4.27, 
5.30 og 7.33-7.36). 
1.29. På en række områder har medlemsstaternes 
samarbejde med Kommissionen været så utilstrække­
lig, at den ikke på rette måde har kunnet varetage sin 
opgave som koordinator og kontrolinstans (jf. pkt. 
4.43.4.44). 
1.30. En forbedring af de foreliggende regnskabsmæs­
sige og forvaltningsmæssige oplysninger kunne styrke 
Kommissionens kontrol- og tilsynsfunktioner (jf. pkt. 
7.33 og pkt. 1.17 i Rettens årsberetning for regnskabså­
ret 1983 (15)). 
1.31. Det er nødvendigt at sikre fyldestgørende koor­
dinering af Fællesskabets politiske aktiviteter og at 
undgå fundamentale konflikter. Især på landbrugsom­
rådet kan der mangle sammenhæng mellem de foran­
staltninger, der skulle forbedre strukturerne og dermed' 
produktionen, og markedsforholdene eller Fællesska­
bets prispolitik (jf. pkt. 5.63). 
1.32. Fællesskabets mål og kriterier er ofte uklare, 
hvad angår strukturfondene, og der er derfor en klar 
tendens til, at EFs tilskud kan fungere som en delvis 
refusion af udgifter, der er afholdt over nationale bud­
getter. Gennemførelsen i 1984 af den nye ordning for 
Socialfonden synes ikke at have haft nogen tydelig 
positiv virkning i denne henseende (jf. pkt. 7.10-7.15 og 
8.15-8.30). 
1.33. Rettens bemærkninger til principielle spørgsmål 
om den finansielle og budgetmæssige forvaltning tyder 
på, at Kommissionens centrale finansforvaltnings råd­
givnings- og tilsynsfunktioner bør styrkes (jf. pkt. 9.15). 
1.34. Institutionerne bør ofre mere opmærksomhed og 
flere ressourcer på forvaltningen af finanstransaktio-
ner; der er især behov for forbedring af overslagsproce­
durerne, hvorved kontantforbruget kan nedsættes, og 
for ved udnyttelse af konkurrencemomentet at opnå 
optimale vilkår i bankerne (jf. pkt. 2.18-2.53). 
16.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15 
SÆRBERETNINGER OG ANDRE 
DOKUMENTER betragtninger over perspektiver for den fælles land­
brugspolitik (Grønbogen af 13. juli 1985). 
1.35. Siden sidste årsberetning har Retten vedtaget 
følgende særberetninger: 
(a) Særberetning om ordningen med støtte til skum­
metmælk, der anvendes til foder 
(b) Særberetning om den fælles markedsordning for 
olivenolie (efter anmodning fra Parlamentet) 
(c) Særberetning om visse aspekter af det faglige sam­
arbejde, der finansieres over Fællesskabets udvik­
lingsbistand 
(d) Særberetning om reglerne for udbetaling af 
eksportrestitutioner ved udførsel af landbrugsvarer 
(»kontrol med udførsler af landbrugsvarer«) 
1.36. Den 30. oktober 1985 vedtog Retten et doku­
ment, rettet til Kommissionen, som indeholder Rettens FINANSINSPEKTØRERNES NÆGTELSE 
AF PÅTEGNING 
1.37. I henhold til finansforordningen har Retten fået 
meddelelse om, at finansinspektørernes nægtelse af 
påtegning i forbindelse med 1984 blev tilsidesat af 
Kommissionen i 10 tilfælde, af Det økonomiske og 
sociale Udvalg i et tilfælde og af Revisionsretten i et 
tilfælde. De tilfælde, som Retten skønner har en sådan 
betydning, at dechargemyndigheden bør have underret­
ning herom, behandles under pkt. 2.5, 4.32-4.42, 8.11-
8.14 og 12.15-12.20. De øvrige institutioner har meddelt 
Retten, at der ikke i 1984 forekom tilsidesættelser af 
finansinspektørens afgørelser. 
C) 
(2) 
(3) 
(4) 
(6) 
O 
(8) EKSF-traktaten, artikel 78d og 78g; 
Euratom-traktaten, artikel 179a og 180b; 
EØF-traktaten, artikel 205a og 206b. 
EFTC344af31. 12. 1982. 
EFT L 94 af 28. 4. 1970. 
Se kapitel 14 i Rettens årsberetning for regnskabsåret 
1981 (2) og pkt. 7.43-7.55 i Rettens årsberetning for regn­
skabsåret 1983 (EFT C 348 af 31. 12. 1984). 
EFTL128af 14.5. 1985. 
EØF-traktaten, artikel 199; 
Euratom-traktaten, artikel 171. 
Jf. pkt. 4.63 i Rettens årsberetning for regnskabsåret 1983 
(EFTC348af31.12. 1984). 
Obligatoriske udgifter er udgifter, der er en nødvendig 
følge af traktaterne eller af retsakter afledt af disse. (9) 
(.0) 
(") 
C2) 
C3) 
(.4) 
C5) EØF-traktaten, artikel 203, stk. 9; 
EKSF-traktaten, artikel 78, stk. 9; 
Euratom-traktaten, artikel 177, stk. 9. 
Rådets dokument 11178/84, bilag 1. 
Rettens beretning vedrørende Det europæiske Råds kon­
klusioner den 18. 6. 1983, EFT C 287 af 24. 10. 1983. 
EFT C 232 af 11.9. 1981. 
Jf. Rettens udtalelse om Kommissionens forslag til 
ændring af finansforordningen, EFT C 232 af 11.9. 1981. 
EØF-traktaten, artikel 203, stk. 10; 
EKSF-traktaten, artikel 78, stk. 10; 
Euratom-traktaten, artikel 177, stk. 10. 
EFTC348af31.12. 1984. 
16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
KAPITEL 2 
Regnskaberne 
2.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Bemærkninger om hovedbogholderiet og statusopgørelserne 
Parlamentet 
Kommissionen 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Fællesskabernes status 
Bemærkninger om likviditetsstyringen i forbindelse med gennem­
førelsen af det almindelige budget 
Målene for Fællesskabernes likviditetsstyring 
Kommissionens overslag 
De øvrige institutioners overslag 
Styringssystemer 
Forvaltningsprocedurer 
Antallet af bankkonti 
Bankvilkår 
Intern kontrol 
Centralisering af forvaltningen 
Anvendelse af ECU 
Konklusioner 2.1 
2.2 
2.2 
2.3 
2.13 
2.16 
2.18 
2.21 
2.22 
2.35 
2.37 
2.38 
2.39 
2.40 
2.43 
2.44 
2.49 
2.51 — 2.17 
— 2.12 
— 2.15 
— 2.17 
— 2.53 
— 2.34 
— 2.36 
— 2.42 
— 2.48 
— 2.50 
— 2.53 
INDLEDNING 
2.1. Bemærkningerne i dette kapitel vedrører dels 
hovedbogholderiet, institutionernes statusopgørelser og 
Fællesskabets status ('), dels likviditetsstyringen i for­
bindelse med gennemførelsen af det almindelige bud­
get. BEMÆRKNINGER OM 
HOVEDBOGHOLDERIET OG 
STATUSOPGØRELSERNE 
PARLAMENTET 
Kasseunderskud 
2.2. Det beløb på 4,1 Mio BFR, som optrådte i status 
pr. 31. december 1983 som »kasseunderskud« under 
afholdte, men endnu ikke konterede udgifter, optræder 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17 
ligeledes på status pr. 31. december 1984. Da der ikke 
foreligger nye forhold i denne sag, henviser Retten til 
pkt. 2.5-2.7 i årsberetningen for regnskabsåret 1983 (2). 
KOMMISSIONEN 
Skatter og afgifter, der skal refunderes 
2.3. Forretningsgangene i forbindelse med skatter og 
afgifter, der skal refunderes, giver anledning til føl­
gende bemærkninger: 
(a) Udgifterne belastes budgettet inklusive samtlige 
skatter og afgifter. De skatte- og afgiftsbeløb, der 
skal refunderes, opgøres derefter uden for regnska­
berne på grundlag af fakturaerne fra de anvisnings-
berettigede tjenestegrene. Denne ordning giver ikke 
mulighed for at kontrollere, om der også rent fak­
tisk fremsættes en refusionsanmodning for alle 
skatter og afgifter, som skal refunderes, og som 
oprindelig er konteret på budgettet. 
(b) Desuden bogføres de skatte- og afgiftsbeløb, som 
skal refunderes, først, når refusionsanmodningen er 
fremsendt til medlemsstaten. Et beløb på ca. 2,4 
Mio ECU for skatter og afgifter, der skal refun­
deres for regnskabsåret 1984, var således ikke 
opført på status pr. 31. december 1984. 
(c) Refusionen foregår altid med en vis forsinkelse. 
Den 1. maj 1985 var der kun fremsendt en anmod­
ning om refusion af de skatter og afgifter, der skal 
refunderes for 1984, til to medlemsstater, selv om 
Kommissionen også har tilgodehavender hos andre 
medlemsstater. 
Retten henviser til tidligere fremsatte bemærkninger (2) 
om bogføringen og refusionen af skatter og afgifter. 
2.4. Faktureringen af merværdiafgiften (momsen) 
over for Fællesskaberne er underkastet forskellige reg­
ler i de enkelte medlemsstater. Således tillader tre med­
lemsstater (Belgien, Italien og Luxembourg) fakturering 
uden moms for samtlige indkøb for Fællesskabernes 
regning. For de øvrige medlemsstaters vedkommende 
er det nødvendigt at fremsætte en refusionsanmodning 
for at få refunderet den erlagte moms. Reglerne herfor 
er forskellige. Refusionsanmodningerne skal normalt 
være vedlagt fakturaer. I Det forenede Kongerige kræ­
ves der desuden et skriftligt bevis for, at fakturaen er 
betalt. I Forbundsrepublikken Tyskland har man deri­
mod forenklet proceduren ved at sende revisorer til Kommissionen, således at man undgår enhver form for 
overførsel af dokumenter. Retten skal anbefale, at 
Kommissionen indleder forhandlinger med medlems­
staterne med henblik på at nå frem til en harmonisering 
og forenkling af procedurerne for momsfritagelse, idet 
det ideelle naturligvis ville være at nå frem til en faktu­
rering uden moms i alle medlemsstaterne. 
Princippet om kontinuitet i de anvendte 
regnskabsm et oder 
2.5. I maj 1984 besluttede Kommissionen at tilside­
sætte finansinspektørens nægtelse af godkendelse af 
betalinger (0,2 Mio ECU), som presse- og 
informationskontorerne og delegationerne uden for 
Fællesskabet havde foretaget i 1983 ud over bevillin­
gerne. Kommissionen mente, at beløbet, som udgjorde 
leje, der var udbetalt som forskud for visse tjeneste­
mænds regning, men som skulle refunderes til Kom­
missionen, ikke skulle bogføres for regnskabsåret 1983, 
men derimod indføres på en »forskudskonto« uden for 
budgettet, der er opført på status pr. 31. december 1983. 
I pkt. 2.20-2.24 i årsberetningen for regnskabsåret 
1983 (2) accepterede Retten disse argumenter, idet den 
dog bemærkede, at ændringer af regnskabsmetoderne 
ikke bør foranlediges af de øjeblikkelige omstændighe­
der, og at de må gennemføres konsekvent. 
2.6. Selvom Kommissionen i 1983 anerkendte det vel­
begrundede i denne bemærkning, blev regnskabsmeto-
den for denne form for betalinger ændret i regnskabs­
året 1984. På »forskudskontoen« i status pr. 31. decem­
ber 1984 står der således ikke opført et beløb svarende 
til den betalte leje, som skal refunderes. Kommissionen 
er således igen gået bort fra den metodeændring, den 
gik ind for ved afslutningen af regnskabsåret 1983, hvil­
ket synes at være et tegn på, at ændringen af regnskabs-
metoden ved udgangen af 1983 udelukkende havde til 
formål at undgå en bevillingsoverskridelse og ikke at 
gøre regnskaberne lettere at gennemskue. Retten fast­
holder, at ændringer af regnskabsmetoderne ikke kan 
begrundes i de øjeblikkelige omstændigheder. 
Presse- og informationskontorer og 
delegationer udenfor Fællesskabet 
2.7. I 1981 blev Kommissionen gjort opmærksom på, 
at der gik for lang tid mellem modtagelsen af opgørel­
serne fra forskudsforvaltningerne i presse- og informa­
tionskontorerne og delegationerne uden for Fællesska-
18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
bet og den endelige bogføring heraf. Kommissionen 
svarede, at den var klar over problemet, og at alle nød­
vendige foranstaltninger ville blive truffet. I slutningen 
af november 1984 skete bogføringen af opgørelserne 
imidlertid i gennemsnit med 4,5 måneders forsinkelse. 
Forskud til personalet og personalets løbende 
mellemværender 
2.8. Pr. 31. december 1984 beløb samtlige forskud til 
personalet sig til 2,5 Mio ECU og samtlige personalets 
løbende mellemværender sig til 0,1 Mio ECU. Disse 
beløb fremgår af edb-lister, som blev indgivet til Retten 
i maj 1985, og som frembyder adskillige uoverensstem­
melser, idet: 
(a) listernes samlede beløb ikke svarer til de samlede 
forskud, der er opført på status, da der er fejl på tre 
lister, 
(b) listernes debetsaldi ikke svarer til forskellen mel­
lem listernes samlede debet- og kreditsaldi, 
(c) en forskudskonto normalt har en debetsaldo; der­
for er tilstedeværelsen af talrige kreditsaldi (i alt ca. 
1,5 Mio ECU) på listerne uforståelig, 
(d) listerne omfatter talrige kursdifferencer, som alle­
rede burde være afviklet (i alt ca. 0,1 Mio ECU), 
(e) listerne omfatter talrige saldi fra før 1984 og endog 
før 1983, hvilket er i strid med finansforordningens 
artikel 65 (3), hvoraf det fremgår, at alle forskud, 
med undtagelse af visse klart afgrænsede former 
for forskud, skal afvikles senest i løbet af det efter 
betalingen af forskuddet følgende regnskabsår. 
2.9. Disse uoverensstemmelser skyldes dels den 
manglende tilpasning af edb-systemerne, Kommissio­
nen trods alt har taget i anvendelse, dels svagheder ved 
den administrative organisation: 
(a) listerne over forskud til udgifter i forbindelse med 
tjenesterejser for Bruxelles (1 Mio ECU) er ikke 
afstemt siden juni 1983, 
(b) til opfølgning af forskuddene anvender generaldi­
rektorat IX ikke listerne, men derimod et manuelt 
hjælpebogholderi, (c) der findes ingen lister, som for hver enkelt ansat 
angiver de samlede forskud opført efter tidspunktet 
for forskudsbetalingen, 
Afstemning af bankkonti 
2.10. Retten har gentagne gange mindet om, at der 
regelmæssigt skal foretages en afstemning mellem de 
bogførte saldi for bankkontiene og de af bankerne 
fremsendte udskrifter. I regnskabsåret 1984 har Kom­
missionen gjort en væsentlig indsats på dette område. 
Pr. 31. december 1984 henstod der dog for forretnings­
bankernes vedkommende beløb fra afstemningen (på 
ca. 50 000 ECU) med tilknytning til 1981, 1982, 1983 og 
de første seks måneder af 1984. 
Forsinkelser med regnskabsaflæggelsen 
2.11. Den første almindelige balance pr. 31. december 
1984, før de afsluttende posteringer, forelå først den 
25. april 1985. Kommissionens første foreløbige status 
pr. 31. december 1984 forelå først den 8. maj 1985. 
Kommissionens endelige almindelige balance og den 
endelige status forelå først den 15. maj 1985 og Fælles­
skabernes første status den 23. maj 1985. Dette synes at 
være alt for sent, og med henblik på at begrænse disse 
unormalt store forsinkelser henstiller Retten derfor til 
Kommissionen, at den tager samtlige interne procedu­
rer vedrørende bogføringen og opstillingen af regnska­
berne op til overvejelse. 
Åben overførsel ved udgangen af regnskabsåret 
2.12. Ved overførsel nr. 45/84 forøgede Kommissio­
nen i december 1984 bevillingerne under artikel 950 
med 90 Mio ECU. Dette beløb blev finansieret dels ved 
53 Mio ECU, som blev taget fra bevillinger under en 
lang række afsnit og kapitler i budgettet, dels ved en 
»åben overførsel« på 37 Mio ECU. Denne teknik går 
ud på, at man tager bevillinger fra ikke nærmere 
angivne kapitler eller artikler. Den kan kun gennemfø­
res, hvis der ved udgangen af regnskabsåret rent faktisk 
findes kapitler eller artikler med overskud, og det over­
lades på det tidspunkt til institutionen at vælge, hvilke 
kapitler eller artikler den ønsker at tage bevillingerne 
fra. Retten gentager (jf. pkt. 1.13 i årsberetningen for 
regnskabsåret 1980 (4)) sine forbehold over for denne 
procedure, som indebærer, at man lader budgetmyndig­
heden træffe en beslutning under bestemte forudsæt-
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 19 
ninger, som ikke nødvendigvis opfyldes. Desuden kon­
staterer Retten, at de 90 Mio ECU, som blev tilført 
artikel 950, ikke engang blev anvendt i 1984, men deri­
mod blev gjort til genstand for en regnskabsmæssig for­
pligtelse og en fremførsel. 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE 
UDVALG 
Forskudsforvaltninger 
2.13. Ved en afgørelse af september 1984 oprettede 
Udvalget en forskudsforvaltning til betaling af med­
lemmernes transportudgifter og godtgørelser. Denne 
forskudsforvaltning er ikke i overensstemmelse med 
finansforordningen (3) og dens gennemførelsesbestem­
melser (5), idet: 
(a) der i afgørelsen om oprettelsen af forskudsforvalt­
ningen hverken angives et maksimumsbeløb for de 
forskud, der kan bevilges, eller for hver udgift, for-
skudsforvaltningen kan afholde, 
(b) der ikke findes et særskilt regnskab, men bogførin­
gen af udbetalingerne fra forskudsforvaltningen 
rent faktisk falder sammen med bogføringen for 
hovedkassen, 
(c) forskudsbestyreren og en af de befuldmægtigede 
for forskudsbestyreren ligeledes varetager opgaver 
som underordnede regnskabsførere; der bør ikke 
være sammenfald mellem disse funktioner. 
2.14. Uden for forskudsforvaltningen gennemfører 
hovedkassen visse betalinger, uden at finansinspektø-
ren forinden har påtegnet betalingsordren. Disse beta­
linger er dermed ikke i overensstemmelse med reglerne, 
idet det kun over en forskudsforvaltning er muligt at 
gennemføre betalinger uden finansinspektørens forud­
gående påtegning. 
Bankkonti 
2.15. I pkt. 2.30 i årsberetningen for regnskabsåret 
1983 (2) bemærkede Retten, at nogle aftaleindskud ikke 
var bogført korrekt (idet beløbene stadig var bogført 
under kontokuranterne). Retten mindede ved den lej­
lighed om, at samtlige transaktioner skal bogføres kor­
rekt. I 1984 har Udvalget igen anbragt midler som afta­
leindskud uden at bogføre indskuddene. Retten hen­
stiller til Udvalget, at det træffer de foranstaltninger, 
der er nødvendige for at sikre en korrekt bogføring af 
disse dispositioner. FÆLLESSKABERNES STA TUS 
2.16. Fællesskabernes status og driftsregnskab er en 
sammenfatning af status og budgetregnskab for Fælles­
skabernes institutioner og organer ('). Alle foranstå­
ende bemærkninger har derfor betydning for Fælles­
skabernes status. I øvrigt giver status anledning til føl­
gende bemærkninger. 
2.17. I henhold til finansforordningens artikel 76 (3) 
angiver status Fællesskabernes aktiver og passiver pr. 
31. december i regnskabsåret. For at give et retvisende 
billede af Fællesskabernes aktiver og passiver pr. 31. 
december skal alle væsentlige tilgodehavender og 
gældsposter opføres enten på status, hvis beløbene ken­
des, eller i modsat fald i et bilag. Pr. 31. december 1984 
burde følgende poster således have været opført: 
(a) tilgodehavender hos medlemsstaterne for mang­
lende overholdelse af mælkekvoterne (jf. pkt. 4.7), 
(b) tilgodehavender hos enkeltpersoner eller medlems­
stater for visse uregelmæssigheder (jf. pkt. 4.25). 
(c) eventuelle tilgodehavender og gældsposter i for­
hold til medlemsstaterne i forbindelse med regn­
skabsafslutningen (jf. pkt. 4.30), 
(d) de beløb, der er nødvendige til tilvejebringelse af 
den fødevarehjælp, som pr. 31. december 1984 
endnu ikke er ydet i henhold til konventionerne om 
fødevarehjælp (afholdes over afsnit 9 og EUGFL, 
garantisektionens afsnit i budgettet). 
BEMÆRKNINGER OM 
LIKVIDITETSSTYRINGEN I 
FORBINDELSE MED GENNEMFØRELSEN 
AF DET ALMINDELIGE BUDGET 
2.18. Retten har foretaget en undersøgelse af likvidi­
tetsstyringen i forbindelse med gennemførelsen af Fæl­
lesskabernes almindelige budget. Med det formål at 
vurdere, om den økonomiske forvaltning var forsvarlig, 
var undersøgelsen først og fremmest rettet mod forvalt­
ningen af de likvide beholdninger og fremgangsmåder­
nes egnethed til at danne grundlag for opstilling af 
pålidelige overslag. Til orientering kan det oplyses, at 
institutionerne i 1983 foretog betalinger på i alt 23 102 
Mio ECU (26 119 Mio ECU i 1984) i forbindelse med 
20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
gennemførelsen af det almindelige budget. Undersøgel­
sen omfattede ikke de likvide midler i forbindelse med 
foranstaltningerne uden for budgettet (långivning og 
lånoptagelse, restauranter, indkøbsforeninger, fonde, 
skoler, etc. ...), De europæiske Udviklingsfonde, Det 
europæiske Kul- og Stålfællesskab, etc.... 
2.19. For at kunne foretage undersøgelsen var det 
nødvendigt at indhente en række oplysninger og doku­
menter (bankvilkår, rentesatser, etc. ...). Ingen af insti­
tutionerne kunne for de enkelte banker fremlægge en 
detaljeret beskrivelse af samtlige bankvilkår eller 
oplyse alle rentesatser for institutionens bankkonti. For 
at afhjælpe denne mangel måtte Retten anmode insti­
tutionerne om at fremskaffe disse oplysninger fra ban­
kerne, hvilket indebar en væsentlig forsinkelse af 
undersøgelsen, fordi oplysningerne, der vedrørte 1983, i 
hovedsagen først forelå ved udgangen af 1984. Hertil 
kom, at det ikke var muligt at fremskaffe hele det 
grundlæggende materiale for Kommissionen og Parla­
mentet, idet flere banker, heriblandt Den europæiske 
Investeringsbank (EIB), ikke svarede. 
2.20. Desuden medvirkede de berørte tjenestegrene i 
undersøgelsen i vidt forskelligt omfang. Således over­
lod Kommissionens generaldirektorat XVIII, »Lån og 
investering«, ikke Retten noget dokument, hvori samt­
lige vilkår for generaldirektoratets bankforretninger 
beskrives, og nægtede desuden at tilsende sine banker 
et spørgeskema, som var udarbejdet til formålet. Dette 
afslag er specielt beklageligt, da GD XVIII ofte side­
stilles med et finansinstitut, og de bankvilkår, general­
direktoratet har opnået, derfor kunne have tjent som 
reference. 
Målene for Fællesskabernes likviditetsstyring 
2.21. I overensstemmelse med de begrænsninger, der 
følger af de gældende bestemmelser (6), kan Kommissi­
onen kun anvende egne indtægter til dækning af Kom­
missionens og de øvrige institutioners faktiske behov. 
Målene for likviditetsstyringen bør således være altid at 
have så lave saldi på bankkontiene som muligt, dog 
således at der til enhver tid er tilstrækkelige midler til at 
opfylde samtlige forpligtelser. Heraf følger: 
(a) Den rolle, fortjenesten spiller, begrænses betyde­
ligt, da der teoretisk set ikke findes overskud; på 
den anden side skal retsforskrifternes begrænsnin­
ger dog ikke forhindre institutionerne i at sikre en 
forsvarlig økonomisk forvaltning af deres likvide 
midler; selv om et midlertidigt overskud er i strid 
med bestemmelsernes ordlyd og er udtryk for upræcise overslag over behovene, skal det således 
foranledige den pågældende institution til at søge 
at opnå den bedst mulige forrentning. 
(b) Overslagene er af altafgørende betydning. En opti­
mal forvaltning af midlerne på Fællesskabernes 
bankkonti ville indebære, at man i videst muligt 
omfang nåede frem til nulsaldi, og der ville således 
være etableret et fuldstændigt sammenfald mellem 
indkaldelsen af bidragene fra medlemsstaterne og 
afholdelsen af de udgifter, der er nødvendige for 
gennemførelsen af budgettet. 
Desuden skal Kommissionens likviditetsstyring gøre 
det muligt at opfylde kravene i Rådets forordning 
(EØF) nr. 2891/77, afsnit IV, artikel 12 (6). I denne arti­
kel hedder det, at »forskellen mellem de samlede inde­
ståender og likviditetsbehovet fordeles mellem med­
lemsstaterne, så vidt muligt i forhold til overslaget over 
indtægterne på budgettet for hver enkelt stat«. 
Kommissionens overslag 
Beskrivelse af systemet 
2.22. For at opfylde de nævnte forpligtelser (6) har 
Kommissionen indført et forvaltningssystem, der hviler 
på overslag. Med udgangspunkt i de faktiske saldi på 
de konti, der er åbnet i Kommissionens navn i de 
enkelte medlemsstaters finansforvaltninger og central­
banker, og i overslaget over indtægter og udgifter i den 
berørte periode, beregner Kommissionen i begyndelsen 
af hver måned de forventede saldi på disse konti ved 
udgangen af den følgende måned. De således forven­
tede indeståender sammenholdes dernæst med de inde­
ståender, som medlemsstaterne i teorien skulle have i 
henhold til forordning nr. 2891/77 (6). De således påvi­
ste forskelle medfører normalt, at Kommissionens 
finansforvaltning udsteder en række ordrer om udlig-
ningsoverførsler mellem medlemsstaterne. 
2.23. Systemet er ikke homogent, idet det for visse 
indtægter og udgifter omfatter overslag for den pågæl­
dende og den følgende måned, mens det for andre ude­
lukkende omfatter overslag for den pågældende 
måned. Således dækker overslagene over egne indtæg­
ter, EUGFL, garantisektionens udgifter og fødevare­
hjælp kun en måned. 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21 
Grundlaget for overslagene og systemets pålidelighed 
2.24. Systemet sikrer ikke, at man ved opstillingen af 
overslagene i tilstrækkelig grad støtter sig på anvis-
ningsberettigede tjenestegrene, som kun tilsender 
finansforvaltningen oplysninger om indtægter og 
udgifter i forbindelse med EUGFL, garantisektionen, 
fødevarehjælpen, Socialfonden og Regionalfonden (ca. 
80 % af samtlige udgifter). Der findes ingen formalise­
ret procedure for fremsendelsen af overslagene, der 
oftest sker telefonisk. Der findes heller ikke en syste­
matisk procedure for efterfølgende påvisning af afvi­
gelserne mellem de faktiske resultater og overslagene 
og for klarlæggelse af forskellene. Desuden er der 
væsentlig forskel på pålideligheden af de overslag, som 
fremsendes til finansforvaltningen, alt efter hvilken 
anvisningsberettiget tjenestegren, der er tale om. 
2.25. Når man ser bort fra de indtægter og udgifter, 
der er forbundet med de fonde, som er omtalt i 
pkt. 2.24, rettes der ikke henvendelse til de kompetente 
anvisningsberettigede tjenestegrene med henblik på at 
fastlægge det forventede omfang af de øvrige finansi­
elle bevægelser. Her drejer det sig især om de øvrige 
retsforskrifter for budgetgennemførelsen, institutioner­
nes likviditetsforsyninger, administrationsudgifterne, 
forskellige indtægter, etc. ... Hele dette uensartede 
område sammenfattes efter den metode, finansforvalt­
ningen anvender, under »likviditetsbehov«, og beho­
vene bestemmes ved at uddrage oplysningerne fra for­
retningsbankernes kurve over likviditetsbehovene. Man 
kan sætte spørgsmålstegn ved nøjagtigheden af 
sådanne overslag, og det må beklages, at de ikke 
bestemmes mere nøjagtigt i et nærmere samarbejde 
med Kommissionens anvisningsberettigede tjeneste­
grene og eventuelt de andre institutioner. 
Overensstemmelse mellem indkaldelser af bidrag og 
behov 
2.26. Betalingerne vedrørende de fonde, der er omtalt 
i pkt. 2.24, gennemføres ved direkte overførsel fra 
konti, der er oprettet i Kommissionens navn i med­
lemsstaternes finansforvaltninger, til medlemsstaternes 
konti i deres egne finansforvaltninger. Betalingerne går 
som regel ikke gennem forretningsbankerne. 
2.27. Andre betalinger end nævnt i pkt. 2.26 (ca. 20 % 
af samtlige betalinger) gennemføres over Kommissio­
nens forretningsbanker og forudsætter således egentlige 
indkaldelser af bidrag. Da Kommissionen ikke rådede 
over en oversigt over samtlige rentesatser, var det ikke muligt at beregne Kommissionens gennemsnitlige 
saldo pr. måned for de bankkonti, den har i forret­
ningsbankerne (jf. tabel 2.3). Af denne grund var det 
heller ikke muligt præcist at fastslå, om man i kraft af 
overslagsordningen kunne opfylde retsforskrifternes 
hovedkrav om ikke at indkalde flere bidrag, end der er 
behov for. Men ud over manglen på en effektiv kontakt 
til de anvisningsberettigede tjenestegrene skal Retten 
kommentere andre faktorer med betydning for bestem­
melsen af omfanget af behovene i forretningsbankerne. 
2.28. I traditionel forvaltning af likviditetsbeholdnin­
ger fastlægger kassereren — efter en vurdering af for­
holdene omkring de enkelte banker og specielt de mid­
ler, der er til rådighed i bankerne — hvilke banker, der 
skal anvendes i forbindelse med de enkelte betalinger. 
Kommissionen anvender ikke denne fremgangsmåde. 
Valget af den bank, der skal anvendes, træffes som 
regel uden hensyn til saldiene på de pågældende bank­
konti, idet kontiene om nødvendigt senere tilføres de 
påkrævede midler. Hovedreglen er, at betalingen i 
videst muligt omfang foretages gennem modtagerens 
bank. For at være sikker på at kunne gennemføre beta­
lingerne og samtidig respektere valget af de banker, der 
skal anvendes, er finansforvaltningen derfor fristet til 
for en sikkerheds skyld at have store saldi på de for­
skellige konti. 
2.29. Kommissionen har en vis forpligtelse til at cen­
tralisere, men efter sagens natur også til at kontrollere 
samtlige de forventede behov i de andre institutioner, 
som den forsyner med likvide midler. Da Kommissio­
nen kun kan indkalde bidrag fra fællesskabslandene til 
dækning af de faktiske behov, bør den efterprøve gyl­
digheden af de øvrige institutioners anmodninger om 
forsyninger med likvide midler. I virkeligheden god­
kender Kommissionen forskudsudbetalinger til institu­
tionerne uden kontrol, idet den ikke engang forlanger 
angivet et grundlag for fastsættelsen af forskudsbelø­
bene. Hertil kommer, at Kommissionens ekspeditions­
tid generelt set er alt for lang (normalt 10 arbejdsdage i 
gennemsnit) og varierer fra den ene måned til den 
anden. Det er nødvendigt, dels at de pågældende insti­
tutioner præciserer deres behov, dels at Kommissionen 
fastlægger bestemte og rimelige frister, som den skal 
overholde. Manglen på rimelige og effektive overslag­
sordninger tilskynder — sammen disse alt for lange og 
vekslende ekspeditionstider —de forskellige institutio­
ner til for en sikkerheds skyld at have alt for store saldi 
på deres bankkonti (jf. pkt. 2.36). 
2.30. Under Rettens revision blev der ligeledes kon­
stateret overtræk af forskellig størrelse og varighed i 
flere banker i regnskabsåret 1983. Kommissionen har 
22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
Tabel 2.1 — Betalinger fra EIB-kontoen med tidligere valørdag 
Budgetpost 
Artikel 963 (') 
Artikel 520 (*) 
I alt artikel 520 (2) Betalingsbeløb 
(Mio ECU) 
1,5 
8,2 
21,2 
6,6 
6,9 
10,1 
15,0 
1,3 
1,2 
4,6 
1,4 
6,3 
0,8 
1,9 
12,5 
7,2 
5,9 
0,5 
5,8 
3,2 
7,2 
21,1 
22,6 
7,1 
9,3 
7,4 
1,4 
4,5 
7,0 
200,0 EIB's første 
anmodning om 
betaling 
11. 10.83 
31.10.84 
7. 2.83 
7. 2.83 
7. 2.83 
11. 2.83 
10. 3.83 
19. 4.83 
18. 4.83 
19. 4.83 
8. 3.83 
9. 3.83 
15. 3.83 
19. 4.83 
25. 3.83 
27. 5.83 
31. 5.83 
16. 6.83 
30. 6.83 
11. 7.83 
5. 8.83 
18. 8.83 
9. 9.83 
25. 10.83 
28. 10. 83 
8.11.83 
16. 11.83 
9.11.83 
19.12.83 Dato for bemyndigelse 
til at debitere 
Kommissionens konto 
14. 12.83 
7.12.84 
7. 3.83 
7. 3.83 
7. 3.83 
7. 3.83 
4. 5.83 
31. 5.83 
31. 5.83 
31. 5.83 
13. 4.83 
7. 4.83 
4. 5.83 
31. 5.83 
27. 5.83 
22. 6.83 
29. 6.83 
12. 7.83 
26. 7.83 
28. 7.83 
31. 8.83 
22. 9.83 
11. 10.83 
22.11.83 
22.11.83 
25. 11.83 
25.11.83 
25. 11.83 
12. 1.84 EIB's valørdag 
8. 11.83 
20.11.84 
2. 2.83 
3. 2.83 
4. 2.83 
11. 2.83 
1. 1.83 
21. 1.83 
21. 1.83 
7. 2.83 
8. 3.83 
9. 3.83 
15. 3.83 
24. 3.83 
25. 3.83 
27. 5.83 
31. 5.83 
16. 6.83 
30. 6.83 
11. 7.83 
5. 8.83 
18. 8.83 
9. 9.83 
26.10.83 
28. 10.83 
4. 11.83 
4. 11.83 
9.11.83 
10. 1.84 Antal valørdage 
36 
17 
30 
32 
31 
24 
123 
130 
130 
113 
36 
29 
50 
68 
63 
26 
29 
26 
26 
17 
26 
35 
32 
27 
25 
21 
21 
16 
2 
(') Betalinger over »Finansielt samarbejde med Tyrkiet«. 
(2) Betalinger over »Rentegodtgørelse i forbindelse med fællesskabslån i mindre velstillede medlemsstater, der deltager i Det europæiske monetære 
System«. 
måttet betale debetrente af disse overtræk. Det mest 
udtalte eksempel er et gennemsnitligt overtræk på 18,7 
Mio ECU i EIB i tiden fra 19. januar 1983 til 12. april 
1983. Dette overtræk nåede op på 52 Mio ECU i slut­
ningen af februar 1983. Den overtræksrente, Kommissi­
onen har måttet betale til EIB, andrager 0,6 Mio ECU. 
Dette overtræk og følgerne heraf kan ikke direkte til­
skrives Kommissionens finansforvaltning. Finansfor-
valtningen har rent faktisk måttet gennemføre en række 
betalinger, som i flere tilfælde omfattede store beløb 
med tidligere valørdag (indtil 130 dage, jf. tabel 2.1). 
Disse uregelmæssigheder er især opstået på grund af 
problemerne med fremsendelse af oplysninger mellem Kommissionens anvisningsberettigede tjenestegrene og 
finansforvaltningen. Det kan ligeledes bemærkes, at 
EIB i forbindelse med visse betalinger først gav Kom­
missionen meddelelse efter forfaldsdagen, samtidig 
med at Banken tilskrev overtræksrente. 
2.31. Finansforvaltningen burde have fået meddelelse 
om de kommende betalinger på så tidligt et tidspunkt, 
at den kunne have truffet de nødvendige foranstaltnin­
ger. Desuden burde finansinspektøren ikke have god­
kendt sådanne fremgangsmåder, som strider imod en 
forsvarlig økonomisk forvaltning, da de medfører bety­
delige udgifter for Kommissionen. Det er forståeligt, at 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 
finansforvaltningen herefter på denne bankkonto har 
haft en saldo, der er tilstrækkelig til at dække enhver 
betaling. Denne fremgangsmåde indebærer, at der i 
strid med retsforskrifterne foretages indkaldelser af 
bidrag, som ikke er direkte begrundede i budgetgen­
nemførelsen. 
Fordeling af overskuddene mellem medlemsstaterne 
2.32. De udligningsoverførsler, som foretages efter 
Kommissionens ordning, kan ikke sikre en retfærdig 
fordeling af de ikke-anvendte midler mellem medlems­
staterne i hele den periode, overslagene gælder for (to 
måneder). Overførslerne finder oftest sted i begyndel­
sen af perioden og indebærer derfor i virkeligheden 
kun, at man på forhånd korrigerer en teoretisk ulige­
vægt, som uden overførslerne ville opstå i slutningen af 
perioden. Det skal i øvrigt anføres, at det i praksis viser 
sig at være næsten umuligt til stadighed nøje at over­
holde dette »krav i henhold til retsforskrifterne«. Det 
nuværende resultat kunne dog forbedres ved at afkorte 
den periode, overslagene omfatter. 
2.33. Den i forordning nr. 2891/77 (6) omtalte forde­
ling af ikke-anvendte indeståender mellem medlems­
staterne gælder kun indeståender på konti i finansfor-
valtningerne. Kommissionens ordning omfatter imid­
lertid også indeståender i centralbankerne. Men selv 
om ingen medlemsstat yder rente på de konti, Kommis­
sionen har oprettet i finansforvaltningen, yder Irland 
og Det forenede Kongerige rente på de konti, der er 
oprettet i centralbanken. Selv om Kommissionen i kraft 
af den anvendte ordning respekterer kravet om en ret­
færdig fordeling af overskuddene, kunne den derfor i 
Tabel 2.2 — Afvigelser mellem den teoretiske og faktiske fordeling af overskuddene i 1983 (april-december) 
Måned 
Juli 
August 
September 
Oktober 
November 
December Belgien 
ECU % 
17 2,27 
39 4,65 
69 5,16 
16 1,26 
-11 -1,32 
-13 -1,48 
5 0,54 
-21 -0,73 
-38 -1,44 Danmark 
ECU % 
-11 -1,42 
- 3 -0,32 
-21 -1,58 
-12 -0,98 
- 4 -0,43 
- 3 -0,32 
- 4 -0,46 
-27 -0,96 
-31 -1,15 FR Tyskland 
ECU % 
-17 -2,22 
88 10,43 
221 16,52 
65 5,15 
43 4,98 
36 4,02 
-45 -4,83 
50 1,76 
-88 -3,31 Grækenland 
ECU % 
68 8,92 
42 4,96 
11 0,85 
47 3,73 
26 3,07 
13 1,44 
21 2,26 
-16 -0,57 
29 1,08 Frankrig 
ECU % 
- 67 - 8,87 
-129 -15,41 
-133 - 9,94 
- 75 - 5,88 
-108 -12,67 
-118 -13,11 
-120 -12,90 
- 76 - 2,65 
37 1,40 «-
ECU % 
15 1,98 
1 0,14 
3 0,22 
17 1,33 
22 2,57 
24 2,68 
13 1,45 
-4 -0,14 
10 0,36 Italien 
ECU % 
11 1,41 
-13 -1,52 
-39 -2,93 
- 8 -0,64 
44 5,18 
38 4,23 
132 14,17 
106 3,72 
101 3,80 Luxembourg 
ECU % 
2 0,27 
1 0,11 
1 0,06 
1 0,05 
6 0,75 
10 1,10 
10 1,12 
9 0,33 
11 0,43 Neder­
landene 
ECU % 
-27 -3,52 
- 7 -0,78 
-20 -1,50 
— -0,02 
9 1,06 
-23 -2,55 
-20 -2,17 
-98 -3,45 
-79 -2,95 Det forenede 
Kongerige 
ECU 
9 
-19 
-92 
-51 
-27 
36 
8 
77 
48 % 
1,18 
-2,26 
-6,86 
-4,00 
-3,19 
3,99 
0,82 
2,69 
1,78 de to medlemsstater være fristet til at foretage flere 
overførsler af midler fra finansforvaltningerne til cen­
tralbankerne. 
2.34. En korrekt fordeling af overskuddene mellem 
medlemsstaterne afhænger i høj grad af indtægts- og 
udgiftsoverslagenes pålidelighed. En undersøgelse af 
fordelingen kan derfor betragtes som en holdbar test af 
hele den gældende overslagsordnings effektivitet. På 
grundlag af udskrifter fra de pågældende konti har Ret­
ten derfor fundet frem til udviklingen i de gennemsnit­
lige månedlige indeståender udtrykt med valør for de 
sidste ni måneder i regnskabsåret 1983 (7). I overens­
stemmelse med den måde, Kommissionens ordning er 
opbygget på, er ikke alene kontiene i finansforvaltnin­
gerne, men også i centralbankerne medtaget. Af tabel 
2.2 fremgår således de månedlige afvigelser mellem på 
den ene side de ikke-anvendte midler i finansforvalt­
ningerne og centralbankerne i de enkelte medlemsstater 
og på den anden side kravene i henhold til retsforskrif­
terne. Af resultaterne fremgår det tydeligt, at den ord­
ning, Kommissionens finansforvaltning anvender, ofte 
ikke førte til en korrekt fordeling i de ni måneder. Disse 
afvigelser viser, at den overslagsordning, som anvendes 
af Kommissionens finansforvaltning, hverken er præcis 
eller pålidelig. 
De øvrige institutioners overslag 
2.35. Ud over Kommissionen har kun Parlamentet 
indført en overslagsordning. Ligesom i Kommissionen 
bygger ordningen ikke i tilstrækkeligt omfang (eller ret-
24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Tabel 2.3 — Dækningsgrad for nettobehovene i regnskabsåret 1983 
(Mio ECU) 
Institution 
Parlamentet (') 
Rådet 
Kommissionen (2) 
Domstolen 
Revisionsretten 
Det økonomiske og sociale 
Udvalg Betalinger over 
fremførte 
bevillinger 
(1) 
25,1 
6,6 
1,4 
0,6 
0,7 Betalinger over 
regnskabsårets 
bevillinger 
(2) 
191,3 
87,6 
25,7 
14,8 
21,7 Indtægter i 
regnskabsåret 
(3) 
19,1 
10,2 
3,8 
2,0 
2,4 Nettobehov i 
regnskabsåret 
(4) = (l) + (2)-(3) 
197,3 
84,0 
23,3 
13,4 
20,0 Summen af de 12 
gennemsnitlige 
indeståender pr. 
måned på 
bankkonti i 1983 
(5) 
246,4 
96,6 
59,5 
16,2 
23,5 Dækningsgrad for 
nettobehovene (3) 
(6)=%(5)/(4) 
125% 
115% 
255 % 
121 % 
118% 
(') Da Parlamentet ikke havde renteoversigterne for forskudsforvaltningernes bankkonti, omfatter disse tal hverken indeståender på bankkonti eller 
betalinger, afholdt af forskudsforvaltningerne. Da der heller ikke forelå renteoversigter for visse af den generelle finansforvaltnings bankkonti, har 
det desuden været nødvendigt at anslå disse bankkontis gennemsnitlige indestående (dvs. 4 % af det samlede gennemsnitlige indestående) ud fra 
gennemsnittet af saldiene den 15. og den 31. i måneden. 
(2) Da 16 % af renteoversigterne ikke forelå, måtte man afstå fra at beregne disse beløb for Kommissionens vedkommende. 
(3) Dækningsgraden udtrykker i % likviditetsoverskuddet i forhold til de faktiske behov. En dækningsgrad på 150 % angiver f.eks., at indeståenderne i 
årets løb i gennemsnit udgjorde halvanden gange institutionens behov. 
tere kan den i mange tilfælde ikke i tilstrækkeligt 
omfang bygge på) de anvisningsberettigede tjenestegre­
nes skøn. Med undtagelse af Rådet, som tildels henhol­
der sig til faktiske overslag, fastlægger de øvrige institu­
tioner omfanget af deres månedlige anmodning om 
likvide midler uden at henholde sig til faktiske over­
slag. Stort set er reglen den, at det samlede forventede 
behov til gennemførelsen af det årlige budget divideres 
med 12. 
2.36. Retten har beregnet det gennemsnitlige indestå­
ende pr. måned i 1983 på samtlige institutionernes 
bankkonti, bortset fra Kommissionens konti. Ved at 
sammenholde de således fremkomne tal med nettofi­
nansieringsbehovet har det for hver enkelt institution 
været muligt at beregne en dækningsgrad for behovene 
set i forhold til indeståenderne. Af tabel 2.3 fremgår det 
tydeligt, at man befinder sig meget langt fra de nul­
saldi, som rent teoretisk må anses for at være optimale. 
I næsten hele regnskabsåret 1983, men også i 
regnskabsåret 1984, opstod der på grund af den mang­
lende overensstemmelse mellem omfanget af institutio­
nernes tilførsler af likvide midler og deres faktiske 
behov en række overskydende beløb, som gjorde det 
muligt at placere midler som aftaleindskud i banker. 
Således har Det økonomiske og sociale Udvalg ændret 
sine likviditetsoverskud til aftaleindskud. I henhold til 
de gældende fællesskabsbestemmelser kan en sådan 
anbringelse af midler som aftaleindskud kun accepteres 
som en kortvarig foranstaltning i tilfælde af likviditets­
overskud. Hyppig anvendelse af aftaleindskud strider mod målene for likviditetsstyringen i Fællesskaberne 
og viser tydeligt, at Det økonomiske og sociale Udvalgs 
overslagsordning ikke er afpasset efter behovene. Men 
selv om der generelt var tale om likviditetsoverskud, 
opstod der dog i samme regnskabsår en række periodi­
ske overtræk på bankkonti i Rådet, Domstolen og Det 
økonomiske og sociale Udvalg. Overtrækkene, som i de 
fleste tilfælde var af beskedent omfang og ringe varig­
hed, varierede fra den ene institution til den anden. 
Styringssystem er 
2.37. Edb-systemerne har i mange tilfælde ikke ydet 
de ønskede præstationer. I mange tilfælde er situatio­
nen stadig uacceptabel, især i Kommissionens centrale 
finansforvaltning. I betragtning af midlernes størrelse, 
fællesskabslovgivningens kompleksitet og det forhold, 
at transaktionerne omfatter flere valutaer, er det således 
forbavsende at konstatere, i hvor høj grad de af Kom­
missionen anvendte styringssystemer er utilstrækkelige, 
og i hvilket omfang edb-systemet overhovedet ikke er 
tilpasset behovene, hvilket Retten i øvrigt allerede har 
gjort opmærksom på (8). F.eks. udsendes edb-listerne 
vedrørende bankregnskabet med en sådan forsinkelse, 
at finansforvaltningen desuden har været nødt til at 
indføre et manuelt tilsyn for at have kendskab til den 
øjeblikkelige stilling på bankkontiene. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 
Forvaltningsprocedurer 
2.38. Da der ikke er udstedt retsforskrifter for likvidi­
tetsstyringen, burde der have været givet præcise og 
fuldstændige interne regler. Ingen af institutionerne har 
en nøjagtig beskrivelse af de opgaver og ansvarsområ­
der, som falder ind under den tjenestegren, der beskæf­
tiger sig med likviditetsbeholdningen og dens forvalt­
ning. På samme måde findes der generelt set heller 
ingen funktionsbeskrivelser af de forskellige ordninger, 
som ligger til grund for forvaltningen. Retten har dog 
konstateret, at der er udfoldet bestræbelser i denne ret­
ning i Kommissionens finansforvaltning, ,som har 
udfærdiget en beskrivelse af tjenestemændenes opgaver 
og ansvarsområder. 
Antallet af bankkonti 
2.39. Retten har allerede påtalt, at visse institutio­
ner (9) har alt for mange bankkonti. Kritikken kan udvi­
des til at omfatte samtlige institutioner, med undtagelse 
af Domstolen og Revisionsretten, som har samlet deres 
bankforretninger i et begrænset antal banker (én bank 
for Revisionsrettens vedkommende). Således havde 
Kommissionen 57 bankkonti pr. 31. december 1984. 
Parlamentet har fortsat for mange bankkonti (antallet 
faldt fra 42 pr. 31. december 1983 til 39 pr. 31. decem­
ber 1984, og heraf henhørte henholdsvis 20 og 19 bank­
konti alene under finansforvaltningen), og institutio­
nen har uden nogen åbenbar begrundelse fortsat konti i 
fem forskellige banker i Luxembourg. Denne praksis 
skyldes oftest, at institutionerne er indstillet på at imø­
dekomme deres fordringshavere (tjenestemænd, leve­
randører, etc.) ved i så vid udstrækning som muligt at 
benytte en konto i fordringshavernes bank for at frem­
skynde betalingen. Retten har ligeledes konstateret, at 
nogle institutioner i regnskabsåret 1983 opretholdt 
bankkonti, som benyttedes i for ringe omfang til, at det 
var berettiget at opretholde dem. 
Bankvilkår 
2.40. Som allerede omtalt var institutionerne ikke i 
stand til at give Retten en beskrivelse af samtlige bank­
vilkår. Nogle institutioner har et mere eller mindre præ­
cist kendskab til renten på deres kreditsaldi, hvorimod 
de praktisk talt ikke har kendskab til de øvrige bankvil­
kår. 
(a) Institutionerne benytter ikke altid den bank, som 
tilbyder de bedste vilkår for gennemførelsen af en 
bankforretning. Eksempelvis benyttede Parlamen­tet i 1983 ved udstedelse af checks ikke de to ban­
ker i Luxembourg, som tilbyder de bedste vilkår i 
forbindelse med denne form for forretning. 
(b) Den kontrol, som institutionerne foretager (for 
efterfølgende at kontrollere, om bankerne anvender 
de ydede vilkår korrekt), er utilstrækkelig og 
næsten umulig at gennemføre på grund af det 
manglende kendskab til vilkårene og samtlige ren­
tesatser (som er et uundværligt redskab ved efter­
prøvelsen af visse betingelser) og den delvise (Par­
lamentet) eller fuldstændige mangel (Kommissio­
nen) på visse bilag fra nogle banker. 
2.41. Generelt set forhandler institutionerne ikke i til­
strækkeligt omfang om vilkårene, selv om der kan 
opnås betydelige fordele på dette område. Mens under­
søgelsen blev foretaget, genforhandlede Rådet således 
den rente, som ydes af én af dets banker i Bruxelles. 
Mens Rådet tidligere kun fik en rente på 0,5 % p.a. på 
kontoen, opnåede institutionen fra den 1. januar 1984 
samme rente, som den den pågældende bank yder 
Kommissionen, og som i regnskabsåret 1983 i gennem­
snit lå på ca. 9,6 %. Denne betydelige forskel viser tyde­
ligt den interesse samtlige institutioner kan have i at 
føre samordnede og så vidt muligt centraliserede for­
handlinger med bankerne. 
2.42. Der er rent faktisk betydelig forskel på de vilkår, 
bankerne yder. I 1983 gjaldt det således for Kommissi­
onen : 
(a) at de gennemsnitlige rentesatser for kreditsaldi i 
BFR på konti i Belgien afveg fra hinanden i forhol­
det 1 til 3, 
(b) at flere banker, der benyttedes i meget beskedent 
omfang, tilbød en rente, som lå lidt over den rente, 
der blev tilbudt af de tre banker, Kommissionen 
brugte mest, 
(c) at den gennemsnitlige rente lå på mellem 2,5 og 
3,4% på konti i DM i Forbundsrepublikken 
Tyskland og på mellem 11,688 og 15,383% på 
konti i LIT i Italien, 
(d) at kreditrenten på anfordringskonti i ECU i de for­
skellige lande lå på mellem 6,983 og 9,625 %. 
En opfordring til bankerne om at give tilbud på samt­
lige bankvilkår, herunder valørdage (det er således til 
tider bedre at opnå en valørdag mindre i forbindelse 
med en hyppig transaktion end en beskeden forøgelse 
26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
af renten på kreditsaldi) er den eneste måde, hvorpå 
der kan opnås fordelagtige vilkår. Indtil nu har Parla­
mentet imidlertid været alene om at indhente tilbud, og 
det skete i forbindelse med en omlægning af institutio­
nens likviditetsstyring. 
Intern kontrol 
2.43. Retten har konstateret en række svagheder ved 
den interne kontrol. 
(a) Sikkerhedsforanstaltningerne og -bestemmelserne, 
især i forbindelse med kasserne, bør tages op til 
fornyet overvejelse (Det økonomiske og sociale 
Udvalg). 
(b) Princippet om funktionsopdelingen mellem anvis­
ningen af en udgift og overførslerne af midler i for­
bindelse med afholdelsen af udgiften bør overhol­
des (Rådet). 
Centralisering af forvaltningen 
2.44. Retsforskrifterne indeholder kun få bestemmel­
ser om likviditetsstyringen, men derimod ingen om 
behovet for en harmonisering og centralisering af 
denne opgave. Hvis bestemmelserne følges nøje, påhvi­
ler det næsten udelukkende regnskabsføreren i de 
enkelte institutioner at føre kontrol med likviditetsbe­
holdningen. Således har Kommissionens finansforvalt-
ning trods sin åbenbare rolle som forbindesesled intet 
ansvar, endsige rettigheder i forbindelse med kontrol­
len af likviditetsstyringen i de andre institutioner. Dette 
forhold har uheldige følger. 
Overførsler i almindelighed 
2.45. Overførslerne inden for Fællesskaberne foregår 
ofte for omstændeligt. Eksempelvis går midlerne til Det 
økonomiske og sociale Udvalg gennem Rådet. Den tid, 
det tager at overføre midlerne, kunne med fordel for­
kortes, hvis Kommissionen kunne overføre dem direkte 
til Det økonomiske og sociale Udvalg. 
2.46. Desuden medfører overførslerne mellem institu­
tionerne meget hyppigt, at bankerne fratrækker valør­
dage, hvorved forrentningen af kredtitsaldiene reduce­
res. I de fleste tilfælde fratrækkes der valørdage, fordi 
de pågældende to institutioner ikke har anvendt den 
samme bank, eller fordi banken ikke blandt vilkårene 
har tilbudt at undlade at fratrække valørdage, eller 
endelig fordi den ikke har overholdt de fastlagte vilkår. For at konstatere disse tilfælde vil det være nødvendigt 
at gennemføre en efterfølgende kontrol, der er strengere 
end den, der i øjeblikket foretages i forskellige instituti­
oner. 
Forhandlingsposition over for bankerne 
2.47. De forskellige institutioner forhandler enkeltvis 
med bankerne og svækker derfor klart deres forhand­
lingsposition. Dette gælder især de mindre institutio­
ner, som med sikkerhed kunne opnå bedre bankvilkår, 
hvis de kunne påberåbe sig og optræde under fællesbe­
tegnelsen »De europæiske Fællesskaber«. Ved hjælp af 
fælles, centraliserede forhandlinger med bankerne 
skulle det være muligt at undgå de store forskelle, som 
er konstateret mellem de vilkår, de forskellige instituti­
oner har opnået. Eksempelvis kan der således nævnes, 
at renten på kreditsaldi lå på mellem 2,5 % og mere end 
10% i regnskabsåret 1983 i en bank, hvor samtlige 
institutioner, med undtagelse af Det økonomiske og 
sociale Udvalg, havde en konto. 
2.48. De fælles forhandlinger skulle naturligvis 
vedrøre andet end renterne og dermed omfatte de 
øvrige vilkår, herunder fradrag af valørdage. Der bør 
specielt fremsættes krav om, at der ikke fratrækkes 
valørdage i forbindelse med transaktioner mellem insti­
tutionerne, men måske også om, at kontiene »sammen­
lægges«, og at bankerne tilbyder alle de vilkår og tjene­
steydelser, som med rimelighed kan forlanges i betragt­
ning af Fællesskabernes økonomiske betydning. 
Anvendelse af ECU 
2.49. Kommissionens finansforvaltning forsøger at 
anvende ECU i så vidt omfang som muligt, og især i 
forbindelse med overførsler til de øvrige institutioner 
og ekstraordinære betalinger. Det er ubestideligt, at en 
forøget anvendelse af ECU både vil begrænse kursrisi­
koen og reducere antallet af overførsler og derfor også i 
høj grad vil lette en eventuel indførelse af en central 
forvaltning af de likvide midler. De økonomiske trans­
aktioner inden for Fællesskabet omfatter for mange 
valutaer, og dette er i virkeligheden en af de største hin­
dringer for indførelsen og gennemførelsen af en sådan 
forvaltning. 
2.50. Men til trods for de bestræbelser, der er udfol­
det, foretages endnu kun en beskeden del af betalin­
gerne i ECU (ca. 6 % af samtlige de betalinger, Kom­
missionen foretog i forbindelse med gennemførelsen af 
budgettet for 1983). Denne beskedne andel skyldes den 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27 
holdning, der kan registreres i flere medlemsstater, men 
også i Rådet, der som institution nægter at anerkende 
ECU som betalingsmiddel. Således overføres Kommis­
sionens månedlige forskud til Rådet, og derfra til Det 
økonomiske og sociale Udvalg, i forskellige nationale 
valutaer og ikke i ECU, som det er tilfældet for samt­
lige øvrige institutioner. Denne fremgangsmåde forøger 
både antallet af overførsler og valutarisikoen. (b) indføre (eller i givet fald forbedre) en procedure til 
bestemmelse af de forventede likviditetsbehov, om 
muligt på grundlag af de anvisningsberettigede tje­
nestegrenes overslag, 
(c) nedskære antallet af bankkonti drastisk og ved 
hjælp af indkaldelse af tilbud udvælge et begræn­
set antal banker, som tilbyder de bedste vilkår, 
Konklusioner 
2.51. Generelt set har Rettens undersøgelse vist, at 
institutionerne ikke tillægger likviditetsstyringen til­
strækkelig betydning, hvilket fremgår af, at de 
anvendte ressourcer har været forholdsvis små, og af 
svaghederne ved de gældende ordninger. (d) efterprøve med regelmæssige mellemrum, om de 
opnåede bankvilkår anvendes korrekt, 
(e) sørge for, at der indsættes det fornødne materiel og 
personale, 
(f) anvende ECU som betalingsmiddel i videst muligt 
omfang. 
2.52. På kort sigt mener Retten, at institutionerne bør: 
(a) formalisere procedurerne og opgaverne i forbin­
delse med likviditetsstyringen, 2.53. På længere sigt henstiller Retten, at der overve­
jes, om de gældende fællesskabsbestemmelser er udfor­
met således, at der tages tilstrækkeligt hensyn til en 
forsvarlig økonomisk forvaltning af de likvide midler. 
(') Compte de gestion et bilan financier afférents aux opera­
tions du budget de l'exercice 1984, volumes IV (COM(85) 
188 FR-Final) et V (KOM(85) 189 DA-Endelig udgave). 
(2) Årsberetning for regnskabsåret 1983, EFT C 348 af 31. 12. 
1984. 
(3) Finansforordning af 21. 12. 1977 vedrørende De europæi­
ske Fællesskabers almindelige budget, EFT L 356 af 
31. 12. 1977. 
(4) Årsberetning for regnskabsåret 1980, EFT C 344 af 31. 12. 
1981. 
(5) Kommissionens forordning af 30.6. 1975 om gennemfør­
elsesbestemmelser til visse bestemmelser i finansforord­
ningen af 25. 4. 1973, EFT L 170 af 1. 7. 1975. 
(6) _ EØF-traktaten: artikel 207 og 208. 
— Rådets forordning EØF nr. 2891/77 af 19. 12. 1977 om 
gennemførelsen af afgørelsen af 21.4. 1970 angående 
udskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med 
Fællesskabernes egne indtægter, EFT L 336 af 27. 12. 
1977, artikel 12. — Finansforordning af 21. 12. 1977 vedrørende De euro­
pæiske Fællesskabers almindelige budget, EFT L 356 af 
31.12. 1977, artikel 20, 46, 48, 49 og 70. 
— Kommissionens forordning af 30. 6. 1975 om gennem­
førelsesbestemmelser til visse bestemmelser i finansfor­
ordningen af 25. 4. 1973, EFT L 170 af 1. 7. 1975, afsnit 
VIII og IX. 
(7) Retten har allerede fremsat bemærkninger til afvigelserne 
i de første tre måneder af regnskabsåret 1983 i årsberet­
ningen for regnskabsåret 1982, EFT C 357 af 31. 12. 1983, 
kapitel 9. 
(8) — Årsberetning for regnskabsåret 1980, EFT C 344 af 
31.12. 1981, pkt. 2.6 og 2.7. 
— Årsberetning for regnskabsåret 1982, EFT C 357 af 
31. 12. 1983, pkt. 2.29. 
(9) Årsberetning for regnskabsåret 1982, EFT C 357 af 31. 12. 
1983, pkt. 2.11, 2.12, 2.14 og 2.30. 
28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
KAPITEL 3 
Indtægter 
3.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 3.1 — 3.2 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Budgettets finansiering 
Registrering og inddrivelse af ikke-indbetalte indtægter 
Merværdiafgift 
Valgmulighed mellem overgangsmetode A og B 
Nationale myndigheders kontrol og inddrivelse af skyldige 
beløb 
Vanskeligheder ved gennemførelsen af merværdiafgiftssystemet 
Landbrugsafgifter: suspension af importafgifterne for oksekød 
Told: ensidigt fastsatte toldfritagelser fra medlemsstaternes side 
Generel kommentar om forvaltningen af ordningen med egne ind­
tægter 3.34 — 3.36 3.3 
3.4 
3.10 
3.11 
3.11 
3.18 
3.19 
3.23 
3.29 — 3.9 
— 3.9 
— 3.22 
— 3.17 
— 3.22 
— 3.28 
— 3.33 
INDLEDNING 
3.1. Dette kapitel vedrører De europæiske Fællesska­
bers egne indtægter og diverse indtægter, således som 
de er opført under »Oversigt over indtægter« i det 
almindelige budget. Det europæiske Kul- og Stålfælles­
skabs indtægter behandles i en særskilt beretning fra 
Revisionsretten, mens andre kapitler i den foreliggende 
beretning omhandler Den europæiske Udviklingsfonds 
indtægter, negative udgifter, visse medlemsstaters 
bidrag til Euratoms forskningsprogrammer, pensionsbi­
drag, samt skat og andre fradrag i personalelønnin­
gerne. merværdiafgift (moms) på højst 1 % af et ensartet 
beregningsgrundlag for hele Fællesskabet. Indtil Græ­
kenland har indført det fælles momssystem, betaler lan­
det undtagelsesvis et finansielt bidrag i stedet for 
moms, beregnet på grundlag af bruttonationalindkom­
sten i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, i den 
nævnte afgørelse. 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
3.2. De indtægter, der omtales i dette kapitel, består 
hovedsagelig af de egne indtægter, der er tillagt Fælles­
skaberne ved Rådets afgørelse 70/243/EKSF, EØF, 
Euratom af 21. april 1970 ('), dvs. told i henhold til den 
fælles toldtarif, landbrugsafgifter, herunder produkti­
ons- og lagerafgifter for sukker og isoglucose, samt 3.3. I tabel 3.1 gives der en oversigt over Fællesska­
bernes indtægter i henhold til det almindelige budget 
for 1983 og 1984. Tabellen viser de anslåede tal i det 
oprindelige budget for 1984 (2), de ændrede tal som 
følge af ændrings- og tillægsbudget nr. 1 (3) samt de 
faktiske indkomstbeløb for vedkommende regnskabsår 
<jf. pkt. 3.7). 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29 
Tabel 3.1 — Indtægter i 1983 og 1984 
(Mio ECU) 
Indtægtsart 
Told 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Momsindtægter 
Finansielle bidrag 
Subtotal 
Regulering af momsindtægter 
for 1983 
1982 
1981 
1980 
1979 
Diverse indtægter 
Saldo fra foregående år 
Disponible indtægter i alt 
Indtægtsbehov til dækning af 
udgifterne 
Underskud 
Finansiering ved forskud, der 
skal betales tilbage 
Regnskabsårets endelige 
saldo — jf. pkt. 3.6(b) og 4.6 1983 
Faktiske 
indtægter 
(1) 
6 988,6 
1 347,1 
948,0 
13 699,0 
217,7 
23 200,4 
— 
-256,6 
26,8 
35,6 
7,3 
265,3 
1 486,7 
24 765,5 
24 458,4 
+ 307,1 1984 
Oprindeligt 
budget 
(2) 
7 623,5 
1 946,7 
1 003,3 
14 565,9 
— 
25 139,4 
p.m. 
p.m. 
p.m. 
p.m. 
p.m. 
222,1 
p.m. 
25 361,5 
25 361,5 
— 
— 
— Ændrings- og 
tillægsbudget 
(3) 
+ 260,0 
— 
+ 222,0 
-188,9 
+ 224,2 
+ 517,3 
- 198,5 
+ 5,2 
7,9 
6,1 
— 
+ 0,7 
+ 307,1 
+ 617,8 
. +1 887,2 
1 269,4 
1 003,4 
- 266,0 Endeligt 
budget 
(4) 
7 883,5 
1 946,7 
1 225,3 
14 377,0 
224,2 
25 656,7 
-198,5 
5,2 
- 7,9 
- 6,1 
— 
222,8 
307,1 
25 979,3 
27 248,7 
1 269,4 
1 003,4 
-266,0 Faktiske 
indtægter 
(5) 
7 960,8 
1 260,0 
1 176,4 
14 372,1 
222,5 
24 991,8 
-198,5 
38,7 
19,4 
12,7 
15,9 
271,8 
307,1 
25458,9 
26 879,7 
1 420,8 
593,5 
-827,3 Forskel 
(5)-(4) 
(6) 
+ 77,3 (+ 1,0 %) 
-686,7 (-35,3 %) 
- 48,9 (- 4,0 %) 
- 4,9 (- 0,04%) 
- 1,7 (- 0,8 %) 
-664,9 (- 2,6 %) 
nelle egne indtægter i form af told, landbrugsafgifter og 
sukkerafgifter — skulle finansieres ved hjælp af egne 
indtægter fra merværdiafgiften, gjorde det nødvendigt 
at anvende en sats for momsindtægter på 0,9971 %. I 
marts 1984 konstaterede Kommissionen, at indtægterne 
ville blive 2 726 Mio ECU lavere end udgifterne, og 
den gav i april 1984 budgetmyndighederne meddelelse 
om, at der kun var 43 Mio ECU til rådighed inden for 
loftet på 1 %. Kommissionen foreslog derfor, at der 
blev truffet andre foranstaltninger for at dække de 
resterende budgetbehov i 1984. 
3.5. I udtalelse nr. 1/84 af 7. juni 1984 (5) indtog Revi­
sionsretten det standpunkt, at EØF-traktatens artikel 5 Budgettets finansiering 
Særlige forhold som følge af, at Fællesskabets egne 
indtægter er opbrugt 
3.4. I EØF-traktatens artikel 199 bestemmes det, at 
alle Fællesskabets indtægter og udgifter skal anslås for 
hvert regnskabsår og optages i budgettet, og at indtæg­
ter og udgifter på budgettet skal balancere. Af det 
oprindelige budget for regnskabsåret 1984 (4) fremgik 
det, at det beløb, der — efter medregning af de traditio-
30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
(hvorefter medlemsstaterne »træffer alle ... foranstalt­
ninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de for­
pligtelser, som følger af... retsakter foretaget af Fæl­
lesskabets institutioner«) sammenholdt med artikel 199 
pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at stille de 
supplerende midler til rådighed, der er nødvendige for 
at dække budgetbehovene. 
3.6. Ved ændrings- og tillægsbudget nr. 1, der blev 
vedtaget den 25. oktober 1984, blev satsen for moms­
indtægter forhøjet op til loftet på 1 %. Mankoen blev i 
budgettet dækket ind ved hjælp af to nye artikler. Efter 
Rettens opfattelse er artiklerne ikke i overensstemmelse 
med sædvanligt anvendte budgetprincipper, og de 
opfylder heller ikke kravet i EØF-traktatens artikel 199 
om, at Fællesskabernes indtægter og udgifter for hvert 
år skal balancere: 
(a) Artikel 820 — »Beløbet skal finansieres ved for­
skud, der skal betales tilbage, og som ydes af med­
lemsstaterne i 1984« 1 003,4 Mio ECU. 
Retten fastholder det synspunkt, den gav udtryk 
for i udtalelse nr. 1/84, nemlig at en finansiering af 
budgettet ved hjælp af forskud, der skal tilbagebe­
tales, ikke indebærer, at de forpligtelser, der pålæg­
ges medlemsstaterne i henhold til EØF-traktaten, 
opfyldes. 
(b) Artikel 302 — »Forventet overskud fra indevæ­
rende regnskabsår« — 266 Mio ECU. 
Efter Rettens opfattelse var indførelsen af denne 
artikel i budgettet for indeværende år simpelt hen 
en foranstaltning, som skulle skjule, at de budget­
terede udgifter oversteg de indtægter, der var til 
rådighed — dvs. egne indtægter plus forskud, der 
skal tilbagebetales — hvilket er i strid med EØF-
traktatens artikel 199. 
Gennemførelsen af budgettet 
3.7. Såvel toldindtægterne som sukkerafgifterne og de 
egne momsindtægter lå meget tæt op af de reviderede 
overslag i ændrings- og tillægsbudget nr. 1. På den 
anden side var indtægterne fra landbrugsafgifterne 
686,5 Mio ECU (35 %) lavere end anslået. Kommissi­
onen har forklaret, at dette skyldes et samspil af lavere 
import, lavere afgiftssatser for korn og en høj dollar­
kurs. Efter Rettens opfattelse burde man i vidt omfang 
have taget disse forhold i betragtning, da budgettet blev 
vedtaget. 
3.8. Hverken i budgettet eller i regnskaberne er tallet 
for de egne indtægter i form af landbrugsafgifter opdelt på enkelte produkter, og indtægterne fra afgifterne 
angives heller ikke i bruttobeløb uden fradrag af 
EUGFL's udgifter til monetære udligningsbeløb. 
Denne anvendelse af samlede beløb i regnskabsførin­
gen, som Retten kommenterede i årsberetningen for 
regnskabsåret 1979 (6), pkt. 3.22, letter ikke den finansi­
elle analyse, og det er muligt, at indførelse af en mere 
detaljeret regnskabsføring ville have gjort det lettere at 
gennemføre en mere præcis revision. Under alle 
omstændigheder viser udviklingstendensen for land­
brugsafgifterne gennem de foregående fem år klart, at 
det anslåede beløb på ca. 1 900 Mio ECU var ureali­
stisk højt (jf. bilag III, tabel 19). 
3.9. Ud over de bemærkninger, der er fremsat i 
pkt. 3.6, må Retten konstatere, at gennemførelsen af 
budgettet blev påvirket af de to artikler, der er nævnt. 
Gennemførelsen blev for artikel 302 angivet som nul i 
regnskaberne. For artikel 820 var kun 593,5 Mio ECU 
af de budgetterede 1 003,4 Mio ECU rent faktisk stillet 
til rådighed pr. 31. december 1984. Nogle af udgifts-
konsekvenserne af disse budgetmæssige problemer 
omtales i denne beretnings pkt. 4.8. 
REGISTRERING OG INDDRIVELSE AF 
IKKE-INDBETALTE INDTÆGTER 
3.10. I årsberetningerne for regnskabsårene 1980 (7) 
og 1983 (8) omtalte Retten procedurerne for registrering 
og inddrivelse af ikke-indbetalte indtægter. Selv om 
Kommissionen i nogen grad har truffet foranstaltninger 
til at afhjælpe svaghederne, blev der den 31. december 
1984 registreret 51 udestående indtægtsordrer for ikke-
opgjorte beløb. 
MERVÆRDIAFGIFT 
Valgmulighed mellem overgangsmetode A og B 
3.11. Ved Rådets afgørelse af 21. april 1970 blev der 
indført den ændring med hensyn til finansieringen af 
Fællesskabernes budget, at finansieringen skulle ske 
udelukkende ved hjælp af egne indtægter, herunder en 
momsandel efter et fælles beregningsgrundlag for alle 
medlemsstaterne. Ved Rådets forordning (EØF, Eura-
tom, EKSF) nr. 2892/77 af 19. december 1977 (9) blev 
der som en overgangsforanstaltning givet medlemssta­
terne mulighed for at betale på grundlag af enten 
metode A (angivelsesmetoden) eller B (indtægtsmeto-
den). 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31 
3.12. Overgangsordningen skulle forblive i kraft, ind­
til der var indført en endelig ensartet ordning, som 
skulle vedtages på grundlag af forslag fremsat i forbin­
delse med en beretning, Kommissionen skulle fore­
lægge inden den 31. december 1984 (jf- forordning 
nr. 2892/77 som ændret ved Rådets forordning (EØF, 
Euratom, EKSF) nr. 3625/83 af 19. december 1983 (10)). 
Meningen var, at EFs egne momsindtægter skulle være 
af samme størrelse, uanset om de blev fastlagt efter 
metode A eller B. 
3.13. Efter Rettens opfattelse er det ikke uden betyd­
ning, om medlemsstaterne i henhold til de gældende 
overgangsordninger vælger metode A eller B. Retten 
har sendt en række anmodninger om oplysninger til 
medlemsstaterne, og på grundlag af besvarelserne skal 
den henlede opmærksomheden på følgende forhold: 
(a) Hver enkelt medlemsstat kan frit vælge en af meto­
derne. Kun Danmark og Irland valgte oprindelig at 
følge metode A, og Danmark gjorde brug af sin ret 
til at skifte til metode B for året 1983, hvilket først 
fremgik af den oversigt, der blev fremsendt den 
1. juli 1984. Retten har beregnet, at denne ændring 
gav sig udslag i, at de egne indtægter, Danmark 
skulle betale, blev 6 Mio ECU (2,2 %) lavere for 
1983. 
(b) Egne indtægter, der fastlægges efter metode B, 
beror hovedsagelig på de nationale momsbeløb, 
som indkasseres af medlemsstaterne, mens de ind-
tægtsbeløb, der fremkommer efter metode A, 
afhænger af de fastlagte skyldige beløb. I et spørge­
skema, som Retten har sendt til hver enkelt med­
lemsstat (bortset fra Grækenland), blev medlems­
staterne anmodet om at besvare følgende spørgs­
mål: »I hvilke tilfælde kan et beløb bogført som en 
behørigt fastlagt og rigtig skyld, ændres eller slettes 
som følge af administrative beslutninger? Angiv 
venligst arten og omfanget af sådanne afskrivnin­
ger. Kan omfanget ikke måles præcist opgiv da den 
skønnede størrelse.« I store træk fremgik det af sva­
rene, at skyldige beløb kan afskrives helt eller del­
vis, i tilfælde hvor den nationale forvaltning anser 
beløbene for at være uerholdelige, enten fordi den 
erhvervsdrivende formelt er erklæret insolvent eller 
ikke længere eksisterer, eller i tilfælde hvor en 
tvangsfuldbyrdelse ville være urimelig byrdefuld. 
De afskrevne beløb i de fem medlemsstater, der 
indtil nu foreligger oplysninger fra, udgjorde i 1983 
fra 0,23 til 2,8 % af de indkasserede momsbeløb, 
med et vejet gennemsnit på 1,3 %. Hvis samme 
beregning foretages for de otte berørte medlemssta­
ter, anslår Retten, at de egne momsindtægter, der 
stilles til rådighed efter metode B, i denne hense­
ende er mindst 170 Mio ECU lavere pr. år end de indtægter, der ville være stillet til rådighed i hen­
hold til metode A. 
(c) Retten anmodede også medlemsstaterne om at 
anslå, hvor store momsbeløb der i alt var opført 
som udestående ved udgangen af henholdsvis 1982 
og 1983. Ifølge de begrænsede oplysninger, Retten 
råder over, udgjorde de sammenlagte udestående 
beløb ved udgangen af 1983 i gennemsnit 4,8 % af 
de indkasserede momsbeløb i 1983. Grundlaget for 
denne beregning er de oplysninger, der er stillet til 
rådighed af fem medlemsstater, hvis udeståender 
varierede fra 4,2 til 6,6 %. Hvis beregningen udvi­
des til at omfatte alle momsindtægter efter metode 
B (dvs. bortset fra Grækenland og Irland), og hvis 
satsen for egne momsindtægter sættes til 1 %, bety­
der dette, at der pr. 31. december 1983 fandtes et 
udestående og forfaldent beløb på 655 Mio ECU i 
potentielle egne indtægter. 
(d) I 1984 konstaterede Retten, at der i Italien var ved­
taget en lovgivning, hvorefter de afgiftspligtige 
kunne indlevere supplerende afgiftsangivelser i et 
bestemt tidsrum i 1982. Angivelserne kunne kun 
indleveres af afgiftspligtige, hvis tidligere angivel­
ser enten var omtvistede eller ikke var korrekt 
udfyldt, og de skyldige beløb i henhold til den 
anvendte form for »selvangivelse« skulle ligge 
inden for en bestemt procentdel af de beløb, som 
de italienske myndigheder havde anslået, og disse 
skulle betales straks. Bestemmelserne skulle føre til 
en afslutning på nogle af de sager, som havde ver­
seret i længere tid, og som de italienske myndighe­
der havde kendskab til, men modydelsen var, at en 
vis procentdel af de momsbeløb, der ellers skulle 
have været betalt, blev eftergivet. Bestemmelserne 
ville således få direkte konsekvenser for de egne 
indtægter, der skulle betales efter metode B, men 
Retten har endnu ikke modtaget oplysninger, der 
kan danne grundlag for en bedømmelse af forhol­
det. 
3.14. Kommissionen har som svar på en opfordring 
fra Retten om at fremsætte bemærkninger til forhol­
dene under (b) til (d) erklæret sig enig i, at de afskrevne 
beløb rent faktisk bevirkede, at der var forskel på de to 
metoder, og at udestående beløb ville være af betyd­
ning i forbindelse med en begrænsning af disse. Kom­
missionen fastholdt imidlertid, at den ikke kunne 
beskæftige sig med disse forhold, fordi de gældende 
Fællesskabsbestemmelser efter dens opfattelse begræn­
sede dens kompetence i henhold til metode B til ind­
kasserede beløb og de deraf følgende beregninger. 
3.15. Retten er derimod af den opfattelse, at det har 
betydning for Fællesskaberne at sikre, at de egne ind­
tægter er fuldstændige, og at dette indebærer en kontrol 
med, at alle afgiftsangivelser, afgiftsfastlæggelser og 
32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
indkasseringer af de deraf følgende momsbeløb er kor­
rekte, uanset om de deraf følgende egne indtægter 
beregnes på grundlag af afgiftsangivelserne efter 
metode A eller de indgåede beløb efter metode B. 
3.16. Retten beklager derfor, at der i den af Kommis­
sionen fremlagte beretning (u), som er omtalt i 
pkt. 3.12, ikke tages hensyn til de forskelle mellem 
metoderne, som er nævnt ovenfor. Retten er endvidere 
af den opfattelse, at henvisningen i Kommissionens 
beretning til en af Det statistiske Kontor udført under­
søgelse, hvorefter der rent umiddelbart rejses en række 
spørgsmål om fuldstændigheden af medlemsstaternes 
momsgrundlag med henblik på EF's egne indtægter, 
sammenholdt med de enkelte landes statistikker, burde 
have været uddybet yderligere. Der opstod tilsvarende 
spørgsmål under en undersøgelse, som Retten foretog 
selvstændigt, og som viste, at de oplysninger, der lå til 
grund for fastlæggelsen af det vejede gennemsnit af de 
nationale momssatser, for nogle medlemsstater førte til, 
at der måtte forventes højere momsindkasseringer end 
dem, der rent faktisk var anført i de årlige oversigter. 
3.17. De spørgsmål, Retten har rejst i pkt. 3.13 
og 3.16, angår meget betydelige potentielle egne ind­
tægter. Retten foreslår derfor, at Kommissionen ned­
sætter en sagkyndig arbejdsgruppe, der skal behandle 
dem mere indgående. Indtil der sker en udvikling i 
sagen, er Retten på baggrund af de reelle forskelle mel­
lem overgangsmetode A og B af den opfattelse, at 
Kommissionens seneste forslag om, at man bevarer sta­
tus quo, er i strid med målsætningen om at etablere et 
endeligt, ensartet beregningsgrundlag, således som det 
kræves i artikel 4 i Rådets afgørelse af 21. april 1970. 
Nationale myndigheders kontrol og inddrivelse 
af skyldige beløb 
3.18. I henhold til de gældende fællesskabsbestem­
melser påhviler det i første række medlemsstaternes 
myndigheder at overvåge og kontrollere afgiftsopkræv­
ningen i medlemsstaterne. Retten har konstateret, at 
omfanget af den inspektion og kontrol af momsregn­
skaberne, der udføres på stedet hos de afgiftspligtige, er 
forskellig. Dette er naturligvis kun en enkelt af de 
anvendte kontrolforanstaltninger, men der har kunnet 
konstateres en klar sammenhæng mellem den indsats, 
medlemsstaterne udfolder på dette område, og de sup­
plerende indtægtsbeløb, der er resultatet; de supple­
rende egne indtægter, der er opnået som følge af en 
række inspektioner, syv medlemsstater gennemførte i 
1983, udgjorde i alt 216 Mio ECU. Retten har opfordret 
Kommissionen til at udtale sig om, hvorvidt den har 
dannet sig en opfattelse af, hvilken kontrolhyppighed der ville være optimal samt hvilken hyppighed, der 
måtte kræves som et minimum, men Kommissionen 
har svaret, at den ikke følte sig i stand til det på grund 
af de forskellige omstændigheder, der gør sig gældende 
i hver enkelt medlemsstat. Retten er ikke desto mindre 
af den opfattelse, at Kommissionen bør føre tilsyn 
med, at afgiftsopkrævningen i medlemsstaterne og kon­
trollen med opkrævningen er effektiv. 
Vanskeligheder ved gennemførelsen af 
m erværdiafgiftssystemet 
3.19. I pkt. 3.14 til 3.20 i årsberetningen for regn­
skabsåret 1983 omtalte Retten en beretning af 14. 
september 1983, hvori Kommissionen beskrev en 
række »vanskeligheder« af afgiftsmæssig karakter, som 
den var stødt på i forbindelse med gennemførelsen af 
sjette momsdirektiv af maj 1977. I 12 af de omtalte til­
fælde opstod der et tab af momsindtægter for EF, og 
Retten gav udtryk for bekymring over, at det varede så 
længe at få afklaret forholdene. Kommissionen indvil­
ligede i at optage alle sådanne tilfælde i regnskaberne 
(jf. pkt. 3.10), men den argumenterede for den tid, det 
tog at få afsluttet sagerne, under henvisning til, at det 
var nødvendigt at forberede de formelle aspekter af 
retssagerne i alle detaljer. 
3.20. Kommissionens forslag af 5. December 1984 til 
Rådet om 19. momsdirektiv (12) omfattede en række 
ændringer, som skulle afhjælpe nogle af disse »vanske­
ligheder«. Retten konstaterer imidlertid, at kun én af 
disse indgik blandt de 12 tilfælde, som medførte lavere 
egne indtægter. 
3.21. Retten har i forbindelse med regnskabsåret 1984 
undersøgt to andre »vanskeligheder«, som den mener 
bør løses hurtigt. Den første består i, at man i Danmark 
følger den praksis at værdiansætte nye biler med hen­
blik på merværdiafgiften uden hensyn til den registre­
ringsafgift, som udgør 105 % af de første 2 500 ECU af 
bilens værdi og 180% af resten. Den beskatning, der 
pålægges nye biler af myndighederne i Irland, Neder­
landene og Det forenede Kongerige indgår i værdian­
sættelsen med henblik på merværdiafgiften i henhold 
til artikel 11, punkt A, stk. 2, litra a), i sjette momsdi­
rektiv (13). Retten henstiller, at Kommissionen undersø­
ger denne forskel i behandlingen af afgifterne, som 
kunne påvirke de egne indtægter med ca. 8 Mio ECU. 
3.22. Den anden vanskelighed går ud på, at det er 
uklart, om afbetalingstillæg eller finansieringsomkost­
ninger skal indgå i den afgiftspligtige værdi af salgs-
transaktioner. Spørgsmålet er ikke direkte reguleret i 
sjette momsdirektiv, og der følges forskellig praksis i 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 33 
medlemsstaterne. Retten mener derfor, at Kommissio­
nen bør insistere på, at man følger ensartede regler. 
LANDBRUGSAFGIFTER: SUSPENSION AF 
IMPORTAFGIFTERNE FOR OKSEKØD 
3.23. Ved Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 
27. juni 1968 (14) om den fælles markedsordning for 
oksekød blev der indført en afgiftsordning for import 
af oksekød fra tredjelande. Ifølge bestemmelserne i for­
ordningen og de senere ændringsforordninger kunne 
afgifterne helt eller delvis suspenderes under visse 
omstændigheder. I de følgende afsnit omtales ordnin­
gen for suspension af afgiften på indført, frosset okse­
kød, der er bestemt til forarbejdning. 
Kvota 
3.24. Den mængde kød, for hvilken afgiften kan 
suspenderes, skal i henhold til forordningens artikel 14, 
stk. 2, fastsættes hvert år af Rådet under hensyn til, 
med hvilke mængder industriens behov forventes at 
overstige Fællesskabets forsyninger med kød, der er 
egnet til anvendelse i industrien. 
3.25. Med henblik herpå fastsættes der importkvoter 
inden for: 
(a) system A, der omfatter kød, som er bestemt til 
fremstilling af konserves, og som ikke indeholder 
andre væsentlige bestanddele end oksekød og sky; 
her tillades en fuldstændig suspension af afgiften, 
(b) system B, der omfatter kød, som importeres til for­
arbejdningsindustrien, men som skal anvendes til 
fremstilling af andre varer end nævnt under (a); her 
gælder en suspension af 55 % af afgiften. 
3.26. For tidsrummet fra 1. januar til 31. december 
1984 anslog man, at forarbejdningsindustriens behov 
ville være 60 000 t mindre end de disponible mængder. 
Ikke desto mindre vedtog Rådet på forslag af Kommis­
sionen en kvota på 50 0001 (25 0001 efter metode A og 
samme mængde efter metode B). Beslutningen blev 
truffet under henvisning til, at der måtte gives indrøm­
melser for importen på baggrund af de gældende inter­
nationale aftaler og de indrømmelser på gensidig basis, 
der var ydet Fællesskabet. I Kommissionens forslag blev det anslået, at beslutningen ville indebære en 
suspension af mulige afgiftsbeløb på 82 Mio ECU plus 
yderligere EUGFL-udgifter på 75 Mio ECU til kom-
pensationseksport af en tilsvarende mængde oksekød, 
der var produceret i Fællesskabet. Efter Rettens opfat­
telse var beslutningen i strid med artikel 14, stk. 2, i for­
ordning nr. 805/68. 
Gennemførelsen i medlemsstaterne 
3.27. Retten konstaterede en række forskelle og svag­
heder i forbindelse med gennemførelsen af sus­
pensionsordningen i de tre medlemsstater, den aflagde 
kontrolbesøg i. De fleste tilfælde angik den tekniske 
gennemførelse og kontrollen med dokumentationen, 
men i én medlemsstat skelnede man ikke i tilstrække­
ligt omfang mellem indførsler efter system A og system 
B, og det viste sig, at suspensionen på 100 % af afgiften 
blev givet i alle tilfælde. Der er tidligere konstateret 
nogle tilfælde af besvigelser, hvor kød af høj kvalitet, 
der normalt er belagt med en høj afgift, urigtigt blev fri­
taget for afgift ved hjælp af suspensionsordningen. 
Kontrollen med en sådan kvotaordning kan således 
have reel indvirkning på Fællesskabets egne indtægter. 
3.28. Retten har henledt Kommissionens opmærk­
somhed på disse forhold. Kommissionen medgav, at 
den hidtil kun havde udført kontrol på stedet af denne 
suspensionsordning, der har været gældende i længere 
tid, i én medlemsstat. Retten må derfor med tilfredshed 
konstatere, at Kommissionen i sit svar har udtalt, at 
den som følge af Rettens initiativ vil undersøge proble­
merne i samarbejde med de pågældende medlemssta­
ter, og at den selv vil aflægge kontrolbesøg i hver af 
medlemsstaterne. 
TOLD: ENSIDIGT FASTSATTE 
TOLDFRITAGELSER FRA 
MEDLEMSSTATERNES SIDE 
3.29. I EØF-traktatens artikel 223, stk. 1, bestemmes 
det, »at hver Medlemsstat kan træffe de foranstaltnin­
ger, som den anser for nødvendige til beskyttelse af 
sine væsentlige sikkerhedsinteresser, og som vedrører 
fabrikation af eller handel med våben, ammunition og 
krigsmateriel; disse foranstaltninger må ikke forringe 
konkurrencevilkårene inden for fællesmarkedet for 
varer, som ikke er bestemt specielt til militære formål.« 
3.30. En række medlemsstater har ensidigt truffet 
afgørelse om, at de i henhold til artikel 223 har befø-
34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
jelse til at fritage visse importerede varer fra told. Kom­
missionen accepterer ikke det standpunkt, at toldfrita­
gelser skulle være omfattet af artiklens formål, og den 
har gennem adskillige år ført en korrespondance med 
medlemsstaterne om dette spørgsmål. I sine skrivelser 
har Kommissionen kritiseret, at medlemsstaterne 
indrømmer toldfritagelser under henvisning til arti­
kel 223, stk. 1, litra b), men den har ikke skelnet mellem 
materiel, som udelukkende er militært, og materiel, der 
også kan bruges til civile formål. 
3.31. Retten har omtalt dette spørgsmål i sine årsbe­
retninger for regnskabsårene 1977 (15) og 1979 (hhv. 
pkt. 12.15 og 3.34), og den har specielt anmodet Kom­
missionen om at opgøre konsekvenserne for Fællesska­
bets egne indtægter til bestemte beløb. Som svar 
udtalte Kommissionen, at den ville fortsætte sine 
bestræbelser for at finde frem til en løsning, hvorefter 
der skulle gælde ensartede regler i hele Fællesskabet i 
fuld overensstemmelse med EØF-traktatens bestem­
melser om beslutninger om at ændre eller suspendere 
toldsatser i henhold til den fælles toldtarif. 
3.32. Først den 1. oktober 1984 indledte Kommissio­
nen imidlertid traktatbrudssager i henhold til EØF-
traktatens artikel 169 ved at sende formelle meddelelser 
til syv medlemsstater, der fortsat har gennemført told­
fritagelser. Kommissionen gjorde gældende, at disse 
medlemsstater tilsidesatte deres forpligtelser i henhold 
til Rådets forordning (EØF) nr. 950/68 af 28. juni 
1968 C6) om den fælles toldtarif. Traktatbrudssagerne 
omfattede imidlertid ikke materiel af speciel militær 
karakter. Kommissionen har forbeholdt sig ret til at 
behandle dette aspekt ved en senere lejlighed. 
3.33. Medlemsstaternes handlinger synes mere at 
være begrundet i nationale, finansielle og økonomiske 
forhold end i militær sikkerhed. Retten sætter sin lid til, 
at der ikke vil opstå yderligere forsinkelser med hensyn 
til løsningen af de spørgsmål, traktatbrudsprocedurerne 
drejer sig om, og den har med hensyn til de aspekter, 
der ikke er inddraget i sagerne, anmodet Kommissio­
nen om at oplyse: 
(a) Hvornår den vil træffe afgørelse om, hvilke foran­
staltninger der skal træffes med hensyn til materiel, 
som i det væsentlige er af militær karakter, men 
som ikke er omfattet af traktatbrudsproceduren, 
selv om man med lige så god ret kan hævde, at det 
ikke bør fritages for told? 
(b) Om den kan foretage en beløbsmæssig opgørelse af 
den told, der kunne pålægges såvel materiel, der 
kan bruges enten til civile eller militære formål, som materiel, der i det væsentlige er af militær 
karakter, og hvilke beløb der sammenlagt er tale 
om, i tiden fra 1977, hvor Retten for første gang rej­
ste spørgsmålet? 
GENEREL KOMMENTAR OM 
FORVALTNINGEN AF ORDNINGEN MED 
EGNE INDTÆGTER 
3.34. Der synes at være en grundlæggende forskel på 
den måde, hvorpå Retten og Kommissionen behandler 
spørgsmål i forbindelse med egne indtægter. Dette illu­
streres tydeligt af bemærkningerne i pkt. 3.11 til 3.33 i 
denne beretning og af mange af de bemærkninger, der 
er fremsat i tidligere år. Kommissionen er af den opfat­
telse, at dens handlefrihed er begrænset af fællesskabs­
bestemmelsernes ordlyd (som den i mange tilfælde selv 
har givet udkast til), idet hovedansvaret for gennemfø­
relsen og kontrollen ifølge bestemmelserne hviler på 
medlemsstaterne. Med hensyn til merværdiafgiften 
besvarede Kommissionen således Rettens anmodnin­
ger med, at spørgsmål om eftergivelse af skyldige beløb 
faldt uden for dens kompetence, idet metode B ifølge 
bestemmelserne var direkte knyttet til de af medlems­
staterne indkasserede beløb. På tilsvarende måde har 
Kommissionen på momsområdet og med hensyn til 
suspensionsordningen for afgiften på importeret okse­
kød indtaget det standpunkt, at bestemmelserne giver 
medlemsstaterne hjemmel til at indføre tilsyns- og kon­
trolsystemer, og at det vil afhænge af vedkommende 
myndigheders skøn, hvilke kontrolforanstaltninger der 
er nødvendige. Efter Kommissionens opfattelse kan 
den ikke selv udstede bestemmelser om kontrollen. 
3.35. Retten må medgive, at Kommissionen i de sene­
ste år har fremsat adskillige forslag, som har haft til for­
mål at give den større selvstændige beføjelser til at kon­
trollere og overvåge de systemer, der anvendes i med­
lemsstaterne, men de fleste af forslagene er endnu ikke 
gennemført. Retten kan også kun være tilfreds med de 
seneste positive udtalelser fra Kommissionen om, at 
den accepterer, at den har en rolle at spille i denne hen­
seende; udtalelserne er fremsat i forbindelse med 
suspensionsordningen, som er omtalt ovenfor i 
pkt. 3.23 til 3.28. 
3.36. Retten vil fortsat opfordre Kommissionen til at 
styrke sin rolle som et led i den selvkontrol, der udfø­
res. Retten mener, at alle involverede parter har et 
ansvar for, at man arbejder henimod at sikre, at de egne 
indtægter er fuldstændige, jf. specielt bemærkningerne 
i pkt. 1.6 til 1.22. Den må fremhæve betydningen af, at 
alle de udestående problemers konsekvenser for Fæl­
lesskabets egne indtægter opgøres i beløbsstørrelser, og 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 35 
at de største af problemerne løses hurtigt. På linje her­
med er det åbenbart, at Kommissionen har ansvaret for 
at tage initiativet ved at gennemgå de tilsyns- og kon-
trolforanstsaltninger, der er truffet af medlemsstaterne. Den har også ansvaret for at indberette, om foranstalt­
ningerne er tilstrækkelige, og tage skridt til at forøge 
effektiviteten, når der opstår mistanke om, at de er 
ufuldstændige. 
(') EFTL94af28.4. 1970, s. 19. 
(2) EFTL12af 16. 1. 1984. 
(3) EFTL329af 17. 12. 1984. 
(4) EFTL12af 16. 1. 1984, s. 65. 
(5) EFT C 228 af 30. 8. 1984, s. 5. 
(6) EFT C 342 af 31. 12. 1980. 
(7) EFTC 344 af 31. 12. 1981. 
(8) EFT C 348 af 31. 12. 1984. 
(9) EFT L 336 af 27. 12. 1977, s. 8 (10) EFT L 360 af 23. 12. 1983, s. 1. 
(") Dok. KOM(85) 170 endelig udg. 
(12) Dok. KOM(84)648 endelig udg.: EFT C 347 af 29.12. 
1984, s. 5. 
(13) EFT L 145 af 13.6. 1977, s. 1. 
C4) EFT L 148 af 28. 6. 1968, s. 24. 
(15) EFTC 313 af 30. 12. 1978. 
C6) EFT L 172 af 22. 7. 1968, s. 1. 
36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
KAPITEL 4 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
garantisektionen (EUGFL, garantisektionen) 
4.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Bemærkninger om budgetgennemførelsen 
Opstilling af regnskaberne 
Omfanget af udgifter, som skal kontrolleres 
Budgetgennemførelsen i 1984 
Bemærkninger om den formelle rigtighed 
Opkrævning af superafgiften i sektoren for mælke- og 
mejeriprodukter 
Mangel på bevillinger ved regnskabsårets udgang 
Konklusion vedrørende budgetgennemførelsen 
Bemærkninger om den økonomiske forvaltning 
Offentlig oplagring 
Udviklingen i oplagringsudgifter 
Den samlede udvikling i lagrene og problemer ved nogle 
produkter 
Opstilling af regnskaber og afslutning af regnskabsåret 
Medregning af latente tab 
Konklusion vedrørende den økonomiske forvaltning 
Bemærkninger om de interne kontrolforanstaltninger 
Svig og uregelmæssigheder 
Statistikkernes værdi 
Utilstrækkelige resultater i bekæmpelsen af svig 
Konklusion om ordningen for bekæmpelse af svig 
Regnskabsafslutning 
Finansielle følger af beslutningerne om afslutning af regn­
skaberne 
Nægtelse af påtegning og tilsidesættelse vedrørende afslut-
ningstransaktionerne for 1978/1979 
Finansinspektørens kritik af forbehold 
Milk Marketing Board, Det forenede Kongerige 
Destillation af vin, Frankrig 
Problemer, der skyldes medlemsstaternes manglende sam­
arbejde 4.1 
4.3 
4.4 
4.4 
4.4 
4.5 
4.5 
4.6 
4.8 
4.9 
4.10 
4.10 
4.11 
4.12 
4.16 
4.18 
4.21 
4.22 
4.23 
4.23 
4.26 
4.29 
4.30 
4.30 
4.32 
4.33 
4.34 
4.39 — 4.2 
— 4.9 
— 4.9 
— 4.7 
— 4.21 
— 4.21 
— 4.15 
— 4.17 
— 4.20 
— 4.44 
— 4.29 
— 4.25 
— 4.28 
— 4.44 
— 4.31 
— 4.42 
— 4.38 
— 4.42 
4.43 _ 4.44 
Generelle konklusioner 4.45 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 37 
INDLEDNING 
4.1. Forvaltningen af EUGFL, garantisektionen, fore­
gik i 1984 fortsat i henhold til Rådets forordning (EØF) 
nr. 729/70 af 21. april 1970 (0, som sammen med 
finansforordningens bestemmelser, især i afsnit VIII, 
danner et særligt retsgrundlag i forhold til reglerne for 
det almindelige budget. 
4.2. Det der i første række kendetegner det finansie­
ringssystem, som blev indført i henhold til forordning 
nr. 729/70, er indførelsen af en delvis decentraliseret 
forvaltning: 
(a) På centralt plan træffer Kommissionen inden for 
rammerne af bevillingerne til EUGFL, garantisekti­
onen, i afsnit 1 og 2 under budgettets aktionsbevil-
linger, og i kapitel 40 vedrørende den fælles mar­
kedsordning for fiskerivarer (2) beslutning om de 
månedlige forskud, der ydes medlemsstaterne i 
national valuta, blokerer de tilsvarende bevillinger 
i ECU ved at indgå en samlet foreløbig forpligtelse, 
og foretager udbetalingen heraf ved overførsel til 
den konto, der er oprettet hertil i medlemsstatens 
finansforvaltning eller et andet finansinstitut, 
(b) på lokalt plan kan medlemsstaterne med de midler, 
de således får til rådighed, gennem de udbetalende 
kontorer og organer, som de har udpeget, afholde 
de udgifter, der finansieres af EUGFL, garantisek­
tionen. Til Kommissionen fremsender medlemssta­
terne månedlige anmeldelser med specifikation af 
udgiftsart i henhold til kontoplanen. Ved udgangen 
af regnskabsåret tilsender medlemsstaterne Kom­
missionen et årsregnskab, 
(c) på centralt plan behandles disse udgifter, omregnet 
til ECU, således: 
(i) for de udgifter, som anmeldes månedligt, ind­
gås der forpligtelse efter kapitel, artikel og 
konto inden to måneder efter anmeldelsen, og 
derefter foretages betalingskonteringerne, i 
princippet inden for samme frist. I driftsregn­
skabet, der opstilles før den 1. juni, gives der i 
den del, der vedrører EUGFL, garantisektio­
nen, en oversigt over samtlige ovennævnte ele­
menter, 
(ii) de årsregnskaber, som opstilles for de enkelte 
udbetalende organer, kontrolleres efterføl­
gende af Kommissionens tjenestegrene som et 
led i regnskabsafslutningen. Beslutningen om 
regnskabsafslutning er det sidste led i budget­forvaltningen vedrørende et givet regnskabsår. 
De økonomiske konsekvenser opføres som for­
øgede eller formindskede udgifter under det 
regnskabsår, hvor afslutningen finder sted. 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
4.3. De væsentligste oplysninger om forvaltningen af 
bevillingerne til EUGFL, garantisektionen, fremgår af 
tabel 4.1. De disponible bevillinger til finansiering af 
EUGFL, garantisektionens udgifter i 1984 androg 18 
375,9 Mio ECU. Kommissionen har stillet bevillinger 
på 18 370,2 Mio ECU til rådighed for medlemsstaterne. 
Medlemsstaterne har anmeldt udgifter på 18 340,8 Mio 
ECU, som Kommissionen har bogført i årsregnskabet, 
og yderligere 3,1 Mio ECU for betalinger, som er 
afholdt direkte, dvs. udgifter i driftsregnskabet på i alt 
18 343,9 Mio ECU, hvilket betyder en stigning på 16 % 
i forhold til 1983. 
BEMÆRKNINGER OM 
BUDGETGENNEMFØRELSEN 
Opstilling af regnskaberne 
Omfanget af udgifter, som skal kontrolleres 
4.4. Hvis fremgangsmåden med negative udgifter, 
som blev indført med landbrugsforordningerne, uaf­
hængigt af finansforordningen, kommer til at fortsætte 
trods Rettens og Parlamentets kritik, er det vigtigt i det 
mindste at belyse de følger, dette vil få, for hensynet til 
et fuldt oplyst budget. Efter opregning til bruttoværdi 
af de nettosaldi for udgifter, der står opført i driftsregn­
skabet, fremtræder de faktiske beløb, som skal kontrol­
leres i regnskabsåret 1984, således: 
(Mio ECU) 
(a) bruttoudgifter 19 938,4 
(b) negative udgifter (indtægter) — 1 594,5 
nettoudgifter 18 343,9 
Retten skal minde om, at indtægterne på 1 594,5 Mio 
ECU under EUGFL skal sammenholdes med de land-
brugsindtægter på 2 436,4 Mio ECU, som optræder 
under egne indtægter. 
38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Tabel 4.1 — Generel regnskabsoversigt for 1984 
(Mio ECU) 
Bevillinger 
Automatiske fremførsler fra 1983: 0,1 
Bortfaldne bevillinger: 0,0 
Udnyttede bevillinger: 0,1 
Bevillinger på det oprindelige budget 
(afsnit 1 og 2, kapitel 40 og 100): 16 542,9 
Bevillinger på ændrings- og 
tillægsbudget nr. 1: 1 833,0 
Til rådighed i alt: 18 375,9 
Bortfaldne bevillinger: 29,4 
Udnyttede bevillinger i alt: 18 346,5 Forpligtelser 
— 
Medlemsstaternes disponible 
restbeløb 
pr. 1. 1. 1984: 
Forskud til medlemsstaterne: 
Ordinære forskud i alt: 
Opdelte forskud i alt: 
Ekstraordinære forskud i alt: 
Forskud i alt: 
Tilbagebetaling af midler 
(GR): 
Kursdifferencer: 
Samlede foreløbige 
forpligtelser i alt: 
Udgifter, som Kommissionen 
direkte har indgået 
forpligtelser for: 
lait: 
Medlemsstaternes dispo­
nible restbeløb frigjort 
pr. 31. 12. 1984: 
Forpligtelser i alt: 35,7 (') 
9 468,1 
8 630,1 
234,1 
18 368,0 
2,8 
-0,6 
18 370,2 
5,7 
18 375,9 
29,4 
18 346,5 Posteringer i driftsregnskabet 
Betalinger af automatiske fremførsler 
fra 1983: 0,1 
Betalingsposteringer (2): 
Normale posteringer i alt: 
Opdelte og/eller udskudte 
posteringer: 
lait: 
Udgifter, som Kommissionen 
har afholdt direkte: 
Betalinger i alt: 
Automatiske fremførsler til 1985 
lait: 1 408,4 
16 932,4 
18 340,8 
3,1 
18 343,9 
: 2,6 
18 346,5 
(') Dette restbeløb blev medtaget i forpligtelsen for forskuddet for april måned. 
(2) I posteringen for maj måned indgår følgerne af regnskabsafslutningerne for 1978/1979 (-25,5 Mio ECU) og korrigerede udgifter i Italien på ca. 
23 Mio ECU. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 39 
Budgetgennemførelsen i 1984 
Bemærkninger om den formelle rigtighed 
4.5. De forskellige finansielle begrænsninger, der 
havde en ugunstig indflydelse på EUGFL, garantisekti­
onens drift i tidligere regnskabsår, gjorde sig endnu 
stærkere gældende i 1984. De utilstrækkelige bevillin­
ger på det oprindelige budget og vanskelighederne i 
forbindelse med den sene vedtagelse af ændrings- og 
tillægsbudgettet gav anledning til en hel række proble­
mer, som tvang Kommissionen til talrige afvigelser fra 
de for garantisektionen gældende bestemmelser (3). 
Kommissionen måtte f.eks.: 
(a) anvende fremgangsmåder, som ikke omfattes af 
retsforskrifterne, ved bevilling og udbetaling af for­
skud til medlemsstaterne, og 
(b) udskyde de specificerede forpligtelser og betalings-
konteringerne og opdele dem i henhold til den 
uforskriftsmæssige procedure med at opsætte bog­
føringen af udgifter. 
Opkrævning af superafgiften i sektoren for mælke- og 
mejeriprodukter 
4.6. I forbindelse med indførelsen af en ordning med 
kvoter for produktionsfordeling mellem mejerivarepro­
ducenterne i de enkelte medlemsstater skulle der i hen­
hold til Rådets forordning nr. 857/84 af 31. marts 1984 
opkræves en superafgift på op til 100 % af indikativpri­
sen for mælk for hele den mængde, som blev produce­
ret ud over referencemængden. Denne opkrævning 
skulle være foreløbig og finde sted ved udgangen af 
hvert kvartal for derefter at slutafregnes på grundlag af 
et årligt regnskab ved udgangen af mejeriåret. Hvad 
angår de to første kvartaler i mejeriåret 1984/1985, 
skulle afgiften som besluttet ved Kommissionens for­
ordning nr. 1371/84 opkræves under ét den 15. novem­
ber 1984. I ændrings- og tillægsbudgettet for 1984 stod 
der opført en indtægt (som negativ udgift) på 247 Mio 
ECU. 
4.7. Under pres fra medlemsstaterne vedtog Kommis­
sionen en række ændringer, som medførte, at den første 
betaling blev udskudt til den 15. december 1984, og at 
det beløb, der skulle betales, blev nedsat til 50 % af det 
skyldige beløb. Over for medlemsstaternes stadige 
modstand mod at opfylde deres forpligtelser besluttede 
Kommissionen da, efter et skøn over den øjeblikkelige situation, at nedsætte forskuddene i december med i alt 
96,1 Mio ECU. Den eneste afgift, som Kommissionen 
rent faktisk opkrævede og medregnede i forbindelse 
med gennemførelsen af budgettet for 1984, blev indbe­
talt af Forbundsrepublikken Tyskland med et beløb på 
49,5 Mio ECU. Restancen fra de øvrige medlemsstater 
pr. 15. december 1984 blev anslået til 63 Mio ECU. En 
opgørelse over Kommissionens og medlemsstaternes 
gensidige fordringer i henhold til de gældende retsfor­
skrifter vil fremgå af status pr. 31. december 1984 (4). 
Mangel på bevillinger ved regnskabsårets udgang 
4.8. Trods bortfald af 29,4 Mio ECU betød resultatet 
for regnskabsåret en fremførsel til regnskabsåret 1985 
af udgifter 202,4 Mio ECU, som kunne henføres til 
regnskabsåret 1984. Denne mangel på bevillinger skyl­
des især udeblivelsen af de forventede indtægter fra 
superafgiften. Men det skal tilføjes, at ligesom i 1983 
åbnede budgettet heller ikke i 1984 mulighed for en 
løbende lagernedskrivning, som inden for de i artikel 8 
i forordning nr. 1883/78 fastsatte rammer kunne have 
fået betydning for halvdelen af det latente tab på 2 500 
Mio ECU, som kunne tilskrives disse lagre, dvs. 1 250 
Mio ECU (jf.pkt. 4.19). 
Konklusion vedrørende budgetgennemførelsen 
4.9. Alt i alt har kravene til en budgetforvaltning, der 
er strammet ud over rimelighedens grænser, fået Kom­
missionen til stadig hyppigere at frigøre sig fra bestem­
melserne i finansforordningens afsnit VIII og i forord­
ning nr. 729/70; Der er ingen tvivl om, at de fleste af 
disse afvigelser skyldes omstændigheder, som Kommis­
sionens forvaltningstjeneste kun havde ringe indfly­
delse på. Det står alligevel fast, at de gentagne og sta­
dig flere små uregelmæssigheder rejser et problem med 
hensyn til det formålstjenlige i en forordningsramme, 
der efterhånden kun finder anvendelse i undtagelsestil­
fælde. I denne sammenhæng kan der eventuelt opnås 
en væsentlig forbedring gennem det nye system, som i 
øjeblikket er under udarbejdelse i Kommissionen, og 
som omfatter direkte udbetaling til medlemsstaternes 
udbetalende organer samt en centralisering af organer­
nes regnskabsføring (5). 
40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
BEMÆRKNINGER OM DEN 
ØKONOMISKE FORVALTNING Oplagrede mejeriprodukter 
Offentlig oplagring 
4.10. Udgifter til offentlig oplagring, de såkaldte 
udgifter af 2. kategori, kan stort set ikke undgås i og 
med, at interventionsopkøb, som finansieres af med­
lemsstaterne til priser og på betingelser, fastsat ved for­
ordninger, er obligatoriske for en given vare. De udgif­
ter, som godtgøres af EUGFL i et givet regnskabsår, 
varierer imidlertid i omfang, alt efter hvor stramme for-
valtningskriterier, der anlægges ved fastsættelsen af de 
tekniske og finansielle omkostninger, og især efter den 
afsætningspolitik, der anvendes. Alt efter varens art 
medfører enhver langvarig oplagring som regel i sidste 
ende et øget tab. 
Udviklingen i oplagringsudgifter 
4.11. Udgifterne til offentlig oplagring beløb sig i 
1984 til 2 700 Mio ECU, dvs. en stigning på 35 % i for­
hold til udgifterne i 1983, som i sig selv var en fordob­
ling af det omfang, udgifterne havde nået i de tre fore­
gående år. Udgifterne i mejerisektoren steg 71 % fra 
1983 til 1984, og deres andel af de samlede udgifter er 
steget fra 44 % til 55 %. Der skal ligeledes noteres en 
kraftig stigning i udgifterne til oksekød (+ 29 %) og oli­
venolie (+ 446 %). 4.13. I 1984 udgjorde mejeriprodukterne 55% af 
lagrenes samlede værdi, men mere end 80% af det 
latente tab. De oplagrede smørmængder svarede til 
næsten to års køb, og når smør har ligget ca. to år, risi­
kerer det at miste de egenskaber, som gør det egnet til 
konsum, hvilket naturligvis har afgørende indflydelse 
på afsætningsprisen og dermed på den faktiske lager­
værdi. 
Oplagret blød hvede 
4.14. Pr. 30. november 1983 var 99,8% af oplagret 
blød hvede »bageegnet«. Dette forhold var pr. 
30. november 1984 faldet til 68,8 %, idet den resterende 
mængde bestod af »ikke bageegnet« hvede. Denne 
udvikling skyldes beslutningen om en begrænsning til 3 
Mio t pr. høstår af den til intervention indlagrede 
mængde, som opkøbes til den fastsatte pris for blød 
bageegnet hvede. Det forhold, at ca. en tredjedel af 
lageret således er erstattet af en nominelt ringere kvali­
tet, burde sammen med en reduktion af interventions-
prisen logisk set have medført en forringelse af gen­
nemsnitsværdien pr. t, som dog tværtimod er steget fra 
187,9 til 195,4 ECU/t. Dette misforhold, som skyldes 
Kommissionens regnskabsmetoder, især i forbindelse 
med fastsættelse af overførselsprisen, kan kun give 
anledning til tvivl om lagerets faktiske værdi og følge­
lig den tilsyneladende mangel på et latent tab. 
Oplagret oksekød 
Den samlede udvikling i lagrene og problemer ved nogle 
produkter 4.15. Pr. 30. november 1984 var en tredjedel af Fælles­
skabets okseslagtekroppe oplagret i Italien, hvor inter-
ventionsprisskemaet begunstiger interventionsopkøb. 
Salgsprisen er særdeles lav i Italien, og tabet her er det 
største i EF, 42% mod gennemsnittet på 30%. På 
grundlag af den i pkt. 4.18 omtalte metode kan det 
fremtidige tab på okseslagtekroppe i Italien beregnes til 
180 Mio ECU. 
4.12. Pr. 30. november 1984, som fra ikrafttrædelsen 
af forordning (EØF) nr. 3184/83 (6) har været datoen 
for regnskabsårets afslutning for udgifter af 2. kategori, 
repræsenterede varer på offentlige lagre i købspriser en 
værdi af 8 750 Mio ECU (jf. tabel 4.2). Dette betyder en 
stigning på 24 % i forhold til 30. november 1983 eller en 
lagerværdi af tre gange lagrenes gennemsnitsværdi i 
perioden 1978-1982. I det følgende gennemgås situatio­
nen omkring de lagre, som har de største problemer (jf. 
tabel 4.3 og 4.4). Opstilling af regnskaber og afslutning af regnskabsåret 
4.16. Som regel er opstillingen af de af medlemssta­
terne forelagte månedlige og årlige regnskaber over 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 41 
Tabel 4.2 — Mængde og værdi af varer på offentlige lagre 
Vareart 
Korn: 
— Blød hvede 
— Ikke bageegnet blød hvede 
— Byg 
— Rug 
— Hård hvede 
Korn i alt 
Sukker 
Fedtstoffer: 
— Olivenolie 
— Raps 
Fedtstoffer i alt 
Tobak: 
— Tobak i blade 
— Forarbejdet tobak 
— Tobak i baller 
Tobak i alt 
Mejeriprodukter: 
— Skummetmælkspulver 
— Smør 
Mejeriprodukter i alt 
Oksekød: 
— Oksekød, kroppe 
— Udbenet oksekød 
Oksekød i alt 
Tilsammen Stilling pr. 3C 
Mængde (lOOOt) 
6 806 
14 
1673 
312 
737 
9 542 
— 
121 
— 
121 
4 
11 
15 
30 
957 
686 
1643 
301 
89 
390 
— ). 11.1983 (») 
Værdi (2) 
(Mio ECU) 
1279 
3 
323 
63 
187 
1855 
— 
175 
— 
175 
3 
9 
19 
31 
1458 
2 475 
3 933 
762 
280 
1042 
7036 Stilling pr. 3( 
Mængde 
(lOOOt) 
4448 
2015 
1636 
441 
853 
9 393 
43 
167 
58 
225 
3 
7 
4 
14 
773 
973 
1746 
468 
127 
595 
— ). 11.1984(0 
Værdi (2) 
(Mio ECU) 
872 
391 
320 
92 
227 
1902 
26 
272 
26 
298 
3 
5 
6 
14 
1242 
3 537 
4 779 
1297 
435 
1732 
8751 
(') I henhold til bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 3184/83 svarer de udgifter af 2. kategori, som skal afholdes i et regnskabsår, til de udgifter, 
der følger af interventionstransaktionerne i perioden fra december til november. 
(2) Værdien i ECU er fremkommet ved på overførselsværdien i national valuta at anvende gældende budgetkurser for omregning af udgifterne for 
november. 
Kilde: Fjortende finansberetning for EUGFL 1984, dok. KOM(85) 492, endelig udg. 
transaktioner og udgifter af 2. kategori yderst mangel­
fuld. De kræver mange rettelser, som Kommissionen 
på grund af den gældende ordning for regnskabsføring 
hovedsagelig først foretager ved årets udgang. etårige budgetter afviger fra de generelle bestemmelser i 
traktaten om finansforordningen. 
4.17. For 1984 konteres disse rettelser i henhold til 
proceduren i artikel 9, stk. 7, i forordning nr. 3184/ 
83 (7) som negative udgifter i maj 1985 på budgettet for 
1985 med et beløb på 9,6 Mio ECU. Dette forhold viser 
tydeligt, at Kommissionens formål, som blev stærkt 
anbefalet ved fremlæggelsen af ovennævnte forordning 
— dvs. undgå at medregne uforudsete beløb ved afslut­
ningen af regnskabsåret — kun har kunnet opfyldes 
ved anvendelse af en forordning, som er vedtaget af 
Kommissionen, og som med hensyn til princippet om Medregning af latente tab 
4.18. Ligesom i 1983 har Kommissionen heller ikke i 
1984 kunnet benytte sig af muligheden for i henhold til 
forordning nr. 1883/78, artikel 8, stk. 2, (8) at nedskrive 
lagrene. Denne bestemmelse begrænser imidlertid den 
maksimale nedskrivning til halvdelen af forskellen mel­
lem den faktiske købspris og den forventede salgspris. 
Som beregningsgrundlag for en eventuel nedskrivning 
42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Tabel 4.3 — Udviklingen i latente tab på offentlige lagre 
Vareart 
Byg 
Rug 
Olivenolie 
Skummetmælkspulver 
Smør 
Tobak 
Oksekød, kroppe 
Udbenet oksekød 
lait 1983 
Forskel (') salgspris — 
købspris (%) 
— 
— 
— 
83 
64 
87 
18 
6 
— Latente tab (2) 
(Mio ECU) 
— 
— 
— 
1 154,2 
1 493,3 
16,8 
134,9 
16,1 
2 815,3 1984 
Forskel (') salgspris — 
købspris (%) 
4 
7 
8 
66 
40 
, 87 
30 
15 
— Latente tab (2) 
(Mio ECU) 
12,9 
5,8 
21,9 
739,0 
1310,5 
11,8 
356,5 
61,0 
2 519,4 
(') Beregning af forskellen: differencen mellem regnskabsårets gennemsnitlige salgspriser og de bogførte gennemsnitlige købspriser, udtrykt i % af 
sidstnævnte. 
(2) Beløb i grønne ECU, med forbehold af dobbeltkursens virkning. 
Tabel 4.4 — Lagrenes fordeling efter bogført lagerperiode (') 
Oplagrede varer 
Bageegnet blød hvede 
Olivenolie 
Skummetmælkspulver 
Smør 
Oksekød, kroppe 
Udbenet oksekød Lagermængde 
pr. 30. 11.1984 
(lOOOt) 
4 448 
167 
773 
973 
468 
127 Fordeling efter bogført lagerperiode (%) 
0-1 år (2) 
64% 
78% 
52% 
52% 
75% 
69% 1-2 år (3) 
22% 
14% 
48% 
48% 
25% 
31 % Over 2 år (4) 
14% 
8% 
— 
— 
— 
— 
(') Sammenligning mellem mængder på offentlige lagre pr. 30. 11. 1984 og inverventionsopkøbenes omfang i perioderne forud for denne dato. 
(2) Mængder opkøbt mellem den 1. 12. 1983 og den 30. 11. 1984. 
(3) Mængder opkøbt mellem den 1. 1. 1983 og den 30. 11. 1983. 
(4) Mængder opkøbt inden den 1. 1. 1983. 
anvender Kommissionens tjenestegrene i praksis dels 
overførselspriserne, som fastsættes i henhold til forord­
ning nr. 1883/78, artikel 8, stk. 1, for så vidt angår den 
faktiske købspris, dels regnskabsårets vægtede gennem­
snitlige salgspriser, for så vidt angår den forventede 
salgspris. Resultatet er i den nuværende situation en 
optimistisk vurdering af lagerets afsætningsværdi. 
4.19. Anvendes alligevel denne metode på de pr. 
30. november 1984 oplagrede varer, når man frem til et latent tab på 2 519 Mio ECU (jf. nærmere tabel 4.3), 
hvilket ville have åbnet mulighed for en nedskrivning 
på 1 259 Mio ECU, hvis ovennævnte nedskrivningsreg-
ler havde været obligatoriske. I betragtning dels af 
afsætningspolitikkens begrænsninger i 1984, hvad 
enten de skyldes markedssituationen eller budgetind­
skrænkninger, og dels de konstaterede forhold omkring 
forældelse af de oplagrede varer og den anvendte 
metodes begrænsninger, er det vigtigt at påpege, at 
ovennævnte beløb er det absolutte minimum for det 
latente tab, som fortsat ligger skjult i lagrenes bogførte 
værdi. 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 43 
4.20. Retten tager til efterretning, at Kommissionen 
efter fremlæggelsen af driftsregnskabet for 1984 har til­
føjet en note om interventionslagrene og de eventuelle 
udgifter hertil. 
Dette skridt går i retning af Rettens bemærkninger på 
dette område, men Retten forholder sig senere at efter­
prøve de pågældende beløb og tage stilling til vurde­
ringskriterierne. 
Konklusion vedrørende den økonomiske forvaltning 
j 
4.21. I regnskabsåret 1984 steg de offentlige lagres 
bogførte værdi 24 % og de dertil knyttede udgifter 35 %, 
hvilket klart viser, at Kommissionen ikke under de 
nuværende omstændigheder er i stand til at varetage en 
egentlig styring af denne kategori udgifter. Medens de 
fremtidige udgifter til dækning af tab ved salg kan 
opgøres til 2 500 Mio ECU — i henhold til den i pkt. 
4.18 og 4.19 omhandlede metode, der i sig selv er kritisa­
bel — forværres situationen af en forvaltning, der har 
åbnet mulighed for en unormal forældelse af oplagrede 
varer, et forhold som har medført en foruroligende for­
ringelse af varernes salgsværdi. Dette kvalitetsaspekt 
kan øge de latente udgifter i senere budgetter. 
BEMÆRKNINGER OM DE INTERNE 
KONTROLFORANSTALTNINGER 
4.22. I medfør af Fællesskabets retsakter er der ind­
ført forskellige former for kontrol, som i princippet 
kompletterer hinanden: 
(a) Medlemsstaterne har det direkte ansvar for kontrol­
len af, at de aktioner, der finansieres af EUGFL, er 
i overensstemmelse med reglerne for markedsord­
ningerne og deres gennemførelsesbestemmelser. De 
skal ligeledes forebygge og bekæmpe uregelmæs­
sigheder og tilbagesøge uberettiget udbetalte beløb. 
(b) Kommissionen forvalter et oplysnings- og vars­
lingssystem vedrørende uregelmæssigheder i med­
lemsstaterne og skal som led i den efterfølgende 
revision med henblik på afslutningen af medlems­
staternes regnskaber påse, at disse regnskaber giver 
et sandfærdigt billede af de tilgrundliggende trans­
aktioner. Kommissionens finansinspektør skal bl.a. 
påse, at de centrale transaktioner vedrørende hen­
holdsvis den budgetmæssige og den regnskabs­
mæssige gennemførelse er i indbyrdes overens­
stemmelse. Svig og uregelmæssigheder 
Statistikkernes værdi 
4.23. I 1984 anmeldte medlemsstaterne 126 tilfælde af 
uregelmæssigheder med økonomiske følger, der androg 
i alt 5,8 Mio ECU, ni tilfælde uden økonomiske følger, 
to forsøg på svig og uregelmæssigheder og 204 tilfælde 
vedrørende præmier til omstilling af besætninger. 
Kommissionen giver nærmere oplysninger om disse tal 
(opsplittet efter foranstaltningsart, markedssektor og 
medlemsstat) i den 14. finansberetning vedrørende 
EUGFL (dok. KOM(85) 492 endelig udg.). Generelt set 
kan Retten kun fastholde sin i tidligere årsberetninger 
udtrykte skepsis med hensyn til statistikkernes værdi. 
Det skal bemærkes, at indtil 1984 blev de tilfælde af 
uberettigede udbetalinger, som allerede havde givet 
anledning til tilbagesøgning, da den tilsvarende uregel­
mæssighed anmeldtes, opført som »uregelmæssigheder 
uden økonomiske følger«. Denne fejlbedømmelse har 
ført til en betydelig undervurdering af omfanget af de 
svigagtige forhold. 
4.24. Man kan sikkert håbe på en forbedring efter 
indførelsen af edb-kartotek over svig og uregelmæssig­
heder (9). Kommissionen har således foretaget en 
omfattende analyse af de former for svig og uregelmæs­
sigheder, der har haft indvirkning på EUGFL, af de 
kontrolmidler og -teknikker, som anvendes for at 
påvise disse former for svig og uregelmæssigheder, og 
af de midler, som anvendes til at forvalte, analysere og 
foretage opfølgning af de foreliggende oplysninger. 
Kommissionen har ligeledes søgt at optimere oplysnin­
gerne til de nationale kontrolorganer for at sætte dem i 
stand til selv at fungere meget mere effektivt. Dette 
edb-kartotek er imidlertid endnu ikke taget i anven­
delse. 
4.25. Ved udgangen af 1984 andrager det for svig 
skyldige beløb, som skal tilbagesøges, i alt 100 Mio 
ECU. Beløbet fremgår ikke af status. 
Utilstrækkelige resultater i bekæmpelsen af svig 
4.26. Retten har påvist, at der stadig er alt for mange 
mangler ved Kommissionens og medlemsstaternes fæl­
les bekæmpelse af svig til, at situationen stort set kan 
siges at være tilfredsstillende. 
44 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
Kommissionen 
4.27. Med det antal ansatte, som har været sat på 
denne opgave, har Kommissionen ganske vist kunnet 
følge de mest ømtålelige sager, men aktionens effektivi­
tet hæmmes stadig af visse mangler: 
(a) Kommissionen synes alt for tilbageholdende med 
at anvende sin fuldmagt til at foretage undersøgel­
ser. Selv om de fuldmægtige, som Kommissionen 
bemyndiger i henhold til artikel 9, stk. 2, første og 
andet led, i forordning nr. 729/70, får særlig 
adgang til at foretage undersøgelser på stedet, hen­
holder Kommissionen sig som oftest til proceduren 
i artikel 6 i forordning nr. 283/72, som lægger op til 
et uformelt samarbejde med medlemsstaterne, selv 
om deres gode vilje stadig alt for ofte svigter (jf. 
pkt. 4.28), 
(b) Kommissionens bestræbelser fører sjældent til et 
egentlig gavnligt resultat, da der mangler passende 
midler til indgriben eller sanktioner. Kommissio­
nen har ikke forsøgt at intervenere i de nationale 
retssager, hvor Fællesskabets økonomiske interes­
ser står på spil. Kommissionen synes heller ikke at 
have påtænkt inden for dette område at benytte de 
retsmidler, som den tillægges i henhold til trakta­
ten, for at tvinge efterladende medlemsstater til at 
reagere, 
(c) endelig ses det gerne, at Kommissionen langt 
oftere tager ved lære af de påviste uregelmæssighe­
der for at ændre de overtrådte forordninger, med 
henblik på at forbedre kontrolmulighederne eller 
fjerne de elementer, som har fristet til svig. 
Medlemsstaterne 
4.28. Retten har navnlig bemærket, at medlemsstater­
nes foranstaltninger var præget af en vis efterladenhed, 
for så vidt angår Fællesskabets økonomiske interesser, 
og af et stort set svigtende samarbejde på flere områder. 
(a) medlemsstaterne anmelder som regel ikke til Kom­
missionen de tilfælde af svig eller uregelmæssighe­
der, som påvises inden udbetaling (forsøg på svig 
og uregelmæssigheder), selv om en anmeldelse 
heraf netop ville anskueliggøre kvaliteten og effek­
tiviteten af deres forebyggende kontrolforanstalt­
ninger. Desuden ville Kommissionen og medlems­
staterne kunne få kendskab til risikofyldte områder og lejlighed til at tilpasse deres senere kontrolfor­
anstaltninger herefter, 
(b) hvad angår gennemførelsen af direktiv 77/435, kan 
nævnes, at to medlemsstater stadig ikke foretager 
regelmæssig kontrol, og at en tredje medlemsstat 
har forsømt at aflægge beretning om de gennem­
førte kontrolforanstaltninger på dette område. 
Mere generelt gør de kortfattede oplysninger om 
kontrolforanstaltningernes indhold og resultater 
det på ingen måde muligt for Kommissionen på 
passende måde at indrette medlemsstaternes kon­
trolprogrammer efter de procedurer eller ordninger, 
som er mest udsat for svig, 
(c) i forbindelse med iværksættelsen af visse undersø­
gelser har medlemsstaterne ofte vist sig lidet tilbø­
jelige til at samarbejde med Kommissionen, især 
når det drejede sig om at påvise svig eller uregel­
mæssigheder på deres område. Det er endda fore­
kommet, at medlemsstater har nægtet at samar­
bejde ved iværksættelsen af undersøgelser, når det 
viste sig, at der var tale om nationale modtagere. I 
et andet tilfælde har en medlemsstat udbetalt kau­
tion trods Kommissionens anmodning om det 
modsatte. 
Konklusion om ordningen for bekæmpelse af svig 
4.29. Kommissionen kan med den nuværende ord­
ning, som omfatter forordningen om uregelmæssighe­
der i forbindelse med EUGFL, direktivet om kontrol af 
handelsdokumenter og teksterne om toldsamarbejde, i 
det hele taget ikke varetage den opgave, den burde 
have som igangsætter og koordinator. Uden en betrag­
telig forøgelse af juridiske og materielle midler, som 
Kommissionen skal bruge til direkte intervention, kan 
bekæmpelsen af svig kun itensiveres, hvis tilsynet med 
medlemsstaternes foranstaltninger skærpes, og deres 
eget ansvar langt mere systematisk drages med ind i bil­
ledet. 
Regnskabsafslutning 
Finansielle følger af beslutningerne om afslutning af 
regnskaberne 
4.30. De beslutninger om regnskabsafslutning, der 
blev truffet i løbet af regnskabsåret 1984, vedrører med-
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 45 
lemsstaternes regnskaber for 1978 og 1979. Beslutnin­
gerne har givet anledning til en nettotilbagebetaling på 
25,5 Mio ECU, hvorefter der siden indførelsen i 1971 af 
finansieringsordningen gennem EUGFL, garantisektio­
nen, i alt er tilbagebetalt 359,2 Mio ECU. Ovennævnte 
beløb på 25,5 Mio ECU omfatter ud over visse regn­
skabsmæssige berigtigelser dels et afslag for udgifter på 
123,6 Mio ECU i regnskabsårene 1978 og 1979, og dels 
anerkendelse af udgifter på 111,5 Mio ECU, som tidli­
gere blev afslået, indtil medlemsstaterne kunne frem­
lægge den påkrævede dokumentation. Siden begyndel­
sen (1971/1984) har EUGFL, garantisektionen, foreta­
get finansieringer for i alt 115 887 Mio ECU, og i 
henhold til forskrifterne skulle der ved udgangen af 
1984 (1971/1983) have været afsluttet regnskab for 
97 442 Mio ECU. Det faktiske beløb, som er regnskabs-
afsluttet, andrager imidlertid 46 057 Mio ECU (1971/ 
1979), og restbeløbet, dvs. 51 385 Mio ECU (1980/ 
1983) skyldes forsinkelser i afslutningsproceduren. 
Desuden kan de 46 057 Mio ECU på grund af en 
række forbehold ikke anses for at være endeligt afslut­
tet. Efter beslutningerne om regnskabsafslutning for 
1978 og 1979 fordeler disse forbehold sig tillige med de 
resterende tidligere forbehold således: 
(a) foreløbige anerkendelser af udgifter (positive for­
behold) på 1 039 Mio ECU, hvoraf 438 Mio ECU 
hidrører fra beslutningerne om regnskabsafslutning 
for 1978-1979 og 601 Mio ECU fra tidligere beslut­
ninger, som ikke er blevet gjort til genstand for en 
udtrykkelig ophævelse af forbeholdet, 
(b) foreløbige afslag for udgifter (negative forbehold) 
på 46 Mio ECU, hvoraf 44 Mio ECU vedrører 
afslutningerne for 1978-1979. 
Disse tilfælde nævnes ikke i Fællesskabernes status, 
selv om de sandsynligvis vil påvirke fremtidige regn­
skabsår. 
4.31. I det hele taget er der ingen sikkerhed for, at 
beslutningerne om regnskabsafslutning er endelige, 
idet Kommissionen i forbindelse med de positive for­
behold selv har skaffet sig mulighed for at tage tidligere 
beslutninger op til fornyet overvejelse uden at fastsætte 
en frist for en endelig afslutning af de pågældende 
udgifter ved en beslutning på samme plan. Nægtelse af påtegning og tilsidesættelse vedrørende 
afslutningstransaktionerne for 1978/1979 
4.32. Retten har gennemgået den revision, som har 
ført til de i pkt. 4.30 omtalte beslutninger om 
regnskabsafslutning. Resultaterne af denne revision 
omtales i beslutningerne af 8. februar 1984 og giver 
ikke anledning til særlige bemærkninger, bortset fra fire 
sager, hvoraf tre har givet anledning til finansinspektø-
rens nægtelse af påtegning, hvorefter Kommissionen 
traf beslutning om at tilsidesætte denne nægtelse. To af 
disse sager vedrører dybere uoverensstemmelser af 
betydelig økonomisk omfang med Det forenede Kon­
gerige og Frankrig. De behandles nærmere i pkt. 4.34 
og 4.39. Den tredje sag vedrører anerkendelsen af en 
anfægtelig udgift i forbindelse med Belgiens eksportre­
stitutioner til mælkepulver under samme omstændighe­
der, som dem Retten allerede påtalte i årsberetningen 
for 1983 vedrørende regnskabsårene 1975/1976 (føl­
gerne er ikke udregnet i tal). 
Finansinspektørens kritik af forbehold 
4.33. Den fjerde sag, som vedrører støtte til tobak i 
Belgien, er interessant, eftersom den har givet finansin-
spektøren lejlighed til at minde om, at han principielt 
er imod de forbehold, som ledsager beslutningerne om 
regnskabsafslutning. Da det i det givne tilfælde drejer 
sig om et negativt forbehold (foreløbig afvisning af 
udgifter), har finansinspektøren ikke kunnet nægte 
påtegning og har kun kunnet fastholde kravet om et 
endeligt afslag, da retsforskrifternes væsentligste betin­
gelser for kontrol af bladtobak under forarbejdningen 
ikke var opfyldt. Denne stillingtagen er i hvert fald på 
linje med, hvad Retten går ind for med hensyn til 
anvendelsen af både positive og negative forbehold. 
Milk Marketing Board, Det forenede Kongerige 
4.34. Milk Marketing Boards (MMB) indtager en sær­
lig stilling i forhold til traktatens regler og de afledte 
forordninger, hvilket hovedsagelig skyldes, at disse 
organer har eneret på køb og salg af mælk. Dette for­
hold skulle have mundet ud i en normalisering inden 
udgangen af overgangsperioden efter Det forenede 
Kongeriges tiltrædelse, dvs. inden den 1. januar 1978. 
Først den 20. juni 1978 medførte Rådets forordninger 
(EØF) nr. 1421/78 og 1422/78 (10) henholdsvis: 
46 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
(a) en ændring af Rådets grundforordning (EØF) nr. 
804/68 af 27. juni 1968 ("), som skulle bringe den 
mere i harmoni med tilstedeværelsen af MMB og 
visse af deres fremgangsmåder, og 
(b) en præcisering af de regler, som MMB under alle 
omstændigheder måtte gå ind på for at opnå og 
bibeholde deres beføjelser. 
4.35. Hvad angår disse regler, fastsattes bl.a. i artikel 
9 i forordning nr. 1422/78 de bestemmelser, som skulle 
gælde for salgsprisen for mælk til brugere, idet det 
bestemmes, at disse priser i forvejen skulle meddeles til 
Kommissionen, som selv skulle underrette de andre 
medlemsstater herom. Overgangsforanstaltningerne, 
som hovedsagelig skulle lette overgangen til den nye 
ordning, kunne, hvad angår artikel 9, kun anvendes 
inden for en periode på fire måneder. Gennemførelses­
bestemmelserne til forordning nr. 1422/78 blev imidler­
tid først fastlagt den 25. juli 1979 ved Kommissionens 
forordning (EØF) nr. 1565/79 (12). Forordningen kunne 
derfor hverken have til formål eller til følge at forlænge 
overgangsperioden for anvendelsen af artikel 9. Desu­
den var det med artikel 6 i forordning nr. 1565/79 i sig 
selv kun formålet med hensyn til salgspriserne at præci­
sere de nærmere bestemmelser for stadig kontrol med 
overholdelsen af artikel 9 i forordning nr. 1422/78. 
4.36. Ved forberedelsen af beslutningerne om regn­
skabsafslutning for 1978 og 1979 i januar 1984 kunne 
Kommissionens tjenestegrene således med fuld ret 
sætte spørgsmålstegn ved, om udgifterne til mælke- og 
mejerisektoren i Det forenede Kongerige var afholdt 
under omstændigheder, der var i overensstemmelse 
med traktatens regler, især reglerne om varernes fri 
bevægelighed og mod forskelsbehandling, og med reg­
lerne i grundforordningen, med ændringer af 1978, især 
i forbindelse med priserne for brugerne. Af den sag, 
som Retten har kendskab til, fremgår tydeligt: 
(a) Kommissionen vidste med sikkerhed både i 1978 
og i 1979, at MMB anvendte differencierede salgs­
priser, 
(b) betingelserne i beslutningen om bemyndigelse i 
artikel 1 i forordning nr. 1565/79 af 25. juli 1979 
har ikke under nogen omstændigheder kunnet have 
til formål at stadfæste fremgangsmåder, som var i 
strid med bestemmelserne i artikel 9 i forordning 
nr. 1422/78, som senest fandt direkte anvendelse 
fra den 2. november 1978, 
(c) derefter havde Kommissionens tjenestegrene grund 
til at formode, at alle eller en del af de udgifter, 
som MMB havde afholdt i de regnskabsår, som 
indgik i regnskabsafslutningen for 1978/1979, ikke 
var refusionsberettigede, 
(d) de eneste væsentlige spørgsmål vedrørte ikke eksi­
stensen af de anfægtede kendsgerninger, men deri­
mod: (i) den dato fra hvilken deres lovlighed kunne 
drages i tvivl, og desuden 
(ii) det forhold, at Kommissionen, med kendskab 
til MMBs uregelmæssige situation, havde ladet 
de britiske myndigheder forstå, at deres gæl­
dende ordning var så tilfredsstillende, at de 
kunne give dem den i artikel 1, stk. 3, litra a) i 
forordning nr. 1422/78 hjemlede bemyndi­
gelse, og at Kommissionen aldrig var gået ind 
for tilbagetrækning, som nævnt i litra b) i den 
samme bestemmelse, 
(e) ved behandling af et forslag til beslutning fandt 
finansinspektøren det ikke muligt at konstatere 
»udgiftens korrekthed og overensstemmelse med 
gældende bestemmelser« og måtte i mangel af 
andet forslag, som i givet fald ville gøre dét muligt 
at foretage en mere indgående vurdering af sekto­
ren, helt nægte at give påtegning for beløb på hen­
holdsvis 201 (1978) og 236 Mio UKL (1979) (755 
Mio ECU), 
(f) Kommissionen tilsidesatte alligevel denne næg­
telse i en beslutning, som blev truffet samme dag, 
med den begrundelse, at en medlemsstats udgifter 
skal afholdes af EUGFL selv i det tilfælde, hvor 
transaktionerne ikke er i overensstemmelse med 
gældende fællesskabsret, såfremt Kommissionens 
adfærd kan have motiveret medlemsstaten til trans­
aktioner, som ikke er i overensstemmelse med 
fællesskabsretten, 
(g) i øvrigt har Kommissionen indledt to 
overtrædelsesprocedurer mod Det forenede Konge­
rige: 
(i) overtrædelse A 78/82: proceduren blev indledt 
ved krav af 10. juni 1982 og førte til sagsanlæg 
ved Domstolen den 25. januar 1984. Den 
vedrører især den kendsgerning, at MMB har 
anvendt differencierede priser for mælk efter 
de afledte produkters endelige anvendelse 
(f.eks.: smør til intervention eller direkte afsat 
på markedet) med deraf følgende forskelsbe­
handling mellem britiske producenter og pro­
ducenter i de øvrige medlemsstater, 
(ii) overtrædelse A 61/83: proceduren blev indledt 
den 27. maj 1983 og er nået til stadiet med 
begrundet udtalelse. Sagen vedrører den 
kendsgerning, at priserne desuden har været 
differencierede efter geografisk bestemmelse 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 47 
ved udførsel til tredjelande, og det har ført til, 
at de britiske eksportører har fået et 
restitutionstillæg, og har således fremkaldt en 
ny forskelsbehandling i forhold til eksportø­
rerne i de øvrige fællesskabslande. 
4.37. Under disse omstændigheder og uanset den for 
Domstolen verserende sag, må Retten fastslå følgende: 
(a) Rådets retsforskrifter, som skulle bringe orden i et 
forhold, der var i strid med traktatens almindelige 
principper og reglerne for markedsordningen, blev 
først med forsinkelse vedtaget i 1978, mere end fem 
år efter tiltrædelsen og under alle omstændigheder 
flere måneder efter overgangsperiodens udløb, 
(b) efter Kommissionens opfattelse var forholdet 
endnu ikke bragt i orden, for så vidt angår de 
erhvervsdrivendes ligestilling i Fællesskabet, hvor­
for Kommissionen på det tidspunkt, med en forsin­
kelse på ca. fire år, måtte træffe beslutning om 
regnskabsafslutningen for 1978/1979, dvs. den 
8. februar 1984, 
(c) de første foranstaltninger til gennemførelse af 
bestemmelserne i grundforordningen, med ændrin­
ger i 1978, blev reelt først gennemført henved fire 
år efter forordningens ikrafttræden, 
(d) Kommissionens sene reaktion har medvirket til at 
opretholde en unormal situation, hvilket fik Kom­
missionen til at henvise til sin egen forvaltnings 
forsømmelser ved som uomgængelig at betragte en 
beslutning, som er i strid med den budgetdisciplin, 
som finansinspektøren tilrådede. 
4.38. Alt i alt har Kommissionens handlemåde i 
denne sag ikke fulgt de grundlæggende kriterier for en 
forsvarlig økonomisk forvaltning. 
Destillation af vin, Frankrig 
4.39. Et andet tilfælde af tilsidesættelse af finansin-
spektørens nægtelse var Kommissionens anerkendelse i 
februar 1984 af størstedelen af det franske 
interventionsorgans udgifter til støtte til destillation af 
vin. Selv om beslutningerne om regnskabsafslutning 
omfattede regnskabsårene 1978 og 1979, vedrørte 
udgifterne de fem regnskabsår fra 1975 til 1979. Det 
samlede anerkendte beløb var på 95,1 Mio ECU. Ca. 13,5 Mio ECU blev ikke anerkendt. Finansinspektøren 
nægtede påtegning af det fulde beløb på grund af 
alvorlige mangeårige svagheder ved kontrollen, som 
kom for dagen ved revision på stedet under hans 
ledelse i november 1976 og i juni 1977. 
4.40. Indtil 1982 gjorde de pågældende tjenestegrene i 
Kommissionen ingen alvorlige forsøg på opfølgning 
med en indgående undersøgelse af forholdet. Kommis­
sionen traf i mellemtiden beslutning om regnskabsaf­
slutning for 1975, 1976 og 1977, men tog forbehold for 
udgifterne til destillation af vin, indtil der forelå resul­
tater af ovennævnte undersøgelse, som blev foretaget 
sammen med de franske myndigheder, og som dannede 
grundlag for den endelige anerkendelse af størstedelen 
af de pågældende udgifter. 
4.41. Efter at have gennemgået resultaterne af denne 
undersøgelse er Retten af den opfattelse, at Kommissi­
onens beslutning om til trods for finansinspektørens 
synspunkter at anerkende disse udgifter var uberettiget: 
(a) Selv om det ifølge forordningerne (13) var overladt 
til medlemsstaterne at træffe beslutning om de 
enkelte kontrolforanstaltninger, kunne støtten kun 
udbetales til bordvin (og i nogle tilfælde anden 
udtrykkelig defineret vin) i henhold til en kontrakt 
mellem producent og destilleri om destillation 
inden en bestemt dato. Destilleriet skulle betale en 
minimalpris for vinen og afslutte destillationen 
inden for en bestemt periode. De franske myndig­
heders kontrolsystem, der var tilpasset deres egne 
skattemæssige behov, tog imidlertid kun ringe hen­
syn til ovenstående krav. Selv om den nærmere 
undersøgelse bragte Kommissionens tjenestegrene 
til den konklusion, at al vin, som tilførtes destille­
riet, i sidste ende blev destilleret til alkohol, gav 
systemet således ingen garanti for, at de øvrige 
bestemmelser blev overholdt. 
(b) De pågældende nationale myndigheder var, selv 
senere, ude af stand til at angive det antal sager, 
som var behandlet i overensstemmelse med Fælles­
skabets krav. 
(c) Det fremgik imidlertid af den nærmere undersø­
gelse, som blev foretaget på grundlag af stikprøver 
i 1982, at 87,3 % af de undersøgte tilfælde reelt var 
dækket af gyldige kontrakter om destillation, og 
denne procentdel blev anvendt som grundlag for 
de endelige beslutninger om regnskabsafslutning. 
Der er imidlertid i høj grad tvivl om den statistiske 
pålidelighed af den stikprøve, som blev udtaget til 
undersøgelsen: 
48 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
(i) næsten 50% af de i alt 135 destillerier måtte 
udelukkes, da det blev opdaget, at vigtigere 
bilag var tilintetgjort. 
(ii) i betragtning af det meget store antal berørte 
tilfælde blev stikprøven begrænset til destilla­
tion i 1975 på 14 destillerier, 
(iii) der blev ikke til undersøgelsen udtaget tilfælde 
fra regnskabsårene 1976, 1977, 1978 eller 1979, 
som repræsenterede 33 % af de pågældende 
samlede udgifter, 
(iv) resultaterne af undersøgelsen varierede stærkt 
for de enkelte destillerier, som indgik heri. 
Under disse omstændigheder er ekstrapolatio­
nen C4) af resultaterne til samtlige transaktioner i 
alle de pågældende regnskabsår ikke særlig velfun­
deret. 
(d) Selv i forbindelse med de gennemgåede tilfælde 
var undersøgelsen utilfredsstillende i to væsentlige 
henseender: 
(i) der var ikke tilstrækkelig attestering for, at 
vinen var »bordvin«. Da der helt manglede 
kontrol af arten af disse leverancer (især med 
hensyn til det påkrævede minimale syreind-
hold) var Kommissionens positive formodning 
i denne henseende — hvor berettiget den end 
kunne have været under normale omstændig­
heder — ikke tilstrækkelig til at berettige afhol­
delsen af udgifterne over fællesskabsbudgettet, 
(ii) der var ikke tilstrækkeligt belæg for, at destilla-
tionsfristerne var blevet overholdt. 
4.42. Der kan ikke findes en tilfredsstillende forkla­
ring i Kommissionens sagsakter på følgende to indvik­
lede spørgsmål: 
(a) Hvorfor svaghederne ved systemerne først blev 
påpeget i 1977? 
(b) Hvorfor Kommissionen ventede til 1982 med at 
foretage en nærmere undersøgelse, når der allerede 
må have været et klart behov herfor i 1977? Under­
søgelsen havde været betydelig enklere, hvis den 
havde fundet sted dengang. Problemet med bort­
komne bilag ville have været mindre. Desuden 
kunne tre på hinanden følgende forbehold i beslut­
ningerne om regnskabsafslutning for henholdsvis 
1975, 1976 og 1977 have været undgået, og proble­
mets omfang havde været betydelig mindre. 
Problemer, der skyldes medlemsstaternes manglende 
samarbejde 
4.43. Hvad angår Rettens tidligere bemærkninger i 
særberetningen (15) og i de efterfølgende årsberetninger, havde Kommissionen svaret, at den bestræbte sig på at 
forbedre kontrolmetoderne ved at indføre systemrevi­
sion. Denne metode, som Retten selv anvender, har en 
række ubestridelige fordele med hensyn til en fuldstæn­
dig dækning af revisionsområdet og en optimal anven­
delse af de, nødvendigvis begrænsede, midler til kon­
trol af de betydeligste og mest ømtålelige foranstaltnin­
ger. For at denne revisionsmetode skal nå fuld effekti­
vitet, forudsættes det imidlertid, at visse betingelser er 
opfyldt, hvilket har vist sig særlig vanskeligt, når der er 
tale om en decentraliseret forvaltning, og ansvaret er 
delt med medlemsstaterne, som tilfældet er med 
EUGFL, garantisektionen. 
4.44. For så vidt angår den endelige fællesskabsrevi-
sion, er det naturligvis nødvendigt med et nøje kend­
skab til ikke alene de nationale kontrolordningers prin­
cipper, men også til deres egentlige funktion og de 
opnåede resultater. I denne henseende har Kommissio­
nen og dens kontroltjenestegrene forregnet sig en del. 
Selv om artikel 1, litra b), i forordning nr. 1723/72 (16) 
pålægger medlemsstaterne til Kommissionen at frem­
sende deres kontrolberetninger som bilag til årsregn­
skaberne, der danner grundlag for revision af 
regnskabsafslutningen, forholder det sig som oftest 
således, at disse dokumenter mangler eller er af helt 
formel karakter. Selv om artikel 4, 8 og 9 i forordning 
nr. 729/70 indebærer, at der mere generelt, for så vidt 
angår forvaltningen af EUGFL, indføres en forvalt-
ningsordning, som kan kontrolleres af Fællesskabets 
tjenestegrene, har disse stadig sjældent adgang til resul­
taterne af den interne kontrol i medlemsstaterne. Meto­
den kan derfor vanskeligt anvendes, og Fællesskabets 
revisorer har under disse omstændigheder intet andet 
valg end at skærpe deres kontrol i den under alle 
omstændigheder beskedne udstrækning, deres egne 
midler gør det muligt. 
GENERELLE KONKLUSIONER 
4.45. I forbindelse med gennemgangen af Kommissi­
onens økonomiske forvaltning og foranstaltninger 
inden for EUGFL, garantisektionen, i 1984 har Retten 
hovedsagelig konstateret følgende: 
(a) de gentagne og stadig flere mindre uregelmæssig­
heder ved procedurerne for budgetgennemførelsen 
skaber et problem med hensyn til det formålstjen­
lige i en række retsakter, der bortset fra 
undtagelsestilfælde ikke længere spiller nogen 
rolle, 
(b) Kommissionens styring af lagrenes omfang og de 
dertil knyttede udgifter er utilstrækkelig, og ved 
forvaltningen er der ikke lagt ønskelig vægt på 
problemet med forældelse af oplagrede varer, og 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 49 
som følge heraf vil de fremtidige budgetter nødven­
digvis blive belastet med væsentlige udgifter, 
(c) forsinkelser med regnskabsafslutningen, der måske 
er blevet forværret af bestandig flere forbehold, har 
medført en længere udsættelse af løsningen af dybe 
uoverensstemmelser om forvaltningen, som f.eks. i 
forbindelse med MMB i Det forenede Kongerige 
eller destillation af vin i Frankrig. Kommissionen 
har derfor måttet klarlægge sine egne forsømmelser 
og træffe beslutninger på et kritisabelt grundlag, 
hvilket rummer en fare for i høj grad at afsvække advarselsmomentet og den regulerende virkning, 
som ligger i afslutningsproceduren, 
(d) medlemsstaternes holdning til den kontrol, der er 
dem pålagt (daglig forvaltning, forebyggelse/ 
bekæmpelse af svig), og den de selv er undergivet 
(regnskabsafslutning), letter ikke Kommissionens 
egne forvaltningsopgaver. Denne kontrol er imid­
lertid et nødvendigt modstykke til den nuværende 
finansieringsordning, som hviler på forskud af fæl­
lesskabsmidler og en decentraliseret forvaltning af 
udbetalingerne til modtagerne. 
C) 
(2) 
(3) 
(4) 
(5) 
(6) EFTL94af28.4. 1970, s. 13. 
Kapitel 6 indeholder bemærkninger om forvaltningen af 
de foranstaltninger, som finansieres over bevillingerne i 
kapitel 40. 
Dette forhold har været behandlet i tidligere årsberetnin­
ger (jf. regnskabsåret 19S3, EFT C 348 af 31. 12. 1984, pkt. 
4.8-4.26), og blev i regnskabsåret 1984 omtalt i skrivelse til 
Kommissionens tjenestegrene. 
Efter afslutningen af regnskabsåret medførte nye forord­
ninger, at alle betalingerne ved mejeriårets udgang blev 
fremført, at de fleste af Kommissionens tilgodehavender 
bortfaldt, og at det blev nødvendigt med en tilbagebeta­
ling til Forbundsrepublikken Tyskland. I henhold til de 
almindeligt gældende regnskabsprincipper bør status end­
videre vise senere begivenheder, der har indflydelse på et 
sandfærdigt billede af transaktionerne. 
Jf. årsberetningen for regnskabsåret 1983, pkt. 4.26. 
Kommissionens forordning (EØF) nr. 3184/83 af 
31. 10.1983, EFT L 320 af 17. 11. 1983. O 
(8) 
(") 
(10) 
(") 
(12) 
C3) 
(14) 
C5) 
C6) Kommissionens forordning (EØF) nr. 3184/83 af 31. 10. 
1983, EFT L 320 af 17. 11. 1983. 
Rådets forordning (EØF) nr. 1883/78 af 2. 8. 1978, EFT L 
216 af 5. 8. 1978. 
Jf. Kommissionens svar til pkt. 4.38.b i årsberetningen for 
regnskabsåret 1983. 
EFT L 171 af 28. 6. 1978, s. 12, s. 14. 
EFT L 148 af 28. 6. 1968, s. 13. 
EFT L 188 af 26. 7. 1979, s. 29. 
F.eks.: Nr. 267/75, 1036/75, 567/76 og 1971/76 tillige 
med de pågældende gennemførelsesbestemmelser. 
Der blev anvendt ekstrapolation i tilpasset form på trans­
aktioner, som fandt sted efter at de franske myndigheder 
havde indført forbedrede foranstaltninger den 1. septem­
ber 1977. Disse transaktioner androg ca. 3 % af samtlige 
godkendte udgifter. 
Jf. EFTC313af29. 11. 1982. 
Jf. Kommissionens forordning (EØF) nr. 1723/72 af 26. 7. 
1972, EFT L 186 af 16. 8. 1972. 
50 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
KAPITEL 5 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
udviklingssektionen (EUGFL, udviklingssektionen) og specifikke 
foranstaltninger inden for landbruget 
5.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Bemærkninger om budgetforvaltningen 
Anvendelse af direktivet om landbrug i bjergområder og i visse 
ugunstigt stillede områder 
Udvikling af kødkvægproduktionen i Irland og Nordirland og 
fremme af landbrugets udvikling i de ugunstigt stillede områder i 
Nordirland 
Bekæmpelse af oversvømmelser i Hérault-dalen 
Fremskyndelse af udviklingen af landbruget i visse områder i Græ­
kenland 
Anvendelse af strukturforanstaltninger inden for vinsektoren 5.1 
5.2 — 
5.5 — 5.4 
5.12 
5.13 — 5.30 
5.31 
5.40 
5.46 
5.49 — 5.39 
— 5.45 
— 5.48 
— 5.65 
INDLEDNING 
5.1. EUGFL, udviklingssektionen, som er oprettet i 
medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 25/62 af 4. april 
1962 (') og nr. 17/64 af 5. februar 1964 (2) finansierer de 
fælles foranstaltninger, der er vedtaget med henblik på 
at opfylde de mål, der er sat i EØF-traktatens artikel 39, 
stk. 1, litra a), herunder de strukturændringer, der er 
nødvendige for, at fællesmarkedet kan virke bedst 
muligt. Udviklingssektionens interventioner omfatter 
foranstaltninger »i forbindelse med projekter«, hvor der 
ydes støtte til modtagere med henblik på gennemfør­
else af særlige investeringer, samt foranstaltninger »i 
forbindelse med refusion af udgifter«, hvor medlems­
staterne kan få refunderet en del af de udgifter, de har 
afholdt til foranstaltninger, der opfylder betingelserne i 
fællesskabsbestemmelserne. Disse interventioner står 
anført i afsnit 3 i De europæiske Fællesskabers almin­
delige budget. Kapitel 38 vedrørende udgifter på 
landbrugsområdet finansieres imidlertid ikke af 
EUGFL, udviklingssektionen. OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
5.2. Tabel 5.1 indeholder en oversigt over regnskabs­
årets forpligtelser og betalinger samt disponible bevil­
linger. Bevillingerne er opdelte, bortset fra bevillin­
gerne under kapitel 38 vedrørende specifikke foran­
staltninger inden for landbruget. Hovedparten af disse 
bevillinger er ikke-opdelte. 
5.3. Ved Rådets forordning (EØF) nr. 929/79 af 
8. maj 1979 (3) fik EUGFL, udviklingssektionen, tildelt 
3 600 Mio ECU til foranstaltninger i perioden 1980-
1984. Tildelingen blev i medfør af Rådets forordning 
(EØF) nr. 3509/80 af 22. december 1980 (4) som følge 
af Grækenlands tiltrædelse af Fællesskabet forhøjet til 
3 755 Mio ECU. Pr. 31. december 1984 udgjorde fon­
dens forpligtelser i alt 3 620,6 Mio ECU. Hvad angår 
de dertil hørende betalinger, foreligger der ikke i Kom­
missionen materiale med nøjagtige oplysninger. 
5.4. Forpligtelserne vedrørende hele afsnit 3 androg 
870,5 Mio ECU i 1984, svarende til 90,7 % af de dispo-
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 51 
Tabel 5.1 — Udgifter på landbrugsstrukturområdet (afsnit 3): Disponible bevillinger i 1984 og deres anvendelse 
(Mio ECU) 
Budgetkapitel 
Kapitel 30: 
Projekter til forbedring af 
landbrugsstrukturerne 
Kapitel 31: 
Generelle socio-strukturelle 
foranstaltninger 
Kapitel 32: 
Foranstaltninger til støtte for ugunstigt 
stillede områder 
Kapitel 33: 
Strukturforanstaltninger i forbindelse 
med de fælles markedsordninger 
EUGFL-udvikling, i alt (3) 
Kapitel 38: 
Udgifter på landbrugsområdet 
Afsnit 3 tilsammen Forpligtelser 
Disponible bevillinger 
til forpligtelser i 1984 (') Forpligtelser indgået i 
1984 
240,8 238,4 
132,6 114,5 
403,2 356,3 
104,2 87,0 
880,8 796,2 
79,0 74,3 
959,8 870,5 Betalinger 
Disponible bevillinger 
til betalinger i 1984 (2) Betalinger afholdt i 
1984 
165.3 164,9 
132.4 114,5 
354,6 307,3 
66,9 60,1 
719,2 646,8 
78,9 56,0 
798,1 702,8 
(') Herunder overførsler, frigørelser, reguleringer og bevillinger, der henstod fra 1983. 
(2) Herunder overførsler og fremførsler fra 1983. 
(3) Eksklusive kapitel 46, som er medtaget i denne beretnings kapitel 6 vedrørende fiskeri. 
nible bevillinger. De tilsvarende tal for 1983 var hen­
holdsvis 899,3 Mio ECU og 86,3 %. Der blev i 1984 i alt 
udbetalt 702,8 Mio ECU, svarende til 88,1 % af de 
disponible bevillinger. De tilsvarende tal for 1983 var 
henholdsvis 749,6 Mio ECU og 70,3 %. Forpligtelser, 
indgået i 1984, og som endnu ikke var indfriet ved 
udgangen af regnskabsåret, androg 414 Mio ECU. 
BEMÆRKNINGER OM 
BUDGETFORVALTNINGEN 
Indfrielse af tidligere forpligtelser i henhold til 
forordning nr. 17/64 
5.5. I henhold til artikel 13, stk. 2, i Rådets forordning 
(EØF) nr. 355/77 af 15. februar 1977(5) træffer Kom­
missionen to gange om året beslutning om de indgivne 
støtteansøgninger, hvilket sker senest den 30. juni og den 31. december i de enkelte år. Kommissionen mang­
lede delvis dækning på det tidspunkt, hvor beslutnin­
gen om den anden tranche i 1984 blev truffet. Derfor 
besluttede Kommissionen at yde en del af støtten 
inden for den anden tranche i 1984 i januar 1985, idet 
der således bogførtes et beløb på 19,8 Mio ECU under 
bevillingerne for regnskabsåret 1985. Retten finder, at 
denne fremgangsmåde er i strid både med forordning 
nr. 355/77 og med princippet om etårige budgetter. 
5.6. Den omtalte mangel på bevillinger skyldes en 
række transaktioner, som Kommissionen måtte fore­
tåge for at klare en ny situation, der opstod i 1984. Ind­
til 1983 bibeholdtes således tidligere ikke-opdelte bevil­
linger, for hvilke der oprindelig var indgået forpligtel­
ser for projekter i henhold til forordning nr. 17/64, idet 
der blev gjort brug af muligheden for fremførsel i hen­
hold til finansforordningens artikel 108, stk. 3, litra b). 
Denne fremgangsmåde, som Retten i øvrigt påtalte i 
årsberetningen for regnskabsåret 1983 (6), blev opgivet i 
1984. Derfor bortfaldt et beløb på 55,7 Mio ECU, som 
henstod til betaling pr. 31. december 1983. 
52 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
5.7. For at kunne opfylde de juridiske forpligtelser, 
som Kommissionen stadig havde ved bortfaldet, indgik 
den i 1984 påny forpligtelser for bevillinger til i alt 
44,4 Mio ECU, fordelt på budgetpost 300 og 301, idet 
den anvendte bevillinger til finansiering i 1984 af nye 
projekter i henhold til forordning nr. 355/77. 
5.8. Retten skal påpege: 
(a) at der ikke har kunnet fås en rimelig begrundelse 
for differencen mellem det bortfaldne beløb 
(55,7 Mio ECU) og beløbet for de nye forpligtelser 
(44,4 Mio ECU), 
(b) at det ikke er acceptabelt, at bevillinger til nye pro­
jekter anvendes til den budgetmæssige genfinansie-
ring af tidligere projekter. De bevillinger, som var 
nødvendige for påny at indgå forpligtelser, burde 
have været gjort til genstand for passende budget­
overslag, 
(c) at hovedparten af de forpligtelser, der blev indgået 
påny, var forpligtelser for samlede beløb. Denne 
form for transaktioner er i strid med finansforord­
ningens artikel 33 (forpligtelser specificeres hver 
for sig) og gør det desuden umuligt på grundlag af 
regnskaberne at kontrollere, om der er overens­
stemmelse mellem projekterne og de beløb, der er 
indgået forpligtelser for. 
Bogføring af opdelte bevillinger under 
artikel 300 
5.9. De opdelte bevillinger under budgettets arti­
kel 300 skulle indtil 1984 dække projekter i henhold til 
forordning nr. 17/64. Disse projekter har siden 1977 
været finansieret over opdelte bevillinger. Hvad angår 
disse bevillinger, indeholdt driftsregnskabet for 1983 
pr. 31. december 1983 et beløb på 53 259 837,83 ECU, 
som henstod til betaling fra tidligere år. Dette beløb 
burde have været genopført i driftsregnskabet for 1984 
ved regnskabsårets begyndelse. Driftsregnskabet inde­
holder imidlertid et andet beløb på 64 421 477,25 ECU. 
Differencen hænger sammen med, at Kommissionen 
under forpligtelser, som henstår til indfrielse, under 
opdelte bevillinger også har bogført forpligtelser i for­
bindelse med ikke-opdelte bevillinger, som bortfaldt i 
1984 (jf. også pkt. 5.6-5.8). Sådanne transaktioner gør 
det vanskeligt at revidere driftsregnskabet og især 
transaktionerne i forbindelse med enkeltprojekterne. 
5.10. Retten konstaterer desuden, at den pågældende 
difference på 11 161 639 ECU, efter fradrag af 103 801 ECU for frigørelser og ECU-kurssvingninger, 
blev opført to gange i driftsregnskabet, da beløbet alle­
rede i forvejen var opført som genforpligtelse under 
regnskabsåret 1984. Det henstilles til Kommissionen at 
berigtige denne dobbeltpostering i 1985. 
Budgetmæssige konteringer under artikel 388 
og konto 3892 
5.11. Hvad angår artikel 388 (EF-aktion med henblik 
på at beskytte skove mod brande og sur nedbør) beslut­
tede Kommissionen ved skriftlig procedure den 25. juli 
og den 12. december 1984 at godkende forpligtelser på 
henholdsvis 4,5 Mio ECU og 0,5 Mio ECU uden forud 
at have fastlagt de juridiske forpligtelser, som skulle 
indgås for de forpligtede beløb. Disse forpligtelser er i 
strid med bestemmelserne i finansforordningens arti­
kel 33, som forudsætter angivelse af formålet med og 
vurdering af udgiften samt angivelse af kreditor. 
5.12. Hvad angår konto 3892 (slagtning af svin og for­
arbejdning af svinekød i Det forenede Kongerige) har 
Kommissionen i regnskabsåret og uden forudgående 
overførsel anvendt forpligtelsesbevillinger på 
6 780 178,28 ECU og betalingsbevillinger på 
497 281,58 ECU til finansiering af enkeltprojekter i 
henhold til forordning nr. 355/77. Beslutningerne om 
udgifter blev truffet inden for rammerne af de to årlige 
støttetrancher til enkeltprojekter i henhold til forord­
ning nr. 355/77. Disse beslutninger burde have medført 
en budgetmæssig kontering under artikel 301, om nød­
vendigt efter overførsel, og ikke under konto 3892. 
ANVENDELSE AF DIREKTIVET OM 
LANDBRUG I BJERGOMRÅDER OG I 
VISSE UGUNSTIGT STILLEDE OMRÅDER 
Generelle bemærkninger 
5.13. Hovedformålet med Rådets direktiv 75/268/ 
EØF af 28. april 1975 (7) er at sikre fortsættelsen af 
landbrugsvirksomhed i områder med visse naturbetin­
gede ulemper. Betalinger i henhold til dette direktiv 
androg i 1984 136 Mio ECU, eller ca. 21 % af EUGFL, 
udviklingssektionens betalinger. De omfattede særligt 
ydelsen af udligningsgodtgørelse til landbrugere i støt-
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 53 
teberettigede områder med henblik på at afbøde virk­
ningerne af naturbetingede ulemper. 
5.14. Kontrol i forskellige lande (Forbundsrepublik­
ken Tyskland, Frankrig, Grækenland, Irland, Italien og 
Det forenede Kongerige) i regnskabsåret 1984 har 
bekræftet de bemærkninger, som Retten allerede frem­
satte i sin særberetning (8) om direktivets anvendelse. 
5.15. Hverken Kommissionen eller medlemsstaterne 
har opstillet talmæssige mål for interventionernes virk­
ning, og der foreligger kun ganske få tal til oplysning 
om støttens virkning. I sammenligning med direktivets 
øvrige foranstaltninger går de fleste udgifter til udlig­
ningsgodtgørelse, og man får det indtryk, at direktivet 
hovedsagelig anvendes til at yde landbrugere et ind-
tægtssupplement, hvilket ikke medfører varige struktur­
ændringer. Desuden udbetales udligningsgodtgørelsen 
undertiden med betydelige forsinkelser og under 
omstændigheder, som kun kan svække godtgørelsens 
eventuelle indvirkning på modtagernes adfærd. 
5.16. Betingelserne for støttetildeling i direktivet og i 
medlemsstaternes gennemførelsesbestemmelser er 
komplekse og gør det ikke let for landbrugerne at forstå 
de herfor gældende bestemmelser, som for størstede­
lens vedkommende er vanskelige at kontrollere. Når 
ansøgningerne om støtte udfyldes, skal der anvendes 
begreber af en så teknisk karakter, at ansøgerne i de fle­
ste tilfælde må søge støtte hos brancheforeninger. Det 
er vanskeligt at bestemme og efterprøve de elementer, 
som er nødvendige for at kunne beregne godtgørelsen. 
Her tænkes specielt på de udnyttede arealer, opdelt 
efter afgrøder. Det sker, at selve matrikelbøgerne ikke 
er ajourført. 
5.17. Afgrænsningen af de støtteberettigede områder i 
henhold til kriterierne i direktiverne herom kan føre til 
vidt forskellige resultater. Anvendes kriterierne på rela­
tivt store landområder, kan det forhold, at der dannes 
gennemsnitsværdier, bevirke, at landområderne kom­
mer til at omfatte områder, som ikke altid kan betegnes 
som ugunstigt stillet, og kriterierne kan også bevirke, at 
ændring af områdeafgrænsninger ikke gennemføres så 
smidigt. 
5.18. Kommissionen, som hovedsagelig beskæftiger 
sig med foranstaltningens budgetmæssige forvaltning 
og behandlingen af medlemsstaternes ansøgninger om 
godtgørelser, bør i højere grad sammenholde direktivets 
virkninger med dets formål, hvilket fremgår af følgende 
bemærkninger. Forsinkelse af foranstaltningens iværksættelse i 
Italien 
5.19. Henved ti år efter vedtagelsen af direktivet 
mangler der stadig nogle af de retsbestemmelser, som 
er nødvendige for at gennemføre direktivet i Italien, 
selv om medlemsstaterne i henhold til artikel 17 inden 
for et år skulle iværksætte de nødvendige foranstaltnin­
ger for at efterkomme direktivet. 
5.20. Den 10. maj 1976 blev der bekendtgjort en lov 
med virkning på nationalt plan, men ved udgangen af 
1984 var Kommissionens erklæring om overensstem­
melse mellem direktivet og den regionale lovgivning 
endnu ikke afsluttet. På Sicilien fandtes der endnu 
ingen lovgivning, som kunne erklæres i overensstem­
melse med forskrifterne, hvilket i Friuli-Venezia Giulia 
gjorde sig gældende for afsnit II (udligningsgodtgø­
relse) og i Calabrien, hvor der kun var en sådan lovgiv­
ning vedrørende dette afsnit. Regionerne Molise og 
Marche har fra marts, henholdsvis december 1984 haft 
en lovgivning, som er erklæret i overensstemmelse med 
forskrifterne, idet det tog seks år i de pågældende teks­
ter at indført de nødvendige ændringer, for at de kunne 
bringes i samklang med EF-forskrifterne. 
5.21. Selv om den regionale lovgivning i de fleste til­
fælde blev påbegyndt anvendt inden Kommissionens 
overensstemmelseserklæring, har vanskeligheder og 
træghed med at få lovene indført i høj grad svækket 
direktivets virkning. 
5.22. I praksis har landbrugerne modtaget godtgørel­
sen med forsinkelse, og først efter en længere frist kan 
der fremsættes anmodning om selve fællesskabsgodt-
gørelsen. Fra slutningen af 1977 og til midten af 1984 
har den italienske regering af en samlet tildeling på 
436 000 Mio LIT stillet et beløb på ca. 300 000 Mio LIT 
til rådighed for regionerne i udligningsgodtgørelse og 
til kollektive investeringer i femårsperioden 1978-1982. 
Efter gennemgang af regionernes beretninger om 
anvendelsen heraf har medlemsstaten efter anmodning 
opnået fællesskabsgodtgørelsen fra EUGFL, udvik­
lingssektionen, (svarende til 35 % af udgifterne indtil 
1980 og 50% herefter) af et samlet beløb, som pr. 
31. december 1984 androg 62 600 Mio LIT (eller ca. 50 
Mio ECU). 
5.23. Ved udgangen af 1984 skulle en væsentlig del af 
de udgifter, som afholdes af de nationale bevillinger på 
436 000 Mio LIT, således med henblik på fællesskabs-
godtgørelse endvidere belyses i en beretning om støt-
54 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
tens anvendelse. De beløb, som henstår til betaling af 
EUGFL, udviklingssektionen, på dette tidspunkt, og 
som mindst svarer til de 50 Mio ECU, som allerede er 
afholdt, nævnes ikke i status. 
5.24. Retten konstaterede i juli 1984, at i nogle pro­
vinser i Toscana blev betalingen af de fem års godtgø­
relse afsluttet i 1982, mens transaktionerne for andre 
provinser stadig var under afvikling. I Marche blev 
godtgørelsen for det første år, svarende til 1978, deri­
mod udbetalt i begyndelsen af 1981, og siden blev der 
udbetalt støtte for yderligere to år, dvs. for 1979 og 
1980. Ovenstående viser omfanget af forsinkelserne i 
udbetaling af støtten til landbrugerne og den deraf føl­
gende forringelse af støttens virkninger. 
Andre bemærkninger om foranstaltningens 
effektivitet 
5.25. I modsætning til direktiv 75/268 begrænser arti­
kel 1 i den italienske lov af 10. maj 1976, som Kommis­
sionen den 7. december 1976 (9) erklærede i overens­
stemmelse med direktivet, ydelsen af udligningsgodtgø­
relse til en periode på fem år. Retten har ikke fået 
nogen nærmere begrundelse for denne begrænsning, 
der medvirker til at svække foranstaltningens virkning 
og delvis ligger til grund for forsinkelsen af aktionens 
igangsættelse. Der er risiko for, at forsinkelsen i givet 
fald vil medføre, at foranstaltningen delvis gennemfø­
res med tilbagevirkende kraft, hvorved virkningen 
svækkes tilsvarende. Desuden vil udsættelsen af de 
nationale foranstaltninger kræve, at der indføres nye 
bestemmelser, hvilket risikerer at skabe nye forsinkel­
ser. 
5.26. Hverken på landsplan eller i de tre regioner, 
som Retten har behandlet, findes der nogen bestem­
melse om kontrol med, at forpligtelsen til i fem år at 
udøve landbrugsvirksomhed overholdes (direktivets 
artikel 6). Desuden underskrives denne forpligtelse kun 
i den første formular til ansøgningen om støtte vedrø­
rende det første års godtgørelse, og forpligtelsen dæk­
ker således den samme periode på fem år for en land­
bruger, som modtager godtgørelse i et enkelt år, og en 
anden, som modtager godtgørelse flere gange. Sådanne 
forhold, som også er konstateret i Grækenland, kan 
ikke øge støttens effektivitet, hvad angår fortsat udø­
velse af landbrugsvirksomhed. 5.27. I regionen Emilia-Romagna blev de centrale 
myndigheders tildelinger til ydelse af udligningsgodt­
gørelse for perioden indtil 1979 ikke anvendt til dette 
formål, men i stedet til finansiering af en infrastruktur 
inden for landbruget, hvilket viser afvigende målsæt­
ninger hos de regionale og de nationale myndigheder. 
Spørgsmål om udgifternes formelle rigtighed 
5.28. For ikke at skulle tildele urimeligt små årlige 
beløb er det i Emilia-Romagna besluttet, at godtgørel­
sen skal udbetales hvert andet år, og at den for den af 
Retten reviderede periode minimalt skal beløbe sig til 
26 ECU. Da foranstaltningen blev påbegyndt i 1979-80, 
blev den tredje godtgørelse, dvs. for 1983-84, udbetalt i 
regnskabsåret 1984. Denne fremgangsmåde skaber et 
problem med hensyn til den formelle rigtighed, både 
hvad angår den i direktivet fastsatte årlige udbetaling 
af godtgørelsen og overholdelsen af minimumstaksten, 
som i direktivet var fastsat til 16 ECU pr. år i den 
pågældende periode. 
5.29. I den samme region, men i forbindelse med kol­
lektive investeringer (direktivets artikel 11), viste under­
søgelserne i visse områder af Basso Ferrarese, at den 
disponible støtte var blevet fordelt mellem kommu­
nerne og tildelt landbrugerne på grundlag af de udgif­
ter, de havde afholdt. Udgifterne var imidlertid ikke af 
kollektiv art, og der var end ikke belæg for investerin­
gerne. Den tildelte støtte dækker mellem 10 og 30 % af 
visse udgifter til arbejder eller leveringer, som ansø­
gerne har anmeldt. Det drejer sig om udgifter, som ikke 
er i overensstemmelse med direktivets bestemmelser. 
Udgifterne burde ikke være afholdt af fonden, og der 
bør træffes beslutning om tilbagesøgning af godtgørel­
sen. 
Konklusion 
5.30. Kommissionen burde have bedre kendskab til 
og større indflydelse på gennemførelsen af direktivet 
for således bedre at sikre interventionernes formål. 
Ovenstående viser, at betingelserne for tildeling af 
støtte har svækket det incitament, støtten kunne have 
for modtagernes adfærd, og at de har mindsket støttens 
effektivitet. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 55 
UDVIKLING AF 
KØDKVÆGPRODUKTIONEN I IRLAND 
OG NORDIRLAND OG FREMME AF 
LANDBRUGETS UDVIKLING I DE 
UGUNSTIGT STILLEDE OMRÅDER I 
NORDIRLAND 
Rådets forordning (EØF) nr. 1054/81 af 
21. april 1981 (10) 
5.31. Med det formål at forbedre kvaliteten af kød­
kvægproduktionen i Irland og Nordirland indførte 
Rådet med forordning nr. 1054/81 en fælles foranstalt­
ning, der skulle løbe over to år. Foranstaltningen er 
anslået til at koste EUGFL, udviklingssektionen, 
27,5 Mio ECU. Den fælles foranstaltning omfatter en 
forbedret, første eller endelig, udvælgelse af tyre med 
henblik på at forbedre kødproduktionen, større 
anvendelse af en inseminering, øget brug af kalk til 
forbedring af enge og græsningsarealer samt produk­
tion af ensilage til forbedring af vinterfoderforsynin­
gerne. 
5.32. Det skal først bemærkes, at de eneste af samt­
lige disse foranstaltninger som udelukkende sigter på 
kødkvægproduktionen, er de, der vedrører en bedre 
udvælgelse af tyre. Forholdet er imidlertid det, at i hen­
hold til artikel 4 i forordning nr. 1054/81 udgør de 
udgifter, der er beregnet til udvælgelsen, mindre end 
6 % af de samlede udgifter. Denne andel er i øvrigt 
reduceret yderligere til godt 4% i henhold til en 
ændringsforordning vedtaget i 1983 (u)- Desuden 
udgør de anmeldte udgifter til denne udvælgelse indtil 
1984 for Irland og Nordirland henholdsvis 3,8% og 
3,4 % af samtlige anmeldte udgifter. 
5.33. Hvad angår inseminering (50% af udgifterne i 
henhold til forordningen), har Kommissionen bestræbt 
sig på at holde udgifter til racer, som ikke er egnet til 
kødproduktion, ude fra de refusionsberettigede udgif­
ter. Således vedrører en væsentlig del af insemineringen 
(46% i Irland og 42% i Nordirland i henhold til de 
oplysninger, som forelå på tidspunktet for revisionen i 
1984) snarere malkekvægsracer. 
5.34. Der ydes støtte til anvendelse af kalk og produk­
tion af ensilage (henholdsvis 36 % og 10 % af udgifterne 
i henhold til forordningen), uden at der tages hensyn 
til, om det fremmer kød- eller mælkeproduktionen. 5.35. Som konklusion skal derfor bemærkes, at en 
ikke uvæsentlig del af de finansierede foranstaltninger 
meget vel kan fremme hele den animalske produktion 
fremfor specielt kødproduktionen. Desuden er iværk­
sættelsen af foranstaltningerne på landbrugsbedrifterne 
blevet forsinket, hvilket har ført til en forlængelse af 
gyldighedsperioden for foranstaltningerne (undtagen 
den, der vedrører produktion af ensilage) indført ved 
den første ændringsforordning af 1983, og til vedta­
gelse i 1985 af en anden forordning (12) til forlængelse 
af gyldigheden af foranstaltningen til fremme af en 
bedre udvælgelse af tyre af kødrace. 
Rådets forordning (EØF) nr. 1942/81 af 
30. juni 1981 (") 
5.36. Retten har ligeledes gennemgået anvendelsen af 
forordning nr. 1942/81 om fremme af landbrugets 
udvikling i de ugunstigt stillede områder i Nordirland. 
Den fælles foranstaltning i henhold til denne forord­
ning er planlagt til at vare 10 år, og fondens samlede 
bidrag anslås til 48 Mio ECU. Der ydes støtte til foran­
staltninger vedrørende forbedring af adgangs- og mark­
veje, grundforbedring og styring af landbrugsprodukti­
onen. Foranstaltningerne gennemføres som led i et pro­
gram, udarbejdet af Det forenede Kongerige, og som 
Kommissionen godkendte den 10. november 1981 (14). 
5.37. Sammenholdes overslaget med det omfang, 
hvori forordningens forskellige foranstaltninger er gen­
nemført, fremtræder der væsentlige forskelle, som viser, 
at programmets oplysninger ikke er helt holdbare. 
Hvad angår forbedringen af adgangs- og markveje, 
blev bevillingen på 19,5 Mio UKL, som i henhold til 
programmet skulle dække tiårsperioden, helt opbrugt i 
løbet af de to første år. Længden af de anlagte eller for­
bedrede veje er imidlertid betydeligt kortere end de 
opstillede skøn, for der blev kun tale om 1 667 km og 
ikke 2 580 km som skønnet. Hvad dernæst angår styrin­
gen af landbrugsproduktionen, som dog er af væsentlig 
betydning for foranstaltningens gennemførelse, androg 
udgifterne i de to første år kun ca. 12 % af det forven­
tede omfang. 
5.38. En ikke ubetydelig del af udgifterne til grund­
forbedring omfatter udelukkende omkostninger i for­
bindelse med levering og spredning af gødning, som er 
anvendt uden anden form for grundforbedring, selv om 
det i programmet hedder, at der kun ydes støtte til disse 
foranstaltninger, hvis de indgår i grundforbedringsar-
56 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
bejder. Blandt de 300 aktsamlinger, Retten gennemgik i 
grevskabet Down, blev der iagttaget 59 sådanne til­
fælde, og i grevskabet Fermanagh fandt Retten 29 til­
fælde i 82 aktsamlinger. Det drejer sig i virkeligheden 
om vedligeholdelsesudgifter, som er i strid med pro­
grammets bestemmelser (artikel 12 i tillægget). Fonden 
burde ikke have kunnet afholde disse udgifter, og der 
bør træffes en beslutning om at tilbagesøge den til­
kendte godtgørelse. 
Konklusion 
5.39. De forhold, som blev konstateret i Irland og i 
Nordirland, viser, at prioriteringen af de i forordning 
nr. 1054/81 nævnte foranstaltninger er alt for upræcis, 
og at hvad angår anvendelsen af forordning nr. 1942/ 
81, afviger gennemførelsen af foranstaltningerne bety­
deligt fra programmets overslag. 
BEKÆMPELSE AF OVERSVØMMELSER I 
HERAULT-DALEN 
5.40. Rådets direktiv 79/174/EØF af 6. februar 
1979 (l5) har til formål at forbedre landbrugets vilkår i 
den nederste og mellemste del af Hérault-dalen (Fran­
krig) gennem vandbygningsforanstaltninger mod over­
svømmelser. Med henblik herpå indføres der ved direk­
tivet en fælles foranstaltning af syv års varighed, som 
ved bygning af en dæmning og diger skal gøre det 
muligt at skabe de nødvendige betingelser for, at vina­
realerne kan omlægges til andre afgrøder. 
5.41. Det i direktivet nævnte rammebeløb var anslået 
til 23 Mio ECU og Fællesskabets bidrag til 9 Mio ECU, 
der skulle anvendes i forbindelse med et program, der 
gælder for alle foranstaltninger til beskyttelse mod 
oversvømmelser i dalen. 
5.42. Programmet blev forelagt af medlemsstaten i 
februar 1984, dvs. fem år efter direktivets vedtagelse, og 
blev godkendt af Kommissionen den 10. maj 1984 (16). 
Den forsinkede forelæggelse, der skyldtes vanskelighe­
der i forbindelse med udarbejdelsen, som medførte en 
teknisk tilpasning af projektet, indvirker selvfølgelig på 
gennemførelsen af programmet, som på tidspunktet for 
Rettens undersøgelse i oktober 1984 stadig var på for-
beredelsesstadiet. 
5.43. Desuden omfatter programmet ikke beskyttelse 
af den nederste og mellemste del af dalen, men udeluk­kende af den nederste del af dalen, dvs. ca. halvdelen 
af det i direktivet omhandlede område, mens resten 
fortsat er udsat for oversvømmelser. Arbejdsudgifterne 
pr. hektar andrager ca. 10 000 ECU, dvs. to til tre gange 
så meget som de af EUGFL, udviklingssektionen, god­
kendte maksimalbeløb til andre foranstaltninger til 
strukturforbedring (17). 
5.44. Man står derfor over for et program, som i bed­
ste fald bliver gennemført med flere års forsinkelse, 
som kun omfatter ca. halvdelen af det planlagte 
område og medfører en udgift pr. hektar, som står i 
ringe forhold til udsigterne til produktion. 
5.45. De konstaterede forhold viser, at der er forsin­
kelser med udarbejdelsen af programmerne, og at det er 
nødvendigt for Kommissionen at føre bedre tilsyn med 
iværksættelsen af de foranstaltninger, som omfattes af 
de gældende bestemmelser. 
FREMSKYNDELSE AF UDVIKLINGEN AF 
LANDBRUGET I VISSE OMRÅDER I 
GRÆKENLAND 
5.46. I henhold til Rådets forordning (EØF) 
nr. 1975/82 af 19. juli 1982 er der indført en fælles for­
anstaltning af fem års varighed med henblik på at frem­
skynde udviklingen af landbruget i visse ugunstigt stil­
lede områder i Grækenland. Fællesskabets forventede 
bidrag til den fælles foranstaltning andrager 198,6 Mio 
ECU. Foranstaltningerne skal gennemføres inden for 
rammerne af et program, som medlemsstaten meddelte 
den 21. marts 1983, og som Kommissionen godkendte 
den 29. juli 1983 (18). 
5.47. Programmets udformning har således gjort det 
muligt for de pågældende departementer at vælge de 
projekter, der skulle gennemføres, uafhængigt af pro­
grammets retningslinjer, således som det fremgår af en 
sammenligning mellem de endelige udgifter i 1983 og 
de i forskudsanmodningen anslåede udgifter i samme 
år (jf. tabel 5.2). Selv om de samlede endelige udgifter, 
som androg 1 523 Mio DR (dvs. ca. 18,6 Mio ECU), 
omtrent svarer til de forventede udgifter, er der væsent­
lige afvigelser mellem de forskellige former for foran­
staltninger. 
5.48. Undersøgelsen af de arbejder, for hvilke der er 
fremsat anmodninger om forskud og udbetaling, viser, 
at der er forskellige uregelmæssigheder: i nogle tilfælde 
er der fremsat anmodninger om forskud til arbejde, 
som ikke er blevet gennemført, og i andre tilfælde er 
der anmodet om betaling til arbejder, for hvilke der 
ikke forelå anmodning om forskud, eller som ikke 
omfattedes af programmet. Disse forhold virker mere 
16. 12.-85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 57 
Tabel 5.2 — Forventede og afholdte udgifter i regnskabsåret 
1983 inden for rammerne af forordning (EØF) nr. 1975/82 
(Mio DR) 
Interventionsart 
Infrastruktur i 
landdistrikter 
Kunstvanding 
Grundforbedring 
Kvægbrug, fåre- og 
gedehold 
Skovforbedring Forventede 
udgifter ved 
anmodning om 
forskud for 1983 
633,5 
40,0 
177,9 
62,8 
685,7 Endelige udgifter 
anmeldt i 1984 for 
regnskabsåret 
1983 
493,1 
91,8 
119,3 
6,9 
811,5 
graverende, eftersom forskudsanmodningen blev frem­
sat i november i 1983 på et tidspunkt, hvor lokaliseringen 
og indholdet af de foranstaltninger, som skulle finan­
sieres, burde have været kendt. 
ANVENDELSEN AF 
STRUKTURFORANSTALTNINGER INDEN 
FOR VINSEKTOREN 
5.49. Med det formål at tilskynde vinsektoren til at 
begrænse produktionen af vine, som ikke er klassifice­
ret som »kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder« 
(k. v. b. d.), har Fællesskabet indført en række struktur­
foranstaltninger: 
(a) En fælles foranstaltning i henhold til Rådets for­
ordning (EØF) nr. 456/80 af 18. februar 1980 (19), 
som har til formål at reducere de vinarealer, der er 
mindre egnet til vindyrkning, og som omfatter en 
ordning med ydelse af præmier fra medlemssta­
terne for midlertidigt (indtil vinproduktionsåret 
1986/87 fra 1 813-3 022 ECU pr. ha.) eller endeligt 
ophør (indtil vinproduktionsåret 1994/95 
2 418 ECU pr. ha.). Medlemsstaterne får refunderet 
40 % af de refusionsberettigede udgifter. 
(b) En ordning med støtte i henhold til Rådets forord­
ning (EØF) nr. 457/80 af 18. februar 1980 (20) til 
franske og italienske landbrugere på mellem 55 og 
70 år, som bringer deres virksomhed til ophør, og 
hvis indtægter hovedsagelig stammer fra vindyrk­
ning. 
(c) En fælles foranstaltning i henhold til Rådets for­
ordning (EØF) nr. 458/80 af 18. februar 1980 (21) — 
påregnet at vare syv produktionsår fra den 1. septem­
ber 1980 — som har til formål at forbedre vinmar­kernes grundlæggende strukturer gennem kollek­
tive omstruktureringsforanstaltninger (22), som 
omfatter genbeplantning, og i givet fald nyplant­
ning med vinstokke maksimalt 10 % af det gen- og 
nybeplantede areal. 
(d) Særlige foranstaltninger i henhold til Rådets direk­
tiv 78/627/EØF (23) om programmet for fremskyn­
delse af omstrukturering og omlægning af vinav­
len, som finder anvendelse indtil august 1985 i 
området Languedoc-Roussillon samt i departemen­
terne Ardéche, Bouches-du-R6hne, Var og Vau-
cluse, som herefter falder ind under forordning 
nr. 458/80. 
(e) Generelle foranstaltninger til forbedring af vilkå­
rene for forarbejdning og afsætning af landbrugs­
varer, som blev indført ved Rådets forordning 
(EØF) nr. 355/77, i henhold til hvilken der ydes 
støtte til enkeltprojekter i vinsektoren på grundlag 
af særlige programmer, som forelægges af med­
lemsstaterne. 
5.50. Retten har foretaget en undersøgelse på stedet af 
gennemførelsen af samtlige disse retsforskrifter i de 
pågældende områder i Forbundsrepublikken Tyskland, 
Frankrig og Italien. 
Situationen i Frankrig 
5.51. Forordning nr. 456/80 om midlertidigt eller 
endeligt ophør med vindyrkning har pr. 31. december 
1984 medført en formindskelse af vinarealerne på 
42 000 ha. 
5.52. Derimod har tilskyndelsen til ophør med virk­
somhed (forordning nr. 457/80) ikke bevirket, at der er 
indgivet refusionsansøgninger til EUGFL, selv om 
Centre National d'Aménagement des Structures des 
Exploitations Agricoles (C.N.A.S.E.A.) har udbetalt 
858 872 FF til denne foranstaltning til frigørelse af 
landbrugsarealer. Dette næsten værdiløse resultat skyl­
des især landbrugernes ønske om at bevare genbeplant-
ningsrettens formueværdi (24). 
5.53. Omstillingsforanstaltningerne i henhold til for­
ordning nr. 458/80 har været anvendt effektivt og nor­
malt, især fordi Frankrig i forvejen havde oprettet et 
yderst pålideligt system, som omfatter en vinavlsmatri-
kel og en ordning for beplantningsret, som forvaltes af 
skattedirektoratet. Forordningen har imidlertid åbnet 
mulighed for nyplantninger (jf. pkt. 5.49) og er derfor i 
strid med målsætningen for Rådets tidligere forordning 
58 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
(EØF) nr. 1162/76 af 17. maj 1976 (25) i henhold til 
hvilken, der skulle ske en fuldstændig fastfrysning af 
Fællesskabets beplantede arealer. Derfor har forordnin­
gens økonomiske resultater været afdæmpede i Frank­
rig, hvor beslutningen om fastfrysning nøje blev efterle­
vet. 
5.54. Hvad angår de områder, som falder ind under 
direktiv 78/627/EØF, skulle området Languedoc-
Roussillon ikke have fået fuldt udbytte af støtten i hen­
hold til dette direktiv, som nu ikke længere er i kraft. 
Dette forhold skyldes de træge administrative procedu­
rer, især i forbindelse med udviklingen af vandingsan­
læg, og den omstændighed, at det teknisk set ikke er 
muligt at foretage rydninger og bygge vandingsanlæg 
på samme tid. Kun i alt 1 000 ud af de forventede 
22 000 ha i dette område, som var den væsentligste støt­
temodtager, blev berørt af den del af foranstaltningen, 
som vedrører vandingsanlæg. For at gennemføre disse 
foranstaltninger skal således de parceller, som bliver 
disponible, være tilstrækkelig omfattende og være 
beliggende inden for samme område. 
5.55. Inden for rammerne af de generelle foranstalt­
ninger i henhold til forordning nr. 355/77 til fordel for 
enkeltprojekter: 
(a) I forbindelse med 12 projekter, som blev kontrolle­
ret i Frankrig, blev det konstateret, at både i de til­
fælde, hvor projekterne lå nær det stadium, hvor 
vinen produceres (ni vinkooperativer, som Retten 
besøgte), og i de tilfælde, hvor støtten havde til for­
mål gradvis at tilpasse produktionsapparatet til 
fremstilling af kvalitetsvin, kunne projekterne siges 
at være komplementære til Fællesskabets målsæt­
ning for omstrukturering. Derimod viser det sig, at 
komplementariteten så godt som ingen virkning 
har ved finansiering af handelsvirksomheder, som 
har nået et betydeligt udviklingsstade (tre handels­
selskaber, som modtog henholdsvis 860 877 FF, 
I 203 393 FF og 6 095 296 FF). 
(b) I forbindelse med en række projekter, som blev 
gennemgået i Languedoc-Roussillon, blev den 
nationale støtte, som blev lovet på tidspunktet for 
beslutningen om godkendelse, nedsat fra 15 til 
II %, hvilket er i strid med de forpligtelser, der blev 
indgået i forbindelse med den endeligt vedtagne 
finansieringsplan, som var en del af grundlaget for 
Kommissionens beslutning. 
Situationen i Italien 
5.56. Det er ikke muligt at få kendskab til de tilfælde, 
hvor der er ydet nedlæggelsespræmier i henhold til for­ordning nr. 456/80, hvilket skyldes de nationale myn­
digheders forsinkelse med udbetaling af rydningspræ-
mier. Denne udbetaling er en forudsætning for, at der 
kan ydes fællesskabsstøtte (26). Forordning nr. 457/80 
har ikke fundet anvendelse i Italien, idet forudsætnin­
gen herfor er, at der først opnås en endelig nedlæggel-
sespræmie i henhold til forordning nr. 456/80. 
5.57. Følgende tre forhold bør nævnes i forbindelse 
med omstillingsforanstaltningerne i henhold til forord­
ning nr. 458/80: 
(a) Det kollektive aspekt begrænser sig ofte til forelæg­
gelse af et projekt, som er udarbejdet af en enkelt 
ansøger (som regel et vinkooperativ), og som 
omfatter vinbrug, der er spredt over et ret stort 
område. Det er tvivlsomt, om en sådan form for 
kollektiv foranstaltning uden sammenlægning og 
efterfølgende grundforbedring fører til en faktisk 
forbedring af disse vinmarkers grundlæggende 
strukturer. Formålet med denne forordning er ikke 
blot at finansiere en ændring af vinstokbestanden, 
men derimod en omstrukturering, og om nødven­
digt en ny fordeling, af vinarealerne. 
(b) I henhold til de omstruktureringsprojekter, som er 
godkendt på regionalt plan, skal vinstokkene desu­
den hen mod afslutningen af deres levetid udskif­
tes med yngre og mere produktive vinstokke af 
sædvanlig handelskvalitet. Sådanne projekter med­
fører en øget produktion af persningsdruer, hvilket 
er i strid med Fællesskabets målsætning med hen­
syn til en begrænsning af overskuddet af bordvin. 
(c) De fællesskabsforordninger, som skal forhindre 
nyplantninger og fastlægge betingelserne for gen-
beplantning, anvendes imidlertid ikke ensartet. I 
de to besøgte regioner (Emilia-Romagna og Tos­
cana) er der yderst divergerende opfattelser af, 
hvornår retten til genbeplantning (24) opstår, og 
hvordan den påvises. I Emilia-Romagna kunne 
således udelukkende vindyrkere, som endnu ikke 
havde foretaget rydning, deltage i omstrukture-
ringsprojekterne. I dette tilfælde opstår retten til 
genbeplantning i samme øjeblik, som udførelsen af 
projektet påbegyndes, og de kompetente myndig­
heder kan let efterprøve, om betingelserne i hen­
hold til fællesskabslovgivningen er opfyldt. I Tos­
cana derimod kunne vindyrkere, som erklærede, at 
de allerede havde gennemført rydningen inden 
fremlæggelsen af projekterne, deltage i de kollek­
tive omstruktureringsforanstaltninger. Retten til 
genbeplantning hviler i dette tilfælde udelukkende 
på en erklæring fra de pågældende om, at de efter 
den 27. maj 1976 skulle have ryddet arealer, hvis 
omfang svarer til de arealer, som skal genbeplantes. 
Sådanne rydninger kan ikke anses for at være 
behørigt påvist og attesteret af medlemsstaten, hvil-
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 59 
ket i dette tilfælde burde medføre, at Kommissio­
nen afviser at yde støtte. 
5.58. Der kan fremsættes følgende bemærkninger om 
de enkeltprojekter, Retten har besøgt, og som finansie­
res inden for rammerne af forordning nr. 355/77: 
(a) Der blev aflagt besøg i et kooperativ, hvor der 
synes at være vanskeligheder med at opfylde for­
målet med det nationale særprogram, som går ud 
på at afløse individuel vinfremstilling med fælles-
produktion, idet medlemmerne foretrækker til koo­
perativet udelukkende at levere druer til produk­
tion af bordvin, mens de beholder de bedste druer 
til egen fremstilling af kvalitetsvin. 
(b) I øvrigt er det ikke altid rentabelt at producere kva­
litetsvin fremfor bordvin i områder, som traditio­
nelt producerer og eksporterer megen bordvin, og 
det skyldes især, at kvalitetsvinen ofte kun kan sæl­
ges til en pris, som ikke afviger meget fra prisen på 
bordvin. Som regel gør prisforskellene det heller 
ikke muligt for producenterne gennem tilstrækkelig 
forøgelse af fortjenesten pr. enhed at dække det 
indkomsttab, som følger af en nedgang i den sam­
lede produktion. 
(c) Et større italiensk destilleri, som blev revideret på 
stedet, har flere gange mellem 1970 og 1983 modta­
get støtte fra EUGFL til et samlet beløb af 
3 005 153 829 LIT med henblik på at lette opførel­
sen og udvidelsen af anlæg til produktion af alko­
hol og koncentreret druemost. Udsigten til at den 
øjeblikkelige alvorlige overskudssituation kunne 
nødvendiggøre en eventuel begrænsning af inter­
ventionen giver anledning til at betvivle det rime­
lige i at yde støtte af denne art. 
Situationen i Forbundsrepublikken Tyskland 
5.59. De tyske projekter, som finansieres af EUGFL 
på grundlag af forordning nr. 458/80 — den eneste, 
som finder anvendelse i Tyskland — vedrører genbe-
plantning af vinarealer i forbindelse med sammenlæg-
ningsforanstaltninger, som blev vedtaget længe inden 
forordningen, og som blev finansieret på grundlag af 
allerede gældende national lovgivning. EUGFL-pro-
jekterne tilfører derfor ikke noget nyt i forhold til den 
nuværende situation, men indskrænker sig til delvis 
godtgørelse til medlemsstaten af udgifter ifølge natio­
nal lovgivning, som går længere tilbage end 
fællesskabsaktionen og er uafhængig heraf. 5.60. Hvad angår de kontrollede enkeltprojekter, som 
henhører under forordning nr. 355/77, blev det noteret, 
at et af formålene med vinprogrammet for delstaten 
Rheinland-Pfalz er, at kooperativerne skal opnå en 
lagerkapacitet, der kan rumme produktionen for to vin­
produktionsår. Med denne kapacitet kan kooperati­
verne selv styre markedet uden intervention. Det er 
imidlertid ikke givet, at dette resultat kan garanteres i 
alle tilfælde: et af de besøgte kooperativer, som alle­
rede har den omtalte lagerkapacitet, har alligevel fore­
taget destillation, idet destillationsprisen var tilstrække­
lig fordelagtig. 
Konklusioner 
5.61. Det fremgår af det følgende talmateriale, at 
hovedformålet, som er at fremme produktionen af kva­
litetsvin og begrænse mængden af bordvin, langt fra er 
opfyldt. 
(a) Med henblik på nedbringelse af vinarealerne (for­
ordning nr. 456/80) var der pr. 31. december 1984 
afsat et beløb på 134,3 Mio ECU under EUGFL. 
På dette tidspunkt androg de faktiske refusioner til 
medlemsstaterne kun 61 Mio ECU. 
(b) Ordningen med støtte til landbrugere for ophør 
med landbrugsvirksomhed (forordning nr. 457/80) 
havde pr. 31. december 1984 ikke givet anledning 
til udgifter for Fællesskabet, selv om der under 
EUGFL var afsat et beløb på 11,1 Mio ECU. 
(c) Hvad angår forordning nr. 458/80 om omstrukture­
ring af vinarealer, androg de samlede forventede 
udgifter pr. 31. december 1984 188,9 Mio ECU. På 
samme tidspunkt androg Fællesskabets udgifter — 
til forpligtelser — 60 Mio ECU (Frankrig: 52 Mio 
ECU, Italien: 5,4 Mio ECU, Forbundsrepublikken 
Tyskland: 2,6 Mio ECU) og — til betalinger — 
4 Mio ECU (Frankrig: 3 Mio ECU, Italien: 
0,4 Mio ECU, Forbundsrepublikken Tyskland: 
0,6 Mio ECU). 
(d) Hvad angår direktivet vedrørende visse 
middelhavsområder i Frankrig (direktiv 78/627/ 
EØF) androg de forventede udgifter 105 Mio ECU. 
Pr. 31. december 1984 beløb udgifterne sig kun til 
37,4 Mio ECU. 
5.62. Den generelle nedlæggelse af vinarealer samt 
udvælgelsen af de bedste parceller og vinstoksorter skal 
på lang sigt føre til en produktion med højere værditil­
vækst. Denne produktion skal med et mindre kvantum 
sikre, at producenten i sidste ende får en større indtægt 
pr. ha. Både i Frankrig og Italien har det imidlertid vist 
sig, at »k.v.b.d.«-vine med mindre kendt distriktsbeteg-
60 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
nelse sælges til priser meget nær priserne for bordvin. 
En enkel beregning viser, at en vindyrker under 
sådanne forhold har økonomisk interesse i at producere 
bordvin, som ikke er underlagt mængdebegrænsning, 
hvilket efter reglerne er tilfældet for vin med distrikts-
betegnelse. I ekstreme tilfælde har vindyrkeren endda 
interesse i kun at lægge an på indkomst fra destillation, 
som ifølge udtalelser fra de pågældende modtagere er 
ret indbringende. 
5.63. Det ville være ønskeligt, om der var bedre sam­
menhæng mellem de aktioner, der iværksættes af 
EUGFL, udviklingssektionen, og EUGFL, garantisek­
tionen. Den generelle produktionsstyring er ikke blot et 
resultat af restriktive foranstaltninger, som er pålagt 
inden for rammerne af en lovgivning om styring af 
landbrugsstrukturerne. Styring via priserne er på dette 
område en forudsætning for incitamentet i strukturlov­
givningen. 5.64. I forbindelse med den prioritering Kommissio­
nen foretager, når den træffer beslutning om de årlige 
trancher til enkeltprojekter under EUGFL, udviklings­
sektionen, bør den påse, at projekterne udgør egentlige 
følgeforanstaltninger til en vinpolitik, der har til formål 
at nedbringe overskudsmængderne for derved at mind­
ske de udgifter til støtte, som påhviler EUGFL, garanti­
sektionen. 
5.65. Med hensyn til den nødvendige kontrol kan 
Retten kun på ny (27) konstatere, at det er yderst van­
skeligt om ikke umuligt, at efterprøve retten til genbe-
plantning, når der ikke foreligger dokumenter, som 
konkret fastlægger arealerne og de dyrkede vinstokkes 
art samt de ændringer, der er sket i tidligere år. Oven­
nævnte bemærkninger underbygger i den henseende for 
alle landene på nær Frankrig de argumenter, som Kom­
missionen i sin tid i sit svar til ovennævnte beretning 
havde fundet utilstrækkelige. 
C) 
(2) 
(3) 
(4) 
O 
C) 
(7) 
(8) 
(9) 
0°) 
(") 
C2) 
C3) 
(14) C5) 
C6) 
C7) 
C8) 
C9) 
(20) 
(2.) EFT30af20.4. 1962, s. 991. 
EFT34af27. 2. 1964, s. 586. 
EFTL117af 12. 5. 1979, s. 4. 
EFTL367af31. 12. 1980, s. 87. 
EFTL51 af 23. 2. 1977, s. 1. 
EFTC348af31. 12. 1984, s. 53. 
EFTL128af 19.5. 1975, s. 1. 
EFTC358af31. 12. 1980, s. 1. 
EFTL364af31. 12. 1976, s. 62. 
EFTL111 af 23. 4. 1981, s. 1. 
Rådets forordning (EØF) nr. 2967/83 af 19. 10. 1983, EFT 
L 293 af 25. 10. 1983, s. 3 
Rådets forordning (EØF) nr. 1980/85 af 16. 7. 1985, EFT 
L 186 af 19.7. 1985, s. 6. 
EFT L 197 af 20. 7. 1981, s. 17. 
EFT L 338 af 25. 11. 1981, s. 32. 
EFT L 38 af 14. 2. 1979, s. 18. 
EFT L 139 af 25. 5. 1984, s. 40. 
3 000 ECU/ha i Rådets direktiv 79/173/EØF af 6. 2. 1979 
om kunstig vanding på kollektivt grundlag på Korsika — 
EFT L38 af 14.2. 1979, s. 15, 1500-4 800 ECU/ha i 
Rådets forordning (EØF) nr. 1975/82 af 19. 7. 1982 om 
fremskyndelse af udviklingen af landbruget i visse områ­
der i Grækenland, EFT L 214 af 22. 7. 1982, s. 1. 
EFT L 222 af 13.8. 1983, s. 43. 
EFT L 57 af 29. 2. 1980, s. 16. 
EFT L 57 af 29. 2. 1980, s. 23. 
EFT L 57 af 29. 2. 1980, s. 27. (22) 
(23) (24) 
(25) 
(26) 
(2?) Ved kollektiv foranstaltning forstås foranstaltninger, som 
gennemføres inden for rammerne af en bindende aftale 
mellem de pågældende vindyrkere. Dette element skal, 
således som det anføres i forordningens betragtninger, 
sikre en effektiv omstrukturering. 
EFT L 206 af 29. 7. 1978, s. 1. 
Ved genbeplantning med vinstokke forstås i henhold til 
forordning nr. 458/80 udøvelse af »genbeplantningsret-
ten« som den er defineret i Rådets forordning (EØF) 
nr. 337/79 af 5. 2. 1979 (bilag IV a) (EFT L 54 af 5. 3. 
1979, s. 1), dvs. »retten til... at plante vinstokke i renkul­
tur på et areal svarende til det ryddede i de 8 produk­
tionsår, der følger efter der år, hvor en behørigt anmeldt 
rydning har fundet sted«. Men fællesskabsretten indehol­
der en undtagelse for producenter i medlemsstater, hvis 
lovgivning pr. 27. 5. 1976 ikke hjemlede ret til genbeplant­
ning. Som en overgangsforanstaltning var disse produ­
center berettiget til at foretage genbeplantning inden den 
27. 5. 1984 i det tilfælde, hvor de efter den 27. 5. 1976 
havde gennemført rydning, som var behørigt påvist og 
attesteret af den pågældende medlemsstat (artikel 30 a i 
forordning nr. 337/79). 
EFT L 135 af 24. 5. 1976, s. 32. 
Jf. Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1982, 
pkt. 5.37, EFT C 357 af 31. 12. 1983, s. 57. 
Jf. Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1982, 
pkt. 5.32, EFT C 357 af 31. 12. 1983, s. 57. 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 61 
KAPITEL 6 
Den fælles fiskeripolitik 
6.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Bemærkninger om udnyttelsesgraden for de disponible bevillinger 
Bemærkninger om udgifter til biologiske undersøgelser og fiskeri­
aftaler med visse udviklingslande 
Biologiske undersøgelser 
Betalinger inden for rammerne af fiskeriaftaler med visse 
udviklingslande 6.1 
6.2 
6.3 
6.6 
6.6 — 6.5 
— 6.13 
— 6.9 
6.10 — 6.13 
INDLEDNING 
6.1. Med hensyn til fællesskabsbestemmelserne 
vedrørende den fælles fiskeripolitik henvises til indled­
ningen til kapitel 6 i Rettens årsberetning for regnskab­
såret 1983(»). 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
6.2. Bevillingerne står opført i budgettets afsnit 4. 
Tabel 6.1 indeholder en oversigt over forpligtelser og 
betalinger i regnskabsåret, og tabel 6.2 viser udviklin­
gen i de disponible bevillinger i 1984. 
BEMÆRKNINGER OM 
UDNYTTELSESGRADEN FOR DE 
DISPONIBLE BEVILLINGER 
6.3. Forpligtelserne for hele afsnit 4 andrager 
96,1 Mio ECU i 1984, svarende til 62% af de dispo­
nible bevillinger. De tilsvarende tal for 1983 var hen­
holdsvis 87,8 Mio ECU og 83 %. 
6.4. De samlede betalinger i 1984 andrager 57,1 Mio 
ECU, svarende til 57 % af de disponible bevillinger. De 
tilsvarende tal for 1983 var henholdsvis 54,8 Mio ECU 
og 72 %. 6.5. Den ringe udnyttelsesgrad for budgetbevillin­
gerne i 1984 skyldes især følgende forhold: 
Bevillingerne under kapitel 45, som blev forhøjet med 
4,5 Mio ECU ved ændrings- og tillægsbudget nr. 1, 
omfattede under forpligtelser og betalinger et beløb på 
30,5 Mio ECU i opdelte bevillinger til to nye struktur­
foranstaltninger, som Rådet vedtog i oktober 1983. Det 
påhviler først og fremmest medlemsstaterne at gennem­
føre disse foranstaltninger, mens Fællesskabet refun­
derer en del af udgifterne. Foranstaltninger af denne art 
iværksættes altid med en vis forsinkelse, og i 1984 mod­
tog Kommissionen således ingen anmodninger om 
refusion. Selv om det drejer sig om opdelte bevillinger, 
burde Kommissionen, i betragtning af EUGFL, garan­
tisektionens behov, have udnyttet disse disponible 
bevillinger ved at foretage en overførsel på samme 
måde, som det skete i forbindelse med en del af de 
ikke-opdelte bevillinger under artiklerne 400 og 401 
(overførsel af 25 Mio ECU). I dette tilfælde kunne 
Kommissionen endog have forhøjet det overførte beløb 
med de bevillinger, der var disponible ved årets 
udgang. 
BEMÆRKNINGER OM UDGIFTER TIL 
BIOLOGISKE UNDERSØGELSER OG 
FISKERIAFTALER MED VISSE 
UDVIKLINGSLANDE 
Biologiske undersøgelser 
6.6. Bevillingerne til biologiske undersøgelser står 
opført under artikel 412 i budgettet for 1984 og beløber 
62 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
Tabel 6.1 — Fisken (afsnit 4): disponible bevillinger i 1984 og deres udnyttelse 
(Mio ECU) 
Budgetkapitel 
Kapitel 40: 
Den fælles markedsordning for 
fiskerivarer 
Kapitel 41: 
Særlige foranstaltninger 
Kapitel 42: 
Aftaler om fiskerettigheder i tredjelande 
Kapitel 43: 
Sociale foranstaltninger 
Kapitel 45: 
Tilpasning og omlægning af kapaciteten 
Kapitel 46: 
Strukturforbedring, fælles 
foranstaltninger 
lait Forpligtelser 
Disponible bevillinger 
til forpligtelser i 1984 C1) 
17,9 
4,4 
13,0 
0,3 
30,5 
88,0 
154,1 Forpligtelser indgået i 
1984 
15,6 
3,0 
13,0 
0,3 
— 
64,2 
96,1 Betalinger 
Disponible bevillinger 
til betalinger i 1984 (2) 
17,9 
3,7 
15,4 
0,3 
30,3 
32,3 
99,9 Betalingeri 1984 
15,6 
2,8 
9,2 
0,1 
— 
29,4 
57,1 
(') Herunder overførsler, frigørelser, reguleringer og bevillinger, som henstår fra 1983. 
(2) Herunder overførsler og fremførsler fra 1983. 
Tabel 6.2 — Udviklingen i de disponible bevillinger i 1984 
(Mio ECU) 
Bevillingernes art 
Oprindeligt budget 
Tillægsbudget 
Henstående bevillinger 
Bevillinger fremført fra 1983 
Overførsler 
lait Bevillinger til 
forpligtelser 
148,1 
11,0 
20,0 
-25,0 
154,1 Bevillinger til 
betalinger 
101,4 
11,0 
12,5 
-25,0 
99,9 
sig til 640 000 ECU. Bevillingerne skal sætte Kommis­
sionen i stand til ved hjælp af særlige undersøgelser, 
som udføres af eksterne organer eller eksperter, at ind­
samle de fornødne videnskabelige oplysninger til 
iværksættelse af politikken til bevarelse og forvaltning 
af fiskeressourcerne. behov, som Kommissionen på forhånd har defineret 
klart og præcist, hvilket ikke har været tilfældet indtil 
det nævnte regnskabsår. 
6.8. Ud over det direkte kendskab, Kommissionens 
tjenestegrene måtte have til ansøgerne om fællesskabs­
finansiering til gennemførelse af en undersøgelse, er 
der i øjeblikket ikke opstillet objektive kriterier for 
efterprøvelse af ansøgernes kvalifikationer og kapaci­
tet. Derfor mener Retten, at Kommissionen bør indføre 
et hensigtsmæssigt system til efterprøvelse af kontra­
henternes kvalifikationer. Med henblik på at sikre at 
undersøgelserne, som kræver betydelige tekniske og 
finansielle midler, gennemføres til den lavest mulige 
pris, bør det desuden overvejes at indføre regler om 
indkaldelse af tilbud i lighed med bestemmelserne i 
finansforordningens artikel 51, stk. 2, og i hvert enkelt 
tilfælde bør der gives en begrundelse for eventuelt ikke 
at indkalde tilbud. 
6.7. Indtil udgangen af 1984 blev kontrakter om bio­
logiske undersøgelser hovedsagelig indgået på grund­
lag af forslag fremsat af medlemsstaternes forsknings­
institutter. Biologiske undersøgelser bør imødekomme Offentliggørelse af undersøgelsesresultater 
6.9. De undersøgelser, som finansieres over bevillin­
gerne under årtikel 412, foretages pr. definition i Fæl­
lesskabets interesse. De forøger det videnskabelige 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 63 
kendskab til fællesskabets disponible fiskeressourcer. 
Det ville derfor være ønskeligt, om man ud over at 
udnytte undersøgelserne i forbindelse med de interne 
behov i Kommissionens tjenestegrene også drog 
omsorg for at offentliggøre de vigtigste undersøgelses­
resultater på fællesskabsniveau. 
Betalinger indenfor rammerne af fiskeriaftaler 
med visse udviklingslande 
6.10. I henhold til aftalerne mellem Fællesskabet og 
en række udviklingslande (Senegal, Guinea, Guinea-
Bissau, Ækvatorialguinea, Seychellerne, Sao Tome og 
Principe) udbetales der godtgørelser til gengæld for de 
fiskerettigheder, der indrømmes Fællesskabets fisker­
fartøjer. 
6.11. I henhold til fiskeriaftalerne skal Fællesskabets 
finansielle godtgørelse anvendes til gennemførelse af 
udviklingsprojekter, især inden for fiskerisektoren. I henhold til protokollen til aftalen med Guinea-Bissau 
skal denne stat desuden meddele Fællesskabet pro­
grammet for, hvorledes godtgørelsen skal anvendes. 
6.12. Kommissionen har ingen oplysninger om mod­
tagerlandenes anvendelse af de beløb, de modtager 
som finansiel godtgørelse, selv ikke i tilfældet Guinea-
Bissau. Kommissionen kan derfor ikke efterprøve, om 
de udbetalte beløb anvendes i overensstemmelse med 
aftalerne. 
6.13. Betalingerne af den finansielle godtgørelse til 
Senegal inden for rammen af aftalen om en foreløbig 
forlængelse for to måneder af finansprotokollen, som 
udløb den 15. november 1983, blev bogført den 19. jan­
uar 1984, efter at de dertil hørende betalingsordrer var 
udstedt den 13. januar 1984. Ved en afgørelse, som 
først blev truffet den 31. januar 1984, godkendte Rådet 
aftalen og bemyndigede formanden til »at udpege de 
personer, der har beføjelse til at underskrive aftalen 
med bindende virkning for Fællesskabet.« Selvom 
finansinspektøren havde godkendt betalingerne, burde 
de ikke have været gennemført før den officielle under­
tegnelse af aftalen. 
(') EFT C 348 af 31. 12. 1984, s. 61. 
64 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
KAPITEL 7 
Interventionsudgifter på det regionale område 
7.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Bemærkninger om EFRU's budgetforvaltning 
EFRU's støtte som supplement 
Investeringer i vandforsyningsanlæg på Sicilien 
Industriprojekter 
Sammendrag af bemærkningerne om anvendelsen af forordning 
nr. 724/75 7.1 
7.4 
7.7 
7.10 
7.16 
7.24 — 7.3 
— 7.6 
— 7.9 
— 7.15 
— 7.23 
— 7.32 
7.33 7.36 
INDLEDNING 
7.1. Den europæiske fond for Regionaludvikling 
(EFRU) har til formål at afhjælpe de væsentligste regi­
onale skævheder i Fællesskabet, som især skyldes land­
brugets dominerende stilling, industrielle forandringer 
og en strukturel underbeskæftigelse. OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
7.4. Udnyttelsen af bevillingerne under afsnit V i bud­
gettet, »Interventionsbevillinger vedrørende det regio­
nale område«, fremgår af tabel 7.1. 
7.2. Fonden blev i 1984 fortsat forvaltet i henhold til 
de samme bestemmelser som tidligere ('), idet den nye 
forordning om Den europæiske fond for Regionalud­
vikling, der blev vedtaget i 1984 (2), først trådte i kraft 
den 1. januar 1985. 
7.3. I henhold til de bestemmelser, der var gældende i 
1984, anvendes fondens midler til følgende formål: 
(a) 95 % af dens midler går til fællesskabsaktioner til 
støtte for de af medlemsstaterne vedtagne regional­
politiske foranstaltninger, de såkaldte »kvotabe­
stemte foranstaltninger«, og fordeles mellem lan­
dene efter en bestemt fordelingsnøgle. Aktionerne 
består hovedsagelig i at finansiere investeringer i 
industri-, håndværks- eller servicevirksomheder, 
eller investeringer i infrastruktur. 
(b) De resterende 5 % anvendes til særlige fællesskabs­
foranstaltninger med henblik på regionaludvikling, 
de såkaldte »kvotafrie foranstaltninger«. Foran­
staltningerne består i finansiering af gennemførel­
sen af en række specialprogrammer. 7.5. Udnyttelsesgraden for forpligtelses- og betalings­
bevillingerne til kvotabestemte foranstaltninger (kapi­
tel 50) lå i 1984 på henholdsvis 99,8 % og 97,4 %. Støt­
ten, der fordelte sig med 14,1 % til industri, 84,9% til 
infrastrukturer og 1 % til undersøgelser, blev ydet ved 
974 afgørelser vedrørende 4 394 projekter. I tiden fra 
1975 er der således truffet mere end 4 700 afgørelser, 
men heraf er de 3 000 stadig ikke afsluttede, dvs. 
næsten 500 flere end i 1983. Det gennemsnitlige støtte­
beløb til hvert projekt udgør 529 000 ECU, hvilket er 
det lavest registrerede beløb i de senere år. Fordelingen 
af forpligtelser og betalinger på de enkelte medlemssta­
ter fremgår af bilag III, § 13, til den foreliggende beret­
ning. Den 31. december 1984 udgjorde de ikke-indfri-
ede forpligtelser 4 543 Mio ECU, hvilket svarer til 
41,7% af den samlede tildelte støtte siden fondens 
oprettelse. 
7.6. For 1984 udgjorde de disponible forpligtelses- og 
betalingsbevillinger under den kvotafrie afdeling hen­
holdsvis 126,9 og 157,9 Mio ECU, og heraf blev der 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 65 
Tabel 7.1 — Regionaludvikling: disponible bevillinger i 1984 og deres udnyttelse 
(Mio ECU) 
Budgetkapitel 
Kapitel 50: 
Kvotabestemte foranstaltninger 
Kapitel 51: 
Kvotafrie foranstaltninger 
Kapitel 50 og 51 i alt (EFRU) 
Kapitel 54: 
Andre interventioner af regional 
karakter 
Kapitel 55: 
Middelhavsprogrammer 
Tilsammen Forpligtelser 
Disponible bevillinger 
til forpligtelser i 1984 
2 327,1 
126,9 
2 454,0 
49,5 
10,0 
2 513,5 Forpligtelser indgået i 
1984 
2 322,2 
61,0 
2 383,2 
47,8 
10,0 
2441,0 Betalinger 
Disponible bevillinger 
til betalinger i 1984 
1 361,9 
157,9 
1 519,8 
42,4 
15,8 
1578,0 Betalinger afholdt i 
1984 
1 326,0 
24,6 
1350,6 
27,9 
4,9 
1 383,4 
indgået forpligtelser og afholdt betalinger for henholds­
vis 61 og 24,6 Mio ECU. Disse tal viser, at der fortsat 
er tale om en underudnyttelse af bevillingerne til denne 
afdeling, hvoraf der siden oprettelsen i 1979 kun er ind­
gået forpligtelser og afholdt betalinger for henholdsvis 
140 og 63,4 Mio ECU, selv om 5 % af fondens midler 
principielt indgår i afdelingen. 
BEMÆRKNINGEROM EFRU'S 
BUDGETFORVALTNING 
7.7. Afslutningen af tidligere trufne afgørelser skrider 
kun langsomt frem. Den 31. december 1984 var der 
endnu ikke afholdt betalinger af et beløb på 14,5 Mio 
ECU, for hvilke der var indgået forpligtelser i henhold 
til støtteafgørelser i perioden fra 1975-1977. Det tilsva­
rende beløb for tiden fra 1978-1980 var 314,1 Mio 
ECU. Den 31. december 1984 var henholdsvis 69 og 
503 afgørelser fra samme tidsrum endnu ikke afsluttet, 
hvilket svarer til ca. 8 og 44% af det samlede antal 
afgørelser, der blev truffet i de to tidsrum. 
7.8. Grunden til vanskelighederne i forbindelse med 
afslutningen af afgørelserne er, at frigørelser eller tilba­
gebetalinger finder sted samtidig hermed. I alt 234 
afgørelser, der blev truffet i regnskabsårene 1975 til 
1980, blev afsluttet i 1984. Af disse 234 afgørelser gav 
155 anledning til frigørelser — i de fleste tilfælde del­
vise frigørelser — af tidligere ydet støtte, og i 57 til­
fælde måtte de pågældende medlemsstater tilbagebe­tale i alt 15,1 Mio ECU, som hovedsagelig var udbetalt 
i henhold til reglerne om fremskyndede udbetalinger. 
Dette forklarer til dels, hvorfor de nationale myndighe­
der ikke viser særlig stor interesse for hurtigt at få afgø­
relserne afsluttet. 
7.9. Tilbagebetalingerne gennemføres ved fradrag i 
senere udbetalinger i forbindelse med andre afgørelser, 
men de dokumenter, som Kommissionen sender til 
Retten, indeholder ingen opgørelse af beløbene. Der 
findes ingen samlet oversigt over de udestående og til­
bagebetalte beløb i regnskaberne eller i opgørelser uden 
for regnskaberne, og dette gør opfølgningen af sådanne 
transaktioner vanskelig og begrænser mulighederne for 
at revidere årsregnskaberne. Der bør træffes foranstalt­
ninger med henblik på at sikre, at tilbagebetaling af 
støttebeløb følges op i sammenfattende opgørelser. 
EFRU'S STØTTE SOM SUPPLEMENT 
7.10. Retten har allerede tidligere (3) beskæftiget sig 
med spørgsmålet, om EFRUs støtte reelt styrker de 
enkelte medlemsstaters indsats på regionaludviklings­
området i overensstemmelse med EF-bestemmelsernes 
målsætning. Med henblik på opfyldelsen af denne mål­
sætning overlader forordningen det imidlertid til med­
lemsstaterne selv at afgøre: 
(a) om støtten fra EFRU til et bestemt projekt skal 
supplere den nationale støtte til samme projekt 
(individuel komplementaritet), 
66 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
(b) om de godtgørelser, der udbetales af EFRU (i for­
bindelse med investeringer, Fællesskabet yder til­
skud til), skal supplere de beløb, der i øvrigt bevil­
ges til regionaludvikling (generel komplementari­
tet). 
7.11. Retten konstaterede under sin revision, at med­
lemsstaterne i næsten alle tilfælde har valgt ikke at 
benytte den individuelle komplementaritet. Valget af 
den generelle komplementaritet medfører, at det er 
medlemsstaten og ikke investoren, der modtager fælles­
skabsstøtten. 
7.12. I almindelighed er det i øvrigt vanskeligt at kon­
trollere, om der foreligger generel komplementaritet. 
De foreliggende oplysninger giver ikke desto mindre 
grund til at formode, at støtten anvendes på en lidet til­
fredsstillende måde, og at resultaterne under alle 
omstændigheder varierer meget fra medlemsstat til 
medlemsstat. I det omfang fællesskabsstøtten skal sup­
plere de midler, der afsættes til regionalpolitikken i de 
enkelte lande, er der i øvrigt ingen mulighed for at 
sikre, at støtten anvendes i overensstemmelse med Fæl­
lesskabets målsætninger for regionalpolitikken. 
7.13. På baggrund af den beskrevne situation har Ret­
ten undersøgt, om gennemførelsen af projekterne var 
påbegyndt, før eller efter ansøgningerne blev indgivet, 
og før eller efter Kommissionen havde truffet afgørelse 
om støtte. Undersøgelsesgrundlaget var en stikprøve på 
626 afgørelser i tidsrummet fra 1975 til 1984, fordelt på 
40 % af regionerne og de forskellige investeringsformer 
i otte medlemsstater (hvilket svarer til 16 % af det sam­
lede antal afgørelser). På grundlag af undersøgelsen 
kan der drages to konklusioner: 
(a) 92 % af de undersøgte projekter var allerede påbe­
gyndt, da ansøgningen om støtte fra fonden blev 
indgivet, og 98 % af projekterne var påbegyndt, da 
afgørelsen om tildelingen af støtte blev truffet. 
(b) Tallene varierede efter projekttype og medlemsstat. 
Industriprojekterne udgjorde således den største 
gruppe projekter, der allerede var påbegyndt ved 
indgivelsen af ansøgningen om støtte. Der var 
undertiden væsentlige forskelle mellem medlems­
staterne. For nogle medlemsstaters vedkommende 
var procentdelen af endnu ikke påbegyndte projek­
ter meget høj ved indgivelsen af ansøgningen om 
støtte. For disse lande gælder det ligeledes, at pro­
centdelen er lavere, hvis man ser på datoen for 
Kommissionens afgørelse om tildeling af støtte. 
7.14. Det fremgår af den første konklusion, at der i 
praksis ikke er nogen direkte forbindelse mellem iværk­
sættelsen af et bestemt projekt og Kommissionens afgørelse om tildeling af støtte. Det er snarere betingel­
serne i forbindelse med tildelingen af den nationale 
støtte, som kan have afgørende betydning. Det bør 
imidlertid påpeges, at de projekter, som i videst muligt 
omfang opfylder de nationale myndigheders målsæt­
ninger, og som også opfylder EFRUs formelle kriterier, 
ikke nødvendigvis er de bedste ud fra et fællesskabs-
synspunkt. 
7.15. Det er derfor af afgørende betydning at øge fon­
dens effektivitet som et led i Fællesskabet regionalpoli­
tik ved at understrege fællesskabsstøttens supplerende 
karakter, såvel hvad angår den generelle som den indi­
viduelle komplementaritet. Med henblik herpå bør 
Kommissionen træffe alle de nødvendige forholdsreg­
ler med hensyn til forvaltningen og gøre al sin indfly­
delse gældende over for medlemsstaterne for effektivt 
at gennemføre komplementaritetsprincippet. Den nye 
forordning, der er trådt i kraft i 1985, skulle give Kom­
missionen mulighed for at få stigende indflydelse på 
medlemsstaternes regionalpolitik, således at Fællesska­
bets målsætninger i højere grad kan opfyldes. En sådan 
mulighed foreligger rent faktisk, hvilket fremgår af de 
forskelle, der er konstateret mellem datoen for igang­
sættelsen af projekterne og datoen for tildelingen af 
støtten fra EFRU. 
INVESTERINGER I 
VANDFORSYNINGSANLÆG PÅ SICILIEN 
7.16. Investeringerne i vandforsyningsanlæg på Sici­
lien er de største projekter, der er finansieret af EFRU i 
denne region. Rettens revision inden for dette område 
har specielt omfattet opdæmningen af Gibbesi-floden 
og anlæggene ved Naro, Furore, San Leonardo, Irmi-
nio, Olivo og Castello. Fondens støtte blev tildelt i 
1981 ved to afgørelser, som omfattede forpligtelser på 
henholdsvis 13 100 og 162 800 Mio LIT, dvs. i alt ca. 
140 Mio ECU efter omregningskursen i 1981, og beta­
linger på henholdsvis 9 800 og 36 000 Mio LIT. 
7.17. Der blev ikke foretaget en opgørelse af de dispo­
nible vandressourcer eller af de vigtigste behov og de 
foranstaltninger, der skulle træffes for at opfylde beho­
vene, før der i begyndelsen af 60'erne blev truffet 
beslutning om at gennemføre store investeringer i 
vandforsyningsanlæg på Sicilien. I 1984 konstaterede 
Retten, at den regionalplan, der skulle opstilles i hen­
hold til regionallov nr. 39 af 1977, stadig ikke var udar­
bejdet, selv om vandforsyningsanlæg indtog en frem­
trædende plads i den treårige udviklingsplan for Sici­
lien for 1982-1984. Desuden var ingen af de anlæg, som 
Retten gennemgik, funktionsdygtige, ikke engang de 
projekter som blev iværksat for næsten 20 år siden. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 67 
7.18. Der blev ikke foretaget en samlet projektering af 
hvert enkelt anlæg, herunder vandreservoir og distribu­
tionsnet, inden påbegyndelsen af anlægsarbejdet, og 
dette gjorde sig gældende på alle niveauer. F.eks. 
omfattede den indledende undersøgelse fra 1976 til 
1977 af anlægget ved Naro kun dæmningen. Der blev 
først foretaget en samlet undersøgelse i 1981, da det 
blev besluttet at anlægge forsyningsnettet. 
7.19. Denne fremgangsmåde indebærer, at der tages 
stilling til anlæggets placering og tekniske udformning 
uden kendskab til de sociale og økonomiske konse­
kvenser, idet der ikke forud for afgørelsen er foretaget 
en undersøgelse af rørledningssystemet og anvendelsen 
af de nye ressourcer. Anlæggets forskellige afdelinger 
ligger desuden ubenyttede hen, indtil hele anlægget er 
blevet opført, fordi projekteringen af de forskellige 
afdelinger ikke er blevet foretaget på en sådan måde, at 
de kan tages i anvendelse, efterhånden som de gøres 
færdige. 
7.20. Den manglende planlægning viser sig tydeligst, 
hvad angår finansieringen. Ifølge det program, der blev 
udarbejdet i henhold til regionallov nr. 35 af 1974, 
skulle der opføres eller færdiggøres 20 anlæg, herunder 
de seks anlæg, der er nævnt i pkt. 7.16; programmet 
indeholdt imidlertid ingen oplysninger om den indbyr­
des fordeling af den samlede bevilling på 128 000 Mio 
LIT. Omfanget af de samlede arbejder stod derfor ikke 
i et rimeligt forhold til bevillingsrammen. 
7.21. Mellem 1977 og 1982 gav en række love hjem­
mel for ekstrabevillinger på i alt ca. 350 000 Mio LIT. I 
et forslag til regionallov af april 1983 (nr. 581 af 
28. april 1983), der omhandlede en ny bevilling på 
350 000 Mio LIT, blev det nødvendige beløb til finansi­
ering af færdiggørelsen af de seks nævnte anlæg anslået 
til ca. 1 400 000 Mio LIT. Da lovforslaget aldrig nåede 
ud over forslagsstadiet, blev arbejdet indstillet på 
grund af manglende bevillinger. Da Retten aflagde 
besøg på stedet i oktober 1984, konstaterede den såle­
des, at investeringsprojekterne ikke var gjort færdige og 
stod ubenyttede hen. 
7.22. En bedre planlægning og større omhu i forbin­
delse med investeringsafgørelserne ville sandsynligvis 
have resulteret i en bedre anvendelse af de disponible 
midler. Det er især vanskeligt at gøre rede for, hvorfor 
der blev iværksat nye anlægsarbejder i 1976, på et tids­
punkt hvor de nødvendige midler til færdiggørelsen af 
allerede påbegyndte arbejder ikke engang var tilveje­
bragt. Fondsstøtten vil således først kunne udbetales 
efter længere tids forløb, og dens betydning for regio­
nens produktion og udvikling vil være begrænset 
væsentligt, indtil de støttede investeringer udnyttes 
efter hensigten. 
7.23. De her beskrevne forhold illustrerer, at Kommis­
sionen for fremtiden nøjagtigt bør definere målsætnin­gerne med hensyn til planlægningen, at den på forhånd 
bør skaffe sig mere pålidelige oplysninger om de støt­
tede projekters betydning for regionaludviklingen, og 
at den nøje bør følge projekternes gennemførelse op, 
indtil de er afsluttede. 
INDUSTRIPROJEKTER 
Gennemførelse af industriprojekter i Frankrig 
7.24. Retten konstaterede i forbindelse med sin revi­
sion i regnskabsåret 1984 en forholdsvis høj andel af 
projekter, som ikke gennemførtes planmæssigt, blandt 
de industriprojekter, der var ydet fondsstøtte til i Fran­
krig. Af 42 udvalgte projekter (bevilget støtte: 
146 Mio FF) i Bretagne, Lorraine og Languedoc-Rous-
sillon, som udgjorde næsten 10% af det samlede antal 
industriprojekter, der modtog støtte fra EFRU til og 
med 1983 i de tre regioner, vedrørte de 12 (bevilget 
støtte: 12 Mio FF) virksomheder, der var blevet nedlagt 
eller havde indstillet produktionen på tidspunktet for 
revisionen, og 13 andre (bevilget støtte: 110 Mio FF) 
havde ikke opfyldt de fastsatte mål med hensyn til 
beskæftigelsen. Af de resterende 17 projekter havde 
seks (bevilget støtte 7,4 Mio FF) haft vanskeligheder 
efter gennemførelsen, og de virksomheder, der havde 
modtaget støtten, havde i nogle tilfælde måttet skære 
ned på arbejdskraften. 
7.25. Der er forskellige grunde til den store procentdel 
af projekter, der ikke er gennemført planmæssigt, 
såsom konjunkturudviklingen, vanskeligheder inden 
for enkelte erhvervsgrene og arten af den finansierede 
virksomhed. Procentdelen har i øvrigt vist sig at være af 
samme størrelsesorden fra region til region. 
7.26. Et så stort antal mislykkede projekter viser imid­
lertid, at Kommissionen, for de kontrollerede afgørel­
sers vedkommende, ikke på tilfredsstillende måde har 
iagttaget bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, litra c), i 
regionalfondsforordningen, hvorefter der ved støttetil­
delingen specielt skal tages hensyn til situationen i den 
pågældende økonomiske sektor og investeringens ren­
tabilitet. Også selv om afgørelserne ikke fører til udbe­
taling af støttebeløb, blokerer de dog bevillinger, som 
dermed ikke udnyttes til gavn for regionens udvikling. 
7.27. Omkring 10 af projekterne i Rettens stikprøve 
var iværksat inden for fødevaresektoren. Heraf var syv 
finansieret af EFRU og ikke af EUGFL, udviklingssek­
tionen, selv om projekterne faldt inden for sektorer, der 
er omfattet af de særlige landbrugsprogrammer, som er 
udarbejdet i henhold til Rådets forordning (EØF) 
nr. 355/77 af 15. februar 1977 om en fælles foranstalt-
68 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
ning til forbedring af vilkårene for forarbejdning og 
afsætning af landbrugsvarer (4). 
7.28. Der blev ydet støtte fra EFRU, selv om det som 
helhed ikke var godtgjort, at investeringerne opfyldte 
de kriterier, der gælder for EUGFL, udviklingssektio­
nens sektorprogrammer, dvs. om projekterne kan gen­
nemføres og er i overensstemmelse med Fællesskabets 
interesser (omfang, produktivitet, ressourcebehov, etc). 
De dokumenter, som medlemsstaterne skal vedlægge 
ansøgninger om tildeling af støtte fra EFRU, giver ikke 
grundlag for at afgøre, om projekterne er i overensstem­
melse med de gældende kriterier. 
7.29. Af de syv foretagender, der modtog støtte (bevil­
get støtte: 1 Mio FF), havde tre fuldstændig indstillet 
deres virksomhed på tidspunktet for Rettens revision, 
og et fjerde foretagende havde store økonomiske van­
skeligheder. En bedre koordinering af Fællesskabets 
foranstaltninger på strukturområdet ville have gjort det 
muligt at undgå, at EFRU finansierede projekter inden 
for fødevaresektoren, hvis overensstemmelse med 
EUGFL's kriterier ikke var godtgjort, og som derfor var 
særlig risikofyldte. 
Oprettelse af arbejdspladser for faglært arbejdskraft i 
Forbundsrepublikken Tyskland 
7.30. Under Rettens revision af industriprojekter i 
1984 gennemgik den i delstaten Baden-Wurttemberg i 
Forbundsrepublikken Tyskland finansieringen af inve­
steringer med henblik på at oprette arbejdspladser for 
faglært arbejdskraft. I henhold til medlemsstatens egne 
bestemmelser om forbedring af regionens økonomiske 
struktur var oprettelse af arbejdspladser for faglært 
arbejdskraft et af de vigtigste mål for de pågældende 
investeringer, bl. a. med det formål at undgå, at unge 
faglærte arbejdere flyttede til andre områder. 
7.31. Retten konstaterede imidlertid, at der hverken i 
de statistiske oplysninger eller i andre tilgængelige 
oplysninger i medlemsstaten vedrørende planlægning 
og gennemførelse af sådanne projekter skelnedes mel­
lem arbejde, der kræver faguddannelse, og arbejde, der 
kan udføres af ufaglært arbejdskraft. Støttemodtager­
nes målsætninger vedrørende de nye arbejdspladser gik 
ud på, at der skulle oprettes et bestemt antal arbejd­
spladser uden hensyntagen til arbejdspladsernes karak­
ter, og heller ikke dokumenterne vedrørende gennem­
førelsen af projekterne indeholdt oplysninger om 
arbejdspladsernes art. Kommissionen burde have sør­
get for en større grad af overensstemmelse mellem regi­
onaludviklingsprogrammets målsætning og det system, 
der blev iværksat med henblik på gennemførelsen af 
programmet, og den burde have draget de nødvendige 
konsekvenser med hensyn til tildelingen af støtten. Konklusioner vedrørende industriprojekter 
7.32. Resultaterne af Rettens revision af industripro­
jekter i Frankrig viser, at der er behov for, at koordina­
tionen med de øvrige fællesskabsforanstaltninger for­
bedres, og at effektiviteten øges. Rettens revision i 
Forbundsrepublikken Tyskland har vist, at projekternes 
gennemførelse ikke følges op med henblik på at kon­
statere, om målsætningerne opfyldes. Rettens revision 
viser, at man bør vise endnu større omhu ved udvælgel­
sen af projekterne, og at man i forbindelse med forvalt­
ningen af fonden bør råde over fuldstændige og regel­
mæssige oplysninger om de finansierede projekters 
udvikling samt resultaterne af projekterne. 
SAMMENDRAG AF BEMÆRKNINGERNE 
OM ANVENDELSEN AF FORORDNING 
NR. 724/75 
7.33. De vigtigste resultater af Rettens revision i 1984 
bekræfter nogle af de bemærkninger, Retten har frem­
sat siden 1977 om anvendelsen af forordning 
nr. 724/75 om oprettelse af EFRU. Der er særlig behov 
for: 
(a) at forbedre behandlingen af regionaludviklingspro­
grammerne, de statistiske oversigter og støtteansøg­
ningerne for at sikre, at fondens støtte ydes til de 
investeringer, der i størst mulig omfang medvirker 
til at afhjælpe de regionale skævheder, 
(b) at præcisere de kriterier, der skal anlægges ved 
udvælgelsen af projekterne, for at gøre det muligt 
at foretage en mere indgående undersøgelse af støt­
teansøgningerne, 
(c) at der, eventuelt ved hjælp af et egnet edb-system, 
foretages en mere fuldstændig opfølgning, som vil 
gøre det muligt systematisk at analysere fondens 
virksomhed. 
7.34. Gennemføres disse forbedringer ikke, vil det 
være vanskeligt at øge støttens effekt med hensyn til at 
opnå større overensstemmelse mellem medlemsstater­
nes økonomier og at nå frem til en mere indgående vur­
dering af Kommissionens indsats til fordel for de ugun­
stigt stillede områder. 
7.35. Den nye regionalfondsforordning (forordning 
nr. 1787/84) tilgodeser en række af disse behov, speci­
elt hvad angår dokumentationen vedrørende iværksæt­
telsen af EFRUs støtteforanstaltninger. Kommissionen 
har desuden præciseret kriterierne for anvendelsen af 
de generelle principper for udvælgelsen af projekterne. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 69 
7.36. De nye bestemmelser er imidlertid ikke i sig selv muligheder, den nye forordning giver, med henblik på 
tilstrækkelige til at undgå en gentagelse af de situatio- som forvaltningsorgan for fonden at sikre, at fælles-
ner, som Retten har påpeget. Det er i den forbindelse skabsstøtten mere effektivt opfylder støttens målsæt-
vigtigt, at Kommissionen i fuldt omfang udnytter de ninger. 
(') Rådets forordninger (EØF) nr. 724/75 af 18. 3. 1975 (EFT (3) Jf. pkt. 3.3.3 i Rettens beretning om gennemførelsen af 
L 73 af 21. 3. 1975, s. 1), nr. 214/79 af 6. 2. 1979 (EFT L konklusionerne fra Det europæiske Råd af 18. 6. 1983 
35 af 9. 2. 1979, s. 1) og nr. 3325/80 af 16. 12. 1980 (EFT (EFT C 287 af 24. 10. 1983 s. 1) 
L349af23. 12. 1980, s. 10). (4) EFT L 51 af 23. 2. 1977, s. 1. 
(2) Rådets forordning (EØF) nr. 1787/84 af 19. 6. 1984 (EFT 
L 169 af 28. 6. 1984, s. 1). 
70 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
KAPITEL 8 
Det sociale område 
8.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger (Den europæiske Soci­
alfond) (kapitel 60 og 61) 
Budgetmæssig gennemførelse 
Bemærkninger om lovligheden og den formelle rigtighed 
Bogføring af forpligtelser og betalinger 
Bemærkninger om en beslutning om at tilsidesætte finansin-
spektørens nægtelse af godkendelse 
Iværksættelse af den nye europæiske socialfond 
Fremgangsmåden ved forberedelse af godkendelsesbeslutninger 
Bemærkninger om fremgangsmåden ved forberedelse af god­
kendelses beslutninger 
Bemærkninger om beslutninger vedrørende ansøgninger om til­
skud 
Bemærkninger om lineær eller vægtet nedskæring af ansøgnin­
ger om tilskud 
Konklusioner 
Afvikling af den tidligere europæiske socialfond 
Bemærkninger om udbetaling af saldobeløb 
Bemærkninger om tilbagesøgning .5 
.5 
.14 
.10 
.11 — 8.14 
.15 
.15 
.17 
.22 
.27 
.30 
.31 
.31 
.35 — 8.30 
— 8.16 
— 8.21 
— 8.26 
— 8.29 
— 8.37 
— 8.34 
— 8.37 
INDLEDNING 
8.1. Udgifterne til Fællesskabets interventioner på det 
sociale område afholdes over afsnit 6 i del B i budget­
tets sektion III «Kommissionen». Det drejer sig hoved­
sagelig om udgifter i forbindelse med Den europæiske 
Socialfonds virksomhed (kapitel 60 og 61) og andre 
udgifter af social karakter, som står opført i kapi­
tel 63-67 og kapitel 69 (jf. tabel 8.1). 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER (DEN EUROPÆISKE 
SOCIALFOND) (KAPITEL 60 OG 61) 
Budgetmæssig gennemførelse 
8.2. Tabel 8.1 og 8.2 giver en oversigt over de dispo­
nible bevillinger og deres anvendelse. I regnskabsåret 1984 traf Kommissionen tre beslutninger om godken­
delse af ansøgninger om tilskud, henholdsvis den 
23. juli, den 13. september og den 19. december 1984. 
Den sidste beslutning træder i stedet for de to første. 
8.3. Fire lande tegner sig for mere end 3/4 af de for­
pligtelser, der blev indgået i 1984 (Det forenede Konge­
rige 32 %, Italien 22 %, Irland og Frankrig hver 11 %). 
Af samtlige disse forpligtelser udgør betalingerne i 
form af automatiske forskud (•) 47 % (12 % i 1983). For 
Nederlandenes vedkommende drejer det sig kun om 
12 %, da denne medlemsstat i betragtning af de vanske­
lige økonomiske forhold for Fællesskabet har accepte­
ret at få udbetalt forskud i januar 1985. 
16.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 71 
Tabel 8.1 — Det sociale område: disponible bevillinger i 1984 og deres anvendelse 
(Mio ECU) 
Budgetpost 
Kapitel 60: Almindelige 
foranstaltninger 
heraf: 
— Unge under 25 år, ugunstigt 
stillede regioner (6000) 
— Unge under 25 år, andre 
regioner (6001) 
— Personer over 25 år, ugunstigt 
stillede regioner (6010) 
— Personer over 25 år, andre 
regioner (6011) 
Foranstaltninger, for hvilke der er 
indgået forpligtelse før 1984: 
— Tidligere kapitel 60 (607) 
— Tidligere kapitel 61 (608) 
— Tidligere kapitel 62 (609) 
Kapitel 61: Særlige foranstaltninger 
(610) 
Kapitel 60 og 61 i alt 
(Socialfonden) 
Kapitel 63: 
Udgifter vedrørende uddannelse og 
erhvervsuddannelse 
Kapitel 64: 
Udgifter vedrørende beskæftigelse samt 
social og sundhedsmæssig beskyttelse 
Kapitel 65: 
Bidrag til EKSF til foranstaltninger i 
forbindelse med strukturomlægningen 
af jern- og stålindustrien 
Kapitel 66: 
Udgifter til miljø- og 
forbrugerbeskyttelse 
Kapitel 67: 
Udgifter til kulturelle aktiviteter og 
Europafonden 
Kapitel 69: 
Støtte til katastroferamte befolkninger i 
Fællesskabet 
Kapitel 63-69 i alt 
Afsnit 6 i alt 
(Det sociale område) Forpligtelser 
Disponible bevillinger 
til forpligtelser i 1984 
1 939,6 
529,7 
976,3 
239,8 
190,8 
0,7 
1,0 
1,3 
85,0 
2024,6 
16,8 
297,0 
62,5 
21,2 
2,2 
34,1 
433,8 
2458,4 Forpligtelser indgået i 
1984 
1 810,7 
501,4 
909,1 
224,8 
175,4 
— 
— 
1,0 
42,5 
1 854,2 
16,6 
294,8 
62,5 
12,1 
2,2 
33,2 
421,4 
2 275,6 Betalinger 
Disponible bevillinger 
til betalinger i 1984 
1 762,3 
249,0 
457,5 
113,9 
99,0 
474,8 
365,8 
2,3 
25,5 
1 787,8 
22,2 
301,4 
62,5 
25,0 
2,7 
54,2 
468,0 
2 255,8 Betalinger afholdt i 
1984 
1 593,6 
235,8 
435,4 
110,4 
85,6 
454,7 
269,5 
2,2 
12,7 
1606,3 
15,0 
290,0 
62,5 
9,7 
2,0 
50,8 
430,0 
2 036,3 
8.4. De forpligtelser, som endnu ikke var indfriet ved 
begyndelsen af 1984, androg 2 493,8 Mio ECU. Heraf 
blev 726,1 Mio ECU (29%) indfriet (36% i 1983), og 98,5 Mio ECU (4%) bortfaldt ved frigørelse (5% i 
1983). Det sidstnævnte beløb vedrører ikke-indfriede 
forpligtelser for regnskabsår forud for 1983. 
72 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
Tabel 8.2 — Socialfonden: udviklingen i forpligtelses- og 
betalingsbevillinger 
(Mio ECU) 
Bevillingernes art 
Oprindeligt budget for 1984 
Bevillinger, som henstår fra 
1983 
Bevillinger fremført fra 1983 
Bevillinger hidrørende fra 
frigørelser af forpligtelser for 
1983 
Bevillinger hidrørende fra om­
vurdering af endnu ikke 
indfriede forpligtelser 
Bevillingsoverførsler 
Endelige bevillinger i alt Forpligtelses­
bevillinger 
1 846,0 
71,5 
94,6 
29,2 
-16,7 
2 024,6 Betalingsbevil­
linger 
1 220,0 
575,9 
-8,1 
1 787,8 
8.5. Det restbeløb, som henstod til betaling pr. 31. 
december 1984, andrager 2 519,5 Mio ECU. Af dette 
beløb vedrører 34 % Italien, 22 % Det forenede Konge­
rige og 14 % Frankrig. 
BEMÆRKNINGER OM LOVLIGHEDEN 
OG DEN FORMELLE RIGTIGHED 
Bogføring af forpligtelser og betalinger 
8.6. De forpligtelser, som blev indgået for bevillin­
gerne den 23. juli (1 734,4 Mio ECU) og den 13. sep­
tember (200,3 Mio ECU), blev først bogført i oktober, 
og forskudsudbetalingen i forbindelse med forpligtel­
serne blev først påbegyndt i november. 
8.7. Retten har ikke fået en mere udtømmende forkla­
ring end den, der blev givet af det ansvarlige kommissi­
onsmedlem på Europa-Parlamentets møde den 
12. februar 1985 (2), nemlig at man på grund af den 
budgetmæssige situation først kunne bogføre forpligtel­
serne ved udgangen af oktober, efter at tillægsbudgettet 
var vedtaget den 25. oktober 1984. 
8.8. Trods Kommissionens forklaring konstaterer Ret­
ten, at der på tidspunktet for beslutningen af 23. juli 
fandtes de nødvendige bevillinger både til forpligtelser 
og betalinger. 
8.9. Godkendelsesbeslutningerne indebar en øjeblik­
kelig udbetaling af et forskud på 50 % til de fleste initi­
ativtagende organer i overensstemmelse med artikel 5 i Rådets forordning (EØF) nr. 2950/83 af 17. oktober 
1983 (3). 
8.10. Retten er af den opfattelse, at regnskabet bør 
afspejle godkendelsesbeslutningerne i overensstem­
melse med finansforordningen (artikel 32 og 33) og 
gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen 
(artikel 27). 
Bemærkninger om en beslutning om at 
tilsidesættefinansinspektørens nægtelse af 
godkendelse 
8.11. Kommissionen besluttede på mødet den 
19. december 1984 at tilsidesætte finansinspektørens 
nægtelse af godkendelse af 18. december 1984. 
8.12. I nægtelsen modsatte finansinspektøren sig at 
yde personer, som ønsker at etablere sig som selvstæn­
dige, den støtte til ansættelse, som omtales i artikel 1, 
litra c) i Rådets forordning (EØF) nr. 2950/83 (4) og i 
punkt E3 i Kommissionens retningslinjer for forvalt­
ningen af Den europæiske Socialfond i regnskabsårene 
1984-1986(5), hvor der også udtrykkeligt tales om 
»beskæftigelse i ekstraordinært oprettede arbejdsplad­
ser«. 
8.13. Kommissionen mente ikke, at finansinspektøren 
havde taget højde for støttens sociale og økonomiske 
betydning og især den nedbringelse af arbejdsløsheden, 
som kan opnås ved at oprette arbejdspladser eller ved 
at gøre det lettere for arbejdsløse at etablere sig som 
selvstændige. 
8.14. Retten er af den opfattelse, at den forpligtelse, 
som blev indgået for bevillingen, i dette tilfælde rent 
faktisk var i strid med bestemmelserne, og at nægtelsen 
af godkendelse derfor var berettiget. Retten mener, at 
Kommissionen i dette tilfælde burde tilpasse retsfor­
skrifterne, i den udstrækning oprettelse af arbejdsplad­
ser i form af, at arbejdsløse etablerer sig som selvstæn­
dige, svarer til støttens egentlige formål. Derved ville 
den desuden stille alle medlemsstaterne lige. 
IVÆRKSÆTTELSE AF DEN NYE 
EUROPÆISKE SOCIALFOND 
Fremgangsmåden ved forberedelse af 
godkendelsesbeslutninger 
8.15. Spørgsmålet om, hvilke personkategorier og for­
anstaltninger der er tilskudsberettigede, reguleres 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 73 
hovedsagelig i artikel 1, 2, 3 og 4 i Rådets afgørelse 
83/516/EØF af 17. oktober 1983 om Den europæiske 
Socialfonds opgaver (6), mens reglerne om, hvilke 
udgifter der kan ydes tilskud til, findes i artikel 1 i 
Rådets forordning (EØF) nr. 2950/83 om gennemfør­
else af afgørelse 83/516/EØF (4). Kommissionens ret­
ningslinjer for forvaltningen af Den europæiske Social­
fond i regnskabsårene 1984-1986 (5) indeholder bestem­
melser om de tilskudsberettigede ansøgningers priorite­
ring og om de principper og den fremgangsmåde, som 
finder anvendelse ved nedskæringer. 
8.16. Ansøgninger om tilskud skal fremover indsen­
des på den formular, som er gengivet i Kommissionens 
beslutning 83/673/EØF af 22. december 1983 vedrø­
rende forvaltningen af Den europæiske Socialfond (7). 
Desuden har Kommissionens tjenestegrene internt 
udarbejdet et kodesystem med henblik på at harmoni­
sere sagsbehandlingen, og de har påbegyndt udarbej­
delsen af en oversigt over fortolkningen af de regler, 
som gælder for Den europæiske Socialfonds opgaver 
og virkemåde. 
Bemærkninger om fremgangsmåden ved 
forberedelse af godkendelsesbeslutninger 
Retningslinjer 
8.17. De retningslinjer, som er fastlagt i samråd med 
medlemsstaterne, er alt for generelle, idet de ikke giver 
mulighed for en præcis fastlæggelse af prioriteringen. 
8.18. Der findes ingen fuldstændig vejledning om 
sagsbehandlingen og fortolkningen, som er udarbejdet 
forud for indsendelsen af ansøgningerne om tilskud. 
En sådan vejledning ville være til stor hjælp for de 
nationale instanser, som skal gennemgå ansøgningerne. 
8.19. Trods den præcisering, som fulgte af det interne 
notat af 18. juli 1984 (8), er flere kriterier stadig ikke til­
strækkelig klart fastlagt. Det drejer sig bl.a. om føl­
gende: ny teknologi, mulighed for beskæftigelse, bereg­
ningsmetoder, lokale udviklingsinitiativer, samfunds­
behov, deltidsbeskæftigelse, erhvervs- og samfunds­
mæssig integrering, erhvervsforberedelse, virksomhe­
der, som ikke beskæftiger mere end 500 personer, og 
særaktioners «fornyende» karakter. 
8.20. Det forholder sig således, at nogle af de 
udstedte retningslinjer er så upræcist formuleret, at det 
ikke er muligt at undgå overlapninger, hvilket ikke gør 
behandlingen af ansøgningerne lettere. Dette gælder 
bl.a. i forbindelse med erhvervsuddannelsesforanstalt­ninger med en vis jobskabende virkning og foranstalt­
ninger, der tilsigter ansættelse eller beskæftigelse i eks­
traordinært oprettede arbejdspladser i forbindelse med 
en vis uddannelse eller oplæring. 
Kodesystem 
8.21. Hovedformålet med det kodesystem, Den euro­
pæiske Socialfond har indført, er at gøre det muligt for 
tjenestegrenene at behandle ansøgningerne om tilskud 
på ensartet måde. I flere af de koder, som anvendes 
ved behandlingen af ansøgningerne om tilskud, 
afgrænses de forskellige tilfælde af ansøgninger, som 
ikke kan imødekommes, manglende tilskudsberetti-
gelse og manglende prioritering imidlertid ikke i til­
strækkeligt omfang. 
Bemærkninger om beslutninger vedrørende 
ansøgninger om tilskud 
8.22. Af ca. 3 300 ansøgninger om tilskud i 1984 blev 
der ved stikprøve udtaget 480, som blev undersøgt med 
henblik på at konstatere, om ansøgningerne var fuld­
stændige og kunne imødekommes, og om de foreslåede 
projekter var tilskudsberettigede og prioriterede. Hos 
en række nationale instanser, som skal fremlægge 
ansøgningerne om tilskud for Den europæiske Social­
fond, blev 350 af disse ansøgninger desuden gennem­
gået på grundlag af instansernes sagsakter og/eller 
spørgeskemaer. Denne gennemgang giver anledning til 
følgende bemærkninger. 
8.23. Ud over svaghederne i forbindelse med beskri­
velsen af retningslinjerne for udvælgelsen 
(pkt. 8.18-8.20) konstateredes det, at Kommissionen 
ikke i tilstrækkeligt omfang tager hensyn til de begre­
ber, den selv har fastlagt. Selv om Kommissionen har 
udarbejdet en formular til brug for ansøgninger om til­
skud og således får talrige nødvendige oplysninger, er 
mange ansøgninger alligevel ufuldstændige. På samme 
måde blev det vist, at Kommissionen temmelig ofte fra­
viger sine egne kriterier uden nogen egentlig begrun­
delse. 
8.24. En kontrolinstans, hvad enten den er intern eller 
ekstern, kan ikke varetage sine opgaver, hvis den ikke 
kan anvende tilstrækkeligt præcise kriterier. Dette gør 
sig især gældende, når det drejer sig om at gennemgå 
beslutningerne om prioriteringen og tilskudsberettigel-
sen af visse ansøgninger. Desuden bør Kommissionen 
give en klar begrundelse for de ændringer, den foreta­
ger i den af medlemsstaterne foreslåede klassificering 
af tilskudsansøgninger under visse punkter i retnings­
linjerne. Sådanne ændringer kan foretages, fordi 
bestemmelserne til en vis grad overlapper hinanden, og 
af samme grund opstår der i øvrigt en væsentlig mangel 
på sammenhæng, når der foretages ændringer i klassifi­
ceringen af nogle ansøgninger og ikke af andre af 
samme type. 
74 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
8.25. I visse beslutninger er der fejl i de godkendte 
beløb. 
8.26. Endelig skal det påpeges, at sagsbehandlingen i 
Den europæiske Socialfonds tjenestegrene ikke er sær­
lig gennemskuelig. Ikke alene er de koder, som er udar­
bejdet med henblik på sagernes behandling, upræcise 
(pkt. 8.21), men i sagsakterne mangler der også til tider 
en forklaring på Kommissionens stilling. 
Bemærkninger om lineær eller vægtet 
nedskæring af ansøgninger om tilskud 
8.27. Retten har gennemgået resultaterne af den væg­
tede eller lineære nedskæring, som er beskrevet i pkt. 6 
i retningslinjerne for forvaltningen af Den europæiske 
Socialfond, og som har til formål at skabe balance mel­
lem forpligtelsesbevillingerne og ansøgningerne om til­
skud. Gennemgangen giver anledning til følgende 
bemærkninger. 
8.28. Kommissionen har med fuld ret ikke altid fulgt 
medlemsstaternes forslag om nedskæringer. Alligevel er 
det ønskeligt, at der træffes et klart valg i sådanne til­
fælde. 
8.29. I forbindelse med nedskæringer har Kommissio­
nen altid haft til hensigt ikke at gøre indgreb i gennem­
førelsen af de planlagte foranstaltninger. Når Kommis­
sionen har foretaget en forholdsmæssig nedskæring i 
tilfælde, hvor der ikke har været fremsat præcise forslag 
fra en medlemsstat, har det imidlertid bevirket, at nogle 
foranstaltninger ikke har kunnet opretholdes i fuld 
udstrækning. 
Konklusioner 
8.30. Gennemgangen af den nye fonds virksomhed i 
det første år har vist, at man er i den situation, at der 
dels savnes præcise regler, dels stadig ikke foretages en 
tilstrækkelig konsekvent gennemførelse af de gældende 
regler. 
AFVIKLING AF DEN TIDLIGERE 
EUROPÆISKE SOCIALFOND 
Bemærkninger om udbetaling af saldobeløb 
8.31. I forbindelse med revisionen af Kommissionens 
udbetaling af saldobeløb i 1984 har Retten gennemgået bilag og foretaget en række besøg på stedet. Revisionen 
giver anledning til en lang række bemærkninger, der 
som tidligere vedrører udgifternes attestation, tilskuds-
berettigelsen og beregningsmetoden, projekternes 
finansiering og sagsakternes indhold. 
8.32. Således har Kommissionen f.eks. i forbindelse 
med fire sager udbetalt saldobeløbet, selv om medlems­
statens attestation end ikke fandtes på udbetalingsan­
modningen, som foreskrevet i forordningen. I et andet 
tilfælde har et uddannelsescenter modtaget tilskud fra 
fonden fra 1973 til 1981, selv om alle udgifterne blev 
dækket på nationalt plan. Centret opnåede således en 
dobbelt dækning for det beløb, der blev finansieret af 
Fællesskabet. Kommissionens tjenestegrene godkendte 
dette særlige forhold, og under Rettens revision på ste­
det var mere end halvdelen af det modtagne beløb (sva­
rende til ca. 2,5 Mio ECU) stadig disponibel. I flere 
sagsakter har Retten ligeledes konstateret, at rapporten 
om gennemførelsen ikke indeholdt oplysninger af afgø­
rende betydning for vurderingen af foranstaltningen, 
såsom resultaterne i form af oprettede eller opretholdte 
arbejdspladser og de gennemførte kursers art og varig­
hed. 
8.33. Desuden er der grund til at fremhæve et tilfælde, 
hvor attestationsgiveren i den samlede opgørelse over 
en samlet anmodning om udbetaling af saldobeløb 
anførte de forventede og ikke de faktiske udgifter, idet 
der ikke forelå en opgørelse herover. Endelig skal der 
anføres tre t;ilfælde, hvor beløbet i den attesterede sam­
lede opgørelse var højere end det beløb, attestationsgi­
veren —senere —havde godkendt som tilskudsberetti­
get. Retten skal henstille til Kommissionen, at den 
behandler spørgsmålet om tilbagebetaling af det urig­
tigt udbetalte beløb i national valuta (beregnet til ca. 
160 000 ECU). 
8.34. I én region — der fungerer som attestationsgiver 
— var det ikke muligt at fastlægge de økonomiske 
oplysninger om de enkelte projekter, som skulle udgøre 
begrundelsen for den samlede anmodning om udbeta­
ling af saldobeløb. Hvis Kommissionen ikke får disse 
oplysninger — hvilket i øvrigt vil gøre enhver form for 
kontrol umulig — bør den afslå at yde tilskud. 
Bemærkninger om tilbagesøgning 
8.35. I regnskabsåret 1984 behandlede Retten, lige­
som i regnskabsåret 1983 (nærmere omtalt i pkt. 8.26, 
8.28 og 8.29 i årsberetningen for regnskabsåret 1983, 
s. 76, EFT C 348 af 31.12. 1984), problematikken 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 75 
omkring 84 tilbagesøgninger (bl. a. 27 franske, 32 itali­
enske og 10 britiske), som skyldes udbetaling af for 
store forskud i forhold til de faktisk bevilgede tilskud. 
Disse tilbagesøgninger vedrører 6,2 Mio ECU fordelt 
med 1,9 Mio ECU på Frankrig, 3,5 Mio ECU på Italien 
og 0,4 Mio ECU på Det forenede Kongerige. 
8.36. En gennemgang af de 84 tilfælde med særlig 
henblik på det tidsrum, hvori forskuddene forud for til­bagesøgningen stod til disposition for tilskudsmodta­
gerne, har vist, at der var tale om mellem 3 og 61 måne­
der, i gennemsnit mere end to år, og at de forskellige 
beløb andrager ca. 1 Mio ECU. 
8.37. Antallet og størrelsen af disse tilbagesøgninger 
samt det unormalt lange tidsrum mellem udbetalingen 
af det for store beløb og tilbagesøgningen gør det nød­
vendigt at forbedre forvaltningen på dette område. 
(') I overensstemmelse med artikel 5, stk. 1 og 2, i forordning (5) 
(EØF) nr. 2950/83, EFT L 289 af 22. 10. 1983. 
(2) Det fuldstændige mødereferat, 12. 2. 1985, s. 31 og 32. 
(3) EFT L289 af 22. 10. 1983. I henhold til denne artikel 
medfører en beslutning om godkendelse «udbetaling af et 
forskud på 50 % af det bevilgede tilskud på den dato, der 
er anført for foranstaltningernes begyndelse. Såfremt 
denne dato ligger før den dato, på hvilken der træffes 
beslutning om godkendelse, foretages udbetalingen straks 
efter godkendelsen*. Den sidstnævnte situation har været (6) 
den almindelige i 1984. (7) 
(4) EFT L289 af 22. 10. 1983. Forordningen vedrører gen- («) 
nemførelsen af Rådets afgørelse 83/516/EØF om Den 
europæiske Socialfonds opgaver. EFT C 5 af 10. 1. 1984. Retningslinjerne fastsættes hvert 
år inden den 1. maj for de tre følgende regnskabsår i hen­
hold til artikel 6, stk. 1, i Rådets afgørelse 83/516/EØF 
om Den europæiske Socialfonds opgaver. Kommissionen 
giver Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse om ret­
ningslinjerne. Desuden udarbejdes de, i henhold til 
samme artikel, i snævert samråd med medlemsstaterne og 
under hensyn til eventuelle synspunkter udtrykt af 
Europa- Parlamentet. 
EFT L 289 af 22. 10. 1983. 
EFT L 377 af 31.12. 1983. 
Communication de M. I. Richard å la Commission en 
accord avecM. A. Giolitti, V/995/84. 
76 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
KAPITEL 9 
Forskning, energi, etc. 
9.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Bemærkninger om den økonomiske forvaltning 
Energi: Projekter med omkostningsdeling 
Indirekte forskningsaktioner 
Forvaltningsprocedurer 
Benyttelse af eksterne revisionsfirmaer 
Informations- og telekommunikations teknologi 
Afsluttende bemærkninger 9.1 
9.2 
9.3 
9.5 
9.5 
9.6 
9.9 
9.15 — 9.4 
— 9.8 
— 9.8 
— 9.14 
INDLEDNING 
9.1. Dette kapitel omhandler udgifterne til energi, 
forskning og forskellige hermed beslægtede aktiviteter, 
hvortil bevillinger til forpligtelser og til betalinger er 
opført under kapitel 70-78 i del B i Kommissionens 
sektion i budgettet. 
BEMÆRKNINGER OM DEN 
ØKONOMISKE FORVALTNING opført på 1984-budgettet. I betragtning af JET's 
høje likviditet på dette tidspunkt var Kommissio­
nens godkendelse af JET's beslutning om at for­
lange midler uforenelig med Rettens henstilling i 
pkt. 9.32 i årsberetningen for regnskabsåret 1983 (•) 
om at nedbringe JET's høje banksaldi; 
(c) ESPRIT: den ringe udnyttelsesgrad for bevillinger 
til betalinger skyldes forsinkelser i indgåelsen af 
kontrakter i henhold til arbejdsplanen for 1984 (jf. 
ligeledes pkt. 9.13(a)); 
(d) transportpolitik: den ringe udnyttelsesgrad for 
bevillinger både til forpligtelser og til betalinger 
skyldes hovedsagelig, at Rådet først traf sine afgø­
relser i december 1984. 
9.2. Tabel 9.1 indeholder en oversigt over bevillinger­
nes udnyttelse i 1984. Rettens revision giver anledning 
til følgende bemærkninger om udnyttelsen af bevillin­
gerne: 
(a) energi: udnyttelsesgraden for bevillinger til beta­
ling er, om end den højeste i fem år, stadig for 
ringe, hvilket til dels skyldes tekniske problemer 
for kontrahenterne, men endvidere tidsrøvende 
fællesskabsprocedurer; 
(b) indirekte forskningsaktion: udnyttelsesgraden for 
bevillinger til betalinger er steget med 6 % som 
følge af en indbetaling af bidrag til JET-projektet 
på 22 Mio ECU den 15. januar 1985, som blev ENERGI: PROJEKTER MED 
OMKOSTNINGSDELING 
9.3. Kommissionens andel af projekter vedrørende 
»teknologisk udvikling« og »demonstrationsprojekter« 
finansieres over kapitel 70. Et at formålene med disse 
kontrakter med omkostningsdeling er at bringe ny tek­
nologi op på et niveau, hvor den kan udnyttes kommer­
cielt, idet støtten normalt skal betales tilbage, hvis dette 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 77 
Tabel 9.1 — Forskning, energi, etc.: disponible bevillinger i 1984 og deres udnyttelse 
(Mio ECU) 
Udgiftsområde 
(budgetkapitel) 
Energi: 
— Energipolitik (70 eksklusive 707) 
— Særlige fællesskabsforan­
staltninger 
Forskning og investering: 
— Forskning — direkte aktion (707) 
(73) 
— Forskning — indirekte aktion (3) 
— Informationsteknologi 
(ESPRIT) 
Industri og det interne marked: 
— Industripolitik 
— Informations- og telekommuni­
kationsteknologi 
(undtagen ESPRIT) 
Transport: (77) 
— Transportpolitik (78 eksklusive 783) 
— Særlige projekter inden for 
transportinfrastruktur 
Andre aktiviteter: 
— Nuklear sikkerhedskontrol 
— Informationsmarked og 
innovation 
— Anden forskning (783) 
(71) 
(75) 
(72) 
v lait 
NB: Tilsvarende tal for JET (4) Forpligtelser 
Bevillinger til 
forpligtelser 
disponible i 
1984(1) 
216,9 
456,0 
219,3 
386,6 
207,0 
29,0 
45,7 
96,7 
471,0 
3,0 
23,9 
3,7 
2 158,8 
114,3 Forpligtelser 
indgået i 1984 
204,8 
456,0 
189,3 
268,9 
134,4 
26,8 
17,6 
16,7 
471,0 
3,0 
13,6 
3,6 
1 805,7 
83,5 Udnyttelses­
grad (%) 
94,4 
100,0 
86,3 
69,5 
64,9 
92,4 
38,5 
17,3 
100,0 
100,0 
56,9 
97,3 
83,6 
73,0 Betalinger 
Bevillinger til 
betalinger 
disponible i 
1984 0 
206,0 
457,8 
220,0 
307,9 
45,0 
36,4 
50,8 
45,4 
471,0 
4,2 
20,1 
6,0 
1 870,6 
142,2 Betalinger af­
holdt i 1984 
133,7 
412,0 
189,9(5) 
249,3 (6) 
W) 
17,7 
26,3 
6,8 
423,9 
2,5 
8,9 
2,9 
1475,7 
95,2 Udnyttelses­
grad (%) 
64,9 
90,0 
86,3 
80,1 
4,0 
48,6 
51,8 
15,0 
90,0 
59,5 
44,3 
48,3 
78,9 
66,9 
(') Bevillinger på 1984-budgettet + bevillinger, som henstod ved udgangen af 1983, efter overførsler. 
(2) Bevillinger på 1984-budgettet + fremførsler fra 1983, efter overførsler. 
(3) Herunder bidrag til JET (89 Mio ECU). 
(4) På grundlag af JETs budget (dvs. inklusive Kommissionens bidrag). 
(5) Heraf 106,2 Mio ECU opført som udgifter til forskningspersonale. 
(6) Heraf 18,9 Mio ECU opført som udgifter til forskningspersonale. 
(7) Heraf 0,9 Mio ECU opført som udgifter til forskningspersonale. 
niveau opnås. Størrelsen af det beløb, der ifølge aftalen 
skal betales tilbage, afpasses efter programmets posi­
tive resultater. I tabel 9.2 vises stillingen pr. 31. decem­
ber 1984. Det forekommer Retten, efter gennemgangen 
af kontrakterne, at der hersker usikkerhed om stillingen 
for en væsentlig del af projekterne. 
9.4. Retten skal henstille, at de gældende ordninger 
for intern og ekstern teknisk evaluering udvides til at 
give en mere klar vurdering af sandsynligheden for erhvervsmæssig udnyttelse af hvert delprojekt inden for 
et afsluttet projekt. Denne vurdering kunne benyttes 
som udgangspunkt for en forbedret opfølgning af pro­
jekterne. Den gængse fremgangsmåde er en standard­
skrivelse til kontrahenterne med anmodning om en for­
håndsudtalelse om mulighederne for erhvervsmæssig 
udnyttelse; men dette følges ikke op. Kommissionen 
bør indføre en ordning med periodiske anmodninger til 
alle kontrahenter om situationsberetninger om afslut­
tede projekter, samt opfølgning hvis disse forespørgsler 
ikke besvares. 
78 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Tabel 9.2 — Støtte der skal tilbagebetales, oversigt pr. 
31. december 1984 (') 
Projektart 
Teknologiske ud­
viklingsprojekter 
Demonstrations­
projekter 
lait A. 
Potentielt erholdelige 
beløb udbetalt til pro­
jekter udvalgt mellem 
1975 og 1979 (2) 
(Mio ECU) 
140,2 
15,9 
156,1 B. 
Beløb, der 
ifølge aftale 
skal tilbage­
betales 
(Mio ECU) 
44,5 
1,1 
45,6 Bi% 
afA 
31,7 
6,9 
29,2 
(') På grundlag af tal fra generaldirektoratet for energi. 
(2) Projekter, som skulle have været afsluttet inden 1984, og for hvilke 
tilbagebetaling af støtte kan forventes. 
INDIREKTE FORSKNINGSAKTIONER 
Forvaltningsprocedurer 
9.5. Retten skal på ny (2) understrege behovet for en 
omfattende vejledning om alle finansielle og kontrakt­
mæssige forvaltningsprocedurer for de indirekte aktio­
ner. En sådan vejledning er endnu ikke fremkommet. 
Retten skal understrege betydningen heraf og især 
behovet for nærmere instrukser vedrørende følgende 
punkter: 
(a) nøje undersøgelse af anmodninger om støtte med 
henblik på at sikre overensstemmelse mellem kon­
traktmæssige betalinger og betingelser; 
(b) benyttelse af eksterne revisionsfirmaer; 
(c) kontrol med udestående forpligtelser; 
(d) anvendelse af forvaltningsinformationssystemer; 
(e) anvendelse af videnskabelig sagkundskab til 
udvælgelse af kontrahenter og kontrol med kon­
trakter; 
(f) dokumentations- og arkiveringsforretningsgang. 
Benyttelse af eksterne revisionsfirmaer 
9.6. I 1981 engagerede Kommissionen, efter Rettens 
tidligere kritik (3) af Kommissionens interne kontrol af kontrakter med omkostningsdeling, eksterne revisions­
firmaer, som skulle foretage en stedlig finansiel revi­
sion af disse kontrakter. Denne fremgangsmåde er nu 
Kommissionens vigtigste interne kontrol af udgifter til 
indirekte aktioner (bortset fra JET). 
9.7. Retten bemærker med tilfredshed dette frem­
skridt, hvorimod dens undersøgelse af disse revisioner 
giver det indtryk, at Kommissionen ikke har draget fuld 
fordel heraf. Der kunne indføres følgende forbedringer: 
(a) Udvælgelsen af de kontrakter, der skal revideres, 
bør være nøje begrundet ud fra aftalte kriterier for 
herved at fremme en bedre koordinering og en 
mere effektiv anvendelse af revisionsfirmaerne. 
(b) Ved at give de pågældende revisionsfirmaer nøjag­
tigere skriftlige vejledninger, kunne der opnås 
bedre konsekvens i revisionsmetoder og målsæt­
ninger, klarere revisionsudtalelser og konklusioner 
og grundigere revision af en række aspekter ved 
forskningskontrakter, 
(c) og ved at indføre systematiske procedurer til omgå­
ende opfølgning af revisionsberetningerne kunne 
man sikre sig, at væsentlige revisionsresultater blev 
taget op med kontrahenterne. 
9.8. Den første række kontrakter udløber i 1985. Ret­
ten har anmodet Kommissionen om at tage hensyn til 
ovennævnte henstillinger ved evaluering af anvendel­
sen af denne form for intern kontrol samt ved tildeling 
og forvaltning af kommende nye kontrakter. 
INFORMATIONS- OG 
TELEKOMMUNIKATIONS­
TEKNOLOGI 
9.9. Rådet godkendte (4) den 28. februar 1984 Kom­
missionens forslag om et flerårigt, strategisk europæisk 
forsknings- og udviklingsprogram inden for informati­
onsteknologi (ESPRIT). Kommissionen vedtog (5) til 
forvaltning af programmet og for at knytte det sammen 
med andre beslægtede aktiviteter inden for informati­
ons- og telekommunikationsteknologier at nedsætte en 
selvstændig arbejdsgruppe med deltagelse af personale 
fra Kommissionens egne tjenestegrene og eksperter 
udefra. 
9.10. ESPRIT-programmet er hovedsagelig et forsk­
ningsprogram, der er baseret på kontrakter med 
omkostningsdeling, hvortil Kommissionen bidrager 
med 50 %. Under hver kontrakt skal der tilsluttes 
mindst to uafhængige instanser (selskaber, herunder 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 79 
mindre og mellemstore virksomheder, universiteter 
eller forskningsinstitutter) fra forskellige medlemssta­
ter. De nødvendige bevillinger til programperioden 
(1984 til 1988) blev i Rådets afgørelse anslået til 750 
Mio ECU. Bevillingerne til ESPRIT-programmet er 
opført under kapitel 73 i del B i det almindelige budget, 
og de dermed forbundne informations- og telekommu­
nikationsteknologier, der styres af arbejdsgruppen, er 
finansieret over kapitel 77. 
9.11. I 1984 var størstedelen af arbejdsgruppens admi­
nistrative og interne kontrolsystemer, det være sig ma­
nuelle eller datamatstyrede, under stadig udvikling. Det 
gjaldt især forvaltningen af kontrakternes gennemfør­
else, der for ESPRIT's vedkommende påbegyndtes i 
begyndelsen af 1985. For at efterkomme opfordringen i 
1984 om ESPRIT-forslag blev der udarbejdet forret­
ningsgange til evaluering og udvælgelse af kontrahen­
ter samt forhandling af kontrakter, hvilket resulterede i 
forpligtelser på 134 Mio ECU over 1984-budgettet. 
9.12. Retten har foretaget en indledende undersøgelse 
af de interne kontrolsystemer, især opbygningen, rets­
grundlaget samt regnskabs- og kontraktprocedurerne 
indtil forpligtelsesstadiet. Den har meddelt ledelsen sine 
detaljerede resultater og henstillinger til dato på disse 
områder. 
9.13. Undersøgelsen har bragt følgende vigtige punk­
ter for dagen: 
(a) Retten anbefalede i pkt. 9.4 og 9.5 i årsberetningen 
for regnskabsåret 1983 (') en mere konsekvent 
fremgangsmåde ved behandlingen af forpligtel­
serne, og Kommissionen var indforstået med at se 
nøjere på spørgsmålet. Revisionen af forpligtelser 
under ESPRIT-programmet i 1984 har klart vist, at 
der stadig er afvigende fremgangsmåder ved denne 
behandling. Der blev f.eks. indgået forpligtelser på 
i alt 71 Mio ECU i december 1984, over to måneder 
før kontraktbetingelserne blev endelig fastlagt, 
mens der på andre udgiftsområder først blev ind­
gået forpligtelser efter endelig kontraktafslutning. 
(b) Ved Rådets afgørelse om ESPRIT-programmet 
blev der lagt et loft på 4,5 % (dvs. 33,8 Mio ECU) 
(') EFT C 348 af 31. 12. 1984. 
(2) EFT C 344 af 31.12. 1982, pkt. 8.22, EFT C 357 af 31. 12. 
1983, pkt. 8.44, EFT C 348 af 31. 12. 1984, pkt. 9.21. 
(3) EFTC326af31. 12. 1979, pkt. 6.59, EFT C 342 af 31. 12. over personaleudgifterne, men der blev ikke angi­
vet nærmere om, hvad der i denne sammenhæng 
skulle forstås herved. Det ser ud til, at Kommissio­
nens beregningsmetode medfører en fare for, at de 
faktiske personaleomkostninger sættes for lavt, idet 
bl.a. betydelige udgifter til en del ansatte med kort­
fristede kontrakter ikke er medtaget, ligesom der 
ikke er afsat midler til dækning af resterende perso­
naleudgifter, der vil fortsætte ud over programmets 
officielle afslutning i 1988. Retten skal henstille, at 
Kommissionen anlægger et mere nøjagtigt og kon­
sekvent beregningsgrundlag for personaleudgif­
terne, således at de faktiske udgifter kan sammen­
holdes med 4,5 % loftet. 
(c) Revisionen viste ligeledes, at forbedringer er 
påkrævede ved evaluering af forskningsforslagene i 
1984 og ved udformning af kontrakterne. 
9.14. Retten foreslår, at Kommissionen i forbindelse 
med færdiggørelsen af arbejdsgruppens interne kon­
trolprocedurer tager hensyn til Rettens detaljerede hen­
stillinger vedrørende ovennævnte spørgsmål og til Ret­
tens bemærkninger i denne og tidligere årsberetninger 
om forvaltningen af forskningskontrakter inden for 
andre områder. 
AFSLUTTENDE BEMÆRKNINGER 
9.15. Alle bemærkningerne i dette kapitel berører 
kontraktudgifter og rækker derfor videre end til områ­
det for energi, forskning og dermed beslægtede aktivi­
teter. Adskillige af bemærkningerne rejser desuden 
principielle spørgsmål om den økonomiske eller bud­
getmæssige forvaltning. Ud over spørgsmålet om en 
central vejledning på disse områder, hvor dette er helt 
klart og omgående påkrævet (jf. pkt. 9.5 ovenfor), hen­
stiller Retten til Kommissionen at se nærmere på 
spørgsmålet om en klarere redegørelse (måske gennem 
Kommissionens interne regler om gennemførelsen af 
det almindelige budget) for den centrale finansforvalt-
nings ansvar for vejledning og styring på området for 
budgetmæssig og økonomisk forvaltning. 
1980, pkt. 8.28 (se ligeledes EFT C 344 af 31. 12. 1982, 
pkt. 8.28 og 8.29). 
(4) EFT L 67 af 9. 3. 1984. 
(5) Dok. KOM(84)PV731. 
80 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
KAPITEL 10 
Samarbejde med udviklingslande og tredjelande 
10.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Bemærkninger vedrørende fødevarehjælpen (kapitel 92) 
Økonomisk forvaltning 
Forsendelse af hjælpen 
Hjælpens kvalitet 
Bemærkninger om samarbejde med ikke-associerede udviklings­
lande (kapitel 93) 
Økonomisk forvaltning 
Projekter i Thailand og Indonesien 
Kompensation for aftalen vedrørende maniok 10.1 
10.2 
10.3 — 
10.4 — 
10.9 — 
10.12 — 
10.16 — 
10.16 — 
10.20 — 
10.36 — 10.15 
10.8 
10.11 
10.15 
10.37 
10.19 
10.35 
10.37 
INDLEDNING 
10.1. Under afsnit 9 i det almindelige budget opføres 
bevillinger til finansiering af fødevarehjælp, samar­
bejde med ikke-associerede udviklingslande og en 
række middelhavslande, samfinansieringen af aktioner 
iværksat af ikke-statslige organisationer (NGO) og 
visse former for nødhjælp. Under samme afsnit opføres 
ligeledes tilskuddet til Den europæiske Sammenslut­
ning for Samarbejde (ESS) og driftsbevillingerne til 
Kommissionens delegationer i landene i det sydlige 
middelhavsområde og i AVS-staterne. jet af en forbedret udnyttelsesgrad for kapitlerne 92, 93 
og 96. 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE 
FØDEVAREHJÆLPEN (KAPITEL 92) 
10.3. Den mængde fødevarehjælp, der blev tilveje­
bragt i 1984, steg betragteligt i forhold til tidligere (jf. 
tabel 10.2), fordi man i en vis grad har indhentet forsin­
kelser i 1983-programmet (jf. pkt. 10.9). 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER Økonomisk forvaltn ing 
10.2. I tabel 10.1 vises for 1984 de forpligtelser, der er 
indgået, og betalinger, der er afholdt af de disponible 
bevillinger i 1984-budgettet og fra tidligere regnskabsår. 
De samlede indgåede forpligtelser er steget med 13 % i 
forhold til 1983 og afholdte betalinger er steget med 
42 %. Udnyttelsesgraden for bevillinger til forpligtelser 
er steget fra 82 % i 1983 til 89 % i 1984, og udnyttelses­
graden for bevillinger til betalinger steg fra 61 % til 
78 %. Den ringere udnyttelsesgrad for bevillinger til 
betalinger for kapitlerne 94 og 95 blev mere end opve-Uafsluttede regnskaber 
10.4. Kommissionens tjenestegrene, som er ansvarlige 
for afslutningen af de af interventionsorganerne fore­
lagte regnskaber vedrørende fødevarehjælp, gjorde i 
1984 en stor indsats for at begrænse forsinkelsen heraf. 
Årsregnskaberne for 1976 til 1979 blev afsluttet den 
16.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 81 
Tabel 10.1 — Afsnit 9: Disponible bevillinger i 1984 og deres udnyttelse 
(Mio ECU) 
Budgetkapitel 
(1) 
Kapitel 92: 
Fødevarehjælp 
Kapitel 93: 
Samarbejde med ikke-associe-
rede udviklingslande 
Kapitel 94: 
Særlige aktioner vedrørende 
samarbejde med udviklings­
lande 
Kapitel 95: 
Lejlighedsvise aktioner til for­
del for udviklingslande og 
tredjelande 
Kapitel 96: 
Samarbejde med middelhavs­
lande 
Kapitel 98: 
Driftsudgifter for Kommissio­
nens delegationer i udviklings­
landene 
Kapitel 99: 
Samarbejde med tredjelande 
lait Forpligtelser 
Disponible bevil­
linger til forplig­
telser i 1984 
(2) Indgåede for­
pligtelser i 1984 
(3) Udnyttelsesgrad 
(4)-%(3)/(2) 
505,0 504,9 100% 
366,9 270,0 74 % 
46,6 39,1 84% 
209,5 209,0 100% 
160,2 117,5 73% 
56,0 56,0 100% 
2,5 2,5 100% 
1346,7 1199,0 89 % Betalinger 
Disponible bevil­
linger til betal-
ningeri 1984 
(5) Afholdte betalin­
ger i 1984 
(6) Udnyttelsesgrad 
(7) = %(6)/(5) 
721.6 709,2 98% 
201,2 153,6 76% 
56,0 27,9 50 % 
271,5 93,7 35% 
167.7 107,8 64% 
56,0 56,0 100% 
3,8 2,4 63 % 
1477,8 1150,6 78 % 
Tabel 10.2 — Gennemførelse af fødevarehjælpeprogrammer for korn, skummetmælkspulver og butteroil 
(tons) 
Gennemførelse 
1983 
1984 
1985 Fremført fra 1982 
Program for 1983 
Tilvejebringelser i 1983 
Fremført fra 1983 
Program for 1984 
Tilvejebringelser i 1984 
Fremført fra 1984 Korn 
339 185 
1 043 369 
759 633 
622 921 
1 127 663 
1 384 199 
366 385 Skummetmælkspulver 
65 673 
150 000 
111210 
104463 
122 500 
165 218 
56 598 Butteroil 
25 092 
36 500 
22 636 
35718 
32 760 
49 442 
18410 
82 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
12. november 1984. Arbejdet med at afslutte regnska­
berne fra 1980 til 1983 stod på ved udgangen af 1984. 
10.5. Fra og med regnskabsåret 1979 har Kommissio­
nen kun foretaget kontrolbesøg i interventionsorga-
nerne, når der er konstateret konkrete problemer, når 
modtagerne indgiver klager, eller når omkostninger 
skal kontrolleres på stedet. Denne fremgangsmåde er 
ikke tilfredsstillende. Stedlig revision bør være hyppi­
gere og mere systematisk. 
10.6. Ved indirekte hjælpeaktioner er betydelige beløb 
ikke altid endeligt afsluttede. Det gælder bl.a. et beløb 
på 8,58 Mio ECU til aktioner inden for rammerne af 
Verdensfødevareprogrammet (WFP), hvoraf nogle går 
tilbage til 1978, og en anmodning fra en gruppe ikke-
statslige organisationer (Euronaid) om 1,67 Mio ECU 
til 17 indirekte hjælpeaktioner, hvoraf de tidligste går 
tilbage til 1980. 
Tilsyn med »counterpart«-midler 
10.7. I tre af de seks lande, hvor Retten undersøgte 
dette spørgsmål, havde myndighederne ikke fulgt pro­
cedurerne for bogføring og anvendelse af »counter-
part«-midler, der hidrørte fra salget af fødevarehjælpen. 
I Ghana blev »counterpart«-midlerne, som ikke var 
korrekt beregnet og bogført, dernæst anvendt til andre 
end de med Kommissionen aftalte projekter. I Indone­
sien var der ikke fastlagt nogen form for procedure 
mellem Kommissionen og regeringen, som ikke indgav 
årsberetning om anvendelsen af midlerne. I Guinea 
(Conakry) skulle »counterpart«-midlerne have været 
anvendt inden 1980. Den første beretning til Kommis­
sionen i 1985 om anvendelsen af disse midler omhand­
ler imidlertid kun en tredjedel heraf. 
Forsinkelser i betalingen til UNHCR 
10.8. Køb af ris i Thailand gennem De forenede Nati­
oners højkommissariat for Flygtninge (UNHCR) finan­
sieres af Fællesskabet i form af fødevaretildelinger over 
kapitel 92. Ifølge leveringsbetingelserne skal forskud 
indbetales snarest muligt, efter at UNHCR har meddelt 
Fællesskabet accept af betingelserne. I maj 1984 traf 
Kommissionen afgørelse om tildeling af støtte inden 
for rammerne af 1984-programmet. Den 6. juni 1984 
anmodede UNHCR om et forskud til køb af 10 000 t ris 
i Thailand under sin kvote for 1984. Kommissionen stillede dernæst aktionen i bero, idet den pludselig 
fandt, at den leverede ris måske burde have oprindelse 
i Fællesskabet. Fra starten var det imidlertid klart, at 
Thailand, som riseksporterende land, ikke kunne • 
acceptere indførsel af ris. For at undgå afbrydelse i 
distribueringen af ris til flygtningene i andet halvår 
1984 brugte UNHCR derfor 1,32 Mio USD af sine egne 
reserver. Denne ris blev fordelt som »gave fra EØF«. 
Den endelige afgørelse om senere at indhente bemyn­
digelse til købet i Thailand blev truffet i marts 1985, 
hvorfor det var nødvendigt at opføre udgifterne for 
regnskabsåret 1984 på 1985-regnskabet. Lignende beta-
lingsforsinkelser havde allerede optrådt de foregående 
år. 
Forsendelse af hjælpen 
Leveringstider 
10.9. Ifølge en stikprøveundersøgelse af sendinger 
som fødevarehjælp indskibet i 1984 er forordningen om 
tilvejebringelse for korns vedkommende offentliggjort, 
gennemsnitlig to uger efter at afdelingerne for fødeva­
rehjælp sendte anmodning om tilvejebringelse til gene­
raldirektoratet for landbrug. Denne frist andrager 11 
uger for mælkepulver og seks uger for butteroil. Tids­
rummet fra offentliggørelsen af forordningen til ind­
skibningen af varerne har gennemsnitlig andraget ni 
uger for hver af de tre varekategorier. Søtransporten har 
gennemsnitlig ligget på tre uger for korn og mælkepul­
ver og fire uger for butteroil. Fra igangsættelsen af til­
vejebringelsen til skibenes ankomst til lossehavn har 
der i alt måttet påregnes 14 uger for korn, 23 uger for 
mælkepulver og 19 uger for butteroil. Disse leveringsti­
der ligger tæt på de af Retten for afskibninger i 1983 
konstaterede. 
10.10. En stikprøveundersøgelse af fødevarenød­
hjælp (kapitel 92) viser for tilsvarende etaper, at leve­
ringstiden herfor kun er lidt kortere end for almindelig 
fødevarehjælp, idet tidsgevinsten ikke er større end 5 % 
for korn og 21 % for de øvrige varer. 
Eksempler på forsinkede afskibninger 
10.11. Retten har gennemgået 47 korntransporter, som 
blev sendt ad søvejen i 1984. Fem heraf, som udgik fra 
Italien, blev afskibet efter de i forordningerne om tilve­
jebringelse fastsatte datoer. Hvedemel blev afskibet til 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 83 
Somalia med en forsinkelse på en måned, ris til 
Mozambique og Senegal med forsinkelser på henholds­
vis 7 og 14 uger; nødforsyninger af ris til Ghana og 
Senegal med forsinkelser på henholdsvis 5 og 10 uger. 
Hjælpens kvalitet 
10.12. Af Fællesskabets forskrifter bør det nøjagtigt 
fremgå, hvilke egenskaber og hvilken bearbejdning og 
pakning der er tale om ved de leverede varer for herved 
at sikre, at hjælpen er fyldestgørende. I Ghana havde et 
parti skummetmælkspulver vist sig at være for følsomt 
over for varmepåvirkningen til at kunne blive bearbej­
det som ønsket, da der ikke var klare bestemmelser 
herom. Skønt der i øvrigt ved Kommissionens forord­
ning (EØF) nr. 1354/83 blev gjort en indsats for at for­
bedre emballagen af mejeriprodukter blev skummet­
mælkspulver, sendt til Ghana fra Forbundsrepublikken 
Tyskland, Danmark og Nederlandene i dårligt lukkede 
sække, beskadiget af fugt, og i en sending butteroil til 
Burundi var mere end 5 % af konservesdåserne på 5 kg 
utætte, selv om kartonerne, hvori de var emballeret, 
ikke var alvorligt beskadiget. Trods klager fra modta­
gerne har Kommissionen endnu ikke givet passende 
svar herpå. (I tilfældet med Ghana henvises bl.a. til 
Kommissionens tilvejebringelsesforordning (EØF) 
nr. 1572/85 af 10. juni 1985 om skummetmælkspulver). 
10.13. De indonesiske myndigheder meddelte, at 
1 1191 skummetmælkspulver til en værdi af 0,75 Mio 
ECU under de seneste programmer ikke havde kunnet 
anvendes på grund af uacceptabel kvalitet. En del af 
sækkene var revnet, og der havde været for høje fugtig­
hedsgrader. Men navnlig i forbindelse med en af sen­
dingerne udsendte varen, med oprindelse i Forbundsre­
publikken Tyskland, en kraftig lugt af jordnøddeolie, 
som tilsyneladende var blevet tilsat for at give varen 
det nødvendige vitaminindhold. Denne leverance 
skummetmælkspulver blev solgt som foderstof. 
10.14. Der er forekommet fødevareleverancer af tvivl­
som kvalitet, uanset at interventionsorganerne skal 
attestere varernes kvalitet eller foretage kvalitetskon­
trol. For at afhjælpe denne situation udnyttede Kom* 
missionen i 1984 i højere grad de bevillinger, der var 
afsat til kontrol af fødevarehjælpen, og sikrede sig 
medvirken fra et kontrolfirma. Antallet af klager fra 
modtagerlandene har herefter været faldende. 
10.15. Modtagerne af beskadigede sendinger, leveret 
cif til Ghana, Guinea (Conakry) og Kap Verde, har ikke anmeldt dette til forsikringen. Selv om Kommissi­
onens delegationer ikke formelt er ansvarlige for disse 
anmeldelser, ville det være udtryk for forsvarlig økono­
misk forvaltning, om delegationerne kunne intervenere 
med henblik på at yde modtagerlandene erstatning, 
således at forsikringspræmierne ikke var forgæves. 
BEMÆRKNINGER OM SAMARBEJDE 
MED IKKE-ASSOCIEREDE 
UDVIKLINGSLANDE (KAPITEL 93) 
Økonom iskforvaltn ing 
Bevillingernes udnyttelsesgrad 
10.16. Artikel 930 omfatter næsten 90 % af de samlede 
bevillinger under kapitel 93 til finansiering af opdelte 
bevillinger til projekter og foranstaltninger i ikke-asso-
cierede udviklingslande. 
10.17. Udnyttelsesgraden af forpligtelsesbevillinger 
under artikel 930 er fortsat lav, eftersom 41 % af de 218 
Mio ECU på 1984-budgettet stadig er disponible i 
1985. Betalingerne beløber sig til 146 Mio ECU; 79% 
af de disponible bevillinger i 1984 (bevillinger på 1984-
budgettet og fremførte bevillinger) er blevet udnyttet, 
henholdsvis med 57 % i 1983 og 39 % i 1982. 
Forsinkelser i gennemførelsen af en række projekter 
10.18. For otte projekter, som blev igangsat mellem 
1977 og 1982, havde man endnu pr. 31. december 1984 
ikke kunnet foretage nogen betalinger. De tre største af 
disse projekter omfattede Bangladesh (13 Mio ECU), 
Pakistan (12 Mio ECU) og Den centralamerikanske 
Bank for økonomisk Integration (2 Mio ECU fra 1977). 
Forhåndsbetalinger inden gennemførelsen af de 
pågældende aktioner 
10.19. En undersøgelse af betalingerne giver ikke 
noget billede af, hvor langt projekterne er fremme. 
84 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
Mange af betalingerne, der figurerer som sådanne i 
regnskabet, er forskud. Kommissionen betaler i reglen 
60 % af omkostningerne, når købsordrerne udstedes i 
Fællesskabet; den forfinansierer de indledende arbej­
der på mange projekter og opgiver derefter at følge 
dem op. Projekterne, som samfinansieres med Den asi­
atiske Udviklingsbank i Indonesien, er et eksempel 
herpå (jf. pkt. 10.29). Kommissionen betaler i mange 
andre tilfælde 60 % af de anslåede omkostninger, når 
der udstedes købsordrer på materiel fra Fællesskabet 
og finansierer endda de indledende arbejder på stedet, 
inden de er udført. 
Projekter i Thailand og Indonesien 
10.20. I 1984 kontrollerede Retten på stedet de 24 
projekter, til hvilke der er afholdt væsentlige udgifter i 
Thailand og Indonesien. Disse projekter udgjorde ca. 
13% af forpligtelser (1 110,9 Mio ECU) og 10% af 
betalinger (500,9 Mio ECU), opført under kapitel 93 i 
løbet af regnskabsårene 1976-1984. Hjælpen til Thai­
land er delvis betinget af en begrænsning af EF's ind­
førsel af maniok (jf. pkt. 10.36 nedenfor). I Indonesien 
samfinansieres fire af de otte projekter med Den asiati­
ske Udviklingsbank, der som Kommissionens befuld­
mægtigede forvalter fællesskabsstøtten, som udgør 26,9 
Mio ECU. 
Mangelfulde sagsakter 
10.21. Sagsakterne i Bruxelles har vist sig at være 
ufuldstændige for en række projekter i Thailand og 
Indonesien, ligesom det er tilfældet med de øvrige 
sydøstasiatiske lande, hvor Retten allerede har aflagt 
besøg. I forbindelse med udarbejdelsen af kontrakterne 
manglede vigtige elementer i sagsakterne om de tekni­
ske forhold. I sagsakterne om de finansielle forhold 
manglede ofte de kontraktbilag, som er nødvendige for 
at kunne revidere anmodningerne om betaling. 
Samfinansieringer 
10.22. Støtten kunne forvaltes bedre og lettere identi­
ficeres som bistand fra Fællesskabet, hvis den i højere 
grad var koncentreret på projekter, som var enklere at 
forvalte. Som Retten allerede tidligere har påpeget i til­
fældene Pakistan og Sri Lanka, medfører det i forskel­
lige henseender alvorlige ulemper, når Fællesskabet 
deltager som mindretalskontrahent i projekter, hvor for 
mange kapitalindskydere er forenet. 
10.23. Således er et projekt til udvikling af afgrøder i 
Thailands nordøstlige region kun et ubetydeligt ele­ment i mere omfattende programmer, som finansieres 
af andre bidragydere, hvorved det bliver meget vanske­
ligt at få oplysninger om projektets gennemførelse, og 
ingen har kendskab til Fællesskabets medvirken. Til 
gengæld har et projekt, hvori der kun deltager en enkelt 
entreprenør (pilotprojekt t\\ integreret produktion af 
soya og levnedsmiddelafgrøder, landbrugsministeriet), i 
sidste instans vist sig at være en succes på trods af en 
meget dårlig start (jf. pkt. 10.26). 
Tvivlsomt valg af konsulenter 
10.24. Der burde have været opstillet en liste over 
egnede konsulenter, om end en sådan fremgangsmåde 
på daværende tidspunkt ikke var obligatorisk. En 
sådan liste sikrer et minimum af objektivitet og saglig­
hed i valget af rådgivningsfirmaer. I Thailand er to fir­
maer, hvoraf det ene forvalter fire projekter til en sam­
let værdi af 2,1 Mio ECU, og ligeledes i Indonesien er 
to firmaer blevet valgt uden at have figureret på en liste 
over egnede rådgivningsfirmaer. 
10.25. Endelig kom det i en intern kommissionsrap­
port for dagen, hvor ringe et af de i Indonesien valgte 
rådgivningsfirmaer havde forvaltet sin opgave. Tre af 
dette firmas udstationerede konsulenter ankom et år 
efter projektets igangsættelse i 1979. To forlod landet 
inden der var gået et år, og inden at de var blevet afløst 
af assistenter med utilstrækkelige kvalifikationer. En 
uundgåelig følge heraf var manglende kendskab til 
lokale forhold. 
Mangler i forbindelse med forundersøgelse og 
planlægning af projekter 
10.26. Pilotprojektet vedrørende integreret produktion 
af soya og levnedsmiddelafgrøder i en udvandrings-
zone på Sumatra blev påbegyndt med udgangspunkt i 
en helt urealistisk forundersøgelse, hvori det anbefale­
des at dyrke soya i stor målestok, men som ikke 
behandlede nogen af de fundamentale spørgsmål om 
landbrug og teknik, der var krævet af undersøgelsen. 
Den heraf resulterende finansieringsaftale indeholdt 
intet om fordelingen af projektomkostningerne. Fælles­
skabsstøtten er siden blevet mere end firedoblet (4,7 
Mio ECU). Kun ved at man i praksis gik bort fra de 
oprindelige ideer, som havde indebåret fældning af 
1 000 ha urskov, udviklede projektet sig senere til et 
meget vellykket frøformeringscenter, hvilket må tilskri­
ves teknisk assistance fra en anden rådgiver, som stod 
for opfølgningen og ikke for de oprindelige ideer. 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 85 
10.27. Forundersøgelsen (1978-programmet) og iværk­
sættelsen (1980-programmet) af et projekt til udvikling 
af mejeriprodukter i Baturraden, beliggende midt på 
Java, blev udført af et af de i pkt. 10.24 nævnte firmaer. 
Formålet med projektet var at omdanne et af regerin­
gen i 1952 oprettet kvægavlscenter til et »landscenter 
for udvikling af mejeriprodukter«, at oprette en produ­
centsammenslutning og et forarbejdnings- og afsæt-
ningsanlæg. Knap 1 Mio ECU blev anvendt til teknisk 
assistance og 1,5 Mio ECU til infrastrukturer. Da byg­
ningerne var blevet rejst og udstyret leveret i midten af 
1984 blev det klart, at de indonesiske myndigheder 
havde vanskeligheder med at få anlægget til at fungere. 
De oprindelige ideer, som projektet bygger på, vidner 
generelt om ukendskab til de lokale forhold. Det eneste 
afsætningsmarked for den fremtidige produktion findes 
i Djakarta, 10 timers kørsel fra Baturraden. Emballagen 
alene koster det dobbelte af mælken deri. Foderstof­
ferne, som er et biprodukt fra de lokale landbrug, er 
ikke af fyldestgørende kvalitet, og det er ikke rentabelt 
at give kvæget foderstoffer, passende til dets høje mæl­
keydelse. Ydelsen pr. ko er derfor meget lav. 
Ikke-opfyldelse af en række lokale parters forpligtelser 
10.28. En række stedlige parter, centralt eller lokalt 
placeret, har ikke altid opfyldt alle deres forpligtelser. 
(a) To finansieringsaftaler omfatter fællesskabsbidrag 
på i alt 7,9 Mio ECU til oprettelsen af landeinsti­
tuttet for uddannelse i landbrugskooperativerne i 
Thailand (NACTI). Hverken regeringen eller koo-
perativsamménslutningen har ydet deres bidrag til 
finansiering af projektet (3,5 Mio ECU). Instituttet 
arbejdede, da Retten besøgte landet, men dets 
fremtid synes problematisk, eftersom dets vedtæg­
ter endnu ikke er ratificeret. 
(b) Udførelsen af et projekt til forbedring af mindre 
thailandske gummiplantagers udbytte er truet. De 
offentlige myndigheder har ikke betalt deres bidrag 
til den fastsatte frist. 
(c) De indonesiske myndigheder har ikke givet Kom­
missionen de periodiske rapporter i henhold til 
finansieringsaftalen om støtte på 6,1 Mio ECU til 
et afvandingsprojekt for floden Talungagung, og 
har ikke opfyldt særbetingelserne om fremsendelse af en evalueringsrapport om tilbuddene samt om 
forslagene til beslutning om kontrakttildelinger. 
Den asiatiske Udviklingsbanks mellemkomst 
10.29. Delegationen i Bangkok, som er ansvarlig for 
områderne Indonesien, Malaysia, Filippinerne, Singa­
pore og Thailand, varetager på tilfredsstillende måde 
sin opgave i Thailand. Afstandene skaber imidlertid 
store vanskeligheder. Hertil kommer, at Indonesiens 
myndigheder arbejder så trægt, at tilrettelæggelsen og 
opfølgningen af projekter er næsten umulig uden en 
stedlig delegation. Kommissionen har derfor givet Den 
asiatiske Udviklingsbank bemyndigelse til at forvalte 
en række af Fællesskabets projekter mod en provision 
på 1 % af bistandsydelsen. Den asiatiske Udviklings­
bank modtager desuden ofte flere år forud de midler, 
som den skal udbetale til de nationale myndigheder 
som refusion af deres udgifter til projekterne og god­
skriver de pågældende projekter en rente, der svarer til 
den fortjeneste, som den eventuelt vil opnå ved anbrin­
gelsen af disse midler. 
10.30. Rapporterne fra Den asiatiske Udviklingsbank 
til Kommissionen er afgjort ikke fyldestgørende for 
nogen af de fire projekter, banken har forvaltet i Indo­
nesien, og Kommissionen har ikke reageret på de van­
skeligheder og forsinkelser, der er bemærket ved gen­
nemførelsen af projektet i Nedre Citanduy. Den asiati­
ske Udviklingsbanks undersøgelse af de nationale 
myndigheders anmodninger om refusion er overfladisk, 
ligesom det er tilfældet med dens revision på stedet. 
Mislykket udvandrings- og landsplanlægningsprojekt i 
Sulawesi 
10.31. Analysen af udvandrings- og landsplanlæg-
ningsprojektet i Sulawesi i Indonesien er et godt 
eksempel på ovenstående kritik. Fællesskabstilskuddet 
(5 Mio ECU under 1977- og 1978- programmerne) er 
kun en del af en langt mere omfattende finansiering 
(startkapital: 60 Mio USD), hvorved fællesskabsstøtten 
i den grad mister sin identitet, at de ansvarlige på ste­
det endda ikke kender til den. 10-11 ministerier delta­
ger i udførelsen af projektet. Halvdelen af fællesskabs­
støtten er spredt over ca. 30 kontrakter på byggearbej­
der, hvoraf nogle tidligst kan afsluttes i 1988. Den 
anden halvdel af støtten er bevilget til forundersøgelse 
af lignende fremtidige projekter. 
86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
10.32. Kommissionen undertegnede finansieringsaf-
talen, inden en tilstrækkelig detaljeret evaluering af 
projektet var foretaget af Den asiatiske Udviklings­
bank, som finansierer en væsentlig del af projektet i 
form af lån, og som fik overdraget den administrative 
forvaltning af og tilsynet med projektet. De samlede 
udgifter, som i 1977 blev anslået til 60 Mio USD, steg i 
1979 til 67,1 Mio USD (49,0 Mio ECU). På nuværende 
tidspunkt er ingen i stand til at vurdere omfanget af 
projektets endelige omkostninger. 
10.33. Den af de indonesiske myndigheder indsatte 
projektforvaltning råder ikke på stedet over egnet per­
sonale eller over de nødvendige administrative og 
finansielle beføjelser: den ansvarlige, som befinder sig 
3 000 km fra Djakarta, har hverken fuldmagt til at 
indgå forpligtelser for eller udbetale af bevillingerne fra 
de pågældende 10 ministerier. Han har ingen myndig­
hed over de lokale repræsentanter fra de pågældende 
fagministerier, og han har ikke nogen form for kontrol 
med de virksomheder, der har afgivet tilbud på de 
pågældende arbejder. 
10.34. I store træk ser det ud til, at de oplysninger 
Den asiatiske Udviklingsbank giver Kommissionen har 
været helt utilstrækkelige. Med hensyn til det tilsyn, 
Udviklingsbanken skal varetage, konstaterede Retten 
f.eks., at en kontrakt på 1,6 Mio USD var indgået til et 
pålydende af 2,3 Mio USD, uden at der var indhentet 
forhåndstilsagn fra Den asiatiske Udviklingsbank, end­
sige — hvad der er juridisk påkrævet — var anmodet 
herom. 
10.35. Klargøring af jordene og overdragelse af skø­
der til de udvandrede familier har ikke fundet sted, 
hvilket er i strid med bestemmelserne for det oprinde­
lige projekt. Retten konstaterede på stedet, at de 
udførte arbejder var af en tvivlsom kvalitet, og at de 
allerede var betydelig forsinkede. Kompensation for aftalen vedrørende maniok 
10.36. Thailand eksporterer for i alt ca. 7 000 Mio 
USD, hvoraf 12,5 % stammer fra udførsel af maniok. 
Som følge af den store efterspørgsel efter maniok på 
fællesskabsmarkedet er de opdyrkede arealer i Thai­
land blevet udvidet fra 0,5 Mio ha i 1974 til 1,3 Mio ha 
i 1981 i de fattigste egne i det nordøstlige Thailand, 
som ikke egner sig til dyrkning af andre afgrøder. I 
1982 aftog Fællesskabet således mere end 90% af den 
thailandske produktion. På det tidspunkt blev der ved 
en aftale lagt loft over udførslen til Fællesskabet i peri­
oden 1982-1986. I 1984 androg udførslen til Fællesska­
bet kun 63 % af maniokproduktionen. Denne nedgang i 
udførslen, og især prisfaldet, resulterede i en nedgang i 
eksportindtægterne på 100 Mio USD. I forbindelse 
med denne frivillige begrænsning, som Thailand har 
anmodet om at få genforhandlet, ydede EF en støtte på 
35 Mio ECU i 1983-84 til faglig bistand eller aktioner 
ude i landbrugene med henblik på omlægning af afgrø­
derne i det nordøstlige Thailand. 
10.37. Fællesskabet har allerede ydet 4 Mio ECU som 
faglig bistand til undersøgelser og anvendt forskning, 
som hidtil ikke er kommet landmændene til gode, da 
man endnu ikke har fundet alternative levedygtige 
afgrøder. EF har i forbindelse med aktionerne i land­
brugene, især gødningskøb, ydet en støtte på 20 Mio 
ECU til et program, som samfinansieres med Den asia­
tiske Udviklingsbank i form af lån til jordbrugerne med 
henblik på at fremme omlægningen af afgrøder. Det er 
imidlertid vigtigt at gøre sig klart, at disse udgifter på 
ingen måde er af afgørende betydning for en løsning af 
problemet. Kun en passende nedgang i markedsprisen 
vil kunne gøre det nødvendigt for landbrugerne at gå 
bort fra maniok og få dem til helt at ændre holdning. 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 87 
KAPITEL 11 
Personaleudgifter 
11.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger og over personalet 
Bemærkninger om den generelle forvaltning af bevillinger og 
personale 
Parlamentet 
Bemærkninger om den budgetmæssige forvaltning af konto 
1004 
Bemærkninger om forvaltningen af overarbejde 
Rådet 
Bemærkninger om den budgetmæssige forvaltning af overar­
bejde 
Bemærkninger om forvaltningen af tjenesterejseudgifter 
Kommissionen 
Bemærkninger om den budgetmæssige forvaltning af den »Sær­
lige faste tjenestegodtgørelse« 
Bemærkninger om forvaltningen af tjenesterejseudgifter 11.1 
11.2 — 
11.7 — 
11.11 — 
11.11 
11.12 — 
11.16 — 
11.16 
11.17 — 
11.23 — 
11.23 
11.24 — 11.6 
11.10 
11.15 
11.15 
11.22 
11.22 
11.34 
11.34 
INDLEDNING 
11.1. Fællesskabernes almindelige budget er bevillin­
gerne til dækning af personaleudgifter opført under 
afsnit 1 i de enkelte sektioner, og for så vidt angår 
Kommissionen (sektion III) under afsnit 1 i del A og 
afsnit 7 i del B (forsknings- og investeringsvirksom-
hed) ('). Disse udgifter afholdes i henhold til bestem­
melserne i vedtægten for tjenestemænd i De europæi­
ske Fællesskaber med bilag og i ordningen for øvrige 
ansatte. 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER OG OVER PERSONALET myndigheden faste nedskæringer af bevillingerne til 
lønninger (kapitel 11) under de enkelte sektioner i det 
almindelige budget, Parlamentet undtaget, med 3 % 
eller 3,5 %. 
11.3. Tabel 11.1 viser fordelingen på budgetkapitler 
og institutioner af personalebevillinger og -udgifter 
under de enkelte afsnit 1 i budgettet. Betalingerne over 
disse afsnit andrager 837 Mio ECU. Hertil skal lægges 
personaleudgifter afholdt over forsknings- og investe-
ringsbevillinger (del B, kapitel 73 i sektion III »Kom­
missionen«), som andrager 124,6 Mio ECU. De sam­
lede personaleudgifter i regnskabsåret 1984 andrager 
således 961,6 Mio ECU. 
Bevillingernes omfang og udnyttelse 
11.2. I regnskabsåret 1984 var personaleudgifterne 
præget af det stramme budget. Specielt foretog budget-11.4. Under et nåede bevillingernes udnyttelsesgrad 
op på et højt niveau, nemlig 98 %. I de sidste fire år er 
bortfaldet kraftigt nedbragt: 84,0 Mio ECU i 1981, 40,4 
Mio ECU i 1982, 17,1 Mio ECU i 1983 og 19,7 Mio 
ECU i 1984. Bevillingsfremførslernes omfang er ændret 
fra 2,8 % i 1983 til 1,2 % i 1984. 
88 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
Tabel 11.1 — Personalebevillinger og deres udnyttelse, efter budgetkapitel og institution 
(Mio ECU) 
Budgetkapitel og institution 
(1) 
A. Efter budgetkapitel 
10 Medlemmer af institutionerne (') 
11 Personale 
12 Godtgørelser og omkostninger i 
forbindelse med tiltræden, fratræ­
den og forflyttelse 
13 Tjenesterejse- og befordrings­
udgifter 
14 Socio-medicinsk infrastruktur 
15 Praktikkurser og faglig videreud­
dannelse af personalet 
16 Velfærdsudgifter 
lait 
B. Efter institution 
Parlamentet 
Rådet 
Kommissionen (2) 
Domstolen 
Revisionsretten 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
lait Budget for 1984 
Endelige 
bevillinger 
(2) 
49,4 
749,9 
17,2 
21,2 
2,3 
4,0 
1,8 
845,8 
160,4 
74,0 
556,4 
23,7 
15,2 
16,1 
845,8 Forpligtel­
ser 
(3) 
48,9 
736,2 
15,2 
21,0 
2,2 
3,9 
1,7 
829,1 
158,7 
67,8 
549,5 
22,4 
14,7 
16,0 
829,1 Betalinger 
(4) 
47,4 
734,5 
13,5 
16,7 
1,7 
3,3 
1,6 
818,7 
154,4 
67,3 
544,2 
22,3 
14,6 
15,9 
818,7 Fremført til 
1985 
. (5) 
1,5 
1,7 
1,7 
4,4 
0,5 
0,6 
— 
10,4 
4,4 
0,6 
5,3 
— 
0,1 
— 
10,4 Bortfald 
(6) 
0,5 
13,7 
2,0 
0,1 
0,1 
0,1 
0,2 
16,7 
1,7 
6,1 
6,9 
1,3 
0,5 
0,2 
16,7 Fremført fra 1983 
Bevillinger 
fremført 
fra 1983 
(7) 
7,0 
3,6 
1,6 
7,6 
0,6 
0,5 
0,4 
21,3 
13,8 
0,4 
6,8 
0,1 
0,1 
0,1 
21,3 Betalinger 
(8) 
6,7 
3,0 
1,2 
6,2 
0,5 
0,3 
0,4 
18,3 
12,1 
0,3 
5,6 
0,1 
0,1 
0,1 
18,3 Bortfald 
(9) 
0,3 
0,6 
0,4 
1,4 
0,1 
0,2 
— 
3,0 
1,7 
0,1 
1,2 
— 
— 
— 
3,0 
(') Parlamentet, Kommissionen, Domstolen, Revisionsretten og Det økonomiske og sociale Udvalg. 
(2) Herunder Publikationskontoret. 
Oversigt over personalet 
11.5. I tabel 11.2 sammenholdes de på det alminde­
lige budget bevilgede stillinger for tjenestemænd og 
midlertidigt ansatte ved de enkelte institutioner med 
antallet af tjenestegørende ved regnskabsårets udgang. 
I forhold til 1983 er der sket en mindre udjævning af 
forskellene mellem disse to grupper, men forskellene 
viser, at der fortsat er en reserve af ledige stillinger af 
samme omfang som i det foregående regnskabsår. 
11.6. Tabel 11.3 indeholder en oversigt over fordelin­
gen på de enkelte institutioner pr. 31. december 1984 af 
de øvrige personalekategorier, som ikke indgår i stil­
lingsfortegnelsen, dvs. hjælpeansatte, lokalt ansatte og 
særlige rådgivere. BEMÆRKNINGER OM DEN GENERELLE 
FORVALTNING AF BEVILLINGER OG 
PERSONALE 
Tendenser i budgetforvaltningen 
11.7. Den »budgetprofil«, som blev fastlagt i forbin­
delse med vedtagelsen af bevillingerne, blev ikke iagt­
taget i fuldt omfang ved afholdelsen af udgifterne. På 
grund af det snævre økonomiske spillerum har talrige 
overførsler i samtlige institutioner påvirket bevillin­
gerne for regnskabsåret i et forhold på mellem 49 og 
87% af antal konti og 3 til 12% af det oprindelige 
bevillingsbeløb. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 89 
Tabel 11.2 — Tjenestemænd og midlertidigt ansatte 
Institution 
(1) 
Parlamentet 
Rådet 
Kommissionen: 
(a) drift, uden Publikations-
kontoret 
(b) Publikationskontoret 
(c) forskning og investering: 
— direkte aktioner 
— indirekte aktioner 
Domstolen 
Revisionsretten 
Det økonomiske og sociale 
Udvalg 
lait 1983 
Antal bevilgede 
stillinger 
(2) Antal ansatte 
pr. 31. 12. 1983 
(3) Forskel: 
kolonne 
(2)-(3) 
(4) 
2 941 2 790 151 
1798 1702 96 
9 840 9 357 483 
292 254 38 
2 279 2 188 91 
500 454 46 
478 441 37 
303 275 28 
391 391 — 
18822 17 852 970 1984 
Antal bevilgede 
stillinger 
(5) Antal ansatte 
pr. 31. 12.1984 
(6) Forskel: 
kolonne 
(5)-(6) 
(7) 
2 966 2 826 140 
1792 1711 81 
10 037 9 587 450 
312 287 25 
2 222 2 155 67 
629 551 78 
480 438 42 
303 283 20 
398 398 — 
19139 18 236 903 
Tabel 11.3 — Hjælpeansatte, lokalt ansatte og særlige rådgivere 
Institution 
Parlamentet 
Rådet 
Kommissionen: 
— drift 
— forskning og investering 
Domstolen 
Revisionsretten 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
lait Hjælpean­
satte 
72 
18 
138 
55 
19 
8 
20 
330 31.12 
Lokaltan-
satte (') 
— 
492 
— 
11 
6 
6 
515 .1983 
Særlige 
rådgivere 
— 
47 
— 
— 
— 
— 
47 lait 
72 
18 
677 
55 
30 
14 
26 
892 Hjælpean­
satte 
830 
42(3) 
77 
670) 
20(5) 
3(6) 
170 
309 31.12 
Lokalt an­
satte (') 
— 
498 
— 
10 
5 
— 
513 .1984 
Særlige 
rådgivere 
— 
46 
— 
1 
— 
— 
47 lait 
83 
42 
621 
67 
31 
8 
17 
869 
(') Omfatter ikke de lokalt ansatte, der aflønnes af midler uden for budgettet (restauranter, vuggestuer, osv.). 
(2) 83 ansatte pr. 31. 12. 1984, men 244 ansatte i løbet af regnskabsåret. 
(3) 42 ansatte pr. 31. 12. 1984, men 52 ansatte i løbet af regnskabsåret. 
(4) 67 ansatte pr. 31. 12. 1984, men 124 ansatte i løbet af regnskabsåret. 
(5) 20 ansatte pr. 31. 12. 1984, men 34 ansatte i løbet af regnskabsåret. 
(6) 3 ansatte pr. 31. 12. 1984, men 12 ansatte i løbet af regnskabsåret. 
(7) 17 ansatte pr. 31. 12. 1984, men 49 ansatte i løbet af regnskabsåret. 
90 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
11.8. Disse overførsler, kredit og debet, er foretaget 
inden for diverse afsnit 1, og der er således sket en 
udligning, undtagen i Parlamentet og Kommissionen, 
hvor nettobeløb på henholdsvis 3,9 Mio ECU og 13,4 
Mio ECU har øget den oprindelige bevilling under 
disse afsnit. Hertil kom for Kommissionens vedkom­
mende et ekstra beløb på 7,5 Mio ECU over tillægs- og 
ændringsbudget nr. 1. 
Manglende overensstemmelse mellem 
stillingsfortegnelse og bevillinger til lønninger 
11.9- Når der ses bort fra Parlamentet, konstateredes 
der i regnskabsåret 1984 en uoverensstemmelse mellem 
omfanget af de oprindelige bevillinger til personaleløn­
ninger, med den faste nedskæring, og det i stillingsfor­
tegnelserne nævnte antal stillinger, som var fastholdt 
eller, som i Kommissionens tilfælde, forøget ved bevil­
ling af 2,1 % ekstra stillinger. 
11.10. Institutionerne stod således over for en dobbelt 
begrænsning og befandt sig i en valgsituation, som 
hænger sammen med selve stillingsfortegnelsens karak­
ter. Skulle man først og fremmest tage hensyn til nød­
vendigheden af ubetinget at holde sig inden for de 
oprindelige bevillinger med de udtrykkelige begræns­
ninger eller på den anden side udnytte muligheden for 
ved budgetoverførsler at overskride bevillingerne for at 
besætte de ledige stillinger på stillingsfortegnelsen? 
PARLAMENTET 
BEMÆRKNINGER OM DEN 
BUDGETMÆSSIGE FORVALTNING AF 
KONTO 1004 
11.11. I 1984 blev der igen foretaget automatiske 
fremførsler til et beløb af 1,4 Mio ECU over konto 1004 
»Rejse- og opholdsudgifter i forbindelse med møder, 
mødeindkaldelser og dermed forbundne omkostninger« 
for parlamentsmedlemmer. Som Retten allerede har 
påpeget i forbindelse med regnskabsåret 1983 (2), er 
disse fremførsler i strid med bestemmelserne i finans­
forordningens artikel 6, stk. 1, litra a) og i artikel 47 i 
Parlamentets interne regler. 
BEMÆRKNINGER OM FORVALTNINGEN 
AF OVERARBEJDE 
11.12. Da Retten konstaterede, at de oprindelige 
bevillinger til overarbejde (500 000 ECU) allerede var opbrugt i april 1984, og at de dertil knyttede betalinger 
bortfaldt i fire måneder, foretog Retten en undersøgelse 
af den i Parlamentet gældende forvaltning heraf. Der 
viste sig at være mangler i organiseringen af forvaltnin­
gen, der er baseret dels på en yderst decentraliseret 
bevillingsmyndighed og en rudimentær kontrol af 
arbejdspræstationerne, dels på en rent passiv økono­
misk forvaltning. 
11.13. I henhold til de interne regler er det i de 
enkelte tjenestegrene pålagt forskellige overordnede at 
vurdere behovet for og bevilge overarbejde. Der findes 
ingen generelle bestemmelser om de overordnedes 
beslutninger og heller ingen forholdsregler for tilsyn 
under arbejdet eller efterkontrol af det udførte arbejde. 
Sekretariatet i de enkelte tjenestegrene foretager kun en 
registrering af overarbejdstimerne. Der findes ingen 
særlige regler for overarbejde på tjenesterejser (parla-
mentssessioner), hvilket er særlig vigtigt for institutio­
nen. 
11.14. Den økonomiske forvaltning er efterfølgende 
og foretages på grundlag af til tider mangelfuld doku­
mentation, der fremgår af månedlige formularerklærin­
ger. I henhold til vedtægten skal ansættelsesmyndighe­
den forud godkende betaling af overarbejde, men dette 
kræves ikke i den nuværende forretningsgang, og 
ansættelsesmyndigheden kan derfor ikke føre det tilsyn 
med arbejdet, som den er bemyndiget til. 
11.15. Endelig er et sådant system kun beregnet til at 
konstatere og betale overarbejde og ikke til at kanali­
sere produktionen. Fordelingen af bevillinger mellem 
de enkelte tjenestegrene er ikke i sig selv tilstrækkelig 
til at forbedre realiteten i forholdet. 
RÅDET 
BEMÆRKNINGER OM DEN 
BUDGETMÆSSIGE FORVALTNING AF 
OVERARBEJDE 
11.16. Spørgsmålet om overarbejde er til stadighed 
aktuelt i Rådet. Retten har allerede anført (3), at løn-
ningssystemet for overarbejde ikke er i overensstem­
melse med visse vedtægtsbestemmelser. Det samme gør 
sig gældende i 1984. Ved gennemgangen af den budget-
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 91 
mæssige gennemførelse viste det sig, at betalingerne i 
de sidste tre år er gået op til det dobbelte af de oprinde­
lige bevillinger. I 1984 var det nødvendigt at overføre 
650 000 ECU. Disse udgifter steg mellem 1982 og 1984 
fra 690 167 til 1 164 614 ECU. 
BEMÆRKNINGER OM FORVALTNINGEN 
AF TJENESTEREJSEUDGIFTER 
Forvaltningen af bevillingerne Manglende udnyttelse af rabatordninger 
11.21. I forbindelse med jævnlige togrejser kan der 
opnås væsentligt billigere billetter. Der kan f. eks. 
anvendes togkort i Frankrig og rabatkort på 50 % i Bel­
gien. I 1984 kunne der på en returbillet på 1. klasse 
mellem Bruxelles og Luxembourg spares 70 BFR alle­
rede ved den første rejse og 720 BFR ved de efterføl­
gende. Rådets kontor for tjenesterejser udnytter ikke 
disse fordele, selv om det ville betyde økonomisk 
gevinst, idet en overvejende del af Rådets tjenesterejser 
sker med tog eller godtgøres på grundlag af togbilletter. 
11.22. Denne forsømmelse er så meget mere beklage­
lig, da den også gør sig gældende i forbindelse med fly­
rejser, hvor mulighederne for særtakster ikke udnyttes 
systematisk. Det var ønskeligt, om vedtægtens bestem­
melser på dette område kunne lempes, således at de 
ikke længere udgør en formel hindring for en bedre til­
pasning til de gældende befordringstariffer. 
11.17. I Rådet er forvaltningen af udgifter til tjeneste­
rejser ikke godt tilpasset budgetårets begrænsninger. I 
1984 blev den oprindelige bevilling på 930 000 ECU 
ved en overførsel øget med 517 000 ECU (56%). De 
disponible bevillinger blev ikke helt udnyttet til beta­
linger, og der blev foretaget større automatiske 
fremførsler på 333 988 ECU (23 %) til regnskabsåret 
1985. 
11.18. Desuden er de fremførte bevillinger ikke altid 
tilstrækkelige til at betale for tjenesterejser afholdt i det 
foregående regnskabsår, men som ikke er regnskabs­
mæssigt afsluttede. F. eks. skulle et beløb på 152 994 
ECU, som blev fremført fra regnskabsåret 1983 til 1984, 
anvendes til betaling af 945 tjenesterejser, som blev 
udført i 1983, og som stadig var under behandling. Til 
godtgørelse af disse tjenesterejser skulle der bruges 
yderligere 35 000 ECU, som på grund af manglende 
bevillinger ikke kunne betales i 1983. Det blev nødven­
digt at tage dette beløb fra bevillingerne for regnskabs­
året 1984. Denne uregelmæssige fremgangsmåde er i 
strid med det i finansforordningens artikel 5 omtalte 
princip om etårige budgetter samt bestemmelserne i 
artikel 32 i henhold til hvilke, enhver foranstaltning 
med udgiftsvirkning for budgettet først skal gøres til 
genstand for et forpligtelsesforslag. KOMMISSIONEN 
BEMÆRKNINGER OM DEN 
BUDGETMÆSSIGE FORVALTNING AF 
DEN »SÆRLIGE FASTE 
TJENESTEGODTGØRELSE« 
11.23. Formålet med bevillingerne på konto 1143 
»Særlig fast tjenestegodtgørelse« er at yde visse katego­
rier af tjenestemænd i Kommissionen godtgørelse for 
en del af deres faste repræsentationsudgifter. Retten 
konstaterer, at der i de seneste tre regnskabsår har været 
en betydelig vækst i udgifterne på denne konto fra 
1351388 ECU i 1982 til 2 404 910 ECU i 1983 og 
2 883 507 ECU i 1984. Til dækning af disse betalinger 
blev der i 1984 overført 1 423 814 ECU, dvs. 73 % af de 
oprindelige bevillinger. Denne situation afviger stærkt 
fra den generelle udvikling i budgetudgifterne. 
11.19. Når denne situation kunne opstå, skyldes det, 
at tjenesterejserne i første omgang finansieres af for­
skud, som forvaltes uden for budgettet, uden at der 
skabes tilstrækkelig sammenhæng med budgetforvalt­
ningen. BEMÆRKNINGER OM FORVALTNINGEN 
AF TJENESTEREJSEUDGIFTER 
11.20. Retten har konstateret en alvorlig forsinkelse i 
fastsættelsen af Rådets udgifter i forbindelse med tje­
nesterejser. Denne forsinkelse hænger sammen med, at 
Rådet til den tjenesterejsende udbetaler et forskud, der 
praktisk talt svarer til samtlige forventede udgifter. Fremførte bevillinger 
11.24. Bevillingerne til tjenesterejseudgifter gøres til 
genstand for foreløbige forpligtelser, der indgås perio-
92 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
disk. I henhold til Kommissionens praksis betragtes 
forskellen mellem regnskabsårets forpligtelser og beta­
linger, bogført inden den 15. januar i det følgende regn­
skabsår og påtegnet af finansinspektøren inden den 
31. december, som automatiske fremførsler (1905 311 
ECU fremført til 1985). 
11.25. I henhold til finansforordningens artikel 6, 
stk. 1, litra b), kan bevillinger til betalinger, der er for­
faldne i henhold til forpligtelser indgået mellem den 
1. januar og den 31. december, fremføres automatisk, 
dog kun til det følgende regnskabsår. 
11.26. I henhold til denne bestemmelse, som er nær­
mere omtalt i bilag II, artikel 2, stk. 1, i de interne reg­
ler for gennemførelsen af budgettet, skal den automati­
ske fremførsel være begrundet med retligt bindende 
forpligtelser, i dette tilfælde ordrer om tjenesterejser. 
Ved en opgørelse over ordrerne om tjenesterejser kan 
man fastsætte beløbet for de betalinger, der er forfaldne 
i henhold til retmæssigt indgåede forpligtelser, dvs. 
beløbet for de bevillinger, der skal fremføres automa­
tisk. 
11.27. I praksis fremfører Kommissionen hele den 
disponible balance under de foreløbige forpligtelser. 
Denne praksis og bestemmelserne herom i bilag II, arti­
kel 2, stk. 2, i de interne regler for gennemførelsen af 
budgettet er således i strid med finansforordningen. 
Svagheder ved de interne 
kontrolforanstaltninger 
Manglende rejsehjemmel 
11.28. Jernbanebilletter forlanges som regel kun ved 
betaling af udgifter til tjenesterejser, der foretages uden 
for Fællesskabet, selv om betalingsordren ifølge finans­
forordningens artikel 41 skal ledsages af bilag. Der er 
fare for misbrug, især da de fleste rejser foregår i 
Europa. 
11.29. I nogle tilfælde, hvor personalet havde fået til­
ladelse til at flyve på 1. klasse ved rejser under særlig 
anstrengende forhold, fulgte billetterne — skønt behø­
rigt udleveret — ikke med tjenesterejseopgørelserne. 
For at kunne efterprøve, under hvilke omstændigheder disse billetter egentlig blev benyttet, har Retten sendt 
Kommissionen en anmodning om en tilbundsgående 
undersøgelse, men institutionen har endnu ikke kunnet 
reagere herpå. 
Manglende sammenhæng mellem tjenesterejseudgifter og 
dagpenge 
11.30. I henhold til vedtægten (4) nedsættes de dag­
penge, som udbetales en tjenestemand ved ansættelsen, 
med halvdelen i de perioder, hvor tjenestemanden 
modtager rejsedagpenge. Til gennemførelse af denne 
bestemmelse bør der være direkte kontakt mellem de 
kontorer, som fastsætter retten til dagpenge, og konto­
ret for tjenesterejser. I øjeblikket er der imidlertid ingen 
formaliseret kontakt herom i Kommissionen, idet de 
pågældende kontorer arbejder isoleret inden for deres 
kompetenceområde. Denne svaghed burde derfor fjer­
nes ved indførelse af en gensidig informationsproce­
dure mellem de to tjenestegrene. 
Tjenestemænds rejser med taxafly 
11.31. I forbindelse med særlige tjenesterejser benyt­
ter visse ansatte, til hele eller en del af rejsen, det lejede 
taxafly, som står til rådighed for Kommissionens med­
lemmer. I øjeblikket gives der ingen oplysninger om 
disse rejser til kontoret for tjenesterejseudgifter, og ved 
opstillingen af de tilsvarende udgiftsopgørelser kan 
kontoret ikke indkalkulere disse eventuelle rejser med 
taxafly. 
11.32. Det ses derfor gerne, at: 
(a) passagerlisterne fra taxafly systematisk fremsendes 
til det pågældende kontor for tjenesterejseudgifter, 
(b) taxaflyselskabet udleverer billetter, som kan ved­
lægges alle anmodninger om godtgørelse af tjene­
sterejseudgifter. 
Uudnyttede rabatordninger 
11.33. Som anført i pkt. 11.21 kan jernbaneselska­
berne tilbyde væsentlige prisnedsættelser (50 %) for 
jævnlige togrejser, især mellem Bruxelles og Luxem­
bourg. Kommissionen benytter sig ikke heraf, selv om 
det ville medføre besparelser dels på grund af det bety-
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 93 
delige antal togrejser, dels for de mange bilrejser, som bestillinger, ikke varetaget sin opgave tilfredsstillende, 
godtgøres på grundlag af priserne for togbilletter. og kontoret for tjenesterejser har ikke med sin nuvæ­
rende opbygning kunnet afhjælpe dette forhold. Retten 
II->A Tfu-ji jn • u IUJ kan desuden henvise til sin bemærkning i slutningen af 
11.34. I forbindelse med flyrejser bør mulighederne , t \\>yy & & 
for særtakster udnyttes bedre. I denne henseende har 
det rejsebureau, som institutionen har overdraget billet-
(') Der er ligeledes bevillinger under afsnit 9 i del B (fødeva- (2) Pkt. 11.8-11.13 i årsberetningen for regnskabsåret 1983 
rehjælp) til dækning af visse personaleudgifter for Den EFT C 348 af 31. 12. 1984. 
europæiske Sammenslutning for Samarbejde (ESS) og (3) Årsberetningen for regnskabsåret 1982, pkt. 11.33-11.36, 
Kommissionens delegationer. Disse bevillinger er ikke EFT C 357 af 31. 12. 1983. 
taget i betragtning i dette kapitel. (*) Bilag VII, artikel 10, stk. 3. 
94 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
KAPITEL 12 
Driftsudgifter 
12.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Parlamentet 
Udgifter til dokumentation og bibliotek 
Rådet 
Udgifter til dokumentation og bibliotek 
Kommissionen 
Leje af fast ejendom 
Udgifter til edb-materiel 
Ombygning af en kantine i Luxembourg 
Luftkonditionering i Regnecentralen 
Installation af et telefonanlæg 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Anvendelse af finansforordningen 12.1 
12.2 
12.3 
12.4 
12.5 — 
12.5 — 
12.7 — 
12.12 
12.13 — 
12.15 — 12.20 
12.6 
12.11 
12.14 
12.20 
12.21 
INDLEDNING 
12.1. Bevillingerne til dækning af driftsudgifter er 
opført i del A, afsnit 2, i sektion III (Kommissionen) og 
i afsnit 2 og 3 i de øvrige sektioner i det almindelige 
budget. 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
12.2. I tabel 12.1 gives der en oversigt over de i regn­
skabsåret 1984 disponible bevillinger til driftsudgifter 
og over udnyttelsen af bevillingerne for hvert budgetka­
pitel og hver institution. otek, som i 1984 beløb sig til 439 145 ECU, giver anled­
ning til følgende bemærkninger: 
(a) Institutionen har indtil nu ikke foretaget nogen 
form for opgørelse over centralbibliotekets bogbe­
stand (115 000 bind). 
(b) Der kasseres værker, uden at der er truffet afgørelse 
herom af centralbibliotekets ansvarlige ledelse. 
(c) For en række udlån, hvoraf nogle ligger helt tilbage 
til 1961, forholder det sig således, at de lånere, som 
står opført på lånekortene, er udtrådt af tjenesten. 
En revision af biblioteksreglementet (fra 1961) er nød­
vendig. 
PARLAMENTET RÅDET 
Udgifter til dokumentation og bibliotek 
12.3. Udgifterne til Europa-Parlamentets centralbibli-Udgifter til dokumentation og bibliotek 
12.4. Retten har gennemgået udgifterne til dokumen­
tation og bibliotek (ca. 164 000 ECU i 1984). Det kon-
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 95 
Tabel 12.1 — Driftsbevillinger og deres udnyttelse — efter kapitel i budgettet og efter institution 
(Mio ECU) 
Budgetkapitel og institution 
(!) 
A. Efter budgetkapitel 
20 Investering i fast ejendom, leje af 
ejendomme og andre omkostnin­
ger i forbindelse hermed 
21 Udgifter til databehandling 
22 Løsøre og omkostninger i forbin­
delse hermed 
23 Løbende administrative udgifter 
24 Udgifter til receptioner og repræ­
sentation 
25 Udgifter til møder og indkaldelser 
26 Udgifter til studier, undersøgelser 
og konsultationer 
27 Publikations- og informationsud-
gifter 
28 Tilskud til opnåelse af balance på 
diverse budgetter (') 
29 Tilskud og deltagelse i udgifter 
37 Særlige udgifter til visse institutio­
ner og organer 
lait 
B. Efter institution 
Parlamentet 
Rådet 
Kommissionen (') 
Domstolen 
Revisionsretten 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
lait 
(') Herunder Publikationskontorets driftsuc Budgettet for 1984 
Endelige 
bevillinger 
(2) 
123,2 
30,5 
21,6 
47,4 
1,4 
23,7 
11,3 
54,1 
52,2 
6,5 
27,5 
399,4 
78,7 
37,9 
263,5 
7,6 
2,9 
8,8 
399,4 
gifter. Forpligtel­
ser 
(3) 
121,3 
30,5 
21,2 
46,7 
1,4 
22,8 
11,2 
53,5 
51,7 
6,3 
27,4 
394,0 
76,7 
37,1 
261,7 
7,2 
2,6 
8,7 
394,0 Betalinger 
(4) 
99,1 
22,0 
13,0 
32,7 
1,1 
20,1 
3,2 
36,3 
48,6 
5,4 
27,1 
308,6 
65,7 
25,1 
203,4 
4,8 
1,8 
7,8 
308,6 Fremført til 
1985 
(5) 
22,7 
8,5 
8,2 
14,0 
0,3 
2,7 
8,0 
17,2 
3,1 
0,9 
0,3 
85,9 
11,0 
12,4 
58,3 
2,4 
0,9 
0,9 
85,9 Bortfald 
(6)-(2)-
(4)-(5) 
1,4 
0,0 
0,4 
0,7 
0,0 
0,9 
0,1 
0,6 
0,5 
0,2 
0,1 
4,9 
2,0 
0,4 
1,8 
0,4 
0,2 
0,1 
4,9 Fremført fra 1983 
Bevillinger 
fremført 
fra 1983 
(7) 
17,9 
7,7 
9,1 
10,6 
0,3 
3,0 
7,6 
20,7 
1,0 
0,9 
0,5 
79,3 
15,7 
11,6 
49,5 
1,6 
0,5 
0,4 
79,3 Betalinger 
(8) 
15,5 
7,3 
8,3 
9,5 
0,3 
2,2 
7,4 
18,1 
1,0 
0,6 
0,4 
70,6 
13,3 
9,8 
45,3 
1,4 
0,4 
0,4 
70,6 Bortfald 
(9) = 
(7)-(8) 
2,4 
0,4 
0,8 
1,1 
0,0 
0,8 
0,2 
2,6 
0,0 
0,3 
0,1 
8,7 
2,4 
1,8 
4,2 
0,2 
0,1 
0,0 
8,7 
stateredes, at der på tidspunktet for gennemgangen 
ikke fandtes et system, hvorefter der blev foretaget 
fysisk beholdningsopgørelse over bibliotekets bogbe­
stand, og at der ikke blev ført kontrol med bogudlå­
nene. Desuden fandtes der intet behørigt reglement. Bruxelles og i Luxembourg. I Bruxelles benyttes en 
række lokaler af tredjemand, specielt med henblik på at 
drive kioskvirksomhed, rejsebureauvirksomhed og bog­
handel. Andre lokaler benyttes af sekretariatet for 
Europaskolerne. I Luxembourg har f.eks. en bladkiosk 
og to banker lejet sig ind i Jean Monnet-bygningen. 
KOMMISSIONEN 
Leje af fast ejendom 
12.5. Retten har revideret Kommissionens indtægter 
ved fremleje af lokaler i Kommissionens bygninger i 12.6. Retten har konstateret, at der er betydelige for­
skelle mellem fremlejebetingelserne i de kontrakter, der 
er indgået, og at Kommissionens aftaler med lejerne, er 
mere favorable, end det er tilfældet med lignende afta­
ler i andre institutioner. For eksempel er det vederlag, 
der skal betales til Kommissionen for leje af en bladki­
osk, kun halvt så stort som det, der betales til en anden 
96 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
institution for en mindre kiosk. Desuden har Kommis­
sionen indgået kontrakterne uden på forhånd at ind­
hente tilbud og uden at gøre rede for de forskellige 
fremlejebetingelser. 
Udgifter til edb-materiel 
12.7. I modsætning til regnecentralen, hvis edb-mate­
riel er relativt begrænset, råder Kommissionens forskel­
lige tjenestegrene over et omfattende edb-udstyr, som 
for størstedelens vedkommende finansieres over bevil­
lingerne i budgettets artikel 211. 
12.8. I den fortegnelse, der skal føres i henhold til 
finansforordningen, opføres kun købt materiel. Største­
delen af det materiel, der anvendes af Kommissionen, 
tilhører imidlertid ikke institutionen og er følgelig ikke 
opført i fortegnelsen. Derfor fører Kommissionen, ud 
over den officielle fortegnelse, en liste over materiel i 
de forskellige afdelinger. Værdien af dette materiel må 
formodes at andrage ca. 20 Mio ECU. 
12.9. En fysisk kontrol, Retten har gennemført af et 
repræsentativt udsnit af materiellet, giver anledning til 
at bemærke, at noget af det købte eller lejede materiel 
fandtes i andre kontorer end anført på listen, og at 
andet materiel ikke umiddelbart kunne lokaliseres. 
12.10. Det købte materiel var generelt opført på den 
officielle fortegnelse i henhold til finansforordningens 
artikel 59. Ikke desto mindre skal Retten fremsætte føl­
gende bemærkninger: 
(a) I strid med bestemmelsen i finansforordningens 
artikel 59, stk. 2, har Kommissionen indtil nu på 
intet tidspunkt kontrolleret, om der var overens­
stemmelse mellem posteringerne på fortegnelsen 
og de faktiske forhold. 
(b) I nogle tilfælde var indkøbt materiel, som havde en 
værdi af mere end 30 ECU, og som kunne benyttes 
i mere end et år, ikke opført på fortegnelsen. 
12.11. Hvad angår gennemførelsen af udgiftsposterne, 
skal det endelig bemærkes: 
(a) at Kommissionen betaler en del af udgifterne til 
leje og løbende vedligeholdelse af materiellet, 
inden de dermed forbundne tjenesteydelser er 
erlagt. Kommissionen bør ændre denne praksis og i 
højere grad overholde bestemmelserne i finansfor­
ordningens artikel 41, (b) at adskillige betalinger (til et beløb af ca. 250 000 
ECU) for løbende tjenesteydelser i 1984 (f.eks. leje 
af materiel) i strid med reglen om etårige budgetter 
blev afholdt over bevillinger, som var fremført fra 
1983. 
Ombygning af en kantine i Luxembourg 
12.12. Kommissionen har udvidet kantinen (selvbe-
tjeningsrestauranten og køkkenet) og indrettet en 
restaurant med betjening i Jean Monnet-bygningen i 
Luxembourg. Ombygningen har kostet 658 500 ECU. I 
forbindelse med arbejdets udførelse er de gældende 
bestemmelser for indgåelse af kontrakter ikke blevet 
overholdt: Der blev overhovedet ikke indhentet tilbud 
på arbejdet i forbindelse med udvidelsen af køkkenet 
(443 000 ECU), som blev tildelt ved underhåndsaftale. 
Luftkonditionering i Regnecentralen 
12.13. Luftkonditioneringsanlægget i Kommissionens 
regnecentral har, lige fra det blev installeret, på intet 
tidspunkt fungeret med den kapacitet der var forudsat. 
For at imødegå risikoen for standsning af datamaterne 
på grund af overophedning har Kommissionen ladet 
installere yderligere to køleelementer til en pris af ca. 
120 500 ECU uden forudgående indhentning af tilbud, 
men ved underhåndsaftale. 
12.14. På trods af disse ekstra arbejder (ændring af 
luftstrømmens retning og forøgelse af anlæggets yde­
evne (omkostninger: ca. 651 000 ECU)) yder luftkondi­
tioneringsanlægget kun ca. halvdelen af det overtryk, 
der krævedes i betingelserne for arbejdets udførelse. 
Desuden forekommer de udførte arbejder, på grund af 
deres art, snarere at påhvile ejeren af bygningen end 
Kommissionen. 
Installation af et telefonanlæg 
12.15. I december 1982 indgik Kommissionens dele­
gation i Washington en kontrakt om fornyelse af dele­
gationens telefonanlæg til et beløb af 183 595 USD. 
Kontrakten omfattede installation af telefonudstyret og 
leje af udstyret i seks år. 
12.16. Ved en fejltagelse fik vedkommende tjeneste­
grene i Bruxelles ikke korrekte oplysninger om kontrak­
tens reelle omkostninger. Delegationen havde kun 
oplyst, at et beløb på 35 529 USD skulle dække samt-
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 97 
lige omkostninger. Beløbet dækkede imidlertid kun 
installationen af anlægget, hvortil kom leje af anlægget, 
der androg 148 066 USD. 
12.17. Kommissionens tjenestegrene meddelte deref­
ter, at beløbet på 35 529 USD skulle betales som veder­
lag for en leasingkontrakt over seks år. Det rådgivende 
Udvalg for Indkøb og Aftaler (CCAM) krævede, at der 
blev indhentet andre tilbud (som varierede mellem 
77 000 og 95 000 USD for leasingkontrakter over fem 
eller seks år), men tilsluttede sig tilbuddet på 35 529 
USD for en leasingkontrakt. Finansinspektøren frem­
satte på daværende tidspunkt ingen indvendinger og 
godkendte udgiften. CCAM, og den er en hel del højere end de øvrige 
leasingtilbud. I betragtning af forskellen mellem 
tilbuddene er det forbavsende, at fejlen ikke blev 
opdaget på et tidligere tidspunkt. 
(b) Hertil kommer, at de gældende regler for indgåelse 
af kontrakter ikke blev overholdt. Installationen af 
telefonanlægget på delegationschefens bopæl blev 
ikke udbudt i licitation; 
(c) Endelig skal det bemærkes, at der ikke blev foreta­
get nogen form for undersøgelse af behovet, før 
denne vigtige kontrakt om installationen blev ind­
gået. 
12.18. Da kontoret i Washington henimod midten af 
1983 blev klar over, at den indgåede kontrakt beløb sig 
til 183 595 USD og ikke 35 529 USD, måtte man finde 
en løsning med leverandøren. Der blev indhentet et til­
bud på salg af det materiel, der var blevet installeret i 
delegationen og på delegationschefens bopæl (hvor der 
var udført yderligere installationer, ud over dem der var 
foretaget i delegationen), til et beløb af 115 029 USD 
ud over de 35 484 USD, der allerede var betalt. 
12.19. Da det nye forpligtelsesforslag blev forelagt 
finansinspektøren, nægtede denne at give påtegning 
med den begrundelse, at principperne om forsvarlig 
økonomisk forvaltning ikke var overholdt. Kommissio­
nen, der under alle omstændigheder havde været retligt 
forpligtet over for leverandøren siden 1982, kunne ikke 
gøre andet end at undlade at tage hensyn til nægtelsen, 
og den godkendte følgelig salgstilbuddet i juli 1984. 
12.20. Retten skal i denne forbindelse fremsætte føl­
gende bemærkninger: 
(a) Der er tale om et tilfælde, hvor forskellige led i den 
interne kontrol har vist sig at være utilstrækkelige. 
Den pris på 150 513 USD, der til slut blev betalt, er 
fire gange større end den pris, der blev godkendt af DET ØKONOMISKE OG SOCIALE 
UDVALG 
Anvendelse af finansforordningen 
12.21. I henhold til finansforordningen (artikel 32 ff) 
skal der forud for enhver forpligtelse over for tredje­
mand (indgåelse af kontrakter, bestilling af arbejder og 
leverancer) fremsættes et forpligtelsesforslag fra den 
kompetente anvisningsberettigede; forslaget skal deref­
ter påtegnes af finansinspektøren. En stikprøveunder­
søgelse af udgifterne under ni budgetposter viste imid­
lertid, at forpligtelsesforslagene vedrørende 45 beta-
lingsordrer (for et beløb på ca. 120 000 ECU) først blev 
udarbejdet af de anvisningsberettigede efter modtagel­
sen af de fakturaer, betalingerne vedrørte. Desuden 
viste undersøgelsen, at man som følge af, at en række 
forpligtelsesforslag først blev udarbejdet efter indgåel­
sen af forpligtelsen, var nødt til at henføre visse leve­
rancer, tjenesteydelser eller arbejder, som blev udført i 
regnskabsåret 1983, under bevillingerne for regnskabs­
året 1984, da bevillingerne for det pågældende 
regnskabsår var opbrugt. 
98 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
KAPITEL 13 
Kommissionens tilskud til visse eksterne organer 
13.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Bemærkninger om Kommissionens tilskud til Europaskolerne 13.1 
13.2 — 13.7 
INDLEDNING (a) medlemsstaterne, hovedsagelig i form af »løn fra 
den nationale regering« til udstationerede lærere, 
13.1. Retten udfører den årlige revision af regnska­
berne for en række organer, der ikke hører under Fæl­
lesskabernes institutioner, men fuldt ud eller i hovedsa­
gen finansieres ved hjælp af tilskud over Fællesskaber­
nes budget. Beretningerne om organernes regnskaber er 
opført i oversigten i bilag II. Blandt de her omtalte 
organer indgår Europaskolerne og kontoret for Europa­
skolernes øverste Råd. I 1984 reviderede Retten skoler­
nes regnskaber for 1983. Skolernes samlede udgifter for 
1983 androg 2 666 Mio BFR, og Kommissionen ydede 
tilskud på 1 833 Mio BFR (svarende til 39,4 Mio ECU). 
Rettens beretning blev derefter fremsendt til Det øver­
ste Råd, som har dechargemyndigheden. 
BEMÆRKNINGER OM KOMMISSIONENS 
TILSKUD TIL EUROPASKOLERNE 
13.2. Revisionen af Europskolerne gav anledning til 
en række spørgsmål om Kommissionens forvaltning af 
tilskuddet til skolerne. Selv om Europaskolerne fore­
lægger detaljerede budgetter for Det øverste Råd, og 
selv om Kommissionen er inddraget i budgetlægnin­
gen, har skolerne f.eks. kunnet opsamle reservefonds-
beløb på i alt 140 Mio BFR (3 Mio ECU) pr. 
31. December 1983. Hertil kommer, at resultaterne af 
Rettens revision rejser nogle mere generelle spørgsmål 
om kvaliteten af Kommissionens økonomiske forvalt­
ning med hensyn til dette tilskud. 
13.3. Europaskolerne finansieres hovedsagelig af tre 
kilder: (b) organisationer, der træffer særlig aftale med Det 
øverste Råd om at stille midler til rådighed til gen­
gæld for, at børn af de ansatte har ret til at blive 
optaget på skolerne, 
(c) Kommissionen, som i praksis betaler forskellen 
(68 % af indtægterne i 1983) mellem udgifterne og 
indtægterne fra de øvrige finansieringskilder. 
13.4. Kommissionen har — som den største bidragsy­
der til skolernes finansiering, som den, der skal betale 
restbeløbene, og som den instans, der skal forvalte Fæl­
lesskabets finansielle interesse i skolerne — et ansvar 
for at sikre, at alle de øvrige parter betaler den del, der 
påhviler dem. Under revisionen af regnskaberne for 
1983 fandt Retten, at dette ikke var tilfældet: 
(a) Forbundsrepublikken Tysklands og Det forenede 
Kongeriges regeringer har endnu ikke underskrevet 
aftaler med Det øverste Råd om vilkårene for drif­
ten af skolerne i de to lande. Som følge heraf er de 
to værtsregeringers finansielle forpligtelser over for 
skolerne endnu ikke klart fastlagt, og regeringerne 
har endnu ikke fritaget skolerne for at betale mer­
værdiafgift. 
(b) Den belgiske regering påtog sig oprindelig at vedli­
geholde bygninger og inventar for Europaskolen i 
Belgien. Regeringens bidrag har imidlertid stort set 
været af samme størrelse siden 1959 til trods for 
inflationen og til trods for, at der siden da er opret­
tet to nye Europaskoler i Belgien. 
(c) Den italienske regerings bidrag til dækning af 
udgifterne til skolen i Varese er ikke ændret siden 
1967. Den italienske regering har i hele dette tids-
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 99 
rum undladt at fritage skolen for at betale mervær­
diafgift. 
(d) Den nederlandske regering påtog sig at yde et 
bidrag til vedligeholdelsesudgifterne for Europa­
skolerne i Nederlandene på samme grundlag som 
for landets egne skoler, men man har hverken 
anmodet om eller modtaget noget beløb. 
(e) Det øverste Råd har accepteret en suspension af 
det finansielle bidrag fra CEN (l) til driftsudgif­
terne for skolen i Mol. Et andet organ, Euroche-
mic, har ikke forhøjet sit bidrag siden 1961. Mindre 
end 10% af eleverne på skolen i Mol er børn af 
ansatte ved Fællesskaberne. 
(f) Adskillige regeringer har accepteret at yde bidrag 
til omkostningerne ved at opdele klasser som følge 
af, at der er optaget børn af forældre, der arbejder 
for NATO, EUROCONTROL og NAMSA, i klas­
serne. Selv om det har været nødvendigt at opdele 
klasser af denne årsag, har hverken Det øverste 
Råd eller skolernes administrationsråd søgt at få 
udgifterne godtgjort. 
(g) Børn af forældre, der arbejder for EIB og JET, er 
umiddelbart optagelsesberettigede på skolerne i 
henholdsvis Luxembourg og Culham. Ingen af de 
to organer bidrager imidlertid til skolernes budget­
ter. 
(h) I 1983 var der på skolen i Bergen optaget 66 børn 
af forældre, der arbejdede for det nederlandske 
energicenter, og tilsvarende var der på skolen i 
Karlsruhe optaget 54 børn af forældre, der arbej­
dede for Kernforschungszentrum. Det øverste Råd 
har ikke forsøgt at opnå en aftale om finansierin­
gen med de nævnte organer. 
13.5. Den største enkeltpost, der er afgørende for stør­
relsen af Kommissionens tilskud til skolerne, er lønnin­gerne, der udgjorde 93 % af udgifterne i 1983. I 
pkt. 13.11 i sidste årsberetning (2) gav Retten i forbin­
delse med skolernes regnskaber for 1982 udtryk for 
bekymring over alvorlige mangler ved det komplekse 
lønsystem. Denne bekymring er blevet bekræftet og 
bestyrket under revisionen af 1983-regnskaberne. Ret­
ten har på ny opfordret Det øverste Råd til at foretage 
en indgående, fornyet undersøgelse af lønsystemet, og 
den har givet udtryk for, at den eneste løsning vil være 
at indgå en ny aftale med medlemsstaterne om udstati-
oneringsvilkårene for lærere. 
13.6. En rettidig og effektiv indsats på de områder, 
der er omtalt i pkt. 13.4, ville have begrænset Kommis­
sionens tilskud med indtil 2 Mio ECU pr. år. Ifølge 
vedtægten for Europaskolen (artikel 10) skal afgørelser 
om finansielle forhold træffes enstemmigt i Det øverste 
Råd, hvor Kommissionen er repræsenteret. Kommissi­
onen kunne derfor, om ønsket, have insisteret på, at 
Det øverste Råd traf de nødvendige foranstaltninger på 
de nævnte områder. Med hensyn til de forhold, der er 
omtalt i pkt. 13.5, kunne Kommissionen på baggrund 
af sit kendskab til skolerne og til vedtægtsbestemmel-
serne om ansættelse inden for Fællesskabet også have 
fremsat sine egne, nøje gennemtænkte forslag for Det 
øverste Råd om en reform af lønsystemet. 
13.7. Kommissionens generaldirektorat for budgetter 
synes ikke at have været inddraget i behandlingen af 
skolens årlige budgetforslag, og finansinspektøren har 
heller ikke i henhold til artikel 11 i gennemførelsesbe­
stemmelserne til finansforordningen (3) aflagt beretning 
over for Kommissionen om den økonomiske forvalt­
ning af skolerne. 
(') Centre d'étude de l'énergie nucléaire. 
(2) EFTC 348 af 31. 12. 1984. 
O EFTLHOaf 1.7. 1975. 
100 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
KAPITEL 14 
Långivning, lånoptagelse og rentegodtgørelser 
14.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Bemærkninger til status og resultat-opgørelse for NIC- og Eura-
tomTlån 
Bemærkninger vedrørende lovligheden og den økonomiske forvalt­
ning 
Udlån under Det nye Fællesskabsinstrument 
Den europæiske Investeringsbanks forvaltningsprovision 
Lånoptagelse til Det nye Fællesskabsinstrument og Euratom 14.1 
14.4 14.3 
14.5 
14.6 — 14.7 
14.8 — 
14.8 — 
14.20 — 
14.24 — 14.30 
14.19 
14.23 
14.30 
INDLEDNING 
14.1. Dette kapitel omhandler långivningen under 
Det nye Fællesskabsinstrument (NIC-lån), långivnin­
gen inden for Det europæiske Atomenergifællesskab 
(Euratomlån) og de lån, der ydes med henblik på at 
støtte betalingsbalancerne (betalingsbalancelån). Også 
de lån, Fællesskaberne optager til finansiering af de tre 
låneinstrumenter, omtales i dette kapitel. Der udbetales 
rentegodtgørelse til NIC-lån til genopbygning af jord­
skælvsramte områder i Italien og Grækenland. De lån, 
der ydes og optages af Det europæiske Kul- og Stålfæl­
lesskab (EKSF) behandles i en særskilt beretning (*), 
som ikke offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende. Lån, som ydes af Den europæiske Udvik­
lingsfond, omtales i denne beretnings anden del. 
14.2. Fællesskabernes långivning og lånoptagelse 
føres uden for Fællesskabernes almindelige budget. I 
budgettets sektion for Kommissionen findes der pro 
memoria-poster, som udgør den budgetmæssige sikker­
hedsstillelse for Fællesskabernes lånoptagelse i form af 
NIC-, Euratom- og betalingsbalancelån. Rentegodtgø­
relser er opført i kapitel 69 i Fællesskabernes alminde­
lige budget. De ydede og optagne lån indgår i Fælles­
skabernes statusopgørelse. 
14.3. I 1984 reviderede Retten specielt Euratom- og 
NIC-udlånene. Euratom-udlånene bevilges af Kom­
missionen og forvaltes af Den europæiske Investerings­
bank (EIB) på Kommissionens vegne. For NlC-udlå-
nenes vedkommende afgør Kommissionen derimod kun, om projekterne bør støttes, mens selve lånene 
bevilges og forvaltes af EIB som mandatar for Kom­
missionen. 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
14.4. I tabellerne 14.1 og 14.2 gives der en oversigt 
over udviklingen i långivningen og lånoptagelsen i 
regnskabsåret 1984 og over udnyttelsen af de af Rådet 
fastsatte maksimale beløb. Hvad angår NIC-lån til for­
anstaltninger som følge af jordskælv, viser tabel 14.2 de 
tal, Kommissionen har beregnet ud fra den forudsæt­
ning, at eftersom de gældende retsforskrifter fastsætter 
samme loft for både lånoptagelse og långivning, kan 
loftet for långivningen anses for at være det afgørende. 
Hvis det derimod er loftet for lånoptagelsen, der er det 
afgørende, således som det nu er tilfældet for alle andre 
låneinstrumenter efter Rettens henstilling i pkt. 14.15 i 
den sidste årsberetning, skal tallene ændres som følger: 
(Mio ECU) 
Italien, jordskælv 
Grækenland, jord­
skælv Udbetalte 
lån 
510,4 
80,9 Ikke-udbetal-
telån 
89,7 Disponibel 
saldo 
399,9 
-0,9 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 101 
Tabel 14.1 — Udviklingen i långivning og lånoptagelse i regnskabsåret 1984 
(Mio ECU) 
Låneinstrument 
Långivning: 
NIC-lån 
Euratom-lån 
Betalingsbalancelån 
lait 
Lånoptagelse: 
NIC-lån 
Euratom-lån 
Betalingsbalancelån 
lait Løbende lån pr. 31. 12.1983 
Til ECU-kursen 
pr. 
31.12.1983 
(1) 
2 687,6 
1 668,7 
4 609,9 
8966,2 
3 268,8 
1 679,9 
4 609,9 
9 558,6 Til ECU-kursen 
pr. 
31. 12.1984 
(2) 
2 866,3 
1 723,7 
5 354,9 
9 944,9 
3 484,1 
1 741,6 
5 354,9 
10 580,6 Transaktioner i 1984 (') 
Nye udlån hhv. 
nye lånoptagelser 
(3) 
1 194,0 
186,0 
1 380,0 
966,7 
214,1 
1180,8 Virkningerne af 
swap-arrange-
menter 
(4) 
4,0 
4,0 
— 
— Tilbagebetaling, 
hhv. 
afdragsbetaling 
(5) 
26,2 
32,4 
423,2 
481,8 
19,2 
63,3 
423,2 
505,7 Løbende lån pr. 
31.12.1984 
C) 
(6) 
= (2)+ (3)+ (4) 
-(5) 
4 034,1 
1 881,3 
4931,7 
10847,1 
4 431,6 
1 892,4 
4931,7 
11 255,7 
(') Til ECU-kursen pr. 31. 12. 1984. 
Retten henstiller til Kommissionen, at den for at 
afklare retstilstanden indhenter et responsum om den 
korrekte fortolkning af bestemmelserne. BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE 
LOVLIGHEDEN OG DEN ØKONOMISKE 
FORVALTNING 
14.5. I 1984 blev der udbetalt 24,4 Mio ECU i rente­
godtgørelse for NIC- og EIB-lån til genopbygning i 
jordskælvsramte områder. Heraf modtog Italien 
21,7 Mio ECU og Grækenland 2,7 Mio ECU. Udlån under Det nye Fællesskabsinstrument 
BEMÆRKNINGER TIL STATUS OG 
RESULTATOPGØRELSE FOR NIC- OG 
EURATOM-LÅN 
14.6. Under hensyn til de svagheder, der blev konsta­
teret under revisionen i de foregående regnskabsår, har 
Retten foretaget en indgående revision af status (2) pr. 
31. december samt resultatopgørelsen (2) for NIC- og 
Euratom-lånene for regnskabsåret 1984. Der konstate­
redes ingen uoverensstemmelser af betydning under 
revisionen. 
14.7. Den 31. december 1984 udgjorde de samlede 
underskud på NIC-lånene i alle regnskabsårene 
4,6 Mio ECU. I dette beløb er ikke medregnet de even­
tuelle resultater af de forhold, som omtales i pkt. 14.15 
til 14.19. Efter Rettens opfattelse bør disse eventuelle 
resultater gennemgås periodisk og nævnes i bilaget til 
status. Aftale om revisionen af NIC-udlånene 
14.8. Retten konstaterede, at de dokumenter om 
bevilling og forvaltning af NIC-udlånene, der var til 
rådighed i Kommissionen, ikke var tilstrækkelige til, at 
Retten og også Kommissionen kunne foretage en til­
fredsstillende revision af NIC-transaktionerne. De for­
handlinger, der derefter blev indledt med Kommissio­
nen og EIB, førte til, at der blev indgået en aftale om 
de dokumenter og oplysninger, som EIB for fremtiden 
vil stille til rådighed for Kommissionen og Retten. 
Aftalen skulle på forsøgsbasis gælde for revisionen 
vedrørende regnskabsåret 1984, og den vil blive taget 
op til fornyet overvejelse på baggrund af de indhentede 
erfaringer. 
14.9. Som følge af aftalen omfattede Rettens revision 
af NIC-udlånene i 1984 således kun en gennemgang af 
bilagsmaterialet. Revisionen blev afgrænset således, at 
den omfattede gennemførelsen af de projekter, der blev 
finansieret under NIC I, og spørgsmålet om det var 
102 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Tabel 14.2 — Låneinstrumenternes vigtigste kendetegn og lånerammer pr. 31. december 1984 
(Mio ECU) 
Låneinstrument 
NIC-lån* 
Euratom-lån* 
Betalings­
balancelån Formål 
NIC I: 
Rådets afgørelse 78/870/EØF af 16.10.1978. 
Fremme af investeringer inden for infrastruktur 
og energi- og industrisektoren 
NIC II: 
Rådets afgørelse 82/169/EØF af 15. 3.1982. 
Finansiering af projekter inden for infrastruk­
tur og energisektoren samt projekter med hen­
blik på udvikling af små og mellemstore virk­
somheder 
NIC III: 
Rådets afgørelse 83/200/EØF af 19.4. 1983. 
Finansiering af projekter inden for infrastruk­
tur og energiesektoren samt projekter med hen­
blik på udvikling af små og mellemstore virk­
somheder 
NIC, jordskælv i Italien: 
Rådets afgørelse 81/19/EØF af 20. 1. 1981. 
Genopbygning af produktionsapparatet og 
genrejsning af den økonomiske og sociale in­
frastruktur i de områder, der blev ramt af jord­
skælv i 1980 
NIC, jordskælv i Grækenland: 
Rådets afgørelse 81/1013/EØF af 14. 12. 1981. 
Genopbygning af produktionsapparatet og 
genrejsning af den økonomiske og sociale in­
frastruktur i de områder, der blev ramt af jord­
skæl vi 1981 
Rådets afgørelser 77/270/Euratom af 29. 3. 
1977 og 82/170/Euratom af 15. 3. 1982. 
Fremme af udviklingen af kerneenergi til pro­
duktion af elektricitet 
Rådets forordninger (EØF) nr. 397/75 af 17. 2. 
1975 og (EØF) nr. 682/81 af 16.3.1981. 
Lettelse af betalingsbalancevanskeligheder i 
medlemsstaterne Loft for lånop­
tagelse 
(1) 
1000 
1000 
3 000(3) 
2 900(3) 
1 000(4) 
80(4) 
2 000 
3 000 Mio 
USD(^) 
6 000 Mio 
ECU Långivning inden for 
lånerammen 
Udbetalt (') 
(2) 
984,5 
896,3 
1 100,4 
495,8 (5) 
79,8 (5) 
1 783,8 
2 547,8 Mio 
USD(6) 
3 997,2 Mio 
ECU Ikke udbetalt 
(3) 
15,5 (') 
19,0 (') 
69,6 (2) 
444,9 (2) 
89,7 (2) 
— 
— Disponibel 
saldo 
(4) = 
(l)-(2)-(3) 
15,1 
1 354,7 
414,5(4) 
0,2 
216,2 
- (7) 
2 002,8 Mio 
ECU 
* Kilder: Kommissionens GD XVIII, i henhold til oplysninger fra EIB. 
(') Långivning omregnet til kursen for de modsvarende lån, dvs. under hensyn til emissionsomkostningerne ved optagelsen af lånene. Til ECU-om-
regningskursen pr. datoen for underskrivelsen af lånet. 
(2) Kontrakterede, men ikke udbetalt udlån til kursen pr. 31. 12. 1984. 
(3) Pr. 31. 12. 1984 var to trancher bevilget (i alt 2 900 Mio ECU). 
(4) Loft for låneoptagelse og långivning, både for NIC og EIB. Ved udgangen af 1984 havde EIB bevilget lån på 260 Mio ECU til Italien, men intet 
til Grækenland. 
(5) Til gældende dagskurs, to arbejdsdage før hver udbetaling. 
(6) Hovedstol og renter. 
(7) Intet disponibelt restbeløb (foranstaltningen udløber). 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 103 
berettiget at yde de lån, der blev bevilget under 
NIC III. Retten gennemgik også bevægelserne i NIC's 
likvide midler og størrelsen af de gebyrer, EIB får for 
udlånsforvaltningen. 
Spørgsmålet om, hvilke NIC Hl-projekter der kan 
komme i betragtning 
14.10. Rådet har fastlagt generelle kriterier for, hvilke 
projekter der kan komme i betragtning. I overensstem­
melse med Rettens henstilling i særberetningen om lån­
optagelse og långivning (3) samt artikel 5 i samarbejds­
aftalen mellem Kommissionen og Banken om Rådets 
beslutninger vedrørende NIC fremsendte Kommissio­
nen til EIB sine nærmere retningslinjer for, hvilke pro­
jekter der kunne ydes NIC III-lån til, og for prioriterin­
gen af de af Rådet opregnede anvendelsesområder. I 
retningslinjerne, der blev sendt til Banken i juni 1983, 
blev hovedvægten for NIC III-lån lagt på produktive 
investeringer, specielt i små og mellemstore virksomhe­
der. Derefter kunne der ydes lån til investeringer i ener­
gisektoren og endelig til investeringer i infrastruktur­
projekter. Inden for disse vide rammer blev der også 
opstillet mere specielle undergrupper, som kunne støt­
tes. Af Kommissionens retningslinjer for NIC III frem­
går det tillige, at det skal tilstræbes at finde nye mulig­
heder for at lade lånene komme de medlemsstater til 
gode, der indtil nu ikke (eller ikke i særlig høj grad) har 
nydt godt af NIC-faciliteterne. Retten har gennemgået 
NIC-lånene med henblik på at vurdere, i hvilket 
omfang retningslinjerne er fulgt i praksis. 
14.11. Som det fremgår af tabel 14.3 blev prioriterin­
gen i det væsentlige overholdt, men det konstateres 
dog, at der var ydet færre lån på energiområdet end til 
infrastrukturprojekter. 
14.12. Det lykkedes ikke i 1984 at realisere hensigten 
om at fordele NIC-lånene på flere medlemsstater. For 
fire medlemsstaters vedkommende blev der overhove­
det ikke bevilget lån under NIC III (de samme fire 
medlemsstater modtog heller ikke lån under NIC I og 
NIC II). Derimod modtog to medlemsstater ca. 77 % af 
udlånene under NIC III. 
14.13. Hovedårsagen til denne ulige geografiske for­
deling af NIC-lånene er, at lånene under de gældende 
forhold kun er attraktive i de medlemsstater, hvor den 
indenlandske rente er høj, og hvor regeringen påtager 
sig en kursgaranti for lån, der udbetales i fremmed 
valuta. 
14.14. Et af hovedformålene med NIC-lånene er at 
bekæmpe arbejdsløsheden i medlemsstaterne, og hovedvægten ligger i denne sammenhæng på globallån 
til støtte for små og mellemstore virksomheder. Kom­
missionen har meddelt Rådet og Parlamentet (4), at 
lånene har ført til, at der er oprettet eller bevaret 90 000 
arbejdspladser. Dette tal er imidlertid baseret på den 
anslåede beskæftigelseseffekt ved indsendelsen af låne­
ansøgningen og ikke på det faktiske antal arbejdsplad­
ser, der blev oprettet eller bevaret ved færdiggørelsen af 
de støttede projekter. Desuden viste en analyse, Retten 
foretog, at 80 000 af arbejdspladserne skulle oprethol­
des, og at kun 10 000 nye arbejdspladser var planlagt. 
Da globallån er en relativt ny udlånsform, er det endnu 
for tidligt at foretage en indgående undersøgelse af den 
faktisk opnåede beskæftigelseseffekt, men erfaringerne 
inden for andre områder har vist, at det faktiske antal 
oprettede arbejdspladser ofte har været langt lavere end 
det skønnede antal på det tidspunkt, hvor låneansøg­
ningen blev indsendt. 
NIC 
14.15. I pkt. 14.23 i årsberetningen for regnskabsåret 
1983 (5) gjorde Retten opmærksom på de underskud, 
der kan opstå eller er opstået i forbindelse med NIC. I 
overensstemmelse med Rettens henstillinger har Kom­
missionen taget skridt til at begrænse NIC's likviditet 
og dermed til at begrænse de tilsvarende nettoomkost­
ninger som følge af renteforskellene. Retten konstate­
rer, at de likvide midler i gennemsnit udgjorde 
625,8 Mio ECU i første halvår af 1984, men kun 
316,8 Mio ECU i andet halvår og specielt, at saldoen 
pr. 31. december 1984 beløb sig til 321,7 Mio ECU mod 
546,7 Mio ECU ved udgangen af 1983. Da den rente, 
der af EIB blev betalt af saldoen på Kommissionens 
konto for likvide midler under NIC, i gennemsnit var 
1,7 % lavere end den rente, Kommissionen skulle betale 
for de modsvarende lånoptagelser, vil den begrænsning 
af nettoomkostningerne, som følger af, at saldoen for 
likvide midler har været lavere, omregnet på årsbasis 
udgøre ca. 5,3 Mio ECU. 
14.16. Selv om der som nævnt klart er gjort fremskridt 
med hensyn til at nedbringe saldoen på kontoen for 
NIC's likvide midler, giver situationen for nogle lån 
stadig grund til bekymring. Specielt henstod der fra et 
lån på 100 Mio SFR, der blev optaget i november 1983, 
stadig et beløb på 40 Mio SFR, der ikke var udbetalt i 
form af udlån den 31. december 1984. Nettoomkostnin­
gerne ved, at låneprovenuet henstod i form af likvide 
midler, nåede den 31. december 1984 allerede op på 
2,1 Mio SFR. 
14.17. I henhold til de gældende bestemmelser om 
NIC-lån, fastsættes udlånsbetingelserne vedrørende til­
bagebetaling af hovedstolen, rentesats og rentebetaling 
således, at de som helhed dækker de omkostninger og 
104 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Tabel 14.3 — Fordeling af NIC III-udlånene på prioriterede anvendelsesområder og medlemsstater pr. 31.12.1984 (') 
Medlemsstat 
(1) 
Belgien 
Danmark 
FR Tyskland 
Grækenland 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Det forenede Kongerige 
lait Produktive investeringer 
Underskrevne kontrakter 
Mio ECU 
(2) %(2) 
(3) 
— — 
49,2 3,2 
— — 
47,7 3,1 
411,9 26,8 
— — 
613,2 39,9 
— — 
— — 
27,9 1,8 
1 149,9 74,8 Energisektoren 
Underskrevne kontrakter 
Mio ECU 
(4) %(2) 
(5) 
61,0 4,0 
— — 
— — 
— — 
— — 
56,0 3,6 
— — 
— — 
— — 
117,0 7,6 Infrastrukturprojekter 
Underskrevne kontrakter 
Mio ECU 
(6) % (2) 
(7) 
76,6 5,0 
— — 
37,0 2,4 
43,7 2,8 
18,9 1,2 
61,3 4,0 
— — 
— — 
33,8 2,2 
271,3 17,6 lait 
Underskrevne kontrakter 
Mio ECU 
(8) 
186,8 
— 
84,7 
455,6 
18,9 
730,5 
— 
— 
61,7 
1 538,2 % (2) 
(9) 
12,2 
— 
5,5 
29,6 
1,2 
47,5 
— 
— 
4,0 
100,0 
(') Til ECU-kursen ved underskrivelsen af kontrakten. 
(2) I procent af det samlede beløb på 1 538,2 Mio ECU. 
udgifter, der opstår i forbindelse med indgåelse af afta­
len om og gennemførelse af låne- og udlånstransaktio-
nerne (6). Det følger af den måde, hvorpå NIC's likvide 
midler forvaltes, at der kan opstå tab eller gevinst i for­
bindelse med individuelle transaktioner, især på grund 
af følgende faktorer: 
(a) De lån, NIC-udlånene finansieres med, optages til 
de til enhver tid gældende kapitalmarkedsrenter. 
Provenuet overføres til EIB, hvor det kan henstå i 
nogen tid, før det udbetales i form af lån. Da EIB-
lånene normalt ydes til den rente, der gælder på 
kapitalmarkedet på udlånstidspunktet, kan der i til­
fælde af, at renten ændrer sig i dette tidsrum, blive 
ydet lån til lavere eller højere rente end de modsva­
rende optagne lån. 
(b) I henhold til aftalen mellem Kommissionen og 
EIB krediteres indbetalinger på udbetalte lån 
Kommissionens konti i EIB, og udbetalinger til 
rente- og afdragsbetaling på Kommissionens lån 
debiteres kontiene. Kommissionen får rente af kre­
ditsaldi og betaler rente af debetsaldi på kontiene 
til rentesatser, som opgives af en række udvalgte 
banker på grundlag af den tilbudte rente på ind­
skud. Disse rentesatser, der udgør prisen for penge, 
der er anbragt på kort sigt, er generelt lavere end 
renten på de af Kommissionen optagne lån, der 
afspejler omkostningerne ved lånoptagelse på lang 
sigt. Kombinationen af disse,faktorer kan resultere 
i tab, når kontoen for et optaget lån har en kredit­saldo (mens en debetsaldo omvendt virker til Kom­
missionens fordel). 
14.18. Med henblik på at føre tilsyn med og i så vid 
udstrækning som muligt at begrænse følgerne af disse 
faktorer henstillede Retten i pkt. 14.25 i årsberetningen 
for 1983, at der foretages regelmæssige undersøgelser af 
likviditetsbevægelserne i forbindelse med lånoptagelse 
og långivning. Kommissionen har i samarbejde med 
EIB i 1984 indført en procedure for sådanne undersø­
gelser. 
14.19. Undersøgelserne hviler nødvendigvis på en 
række forudsætninger, og man bør gøre sig klart, at de 
viser en udvikling i en periode og ikke en endelig opgø­
relse på et bestemt tidspunkt. Det forudsættes, at den 
rente, der ved periodens udløb betales af saldiene på 
Kommissionens konto i EIB, ikke ændres, at valuta/ 
ECU-kurserne på samme måde forbliver uændrede, og 
at ikke-udbetalte saldi for delvis udbetalte lånoptagel­
ser ikke udbetales. Under disse forudsætninger viste 
undersøgelserne, at der pr. 31. december 1984 for fuldt 
udbetalte lånoptagelser var tale om potentielle tab på 
40 Mio ECU og for delvis udbetalte lånoptagelser om 
potentielle tab på 25 Mio ECU. Retten skal fremhæve, 
at der er tale om potentielle beløb. Det endelige resultat 
vil først foreligge, når alle lån og udlån er tilbagebetalt. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 105 
Den europæiske Investeringsbanks 
forvaltningsprovision 
14.20. EIB's forvaltning af Euratom- og NIC-lånene 
omfatter følgende opgaver: 
(a) kundesøgning, indhentelse af oplysninger om pro­
jekter samt låntagere og kautionister, 
(b) vurdering af låneansøgningerne under en finansiel 
og teknisk synsvinkel, samt økonomisk analyse, 
(c) kontraktforhandlinger og udarbejdelse af kontrak­
ter, 
(d) overvågning af projektgennemførelsen, 
(e) overvågning af, om ydelserne på lånene betales, og 
af udviklingen i låntagernes finansielle situation. 
EIB påtager sig dog ingen økonomisk risiko, da Ban­
ken gennemfører transaktionerne i Fællesskabets navn 
og for Fællesskabets regning og risiko. 
14.21. For forvaltningen af lånene modtager EIB en 
provision, som blev nedsat den 1. april 1984. I 1984 
udgjorde EIB's provisionsindtægter for forvaltningen 
af NIC- og Euratom-udlån 6,2 Mio ECU. Provisionen 
debiteres låntagerne. Den er en ikke ubetydelig byrde 
for låntagere, specielt hvis der er tale om globallån, 
hvor der også opkræves en yderligere provision af de 
medvirkende kreditinstitutter i medlemsstaterne: 
(a) EIB's provision for et direkte NIC-lån på 27 Mio 
ECU med en løbetid på 20 år beløber sig således til 
ca. 0,43 Mio ECU. 
(b) For et globallån på 36 Mio ECU og med en løbetid 
på 12 år — som egentlig skulle medføre mindre 
administration — udgør EIB's provision ca. 
0,36 Mio ECU. Hertil kommer 2,6 Mio ECU, som 
det nationale kreditinstitut opkræver hos låntage­
ren. 
(c) For en serie Euratom-lån på 355 Mio ECU til 
samme projekt og med en gennemsnitsløbetid på 
12,5 år vil EIB's provision udgøre ca. 3 Mio ECU. 
14.22. Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og 
EIB har til stadighed været af den opfattelse, at der ved 
beregningen af forvaltningsprovisionen kun skulle til­
stræbes en ligevægt mellem udgifter og indtægter, for 
så vidt angår gennemførelsen af transaktionerne efter 
mandat, og ikke overskud (7). Retten var ikke i stand til 
at efterprøve, om de nuværende forvaltningsprovisio-
ner svarer til omkostningerne, da den ikke kunne finde 
oplysninger i Kommissionen om Bankens omkostnin­
ger ved forvaltningen af lånene. 
14.23. Retten betragter denne situation som utilfreds­
stillende og henstiller til Kommissionen, at den anmo­der EIB om at stille en årsoversigt over de omkostnin­
ger og indtægter, der er forbundet med NIC- og Eura-
tom-lånene, til rådighed. Dette skulle ikke være urime­
lig byrdefuldt for Banken, da den allerede råder over et 
system til beregning af omkostningerne og over en 
edb-støttet administrationsteknik. I denne sammen­
hæng skal Retten henstille, at det overvejes at indføre 
en gradueret provisionsordning, hvorefter der i højere 
grad tages hensyn til, hvilket administrativt arbejde det 
er nødvendigt at udføre for de forskellige lånetyper. 
Lånoptagelse til Det nye 
Fællesskabsinstrument og Euratom 
Førtidsindfrielse af lån 
14.24. Nogle lånekontrakter indeholder bestemmelser, 
som giver Fællesskabet mulighed for at indfri lån før 
udløbstidspunktet. Når renten for nye lån er lavere end 
renten for allerede optagne lån, kan bestående lån 
ifølge sådanne kontraktsbestemmelser refinansieres til 
lavere omkostninger. 
14.25. I 1984 refinansierede Kommissionen et Eura­
tom-lån på denne måde og sparede derved ca. 2,7 Mio 
ECU for lånets restløbetid. Under en gennemgang af 
de udestående Euratom-lån i 1984 konstateredes der tre 
tilfælde, hvor der kunne have været grund til at fore­
tage en fordelagtig refinansiering. Beregninger viste, at 
en refinansiering af lånene kunne have ført til omkost­
ningsbesparelser på mellem 3 Mio ECU og 4,5 MIO 
ECU. Retten skal derfor henstille, at der udformes 
strengere regler for de fremgangsmåder, der benyttes på 
dette område, for at sikre, at fremtidige refinansierings-
muligheder ikke lades ubenyttede. 
14.26. Nettobesparelsen på 2,7 Mio ECU som følge af 
refinansieringen af det Euratom-lån, der omtales i 
pkt. 14.25, blev ikke videregivet til låntagerne på det 
tidspunkt, hvor besparelsen opstod. Efter Rettens 
opfattelse bør Kommissionen — i overensstemmelse 
med Rådets afgørelse om Euratom-lån (8) — tilbyde de 
pågældende låntagere at overtage eventuelle refinansie-
ringsfordele, idet det i Rådets afgørelse bestemmes, at 
lånetransaktionerne og de dertil svarende udlånstrans-
aktioner sker på samme betingelser med hensyn til 
betaling af hovedstol og renter. 
Forhandlinger om lånevilkårene 
14.27. I henhold til Kommissionens interne regler om 
lånoptagelse inden for NIC og Euratom gælder det 
under forhandlingerne om lånet som en almindelig 
regel, at det skal tilstræbes at opnå de mest fordelagtige 
106 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
vilkår, der tilbydes på markedet for en emittent som De 
europæiske Fællesskaber. Således bør man i videst 
muligt omfang udnytte konkurrencen mellem långi­
verne i den udstrækning, markedsforholdene og tran­
saktionens art tillader det, dog uden risiko for senere 
transaktioner og Fællesskabernes almene interesser. 
Retten gennemgik i denne forbindelse de lån, Kommis­
sionen optog i 1984, for at kontrollere, om — og med 
hvilket resultat — Kommissionens regler blev iagttaget. undersøgt, specielt med hensyn til udnyttelsen af kon­
kurrencemomentet under låneforhandlingerne. 
14.29. Undersøgelsen viste, at nogle lån var forhand­
let med én enkelt långiver eller med ét enkelt konsor­
tium. Det fremgik ikke af Kommissionens sagsakter, 
hvorfor man i disse tilfælde havde undladt at indhente 
konkurrerende tilbud, og afgørelserne om at vælge de 
pågældende finansieringsformer var ikke behørigt 
begrundet. 
14.28. I denne forbindelse blev omkostningerne ved 
Kommissionens lånoptagelse sammenlignet med uaf­
hængige indikatorer (9). På denne måde kunne Retten 
finde frem til de lån, hvortil omkostningerne (eksklu­
sive emissionsomkostninger) afveg fra de gennemsnit­
lige afkast ifølge indikatorerne, efter at der var afsat en 
rimelig margen som følge af undersøgelsens tilnærmel­
sesvise karakter. Disse lån blev dernæst nærmere 14.30. Retten skal gentage, at der i princippet ikke 
findes et alternativ til en effektiv konkurrence. Retten 
skal henstille, at konkurrencemomentet udnyttes i 
videst muligt omfang i forhandlingerne om Fællesska­
bets lånoptagelser. Den skal ligeledes henstille, at afgø­
relser om valg af finansieringsform ledsages af en fuld­
stændig begrundelse og registreres skriftligt i sagsak­
terne for lånoptagelserne. 
(0 
(2) 
(3) 
(4) Beretning (Bilag til EKSF-årsberetningen 1984) om Det 
europæiske Kul- og Stålfællesskabs regnskabsforvaltning 
og økonomiske forvaltning. 
Forvaltningsregnskab og status vedrørende budgettrans­
aktionerne i regnskabsåret 1984, bind II. 
EFTC319af6. 12. 1982. 
Kommissionens halvårlige situationsrapport til Rådet og 
Europa-Parlamentet om transaktionerne under Fællesska­
bets nye lånoptagelses- og långivningsinstrument (NIC), 
dok. KOM(84)387 endelig udg. (5) 
(6) 
(7) 
(8) 
(9) EFTC348af31. 12. 1984. 
Rådes afgørelse 83/200/EØF af 19. 4. 1983, EFT L 112 af 
28. 4. 1983. 
Kommissionens svar på Revisionsrettens særberetning 
om Den europæiske Investeringsbanks forvaltning af 
Fællesskabets udviklingsbistandsmidler (kan fås ved hen­
vendelse til Retten). 
Rådets afgørelse 77/270/Euratom af 29. 3. 1977. 
OECD, Financial Statistics, Part I. 
16.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 107 
ANDEL DEL 
De europæiske Udviklingsfonde 
15.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Den anden og tredje EUF 
Den fjerde og femte EUF 
Bemærkninger om den økonomiske forvaltning 
Opstilling og forelæggelse af regnskab 
Forskud 
Medlemsstaternes bidrag 
Likviditet 
Bemærkninger om regnskabssystemer og -procedurer 
Bemærkninger om tildelingen og forvaltningen af støtte 
Gennemførelse af indikative programmer 
Udviklingsprojekter 
Bestemmelser om prisændringer 
Finansieringsformer og lån på særlige vilkår 
Stabilisering af eksportindtægterne (STABEX) 
Regionalt samarbejde 15.1 
15.2 — 
15.2 — 
15.5 — 
15.7 — 
15.7 — 
15.9 — 
15.11 
15.12 — 
15.14 — 
15.22 — 
15.22 — 
15.25 — 
15.39 — 
15.41 — 
15.43 — 
15.50 — 15.6 
15.4 
15.6 
15.13 
15.8 
15.10 
15.13 
15.21 
15.51 
15.24 
15.38 
15.40 
15.42 
15.49 
15.51 
INDLEDNING 
15.1. De europæiske Udviklingsfonde (EUF) er 
hovedinstrumentet i den samarbejdspolitik, som EØF 
fra 1958 har ført med en række udviklingslande i 
Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-staterne). Bevil­
lingerne til de enkelte udviklingsfonde er ikke opført 
på De europæiske Fællesskabers almindelige budget, 
men finansieres af medlemsstaternes bidrag, der er fast­
sat i henhold til en ad hoc fordelingsnøgle. Forvaltnin­
gen af hver udviklingsfond er i øvrigt underlagt bestem­
melserne i en særlig finansforordning. 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER EUF — under Yaoundé I-konventionen, som udløb i 
1970. 
15.3. Af bevillingerne på 916,6 Mio ECU til den 
tredje EUF — under Yaoundé Il-konventionen, der 
udløb i 1976 — henstår 41,0 Mio ECU, herunder 15,0 
Mio ECU hvis anvendelse endnu ikke er nærmere 
bestemt, uudnyttet pr. 31. december 1984, mod 
48,4 Mio ECU pr. 31. december 1983. 
15.4. Pr. 31. december 1984 var arbejdet i forbindelse 
med ca. 100 projekter, finansieret over den tredje EUF, 
færdigt, men regnskaberne ikke afsluttet. For flere heraf 
har der i nogle år ikke været registreret regnskabstrans-
aktioner. 
Den anden og tredje EUF Den fjerde og femte EUF 
15.2. I regnskabsåret 1984 afholdtes de sidste udbeta­
linger af bevillingerne på 730,0 Mio ECU til den anden 15.5. Af bevillingerne på 3 155,9 Mio ECU androg de 
samlede pr. 31. december 1984 trufne finansieringsaf-
108 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
gørelser for den fjerde EUF — under Lomé I-konventi­
onen, som udløb i 1980 — 3 037,0 Mio ECU. Betalin­
ger afholdt i 1984 inden for rammerne af denne EUF 
androg 185,2 Mio ECU. 
15.6. Af bevillingerne på 4 802,3 Mio ECU androg de 
samlede pr. 31. december 1984 trufne finansieringsaf-
gørelser for den femte EUF — under Lomé II-konven-
tionen, som udløb i 1985 — 3 102,1 Mio ECU. Betalin­
ger afholdt i 1984 inden for rammerne af denne EUF 
androg 509,5 Mio ECU. 
BEMÆRKNINGER OM DEN 
ØKONOMISKE FORVALTNING 
Opstilling og forelæggelse af regnskab 
15.7. I henhold til de gældende finansforordninger 
skulle status og driftsregnskab for De europæiske 
Udviklingsfonde have været forelagt Retten inden den 
31. marts 1985 (de fire første EUF) og den 15. april (den 
femte EUF). Kommissionen fremsendte imidlertid offi­
cielt først status og driftsregnskab for De europæiske 
Udviklingsfonde til Retten den 7. maj 1985. 
15.8. En række posteringer i disse regnskaber er van­
skelige at forstå uden forklaring, og det fremgår ikke af 
årsregnskaberne, hvilke regnskabsprincipper Kommis­
sionen har lagt til grund for EUF. Som Retten anførte i 
sin årsberetning for regnskabsåret 1981('), ville det 
være hensigtsmæssigt og i overensstemmelse med 
almindelig regnskabspraksis, om de forskellige regn­
skabsprincipper, som er anvendt, samt betydningen af 
visse oplysninger blev belyst i forklarende noter, hvil­
ket siden regnskabsåret 1980 har været tilfældet for 
driftsregnskab og status i forbindelse med De europæi­
ske Fællesskabers almindelige budget. 
Forskud 
15.9. Et forskud til en AVS-stat på 4,5 Mio ECU, som 
skulle have været tilbagebetalt for seks år siden, burde 
ikke fortsat figurere som realisabelt aktiv i regnska­
berne for den tredje EUF. 
15.10. Retten har konstateret væsentlige fremskridt 
med hensyn til påvisning og berigtigelse af uoverens­
stemmelser mellem regnskaberne i Kommissionen og 
hos modtagerne af EUF-forskud. Med hensyn til sti­pendier er der imidlertid stadig en difference på 6 Mio 
BFR mellem regnskaberne i Kommissionen og i Den 
europæiske Sammenslutning for Samarbejde (ESS). 
Medlemsstaternes bidrag 
15.11. Fire medlemsstater har fremdeles betalt deres 
kvartalsbidrag efter forfaldsdatoen. Italien betalte først 
den 30. oktober 1984 de tre trancher, der var forfaldne 
til betaling den 2. april, den 2. juli og den 1. oktober. 
Frankrig, Luxembourg og Irland betalte deres bidrag 
med en gennemsnitlig forsinkelse på henholdsvis 25, 22 
og 12 dage. 
Likviditet 
15.12. Kommissionen havde i sin note til Rådet den 
14. oktober 1983 opgjort sit likviditetsbehov ved udgan­
gen af regnskabsåret 1984 til 130 Mio ECU. Imidlertid 
beløb kassebeholdningen sig pr. 31. december 1984 til 
342 Mio ECU, især på grund af et for højt overslag 
over udbetalinger i løbet af regnskabsåret 1984 (forven­
tede udbetalinger: 810 Mio ECU mod faktisk afholdte 
betalinger: 703 Mio ECU). Bidrag for 1984 viste sig 
således at overstige behovet med 212 Mio ECU, hvilket 
svarer til indkaldte bidrag i sidste kvartal af 1984. 
15.13. Som Retten anførte i sin årsberetning for regn­
skabsåret 1982 (2), bogfører Kommissionen først de 
betalinger, der er afholdt inden for rammerne af EUF, 
ved modtagelse af bankudtog herover. Denne praksis 
er ikke korrekt, da forsinkelsen i bogføringen af beta-
lingsordrer vanskeliggør en hensigtsmæssig ajourføring 
af banksaldi. Kommissionen vil således to gange kunne 
foretage den samme udbetaling eller overtrække bank­
kontiene. 
BEMÆRKNINGER OM 
REGNSKABSSYSTEMER OG 
-PROCEDURER 
15.14. Kommissionen udsatte regnskabsafslutningen 
for EUF for regnskabsåret 1984 til 15. april 1985, såle­
des at den herunder kunne medtage de fleste af de 
betalinger, der allerede var afholdt, men endnu ikke 
endeligt bogført pr. 31. december 1984. I dette tidsrum 
bogførte Kommissionen ingen af de transaktioner, der 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 109 
blev foretaget i 1985; i tre måneder kunne der derfor 
ikke foretages nogen afstemning på grundlag af det 
officielle regnskab, hverken af banksaldiene, der beløb 
sig til 500 Mio ECU, eller af udbetalingerne, som i alt 
udgjorde 125 Mio ECU. 
15.15. På trods af den forsinkede afslutning af regn­
skaberne for EUF udgjorde de konti, der endnu var 
under revision, i alt 49,5 Mio ECU på EUF's status, 
heraf 1,8 Mio ECU (78 transaktioner), der efter mere 
end ni måneder endnu ikke var afviklet. Disse transak­
tioner omfattede bl. a. to betalinger på i alt 0,2 Mio 
ECU, for hvilke der ikke var indgået forpligtelse. Desu­
den var et beløb på 0,2 Mio ECU til nødhjælp udbetalt 
tre gange. 
15.16. Som det fremgår af tabel 15.1, er betalingsfri­
sterne for de 76 betalinger, Retten udvalgte ved revisio­
nen af lovmedholdeligheden og den formelle rigtighed, 
alt for lange, og der kan ikke ses nogen forbedringer i 
forhold til 1983. Når kontrahenterne har måttet vente 
over tre måneder på betaling af 19-23 % af deres tilgo­
dehavender, betalbare i en europæisk valuta, og hvor 
betalingsfristen ifølge kontrakt var fastsat til 60 dage, 
vil de sandsynligvis ved prisforhøjelser søge dækning 
for omkostninger ved forsinkelsen. 
15.17. Der går gennemsnitlig ca. fem måneder mellem 
kreditors meddelelse om en fordring og bogføringen i 
EUFs regnskaber af en betaling i modtagerlandets 
Tabel 15.1 — Analyse af EUF's betalingsfrister i 1984 
Antal dage mellem 
udstedelsen af en 
ansøgning (') og 
gennemførelsen af den 
pågældende betaling 
Indtil 30 dage 
31-60 dage 
61-90 dage 
Mere end 90 dage 
lait Procentvis fordeling af betalingsordrerne 
efter udstedelses- og gennemførelsessted 
Udstedelse 
og 
gennem­
førelse i en 
AVS-stat Udstedelse i 
en AVS-stat 
og 
gennem­
førelse i 
Bruxelles Udstedelse 
og 
gennem­
førelse i 
Bruxelles 
27 9 44 
47 45 31 
13 23 6 
13 23 19 
100 100 100 
(>) Analysen omfatter kun anmodninger, der kan behandles, dvs. an­
modninger ledsaget af alle bilag, der er nødvendige til anvisningen 
heraf. I øvrigt er i stikprøveudvalget kun medtaget anmodninger, 
som var betalbare inden 60 dage. valuta. Hertil kommer en forsinkelse på op til tre måne­
der, inden regnskaberne reelt er det personale i hænde, 
der har ansvar for forvaltningen. 
15.18. Der er ikke udstedt indtægtsordrer for en række 
beløb, som er forfaldne til betaling til EUF. Retten er 
derfor ikke i stand til at opgøre EUF's udestående for­
dringer. Der er f.eks. tale om 0,2 Mio ECU, som Mada­
gaskar skulle betale tilbage inden for rammerne af den 
tredje EUF, og om 0,1 Mio ECU, som Kommissionen i 
form af moms havde betalt Det forenede Kongerige for 
en række indkøb, og som skulle tilbagebetales. Der kan 
ikke foretages selektiv inddrivelse af disse beløb, når 
tilgodehavenderne ikke er registreret. 
15.19. Nogle af de bilag, som Retten undersøgte, og 
som vedrørte såvel forpligtelser som betalinger, der var 
bogført i 1984, var ikke fyldestgørende. For 16 % af de 
gennemgåede betalinger var der i sagsakterne i finans-
forvaltningen under generaldirektoratet for udviklings­
hjælp ikke tilstrækkelig dokumentation for udgifterne, 
enten fordi betalingsanmodningen ikke var tilstrække­
lig detaljeret, eller fordi finansforvaltningen ikke havde 
alle de kontraktmæssige dokumenter, den skulle bruge 
til kontrol af anmodningen. I finansforvaltningens 
sagsakter forelå kun sjældent de dokumenter, der gav 
den anvisningsberettigede og Retten grundlag til at 
kunne fastslå, om en finansieringskontrakt var tildelt 
den tilbudsgiver, hvis tilbud var blevet udvalgt. 
15.20. Som Retten påpegede i sin årsberetning for 
regnskabsåret 1983 (3), registrerer Kommissionen ikke i 
EUFs regnskaber forpligtelser vedrørende arbejds- og 
leveringskontrakter eller kontrakter om faglig bistand, 
der finansieres af lån på særlige vilkår, hvorimod regi­
strering finder sted, hvis det drejer sig om projekter 
finansieret af tilskud. Regnskaberne viser derfor ikke, 
om den samlede værdi af de indgåede kontrakter over­
stiger lånesummen, eller om betalingerne til de enkelte 
kontrakter overstiger de kontraktligt fastsatte beløb. 
15.21. Som Retten allerede har nævnt ved flere lejlig­
heder, viser de mange forsinkelser eller uregelmæssig­
heder, der er bemærket ved forpligtelser og betalinger, 
at en rationalisering af forpligtelses- og betalingstrans­
aktioner er påkrævet. Disse transaktioner indebærer i 
deres nuværende form mange overflødigheder og 
meget dobbeltarbejde og giver ikke nogen garanti for, 
at de ansvarlige for godkendelsen af transaktionerne 
råder over de nødvendige dokumenter til deres arbejde. 
Der findes ingen håndbøger om forretningsgangen eller 
anden skriftlig vejledning i regnskabsføring, og det er 
derfor vanskeligt for personalet at koordinere arbejdet. 
110 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
BEMÆRKNINGER OM TILDELINGEN OG 
FORVALTNINGEN AF STØTTE 
Gennemførelse afindikative programmer 
15.22. Den 31. december 1984 var henholdsvis 81% 
(fjerde EUF) og 22,1 % (femte EUF) af de samlede 
midler til AVS-staternes respektive indikative program­
mer udbetalt. Tabel 15.2 viser, hvorledes de enkelte 
modtagere har udnyttet bevillingerne. 
15.23. Oprindelig var bevillingsrammen for det indi­
kative program for Papua Ny Guinea under den femte 
EUF fastsat til 22-27 Mio ECU. Selv om landet viste 
sig ude af stand til at gennemføre dette program, blev 
bevillingerne hertil senere forøget fra 22 til 23 Mio 
ECU. Størstedelen af dette beløb henstod ubenyttet i 
fem år. 
15.24. Som Retten allerede anførte i sin årsberetning 
for regnskabsåret 1982 (2), har Kommissionen ikke ind­
ført et centraliseret system, hvorved de ansvarlige ved 
blot at sammenholde resultater og målsætninger omgå­
ende får kendskab til vanskeligheder, der opstår ved 
gennemførelsen. Forvaltningens optegnelser indehol­
der intet overslag over projekternes gennemførelsestakt 
eller over udbetalinger. Delegationerne undlader desu­
den ofte at sende regelmæssige rapporter om forløbet 
af de forskellige projekter, skønt disse rapporter er en 
forudsætning for et effektivt tilsyn med projekternes 
administrative og fysiske udvikling. 
Udviklingsprojekter 
15.25. Retten kontrollerede i 1984 51 projekter og en 
række mikroprojekter (inden for landbrug, agroindustri, 
infrastrukturer for vej- og vandbygning, uddannelse og 
sundhedsvæsen) i otte lande: Rwanda, Zaire, Burundi, 
Fiji, Samoa, Vanuatu, Papua Ny Guinea og Sierra 
Leone. I hvert af disse lande (med undtagelse af Zaire, 
hvor Retten kun undersøgte teprojekterne) lå den del af 
støtten, der blev revideret, som det fremgår af 
tabel 15.3, på mellem 51,4 % og 93,8 % af den samlede 
støtte inden for rammerne af den fjerde og femte EUF. 
Disse tal viser klart, at revisionen i hvert af de besøgte 
lande omfattede et meget stort udsnit af den samlede 
ydede støtte, og de heraf følgende bemærkninger om de 
besøgte lande hviler derfor på et repræsentativt grund­
lag. Forundersøgelser 
15.26. For flere projekter gælder det, at omfanget af 
og omkostningerne ved de arbejder, der skal udføres 
ofte er blevet stærkt undervurderet på forundersøgel-
sesstadiet. Fællesskabsstøtten til Sauniatu kraftværket i 
Samoa, hvor omkostningerne til byggearbejdet oprin­
delig var anslået til 2,8 Mio ECU, men oversteg 6 Mio 
ECU, måtte således forhøjes fra 4,1 til 5,6 Mio ECU. 
Endvidere nåede i Samoa de endelige omkostninger til 
Samasoni vandkraftanlægget, hvis omkostninger oprin­
delig var anslået til 3 Mio ECU, op på 3,9 Mio ECU. 
De faktiske omkostninger til Hiritano-vejen i Papua Ny 
Guinea lå 68 % over det oprindelige overslag. Det 
kostede dobbelt så meget som fastsat i finansieringsfor­
slaget at levere to forskningsskibe til Papua Ny Guinea. 
Disse urigtige finansielle overslag kan bringe gennem­
førelsen af projekterne i fare, fordi de skaber uligevægt 
i finansieringsplanerne. De indvirker desuden på sam­
menligningen mellem forskellige valgmuligheder og 
vanskeliggør derved den bedst mulige udnyttelse af de 
disponible ressourcer. 
15.27. Forundersøgelsen af projektet til landbrugsud­
vikling af distrikter i det centrale Zaire-Nil højlands-
område i Rwanda gav så godt som ingen forklaring på, 
hvorledes projektet skulle iværksættes, og lignede på en 
række punkter en foreløbig undersøgelse. Der opstod 
derfor mange problemer i forbindelse med koordine­
ring og sammenkædning af de forskellige aktioner, 
f.eks. kom landbrugsvidenskabelig forskning», som 
logisk skulle være gået forud for udviklingen af lev­
nedsmiddelafgrøder, i anden række. Udviklingen af 
sammenhængen mellem levnedsmiddelafgrøder og 
kvægopdræt, som var et af projektets vigtige aspekter, 
var endnu ikke påbegyndt, da Retten aflagde besøg i 
juni 1984. På denne baggrund forekom det usikkert, at 
formålet, som gik ud på at åbne op for og udvikle det 
pågældende område, kunne opfyldes. 
15.28. Den detaljerede analyse af projekternes fysiske 
og menneskelige miljø, der er et vigtigt led i enhver for­
undersøgelse, synes ikke altid at have været udført med 
fornøden grundighed. Et eksempel herpå er projektet til 
udvikling af fiskeri i Kambia-distriktet i Sierra Leone. 
Den indledende undersøgelse, der dannede grundlag 
for finansieringsforslaget, fastslog, at det sjældent blæ­
ste i området, og at bagsøer var et ukendt fænomen, 
mens det modsatte faktisk er tilfældet. Ifølge dokumen­
tet var modtagerne ringe bemidlede fiskere; i virkelig­
heden arbejder disse med delvis industrialiseret fiskeri, 
og deres økonomiske situation er ikke specielt vanske­
lig. Dette ukendskab til de lokale forhold førte til frem-
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 111 
sættelse af forslag om import af katamaranbåde; de 15.29. Forundersøgelsen af projektet vedrørende 
lokale både ville imidlertid med nogle få ikke særlige Mukungwa vandkraftanlægget i Rwanda, som af Korn-
bekostelige ændringer være bedre egnet til de lokale missionens tjenestegrene var blevet betegnet som mid-
forhold og desuden koste mindre. delmådigt, resulterede i en tvist på grundlag af byggear-
Tabel 15.2 — Den fjerde og femte EUF: udnyttelse pr. modtager af bevillingerne pr. 31.12.1984 
Modtagerland 
(1) 
I. AVS-stater: 
Etiopien 
Tanzania 
Zaire 
Sudan 
Uganda 
Mali 
Kenya 
Madagaskar 
Niger 
Burkina Faso 
Malawi 
Guinea 
Somalia 
Senegal 
Rwanda 
Burundi 
Cameroun 
Tchad 
Ghana 
Zambia 
Benin 
Elfenbenskysten 
Den cent. afr. 
Republik 
Togo 
Mauretanien 
Sierra Leone 
Congo 
Liberia 
Lesotho 
Guinea-Bissau 
Jamaica 
Botswana 
Surinam 
Mauritius 
Guyana 
Subtotal Fjerde EUF 
Bevillings­
ramme 
(Mio ECU) 
(2) 
118,2 
103,4 
96,5 
90,6 
73,6 
73,5 
72,0 
69,2 
68,5 
68,0 
67,9 
64,0 
63,6 
59,0 
58,7 
58,1 
55,3 
51,9 
48,0 
45,1 
44,3 
40,0 
37,3 
35,7 
33,6 
31,1 
30,0 
25,0 
22,0 
20,0 
20,0 
19,0 
18,0 
15,3 
12,8 
1 809,2 Udnyttel­
sesgrad 
(%) 
(3) 
84,9 
84,0 
81,2 
84,2 
66,2 
88,6 
96,1 
87,1 
89,6 
79,0 
89,5 
96,4 
74,7 
89,2 
95,9 
78,5 
76,5 
90,6 
97,7 
86,3 
71,8 
72,8 
90,9 
88,0 
93,5 
83,0 
97,3 
69,2 
75,0 
. 88,0 
63,0 
86,3 
45,0 
68,6 
98,4 
— Femte EUF 
Bevillings­
ramme 
(Mio ECU) 
(4) 
141,0 
120,7 
104,0 
103,0 
87,0 
96,0 
88,0 
78,0 
80,5 
84,5 
80,0 
80,0 
79,3 
69,0 
79,0 
77,0 
69,0 
62,0 
60,0 
58,0 
55,0 
54,0 
49,0 
43,0 
43,0 
48,5 
31,5 
31,0 
29,0 
25,0 
26,4 
23,0 
18,0 
20,5 
14,6 
2 207,5 Udnyttel­
sesgrad 
(%) 
(5) 
32,4 
22,1 
22,1 
50,2 
16,3 
23,8 
18,5 
25,0 
26,7 
31,8 
13,1 
21,6 
27,4 
21,9 
30,0 
17,7 
11,0 
21,9 
10,2 
9,3 
12,4 
30,9 
35,7 
48,4 
28,8 
12,2 
36,5 
7,7 
18,3 
19,2 
12,1 
17,8 
10,6 
22,9 
28,1 
— Modtagerland 
(6) 
Overført subtotal 
Swaziland 
Gambia 
Papua Ny Guinea 
Fiji 
Gabon 
Salomonøerne 
Nigeria 
Zimbabwe 
Antigua og 
Barbuda 
Bahamaøerne 
Barbados 
Belize 
Kap Verde 
Comorerne 
Djibouti 
Dominica 
Grenada 
Ækvatorialguinea 
Kiribati 
Sao Tome og 
Principe 
St. Lucia 
St. Vincent 
Vestsamoa 
Seychellerne 
Tonga 
Trinidad og 
Tobago 
Tuvalu 
Vanuatu 
II. Regional projekter 
Adm. omkostninger 
Reserve 
IaltAVS(I + II) 
III. OLT-OD 
lait Fjerde EUF 
Bevillings­
ramme 
(Mio ECU) 
(7) 
1 809,2 
12,0 
11,3 
10,0 
9,9 
9,5 
9,3 
9,0 
1,8 
2,6 
4,0 
6,3 
3,9 
2,0 
2,0 
7,0 
3,5 
1,8 
3,2 
3,0 
4,6 
2,4 
3,2 
10,3 
0,6 
303,9 
104,0 
47,2 
2 397,5 
67,6 
2465,1 Udnyttel­
sesgrad 
(%) 
(8) 
94,2 
88,5 
73,0 
97,0 
91,6 
72,0 
63,3 
61,1 
73,1 
92,5 
82,5 
53,8 
25,0 
95,0 
94,3 
45,7 
94,4 
25,0 
0,0 
93,5 
95,8 
84,4 
27,2 
100,0 
74,2 
95,2 
— 
81,2 
70,9 
81,0 Femte EUF 
Bevillings­
ramme 
(Mio ECU) 
(9) 
2 207,5 
18,5 
14,0 
23,0 
13,0 
16,0 
12,0 
50,0 
49,0 
2,7 
2,1 
3,7 
5,5 
16,0 
14,5 
5,4 
3,5 
3,5 
8,5 
4,0 
4,0 
3,7 
3,7 
6,2 
3,6 
4,1 
10,5 
1,0 
4,5 
631,5 
? 9 
3 147,4 
50,6 
3198,0 Udnyttel­
sesgrad 
(%) 
(10) 
10,3 
22,1 
3,9 
39,2 
40,0 
7,5 
2,2 
15,9 
0,0 
4,8 
27,0 
1,8 
4,4 
9,7 
27,8 
5,7 
5,7 
4,7 
12,5 
52,5 
40,5 
64,9 
72,6 
16,7 
7,3 
10,5 
40,0 
26,7 
20,5 
— 
22,3 
12,6 
22,1 
Tabel 15.3 — Procentdel af støtten kontrolleret af Retten i de besøgte lande 
Samoa 
88,6% Vanuatu 
92,7 % Fiji 
93,8 % Papua 
Ny Guinea 
84,3 % Burundi 
51,4% Rwanda 
81,7% Sierra Leone 
55,4 % 
112 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
bejdet og en forøgelse af investeringsomkostningerne 
på 15%. Tilslagsmodtageren af byggearbejdet, som 
inden igangsættelsen af arbejdet skaffede sig en garanti 
for skadesløsholdelse for eventuelle uforudsete geologi­
ske forhold, gjorde ofte brug af denne klausul, hvilket 
resulterede i mange tvister mellem kontrahenterne. 
15.30. En fællesskabsaktion i Sierra Leone havde til 
formål at udvikle Koinadugu området, hvor EUF har 
finansieret et integreret landdistriktudviklingsprojekt. 
Med henblik herpå måtte vejen mellem Makeni og 
Kabala omlægges og asfalteres. Dette arbejde blev 
imidlertid kun gennemført på Makeni-Fadugu stræk­
ningen. De resterende 40 km mellem Fadugu og 
Kabala er en i regntiden vanskelig farbar strækning, 
hvilket er ensbetydende med at Koinadugu området 
stadig er vanskelig tilgængeligt en stor del af året. De 
ansvarlige myndigheder kunne have valgt et mere 
enkelt vejbyggeri, der med de samme udgifter kunne 
have muliggjort en gennemgående strækning fra 
Makeni til Kabala. 
Koordinering af fællesskabsaktioner og nationale 
aktioner 
15.31. Nogle projekter finansieres såvel af EUF som 
af modtagerlandet. Opfylder sidstnævnte ikke forplig­
telserne, kan det i høj grad sinke aktionen eller endog 
genere gennemførelsen heraf. I Sierra Leone, f.eks., 
henstod en sygeplejeskole, hvis opførelse EUF havde 
ydet støtte til inden for rammerne af et udviklingspro­
gram for den lægevidenskabelige sektor, ubenyttet i to 
år, fordi regeringen ikke til tiden havde opfyldt de for­
pligtelser, den havde påtaget sig. Skolen var ikke blevet 
tilsluttet vand- og elforsyningen, og sundhedsministe­
riet havde ikke rettidigt fået ansat undervisere eller 
endeligt fastlagt studieprogrammerne. EUF betalte til 
sidst for at få skolen tilsluttet vand- og elforsyningen. 
15.32. Et projekt, finansieret af EF, omfattende leve­
ring af hospitalsudstyr til Sierra Leone, var fem år efter 
den i kontrakten fastsatte tidsfrist stadig ikke afsluttet. 
Røntgenudstyr var blevet installeret med fire års forsin­
kelse, fordi sundhedsministeriet ikke til tiden havde 
opfyldt sine forpligtelser, dvs. opførelse af bygningerne 
og tilslutning til elforsyningen. Udstyr af denne art 
burde ikke leveres, førend bygningerne og de til driften 
heraf nødvendige faciliteter, var færdige. Desuden 
havde de bistandseksperter, som skulle sørge for vedli­
geholdelse af materiellet og forestå uddannelsen af per­
sonalet, ikke kunnet varetage deres opgave, fordi rege­
ringen havde været for længe om at anskaffe et trans­
portkøretøj og ikke rettidigt havde udvalgt kandidater 
til uddannelse. 15.33. Ligeledes i Sierra Leone blev poliklinikker, der 
var finansieret som led i et program for mikroprojekter 
inden for sundhedssektoren, ikke eller kun delvis 
benyttet, fordi regeringen endnu ikke havde leveret 
inventar og hospitalsudstyr. 
15.34. Vanskelighederne i forbindelse med de tre 
ovennævnte projekter vidner om manglende sammen­
hæng i arbejdsgangen inden for Kommissionen, efter­
som den har finansieret leveringen af udstyr uden at 
sikre sig, at de materielle og menneskelige forudsætnin­
ger for en hensigtsmæssig anvendelse heraf var til 
stede. Det tyder på, at Kommissionen ikke altid viser 
tilstrækkelig omtanke ved indgåelse af forpligtelser 
med visse modtagerlande. I mange tilfælde ville man 
ved en omhyggelig undersøgelse af landenes budget­
mæssige situation uden tvivl kunne undgå en række 
skavanker. 
Betydningen af faglig bistand ved gennemførelsen af 
projekterne 
15.35. I en række af de projekter, der er kontrolleret af 
Retten, har bistandseksperterne varetaget deres opgaver 
på lidet tilfredsstillende måde. F.eks. var placeringen af 
boliger, kontorer og tjenestebygninger ved projektet til 
udvikling af Zaire-Nil højdedragene i Rwanda ikke 
særlig hensigtsmæssig: da bygningerne var alt for 
spredt beliggende, blev omkostningerne i forbindelse 
med vand- og elforsyningen meget store. 
15.36. Den faglige bistand var ikke særlig effektiv 
under første fase af det integrerede projekt til udvikling 
af landdistrikter i Koinadugu i Sierra Leone. Kunstvan­
dingskanalerne, der lå for dybt, gjorde det vanskeligt at 
regulere vandniveauet på rismarkerne. Til trods for det 
noget mislykkede resultat fik det samme rådgivnings­
firma til opgave at yde faglig bistand i projektets anden 
fase. 
Konklusioner 
15.37. De mangler, Retten har konstateret ved flere af 
de 51 projekter, den i 1984 har underkastet en tilbunds­
gående revision, har allerede været påtalt i tidligere 
regnskabsår: 
(a) kvaliteten af undersøgelserne; 
(b) planlægningen af nogle agroindustrielle anlæg; 
(c) betydningen af den faglige bistand; 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 113 
(d) vedligeholdelsen af afsluttede projekter; 
(e) forvaltningsorganernes arbejde. 
15.38. Når disse bemærkninger på ny skal genfrem­
sættes, viser det, at Kommissionen ikke har draget fuld 
konsekvens heraf med hensyn til ydelse og forvaltning 
af udviklingsstøtten. Retten må derfor endnu en gang 
beklage, at der mangler et instrument til centralisering 
og systematisk udnyttelse af erfaringerne fra arbejdet 
med projekter af samme art, finansieret af EUF. Et 
sådant instrument ville gøre det muligt at udnytte tidli­
gere erfaringer og undgå megen slendrian. 
Bestemmelser om prisændringer 
15.39. Kommissionen har godkendt finansiering af en 
række kontrakter, hvis bestemmelser om prisændringer 
kan resultere i, at kontrahenterne udbetales beløb, der 
overstiger deres reelle ekstraudgifter. Disse uberettigede 
fortjenester opstår, når beregningen af prisændringer 
udelukkende baseres på modtagerlandets prisindeks 
frem for, hvad der er reglen, på de europæiske indekser 
for den del af kontrakten, der skal betales i europæisk 
valuta. 
15.40. April 1984 blev der f. eks. indgået en kontrakt 
på 4,6 Mio ECU om udførelse af arbejder i Guinea-
Bissau. Kontrakten, hvori beløbene var udtrykt i guine­
anske pesos, indeholdt en klausul om, at 91,5 % af kon­
traktbeløbet og eventuelle beløb til dækning af pris­
svingninger skulle udbetales i franske francs til en fast 
kurs, som blev aftalt inden devalueringen på 50% af 
den guineanske peso i januar 1984. Kontrahentens 
omkostninger i franske francs for materialer og brænd­
stof vil ikke blive berørt af devalueringen af den guine­
anske peso, men bestemmelserne vedrørende prisæn­
dringer baseret på de gældende prisindekser i Bissau vil 
være ensbetydende med henved en fordobling af beta­
lingerne i franske francs til kontrahenten. 
Finansieringsformer og lån på særlige vilkår 
15.41. Til et projekt til oprettelse af to kvægfarme i 
Bogia og Rigo i Papua Ny Guinea ydede Fællesskabet 
støtte i form af et tilskud på 0,5 Mio ECU og et lån til 
landet på 1,3 Mio ECU til en rentesats på 1 % med til­bagebetaling over 40 år med 10 års henstand for afdra­
gene. I overensstemmelse med finansieringsaftalens 
bestemmelser genudlånte modtagerlandet herefter far­
men i Bogia en del af det lån, det selv havde optaget. 
Denne transaktion blev udført på følgende betingelser: 
første tranche af lånet på 140 000 ECU, blev udlånt til 
en rente på 9 %, og anden tranche på 90 000 ECU til en 
rente på 7,5%; disse to trancher skulle tilbagebetales 
over 12 år med en afdragsfri periode på fire år. 
15.42. Disse lånebetingelser, der er meget lig de vil­
kår, der tilbydes af de kommercielle kreditinstitutioner, 
gør det overordentlig vanskeligt for kvægfarmen i 
Bogia at opnå driftsbalance i tilbagebetalingsperioden. 
Farmens løbende driftsudgifter, eksklusive omkostnin­
ger til faglig bistand, vil sandsynligvis ligge omkring 
40 000 ECU, således at der i betragtning af indtægtsud-
viklingen kun er 35 000 ECU tilbage til investeringer og 
til årlige ydelser på lånet. Ydelserne vil imidlertid 
beløbe sig til 43 000 ECU i 1987 og 65 000 ECU i 1992. 
Hvis der havde været udarbejdet en pengestrømsana­
lyse ved udarbejdelsen af finansieringsforslaget, ville 
det have stået klart, at finansieringsplanen var ureali­
stisk. 
Stabilisering af eksportindtægterne (Stabex) 
Analyse af udviklingen i udførsel og produktion 
(artikel 39, stk. 3, i Lomé H-konventionen) 
15.43. I artikel 39, stk. 3, hedder det: »Såfremt under­
søgelsen dels af udviklingen i udførslen til samtlige 
bestemmelsessteder og i den pågældende AVS-stats 
produktion af den af anmodningen omfattede vare og 
dels af udviklingen i efterspørgslen i Fællesskabet 
viser, at der er sket betydelige ændringer, finder der 
konsultationer sted mellem Kommissionen og den 
pågældende AVS-stat for at fastslå, i hvilket omfang 
disse ændringer i påkommende tilfælde vil kunne få 
indvirkning på overførselsbeløbet«. Eksemplet med 
Vestsamoa og anvendelsesåret 1982 (kakaobønner — 
overførsel på 0,6 Mio ECU) giver anledning til overve­
jelser om, hvilke kriterier Kommissionen lægger til 
grund for gennemførelsen af disse bestemmelser. Det 
fremgår, at der i 1982 kun blev eksporteret 30,6% af 
den markedsførte kakaoproduktion mod 100% i de 
foregående syv år. Man kunne derfor have forventet, at 
retten til en overførsel ville blive nedsat tilsvarende. 
Kommissionen nedsatte imidlertid kun overførslen 
med 62,1 % ud fra den antagelse, at produktionen for 
december måned 1982 for første gang i syv år ikke 
havde kunnet afsættes i sin helhed. 
114 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Statistisk pålidelighed 
15.44. Eksportstatistikker fra visse AVS-stater er ikke 
altid nøjagtige. Følgende er eksempler herpå: 
(a) Vestsamoa: anvendelsesår 1981 (kakaobønner — 
overførsel på 1,2 Mio ECU). 
Det fremgår af tallene fra modtagerlandet, at den 
samlede udførsel i syv på hinanden følgende år 
(1975 til 1981) oversteg den markedsførte produk­
tion med 5961. Denne merangivelse udgør 6,6 % af 
den markedsførte produktion. Ved konsultatio­
nerne forud for fastsættelsen af nedslaget i overfør­
selsbeløbet (ændring i handelssamkvemmet og 
nedgang i den eksporterede produktion), betegnede 
Kommissionen denne uoverensstemmelse som 
misbrug af statistik, men tog ingen skridt til sankti­
oner; 
(b) Sierra Leone: ingen overførsel. 
Det forhold, at landet forelagde Kommissionen 
fem forskellige versioner vedrørende kaffeekspor­
ten for anvendelsesåret 1983, siger alt om pålidelig­
heden af statistiske oplysninger. 
Overkompensation for tab af eksportindtægter 
15.45. I en række af de tilfælde, som Retten har 
undersøgt, medførte Kommissionens kompensation til 
de lande, hvis eksportindtægter var faldet, at eksport­
indtægterne i det pågældende år inklusiv kompensatio­
nen oversteg de samlede eksportindtægter i reference­
perioden. Det er vanskeligt at se berettigelsen af denne 
praksis, som kan belyses af følgende to eksempler: 
(a) Papua Ny Guinea: anvendelsesåret 1982 (kaffe — 
overførsel på 16,3 Mio ECU). 
En overførsel på 16,3 Mio ECU gav tillige med de 
samlede eksportindtægter for kaffe i 1982, der 
beløb sig til 107,9 Mio ECU, Papua Ny Guinea 
indtægter på i alt 124,2 Mio ECU; gennemsnittet 
for de samlede eksportindtægter i referenceperio­
den androg imidlertid kun 118,3 Mio ECU. Der er 
således tale om en overkompensation på 5,9 Mio 
ECU; 
(b) Sierra Leone: anvendelsesåret 1982 (kakaobønner 
— overførsel på 2,4 Mio ECU). 
Sierra Leone modtog en overførsel på 2,4 Mio 
ECU, der, tillige med eksportindtægter på 14,9 
Mio ECU for kakaobønner i 1982, i alt beløb sig til 
17,3 Mio ECU; gennemsnittet for de samlede eks­
portindtægter i referenceperioden androg imidler­
tid kun 16,9 Mio ECU. I dette tilfælde er der en 
overkompensation på 0,4 Mio ECU. Anvendelse af overførslerne: (artikel 41, stk. 2 og 3, i 
Lomé li-konventionen) 
15.46. Anmodningen om støtte indeholder som regel, 
i overensstemmelse med artikel 41, stk. 2, oplysninger 
om, hvorledes overførslerne tænkes anvendt; disse 
oplysninger er imidlertid ofte udformet i generelle ven­
dinger. 
15.47. AVS-staterne underretter dog sjældent Kom­
missionens tjenestegrene om anvendelsen inden for 
den tidsfrist, der er fastsat i artikel 41, stk. 3, hvor det 
hedder: »Senest 12 måneder efter undertegnelsen af 
overførselsoverenskomsten giver AVS-modtagerstaten 
Kommissionen meddelelse om, hvorledes de overførte 
midler er blevet anvendt.« 
15.48. To eksempler kan belyse dette forhold: 
(a) Vanuatu: anvendelsesårene 1981 og 1982. 
Der blev ikke sendt rapport til Kommissionen, og 
først i juli 1984 fik Retten ved kontrol på stedet 
oplysning om anvendelsen af de pågældende mid­
ler. 
(b) Papua Ny Guinea: anvendelsesårene 1981 og 1982. 
Modværdien af overførslerne blev til at begynde 
med opført som indtægter på landets budget for 
1983 og 1984, og først efter Rettens besøg, ligeledes 
i juli 1984, sendte regeringen en liste over projekter, 
som formenes at have modtaget finansiering gen­
nem de pågældende overførsler. 
Hasteprojekter 
15.49. I henhold til beslutning truffet af Ambassadør­
udvalget AVS/EØF den 5. august 1982 blev et bidrag 
på yderligere 40 Mio ECU fordelt mellem forskellige 
AVS-stater til finansiering af projekter, som hurtigt kan 
gennemføres. Udvælgelsen og gennemførelsen af 
sådanne projekter har dog ikke båret præg af hurtighed. 
Den 31. december 1984 androg forpligtelserne 35,1 Mio 
ECU, dvs. 88 % af det samlede beløb, mens betalin­
gerne kun beløb sig til 11,2 Mio ECU, dvs. 28 % af til­
delingen. 
Regionalt samarbejde 
15.50. Støtten til regionalt samarbejde under den 
fjerde EUF beløber sig til 339 Mio ECU, og støtten 
under den femte EUF andrager 631,5 Mio ECU. De 
finansierede projekter omfatter infrastrukturinvesterin-
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 115 
ger, især inden for transport- og kommunikationsområ­
det, til gavn for et begrænset antal AVS-stater, men 
også aktioner af mere generel interesse, såsom sektor­
bestemte undersøgelser, handelsfremmende foranstalt­
ninger og tilskud til fællesorganer, såsom Centret for 
industriel Udvikling og Det tekniske Center for samar­
bejde på Landbrugsområdet og i Landdistrikterne. 
15.51. De administrative procedurer, der følges ved 
regionale investeringsprojekter, ligner i høj grad de pro­
cedurer, der anvendes på ikke-regionale projekter af 
samme art. Til gengæld er procedurerne i forbindelse 
med aktioner af mere generel interesse, og som forval­
tes i Bruxelles, ikke klart fastlagt. Hvad angik 2/3 af de 
af Retten undersøgte 70 regionalprojekter, var der ingen finansieringsanmodning i sagsakterne i finans-
forvaltningen i generaldirektoratet for udviklingshjælp, 
og Kommissionen havde indgået forpligtelser for bevil­
lingerne i henhold til de fremskyndede procedurer, som 
ikke efterfølges af finansieringsaftaler. Det viser sig, at 
Kommissionen i nogle tilfælde fører forhandlinger og 
undertegner kontrakter udelukkende på grundlag af 
forslag fra AVS-sekretariatet, den forsømmer at fore­
lægge resultaterne af sine forhandlinger til bedømmelse 
hos AVS-modtagerstaterne og undlader at sende oplys­
ninger om projektets senere forløb. Seks af de indgåede 
kontrakter krævede i øvrigt ikke forelæggelse af bilag. 
Desuden indeholdt flere af kontrakterne særdeles for­
delagtige vilkår, f. eks. et månedligt vederlag på 9 500 
ECU, hvortil kom godtgørelse af udgifter i Vestindien 
samt 170 ECU i dagpenge i Europa. 
(') EFTC344af31. 12. 1982, s. 119, pkt. 15.11. 
(2) EFTC357af31. 12. 1983, s. 134, pkt. 15.15. 
(3) EFTC348af31. 12. 1984, s. 123, pkt. 15.14. 

16.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 117 
BILAG I 
Ansvarsfordeling blandt Revisionsrettens medlemmer pr. 29. november 1985 
Rettens sekretariat, administration og personale, forbindelser udadtil Marcel MART, 
Formand 
Revisionsgruppe I 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, garantisektionen Michael N. MURPHY 
Egne indtægter Keld BRIXTOFTE 
Revisionsgruppe II 
Den europæiske Socialfond Paul GAUDY 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget udviklingssektionen (med und­
tagelse af foranstaltninger med regionalt sigte) 
Fiskeri 
De europæiske Udviklingsfonde Aldo ANGIOI 
Samarbejde med udviklingslande og tredjelande Pierre LELONG 
Den europæiske Fond for Regionaludvikling André J. MIDDELHOEK 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, udviklingssektionen (foran­
staltninger med regionalt sigte) 
118 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Revisionsgruppe III 
Generelle revisionsspørgsmål Marcel MART 
Långivning og lånoptagelse Lothar HAASE 
Det europæiske Kul- og Stålfællesskab 
Hovedbogholderiet 
Regnskabsprincipper 
Institutionernes personale- og driftsudgifter Stergios VALLAS 
Forskning og investering, udgifter til energi og industri Charles J. CAREY 
Eksterne organer 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 119 
BILAG II 
Revisionsrettens beretninger og udtalelser 
I overensstemmelse med traktaterne påhviler det Revisionsret­
ten at udarbejde en årsberetning. I henhold til traktaterne og 
de gældende forordninger påhviler det endvidere Retten at ud­
arbejde årsberetninger for visse af Fællesskabets organer og 
aktiviteter. Retten kan desuden i medfør af traktaterne frem­komme med bemærkninger til særlige spørgsmål og på begæ­
ring fra en af institutionerne afgive udtalelser. I den følgende 
fortegnelse opregnes de beretninger og udtalelser, Retten har 
vedtaget i femårsperioden indtil den 29. november 1985. 
Titel Vedtaget den: Offentliggørelse 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om udligning af det græ- 9. december 1980 EFTC 30 
ske bidrag til omkostningerne ved den finansielle ordning og ved de sup- af 11. 2. 81 
pierende foranstaltninger til fordel for Det forenede Kongerige 
Udtalelse om udkast til finansforordning vedrørende Den 5. europæiske 9. december 1980 EFTC 45 
Udviklingsfond af 4. 3. 81 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om indførelse af en afgift 18. december 1980 EFT C 358 
på fangster af laks, taget i Østersøen af fællesskabsfartøjer af 31. 12.80 
Særberetning vedrørende den af institutionerne i De europæiske Fællesska- 8. januar 1981 
ber fulgte praksis for udgivelse, trykning og reproduktion EFTC 150 
af 19. 6. 81 
Bemærkninger om forslag til Rådets forordning om finansiering gennem 19. februar 1981 
EUGFL, garantisektionen, af bestemte interventionsforanstaltninger, især 
interventionsorganernes opkøb, oplagring og salg af landbrugsprodukter Ikke offentliggjort 
Undersøgelse af udviklingen i Det europæiske Center for udvikling af Er- 5. marts 1981 
hvervsuddannelse (Berlin) Ikke offentliggjort 
Undersøgelse af udviklingen i Det europæiske Institut til forbedring af Le- 5. marts 1981 
ve- og Arbejdsvilkårene (Dublin) Ikke offentligggjort 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for 1979 9. april 1981 Ikke offentliggjort 
Beretning om 1980-regnskaber for Euratom's Forsyningsagentur 30. april 1981 Ikke offentliggjort 
Beretning om årsregnskabet 1980 for JET 30. april 1981 Ikke offentliggjort 
Udtalelse om forslag til finansforordning om gennemførelse af bestemmel­
serne i aftalen i form af en brevveksling mellem Det europæiske økonomi­
ske Fællesskab og Den portugisiske Republik om ydelse af støtte til Portu­
gal forud for tiltrædelsen 14. maj 1981 EFTC 156 
af 25. 6.81 
s. 10 
120 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Titel Vedtaget den: Offentliggørelse 
Bemærkninger om EKSF's forvaltning i 1979 21. maj 1981 Ikke offentliggjort 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af finansfor- 21. maj 1981 
ordningen af 21. december 1977 vedrørende De europæiske Fællesskabers 
almindelige budget EFTC232 
af 11. 9. 81 
Bemærkninger om Informationsnettet for landøkonomisk Bogføring 18. juni 1981 
(INLB) Fås ved henvendelse til 
Retten 
Særberetning om sikkerhed, kautioner og garantier, der stilles for transakti- 18. juni 1981 
oner, som medfører udgifter for EUGFL, garantisektionen EFTC249 
af29.9.81 
Beretning om årsregnskabet pr. 31. december 1980 for EKSF 26. juni 1981 Ikke offentliggjort 
Beretning om 1980-regnskabet for Det europæiske Institut til forbedring af 26. juni 1981 
Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin) Ikke offentliggjort 
Beretning om 1980-regnskabet for Det europæiske Center for udvikling af 26. juni 1981 
Erhvervsuddannelse (Berlin) Ikke offentliggjort 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning om udligning af det græske bi- 10. september 1981 EFTC 282 
drag til omkostningerne ved den finansielle mekanisme og ved de supple- af 5. 11. 81 
rende foranstaltninger til fordel for Det forenede Kongerige s. 15 
4. årsberetning, regnskabsåret 1980 
Undersøgelse af De europæiske Fællesskabers budget- og regnskabssyste­
mer (1981) 
Særberetning om udlandstillæg og det særlige udlandstillæg 26. november 1981 
26. november 1981 
4. februar 1982 EFTC 344 
af31. 12.81 
EFT C 342 
af31. 12.81 
Fås ved henvendelse til 
Retten 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning om ændring af finansforordnin- 18. februar 1982 
gen af 21. december 1977 vedrørende De europæiske Fællesskabers almin­
delige budget EFTC 122 
af 13. 5.82 
Særberetning om salg af smør til nedsat pris inden for Fællesskabet 18. marts 1982 EFTC 143 
af7.6.82 
Beretning om 1981-regnskabet for Euratoms Forsyningsagentur 29. april 1982 Ikke offentliggjort 
Beretning om årsregnskabet 1981 for JET 29. april 1982 Ikke offentliggjort 
Beretning om regnskaberne for Det europæiske Kul- og Stålfællesskab for 27. maj 1982 
regnskabsåret 1981 (EKSF-traktatens artikel 78 f, stk. 5) Ikke offentliggjort 
Særberetning (bemærkninger) vedrørende Europa-Parlamentet — Medlem- 6. juli 1982 EFTC 202 
mernes kasse af 5. 8. 82 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 121 
Titel Vedtaget den: Offentliggørelse 
Særberetning om lånoptagelse og långivning 19. juli 1982 EFT C 319 
af 6. 12.82 
Særberetning om nyoprettelse eller bevarelse af arbejdspladser ved ydelse 30. juli 1982 EFT C 345 
af støtte til investeringer til regionale formål af 31. 12. 82 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for 1980 30. juli 1982 Ikke offentliggjort 
Særberetning om Fællesskabets ordning for aktiv forædling 16. september 1982 EFT C 88 
af 30. 3.83 
Udtalelse 1/82 om fire forslag til Rådets forordninger om ændring af visse 16. september 1982 EFT C 324 
bestemmelser vedrørende Det europæiske Center for udvikling af Erhvervs- af 10. 12. 82 
uddannelse og Det europæiske Institut til forbedring af Leve- og Arbejds­
vilkårene 
Særberetning (note) vedrørende »Como«-svigagtige forhold (foreligger ikke 
på dansk) 
Særberetning: Det fælles Forskningscenter — Økonomisk forvaltning af 
flerårige programmer 
Beretning om 1981-regnskabet for Det europæiske Institut til forbedring af 
Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin) 
Beretning om 1981-regnskabet for Det europæiske Center for udvikling af 
Erhvervsuddannelse (Berlin) 
Beretning om lånoptagelse og långivning — rentegodtgørelser (bilag til 
EKSF-årsberetningen for 1980) 
Særberetning (bemærkninger) om afslutning af regnskaberne for EUGFL, 
garantisektionen — systemet og dets virkemåde 16. september 1982 
7. oktober 1982 
7. oktober 1982 
7. oktober 1982 
12. oktober 1982 
12. oktober 1982 Ikke offentliggjort 
Fås ved henvendelse til 
Retten 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
EFTC313 
af 29. 11.82 
Udtalelse 2/82 om forslag til rådsforordning om ændring af Rådets forord- 16. november 1982 EFT C 133 
ning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2891/77 om gennemførelsen af afgørelsen af 20. 5. 83 
af 21. april 1970 angående udskiftning af medlemsstaternes finansielle bi­
drag med Fællesskabernes egne indtægter 
Udtalelse 3/82 om forslag til Rådets forordning om ændring af og forlæn 
gelse af gyldighedsperioden for forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr 
2892/77 om anvendelse af afgørelsen af 21. april 1970 angående udskift 
ning af medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabernes egne ind 
tægter på egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften 
Beretning om lån til boliger (bilag til EKSF-årsberetningen for 1981) 25. november 1982 Ikke offentliggjort 
5. årsberetning, regnskabsåret 1981 25. november 1982 EFT C 344 
af 31. 12.82 
Udtalelse 4/82 om forslag til Kommissionens forordning om finansielle be- 9. december 1982 Ikke offentliggjort 
stemmelser for Det europæiske Samarbejdsagentur samt om bestemmelser 
vedrørende agenturets forbindelser med Kommissionen 16. november 1982 EFT C 151 
af 9. 6.83 
122 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
Titel Vedtaget den: Offentliggørelse 
Udtalelse 5/82 om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning 16. december 1982 EFTC 160 
(EØF) nr. 2744/80 om indførelse af supplerende foranstaltninger til fordel af 18. 6. 83 
for Det forenede Kongerige 
Udtalelse 6/82 om forslag til Rådets forordning (EØF) om indførelse af et 16. december 1982 
særligt energiudviklingsprogram EFTC 199 
af26.7.83 
s. 7 
Udtalelse 7/82 om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning 2. februar 1983 
(EØF) nr. 2779/78 om anvendelse af ECU i retsakter på toldområdet EFTC 199 
af 26. 7.83 
s. 8 
Særberetning 1/83 vedrørende Europa-Parlamentets udgifter i forbindelse 10. marts 1983 
med interparlamentariske konferencer Fås ved henvendelse til 
Retten 
Særberetning 2/83 om gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1078/77 og 14. april 1983 
(EØF) nr. 1041/78 om indførelse af en præmieordning for ikke-markedsfø-
ring af mælk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvægsbesætnin­
ger EFT C 278 
af 17. 10.83 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for 1981 
Beretning om årsregnskabet 1982 for JET 
Særberetning 3/83 om restauranter, kantiner, cafeterier og indkøbscentre 
Beretning om 1982-regnskabet for Euratoms Forsyningsagentur 
Særberetning 4/83 om den budgetmæssige forvaltning af programmet for 
levering af landbrugsprodukter og fødevarer til Polen 
Særberetning 5/83 om støtte til skummetmælk forarbejdet til kasein og ka-
seinater 
Beretning (artikel 78f, stk. 5) om EKSF's årsregnskab pr. 31. december 1982 28. april 1983 
28. april 1983 
18. maj 1983 
26. maj 1983 
9. juni 1983 
9. juni 1983 
22. juni 1983 Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
EFT C 278 
ag 17. 10.83 
EFT C 41 
af 15. 2. 84 
Ikke offentliggjort 
Beretning om 1982-regnskabet for Det europæiske Institut til forbedring af 14. juli 1983 
Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin) Ikke offentliggjort 
Beretning om 1982-regnskabet for Det europæiske Center for udvikling af 14. juli 1983 
Erhvervsuddannelse (Berlin) Ikke offentliggjort 
Udtalelse 1/83 om forslag til Kommissionens forordning (EØF) om funkti- 21. juli 1983 
onen af forskudssystemet for udgifter finansieret over Den europæiske Ud­
viklings- og Garantifond for Landbruget, garantisektionen (EUGFL) Ikke offentliggjort 
Beretning om gennemførelsen af konklusionerne fra Det europæiske Råd af 6. oktober 1983 EFT C 287 
18. juni 1983 af 24. 10.83 
16.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 123 
Titel Vedtaget den: Offentliggørelse 
6. årsberetning, regnskabsåret 1982 24. november 1983 EFTC 357 
af 31. 12.83 
Beretning (Bilag til årsberetningen EKSF 1982) om regnskabsforvaltning og 7. december 1983 Ikke offentliggjort 
økonomisk forvaltning 
Særberetning 6/83 om Den europæiske Socialfonds edb-system 15. december 1983 Fås ved henvendelse til 
Retten 
Udtalelse 2/83 om forslag til Rådets forordning (EØF) om rentegodtgørelse 12. januar 1984 EFT C 55 
ved visse lån, ydet inden for rammerne af Det europæiske monetære Sy- af 28. 2. 84 
stem 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for regnskabsåret 1982 23. februar 1984 Ikke offentliggjort 
Udtalelse 4/83 om anden ændring af forslaget til Rådets forordning om 14. marts 1984 EFTC 163 
ændring af forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2891/77 om gennemfø- af 23. 6.84 
relse af afgørelsen af 21. april 1970 angående udskiftning af medlemsstater­
nes finansielle bidrag med Fællesskabets egne indtægter 
Særberetning 1/84 om koordinering af Fællesskabets bistand til tredjelande 
Udtalelse 3/83 om forslag til Rådets afgørelse om bemyndigelse af Kom­
missionen til at medvirke ved finansieringen af innovation i Fællesskabet 
Særberetning 2/84 om Den europæiske Investeringsbanks forvaltning af 
Fællesskabets udviklingsbistandsmidler 
Udtalelse 1/84 om forslag til Rådets forordning (EØF) om foranstaltninger 
til dækning af behovene i regnskabsåret 1984, idet Fællesskabets egne ind­
tægter er opbrugt 
Beretning til Kommissionen om årsregnskabet 1983 for Euratoms Forsy­
ningsagentur 
Revisionsrettens beretning om 1983-årsregnskabet for fællesforetagendet 
JET 
Beretning om årsregnskabet pr. 31. december 1983 for Det europæiske Kul-
og Stålfællesskab 
Revisionsrettens særberetning 3/84 om hvorledes den fælles markedsord­
ning for fårekød fungerer 
Revisionsrettens særberetning 4/84 om gennemførelsen af direktiv 77/ 
435/EØF af 27. juni 1977 om medlemsstaternes kontrol med de foranstalt­
ninger, der finansieres gennem EUGFL, garantisektionen 
Revisionsrettens beretning om 1983-regnskaberne for Det europæiske Cen­
ter for udvikling af Erhvervsuddannelse (Berlin-centret) 14. marts 1984 
5. april 1984 
10. maj 1984 
7. juni 1984 
19. juni 1984 
19. juni 1984 
26. juni 1984 
19. juli 1984 
11. oktober 1984 
24. oktober 1984 EFT C 224 
af 25. 8.84 
EFTC 163 
af23.6.84 
Fås ved henvendelse til 
Retten 
EFT C 228 
af 30. 8.84 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
EFT C 234 
af4.9.84 
EFT C 336 
af 17. 12.84 
Ikke offentliggjort 
Revisionsrettens beretning om 1983-regnskaberne for Det europæiske Insti- 24. oktober 1984 Ikke offentliggjort 
tut til forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin-instituttet) 
124 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Titel Vedtaget den: Offentliggørelse 
7. årsberetning, regnskabsåret 1983 22. november 1984 EFT C 348 
af 31. 12.84 
Beretning (Bilag til årsberetningen EKSF-1983) om regnskabsforvaltning og 
økonomisk forvaltning 13. december 1984 Ikke offentliggjort 
Særberetning 5/84 om ordningen med støtte til skummetmælk, der anven­
des til foder 13. december 1984 EFT C 91 
af 12. 4.85 
Særberetning 1/85 om den fælles markedsordning for olivenolie 25. april 1985 EFT C 134 
af 3. 6.85 
Udtalelse 1/85 om forslag til Rådets forordning (EØF) om gennemførelsen 2. maj 1985 
af bestemmelserne i aftalen i form af brevveksling mellem Det europæiske 
økonomiske Fællesskab og republikken Portugal om ydelse af en særlig fi­
nansiel støtte til forbedring af landbrugs- og fiskeristrukturerne i Portugal EFT C 138 
af6.6.85 
Udtalelse 2/85 om forslag til Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) om 26. juni 1985 
forlængelse af Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77 om 
anvendelse af afgørelsen af 21. april 1970 angående udskiftning af med­
lemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabernes egne indtægter på eg­
ne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften EFT G 261 
af 12. 10.85 
Beretning om årsregnskabet pr. 31. december 1984 for Det europæiske Kul-
og Stålfællesskab 
Særberetning 2/85 om reglerne for udbetaling af eksportrestitutioner ved 
udførsel af landbrugsvarer (»kontrol af udførsler af landbrugsvarer«) 
Særberetning 3/85 om visse aspekter af det faglige samarbejde, der finansi­
eres over Fællesskabets udviklingsbistand 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for regnskabsåret 1983 
Beretning til Kommissionen om 1984-årsregnskabet for Euratoms Forsy­
ningsagentur 
Beretning om 1984-årsregnskabet for fællesforetagendet JET 
Beretning om 1984-regnskaberne for Det europæiske Center for udvikling 
af Erhvervsuddannelse (Berlin-centret) 
Beretning om 1984-regnskaberne for Det europæiske Institut til forbedring 
af Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin-instituttet) 
Beretning (Bilag til EKSF-årsberetningen 1984) om Det europæiske Kul- og 
Stål fællesskabs regnskabsforvaltning og økonomiske forvaltning 26. juni 1985 
26. juni 1985 
12. juli 1985 
17. juli 1985 
17. juli 1985 
17. oktober 1985 
17. oktober 1985 
17. oktober 1985 
19. november 1985 Ikke offentliggjort 
EFTC215 
af 26. 8.85 
Fås ved henvendelse til 
Retten 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
8. årsberetning, regnskabsåret 1984 19. november 1985 Denne udgave af EFT 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 125 
BILAG III 
Finansielle oplysninger om 
De europæiske Fællesskabers almindelige budget 
og 
De europæiske Udviklingsfonde 
(1984) 
Indledende bemærkninger 
1. Kildemateriale 
De finansielle oplysninger i dette bilag er taget fra forvaltningsregnskaber og status for De europæiske Fælles­
skaber (1) og De europæiske Udviklingsfonde samt fra andre regnskabsoversigter fra Kommissionen. 
2. Regningsenhed 
For så vidt angår det almindelige budget er de finansielle oplysninger udtrykt i den regningsenhed, der var gæl­
dende i de pågældende regnskabsår, dvs. for 1980 i europæiske regningsenheder (ERE) og fra 1981 i ECU (for 
nærmere oplysninger herom se § 1 (1.5)). 
For så vidt angår De europæiske Udviklingsfonde er alle finansielle oplysninger udtrykt i ECU. 
Beløbene er udtrykt i millioner (Mio) regningsenheder, dvs. henholdsvis i Mio ERE eller Mio ECU. Tallene er 
afrundet til tiendedele af en million. 
3. Ændret kontoplan for det almindelige budget fra 1982 
I 1982 blev indført en ny kontoplan for det almindelige budget. 
Retten har valgt at anvende den kontoplan, der har været gældende siden regnskabsåret 1982 ved fremstillingen 
af de retrospektive udviklingsforløb i denne beretning og har derfor tilpasset beløbene for regnskabsårene 1980 
og 1981 efter den nye kontoplan. 
Beløbene i § 14-§ 19 kan derfor sammenholdes fra regnskabsår til regnskabsår. 
(1) For så vidt angår regnskabsåret 1984: Forvaltningsregnskab og status vedrørende budgettransaktionerne i regnskabsåret 1984 (dok. 
KOM(85) 185,186,187,188,189). 
126 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
4. Forkortelser og tegn 
EF 
EKSF 
EØF 
Euratom 
EUGFL 
BNI 
MOMS 
BFR 
DKR 
DM 
DR 
FF 
IRL 
LIT 
LFR 
HFL 
UKL 
RE 
MioRE 
ERE 
Mio ERE 
ECU 
Mio ECU 
OB 
IOB 
FB 
BB 
BTF 
BTB 
B 
DK 
D 
GR 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
UK 
EUR 9/10 
EUF 
AVS 
OLT 
OD 
Stabex 
Sysmin 
FFO 
EFT 
S 
A 
K 
— 
0,0 
o/o 
§ De(t) europæiske Fællesskab(er) 
Det europæiske Kul- og Stålfællesskab 
Det europæiske økonomiske Fællesskab 
Det europæiske Atomenergifællesskab 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget 
Bruttonationalindkomst 
Merværdiafgift 
Belgiske francs 
Danske kroner 
Tyske mark 
Græske drachmer 
Franske francs 
Irske pund 
Italienske lire 
Luxembourgske francs 
Nederlandske gylden 
Pund sterling 
Regningsenhed (indtil 1977) 
Millioner regningsenheder 
Europæisk regningsenhed (fra 1978 til 1980) 
Millioner europæiske regningsenheder 
Regningsenhed gældende fra 1. 1. 1981 
Millioner ECU 
Opdelte bevillinger 
Ikke-opdelte bevillinger 
Forpligtelsesbevillinger 
Betalingsbevillinger 
Bevillinger til forpligtelser 
Bevillinger til betalinger 
Belgien 
Danmark 
Tyskland (FR) 
Grækenland 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Det forenede Kongerige 
De 9 eller de 10 medlemsstater af De europæiske Fællesskaber, 
Den europæiske Udviklingsfond 
Stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet 
Oversøiske lande og territorier 
Franske oversøiske departementer 
Stabilisering af eksportindtægter 
Stabilisering af eksportindtægter fra mineprodukter 
Finansforordningen af 21. december 1977 
De Europæiske Fællesskabers Tidende 
Budgetsektion 
Budgetafsnit 
Budgetkapitel 
Ingen oplysninger 
Mellem nul og 0,05 
Procent 
Paragraftegnet henviser i dette bilag til tekst, diagrammer og tab alt 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 127 
Indholdsfortegnelse 
Første del: De europæiske Fællesskabers almindelige budget 
Side 
§ 1. Grundlæggende oplysninger om det almindelige budget 128 
Det almindelige budget for regnskabsåret 1984 og gennemførelsen heraf i 1984 
§ 2. Detalmindelige budget 1984: Anslåede indtægter 132 
§ 3. Det almindelige budget 1984: Anslåede udgifter — bevillinger til betalinger 133 
§ 4. Det almindelige budget 1984: Bevillinger til forpligtelser 134 
§ 5. Anslåede og faktiske indtægter for 1984 135 
§ 6. Disponible bevillinger til forpligtelser i 1984 og deres udnyttelse 136 
§ 7. Disponible bevillinger til betalinger i 1984 og deres udnyttelse 137 
§ 8. Faktiske egne indtægter i 1984 138 
§ 9. De disponible bevillingers udnyttelsesgrad i 1984 139 
§10. Samlet driftsregnskab og saldo for regnskabsåret 1984 140 
§11. Betalinger afholdt i 1984, pr. sektor og pr. modtagermedlemsstat 141 
§12. EUGFL-garanti: Betalinger afholdt i 1984, pr. sektor og pr. modtagermedlemsstat 142 
§13. Strukturfondene: Indgåede forpligtelser og afholdte betalinger i 1984, pr. modtagermedlemsstat 143 
Retrospektive oplysninger vedrørende gennemførelsen af det almindelige budget (1980-1984) 
§14. Udviklingen i og udnyttelsen af bevillinger til betalinger i tidsrummet 1980-1984, pr. sektor 144 
§15. Udnyttelsesgraden for bevillinger til betalinger i tidsrummet 1980-1984, pr. sektor 145 
§16. Årlige betalinger i tidsrummet 1980-1984, pr. sektor 146 
§ 17. Udviklingen i forholdet mellem »årlige betalinger pr. sektor« og »samlede årlige betalinger over budgettet« 
(1980-1984) 147 
§18. Årlige betalinger til medlemsstaterne (1980-1984) 148 
§19. Faktiske egne indtægter, pr. medlemsstat (1980-1984) 149 
Anden del: De europæiske Udviklingsfonde (EUF) (Oversigt pr. 31.12.1984) 
§20. Generelle oplysninger om EUF 150 
§21. Den 4. og 5. EUF: Tildelinger, finansiering, fordeling af bistanden, udnyttelsesgrad 151 
§22. Den 4. EUF: Bistand efter art og pr. modtagerland 152 
§23. Den 4. EUF: Bistandens finansielle gennemførelse, pr. modtagerland 153 
§24. Den 5. EUF: Bistand efter art og pr. modtagerland 154 
§25. Den 5. EUF: Bistandens finansielle gennemførelse, pr. modtagerland 155 
§26. De 4. og 5. EUF: Udnyttelse af bistanden, pr. økonomisk sektor 156 
§27. De fem EUF: Udviklingen i de årlige betalinger (1960-1984) 157 
128 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
Første del: De europæiske Fællesskabers almindelige budget 
§ 1. Grundlæggende oplysninger om det almindelige budget 
1.1. Det almindelige budgets oprindelse 
Det almindelige budget blev indført ved fusionstraktaten (1) (artikel 20). Den 1. januar 1968 trådte det i stedet for de tre sær­
skilte EF-budgetter, der indtil da var gældende: EKSF's administrationsbudget, EØF-budgettet og Euratoms driftsbudget: 
Euratoms forsknings- og investeringsbudget blev optaget på det almindelige budget i 1971 ved Luxembourg-traktaten (2) 
(artikel 10). 
1.2. Retsgrundlag 
Det almindelige budget følger de finansielle bestemmelser, der er indeholdt i Paris-traktaten (3) (artikel 78 EKSF) og Rom­
traktaten (4) (5) (artikel 199-209 EØF og artikel 171-183 Euratom) og ændringer i medfør af fusionstraktaten (1), rådsafgørel-
sen om egne indtægter (6), Luxembourg-traktaten (2), tiltrædelsesakten (7) og Bruxelles-traktaten (8). I en finansforord­
ning (9) er der fastlagt nærmere enkeltheder om opstilling og gennemførelse af budgettet samt om regnskabsaflæggelse og 
revision. Finansforordningen er suppleret ved særlige retsakter, der fastlægger de nærmere enkeltheder for gennemførelsen 
af budgettet. 
1.3. De vigtigste budgetprincipper som foreskrevet i traktaterne og finansforordningen 
Budgettet vedtages forud for et regnskabsår (reglen om etårige budgetter). Når budgettet forelægges, skal det balancere. 
Budgetindtægterne skal uden sondring anvendes til finansiering af samtlige udgifter, der er opført på budgettet (reglen om 
ikke-formålsbestemmelse). Alle Fællesskabets indtægts- og udgiftsposter skal opføres på budgettet (reglen om et samlet 
budget). Samtlige indtægts- og udgiftsposter skal opføres med deres fulde beløb på budgettet og i regnskaberne, uden at 
der foretages indbyrdes modregning (bruttoprincippet). Der er visse undtagelser fra disse almindelige principper. 
1.4. Det almindelige budgets indhold og struktur 
Det almindelige budget omfatter overslag over EKSF's administrationsudgifter og de tilsvarende indtægter. EØF's indtægter 
og udgifter samt Euratoms indtægter og udgifter. 
Budgettet indeholder fem forskellige sektioner, der igen er opdelt i (anslåede) indtægts- og udgiftsopgørelser: (I) Parlamen­
tet, (II) Rådet (og som bilag Det økonomiske og sociale Udvalg), (III) Kommissionen, (IV) Domstolen, (V) Revisionsretten. 
Inden for hver sektion er indtægter og udgifter opdelt i budgetposter (afsnit, kapitler, artikler og konti) efter deres art eller 
formål. 
1.5. Regningsenheder i det almindelige budget 
Indtil 1977 blev budgettet opstillet og gennemført i regningsenheder (RE): 1 RE = 0,88867088 g guld (= 1 US-dollar mellem 
1934 og 1972). 
Fra 1978 til 1980 blev budgettet opstillet og gennemført i europæiske regningsenheder (ERE): 1 ERE svarer til summen af 
følgende beløb i Fællesskabets medlemsstaters valutaer: 0,828 DM + 0,0885 UKL + 1,15 FF + 109 LIT + 0,286 HFL + 
3,66 BFR + 0,14 LFR + 0,217 DKR + 0,00759 IRL. 
Siden 1981 opstilles og gennemføres budgettet i ECU. Ligesom ERE er ECU en enhed, der er beregnet på grundlag af en 
kurv af nationale valutaer. For 1981, 1982 og 1983 var værdien af og sammensætningen af kurven for ECU de samme som for 
ERE. (Den græske valuta, drachmen, indgik ikke i beregningsgrundlaget for ECU). For 1984 1 ECU = 0,719 DM + 
0,0878 UKL + 1,31 FF + 140,0 LIT + 0,256 HFL + 3,71 BFR + 0,14 LFR + 0,219 DKR + 0,00871 IRL + 1,15 DR. 
Pr. 31. december 1984 var kurserne for omregning af ECU til de nationale valutaer som følger: 1 ECU = 2,23176 DM = 
0,609846 UKL = 6,83069 FF = 1371,10 LIT = 2,51853 HFL = 44,7168 BFR/LFR = 7,98805 DKR = 0,715023 IRL = 
91,0428 DR. 
1.6. Finansiering af det almindelige budget (indtægter) 
Det almindelige budget finansieres i hovedsagen af Fællesskabernes egne indtægter (6): told, landbrugsimportafgifter, suk­
ker- og isoglucoseafgifter og momsandele på højst 1 % af et ensartet EF-beregningsgrundlag (10); der findes visse andre 
mindre betydelige indtægter. 
Ifølge Rådets afgørelse af 21. april 1970 (6) har egne indtægter siden den 1. januar 1971 gradvis afløst den gamle ordning med 
medlemsstaternes finansielle bidrag i henhold til fordelingsnøglen. Indtil det blev muligt at anvende et ensartet momsgrundlag 
betalte medlemsstaterne fortsat finansielle bidrag. Fra 1975 blev disse finansielle bidrag beregnet på grundlag af medlemssta­
ternes andele af Fællesskabets bruttonationalindkomst (BNI). I 1979 indeholdt egne indtægter for første gang momsandele. 
Seks af medlemsstaterne betalte momsandele, hvorimod FR Tyskland, Irland og Luxembourg fortsat betalte BNI-finansielle 
bidrag. I 1981, 1982, 1983 og 1984 betalte alle medlemsstater momsandele. I 1981 betalte samtlige medlemsstater momsan­
dele bortset fra Grækenland, der betalte et BNI-baseret finansielt bidrag. 
(1) Fusionstraktaten (8. april 1965): traktat om oprettelse af et fælles Råd og en fælles Kommission for De europæiske Fællesskaber. 
(2) Luxembourg-traktaten (22. april 1970): traktat om ændring af visse budgetbestemmelser i traktaten om oprettelse af De europæiske Fællesskaber og i 
fusionstraktaten. 
(3) Paris-traktaten (18. april 1957): traktat om oprettelse af Det europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF). 
(*) Rom-traktaten (25. marts 1951): traktat om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab (EØF). 
(5) Rom-traktaten (25. marts 1957): traktat om oprettelse af Det europæiske Atomenergifællesskab (Euratom). 
(6) Rådets afgørelse 70/243/EKSF, EØF, Euratom) af 21. april 1970 angående udskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabernes egne 
indtægter (EFT L 94 af 28. 4. 1970). 
(7) Tiltrædelsesakten (22. januar 1972): akt vedrørende tiltrædelsesvilkårene og tilpasningerne af traktaterne. 
(») Bruxelles-traktaten (22. juli 1975): traktat om ændring af visse finansielle bestemmelser i traktaten om oprettelse af De europæiske Fællesskaber og i fusi­
onstraktaten. 
(9) Finansforordningen af 21. december 1977 (EFT L 356 af 31. 12. 1977). 
(1°) Jf. Rådets 6, direktiv af 17. maj 1977, det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145 af 13. 6. 1977). 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 129 
1.7. Bevillingernes art 
Der sondres i budgettet mellem følgende former for bevillinger til dækning af de opførte udgifter: 
a) Opdelte bevillinger (OB) anvendes til finansiering af flerårige foranstaltninger inden for visse sektorer. De omfatter for­
pligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger: 
— forpligtelsesbevillinger (FB) dækker for det løbende regnskabsår de retlige forpligtelser, der er indgået i forbindelse 
med foranstaltninger, hvis gennemførelse strækker sig over flere regnskabsår; 
— betalingsbevillinger (BB) dækker udgifter, til opfyldelsen af de i løbet af regnskabsåret og/eller tidligere regnskabsår 
indgåede forpligtelser. 
b) Ikke-opdelte bevillinger (IOB) dækker for de årlige foranstaltningers vedkommende både forpligtelser og betalinger over 
samme regnskabsår. 
Det er således muligt at foretage følgende to opstillinger for ét og samme regnskabsår: 
— de samlede bevillinger til forpligtelser (BTF) (1) = ikke-opdelte bevillinger (IOB) 
+ forpligtelsesbevillinger (FB); 
— de samlede bevillinger til betalinger (BTB) (1) = ikke-opdelte bevillinger (IOB) 
+ betalingsbevillinger (BB). 
Indtægter, der er optaget på budgettet, skal dække bevillinger til betalinger. Forpligtelsesbevillinger bliver ikke finansieret, før 
de tilsvarende betalingsbevillinger er blevet opført på budgettet. 
Nedenstående forenklede skema (med fiktive beløb) viser virkningen af disse bevillingsarter for hvert budgetår: 
Bevillinger til forpligtelser: Beløb opført på 
budgetterne for regnskabsår 1,2,3 til forplig­
telser inden for disse år. 
Tegnforklaring: 
Bevillin-
forplig-
(BTF) I I Forpligtelses­
bevillinger (FB) 
Ikke-opdelte 
bevillinger (IOB) 
regnskabs­
år 1 BTF: 150 
regnskabs­
år 2 BTF:180 
regnskabs­
års BTF: 215 Forpligtelses­
bevillinger 
fra tidligere 
regnskabsår 
Oversigt over samtlige bevillingsarter 
\ "I 
a \ 
regnskabs­
år 1 
regnskabs­
år 2 
regnskabs­
års al 
1 ® 
(D 
100 
120 
150 Opdelte 
bevillinger (OB) 
II 
|| 
(2) 
50 
60 
65 m 
|1 
(3) 
27 
38 
75 
— Bevillinger til 
jt forpligtelser (BTF) 
150 
180 
215 
— Bevillinger til 
+ betalinger (BTB) 
127 
158 
225 Finanslerlngsskema: Dette skema viser, i hvilket regnskabsår hver 
BTF-andel, der er opført for regnskabsår 1, 2, 3, skal finansieres: IOB 
finansieres inden for det regnskabsår, i hvilket de er opført på budget­
tet; FB finansieres i trancher over flere regnskabsår. 
Beløb (trancher) finansieret i: 
regnskabs- regnskabs- regnskabs­
år 1 år 2 år 3 
~£ 
mm T 
I 
§§j D T 
å 
i 
mm 1 pH I mm • i 
• 
i 
De lodrette totaler i dette skema angiver for hvert regnskabsår de 
bevillinger til betalinger (BTB), der er påkrævet til finansiering af de 
forpligtelser, der i dette regnskabsår følger af BTF. For hvert 
regnskabsår er der: BTB - IOB + betalingsbevillinger (BB), idet 
regnskabsårets BB udgør det samlede beløb for alle FB, der skal finan­
sieres under dette regnskabsår. 
+& ^ ^# 
Bevillinger til betalinger: 
m Tegnforklaring: 
Bevilling­
betalinger 
(BTB) m Betalingsbevillinger 
(BB) 
Ikke-opdelte bevillinger 
(IOB) 
(1) Bemærk: Det er vigtigt at bemærke forskellen på »bevillinger til forpligtelser« og »forpligtelsesbevillinger« og på »bevillinger til betalinger« og »betalingsbe­
villinger«. Forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger anvendes udelukkende i forbindelse med opdelte bevillinger. 
130 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
1.8. Opstilling af det almindelige budget 
For hvert regnskabsår (fra den 1. januar til den 31. december) opstiller alle institutionerne inden den 1. juli i det år, der går 
forud for det år, hvor budgettet skal gennemføres, et overslag over deres udgifter. Kommissionen sammenfatter disse over­
slag i et foreløbigt budgetforslag, og dette forelægges senest den 1. september i samme år Rådet, som tillige med Parlamen­
tet et budgetmyndigheden. Rådet udarbejder budgetforslaget og sender det senest den 5. oktober i samme år til Parlamen­
tet. Parlamentet kan stille ændringsforslag til budgettet, for så vidt angår de obligatoriske udgifter (1) og vedtage ændringer, 
for så vidt angår ikke-obligatoriske udgifter; disse ændringsforslag og ændringer forelægges Rådet. For så vidt angår obliga­
toriske udgifter, er Rådet sidste instans. For så vidt angår ikke-obligatoriske udgifter, kan Parlamentet, inden for rammerne af 
en statistisk maksimalsats for forhøjelser, udøve sin ret til at vedtage ændringer i sidste instans. Parlamentets formand erklæ­
rer budgettet for endeligt vedtaget. Parlamentet kan imidlertid forkaste budgetforslaget og begære forelæggelse af et nyt 
forslag (2). 
Såfremt budgettet ikke er vedtaget ved regnskabsårets begyndelse, gælder der særlige bestemmelser i traktaterne og 
finansforordningen, for så vidt angår anvisning af udgifter (3). 
Budgetmyndigheden kan vedtage ændringsbudgetter (der ikke ændrer det samlede beløb for det årlige budget) eller tillægs­
budgetter (som ændrer det samlede beløb) (4). 
Tildelingen til en bestemt budgetpost kan ændres ved overførsler (5) fra andre budgetposter. 
1.9. Gennemførelse af det almindelige budget 
1.9.1. Ans var for gennemførelsen 
Kommissionen gennemfører budgettet i overensstemmelse med finansforordningen på eget ansvar og inden for bevillin­
gerne. Kommissionen giver de andre institutioner de nødvendige beføjelser til at gennemføre de sektioner af budgettet, som 
vedrører dem (6). Finansforordningen fastlægger gennemførelsesbestemmelserne, især det ansvar, der påhviler institutioner­
nes anvisningsberettigede, regnskabsførere, forskudsbestyrere og finansinspektører (?). 
1.9.2. Indtægter 
De anslåede indtægter opføres i budgettet med forbehold af eventuelle ændringer som følge af ændrings- og tillægsbudget­
ter^). 
Den budgetmæssige gennemførelse af indtægterne sker ved, at fordringer konstateres og de til Fællesskaberne skyldige 
beløb (egne indtægter og andre indtægter) opkræves; der gælder særlige regler herfor (8). 
Et regnskabsårs faktiske indtægter defineres som summen af opkrævninger af de i det løbende regnskabsår konstaterede 
fordringer og opkrævninger af udestående fordringer fra tidligere regnskabsår. 
1.9.3. Udgifter 
De anslåede udgifter opføres i budgettet. Alt efter arten af den retlige forpligtelse dækkes de af bevillinger til forpligtelser 
eller bevillinger til betalinger. Den budgetmæssige gennemførelse af udgifterne, dvs. bevillingernes udvikling og udnyttelse 
kan sammenfattes som følger: 
a) Bevillinger til forpligtelser. 
— Bevillingernes udvikling: Der kan ske visse ændringer af de bevillinger til forpligtelser, der er opført i det oprindelige 
budget, før der nås frem til de endelige bevillinger til forpligtelser: endelige bevillinger til forpligtelser = oprindeligt 
budget (IOB og FB) ± ændrings- og tillægsbudgetter (4) + ekstra indtægter (9) ± overførsler (5) + forpligtelsesbe­
villinger der henstår fra det foregående regnskabsår (10) + ikke-automatiske fremførsler (n) fra det foregående regn­
skabsår (IOB) for hvilke der ikke er indgået forpligtelse + frigjorte forpligtelsesbevillinger (FB) fra foregående regn­
skabsår. 
— Bevillingernes udnyttelse: Der kan i regnskabsåret indgås forpligtelser for de endelige bevillinger til forpligtelser (udnyt­
tede bevillinger til forpligtelser = summen af indgåede forpligtelser). 
— Bevillinger, der forbliver disponible det følgende regnskabsår: Ikke-opdelte bevillinger, for hvilke der ikke er indgået 
forpligtelse, kan blive ikke-automatisk fremført til næste regnskabsår efter bemyndigelse fra Rådet (H). Uudnyttede 
forpligtelsesbevillinger (bevillinger der henstår ved afslutningen af regnskabsåret) forbliver disponible det næste regn­
skabsår (10). 
— Bortfald af bevillinger: Restbeløbet bortfalder. 
b) Regnskabsårets bevillinger til betalinger. 
— Bevillingernes udvikling: Bevillinger til betalinger kan ligeledes undergå ændringer, der fører til de endelige bevillinger til 
betalinger: endelige bevillinger til betalinger = oprindeligt budget (IOB og BB) ± ændrings- og tillægsbudgetter (4) + 
ekstra indtægter (9) ± overførsler (5). 
— Bevillingernes udnyttelse: Der kan i regnskabsåret afholdes betalinger for de endelige bevillinger til betalinger (udnyt­
tede bevillinger til betalinger i regnskabsåret = summen af betalinger afholdt af regnskabsårets bevillinger). 
— Fremførsel af bevillinger til det følgende regnskabsår: Ikke-udnyttede bevillinger kan fremføres til det følgende regn­
skabsår i form af automatiske (12) eller ikke-automatiske (H) fremførsler. 
— Bortfald af bevillinger: Restbeløbet bortfalder. 
c) Bevillinger til betalinger fremført fra det foregående regnskabsår (automatiske og ikke-automatiske fremførsler). 
Der kan i hvert regnskabsår ligeledes foretages betalinger af disse bevillinger (efter eventuelle overførsler). Bevillingsbe-
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 131 
løb, der stadig ikke er betalt efter fremførsel, bortfalder, bortset fra i visse tilfælde, hvor der kan foretages gentagne frem­
førsler (13). De således bortfaldne beløb føjes til regnskabsårets resultat i det samlede driftsregnskab (se pkt. 1.9.4.). 
For så vidt angår de faktiske udgifter, skelnes der mellem to begreber: 
— de i et regnskabsår faktisk afholdte udgifter = samlede betalinger i løbet af regnskabsåret = betalinger af regnskabs­
årets bevillinger til betalinger plus betalinger af bevillinger til betalinger fremført fra det foregående regnskabsår. 
— de faktisk afholdte udgifter vedrørende et regnskabsår = de udgifter, der er opført i det samlede driftsregnskab (se pkt. 
1.9.4.) = betalinger af regnskabsårets bevillinger til betalinger plus regnskabsårets bevillinger til betalinger fremført til det 
følgende regnskabsår. 
1.9.4. Samlet driftsregnskab og regnskabsårets saldo 
Efter afslutningen af hvert regnskabsår opstilles det samlede driftsregnskab. Regnskabsårets saldo, som skal opføres på 
budgettet for det følgende regnskabsår i forbindelse med et ændringsbudget, beregnes (14) (se § 10). 
1.10. Regnskabsaflæggelse 
Senest den 1. juni efter afslutningen af regnskabsåret sender Kommissionen regnskaberne, for det pågældende regnskabsår 
til Parlamentet, Rådet og Revisionsretten; regnskaberne omfatter driftsregnskabet og status, ledsaget af en analyse af den 
økonomiske forvaltning (15). 
1.11. Ekstern revision 
Siden 1977 foretages den eksterne revision af det almindelige budget af Revisionsretten for De europæiske Fællesska­
ber (16). Revisionsretten reviderer regnskaberne vedrørende samtlige indtægter og udgifter på det almindelige budget og 
efterprøver lovmedholdeligheden og den formelle rigtighed af indtægter og udgifter og undersøger, hvorvidt den økonomiske 
forvaltning har været forsvarlig. Revisionen kan finde sted inden afslutningen af det pågældende regnskabsårs regnskaber. 
Revisionen sker på grundlag af regnskabsbilag, og i givet fald på stedet i fællesskabsinstitutionerne og i medlemsstaterne. 
Revisionsretten udarbejder en årsberetning for hvert regnskabsår, og den kan endvidere når som helst fremkomme med 
bemærkninger til særlige spørgsmål og på begæring fra en af Fællesskabernes institutioner afgivne udtalelser. 
1.12. Decharge og opfølgning 
Siden 1977 gælder følgende bestemmelser P?): Efter henstilling fra Rådet giver Parlamentet inden den 30. april det andet år 
efter det pågældende regnskabsår Kommissionen decharge for gennemførelsen af budgettet. Med henblik herpå gennemgår 
Parlamentet og Rådet de af Kommissionen forelagte regnskaber og Revisionsrettens årsberetning. Institutionerne træffer 
hensigtsmæssige foranstaltninger for at tage de antegnelser til følge, der er anført i beslutningerne om decharge, og skal 
gøre rede for de trufne foranstaltninger (18). 
(3 
(4 
(5 
(6 
(7 
(8 
(9 
(1° (11 
(12 
(13 
(14 
(15 
(16 
(17 
(18 Obligatoriske udgifter er udgifter, der er en nødvendig følge af traktaterne eller af retsakter udstedt i henhold til disse 
For yderligere oplysninger om budgetproceduren: artikel 78 EKSF, 203 EØF og 177 Euratom. 
Se artikel 8 i finansforordningen. 
Se artikel 1 (5) i finansforordningen. 
Se artikel 21 i finansforordningen. 
Se artikel 78 d EKSF, 205 EØF, 179 Euratom og artikel 18 (2) i finansforordningen 
Se artikel 17-49 og 68-72 i finansforordningen. 
Se artikel 23-31 i finansforordningen og Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2891/77 og 2892/77 af 19. december 1977 (EFT L 336 af 27 12 1977) 
Se artikel 87 i finansforordningen og artikel 91 (2) i den ændrede finansforordning 
Se artikel 6 (2) (a) og 88 (3) i finansforordningen. 
Se artikel 6 (1) (b) i finansforordningen. 
Se artikel 6 (1) (c), art. 6 (2) (b) og art. 88 (4) i finansforordningen. 
Se artikel 6 (4) og artikel 108 (3) (a) og (b) i finansforordningen. 
Se artikel 27 i finansforordningen og artikel 15 og 16 i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2891/77 (EFT L 336 af 27 12 1977) 
Se artikel 73-77 i finansforordningen. 
Se artikel 78 e og f EKSF, 206 og 206 a EØF, 180 og 180 a Euratom og finansforordningens artikel 78-84 
Se artikel 78 g EKSF, 206 b EØF og 180 b Euratom. 
Se finansforordningens artikel 85. 
132 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
§ 2. Det almindelige budget 1984: Anslåede indtægter 
(efter ændrings- og tillægsbudget nr. 1: se også § 5) 
Forventet overskud 1984: 266,0 Mio ECU (1,0 o/o) 
Saldo for regnskabsåret 1983: 307,1 Mio ECU (1,1 o/0) 
Forskud, som skal refunderes: 1 003,4 Mio ECU (3,7 %) 
Andre indtægter: 222,8 Mio ECU (0,8 %) 
Moms og 
finansielle bidrag: 
14 393,9 Mio ECU (52,8 o/o) 
(herunder momssaldi 
og reguleringer af 
finansielle bidrag 
inden 1984) 
Sukker- og isoglucoseaf gifter: 
1 225,3 Mio ECU (4,5 o/o) 
Landbrugsafgifter: 
1 946,6 Mio ECU (7,2 o/o) ""* 
Tegnforklaring: 
S ( 
1 ' I ) 
s 1 •!• Egne indtægter i alt (pr. medlemsstat) 
^B Told 
H^j|i Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Moms/finansielle bidrag 
Andre indtægter/Forskud, som skal refunderes/ 
Saldo for regnskabsåret 1983/Forventet overskud 1984 Told: 
7 883,5 Mio ECU 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 133 
§ 3. Det almindelige budget 1984: Anslåede udgifter — bevillinger til betalinger 
(efter ændrings- og tillægsbudget nr. 1: se § 7, kolonne 4) 
10. Bevillingsreserver: 1 690,8 Mio ECU (6,2 o/o) (heraf IOB: 1 631,0 Mio ECU) 
-*- 9. Udviklingssamarbejde: 893,1 Mio ECU (3,3 o/o) (heraf IOB: 582,6 Mio ECU) 
>- 8. Refusion til medlemsstaterne: 1 150,2 Mio ECU (4,2 o/o) 
->- 7. Forskning, energi, osv.: 698,2 Mio ECU (2,6 °/o) (heraf IOB: 66,1 Mio ECU) 
*- 6. Socialpolitik: 1 369,4 Mio ECU (5,0 o/o) (heraf IOB: 142,7 Mio ECU) 
5. Regionalpolitik: 1 454,8 Mio ECU (5,4 o/o) 
(heraf IOB: 12,7 Mio ECU) 
4. Fiskeri: 112,4 Mio ECU (0,4 o/o) (heraf IOB: 57,0 Mio ECU) 
3. Landbrugsstrukturer: 660,1 Mio ECU (2,4 o/o) (heraf IOB: 60,0 Mio ECU) 
i 2.11. Afslutning af regnskaberne for tidligere regnskabsår: 
—*• -25,0 Mio ECU (-0,1 o/o) 
'2.10. Agromonetære foranstaltninger: 395,0 Mio ECU (1,4 0/0) 
*~ 2.9. Andre sektorer: 547,0 Mio ECU (2,0 0/0) 
*~ 2.8. Kød, æg og fjerkrækød: 2 658,0 Mio ECU (9,8 0/0) 
->- 2.7. Mejeriprodukter: 5 761,0 Mio ECU (21,1 0/0) 
*~ 2.6. Tobak: 795,0 Mio ECU (2,9 0/o) 
*- 2.5. Vin: 767,0 Mio ECU (2,8 0/0) 
•*- 2.4. Frugt og grønsager: 1 243,0 Mio ECU (4,6 0/0) 
*- 2.3. Fedtstoffer og proteinholdige afgrøder: 1 790,0 Mio ECU (6,6 %) 
*- 2.2. Sukker: 1 572,0 Mio ECU (5,8 0/0) 
*~ 2.1. Korn og ris: 2 480,0 Mio ECU (9,1 0/0) 
Tegnforklaring: 
[ l Ikke-opdelte bevillinger (IOB) 
Y//////A Sektorer med opdelte bevillinger: 
I ///////\ betalingsbevillinger 
Bevillinger til disposition for Kommissionen 
Bevillinger til disposition for de 
øvrige institutioner 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 134 
§ 4. Det almindelige budget 1984: Bevillinger til forpligtelser 
(efter ændrings- og tillægsbudget nr. 1: se § 6, kolonne 4) 
10. Bevillingsreserver: 1 799,1 Mio ECU (6,1 %) (heraf IOB: 1 631,0 Mio ECU) 
9. Udviklingssamarbejde: 1 018,8 Mio ECU (3,5 o/o) (heraf IOB: 582,6 Mio ECU) 
8. Refusion til medlemsstaterne: 1 150,2 Mio ECU (3,9 o/o) 
7. Forskning, energi, osv.: 980,9 Mio ECU (3,4 o/o) (heraf IOB: 66,1 Mio ECU) 
6. Socialpolitik: 1 999,9 Mio ECU (6,8 o/o) (heraf IOB: 142,7 Mio ECU) 
. 5. Regionalpolitik: 2 185,7 Mio ECU (7,5 o/o) 
(heraf IOB: 12,7 Mio ECU) 
4. Fiskeri: 159,1 Mio ECU (0,5 o/o) (heraf IOB: 57,0 Mio ECU) 
3. Landbrugsstrukturer: 751,1 Mio ECU (2,6 o/o) 
(heraf IOB: 60,0 Mio ECU) 
Bemærk: For de sektorer, der har fået tildelt opdelte bevillinger, 
vises i dette diagram beløbene for forpligtelsesbevillinger i ste­
det for de i § 3 viste betalingsbevillinger, da beløbene for de 
ikke-opdelte bevillinger og fremstillingen heraf i diagrammerne 
er identiske. 
De samlede bevillinger til forpligtelser balancerer ikke med 
budgettets indtægter for 1984 da forpligtelsesbevillingerne 
endvidere omfatter beløb, der skal finansieres af budgetindtæg­
ter for senere regnskabsår (se § 1 (1.7)). 
2. EUGFL-garanti: 17 983,0 Mio ECU (61,5 o/o) 
(fordelingen af disse bevillinger på 
sektorer fremgår af § 3) 
1. Drift (alle institutioner): 1 236,6 Mio ECU (4,2 o/o) 
(fordelingen af disse bevillinger efter institution 
fremgår af § 3) 
Tegnforklaring: 
llliiS Ikke-opdelte bevillinger (IOB) 
Sektorer med opdelte bevillinger: 
forpligtelsesbevillinger 
135 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
§ 5. Anslåede og faktiske indtægter 1984 
A. Anslåede og faktiske indtægter 1984: 
Indtægtsart 
1. Egne indtægter: 
— Told 
— Landbrugsafgifter 
— Sukker- og isoglucoseafgifter 
— Momsandele 1984 
— Finansielle bidrag (BNI) for 1984 Græ­
kenland 
— Restsum af monsindtægter og regule­
ringer af finansielle bidrag før 1984 
Egne indtægter, i alt 
2. Andre indtægter 
(EKSF's bidrag; medlemsstaternes bidrag 
til finansiering af Euratoms supplerende 
programmer; indeholdelser i vederlag til 
personalet; diverse indtægter) 
3. Forskud, som skal refunderes 
4. Saldo for regnskabsåret 1983 
5. Forventet overskud 1984 
Indtægter i alt Anslåede indtægter på 1984 budgettet 
(efter ændrings- og tillægs-budget nr. 1) 
Mio ECU % 
7 883,5 28,9 
1946,6 7,2 
1 225,3 4,5 
14 377,0 52,8 
224,2 0,8 
-207,3 -0,8 
25 449,3 93,4 
222,8 0,8 
1 003,4 3,7 
307,1 1,1 
266,0 1,0 
27 248,6 100 Faktiske indtægter 
i 1984 
Mio ECU o/o 
7 960,8 30,6 
1260,0 4,8 
1 176,4 4,5 
14 372,1 55,2 
222,5 0,8 
-111,8 -0,4 
24 880,0 95,5 
271,8 1,0 
593,5 2,3 
307,1 1,2 
26 052,4 100 
B. Anslåede og faktiske egne indtægter i 1984 — pr. medlemsstat: 
(Mio ECU) 
Indtægtsart 
Told: 
— anslået 
— faktisk 
Landbrugsafgifter: 
— anslåede 
— faktiske 
Sukker- og 
isoglucoseafgifter: 
— anslåede 
— faktiske 
Momsindtægter 1984 (1): 
— anslåede 
— faktiske 
Restsum af momsindtægter og 
reguleringer af finansielle bidrag 
før 1984: 
— anslået 
— faktisk 
Egne indtægter, i alt: 
— anslåede 
— faktiske Belgien 
467,0 
470,0 
311,3 
211,0 
91,7 
83,9 
504,0 
504,4 
-31,0 
-31,0 
1343,0 
1 238,3 Dan­
mark 
195,0 
197,3 
10,0 
8,0 
46,7 
38,0 
291,0 
290,8 
-1,2 
-1,2 
541,5 
532,9 FR 
Tysk­
land 
2 285,0 
2 309,7 
281,0 
158,6 
344,8 
350,2 
4 200,0 
4 203,6 
30,3 
30,3 
7141,1 
7 052,4 Græ­
ken­
land 
96,0 
99,4 
96,1 
19,5 
21,6 
16,6 
224,2 
222,5 
-2,2 
-2,2 
435,7 
355,8 Frankrig 
1 083,0 
1 100,0 
135,0 
94,2 
419,0 
406,3 
3 327,0 
3 330,6 
-128,8 
-128,8 
4 835,2 
4 802,3 Irland 
124,0 
126,7 
6,0 
6,9 
17,0 
16,8 
126,0 
126,0 
9,9 
9,9 
282,9 
286,3 Italien 
716,0 
750,9 
450,0 
288,5 
86,0 
84,1 
2 238,0 
2 235,0 
-10,6 
84,9 
3479,4 
3 443,4 Luxem­
bourg 
6,5 
5,9 
0,1 
0,1 
— 
36,0 
36,0 
9,3 
9,3 
51,9 
51,3 Neder­
landene 
737,0 
740,8 
247,1 
131,8 
100,1 
76,9 
728,0 
728,2 
10,1 
10,1 
1822,3 
1 687,8 Det for­
enede 
Konge­
rige 
2 174,0 
2 160,1 
410,0 
341,4 
98,4 
103,6 
2 927,0 
2 917,5 
-93,1 
-93,1 
5 516,3 
5 429,5 EUR 10 
7 883,5 
7 960,8 
1946,6 
1 260,0 
1 225,3 
1 176,4 
14 601,2 
14 594,6 
-207,3 
-111,8 
25449,3 
24 880,0 
(1) Grækenland har indbetalt et finansielt bidrag, som er beregnet på grundlag af BNI. 
136 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
§ 6. Disponible bevillinger til forpligtelser i 1984 og deres udnyttelse 
(Mio ECU) 
i OJ.9 
<l 
£ 
CD 
•S 
O 
s 
<2 
g 
I E Sektor 
(De tilsvarende poster i kontoplanen for 1984 er 
angivet i parentes: sektion (S), afsnit (A) 
og kapitel (K)) 
(D 
1. Drift 
1.1. Parlamentet (S 1) 
1.2. Rådet (S II) 
(herunder Det økonomiske og sociale Udvalg) 
1.3. Kommissionen (S III, del A) (4) 
1.4. Domstolen (S IV) 
1.5. Revisionsretten (S V) 
2. EUGFL-garanti(A1,2) 
2.1. Korn og ris (K 10) 
2.2. Sukker (K 11) 
2.3. Fedtstoffer og proteinholdige afgrøder 
(K12,13) 
2.4. Frugt og grønsager (K 15) 
2.5. Vin (K 16) 
2.6. Tobak (K 17) 
2.7. Mejeriprodukter (K 20) 
2.8. Kød, æg og fjerkrækød (K 21 - 24) 
2.9. Andre produkter (K 14,18,19, 25) 
2.10. Agromonetære foranstaltninger (K 27, 28) 
2.11. Afsl. af regnskaberne for tidl. regnskabsår 
(K29) 
3. Landbrugstrukturer (A 3) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
3.1. EUGFL-udvikling (K 30-33) 
3.2. Særlige foranstaltninger (K 38) 
4. Fiskeri (A 4) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
4.1. Markedsordninger (K 40) 
4.2. Andre foranstaltninger (K 41-43,45-46) 
5. Regionalpolitik (A 5) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
5.1. Regionalfonden (K 50,51) 
5.2. Foranstaltninger til fordel for UK (K 53) 
5.3. Andre foranstaltninger (K 52, 54, 55,66) 
6. Socialpolitik (A 6) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
6.1. Socialfonden (K 60-61) 
6.2. Andre foranstaltninger (K 63 - 67,69) 
7. Forskning, energi, osv. (A 7) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
7.1. Energi (K 70) 
7.2. Forskning og investering (K 73) 
7.3. Industri og transport (K 77,78) 
7.4. Andre foranstaltninger (K 71, 72,75, 79) 
8. Refusion til medlemsstaterne (A 8) 
8.1. Omkostninger ved opkrævning af egne indtæg­
ter (K 80) 
8.2. Andre former for godtgørelse (K 81 — 86) 
9. Udviklingssamarbejde (A 9) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
9.1. Fødevarehjælp (K 92) 
9.2. Finansiel bistand (K 93 -99) 
10. Bevillingsreserver (K 100, 101) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
jevillinger 
evillinger (FB) 
t <U tf) 
"I i2 
= ^••-•5) = icoii 
«-SO fc CD £=•£ 
(2) 
lOB 
lOB 
lOB 
(lOB) 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB + FB 
(lOB) 
FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) 
lOB 
IOB-f-FB 
lOB + FB 
(lOB) 
FB 
lOB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) 
FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) 
lOB + FB 
FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB + FB 
(lOB) 
lOB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) Udviklingen i bevillingerne 
O) 
•o 
-O 
g> 
1 
= S 
O?? 
(3) 
1229,1 
239,1 
137,1 
(24,9) 
803,5 
31,3 
18,1 
16150,0 
2 633,3 
1 386,9 
1 956,0 
1 025,3 
576,4 
727,7 
4 894,1 
2 031,9 
561,7 
356,7 
p.m. 
751,1 
(60,0) 
674,5 
76,6 
148,1 
(50,5) 
42,9 
105,2 
2185,7 
(12,7) 
2 140,0 
p.m. 
45,7 
1 999,8 
(142,6) 
1 846,0 
153,8 
846,4 
(54,0) 
62,7 
656,6 
111,6 
15,5 
1 103,5 
1 057,3 
46,2 
1 018,8 
(582,6) 
502,1 
516,7 
1944,8 
(1 649,8) •a 
n 
B)~ 
Is cc» LU^ 
(4) 
1236,6 
239,1 
137,1 
(24,9) 
811,0 
31,3 
18,1 
17 983,0 
2 480,0 
1 572,0 
1 790,0 
1 243,0 
767,0 
795,0 
5 761,0 
2 658,0 
547,0 
395,0 
-25,0 
751,1 
(60,0) 
674,5 
76,6 
159,1 
(57,0) 
42,9 
116,2 
2185,7 
(12,7) 
2 140,0 
p.m. 
45,7 
1 999,9 
(142,7) 
1 846,0 
153,9 
980,9 
(66,1) 
64,7 
744,5 
135,2 
36,5 
1150,2 
1 105,3 
44,9 
1 018,8 
(582,6) 
502,1 
516,7 
1 799,1 
(1631,0) O) 
> 
-O 
DlST 
fs i5? 
(5) 
1 245,6 
239,1 
137,1 
(24,9) 
820,0 
31,3 
18,1 
18 358,0 
1 698,0 
1631,5 
1 968,0 
1 454,6 
1 222,6 
777,3 
5 446,7 
3 259,5 
547,8 
377,0 
-25,0 
959,8 
(51,8) 
880,8 
79,0 
154,1 
(32,2) 
17,9 
136,2 
2 513,4 
(12,7) 
2 454,0 
— 59,4 
2 458,4 
(419,0) 
2 024,7 
433,7 
2158,8 
(1 028,9) 
672,9 
812,8 
642,4 
30,7 
1 083,2 
1 038,3 
44,9 
1346,7 
(721,7) 
505,0 
841,7 
— 
(-) »m tf>2 
ro'i 
Q-'S) 
o"£ u. .£ 
(6) 
1 223,1 
235,4 
129,6 
(24,6) 
811,2 
29,6 
17,3 
18 330,8 
1 697,8 
1631,5 
1 967,5 
1 454,6 
1 222,6 
776,4 
5 441,7 
3 246,1 
541,9 
376,2 
-25,5 
870,5 
(51,2) 
796,3 
74,2 
96,1 
(29,9) 
15,7 
80,4 
2 440,9 
(11,5) 
2 383,2 
— 57,7 
2 275,7 
(416,2) 
1 854,3 
421,4 
1 805,7 
(1 028,2) 
660,8 
592,6 
532,1 
20,2 
1 082,5 
1 038,3 
44,2 
1 199,0 
(721,1) 
504,9 
694,1 
— 
(-) Is 
•o._ 
aJ| 
c c = o > Q. 
CO =5 
(7) 
0,5 
— 0,5 
(0,1) 
— — — 
— 
— — 
— — — — — — — — 
— 
88,7 
(-) 84,5 
4,2 
55,7 
(-) — 55,7 
71,3 
(—) 
70,8 
— 0,5 
177,9 
(—) 
168,4 
9,5 
342,9 
(-) 12,1 
210,6 
110,1 
10,1 
— 
— — 
147,0 
(-) — 147,0 
— 
(—) 2 
f! 
CO 
(8) = 
(5) - (6) 
-(7) 
22,0 
3,7 
7,0 
(0,2) 
8,8 
1,7 
0,8 
27,2 
0,2 
0,0 
0,5 
0,0 
0,0 
0,9 
5,0 
13,4 
5,9 
0,8 
0,5 
0,6 
(0,6) 
0,0 
0,6 
2,3 
(2,3) 
2,2 
0,1 
1,2 
(1,2) 
— — 1,2 
4,8 
(2,8) 
2,0 
2,8 
10,2 
(0,7) 
0,0 
9,6 
0,2 
0,4 
0,7 
— 0,7 
0,7 
(0,6) 
0,1 
0,6 
— 
(—) 
lait lOB + FB 
(lOB) 
(FB) 27 377,3 
(21 034,8) 
(6 342,5) 29 264,4 
(22 921,9) 
(6 342,5) 30 278,0 
(22 953,1) 
(7 324,9) 29 324,3 
(22 894,5) 
(6 429,8) 884,0 
(0,5) 
(883,5) 69,7 
(58,1) 
(11,6) 
(1) Efter ændrings- og tillægsbudget nr. 1. 
(2) Bevillinger ændret efter hensyntagen til forpligtelsesbevillinger, der henstod fra 1983, bevillinger svarende til indtægter fra tjenesteydelser for tredjemand og overførsler mellem budget­
poster. 
(3) Ikke-automatiske fremførsler til 1985 af ikke-opdelte bevillinger, samt forpligtelsesbevillinger, der henstod ultimo 1984. 
(4) Herunder beløb svarende til bevillingsreserver under sektion III, del A. 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 137 
§ 7. Disponible bevillinger til betalinger i 1984 og deres udnyttelse 
(Mio ECU) 
Sektor 
(se § 6, kolonne 1 vedrørende de 
tilsvarende benævnelser og bud­
getposter) 
(D 
1. Drift 
1.1. Parlamentet 
1.2. Rådet 
(herunder ØSU) 
1.3. Kommissionen (3) 
1.4. Domstolen 
1.5. Revisionsretten 
2. EUGFL-garanti 
2.1. Korn og ris 
2.2. Sukker 
2.3. Fedtstoffer og proteinholdige 
afgrøder 
2.4. Frugt og grønsager 
2.5. Vin 
2.6. Tobak 
2.7. Mejeriprodukter 
2.8. Kød, æg og fjerkrækød 
2.9. Andre produkter 
2.10. Agromonetære foranstaltninger 
2.11 .Afslutning af regnskaberne for 
tidligere regnskabsår 
3. Landbrugsstrukturer 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
3.1. EUGFL-udvikling 
3.2. Særlige foranstaltninger 
4. Fiskeri 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
4.1. Markedsordninger 
4.2. Andre foranstaltninger 
5. Regionalpolitik 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
5.1. Regionalfonden 
5.2. Foranstaltninger UK 
5.3. Andre foranstaltninger 
6. Socialpolitik 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
6.1. Socialfonden 
6.2. Andre foranstaltninger 
7. Forskning, energi, osv. 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
7.1. Energi 
7.2. Forskning og investering 
7.3. Industri og transport 
7.4. Andre foranstaltninger 
8. Refusion til medlemsstaterne 
8.1. Omkostninger ved opkræv­
ning af egne indtægter 
8.2. Andre former for godtgørelse 
9. Udviklingssamarbejde 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
9.1. Fødevarehjælp 
9.2. Finansiel bistand 
10. Bevillingsreserver 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) , . m 
•> to m 
ni fc Beviliingsa 
ikke-opde 
linger (IOE 
lingsbevilli 
(2) 
lOB 
lOB 
lOB 
(lOB) 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
IOB + BB 
(lOB) 
BB 
IOB + BB 
IOB + BB 
(lOB) 
lOB 
IOB + BB 
IOB + BB 
(lOB) 
BB 
lOB 
IOB + BB 
IOB + BB 
(lOB) 
BB 
IOB + BB 
IOB + BB 
(lOB) 
IOB + BB 
BB 
IOB + BB 
IOB + BB 
lOB 
lOB 
lOB 
IOB + BB 
(lOB) 
lOB 
IOB + BB 
IOB + BB 
(lOB) A. Bevillinger for regnskabsåret 1984 
Udvikling i bevillingerne 
.2>cn 
I O) 
O ja 
(3) 
1229,1 
239,1 
137,1 
(24,9) 
803,5 
31,3 
18,1 
16150,0 
2 633,3 
1 386,9 
1 956,0 
1 025,3 
576,4 
727,7 
4 894,1 
2 031,9 
561,7 
356,7 
p.m. 
655,6 
(60,0) 
583,6 
72,0 
101,4 
(50,5) 
42,9 
58,5 
1454,8 
(12,7) 
1 412,5 
p.m. 
42,3 
1 369,3 
(142,6) 
1 220,0 
149,3 
644,5 
(54,0) 
74,3 
477,2 
77,0 
16,0 
1 103,5 
1 057,3 
46,2 
893,1 
(582,6) 
502,1 
391,0 
1 760,2 
(1 649,8) .o — 
OleS 
"O «-
c <u 
LU O) 
(4) 
1 236,6 
239,1 
137,1 
(24,9) 
811,0 
31,3 
18,1 
17 983,0 
2 480,0 
1 572,0 
1 790,0 
1 243,0 
767,0 
795,0 
5 761,0 
2 658,0 
547,0 
395,0 
-25,0 
660,1 
(60,0) 
586,6 
73,5 
112,4 
(57,0) 
42,9 
69,5 
1454,8 
(12,7) 
1 412,5 
p.m. 
42,3 
1 369,4 
(142,7) 
1 220,0 
149,4 
698,2 
(66,1) 
75,2 
510,2 
79,7 
33,1 
1150,2 
1 105,3 
44,9 
893,1 
(582,6) 
502,1 
391,0 
1 690,8 
(1631,0) =: — 
!^T 
»en 
1 « 
? O) 
i5l 
(5) 
1 245,6 
239,1 
137,1 
(24,9) 
820,0 
31,3 
18,1 
18 358,0 
1 698,0 
1631,5 
1 968,0 
1454,6 
1 222,6 
777,3 
5 446,7 
3 259,5 
547,8 
377,0 
-25,0 
666,9 
(51,8) 
595,6 
71,3 
87,4 
(32,2) 
17,9 
69,5 
1 462,9 
(12,7) 
1412,5 
— 50,4 
1 638,1 
(419,0) 
1 211,9 
426,2 
1696,4 
(1 028,9) 
592,6 
515,1 
567,9 
20,8 
1083,2 
1 038,3 
44,9 
1 032,2 
(721,7) 
505,0 
527,2 
— 
(—) o 
O) 
m T-
(6) 
1 127,2 
220,0 
116,1 
(23,7) 
747,6 
27,1 
16,4 
18 328,2 
1 697,8 
1631,5 
1 965,6 
1 454,6 
1 222,6 
776,4 
5 441,7 
3 246,1 
541,2 
376,2 
-25,5 
611,1 
(45,9) 
560,0 
51,1 
46,6 
(23,0) 
15,7 
30,9 
1 309,5 
(0,2) 
1 283,3 
— 26,2 
1 509,4 
(391,5) 
1 116,4 
393,0 
1346,4 
(906,1) 
504,3 
390,0 
445,8 
6,3 
1 073,8 
1 033,4 
40,4 
767,0 
(591,9) 
497,5 
269,5 
— 
(—) z 
i 
(7) 
96,4 
15,4 
14,0 
(1,0) 
63,6 
2,5 
0,9 
2,6 
— — 
1,9 
— — — — — 0,7 
— 
— 
55,2 
(5,3) 
35,6 
19,6 
38,4 
(6,9) 
— 38,4 
152,2 
(11,3) 
129,2 
— 23,0 
125,9 
(24,7) 
95,5 
30,4 
346,1 
(122,1) 
88,3 
121,9 
121,8 
14,1 
8,7 
4,9 
3,8 
264,6 
(129,2) 
7,4 
257,2 
— 
(—) TE o m 
(8) = 
(5)-(6) 
-(7) 
22,0 
3,7 
7,0 
(0,2) 
8,8 
1,7 
0,8 
27,2 
0,2 
0,0 
0,5 
0,0 
0,0 
0,9 
5,0 
13,4 
5,9 
0,8 
0,5 
0,6 
(0,6) 
— 0,6 
2,4 
(2,3) 
2,2 
0,2 
1,2 
(1,2) 
— — 1,2 
2,8 
(2,8) 
— 2,8 
3,9 
(0,7) 
0,0 
3,2 
0,3 
0,4 
0,7 
— 0,7 
0,6 
(0,6) 
0,1 
0,5 
(-) B. Fremførsler fra 1983 
Q » 
E§ Bevillinger 
fra 1983 (e 
førsier) 
(9) 
100,6 
29,6 
12,4 
(0,5) 
56,3 
1,7 
0,6 
0,1 
— — 
0,0 
— — — — — 0,1 
— 
— 
131,2 
(5,5) 
123,6 
7,6 
12,5 
(2,8) 
— 12,5 
115,2 
(7,9) 
107,3 
— 7,9 
617,7 
(37,7) 
576,0 
41,7 
174,2 
(21,7) 
71,2 
57,8 
35,8 
9,4 
99,5 
76,5 
23,0 
445,6 
(298,1) 
216,6 
229,0 
(—) o 
is 
rS2 
(10) 
88,9 
25,5 
10,6 
(0,5) 
50,8 
1,5 
0,5 
0,1 
— — 
— — — — — — 0,1 
— 
— 
91,7 
(4,9) 
86,8 
4,9 
10,5 
(2,7) 
— 10,5 
74,0 
(6,7) 
67,3 
— 6,7 
526,9 
(35,7) 
489,9 
37,0 
129,3 
(20,8) 
41,4 
51,0 
28,9 
8,0 
99,4 
76,5 
22,9 
383,6 
(273,3) 
211,7 
171,9 
(—) z 
o 
E 
(11) 
— 
— — (—) 
— — — 
— 
— — 
— — — — — — — — 
— 
— 
(—) 
— — 
— 
(—) 
— — 
— 
(-) — — — 
(—) 
— — 
4,8 
(—) 
— 4,8 
— — 
— — 
(-) — — 
(—) 2 
1 o 
CQ 
(12) = 
(9)-(10) 
-(11) 
11,7 
4,1 
1,8 
(0,0) 
5,5 
0,2 
0,1 
0,0 
— — 
0,0 
— — — — — 0,0 
— 
— 
39,5 
(0,6) 
36,8 
2,7 
2,0 
(0,1) 
— 2,0 
41,2 
(1,2) 
40,0 
— 1,2 
90,8 
(2,0) 
86,1 
4,7 
40,1 
(0,9) 
29,8 
2,0 
6,9 
1,4 
0,1 
— 0,1 
62,0 
(24,8) 
4,9 
57,1 
(—) C. 
Betalin­
geri 
1984 
(13) = 
(6)+ (10) 
1 216,1 
245,5 
126,7 
(24,2) 
798,4 
28,6 
16,9 
18 328,3 
1 697,8 
1631,5 
1 965,6 
1 454,6 
1 222,6 
776,4 
5 441,7 
3 246,1 
541,3 
376,2 
-25,5 
702,8 
(50,8) 
646,8 
56,0 
57,1 
(25,7) 
15,7 
41,4 
1 383,5 
(6,9) 
1 350,6 
— 32,9 
2 036,3 
(427,2) 
1 606,3 
430,0 
1 475,7 
(926,9) 
545,7 
441,0 
474,7 
14,3 
1 173,2 
1 109,9 
63,3 
1 150,6 
(865,2) 
709,2 
441,4 
(—) 
lait IOB + BB 
(lOB) 
(BB) 25 361,5 
(21 034,8) 
(4 326,7) 27 248,6 
(22 921,9) 
(4 326,7) 27 270,7 
(22 953,1) 
(4 317,6) 26119,2 
(22 487,8) 
(3 631,4) 1090,1 
(407,2) 
(682,9) 61,4 
(58,1) 
(3,3) 1 696,6 (4) 
(573,9) 
(1122,7) (4) 1404,4 
(532,5) 
(871,9) 4,8 (— (4,8 287,4 
(41,4) 
(246,0) 27 523,6 
(23 020,3) 
(4 503,3) 
C) Efter ændrings- og tillægsbudget nr. 1. 
(2) Bevillinger ændret efter hensyntagen til overførsler mellem budgetposter, indtægter fra tjenesteydelser for tredjemand og fremførsler fra 1983 overført til bevillinger for 1984. 
(3) Herunder beløb svarende til bevillingsreserver under sektion III, del A. 
(4) Efter overførsler på 17,7 Mio ECU til ikke-opdelte bevillinger for regnskabsåret 1984. 
138 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
§ 8. Faktiske egne indtægter i 1984 
(for de grundlæggende oplysninger se § 5) 
A. Faktiske egne indtægter i 1984 — efter art 
/~7l 
.<*;• B. Faktiske indtægter i 1984 — efter medlemsstat og art 
ZZ7I 
:D 
C) 
LU 
O 
:> C\J 
D 
O 
v 
I alt: 24 880,0 Mio ECU g /Z7\ 
I Z~A ^B /33 
^^^^^^ ^^^^^^P r""""*""'^^ •i " låi 
^7 oo 
SHl 
DK GR F IRL I 
I alt: 24 880,0 Mio ECU NL UK 
C. Medlemsstaternes andele i de forskellige arter egne indtægter 
29,0 
Momsandele og finansielle bidrag (%) 
22,1 
1.0 16.0 
03 .5J-iSA 
B DK D GR F IRL I L NL UK 
27,1 
Landbrugsafgifter (%) 
B DK D GR F IRL I L NL UK B DK D GR F IRL I L NL UK 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 139 
§ 9. De disponible bevillingers udnyttelsesgrad i 1984 
Endelige bevillinger 
til forpligtelser i 1984 
(se § 6, kolonne 5-8) Endelige bevillinger 
til betalinger for 1984 
(se § 7, kolonne 5-8) 
lait: 
30 278,0 Mio ECU I alt: 
27 270,7 Mio ECU 
O) 
ul 
3 
CM o> 
h 
m o 
w 
"* } 
w 
m | 
•m 
ft CO 
CO ri> 
g> 
*• *? | 
oo E 
2 o) 
>s oii 
en 
-OS': Tegnforklaring: 
[;. ~v/s| — Ikke-opdelte bevillinger 
I I — Forpligtelsesbevillinger 
\%fy — Betalingsbevillinger 
H| — Forpligtelser 
o/b — Betalinger 
— Uudnyttede bevillinger, 
som forbliver disponible 
for 1985 
(bevillinger, der henstår 
og/eller er fremført) 
Bortfald 
III. Bevillinger til betalinger 
fremført fra 1983 
(se §7, kolonne 9-12) 
I alt: 1 696,6 Mio ECU 
E g> 
II c\jooT»-iOiOf-ooa> 
(^ 
8 o 
o 
% # co 
• 
<ø 55 • 1 
s? ^ 
§ ^ 
s 
m tg * 
N.. 
CV 
CO • 
f 
ir 
S # 
« ° 
S • 
* 
s 4? 
•V 
00 8 l 
<o -P 
S 1 
CM 
S in 
CO •e 
ol 
CM 
•"* S 4? 
% 
82,8 o/o 
•16,9% 
0,3 o/o 
140 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
§ 10. Samlet driftsregnskab og saldo for regnskabsåret 1984 
(Anvendelse af artikel 15 i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2891/77) 
Indtægter: 
Faktisk disponible midler til 
finansiering af regnskabsåret 
1984 
lait: 
27 209,9 Mio ECU Udgifter: 
Udnyttelse af disponible midler 
til finansiering af regnskabs­
året 1984 
lait: 
27 209,9 Mio ECU 
(8) Saldo (underskud) 
for regnskabsåret 1984 
(7) Bortfald af bevillinger 
fremført fra regn­
skabsåret 1983 
(se § 7, kolonne 12) 
(6) Kursdifference 
(5) Fremførsler fra 1983 
overført til be­
villingerne for 1984 
(se § 7, fodnote (4)) 
(4) Saldo for 1983 
(se § 5) 
(3) Forskud, som skal 
refunderes 
(2) Andre faktiske 
indtægter 
(se § 5) 
(1) Faktiske egne indtægter 
i 1984 i alt: 
24 880,0 Mio ECU 
(se § 5) 827,3 Mio ECU 
287,4 Mio ECU (11) Formålsbestemte 
indtægter, som skal 
refunderes 
(10) Bevillinger til be­
talinger for regn­
skabsåret 1984 frem­
ført til 1985 
(se § 7, kolonne 7) 
(9) Betalinger afholdt i 
1984 af bevillinger 
for regnskabsåret 
1984 
(se § 7, kolonne 6) 
Bemærk: Resultatet af regnskabsåret 1984, der er defineret som (1) + (2) + (3) + (4) - (9) - (10), er på -1 156,9 Mio ECU. 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 141 
§ 11. Betalinger afholdt i 1984, pr. sektor og pr. modtagermedlemsstat 
Bemærk: Betalinger afholdt i 1984 = betalinger af bevillinger for 1984 plus betalinger af fremførsler fra 1983 
A. Betalinger pr. sektor (Mio ECU): 
(se også § 7, kolonna 13) 
2. EUGFL-garanti: 18 328,3 
1. Drift: 1 216,1 
9. Udviklingssamarbejde: 1 150,6 
8. Refusion til medlemsstaterne: 1 173,2 3. Landbrugsstrukturer: 702,1 
4. Fiskeri: 57,1 
5. Regionalpolitik: 1 383,5 
7. Forskning, energi, osv.: 1 475,7 6. Socialpolitik: 2 036,3 
B. Betalinger til medlemsstaterne: 
(for detailoplysninger, se § 12 og § 13) ^ 
^ 
A „ Y~~\ Uljrl 
DK K / 
/ 7 I 
r? r ? 
/• Særlige foranstaltninger 
Omkostninger ved 
opkrævning af egne 
indtægter 
EUGFL-udvikling 
Socialfonden 
Regionalfonden 
Fiskeri 
EUGFL-garanti 
(Mio ECU) 
GR IRL NL \M EUR 10 
EUGFL-garanti (A 1 - 2) (1) 
EUGFL-udvikling 
(K 30-33) 
Socialfonden (K 60-61) 
Regionalfonden (K 50 - 51) 
Fiskeri (K 40 - 43,45 - 46) 
Omkostninger ved opkræv­
ning af egne indtægter 
(K80) 
Særlige foranstaltninger 
(K82, 86; art. 707, 783) 686,4 
12,9 
52,1 
6,0 
0,7 
82,0 879,6 
13,9 
68,7 
28,1 
3,8 
26,0 3 323,0 
89,3 
63,8 
43,9 
5,1 
302,5 
191,7 961,2 
52,8 
71,3 
216,7 
0,6 
14,8 
46,6 3 592,0 
143,9 
225,7 
201,7 
9,5 
169,7 884,4 
64,2 
131,4 
104,1 
10,3 
16,0 3 909,4 
127,8 
368,5 
435,1 
4,1 
117,5 3,6 
3,9 
0,5 
2,5 
0,7 1 964,2 
24,8 
14,1 
14,8 
3,6 
101,1 2 121,3 
113,3 
610,2 
297,7 
9,5 
279,6 
660,9 3,2 
9,9 18 328,3 
646,8 
1 606,3 
1 350,6 
57,1 
1 109,9 
899,2 
lait 840,1 
(3,5 o/o) 1 020,1 
(4,2 o/o) 4 019,3 
(16,7 0/o) 1364,0 
(5,7 o/o) 4 342,5 
(18,1 o/o) 1 210,4 
(5,0 o/o) 4 962,4 
(20,7 o/o) 11,2 
(0,1 o/o) 2 122,6 
(8,8 o/o) 4 092,5 
(17,1 o/o) 13,1 
(0,1 o/o) 23 998,2 
(100 0/o) 
(1) De her anførte tal for EUGFL-garanti omfatter justerede monetære udligningsbeløb (se § 12 D, fodnote (1)). 
142 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
§ 12. EUGFL-garanti: Betalinger afholdt i 1984, pr. sektor og pr. modtagermedlemsstat 
A. Betalinger afholdt i 1984 
I alt: 18 328,3 Mio ECU B. Betalinger afholdt i 1984, pr. modtagermedlemsstat 
Tegnforklaring: 
- For den til 
hver sektor 
svarende far­
ve, se A 
18 328,3 Mio ECU 
C. Fordelingen pr. modtagermedlemsstat af betalinger afholdt i 1984 for de vigtigste sektorer: 
28,6 54,2 
Mejeriprodukter (%) 
21,5 Kød, æg og 
fjerkrækød (%) 
B DK D GR F IRL I L NL UK 
Korn og ris (o/o)30,2 Fedtstoffer og protein-
holdige afgrøder (%) ^S 
13,0 
B DK D GR F IRL I L NL UK 
Sukker (<>/o) JBS 41 2 9,8 
5,6 
0,0 6,0 7,1 
0,0 0,1 
B DK D GR F IRL I L NL UK Tildeling 
foreligge 
18,4 
6,5 
2,8 2,9 21,1 
0,2 12,7 
5,2 
0,0 
B DK D GR F IRL I L NL UK Frugt og grønsager |g| 
4,3 
B DK D GR F IRL I L NL UK B DK D GR F IRL I L NL UK 
D. Oversigt over betalinger afholdt i' 
Sektor 
2.1. Korn og ris 
2.2. Sukker 
2.3. Fedtstoffer og pro­
teinholdige afgrøder 
2.4. Frugt og grønsager 
2.5. Vin 
2.6. Tobak 
2.7. Mejeriprodukter 
2.8. Kød, æg og fjerkrækød 
2.9. Andre sektorer 
2.10. Agromonetære foran­
staltninger (1) 
2.11. Afslutning af regn­
skaberne for tidligere 
regnskabsår 
lait B 
111,2 
292,0 
50,5 
1,8 
— 6,9 
168,3 
43,5 
22,7 
4,8 
-15,3 
686,4 1984, pr. 
DK 
47,0 
54,6 
31,1 
1,7 
0,0 
— 421,5 
249,7 
45,5 
26,3 
2,2 
879,6 modtagermedlemsstat og pr. sektor: 
D 
312,0 
297,6 
255,0 
6,7 
114,9 
63,3 
1 559,0 
522,8 
59,0 
130,8 
1,9 
3 323,0 GR 
49,4 
12,8 
109,9 
363,6 
34,5 
261,7 
4,7 
11,5 
92,0 
21,1 
— 
961,2 F 
513,6 
671,9 
193,4 
88,3 
380,4 
81,6 
1 016,3 
589,8 
59,3 
-84,6 
82,0 
3 592,0 IRL 
3,6 
16,3 
0,4 
0,1 
— — 347,1 
489,4 
33,8 
0,4 
-6,7 
884,4 I 
357,4 
69,8 
1 066,3 
983,4 
692,0 
362,8 
50,6 
373,0 
37,7 
-0,2 
-83,4 
3 909,4 L 
0,1 
0,0 
0,0 
— 0,2 
— 3,1 
0,1 
0,1 
0,0 
0,0 
3,6 NL 
88,7 
85,7 
118,0 
5,5 
— 0,1 
1 171,1 
168,3 
100,8 
223,1 
2,9 
1964,2 UK 
214,8 
130,8 
138,6 
3,5 
0,6 
— 700,0 
798,0 
89,6 
54,5 
-9,1 
2121,3 / 
Tilde­
ling 
fore­ligger 
ikke 
2,4 
0,8 
— 
3,2 Mio ECU) 
EUR 
10 
1 697,8 
1 631,5 
1 965,6 
1454,6 
1 222,6 
776,4 
5 441,7 
3 246,1 
541,3 
376,2 
-25,5 
18 328,3 
(1) De agromonetære foranstaltninger omfatter de monetære udligningsbeløb (MUB) justeret for virkningen af anvendelsen af artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 974/71, i 
henhold til hvilken eksportmedlemsstater selv direkte betaler de MUB, der skal ydes ved indførsel i visse importmedlemsstater. Justeringen foregår ved, at importmedlemssta­
terne tildeles de beløb, der tilkommer dem. 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 143 
§ 13. Strukturfondene: Indgåede forpligtelser og afholdte betalinger i 1984, pr. modtagermedlemsstat 
Bemærk: 
Strukturfondene (EUGFL-udvikling, Socialfonden, Regionalfonden) råder over 
opdelte bevillinger bestående af forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger, 
hvis finansielle virkning ikke direkte kan sammenholdes (se § 1 (1.7)). Forpligtel­
ser indgået i 1984 vedrører flerårige projekter, der finansieres i 1984 og efterføl­
gende regnskabsår; betalinger afholdt i 1984 vedrører derimod forpligtelser 
indgået i 1984 og i tidligere regnskabsår. 
Regional­
fonden 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 
EUGFL-udvikling: 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 
Socialfonden: 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 
Regionalfonden: 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 
lait: 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 12,8 
12,9 
90,9 
52,1 
33,2 
6,0 
136,9 
71,0 15,2 
13,9 
95,8 
68*7 
24,5 
28,1 
135,5 
110,7 87,9 
89,3 
86,3 
63,8 
110,1 
43,9 
284,3 
197,0 102,6 
52,8 
93,8 
71,3 
269,9 
216,7 
466,3 
340,8 181,0 
143,9 
215,7 
225,7 
277,8 
201,7 
674,5 
571,3 71,7 
64,2 
219,2 
131,4 
162,8 
104,1 
453,7 
299,7 182,9 
127,8 
412,5 
368,5 
823,5 
435,1 
1 418,9 
931,4 4,3 
3,9 
0,5 
0,5 
4,7 
2,5 
9,5 
6,9 19,8 
24,8 
52,1 
14,1 
35,8 
14,8 
107,7 
53,7 118,1 
113,3 
587,5 
610,2 
640,9 
297,7 
1346,5 
1 021,2 796,3 
646,8 
1854,3 
1 606,3 
2 383,2 
1 350,6 
5 033,8 
3 603,7 
144 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
§ 14. Udviklingen i og udnyttelsen af bevillinger til betalinger i tidsrummet 1980-1984, pr. sektor 
(1980:MioERE) 
(1981- 1984: Mio ECU) 
Sektor og regnskabsår 
Det almindelige 
budget i alt (5) 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 A. Bevillinger til betalinger for regnskabsåret 
Udviklingen i bevillingerne 
Oprinde­
ligt 
budget 
(D 
15 683,1 
19 327,6 
21 984,4 
21 558,5 
25 361,5 Endeligt 
budget (') 
(2) 
16 182,5 
18 434,0 
21 984,4 
25 061,1 
27 248,6 Endelige 
bevillinger (2) 
(3) 
16 233,3 
18441,5 
21 994,3 
25 068,8 
27 270,7 Betalinger 
(4) 
14 866,7 
16 712,0 
19 320,3 
23101,6 
26 119,2 Fremførsler 
til det følgen­
de regn­
skabs­
år 
(5) 
1 108,4 
1 172,8 
1 385,5 
1 706,8 
1 090,1 Bortfald 
(6) = 
(3)-(4)-(5) 
258,2 
556,7 
1 288,5 
260,4 
61,4 B. Fremførsler fra det foregående regnskabsår 
Endelige 
fremfør­
sler (3) 
(7) 
1 869,8 
1 435,1 
1 404,1 
1521,0 
1 696,6 Betalinger 
(8) 
1 423,7 
1 080,8 
1 102,4 
1211,4 
1 404,4 Fremførsler 
til det følgen­
de regn­
skabs­
år 
(9) 
329,4 
231,3 
135,4 
7,5 
4,8 Bortfald (<) 
(10) = 
(7)-(8)-(9) 
116,7 
123,0 
166,3 
302,1 
287,4 
1. Drift (samtlige 
institutioner) 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 929,6 
1 007,7 
1 103,2 
1 153,4 
1 229,1 929,6 
1 015,7 
1 103,2 
1 161,6 
1 236,6 896,8 
1 037,7 
1 121,2 
1 162,9 
1 245,6 771,5 
886,1 
957,0 
1 019,2 
1 127,2 66,3 
69,9 
106,6 
100,5 
96,4 59,0 
81,7 
57,6 
43,2 
22,0 56,2 
66,2 
69,9 
106,7 
100,6 48,2 
56,8 
53,3 
91,2 
88,9 — — — — 8,0 
9,4 
16,6 
15,5 
11,7 
2. EUGFL-garanti 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 11 485,5 
12 675,0 
13217,3 
14 050,0 
16150,0 11 485,5 
11 580,0 
13 217,3 
15811,0 
17 983,0 11482,2 
11538,0 
13 124,3 
15 822,2 
18 358,0 11 283,2 
10 951,5 
12 257,3 
15 785,7 
18 328,2 8,7 
162,4 
2,7 
0,1 
2,6 190,3 
424,1 
864,3 
36,4 
27,2 — 
8,7 
162,4 
2,6 
0,1 — 
8,7 
112,2 
2,5 
0,1 — 
— — — — — 
— 50,2 
0,1 
0,0 
3. Landbrugsstruk­
turer 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 320,1 
468,9 
772,1 
651,2 
655,6 320,1 
518,9 
772,1 
653,4 
660,1 324,2 
553,0 
763,7 
668,5 
666,9 285,6 
457,0 
483,5 
513,7 
611,1 38,5 
93,3 
277,2 
131,5 
55,2 0,1 
2,7 
3,0 
23,3 
0,6 648,4 
343,7 
302,7 
397,3 
131,2 316,3 
117,7 
162,6 
236,0 
91,7 305,2 
209,4 
120,1 
— — 26,9 
16,6 
20,0 
161,3 
39,5 
4. Fiskeri 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 50,7 
44,3 
75,8 
70,1 
101,4 50,7 
49,3 
75,8 
70,1 
112,4 58,0 
49,9 
81,5 
45,7 
87,4 29,8 
37,7 
50,7 
31,9 
46,6 28,1 
4,1 
30,4 
12,5 
38,4 0,1 
8,1 
0,4 
1,3 
2,4 17,0 
12,7 
4,1 
30,4 
12,5 13,9 
12,2 
4,1 
22,9 
10,5 0,1 
— — — — 3,0 
0,5 
— 7,5 
2,0 
5. Regionalpolitik 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 603,5 
1 674,8 
2 823,0 
1 469,8 
1454,8 723,2 
1 797,9 
2 823,0 
2 383,0 
1454,8 797,1 
2 416,9 
2 957,8 
2 383,0 
1 462,9 722,2 
2164,6 
2 765,8 
2 265,5 
1 309,5 71,8 
242,5 
174,4 
115,2 
152,2 3,1 
9,8 
17,6 
2,3 
1,2 381,1 
71,8 
242,5 
174,4 
115,2 381,1 
71,8 
242,5 
140,3 
74,0 — — — — — 
0,0 
— 34,1 
41,2 
6. Socialpolitik 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 410,2 
670,6 
1 022,3 
1 410,6 
1 369,3 776,6 
732,6 
1 022,3 
1 430,6 
1 369,4 775,5 
732,7 
1 130,7 
1 430,7 
1 638,1 522,2 
580,9 
910,0 
801,0 
1 509,4 252,8 
148,5 
220,0 
617,7 
125,9 0,5 
3,3 
0,7 
12,0 
2,8 267,8 
269,4 
159,4 
226,8 
617,7 249,6 
255,8 
150,6 
219,9 
526,9 16,6 
10,9 
6,7 
— — 1,6 
2,7 
2,1 
6,9 
90,8 
7. Forskning, 
energi, osv. 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 371,9 
302,0 
410,4 
541,7 
644,5 371,9 
309,0 
410,4 
1 374,9 
698,2 384,9 
318,0 
462,6 
1 395,2 
1696,4 195,4 
214,3 
345,7 
1 216,2 
1 346,4 188,6 
96,5 
112,9 
166,7 
346,1 0,9 
7,2 
4,0 
12,3 
3,9 125,8 
193,5 
107,5 
121,5 
174,2 116,1 
162,9 
92,0 
91,5 
129,3 7,5 
11,0 
8,6 
7,5 
4,8 2,2 
19,6 
6,9 
22,5 
40,1 
8. Refusion til 
medlemsstater­
ne 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 834,5 
1 506,6 
1 120,9 
1 122,9 
1 103,5 847,8 
1 431,9 
1 120,9 
1 089,0 
1 150,2 847,8 
969,1 
1 123,8 
1 089,0 
1 083,2 761,0 
869,5 
952,2 
950,6 
1 073,8 86,8 
97,1 
116,0 
99,5 
8,7 2,5 
55,6 
38,9 
0,7 85,4 
86,8 
97,1 
116,0 
99,5 85,4 
86,8 
97,1 
114,1 
99,4 — — — — 0,0 
— — 
1,9 
0,1 
9. Udviklingssam­
arbejde 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 620,4 
603,6 
803,3 
966,5 
893,1 620,4 
791,3 
803,3 
981,2 
893,1 666,8 
816,2 
945,3 
984,6 
1 032,2 295,8 
550,4 
598,1 
517,8 
767,0 366,8 
258,5 
345,3 
463,1 
264,6 4,2 
7,3 
1,9 
3,7 
0,6 288,1 
382,3 
258,5 
345,3 
445,6 213,1 
308,1 
188,0 
293,0 
383,6 — 75,0 
74,2 
70,5 
52,3 
62,0 
(1) Efter ændrings-og tillægsbudgetter. 
(2) Efter ekstra indtægter og overførsler. 
(3) Efter overførsler mellem budgetposter og »overførsler« til bevillingerne for det løbende regnskabsår. 
i4) Herunder, for visse sektorer, tilpasning af forpligtelsessaldiene på grund af ERE- eller ECU-kurssvingninger. 
(5) Herunder i kolonne (1), (2), (3), (6) de beløb, der er opført under bevillingsreserver. 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 145 
§ 15. Udnyttelsesgraden for bevillinger til betalinger i tidsrummet 1980-1984, pr. sektor 
Fremførsler 
til det følgende 
Betalinger (°/o) regnskabsår (%) 
Tegnforklaring: Bortfald 
A. Bevillinger for regnskabsåret 
(endelige bevillinger = 100%) B. Fremførsler fra det foregående regnskabsår 
(fremførte bevillinger = 100 o/o) 
(for de grundlæggende oplysninger se § 14) 
I?! 
Q = 
Q) 0) 
Qjj2 
•o B 
« c -i « 
O; 
or °-
5o 
c • 
.9 £ 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 91,6 0/o 
90,6 0/o 
87,8 0/o 
92,2 o/o 
95,8% 
86,0 o/o 
85,4 O/D 
85,4 0/o 
87,6 o/o 
90,5 o/o 
98,3 o/o 
94,9 o/o 6.8 o/o -^H 
O/o -j^H 
6,3 o/o -i^H 
6,8 0/b^H 
4,0<Vo^| 
O/Q ^HHH 
o/o ^^H 
o/o -^^^| 
8,6 0/b^^H 
7,7 o/o^^H 
0,1 o/b ->| 
1,4 o/o JH 
93,4 o/o ^M 
99,8 0/o ^| 
99,8 0/o I 
88,1 o/o 11,8o/o -^IH 
82,6 o/o ^^^^M 
o/o ••••^^^^H 
o/o —^^^^^^ 
91,6 0/o 8,3 o/o -^H 
51 o/o ^^^^^^^^^^^^H 
75,6 o/o o/o .^^^^^H 
O/Q ^^^^^^^^^H 
O/o ^^^^^^^^^| 
O/o H^^^^^^^^^^l 
<r = E 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 90,6 o/o 
89,6 o/o 
93,5 o/b 
95,1 o/o 
89,5 o/o 9.0 0/0 JIH 
10,0 o/o -|^H 
5,9 0/T^B 
4,8 o/o -• 
10,4 0/o -•• 
o/o ^^^^^^^H 
o/o ^^^^H 
80,5 o/o ^^^^H 
0/o j^j^jj^^^^^g 
92,1 o/o 7,7 o/o -^H 
o/o ^^^^^^^^^^^^H 
O/o ^^^^^^^^^H 
o/o —^^^^^^g 
87,2 o/o 11.9 0/0 -^^H 
O/o ^^^^H 
89,8 o/o 
89,7 o/o 
84,7 o/o 
87,3 o/o 
99,1 o/b 10,2 o/o -|^H 
<Vo -^^M 
10,3% -fl^^fl 
9.10/r^^H 
o,éoA> -| 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 O/o _^^^^^H 
^^^^^H ^^^^^H 79,6% 
82,8 o/o o/o -^^^^H 
0,3 0/QT^^^I 
85,8 o/o ^^H 
85,8 % ^^H 
••^^^1 85,5 0/0 ,-—.^^^ 
88,40/0 «-^^g 
100 o/o 
0/o ••••••• 
96,2 <Vb | 
100 O/o 
48,8 o/o 
34,2 o/o •• 
53,7 0/b 
% ^^^^^^^^^H o/o ^^^^^^^H 
81,8 0/o 0,60/o -JB^^H 
96,1 o/o p 
100 o/b 
0/o ^^^^ 
84,0 % ^^^^1 
100 o/o 
100 o/o 
100 o/o 
80,40/0 jjgjj^ 
•••jj^^^^H 
93,20/o 
95,00/o 
94,50/0 6.20/D -•• 
4,0 o/o ^H 
4,2 %-H 
97,0 o/o | 
85,3 o/b JJJ^ 
92.3 o/o 
84,2 0* 
85,6o/o 
75,3 o/o 
74,2 o/b 6.0 0/0 -§• 
5.7 0/0 JB^H 
8,00/0^^^1 
6.20/0-BBjj^^^l 
o/o -I^^^^^H 
100 o/o 
100 Q* 
100 O/b 
98,4 o/o | 
99,9 o/o 
w 0> 
O)-o 
.EAT 
i-e 
> « 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 44,4 o/o 
67,4 o/o 
63,3 0/o 
52,é0/0 
74,3 Q/o 1980 
1981 
1982 
1983 
1984 74,0 O/b 
80.6 OA) 
72,* o/b 
84,9 qfe 
86,1 % 
146 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
§16. Årlige betalinger i tidsrummet 1980-1984, pr. sektor 
Bemærk: 
1. Årlige betalinger = betalinger af bevillinger for regnskabsåret + betalinger af bevillinger fremført fra det foregående regnskabsår. 
2. Angående budgetposter svarende til kontoplanen i budgettet for 1984 henvises til § 6, kolonne (1). 
Sektor 
1. Drift 
1.1. Parlamentet 
1.2. Rådet 
(herunder Det økonomiske og so­
ciale Udvalg) 
1.3. Kommissionen 
1.4. Domstolen 
1.5. Revisionsretten 
2. EUGFL-garanti 
2.1. Korn og ris 
2.2. Sukker 
2.3. Fedtstoffer og proteinholdi­
ge afgrøder 
2.4. Frugt og grønsager 
2.5. Vin 
2.6. Tobak 
2.7. Mejeriprodukter 
2.8. Kød, æg og fjerkrækød 
2.9. Andre produkter 
2.10. Agromonetære foranstalt­
ninger 
2.11. Regnskabsafslutning 
3. Landbrugsstrukturer 
3.1. EUGFL-udvikling 
3.2. Særlige foranstaltninger 
4. Fiskeri 
4.1. Markedsordninger 
4.2. Andre foranstaltninger 
5. Regionalpolitik 
5.1. Regionalfonden 
5.2. Foranstaltninger til fordel for 
UK 
5.3. Andre foranstaltninger 
6. Socialpolitik 
6.1. Socialfonden 
6.2. Andre foranstaltninger 
7. Forskning, energi, osv. 
7.1. Energi 
7.2. Forskning og investering 
7.3. Industri og transport 
7.4. Andre foranstaltninger 
8. Refusion til medlemsstaterne 
8.1. Omkostninger ved opkræv­
ning af egne indtægter 
8.2. Andre former for godtgørel­
se 
9. Udviklingssamarbejde 
9.1. Fødevarehjælp 
9.2. Finansiel bistand 1980 
Mio ERE 
819,7 
135,1 
94,5 
(16,8) 
560,0 
19,3 
10,8 
11283,2 
1 719,0 
575,2 
747,8 
687,3 
299,5 
309,3 
4 752,0 
1 617,9 
276,6 
298,6 
— 
601,9 
592,9 
9,0 
43,7 
23,3 
20,4 
1 103,3 
726,7 
174,1 
202,5 
771,8 
735,2 
36,6 
311,5 
40,3 
249,8 
12,0 
9,4 
846,4 
791,2 
55,2 
508,9 
318,8 
190,1 o/o 
5,0 
0,8 
0,6 
(0,1) 
3,4 
0,1 
0,1 
69,3 
10,6 
3,5 
4,6 
4,2 
1,9 
1,9 
29,2 
9,9 
1,7 
1,8 
— 
3,7 
3,6 
0,1 
0,3 
0,2 
0,1 
6,8 
4,5 
1,1 
1,2 
4,7 
4,5 
0,2 
1,9 
0,2 
1,5 
0,1 
0,1 
5,2 
4,9 
0,3 
3,1 
1,9 
1,2 1981 
Mio ECU 
942,9 
168,0 
103,9 
(20,0) 
635,4 
23,1 
12,5 
10 960,2 
1951,8 
767,5 
1 090,7 
641,1 
459,4 
361,8 
3 342,7 
1 867,0 
400,8 
238,4 
-161,0 
574,7 
566,5 
8,2 
49,9 
28,0 
21,9 
2 236,4 
798,7 
1 248,4 
189,3 
836,7 
745,8 
90,9 
377,2 
63,1 
295,6 
8,3 
10,2 
956,3 
807,0 
149,3 
858,5 
601,7 
256,8 o/o 
5,3 
0,9 
0,6 
(0,1) 
3,6 
0,1 
0,1 
61,6 
11,0 
4,3 
6,1 
3,6 
2,6 
2,0 
18,8 
10,5 
2,3 
1,3 
-0,9 
3,2 
3,1 
0,1 
0,3 
0,2 
0,1 
12,6 
4,5 
7,0 
1,1 
4,7 
4,2 
0,5 
2,1 
0,3 
1,6 
0,1 
0,1 
5,4 
4,6 
0,8 
4,8 
3,4 
1,4 1982 
Mio ECU 
1 010,3 
173,3 
109,7 
(20,6) 
688,3 
25,4 
13,6 
12 369,5 
1 874,8 
1241,8 
1 295,0 
914,3 
570,6 
622,6 
3 327,8 
1 625,9 
583,6 
313,1 
— 
646,1 
638,2 
7,9 
54,8 
34,0 
20,8 
3 008,3 
973,0 
1 819,2 
216,1 
1060,6 
905,6 
155,0 
437,7 
44,0 
367,6 
16,3 
9,8 
1 049,3 
909,3 
140,0 
786,1 
540,2 
245,9 o/o 
5,0 
0,9 
0,5 
(0,1) 
3,4 
0,1 
0,1 
60,6 
9,2 
6,1 
6,3 
4,5 
2,8 
3,0 
16,3 
8,0 
2,9 
1,5 
— 
3,2 
3,2 
0,0 
0,3 
0,2 
0,1 
14,7 
4,8 
8,9 
1,0 
5,2 
4,4 
0,8 
2,1 
0,2 
1,8 
0,1 
0,0 
5,1 
4,4 
0,7 
3,8 
2,6 
1,2 1983 
Mio ECU 
1 110,4 
214,8 
116,7 
(22,4) 
736,3 
27,2 
15,4 
15 788,2 
2 534,1 
1 316,2 
1 764,7 
1 196,1 
659,2 
671,3 
4 396,1 
2 310,3 
559,7 
488,6 
-108,1 
749,7 
719,7 
30,0 
54,8 
25,8 
29,0 
2 405,8 
1 255,9 
887,6 
262,3 
1 020,9 
890,9 
130,0 
1 307,7 
828,0 
423,3 
44,7 
11,7 
1064,7 
921,9 
142,8 
810,8 
388,7 
422,1 o/o 
4,6 
0,9 
0,5 
(0,1) 
3,0 
0,1 
0,1 
64,9 
10,4 
5,4 
7,2 
4,9 
2,7 
2,8 
18,1 
9,5 
2,3 
2,0 
-0,4 
3,1 
3,0 
0,1 
0,2 
0,1 
0,1 
9,9 
5,2 
3,7 
1,0 
4,2 
3,7 
0,5 
5,4 
3,4 
1,7 
0,2 
0,1 
4,4 
3,8 
0,6 
3,3 
1,6 
1,7 1984 
Mio ECU 
1 216,1 
245,5 
126,7 
(24,2) 
798,4 
28,6 
16,9 
18 328,3 
1 697,8 
1 631,5 
1 965,6 
1 454,6 
1 222,6 
776,4 
5 441,7 
3 246,1 
541,3 
376,2 
-25,5 
702,8 
646,8 
56,0 
57,1 
15,7 
41,4 
1 383,5 
1 350,6 
— 32,9 
2 036,3 
1 606,3 
430,0 
1 475,7 
545,7 
441,0 
474,7 
14,3 
1 173,2 
1 109,9 
63,3 
1 150,6 
709,2 
441,4 o/o 
4,4 
0,9 
0,4 
(0,1) 
2,9 
0,1 
0,1 
66,6 
6,2 
5,9 
7,1 
5,3 
4,4 
2,8 
19,8 
11,8 
2,0 
1,4 
-0,1 
2,5 
2,3 
0,2 
0,2 
0,0 
0,2 
5,0 
4,9 
— 0,1 
7,4 
5,8 
1,6 
5,4 
2,0 
1,6 
1,7 
0,1 
4,3 
4,1 
0,2 
4,2 
2,6 
1,6 
lait 16 290,4 100 17 792,8 100 20 422,7 100 24 313,0 100 27 523,6 100 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 147 
§ 17. Udviklingen i forholdet mellem »årlige betalinger pr. sektor« og »samlede årlige betalinger over 
budgettet« (1980-1984) 
(for detailoplysninger, se § 16) 
A. Det almindelige budget (alle sektorer): 
Samlede årlige betalinger over budgettet = 100 % Log 
IUUWO 
50% 
10 0/o -, 
5% -
0,5 0/o -
0,1 % -*-" 
.--" '"" — ^^^ 
""•••"•snrs^ .^>< 
1982 1983 1980 1981 
B. EUGFL-garanti (alle produkter): 
Samlede årlige betalinger over budgettet = 100 % 1984 
Log 
100 0/0 
50 0/o -
10 0/0 
5 0/o 
1 o/o 
0,5 o/o 
0,1 o/o 2. EUGFL-garanti 
6. Socialpolitik 
7. Forskning, energi, osv. 
5. Regionalpolitik 
1. Drift 
8. Refusioner til medlemsstaterne 
9. Udviklingssamarbejde 
3. Landbrugsstrukturer 
4. Fiskeri 
2.7. Mejeriprodukter 
2.8. Kød, æg og fjerkrækød 
2.3. Fedtstoffer og proteinholdige afgrøder 
2.1. Korn og ris 
2.2. Sukker 
2.4. Frugt og grønsager 
2.5. Vin 
2.6. Tobak 
2.9. Andre produkter 
2.10. Agromonetære foranstaltninger 
1980 1981 1982 1983 1984 
148 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
§ 18. Årlige betalinger til medlemsstaterne (1980-1984) 
Bemærk: 
1. Denne tabel giver for alle de vigtigste sektorer en oversigt over de årlige betalinger til medlemsstaterne. Betalingerne udgør for den 
pågældende periode 88,2 % af de samlede betalinger (fås ved sammenlægning af totalerne i § 16). 
2. Årlige betalinger = betalinger af regnskabsårets bevillinger + betalinger af bevillinger fremført fra det foregående regnskabsår. 
3. Betalingerne under EUGFL-garanti omfatter de korrigerede monetære udligningsbeløb (se § 12 D, fodnote (1)). 
(1980: Mio ERE) 
(1981-1984: Mio ECU) 
Regnskabsår/sektor 
1 EUGFL-garanti (A 6-7) 
EUGFL-udvikling (K 80-83) 
Socialfonden (K 50 -52) 
Regionalfonden (K 55-56) 
Fiskeri (K 86 -89) 
Omkostninger ved opkrævning 
af egne indtægter (K 40) 
Særlige foranstaltninger 
(K 57, 58) 
lait Bel­
gien 
571,1 
25,2 
12,1 
6,6 
0,7 
61,5 
677,2 
(4,6 o/o) Dan-
614,5 
24,5 
14,7 
9,4 
1,3 
15,7 
680,1 
(4,7 o/o) FR 
Tyskland 
2 451,4 
142,1 
80,5 
50,4 
3,1 
212,7 
2 940,2 
(20,1 o/o) Graeken-
-
— Frankrig 
2 827,6 
133,0 
195,8 
99,7 
2,5 
113,8 
3 372,4 
(23,1 o/o) -
563,6 
39,8 
72,5 
69,6 
6,3 
7,6 
67,1 
826,5 
(5,7 o/o) Italien 
1 824,0 
97,0 
194,4 
249,1 
4,6 
106,7 
134,7 
2 610,5 
(17,9 0/o) Luxem-
11,6 
1,0 
0,4 
1,0 
0,5 
14,5 
(0,1 o/o) Neder­
landene 
1 538,8 
26,4 
5,1 
7,7 
6,2 
82,9 
1667,1 
(11,4 0/0) Det 
forenede 
Kongeri­
ge 
880,5 
103,9 
159,7 
233,2 
6,7 
189,8 
229,3 
1 803,1 
(12,3 0/o) Tildeling 
foreligger 
0,1 
12,3 
12,4 
(0,1 o/o) EUR 
9/10 
11 283,2 
592,9 
735,2 
726,7 
43,7 
791,2 
431,1 
14 604,0 
(100 0/o) 
1 EUGFL-garanti (A 6-7) 
EUGFL-udvikling (K 80 - 83) 
Socialfonden (K 50 -52) 
Regionalfonden (K 55 - 56) 
Fiskeri (K 86 -89) 
Omkostninger ved opkrævning 
af egne indtægter (K 40) 
Særlige foranstaltninger 
(K 49, 57,58) 
lait 489,1 
21,7 
15,3 
9,2 
0,8 
61,8 
— 
597,9 
(3,9 o/o) 507,8 
20,7 
18,5 
10,7 
1,4 
16,2 
— 
575,3 
(3,7 o/o) 2 031,5 
134,1 
72,3 
36,2 
2,8 
225,4 
— 
2 502,3 
(16,1 o/o) 146,2 
— 6,6 
122,0 
— 
8,9 
111,0 
394,7 
(2,5 o/o) 3 014,2 
120,8 
155,3 
66,8 
4,3 
123,1 
— 
3 484,5 
(22,5 o/o) 437,9 
57,6 
60,4 
80,3 
5,4 
8,8 
66,6 
717,0 
(4,6 o/o) 2 092,1 
78,5 
207,1 
211,7 
6,7 
94,9 
122,3 
2 813,3 
(18,1 o/o) 4,1 
2,3 
0,6 
0,9 
— 
0,4 
— 
8,3 
(0,1 o/o) 1 157,2 
21,9 
14,3 
5,7 
8,4 
77,3 
— 
1284,8 
(8,3 o/o) 1 080,1 
108,9 
195,4 
255,2 
8,2 
190,2 
1 286,7 
3124,7 
(20,1 o/o) — — — 11,9 
— 
— 
11,9 
(0,1 o/o) 10 960,2 
566,5 
745,8 
798,7 
49,9 
807,0 
1586,6 
15 514,7 
(100 0/0) 
oo 
'-EUGFL-garanti (A 1-2) 
EUGFL-udvikling (K 30-33) 
Socialfonden (K 60-62) 
Regionalfonden (K 50 - 51) 
Fisken (K 40-42,46) 
Omkostninger ved opkrævning 
af egne indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger 
(K 52, 53, 82, 86) 
lait 535,1 
17,7 
16,8 
10,8 
0,6 
68,3 
— 
649,3 
(3,6 o/o) 556,7 
20,8 
17,6 
14,6 
3,2 
17,6 
— 
630,5 
(3,5 o/o) 2 027,5 
107,1 
89,9 
61,6 
3,7 
237,0 
— 
2 526,8 
(14,0 0/o) 684,6 
14,5 
23,5 
152,3 
— 
18,3 
92,7 
985,9 
(5,5 o/o) 2 866,2 
167,4 
119,3 
130,0 
3,6 
134,7 
— 
3 421,2 
(19,0 0/o) 496,5 
84,3 
115,0 
93,5 
7,8 
10,2 
72,7 
880,0 
(4,9 o/o) 2 502,6 
125,0 
235,1 
281,8 
8,9 
102,6 
142,6 
3 398,6 
(18,8 0/o) 2,6 
1,6 
1,1 
0,1 
— 
0,4 
— 
5,8 
(0,0 o/o) 1 416,7 
32,2 
9,0 
3,2 
8,3 
83,9 
— 
1553,3 
(8,6 o/o) 1 278,3 
67,6 
278,3 
225,1 
9,8 
236,3 
1 866,5 
3 961,9 
(22,0 o/o) 2,7 
— — — 8,9 
— 
11,6 
(0,1 o/o) 12 369,5 
638,2 
905,6 
973,0 
54,8 
909,3 
2174,5 
18 024,9 
(100 0/o) 
S 
'• EUGFL-garanti (A 1-2) 
EUGFL-udvikling (K 30- 33) 
Socialfonden (K 60 - 62) 
Regionalfonden (K 50 - 51) 
Fiskeri (K 40-43, 45-46) 
Omkostninger ved opkrævning 
af egne indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger 
(K 52, 53,82, 86; art. 707) 
lait 611,9 
18,1 
20,6 
7,0 
0,2 
77,7 
— 
735,5 
(3,4 o/o) 680,7 
20,5 
14,7 
16,7 
3,6 
20,3 
— 
756,5 
(3,5 o/o) 3 075,8 
107,7 
81,5 
45,0 
2,8 
241,8 
270,7 
3 825,3 
(17,7 0/o) 1007,4 
21,9 
20,4 
214,6 
0,1 
16,6 
70,4 
1351,4 
(6,2 o/o) 3 566,6 
182,0 
140,5 
219,3 
3,9 
142,5 
— 
4 254,8 
(19,6 0/o) 619,4 
84,1 
134,2 
94,5 
21,6 
11,6 
60,8 
1026,2 
(4,7 o/o) 2 820,5 
103,0 
221,2 
344,5 
5,1 
105,9 
174,8 
3 775,0 
(17,4 0/o) 4,2 
0,6 
0,3 
0,0 
— 
0,5 
— 
5,6 
(0,0 o/o) 1 707,8 
32,2 
12,6 
18,1 
6,4 
83,4 
— 
1860,5 
(8,6 o/o) 1691,0 
149,6 
244,9 
296,2 
8,4 
221,6 
1471,9 
4 083,6 
(18,9 0/o) 2,9 
— — — 2,7 
— 
5,6 
(0,0 o/o) 15 788,2 
719,7 
890,9 
1255,9 
54,8 
921,9 
2 048,6 
21 680,0 
dOOO/o) 
S EUGFL-garanti (A 1-2) 
EUGFL-udvikling (K 30-33) 
Socialfonden (K 60 - 61) 
Regionalfonden (K50 — 51) 
Fiskeri (A 4) 
Omkostninger ved opkrævning 
af egne indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger 
(K 82, 86; art. 707, 783) 
lait 686,4 
12,9 
52,1 
6,0 
0,7 
82,0 
— 
840,1 
(3,5 o/o) 879,6 
13,9 
68,7 
28,1 
3,8 
26,0 
— 
1020,1 
(4,2 o/o) 3 323,0 
89,3 
63,8 
43,9 
5,1 
302,5 
191,7 
4 019,3 
(16,7 0/o) 961,2 
52,8 
71,3 
216,7 
0,6 
14,8 
46,6 
1364,0 
(5,7 o/o) 3 592,0 
143,9 
225,7 
201,7 
9,5 
169,7 
— 
4 342,5 
(18,1 o/o) 884,4 
64,2 
131,4 
104,1 
10,3 
16,0 
— 
1 210,4 
(5,0 o/o) 3 909,4 
127,8 
368,5 
435,1 
4,1 
117,5 
— 
4 962,4 
(20,7 o/o) 3,6 
3,9 
0,5 
2,5 
— 
0,7 
— 
11,2 
(0,1 o/o) 1964,2 
24,8 
14,1 
14,8 
3,6 
101,1 
— 
2122,6 
(8,8 o/o) 2121,3 
113,3 
610,2 
297,7 
9,5 
279,6 
660,9 
4 092,5 
(17,1 o/o) 3,2 
_ — — 
9,9 
— 
— 
13,1 
(0,1 o/o) 18 328,3 
646,8 
1606,3 
1350,6 
57,1 
1109,9 
899,2 
23 998,2 
(100 0/0) 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 149 
§19. Faktiske egne indtægter, pr. medlemsstat (1980-1984) 
(1980:MioEREj 
(1981- 1984: Mio ECU) 
§ Told 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucosafgifter 
Momsandele (1) 
lait Bel­
gien 
392,6 
193,1 
27,2 
337,7 
950,6 
(6,2 o/o) Danmark 
130,2 
7,5 
19,1 
189,4 
346,2 
(2,2 o/o) FR 
Tyskland 
1 799,1 
223,7 
130,7 
2 456,7 
4 610,2 
(29,9 o/o) Graeken-
— 
— Frankrig 
900,0 
91,6 
158,0 
1 842,4 
2 992,0 
(19,4 0/o) «.„a 
67,1 
3,9 
4,6 
63,7 
139,3 
(0,9 o/o) Italien 
636,9 
379,3 
54,4 
858,7 
1 929,3 
(12,5o/o) Luxem-
4,3 
0,1 
15,2 
19,6 
(0,1 o/o) Neder­
landene 
535,5 
234,7 
40,8 
461,6 
1 272,6 
(8,3o/o) Det 
forenede 
Kongerige 
1440,1 
401,5 
32,1 
1 294,1 
3167,8 
(20,5 o/o) EUR 9/10 
5 905,8 
1535,4 
466,9 
7 519,5 
15 427,6 
(100 0/o) 
1 Told 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Momsandele (') (2) 
lait 408,4 
178,4 
27,8 
375,9 
990,5 
(5,5 o/o) 135,2 
10,1 
19,3 
189,8 
354,4 
(2,0 o/o) 1 943,8 
179,9 
126,9 
2 806,5 
5 057,1 
(28,1 o/o) 84,6 
17,4 
1,0 
151,5 
254,5 
(1,4 0/o) 977,3 
103,1 
154,5 
2 256,2 
3491,1 
(19,4 0/o) 81,9 
4,3 
4,6 
68,1 
158,9 
(0,9 o/o) 633,0 
247,6 
62,5 
1 582,9 
2 526,0 
(14,0 0/o) 4,5 
0,1 
22,6 
27,2 
(0,1 o/o) 572,8 
175,4 
39,1 
499,8 
1 287,1 
(7,1 o/o) 1 550,9 
348,6 
46,9 
1 930,8 
3 877,2 
(21,5 0/o) 6 392,4 
1264,9 
482,6 
9 884,1 
18 024,0 
(100 0/0) 
1 Told 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Momsandele (1) (2) 
lait 403,7 
238,6 
44,4 
461,6 
1148,3 
(5,4 o/o) 142,6 
7,5 
25,3 
226,8 
402,2 
(1,9o/o) 1 966,5 
201,9 
190,2 
3 339,9 
5698,5 
(26,9 o/o) 108,7 
63,5 
13,1 
196,3 
381,6 
(1,8 0/o) 1 071,2 
70,9 
211,0 
2 872,8 
4 225,9 
(20,0 o/o) 87,8 
6,0 
7,0 
107,7 
208,5 
(1,0 0/o) 660,8 
285,1 
83,5 
1 457,8 
2 487,2 
(11,8 0/o) 4,3 
0,1 
25,7 
30,1 
(0,1 o/o) 585,2 
172,5 
58,9 
649,8 
1466,4 
(6,9 o/o) 1 784,5 
475,9 
72,4 
2 782,7 
5115,5 
(24,2 o/o) 6 815,3 
1 522,0 
705,8 
12121,1 
21 164,2 
(100 0/o) 
1 Told 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Momsandele (') (2) 
lait 423,8 
293,9 
65,8 
432,4 
1 215,9 
(5,30/o) 159,8 
6,9 
38,9 
274,3 
479,9 
(2,1 o/o) 2 019,8 
143,0 
270,5 
4 038,8 
6 472,1 
(28,1 o/o) 107,4 
38,0 
16,7 
215,6 
377,7 
(1,6 0/o) 1 051,8 
78,9 
293,7 
3 082,1 
4 506,5 
(19,6 0/o) 100,4 
7,0 
11,6 
150,6 
269,6 
(1,2 0/o) 657,1 
323,2 
95,0 
1 923,4 
2 998,7 
(13,0 0/0) 4,6 
0,1 
39,2 
43,9 
(0,2 o/o) 633,2 
135,8 
82,2 
713,7 
1564,9 
(6,8 o/o) 1 830,8 
320,3 
73,6 
2 859,7 
5 084,4 
(22,1 o/o) 6 988,7 
1347,1 
948,0 
13 729,8 
23 013,6 
(100 0/o) 
i Told 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Momsandele (1) (2) 
lait 470,0 
211,0 
83,9 
473,4 
1 238,3 
(5,0 o/o) 197,3 
8,0 
38,0 
289,6 
532,9 
(2,1 o/o) 2 309,7 
158,6 
350,2 
4 233,9 
7 052,4 
(28,4 0/o) 99,4 
19,5 
16,6 
220,3 
355,8 
(1,4 0/o) 1 100,0 
94,2 
406,3 
3 201,8 
4 802,3 
(19,3 0/o) 126,7 
6,9 
16,8 
135,9 
286,3 
(1,2 0/o) 750,9 
288,5 
84,1 
2 319,9 
3 443,4 
(13,8 0/o) 5,9 
0,1 
45,3 
51,3 
(0,2 o/o) 740,8 
131,8 
76,9 
738,3 
1 687,8 
(6,8 o/o) 2 160,1 
341,4 
103,6 
2 824,4 
5 429,5 
(21,8 o/o) 7 960,8 
1 260,0 
1 176,4 
14 482,8 
24 880,0 
(100 0/o) 
(') Herunder saldi og justeringer fra tidligere regnskabsår. 
(2) Grækenland har indbetalt et finansielt bidrag, som er beregnet på grundlag af BNI. 
150 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
Anden del: De europæiske Udviklingsfonde (EUF) 
(Oversigt pr. 31. 12.1984) 
§ 20. Generelle oplysninger om EUF 
DE TRE FØRSTE EUF 
20.1. Sidst, der blev givet grundlæggende og detaljerede finansielle oplysninger om de tre første EUF, som blev oprettet i 
henhold til de mellem 1959 og 1976 gældende konventioner, var i Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1980. Der 
henstår endnu under den 2. og 3. EUF nogle mindre beløb, som skal gøres op. 
I § 27 gives en oversigt over de årlige betalinger under de tre første EUF. 
DEN 4. OG 5. EUF 
20.2. Juridiske foranstaltninger 
a) Retsgrundlaget for AVS-staterne: 
— den 4. EUF: AVS-EØF-konventionen, undertegnet i Lomé den 28. februar 1975 (Lomé I) 
— den 5. EUF: Den anden AVS-EØF-konvention undertegnet i Lomé den 31. oktober 1979 (Lomé II). 
b) Retsgrundlag for OLT og OD: 
— den 4. EUF: Rådets afgørelse 76/568/EØF af 29. juni 1976 
— den 5. EUF: Rådets afgørelse 80/1186/EØF af 16. december 1980 (omfatter ikke længere OD). 
c) Oprettelse af EUF: 
— den 4. EUF: Intern aftale af 11. juli 1975 
— den 5. EUF: Intern aftale af 20. november 1979. 
d) Finansforordninger: 
— den 4. EUF: Rådets afgørelse 76/647/EØF af 27. juli 1976 
— den 5. EUF: Rådets afgørelse 81/215/EØF af 17. marts 1981. 
20.3. Tildelinger, finansiering, bistandens fordeling og art 
EUF's tildelinger ser efter Rådets ændringer (1) således ud: 
— den 4. EUF: 3 155,9 Mio ECU 
— den 5. EUF: 4 802,3 Mio ECU. 
EUF finansieres af EF's medlemsstater (bortset fra Grækenland for den 4. EUF) efter en fordelingsskala, som er fastsat i de 
interne aftaler. 
I henhold til de ovennævnte interne aftaler skal tildelingerne under den 4. og 5. EUF fordeles mellem AVS-staterne og OLT-
OD-landene og på gavebistand, lån på særlige vilkår, risikovillig kapital, Stabex (2) samt på Sysmin (3), for så vidt angår den 5. 
EUF. 
En del af tildelingen til gavebistand er forbeholdt ekstraordinær bistand og rentegodtgørelse på lån ydet af Den europæiske 
Investeringsbank. Den resterende del af tildelingen til gavebistand og tildelinger til lån på særlige vilkår fordeles på modtager­
landene, med undtagelse af beløb, der er afsat til regionalprojekter, administrationsomkostninger (4. EUF) og til en reserve. 
De beløb, der således er tildelt modtagerlandene, og som i tilfælde af AVS-staterne betegnes som indikative programmer, 
anvendes til finansiering af de fastsatte aktioner. 
20.4. Monetær enhed 
EUF-beløbene er fastsat i ECU; ved omregning af de tidligere gældende monetære enheder til ECU vedtoges det, at 1 RE = 
1 ERE = 1 ECU. 
20.5. Dato for ikrafttræden 
— den 4. EUF: 1. april 1976 
— den 5. EUF: 1. januar 1981. 
20.6. Finansiel gennemførelse 
Kommissionen fastsætter forfaldstider for indbetaling af EF-medlemsstaternes bidrag, som i princippet skal betales hvert 
kvartal (den 4. EUF: halvårligt). Udnyttelsen af EUF-midlerne opføres i regnskaberne på tre stadier: (I) finansieringsbeslut-
ning, (II) underskrivelse af kontrakter og aftaler over bevillinger til de nationale anvisningsberettigede, (III) anvisning af beta­
ling til tilslagsmodtagere. 
20.7. Ekstern kontrol 
Revisionsretten er ansvarlig for den eksterne kontrol med EUF (i overensstemmelse med traktaten). 
20.8. Dechargemyndighed 
Europa-Parlamentet giver efter henstilling fra Rådet decharge for den økonomiske forvaltning af EUF (i overensstemmelse 
med de interne aftaler). 
(1) De oprindelige tildelinger blev ændret ved Rådets afgørelse, og er blevet forøget ved forskellige indtægter, såsom genoprettelse af Stabex-overførsler og 
bankrenter. 
(2) Ordning, som skal sikre en stabilisering af indtægter fra eksport fra AVS-stater til Fællesskabet (Lomé I, artikel 16, og Lomé II, artikel 23). 
(3) Ordning, i henhold til hvilken der ydes bistand til de AVS-stater, hvis økonomi i høj grad afhænger af minesektoren, især for at hjælpe dem i tilfælde af et fald i 
eksporten af mineprodukter til Fællesskabet (Lomé II, artikel 49). 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 151 
§ 21. Den 4. og 5. EUF: Tildelinger, finansiering, fordeling af bistanden, udnyttelsesgrad 
Tildeling og finansiering Udnyttelse pr. 31.12.1984 (Mio ECU) Bistandens fordeling (Mio ECU) 
Den 4. EUF 
DK: 2,40 % Tildeling: 
3 155,9 Mio ECU 
Finansieret 
af: Bistandens art: 
IRL: 0,60 % 
L: 0,20 o/o Bistand der kan 
V planlægges: 
r 2 465,1 
Risikovillig 
kapital Endnu ikke 
udnyttet 
Finansierings-
V afgørelser: 
2 349,7(95,3 0/0) 
Endnu ikke 
udnyttet 
Finansierings-
V afgørelser: 
f 687,3(99,5 0/0) 
Den 5. EUF: 
Tildeling: 
4 802,3 Mio ECU 
Finansieret af: Planlægning af 
bistanden: 
Bistandens art: Udnyttelse: 
DK: 
2,47 o/o 
GR: 
1,34 o/o 
IRL: _ 
0,59 % 
L: 
0,20 o/o" ;s|||Élpj|; ^itt:|ÉÉlis 
ffllilllilj 
Gavebistand: 
T3~ 
.">-o n c -
1« 3 037,0 
3 
T3 Æ TJ 
o 2 
2to 
«5 S 
•X «0 3) 
5 tU Ja! CC 
I 
' 
fl isiko 205,2 j" 
l 178^8 
villig kapital: -81 
;%$mteSÉ|,Q'' Finansierings-
afgørelser: 
(2 072,2 
(64,8 o/o) 
OLT: 50,6 
Finansierings-
afgørelser: 
1 029,9 
(64,2 o/o) 
152 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
§ 22. Den 4. EUF: Bistand efter art og pr. modtagerland 
(Den finansielle gennemførelse pr. 31.12. 1984) 
(Mio ECU) 
Modtagerland 
(D 
I. AVS-stater 
herunder: 
Etiopien 
Tanzania 
Sudan 
Uganda 
Mali 
Madagaskar 
Burkina-Faso (Øvre 
Volta) 
Malawi 
Guinea 
Somalia 
Senegal 
Rwanda 
Burundi 
Cameroun 
Ghana 
Zambia 
Elfenbenskysten 
Den centralafrikanske 
Republik 
Togo 
Mauretanien 
Sierra Leone 
Congo 
Liberia 
Lesotho 
Guinea-Bissau 
Jamaica 
Botswana 
Suhname 
Mauritius 
Guyana 
Swaziland 
Gambia 
Papua Ny Guinea 
Fiji 
Gabon 
Salomonøerne 
Nigeria 
Andre AVS-stater: 
Bahamas 
Barbados 
Kap Verde 
Comorerne 
Djibouti 
Dominica 
Grenada 
Ækvatorialguinea 
Kiribati 
Såo Tome og Principe 
St. Lucia 
St. Vincent 
Vestsamoa 
Seychellerne 
Trinidad og Tobago 
Tuvalu 
Vanuatu 
(Andre stater i alt) 
II. Regionalprojekter 
Adm. omkostninger 
Reserve 
AVS i alt (l + II) 
III. OLT-OD 
Den 4. EUF i alt A. Ikke-planlagt bistand 
Finansieringsafgørelser dtgø 
itand 
S S 
~ 0) > Ren 
reis 
(Ga 
(2) 
57,8 
0,1 
8,5 
0,9 
1,6 
2,3 
0,4 
1,8 
4,2 
1,9 
1,5 
7,1 
0,4 
3,6 
1,2 
1,3 
2,2 
2,0 
1,1 
4,0 
9,0 
1,2 
1,5 
— 
(2,7) 
2,6 
60,4 
1,5 
61,9 O) 
'•!2 eo 
(3) 
90,9 
7,7 
5,6 
6,5 
0,3 
6,4 
1,2 
2,3 
0,9 
7,6 
1,6 
0,3 
0,2 
7,4 
3,0 
0,5 
5,0 
7,5 
0,2 
3,3 
0,4 
0,9 
3,0 
3,1 
0,4 
0,1 
1,7 
0,0 
3,2 
1,1 
2,4 
1,6 
0,1 
— 
3,6 
0,0 
1,0 
0,2 
0,6 
— 
(5,4) 
6,1 
97,0 
1,1 
98,1 
dinæ 
>tand 
S ~° n Eks 
bist 
(Ga 
(4) 
125,8 
4,7 
0,3 
19,0 
4,9 
3,3 
1,0 
1,3 
1,5 
7,7 
2,6 
3,0 
13,3 
4,6 
5,9 
2,1 
2,3 
0,3 
2,7 
16,4 
0,0 
0,1 
1,0 
1,4 
0,2 
1,1 
0,5 
1,2 
2,7 
4,5 
0,0 
0,7 
3.6 
— 
0,1 
1,4 
3,0 
1,3 
3,9 
0,4 
0,3 
0,3 
1,0 
0,2 
— 
(11,9) 
11,2 
137,0 
0,5 
137,5 W 
(5) 
377,5 
14,4 
20,7 
41,8 
20,6 
9.8 
5,7 
22,7 
7,3 
1,9 
65,1 
0,6 
1.5 
4,1 
7,3 
5,2 
20,4 
15,0 
7,8 
3,6 
37,0 
4,0 
7,4 
7,6 
11,3 
13,2 
7,5 
2,1 
6,7 
— 
1,2 
2,8 
1,2 
— 
(5,2) 
377,5 
12,3 
389,8 S 
+ 
+ 
5 g 
(6) 
652,0 
19,1 
28,8 
24,6 
53,2 
24,2 
17,2 
11,0 
9,5 
32,2 
16,5 
6,5 
3,7 
15,4 
78,9 
9,5 
4,1 
15,6 
15,1 
10,0 
21,2 
20,8 
23,1 
8,8 
7,0 
42,0 
4,0 
10,7 
9,2 
1,2 
11,8 
1,2 
5,7 
6,7 
3,2 
16,3 
10,6 
2,7 
9,8 
6,7 
9,0 
1,3 
6,2 
3,0 
2,3 
3,9 
0,4 
0,3 
0,3 
1,2 
2,8 
0,6 
1,4 
1,5 
— 
(25,2) 
19,9 
671,9 
15,4 
687,3 Si 
n 
2 
< 
(7) 
645,6 
19,1 
28,9 
24,5 
53,1 
24,2 
17,1 
10,8 
9,5 
32,2 
16,5 
6,1 
3,5 
15,5 
78,9 
9.5 
3,9 
15,3 
14,6 
10,0 
21,2 
20,7 
22,8 
8,8 
7,0 
42,0 
4,0 
10,7 
9,1 
1,2 
11,8 
1,1 
5,2 
6,5 
3,2 
15,4 
9,3 
2,7 
9,4 
6,7 
9,0 
0,9 
6,1 
2,9 
2,3 
3,9 
0,5 
0,3 
0,3 
1,2 
2,8 
0,6 
1,4 
1,4 
— 
(24,6) 
19,7 
665,3 
15,3 
680,6 B. Bistand der kan planlægges (indikative pro­
grammer AVS og anden bistand) 
»_ 
.£ 
2 
P 
(8) 
1 942,4 
118,2 
103,4 
96,5 
90,6 
73,6 
73,5 
72,0 
69,2 
68,5 
68,0 
67,9 
64,0 
63,6 
59,0 
58,7 
58,1 
55,3 
51,9 
48,0 
45,1 
44,3 
40,0 
37,3 
35,7 
33,6 
31,1 
30,0 
25,0 
22,0 
20,0 
20,0 
19,0 
18,0 
15,3 
12,8 
12,0 
11,3 
10,0 
9,9 
9,5 
9,3 
9,0 
1,8 
2,6 
4,0 
6,3 
3,9 
2,0 
2,0 
7,0 
3,5 
1,8 
3,2 
3,0 
4,6 
2,4 
3,2 
10,3 
0,6 
— 
(62,2) 
303,9 
104,1 
47,1 
2 397,5 
67,6 
2 465,1 Finansieringsafgørelser 
I 
a 
O 
(9) 
1 530,1 
118,1 
69,9 
87,7 
74,8 
63,9 
71,8 
34,2 
61,7 
68,4 
60,3 
55,2 
38,1 
57,2 
39,3 
56,0 
52,3 
33,3 
44,3 
28,0 
27,1 
34,8 
16,9 
37,3 
33,3 
33,4 
27,3 
23,2 
20,8 
18,6 
19,1 
9,2 
17,9 
3,4 
4,6 
5,9 
8,4 
11,1 
6,0 
3,1 
2,0 
0,8 
8,8 
0,7 
0,9 
4,0 
6,2 
2,6 
0,5 
2,0 
7,0 
3,2 
1,8 
0,9 
3,7 
2,4 
3,1 
3,0 
0,6 
0,0 
(42,6) 
224,6 
104,1 
1 858,8 
38,2 
1 897,0 ffi •-</>«j 
c a> 
(10) 
359,3 
32,8 
8,0 
15,0 
9,7 
1,4 
37,8 
6,0 
7,0 
11,7 
25,4 
19,3 
2,6 
5,0 
22,0 
7,6 
20,0 
17,6 
0,3 
22,8 
2,3 
3,8 
6,7 
3,0 
8,6 
0,6 
11,0 
10,6 
6,8 
3,5 
3,5 
6,7 
7,4 
6,8 
— 
1,1 
1,0 
0,9 
0,1 
2,9 
— 
(6,0) 
72,1 
431,4 
21,3 
452,7 O 
+ 
(11) 
1 889,4 
118,1 
102,7 
95,7 
89,8 
73,6 
73,2 
72,0 
67,7 
68,4 
67,3 
66,9 
63,5 
57,2 
58,6 
58,6 
57,3 
55,3 
51,9 
48,0 
44,7 
35,1 
39,7 
37,3 
35,6 
33,4 
31,1 
29,9 
20,8 
21,6 
19,1 
17,8 
18,5 
14,4 
15,2 
12,7 
11,9 
11,1 
9,5 
9,8 
9,4 
7,6 
8,8 
1,8 
1,9 
4,0 
6,2 
2,6 
0,5 
2,0 
7,0 
3,2 
1,8 
0,9 
4,6 
2,4 
3,2 
5,9 
0,6 
0,0 
(48,6) 
296,7 
104,1 
— 
2 290,2 
59,5 
2 349,7 O) 
-Q 
1 
< 
(12) 
1 623,2 
100,3 
86,9 
78,4 
76,3 
48,7 
65,1 
69,2 
60,3 
61,4 
53,7 
60,8 
61,7 
47,5 
52,6 
56,3 
45,6 
42,3 
47,0 
46,9 
38,9 
31,8 
29,1 
33,9 
31,4 
31,4 
25,8 
29,2 
17,3 
16,5 
17,6 
12,6 
16,4 
8,1 
10,5 
12,6 
11,3 
10,0 
7,3 
9,6 
8,7 
6,7 
5,7 
1,1 
1,9 
3,7 
5,2 
2,1 
0,5 
1,9 
6,6 
1,6 
1,7 
0,8 
4,3 
2,3 
2,7 
2,8 
0,6 
0,0 
(39,8) 
225,4 
99,1 
— 
1 947,7 
47,9 
1 995,6 lalt(A + B) 
o 
O) 
W 
il! 
(13) = 
(6)+ (11) 
2 541,4 
137,2 
131,5 
120,3 
143,0 
97,8 
90,4 
83,0 
77,2 
100,6 
83,8 
73,4 
67,2 
72,6 
137,5 
68,1 
61,4 
70,9 
67,0 
58,0 
65,9 
55,9 
62,8 
46,1 
42,6 
75,4 
35,1 
40,6 
30,0 
22,8 
30,9 
19,0 
24,2 
14,4 
21,9 
15,9 
28,2 
21,7 
12,2 
19,6 
16,1 
7,6 
17,8 
1,8 
3,2 
10,2 
9,2 
4,9 
4,4 
2,4 
7,3 
3,2 
2,1 
2,1 
7,4 
3,0 
4,6 
7,4 
0,6 
0,0 
(73,8) 
316,6 
104,1 
— 
2 962,1 
74,9 
3 037,0 O) 
1 
1 
< 
(14) = 
(7)+ (12) 
2 268,8 
119,4 
115,8 
102,9 
129,4 
72,9 
82,2 
80,0 
69,8 
93,6 
70,2 
66,9 
65,2 
63,0 
131,5 
65,8 
49,5 
57,6 
61,6 
56,9 
60,1 
52,5 
51,9 
42,7 
38,4 
73,4 
29,8 
39,9 
26,4 
17,7 
29,4 
13,7 
21,6 
8,1 
17,0 
15,8 
26,7 
19,3 
10,0 
19,0 
15,4 
6,7 
14,7 
1,1 
2,8 
9,8 
8,1 
4,4 
4,4 
2,4 
6,9 
1,6 
2,0 
2,0 
7,1 
2,9 
4,1 
4,2 
0,6 
0,0 
(64,4) 
245,1 
99,1 
— 
2 613,0 
63,2 
2 676,2 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 153 
§ 23. Den 4. EUF: Bistandens finansielle gennemførelse, pr. modtagerland (31.12.1984) 
(for detailoplysninger, se § 22) 
A. Ikke-planlagt bistand B. Bistand der kan planlægges 
(Indikative programmer AVS og anden bistand) 
Mio ECU Modtagerland Mio ECU 
Etiopien 
Tanzania 
Zaire 
Sudan 
Uganda 
Mali 
Kenya 
Madagaskar 
Niger 
Burkina-Faso 
Malawi 
Guinea 
Somalia 
Senegal 
Rwanda 
Burundi 
Cameroun 
Tchad 
Ghana 
Zambia 
Benin 
Elfenbenskysten 
Den centralafrikanske 
Republik 
Togo 
Mauretanien 
Sierra Leone 
Congo 
Liberia 
Lesotho 
Guinea-Bissau 
Jamaica 
Botswana 
Suriname 
Mauritius 
Guyana 
Swaziland 
Gambia 
Papua Ny Guinea 
Fiji 
Gabon 
Salomonøerne 
Nigeria 
AVS-stater 
296,7 303,9 
Regionalprojekter 
Administrations­
omkostninger 
Reserve 
OLT-OD S 
154 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
§ 24. Den 5. EUF: Bistand efter art og pr. modtagerland 
(Den finansielle gennemførelse pr. 31.12.1984) 
(Mio ECU) 
Modtagerland 
(1) 
I. AVS-stater 
herunder: 
Etiopien 
Tanzania 
Sudan 
Uganda 
Mali 
Madagaskar 
Burkina-Faso (Øvre-
Volta) 
Malawi 
Guinea 
Somalia 
Senegal 
Rwanda 
Burundi 
Cameroun 
Ghana 
Zambia 
Elfenbenkysten 
Den centralafrikanske 
Republik 
Mauretanien 
Sierra Leone 
Congo 
Liberia 
Lesotho 
Guinea-Bissau 
Jamaica 
Botswana 
Suriname 
Mauritius 
Guyana 
Swaziland 
Gambia 
Papua Ny Guinea 
Fiji 
Gabon 
Salomonøerne 
Nigeria 
Zimbabwe 
Andre AVS-stater: 
Antigua og Barbuda 
Bahamas 
Barbados 
Kap Verde 
Comorerne 
Djibouti 
Dominica 
Grenada 
Ækvatorialguinea 
Kiribati 
Sao Tome og Principe 
St. Lucia 
St. Vincent 
Vestsamoa 
Seychellerne 
Trinidad og Tobago 
Tuvalu 
Vanuatu 
(Andre stater i alt) 
II. Regionalprojekter 
Reserve 
AVSialt(l + ll) 
III. OLT 
Den 5. EUF i alt A. Ikke-planlagt bistand 
Finansieringsafgørelser odtgø 
istand Renteg 
relse 
(Gaveb 
(2) 
86,9 
5,1 
3,6 
1,1 
5,6 
16,4 
8,5 
7,0 
1,5 
0,5 
0,5 
4,8 
0,7 
2,1 
1,4 
4,5 
9,4 
5,1 
6,7 
0,9 
0,3 
1,2 
— 
(2,4) 
1,3 
88,2 
1,6 
89,8 O) 
2 §-
(3) 
178,1 
0,5 
11,0 
18,2 
0,2 
10,0 
1,5 
7,2 
6,0 
9,6 
6,3 
0,7 
6,5 
13,6 
1,5 
4,5 
5,1 
3,0 
10,0 
0,5 
0,7 
3,0 
3,8 
5,0 
0,5 
4,0 
1,6 
13,8 
1,8 
0,4 
5,4 
0,6 
6,8 
0,2 
2,3 
1,0 
2,4 
0,2 
1,0 
3,3 
1,0 
2,3 
0,1 
1,0 
(22,2) 
25,4 
203,5 
4,3 
207,8 la-o"! 
"2 \ S1 Ekstrac 
bistand 
trofebi; 
(Gaveb 
(4) 
160,5 
48,3 
0,5 
2,8 
14,5 
4,4 
10,4 
2,4 
1,8 
11,3 
0,5 
0,4 
1,1 
16,0 
2,1 
2,0 
0,2 
11,8 
4,4 
1,5 
1,3 
0,8 
0,5 
0,5 
4,4 
0,1 
0,2 
0,1 
0,1 
0,1 
2,8 
0,2 
8,0 
0,2 
1,2 
0,4 
0,4 
0,5 
0,1 
0,2 
0,2 
0,2 
0,2 
1,4 
— 
(5,0) 
160,5 
0,8 
161,3 u5 
(5) 
463,1 
5,8 
6,9 
32,2 
9,9 
31,1 
6,1 
1,0 
4,7 
2,6 
64,9 
7,7 
11,0 
17,3 
6,1 
62,2 
3,6 
54,5 
4,2 
20,8 
8,4 
1,3 
2,5 
3,3 
8,2 
14,3 
39,2 
2,1 
3,8 
— 
0,2 
2,2 
3,0 
3,0 
1,6 
7,0 
1,4 
4,9 
4,0 
0,1 
— 
(27,4) 
— 
463,1 
9,9 
473,0 E 
(6) 
98,0 
40,0 
55,0 
3,0 
— 
— 
(—) 
— 
98,0 
— 
96,0 2. 
+ g 
$2 + 
(7) 
986,6 
54,6 
18,4 
61,0 
46,9 
14,4 
20,3 
40,1 
15,1 
14,9 
1,5 
11,1 
2,2 
28,2 
78,9 
10,4 
17,7 
33,7 
17,9 
80,2 
66,5 
9,4 
62,3 
9,8 
25,8 
4,4 
18,4 
1,0 
1,2 
4,4 
6,3 
8,3 
5,0 
1,3 
7,0 
10,4 
16,0 
54,4 
11,2 
9,4 
4,2 
5,3 
20,1 
0,2 
0,9 
0,9 
8,2 
2,8 
2,7 
4,5 
5,4 
1,8 
7,1 
2,6 
0,2 
8,4 
1,2 
7,7 
1,2 
0,2 
1,0 
(57,0) 
26,7 
— 
1 013,3 
16,6 
1029,9 O) 
1 
o 
< 
(8) 
727,5 
8,6 
14,4 
41,0 
25,3 
11,8 
13,3 
38,1 
14,1 
6,4 
1,5 
6,9 
2,2 
22,8 
72,3 
9,1 
15,5 
25,4 
11,7 
64,8 
43,2 
4,8 
54,6 
7,3 
22,9 
2,6 
8,2 
0,5 
1,2 
3,8 
2,4 
5,2 
5,0 
0,8 
10,4 
14,3 
51,8 
10,6 
5,8 
3,8 
5,1 
13,5 
0,2 
0,9 
0,3 
2,9 
2,7 
2,4 
4,4 
5,1 
1,7 
3,7 
2,4 
0,2 
7,8 
0,8 
7,1 
1,2 
0,2 
0,5 
(44,5) 
5,3 
— 
732,8 
13,8 
746,6 B. Bistand der kan planlægges 
(indikatlve progr. AVS og anden bistand) 
« 
F 
(9) 
2 513,7 
141,0 
120,7 
104,0 
103,0 
87,0 
96,0 
88,0 
78,0 
80,5 
84,5 
80,0 
80,0 
79,3 
69,0 
79,0 
77,0 
69,0 
62,0 
60,0 
58,0 
55,0 
54,0 
49,0 
43,0 
43,0 
48,5 
31,5 
31,0 
29,0 
25,0 
26,4 
23,0 
18,0 
20,5 
14,6 
18,5 
14,0 
23,0 
13,0 
16,0 
12,0 
50,0 
49,0 
2,7 
2,1 
3,7 
5,5 
16,0 
14,5 
5,4 
3,5 
3,5 
8,5 
4,0 
4,0 
3,7 
3,7 
6,2 
3,6 
4,1 
10,5 
1,0 
4,5 
(110,7) 
631,5 
2,2 
3 147,4 
50,6 
3 198,0 Finansieringsafgørelser 
-o 
5 
(10) 
1 414,2 
109,8 
86,6 
60,6 
72,6 
58,4 
47,2 
44,4 
41,0 
53,2 
60,6 
40,3 
43,2 
37,9 
33,9 
42,9 
34,4 
26,3 
36,4 
24,4 
27,4 
25,3 
15,1 
37,9 
29,0 
23,8 
21,6 
18,3 
6,0 
15,8 
15,4 
11,2 
11,1 
2,8 
11,5 
11,1 
12,3 
8,4 
5,7 
9,6 
7,9 
5,8 
28,2 
26,2 
0,2 
1,4 
2,3 
0,1 
11,0 
9,4 
3,2 
3,4 
3,3 
2,6 
1,1 
3,5 
3,7 
3,4 
6,1 
3,3 
2,9 
6,6 
1,0 
4,2 
(72,7) 
289,0 
— 
1 703,2 
17,0 
1720,2 su 
"S. =5 
(11) 
272,8 
28,3 
7,5 
16,7 
13,4 
9,0 
2,6 
8,0 
7,0 
10,0 
6,9 
17,3 
11,9 
11,6 
18,0 
7,0 
2,0 
18,3 
4,7 
5,8 
8,7 
2,4 
10,0 
8,8 
8,6 
0,8 
2,7 
6,3 
4,7 
4,5 
5,1 
4,2 
— 
(—) 
73,3 
— 
346,1 
5,9 
352,0 -
+ 
(12) 
1 687,0 
138,1 
94,1 
77,3 
72,6 
58,4 
60,6 
53,4 
43,6 
61,2 
67,6 
50,3 
50,1 
37,9 
51,2 
54,8 
46,0 
44,3 
36,4 
31,4 
29,4 
25,3 
33,4 
42,6 
34,8 
32,5 
24,0 
28,3 
6,0 
24,6 
15,4 
19,8 
11,9 
5,5 
17,8 
11,1 
17,0 
8,4 
10,2 
9,6 
13,0 
5,8 
28,2 
30,4 
0,2 
1,4 
2,3 
0,1 
11,0 
9,4 
3,2 
3,4 
3,3 
2,6 
1,1 
3,5 
3,7 
3,4 
6,1 
3,3 
2,9 
6,6 
1,0 
4,2 
(72,7) 
362,3 
— 
2 049,3 
22,9 
2072,2 s> 
n 
T5 
o 
< 
(13) 
572,4 
45,7 
26,7 
23,0 
51,7 
14,2 
22,8 
16,3 
19,5 
21,5 
26,9 
10,5 
17,3 
21,7 
15,1 
23,7 
13,6 
7,6 
13,6 
6,1 
5,4 
6,8 
16,7 
17,5 
20,8 
12,4 
5,9 
11,5 
2,4 
5,3 
4,8 
3,2 
4,1 
1,9 
4,7 
4,1 
1,9 
3,1 
0,9 
5,1 
6,4 
0,9 
1,1 
7,8 
0,0 
0,1 
1,0 
0,1 
0,7 
1,4 
1,5 
0,2 
0,2 
0,4 
0,5 
2,1 
1,5 
2,4 
4,5 
0,6 
0,3 
1,1 
0,4 
1,2 
(20,2) 
129,3 
— 
701,7 
6,4 
708,1 lait 
(A+B) 
Q 
.1 
il 2! 
(14) = 
(7) + (12) 
2 673,6 
192,7 
112,5 
138,3 
119,5 
72,8 
80,9 
93,5 
58,7 
76,1 
69,1 
61,4 
52,3 
66,1 
130,1 
65,2 
63,7 
78,0 
54,3 
111,6 
95,9 
34,7 
95,7 
52,4 
60,6 
36,9 
42,4 
29,3 
7,2 
29,0 
21,7 
28,1 
16,9 
5,5 
19,1 
18,1 
27,4 
24,4 
64,6 
20,8 
22,4 
10,0 
33,5 
50,5 
0,4 
1,4 
3,2 
1,0 
19,2 
12,2 
5,9 
7,9 
8,7 
2,6 
2,9 
10,6 
6,3 
3,6 
14,5 
4,5 
10,6 
7,8 
1,2 
5,2 
(129,7) 
389,0 
— 
3 062,6 
39,5 
3102,1 S) 
n 
T5 
o 
< 
(15) = 
(8)+ (13) 
1 299,9 
54,3 
41,1 
64,0 
77,0 
26,0 
36,1 
54,4 
33.6 
27,9 
28,4 
17,4 
19,5 
44,5 
87,4 
32,8 
29,1 
33,0 
25,3 
70,9 
48,6 
11,6 
71,3 
24,8 
43,7 
15,0 
14,1 
12,0 
3,6 
9,1 
7,2 
8,4 
9,1 
1,9 
5,5 
4,1 
12,3 
17,4 
52,7 
15,7 
12,2 
4,7 
6,2 
21,3 
0,2 
0,1 
1,9 
0,4 
3,6 
4,1 
3,9 
4,6 
5,3 
0,4 
2,2 
5,8 
3,9 
2,6 
12,3 
1,4 
7,4 
2,3 
0,6 
1,7 
(64,7) 
134,6 
— 
1434,5 
20,2 
1454,7 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 155 
§ 25. Den 5. EUF: Bistandens finansielle gennemførelse pr. modtagerland (31.12.1984) 
(for detailoplysninger, se § 24) 
A. Ikke-planlagt bistand B. Bistand der kan planiægges 
(Indikative programmer AVS og anden bistand) 
Mio ECU 50 10 Modtagerland 10 50 100 Mio ECU 
Etiopien 
Tanzania 
Zaire 
Sudan 
Uganda M 
Mali 
Kenya 
Madagaskar 
Niger 
Burkina-Faso 
Malawi 
Guinea 
Somalia 
Senegal 
Rwanda 
Burundi 
Cameroun 
Tchad 
Ghana 
Zambia 
Benin 
Elfenbenskysten 
Den centralafrikanske 
Republik 
Togo 
Mauretanien 
Sierra Leone 
Congo 
Liberia 
Lesotho 
Guinea-Bissau 
Jamaica 
Botswana 
Suriname 
Mauritius 
Guyana 
Swaziland 
Gambia 
Papua Ny Guinea 
Fiji 
Gabon 
Salomonøerne 
Nigeria 
Zimbabwe 
AVS-stater Tegnforklaring: 
Tildelinger 
Finansierings-afgørelser 
Betalinger 
Regionalprojekter 
Reserve 129,3 362,3 631,5 
OLT 
156 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
§ 26. Den 4. og 5. EUF: Udnyttelse af bistanden, pr. økonomisk sektor (31.12.1984) 
Tildelinger og udnyttelse i alt Finansieringsafgørelser og betalinger pr. økonomisk sektor 
Den 4. EUF: 
Tildeling: 
3 155,9 Mio ECU {100 o/o) O 
i 
, 
a>~ X,C\J_ 
Q—-
roO 
O1^ 
c P S>2 
55 o 
c |^ 
c o 
,"•", > 
s- ; 
=> o LU 
5 
to 
c\j 
O) » 
' O 
w 
t! in 
MM 
11 
Finansierings-
afgørelser (Mio ECU) 3 037,0 720,9 733,3 237,8 171,0 18,8 249,4 66,6 113,1 34,2 137,5 389,8 56,3 108,3 
Betalinger (Mio ECU) 2 676,2 598,0 630,3 217,6 156,9 17,4 207,9 51,5 91,4 | 24,0 137,2 389,8 51,1 | 103,1 
Den 5. EUF: 
O) c 
£ => ? "O s e 
-J o. o 
b 
E 
Tildeling: 
4 802,3 Mio ECU (100 o/o) O 
Finansierings-
afgørelser: 
3 102,1 Mio ECU 
(64,6 o/o) 
Betalinger: 
1 454,7 
Mio ECU 
(30,3 o/o) 
Finansierings-
afgørelser (Mio ECU) 
Betalinger (Mio ECU) 3 102,1 
1 454,7 770,8 
268,5 558,3 
206,2 229,0 
129,4 220,3 
3,9 162,1 
96,3 221,0 
47,0 53,7 
16,3 197,3 41,2 161,3 
68,2 12,5 78,4 438,6 
421,5 48,5 
21,5 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 157 
Mio ECU 
i 
700-
600-
500-
400-
300-
200-
100 § 27. De fem EUF: Udviklingen i de årlige betalinger (1960-1984) 
Bemærk: 
I denne paragraf gives en oversigt over de årlige betalinger under samtlige EUF. 
Der er sidst givet detailoplysninger om de tre første EUF i årsberetningen for 
1980, bl. a. om fordelingen af bistanden efter art og pr. modtagerland. 
(Mio ECU) 
1960 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 81 82 83 84 Total 
1. EUF 
2. EUF 
3. EUF 
4. EUF 
5. EUF 15,8 
3,4 65,3 
65,3 83,4 84,8 
21,9 76,7 
31,6 
108,3 61,7 
42,9 
104,6 38,6 
67,9 
106,5 25,6 
89,4 
115,0 16.1 
129,5 
145,6 11,4 
120,5 
22,5 
154,4 10,1 
78,6 
42,8 9,9 
49,4 
98,5 
157,8 5,5 
25,9 
140,6 
172,0 2,4 
23,3 
182,7 2,9 
17,2 
131,0 
97,5 0,6 
16,3 
79,8 
148,0 0,8 
7,9 
66,0 
326,3 
401,0 0,4 
4,1 
37,4 
423,4 
465,3 0,3 
2,5 
19,8 
459,3 0,4 
0,9 
20,7 
445,8 
195,9 0,4 
11,2 
305,5 
330.1 0,1 
14,3 
285,2 
419,2 
718,8 0,1 
8,2 
185,2 
509,5 569,4 
730,4 
875,5 
2 676,2 
1454,7 

16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 159 
Institutionernes svar til rettens bemærkninger 
vedrørende regnskabsåret 1984 
Den institution, der afgiver svar, er enten nævnt i begyndelsen af hvert kapitel (hvis formåls­
tjenligt) eller før det eller de enkelte svar inden for hvert kapitel. 
Inledende bemærkning 
Rådet 
Rådet fremsætter på ny ønske om, at Revisionsrettens bemærkninger vedrørende de enkelte 
institutioner samles i en særskilt del af Rettens beretning. 
Rådet forstår ikke, havd der ligger til grund for, at Revisionsretten endnu ikke har efterkom­
met dette ønske, der allerede er blevet fremsat flere gange. 
FØRSTE DEL 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 1 
Generelle betragtninger 
INDLEDNING 
Revisionsretten fremsætter i første kapitel af sin årsbe­
retning for regnskabsåret 1984 en række »generelle 
betragtninger« på baggrund af den analytiske vurdering 
af budgettets gennemførelse i dette regnskabsår, som 
der er gjort rede for i de følgende kapitler (kapitel 
2-14). 
Den nuværende Kommission har allerede fra starten af 
sit mandat i januar 1985 ønsket at understrege betyd­
ningen af en forsvarlig forvaltning af Fællesskabets 
økonomiske midler. Det har Kommissionen selvfølge­
lig altid bestræbt sig på, men det er klart, at dens ansvar på dette område er særlig betydningsfuldt i budgetpoli­
tiske krisetider. Kommissionen har i overensstemmelse 
hermed besluttet at forbedre kontrollen med Fælleska­
bets indtægter og udgifter, og den viser således utvety­
digt sin politiske vilje til at betragte denne opgave som 
særlig betydningsfuld. 
Det er på den baggrund, at Kommissionen tager stilling 
til Revisionsrettens generelle betragtninger, idet den i 
det følgende fremkommer med nogle svar, der i sig selv 
er generelle, og forklarer sin holdning og planlagte for­
anstaltninger, som der gøres nærmere rede for i 
punkt I-VI i det følgende. For så vidt angår specifikke 
svar på særlige betragtninger, henvises til de svar, som 
Kommissionen giver i de følgende kapitler. 
160 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
I. VIRKNINGERNE AF EVENTUELLE 
UREGELMÆSSIGHEDER, SOM 
REVISIONSRETTEN PÅVISER I SIN 
BERETNING 
Kommissionen traf allerede i februar måned Revisions­
retten på et arbejdsmøde, der blev fulgt op af samtaler 
mellem de relevante kommissionsmedlemmer og 
repræsentanter for Revisionsretten. Disse møder har 
været yderst nyttige, og de har vist Kommissionens og 
Revisionsrettens fælles vilje til at arbejde for helt kon­
kret at udbedre de mangler, der er konstateret i forvalt-
ningssystemerne. Nuværende beretning fra Revisions­
retten og Kommissionens svar herpå vidner om denne 
vilje. 
Så snart Kommissionen fik kendskab til de af Revisi­
onsretten den 15. juli 1985 i nærværende årsberetning 
fremsatte betragtninger, foretog den (på mødet den 
24. juli 1985) en første drøftelse af disse. Kommissio­
nens første konklusion var et løfte om at gøre alt, hvad 
den kunne, for at rette op på tingenes tilstand for såle­
des at undgå, at Revisionsrettens kritik, for så vidt som 
den er berettiget, gentages i fremtiden. Kommissionen 
har udarbejdet sine svar på Revisionsrettens bemærk­
ninger i en positiv ånd og har givet instrukser til, at der 
samtidig gøres en indsats for at afskaffe enhver angri­
belig praksis. 
De svar, der følger, viser Kommissionens vilje til at få 
gennemført de ændringer, den finder nødvendig. Det 
bemærkes, at henstillinger fra Revisionsretten allerede i 
mange vigtige tilfælde er blevet eller vil blive efterkom­
met. 
II. BALANCE MELLEM INDTÆGTER OG 
UDGIFTER OG MANGLENDE 
SAMMENHÆNG MELLEM 
UDGIFTSMEKANISMERNE 
Kommissionen har altid støttet Revisionsrettens 
bestræbelser. For at forstå at det forholder sig sådan, 
behøver man blot at huske følgende: 
1) For så vidt angår balanceproblemet, er det korrekt, 
at det i de seneste regnskabsår — særlig fra 1983 — 
har været præget af meget store budgetproblemer 
på grund af de begrænsede indtægter, hvorfor det i 
øvrigt allerede i 1984 var nødvendigt at træffe sær­
lige beslutninger, herunder bl. a aftaler mellem 
regeringerne om supplement til finansiering af Fæl­lesskabets budget. Det må imidlertid erindres, at 
Kommissionen for sin del havde fremsat de påkræ­
vede forslag i tide, både med hensyn til indtægter 
(forslag til ny beslutning vedrørende egne indtæg­
ter) og med hensyn til udgifter (bedre styring, spe­
cielt af landbrugsudgifterne), og at de fleste af de 
problemer, der i sidste ende viste sig med at opnå 
balance på budgettet, utvivlsomt ville have kunnet 
forebygges eller undgås, hvis den kompetente myn­
dighed i tide havde godkendt Kommissionens for­
slag. 
Desværre behøvede de ansvarlige instanser af en 
række i høj grad politiske grunde for lang forhand-
lingstid, og først træden i maj 1985 enedes de om at 
træffe en række beslutninger (som i øvrigt kun del­
vis svarer til Kommissionens forslag), hvoraf de 
vigtigste først træder i kraft, når de er ratificeret af 
de nationale parlamenter i forbindelse med Fælles­
skabets tredje udvidelse. 
Situationen i 1984 blev i øvrigt forværret, fordi 
budgetmyndighedens skøn over indtægter var for 
lavt (tillægs- og ændringsbudget nr. 1/84). 
2) For så vidt angår den manglende sammenhæng 
mellem indtægts- og udgiftsmekanismerne, deler 
Kommissionen generelt Revisionsrettens opfat­
telse. Det er imidlertid indlysende, at der i det fore­
liggende tilfælde er tale om en konstatering, som 
ikke specifikt vedrører gennemførelsen af budgettet 
for regnskabsåret 1984, men naturligvis selve det 
finansielle og budgetmæssige system, som Fælles­
skabet er udstyret med, og som har sit grundlag i 
selve traktaten og specielt i bestemmelserne om 
udøvelsen af den lovgivende myndighed (særlig 
artikel 145 ff./EØF) og i budgetbestemmelserne 
(artikel 201 og 203/EØF). 
På grundlag af disse bestemmelser, og selv om der til 
stadighed så vidt muligt og især i de seneste regnskab­
sår er blevet gjort en indsats med henblik på koordine­
ring og konvergerende udvikling gennem forskellige 
former for konsultation og samråd fastsat i retsakter 
eller udviklet i årenes løb, er det vigtigt at gøre sig klart, 
at der rent faktisk i den nuværende juridiske situation 
findes en kompetencefordeling, der risikerer at medføre 
manglende sammenhæng, som Revisionsretten korrekt 
har bemærket. I den forbindelse behøver man blot at 
tænke på, at 
— det er Rådet, som har den lovgivende myndighed. 
Følgelig er især beslutninger vedrørende grundfor­
ordninger på landbrugsområdet — der lægger 
beslag på størstedelen af udgifterne på budgettet — 
i Rådets hænder. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 161 
— det ligeledes er Rådet, som i henhold til arti­
kel 201/EØF træffer beslutning om enhver forø­
gelse af Fællesskabets egne indtægter, dog således 
at sådanne beslutninger skal ratificeres af de natio­
nale parlamenter. 
— det er Europa-Parlamentet, som har særlige beføjel­
ser vedrørende de »ikke-obligatoriske udgifter«. 
Man kan således konstatere, at der helt konkret er en 
kompetencefordeling i forhold til de vigtigste indtægts-
og udgiftsposter, hvilket risikerer at medføre visse 
uoverensstemmelser, specielt i svære tider, som Fælles­
skabet har oplevet de seneste år. Men da systemet nu 
er, som det er, finder Kommissionen, at det eneste kon­
struktive svar på denne situation må være, at hver af de 
pågældende institutioner til stadighed gør en indsats 
for at opnå den bedst mulige konvergerende udvikling 
for så vidt angår udøvelsen af institutionernes respek­
tive beføjelser. Kommissionen for sin del bestræber sig 
energisk på at yde en sådan indsats. 
III. FORBEDRING AF DEN ØKONOMISKE 
FORVALTNING 
Den indsats, som Kommissionen har ydet i den forbin­
delse, kan opføres under fire punkter. 
1. Opfølgning af budgettets gennemførelse 
Kommissionen indførte allerede i begyndelsen af 1984 
nye ramme- og opfølgningsbestemmelser på udgiftsom­
rådet i betragtning af, at budgetsituationen var præget 
af, at loftet for egne indtægter var nået. Det er derved 
blevet muligt for Kommissionen effektivt at sikre bud­
gettets gennemførelse under hensyntagen til de krav, 
man stillede til den, og som var årsag til en stor del af 
den kritik, Revisionsretten er fremkommet med for det 
pågældende regnskabsår. 
2. Styrkelse af kontrollen med budgettets 
gennemførelse 
Man må i første omgang mærke sig den forbedring af 
de treårlige finansielle overslag, som allerede blev 
påbegyndt med det foreløbige forslag til budget for 
1986, og som vil blive intensiveret i de efterfølgende 
regnskabsår. Kommissionen, der på det område deler Europa-Parlamentets opfattelse, ønsker at gøre sig fri af 
en for øjebliksorienteret forvaltning af budgettet og 
snarere opnå en virkelig flerårig finansiel programme­
ring. Budgettet skulle således ikke længere blot være en 
sum af omkostninger som følge af individuelle beslut­
ninger, men snarere automatisk indgå i en langsigtet 
finansiel strategi, hvilket er så meget mere vigtigt, som 
de disponible midler er begrænsede. 
Kommissionen har endvidere besluttet at efterkomme 
Europa-Parlamentets anmodninger, der blev fremsat i 
forbindelse med kontrollen af dechargen for 1983, med 
henblik på i forvaltningsregnskabet og status at indføje 
en hel række nye oplysninger. Endelig har Kommissio­
nen i samme forbindelse accepteret at forbedre budget­
myndighedens muligheder for kontrol af budgettets 
gennemførelse i et givent regnskabsår ved før den 
30. september hvert år at fremlægge talmæssige og 
kommenterede oplysninger vedrørende gennemførelsen 
af Fællesskabets forskellige politikker. 
3. Forbedring af forvaltningen af 
Fællesskabets politikker 
En forbedring af forvaltningen af Fællesskabets poli­
tikker er noget, der til stadighed optager Kommissio­
nen, som altid konstruktivt har analyseret den kritik, 
Revisionsretten har kunnet fremsætte i den forbindelse, 
både i dens årsberetning og i dens særberetninger. 
Kommissionen vil gerne nævne tre hjælpemidler, som 
den på det seneste har indført. Der er for det første tale 
om, at man den 13. juli 1985 fremlagde den »grønbog« 
vedrørende udsigterne for den fælles landbrugspolitik 
(KOM (85) 333 endelig udg.), som naturligt må blive en 
referenceramme for både Kommissionen og interesse­
rede politiske, samfundsmæssige og faglige kredse, og 
som skal gøre det muligt at definere retningslinjerne for 
den fælles landbrugspolitik i de nærmeste år under 
hensyntagen til de omkostninger, denne politik medfø­
rer. Kommissionen har endvidere i forbindelse med 
fødevarehjælpen nedsat en arbejdsgruppe, der skal 
søge at finde frem til, hvordan man kan gøre denne 
politik mere effektiv. Endelig har Kommissionen 
besluttet internt at oprette en gruppe på højt niveau 
med Kommissionens generalsekretær som formand, og 
denne gruppe har fået til opgave at foretage en analyse 
af forvaltningen af Kommissionens menneskelige res­
sourcer og Fællesskabets økonomiske interventioner og 
at fremkomme med henstillinger på forskellige om­
råder. 
Til de ovenfor omtalte retningslinjer kommer naturlig­
vis de permanente bestræbelser, der gøres for at forbed­
re forskellige EF-politikkers effektivitet, bestræbelser, 
162 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
som i øvrigt delvis er baseret på Revisionsrettens 
bemærkninger. I den forbindelse vil Kommissionen 
søge at opnå de nødvendige proceduremæssige ændrin­
ger internt med henblik på at sikre, at Revisionsrettens 
særberetninger (jf. punkt 1.36 i Revisionsrettens beret­
ning) systematisk følges grundigt op. 
For så vidt angår en forbedring af den egentlige effekti­
vitet i Fællesskabets strukturpolitikker, særlig struktur­
fondene, vil Kommissionen understrege, at den til sta­
dighed bestræber sig på at opnå dette, og den skal i den 
forbindelse minde om følgende foranstaltninger: gen­
nemførelse af de målsætninger, der var fastsat i Kom­
missionens meddelse til Rådet af 29. juli 1983 om mid­
ler til forøgelse af strukturfondenes effektivitet 
(KOM (83) 501 endelig udg. af 29. 7. 1983), de seneste 
tilpasninger af forordningerne vedrørende Den euro­
pæiske Regionalfonds og Socialfondens funktions­
måde, iværksættelse af de integrerede middelhavspro­
grammer og tilknytning til Kommissionens formand af 
en Task Force til koordinering af de finansielle struktu­
rinstrumenter. 
4. Forbedring af kontrollen med 
EF-politikkernes gennemførelse (svig og 
uregelmæssigheder) 
Kontrollen med gennemførelsen af de EF-politikker, 
der iværksættes under Kommissionens ansvar, er et 
meget komplekst anliggende, og retningslinjerne herfor 
er ifølge sagens natur variable og afhænger af en række 
politiske, juridiske og administrative faktorer, særlig 
følgende: kontrol inden for Fællesskabet eller i tredje­
lande, graden af uddelegering til medlemsstaterne i for­
bindelse med gennemførelsen af EF-politikker, admini­
strativt og/eller finansielt, Kommissionens mangel på 
personale og deling af opgaverne med de nationale 
administrationer, omfang og indhold af oplysninger på 
et givent område, som skal behandles på EF-niveau. 
At søge at opnå en for systematisk harmonisering af 
kontrolbestemmelserne i forbindelse med de forskellige 
EF-politikker ville sandsynligvis ikke føre til noget 
fremskridt, da disse politikker ifølge sagens natur er 
meget forskellige. Til gengæld burde det være muligt at 
opnå fremskridt med hensyn til harmonisering og såle­
des opnå kvalitative forbedringer for så vidt angår 
— definitionen af Kommissionens retlige kontrolbe-
føljelser, 
— forbindelserne med medlemsstaternes nationale 
myndigheder, 
— den nødvendige harmonisering af kontrolbestem­
melserne i de forskellige medlemsstater med hen­
blik på at gøre dem tilstrækkeligt effektive og ensartede for samme foranstaltning eller for sam­
menlignelige foranstaltninger, 
— de oplysninger, der skal fremskaffes og distribueres 
vedrørende resultaterne af kontrollen. 
Kommissionen er klar over, at det, som Revisionsretten 
ved flere lejligheder har understreget, er nødvendigt at 
søge at finde frem til midler til forbedring af effektivite­
ten af kontrollen med gennemførelsen af de forskellige 
EF-politikker til trods for de forskellige vanskeligheder, 
som denne opgave indebærer. Kommissionen fortsæt­
ter sit arbejde med det for øje. 
IV. OVERSLAG OVER BEVILLINGER OG 
INDTÆGTER 
Det er en god ting, at Revisionsretten som alle instituti­
onerne interesserer sig for, at indsatsen for yderligere at 
forbedre overslagene over bevillingsbehovene og der­
med også over budgetmidlerne fortsættes. Specielt 
nævner Revisionsretten (jf. punkt 1.20.), at der er behov 
for at søge at nå frem til mere præcise overslag, dels 
vedrørende udgifterne til EUGFL, garantisektionen, 
dels over betalingsbevillingerne til strukturfondene. 
Imidlertid har Kommissionen, som dens holdning i 
årevis har været udtryk for, til stadighed bestræbt sig på 
at opnå dette; Kommissionen forpligter sig derfor til at 
fortsætte sin indsats uafhængigt af de objektive grænser 
og de politiske hensyn '), som også spiller ind her, og 
som budgetmyndigheden i øvrigt er ganske klar over. 
Således er 
1) usikkerhedsmomenterne i forbindelse med ethvert 
overslag vedrørende landbrugsudgifterne (EUGFL, 
garantisektionen) velkendte, uden at man dog kan 
gøre noget effektivt ved denne situation, (for de 
skyldes eksterne faktorer, som pr. definition ikke 
fuldt ud kan kontrolleres, bl. a. konjunktursving­
ninger og valutakursudsving); 
2) der opnået fremskridt for så vidt angår betalingsbe­
villingerne (på området opdelte bevillinger); men 
også her må man nødvendigvis acceptere en vis 
relativitet, bl. a. af de allerede flere gange anførte 
grunde, hvilket især skyldes følgende to forhold: 
a) Den uundgåelige relativitet i forbindelse med 
visse bevillingsoverslag 
Overslagene over bevillingebehov udarbejdes i før­
ste omgang af Kommissionens tjenestegrene ved 
forberedelsen af det foreløbige forslag til budget 
16.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 163 
ca. 7-8 måneder (i april-maj i regnskabsår n-1) før 
starten af det regnskabsår, som de vedrører. Men 
dette regnskabsår varer 12 måneder. Der er derfor 
en forskydning på mindst ca. 7 måneder og højst 
ca. 19 måneder mellem tidspunktet for overslage­
nes udarbejdelse og den faktiske gennemførelse. 
Det er således uundgåeligt, at der opstår forskelle. 
Budgetmyndigheder er i øvrigt ganske klar over 
problemet, men den er dog ikke i stand til under 
budgetbehandlingen (dvs. andet halvår i regnskab­
sår n-1) i særlig grad at forbedre Kommissionens 
overslag, hvilket erfaringen allerede har vist på 
visse områder. 
b) Krav udefra 
Kommissionen er i høj grad under budgettets gen-
hemførelse, specielt i forbindelse med betalingsbe­
villingerne, afhængig af en række krav udefra, spe­
cielt for så vidt angår de forskellige strukturfonde 
udviklingsstøtte, foranstaltninger vedrørende forsk­
ning, energi, teknologi osv. 
Betalingsrytmen er her i afgørende grad afhængig 
af, hvorledes de forskellige foranstaltninger skrider 
frem, hvilket afhænger af undenforstående. På den 
baggrund kan man ikke gøre Kommissionen — og 
heller ikke budgetmyndigheden — systematisk 
ansvarlig for alle forskelle. 
Afslutningsvis skylder Kommissionen, der er åben for 
forslag fra Revisionsretten, imidlertid i den forbindelse 
at minde om følgende: 
— Kommissionen har i forbindelse med forslaget til 
revision af finansforordningen anmodet om større 
fleksibilitet for anvendelsen af betalingsbevillinger. 
I det omfang den kompetente myndighed kan 
efterkomme denne anmodning, vil det efter indfø­
relsen af en mere global fremgangsmåde blive let­
tere at udarbejde pverslagene; 
— men i det omfang, visse beløb til nogle områder på 
budgettet i sidste instans ikke er udnyttet ved regn­
skabsårets slutning, må det bemærkes — som det 
ganske logisk og hensigtsmæssigt er fastsat i de 
gældende tekster (traktater og finansforordning) — 
at disse beløb benyttes til fremførsler for bedst 
muligt at sikre kontinuiteten og overgangen fra et 
regnskabsår til et andet. 
Kommissionen bestræber sig på i rimelig grad at 
begrænse omfanget af bevillinger, der fremføres fra et 
regnskabsår til det følgende. I 1984 blev der gjort en 
energisk indsats med det for øje, hvorved man opnåede 
en kraftig reduktion i forhold til 1983. Denne indsats 
vil blive fortsat aktivt. (For 1985 vil der uundgåeligt opstå forsinkelser med hensyn til gennemførelsen på 
grund af anvendelsen af ordningen med foreløbige 
tolvtedele i første halvår). 
V. ØKONOMISKE FORPLIGTELSER SOM 
FØLGE AF TIDLIGERE INDGÅEDE 
FORPLIGTELSER 
Revisionsretten har med god grund beskæftiget sig med 
to kilder til udgifter, der skal indfries i de nærmeste år, 
og som skyldes tidligere indgåede forpligtelser. Det 
drejer sig både om Kommissionens uindfriede forplig­
telser og om udgifter i forbindelse med afsætning af 
landbrugslagre. Kommissionen har taget vigtige initia­
tiver på disse to områder. 
1. Uindfriede forpligtelser 
Disse forpligtelser anslås af Kommissionen (og af 
Revisionsretten) til 10 300Mio ECU ultimo 1984 (jf-
bind V, s. 30 i forvaltningsregnskab og status for regn­
skabsåret 1984). 
Det er i sig selv ganske normalt, at der eksisterer uind­
friede forpligtelser, og dette skyldes den i finansforord­
ningen fastsatte opsplitning i bevillinger til forpligtelser 
og bevillinger til betalinger. De uindfriede forpligtelser 
fra tidligere regnskabsår er et resultat af en tilsigtet 
politik fra budgetmyndighedens side, en politik, som 
Kommissionen har foreslået for at udvikle alle struktur­
politikker og nye aktioner i Fællesskabet. 
Rent teknisk har Kommissionen ikke svært ved at for­
klare årsagen til og følgerne af disse uindfriede forplig­
telser; efter anmodning fra Europa-Parlamentet i for­
bindelse med dechargen for 1983 gav Kommissionen, 
som Revisionsretten nævner, på side 30 i bind V i for­
valtningsregnskab og status for året 1984 en opdeling 
efter afsnit og en forventet forfaldsplan for betalin­
gerne. 
Det er rigtigt af Revisionsretten at understrege, at 
omfanget af disse uindfriede forpligtelser er steget i 
årenes løb. Siden 1978 er omfanget af forpligtelsesbe­
villinger til de opdelte bevillinger nemlig steget langt 
hurtigere end betalingsbevillingerne og nået op på de 
af Revisionsretten anførte 10 300Mio ECU, hvoraf 
8 200 Mio ECU alene vedrører de tre strukturfonde. 
Hvis denne tendens fortsatte uden en ændring af Fæl­
lesskabernes egne indtægter, ville den disponible mar-
164 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
gen til finansiering af nye fællesskabspolitikker, som 
allerede er blevet indskrænket meget, under disse 
omstændigheder blive yderligere indskrænket. De nød­
vendige betalingsbevillinger for 1986 til indfrielse af en 
del af de uindfriede forpligtelser anslås således at 
andrage 4 400 Mio ECU (hvoraf ca. 4 000 Mio ECU til 
ikke-obligatoriske udgifter). 
Kommissionen har i sit foreløbige forslag til budget for 
1986 taget initiativ til at sikre den nødvendige dækning 
afbetalinger i 1986 som følge af tidligere indgåede for­
pligtelser; samtidig har Kommissionen i sine anmod­
ninger om nye forpligtelsesbevillinger taget hensyn til, 
at det er uundgåeligt nødvendigt at begrænse omfanget 
af disse. 
2. Udgifter iforbin delse m ed afsætn ing af 
landbrugslagre 
For Kommissionen såvel som for Revisionsretten giver 
lagrenes omfang og forældelsen af de oplagrede varer 
anledning til virkelig bekymring på grund af de betyde­
lige ekstra omkostninger, dette medfører. 
Godt nok er oprettelsen af betydelige lagre, der medfø­
rer potentielle omkostninger til afsætning heraf, i høj 
grad afhængig af konjunkturerne på de interne og eks­
terne markeder og samtidig meget afhængig af udvik­
lingen af strukturelle og tekniske produktionsfaktorer, 
som er karakteriseret ved betydelig inerti. Endvidere 
afhænger selve vurderingen af de potentielle omkost­
ninger i forbindelse med afsætning af lagrene i høj grad 
af den konjunkturelle udvikling, hvorfor dette skøn 
ikke kan blive så præcist som overslagene over omfan­
get af uindfriede forpligtelser i forbindelse med de for­
skellige strukturpolitikker. 
Eksistensen af betydelige lagre er imidlertid en tungtve­
jende faktor, både for budgetarbejdet og for de overve­
jelser, der gøres vedrørende fremtiden for den fælles 
landbrugspolitik (jf. punkt III.3 ovenfor). Kommissio­
nen har derfor besluttet med henblik på at bringe klar­
hed i debatten for det første at efterkomme Europa-
Parlamentets anmodning i forbindelse med dechargen 
for 1983 ved at beslutte hvert år fra 1984 at offentlig­
gøre et dokument som tillæg til forvaltningsregnskab 
og status, hvori der gives tekniske oplysninger vedrø­
rende finansieringen gennem EUGFL, garantisektio­
nen, af interventionslagrene og af de potentielle 
omkostninger, som følger af afsætningen af disse. For 
det andet har Kommissionen i det foreløbige forslag til 
budget for 1986 taget initiativ til på budgettet at få 
opført bevillinger til dækning af nedskrivning af de 
offentlige lagre. Nedskrivningen af lagrene giver nem­
lig Kommissionen større muligheder for at afsætte dem 
på det tidspunkt, hvor markedsforholdene er gunstigst. VI. FORANSTALTNINGER TRUFFET AF 
KOMMISSIONENS CENTRALE 
TJENESTEGRENE MED ANSVAR PÅ 
DET ØKONOMISKE OMRÅDE 
Revisionsretten ønsker — hvilket specielt fremgår af 
punkt 1.33 — en styrkelse af »Kommissionens centrale 
finansforvaltnings rådgivnings- og tilsynsfunktioner«, 
bl.a. for at sikre en passende harmonisering af betingel­
serne for den finansielle og budgetmæssige forvaltning 
samt for de forskellige procedurer, specielt i forbindelse 
med indgåelse af forpligtelser. 
Kommissionen vil gerne herefter give en række oplys­
ninger med henblik på at afklare dette aspekt af Revisi­
onsrettens betragtninger og samtidig bekræfte, at Kom­
missionens centrale finansforvaltning har udført sit 
arbejde korrekt ved at tage hensyn til specifikke krav 
fra de forskellige anvisningsberettigede på forskellige 
områder alt efter det område, de har ansvar for. Dette 
forhindrer ikke Kommissionen i at vedblive med at 
være opmærksom på Revisionsrettens henstillinger i 
forbindelse med arbejdet vedrørende en forbedring af 
den økonomiske forvaltning (jf. punkt III ovenfor). 
Kommissionen henleder opmærksomheden på føl­
gende: 
— for så vidt angår opfølgningen af den økonomiske 
og budgetmæssige forvaltning er der truffet meget 
drastiske foranstaltninger; den centrale finansfor­
valtning er blevet instrueret om at foretage det for­
nødne, således at Kommissionen til stadighed kan 
overvåge situationens udvikling og i påkommende 
tilfælde træffe de nødvendige forvaltningsmæssige 
beslutninger. Budgetmyndigheden underrettes om 
disse bestræbelser i de forskellige rapporter om 
budgettets gennemførelse. De særlige bestemmel­
ser, som Kommissionen fastlagde allerede i begyn­
delsen af 1984, fortjener også at blive nævnt (bl.a. 
blokering af visse betalingsbevillinger indtil fjerde 
kvartal); 
— for så vidt angår de generelle finansielle bestem­
melser — finansforordningen, gennemførelsesbe­
stemmelserne og forordningen vedrørende overdra­
gelse af egne indtægter — må det erindres, at Kom­
missionen allerede for flere år siden fremsatte de 
påkrævede forslag specielt med henblik på at opnå 
bedre rammer for den budgetmæssige forvaltning. 
Kommissionen beklager ligesom Revisionsretten, 
at de relevante instanser endnu ikke har været i 
stand til at træffe de nødvendige beslutninger for at 
få gennemført disse væsentlige revisionsprocedu-
rer. Kommissionen har i øvrigt for nylig taget skridt 
til igen at få sat skub i arbejdet på dette område; 
— for så vidt angår den interne tilrettelæggelse af for­
valtningen, sørger Kommissionen hvert år for at til-
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 165 
passe sine »interne regler« vedrørende budgettets 
gennemførelse efter konstaterede behov. Disse reg­
ler udgør den grundlæggende interne håndbog om 
udøvelse af beføjelser på forskellige niveauer, og i 
dette dokument præciseres procedurereglerne for 
alle vigtige aspekter af det budgetmæssige område; 
for så vidt angår visse forskelle med hensyn til de 
forskellige anvisningsberettigedes fremgangsmåde, 
et fænomen, som Revisionsretten har bemærket i 
forbindelse med indgåelsen af forpligtelser, skal 
Kommissionen understrege følgende: 
• Det er det meget forskelligartede indhold i det 
almindelige budget og de specifikke bestem­melser, som er årsagen til en speciel fremgangs­
måde på hvert område og dermed også til for­
skelle mellem de enkelte sektorer. For bedre at 
illustrere dette har Kommissionens tjeneste­
grene udarbejdet et dokument, der giver en 
samlet oversigt og dermed også grundlag for en 
objektiv bedømmelse. 
På den baggrund er det let at forklare visse for­
skelle på det rent administrative plan, bl.a. 
med hensyn til, hvornår en forpligtelse optages 
i regnskabet, og man må på den baggrund kon­
statere, at de grundlæggende principper i 
bestemmelserne for dette område er blevet 
fulgt. 
(') Man må f.eks. ikke glemme de vigtige konsekvenser af 
den årlige fastsættelse af det fælles niveau for landbrugs-
priserne og de dertil knyttede foranstaltninger eller de 
dynamiske overvejelser, der (i visse tilfælde uden anmod­ning fra Kommissionen) har fået budgetmyndigheden til 
at øge bevillingerne til de forskellige strukturpolitikker, 
udviklingspolitikken osv. I betragtning af de politiske 
aspekter skal denne vigtige iagttagelse ikke uddybes her. 
INSTITUTIONERNES SVAR TIL 
KAPITEL 2 
Regnskaberne 
Almindelige bemærkninger BEMÆRKNINGER OM 
HOVEDBOGHOLDERIET OG 
STATUSOPGØRELSERNE 
Parlamentet PARLAMENTET 
For så vidt angår Parlamentet, må man beklage, at 
Revisionsretten ikke har taget højde for de væsentlige 
forbedringer, der allerede skete med indførelsen af 
institutionens nye banksystem i slutningen af 1984 og 
1985. Som Retten meget vel er klar over, har Parlamen­
tet allerede oprettet et ECU-nettosystem for mange 
valutaer, der skal klare institutionens betydelige bank­
forretninger uden for Luxembourg, og at den vil udvide 
det samme system til at gælde bankforretninger i for­
bindelse med overførsel af midler inden for Luxem­
bourgs grænser i løbet af 1986. Mange af Revisionsret­
tens kritikpunkter er allerede, eller er ved at blive elimi­
neret med indførelsen af det ECU-nettosystem, som er 
specielt udarbejdet med henblik på at reducere mulig­
heden for valutakurstab til et minimum og på at opnå 
de bedst mulige resultater med hensyn til den likvidi­
tetsstyring i Europa-Parlamentets kasse- og bogholderi­
afdeling. Nedenstående bemærkninger henviser til 
nogle af de helt specifikke spørgsmål, Revisionsretten 
har taget op. Kasseunderskud 
2.2. Retten henviser til det fortsatte »kasseunderskud« 
i statusopgørelsen. Som Revisionsretten selv bemær­
kede i punkt 2.6 i sin årsberetning for 1983, anlagde 
den tjenestemand, der var ansat som regnskabschef i 
det pågældende tidsrum, sag ved Domstolen. 
I sin kendelse af 20. 6. 1985 underkendte Domstolen af 
proceduremæssige grunde den disciplinære aktion, der 
havde været taget i anvendelse. Ansættelsesmyndighe­
den overvejer for øjeblikket konsekvenserne af denne 
dom, både med hensyn til den pågældende tjeneste­
mand og med hensyn til inddrivelse af det beløb, der 
måtte mangle, i overensstemmelse med artikel 70 i 
finansforordningen ('). Det er budgetkontroludvalgets 
opgave at orientere Parlamentet i denne sag i forbin­
delse med dechargen for regnskabsåret 1982. 
166 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
KOMMISSIONEN 
Skatter og afgifter, der skal refunderes 
2.3 — 2.4. Hvad angår de skatter og afgifter, der skal 
refunderes, skyldes den af Revisionsretten beskrevne 
situation i vid udstrækning de nuværende procedurer 
(anvendelse af protokollen vedrørende De europæiske 
Fællesskabers privilegier og immuniteter, der er bilag til 
traktaten om oprettelse af et fælles Råd og en fælles 
Kommission for De europæiske Fællesskaber); disse 
procedurer bør kunne forenkles og derved gøres mere 
effektive. Med dette mål for øje lader Kommissionen 
denne sag undersøge og vil dernæst foretage de for­
nødne henvendelser til medlemsstaterne. 
Endvidere vil ændringen af finansforordningen, der 
stadig ikke er vedtaget, antagelig gøre det muligt at 
klarlægge visse forskriftsmæssige aspekter af de pågæl­
dende procedurer. 
I øvrigt undersøger Kommissionen muligheden af at 
registrere de pågældende momsbeløb i regnskaberne. 
Princippet om kontinuitet i de anvendte 
regnskabsmetoder 
2.5 — 2.6. Kommissionen kan bekræfte, at den deler 
Revisionsrettens synspunkter: øjeblikkelige omstæn­
digheder berettiger ikke til ændringer i regnskabsmeto-
derne. Hvad angår det tilfælde vedrørende regnskabs­
året 1983, som Revisionsretten nævner, havde Kommis­
sionen samtidig med sin afgørelse truffet dispositioner 
med henblik på at »træffe de nødvendige foranstaltnin­
ger til en bedre kontrol af de eksterne kontorers udgif­
ter« ; disse foranstaltninger omfattede indførelsen af en 
metode til forvaltning af leje betalt som forskud for 
varierende perioder alt efter den lokale skik. Den såle­
des fra 1984 benyttede metode tager hensyn til de for­
valtningsmæssige krav. Den regel, der nu er udarbejdet, 
består i, at forskudskontoen uden for budgettet kun 
anvendes til forudbetaling af tjenestemændenes andel 
vedrørende forudbetaling af leje ud over en 12-måne-
ders periode. 
Der er ikke i 1984 foretaget betalinger af leje for en 
periode på over et år, og derfor heller ingen bogføring 
uden for budgettet. 
Presse- og informationskontorer og 
delegationer udenfor Fællesskabet 
2.7. Kommissionen ser gerne, at bogholderiet kan 
registrere opgørelserne fra forskudsforvaltningerne kort tid efter modtagelsen i Bruxelles. Den undersøger der­
for, hvilke foranstaltninger der skal træffes med hen­
blik herpå. 
Selv om den gennemsnitlige frist for den foreløbige 
bogføring var 4 1/2 måned ved udgangen af den første 
uge i december, var alle forskudsforvaltningssager iøv-
rigt blevet bogført pr. 28. marts 1985. 
Forskud til personalet og personalets løbende 
mellemværender 
2.8. Nødvendigheden af et edb-system, der er bedre 
tilpasset til Kommissionens regnskabsbehov, fremgår 
klart af de undersøgelser og arbejder, der er foretaget 
på dens initiativ (2). 
For så vidt angår de aspekter, der berører den admini­
strative forvaltning (lister vedrørende hjælperegnska­
berne til kontrol af forskuddene) tilstræbes der forbed­
ringer ad anden vej. 
De aktuelle vanskeligheder på dette område skyldes: 
— de meget begrænsede midler, som Kommissionen 
råder over, ikke blot med hensyn til dens edb-
system, men også for så vidt angår antallet af 
ansatte i dens regnskabsafdelinger; situationen er 
blevet yderligere forværret som følge af fraværet 
som følge af flere sagsbehandleres langvarig syg­
dom 
— anvendelsen af ECU-kurser, der varierer hver 
måned, og som skaber kunstige kursforskelle mel­
len det ydede forskud og det beløb, der skal refun­
deres, hvilket i særlig grad komplicerer regnskabs-
forvaltningen. 
Kommissionen vil især fremhæve følgende: 
(a) De lister, der blev forelagt Revisionsretten i maj 
1985, var blevet udarbejdet inden den endelige 
afslutning af 1984-regnskaberne; der er siden rede­
gjort for de af Revisionsretten nævnte forskelle. 
(b) Den af Revisionsretten nævnte forskel skyldes en 
programmeringsfejl, der siden er blevet rettet. 
(c) Følgerne af sagbehandleres uventet lange fravær, 
som nævnt ovenfor, har i særlig grad ramt gennem­
gangen af regnskaberne vedrørende personalefor­
skud, der derfor ikke har kunnet færdigbehandles 
fuldt ud tilfredsstillende. En grundig undersøgelse 
skal gøre det muligt at forklare og endog berettige 
eksistensen af kreditsaldi og råde bod herpå. 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 167 
(d) Kursdifferencerne blev afviklet i 1985 efter Revisi­
onsrettens kontrol. 
(e) Kommissionen bestræber sig på at forbedre kon­
trollen af regnskaberne og afviklingen af forskud­
dene. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Forskudsforvaltn inger 
2.9 (a) og (b). Edb-listeme fremsendes regelmæssigt 
til de anvisningsberettigede, bl.a. listerne over forskud 
til udgifter i forbindelse med tjenesterejser, der fra 
31. december 1983 til 31. december 1984 faldt fra 1,52-
Mio ECU til 1,01 Mio ECU, hvilket viser, at der i 1984 
blev gjort en indsats for at afvikle forskuddene. 
2.9 (c). Udarbejdelsen af lister, der angiver de sam­
lede forskud, opført efter tidspunktet for forskudsbeta­
lingen, kræver en særlig programmering, der for tiden 
undersøges. 
Afstemning af bankkonti 2.13. På Revisionsrettens anmodning indførte Udval­
get i 1984 forskudsforvaltning med henblik på godtgø­
relse af mødeudgifter afholdt af medlemmerne af Det 
økonomiske og sociale Udvalg. Udvalget tager de tilba­
geblevne mangler, Revisionsretten påpeger, til efterret­
ning, og vil bl.a. bestræbe sig på at ændre forvaltningen 
derhen, at der sættes maksimumsgrænser for forskud og 
for den enkelte udgift. 
Udvalget har ligeledes til hensigt at nå frem til en fuld­
stændig adskillelse af forskudsforvaltningen og hoved­
kassen. I denne forbindelse må det imidlertid ikke 
glemmes, at Udvalget lider under personale- og plads­
mangel, og at der gør sig et tidspres gældende i forbin­
delse med udbetalingerne af godtgørelserne til medlem­
merne, som sker i tilknytning til de enkelte møder. Man 
påregner at kunne løse de fleste af problemerne, når 
samtlige forskudstransaktioner køres ind på edb i 1986. 
2.10. Ud over den væsentlige indsats, som Revisions­
retten selv nævner, der i 1984 blev gjort på dette punkt, 
har Kommissionen besluttet at datamatisere bankregn­
skaberne. Dette er i øjeblikket ved at blive gjort, og det 
vil muliggøre en løbende afstemning af disse konti. 2.14. Udvalget medgiver, at et vist antal betalinger er 
effektueret uden finansinspektørens forudgående 
påtegning. Det drejer sig om visse betalinger effektue­
ret i forbindelse med udvælgelsesprøver og individuelle 
indkaldelser af ansøgere. Disse betalinger vil i fremti­
den blive omfattet af en særlig forskudsordning, som 
indføres i dette øjemed. 
Forsinkelser med regnskabsaflæggelsen 
2.11. Kommissionen minder om, at den endelige frist, 
som er den 31. maj, afhænger af en række andre mel­
lemliggende frister (bl.a. de i finansforordningens arti­
kel 74 og 98 fastsatte), der tilsammen giver en yderst 
stram tidsplan, hvilket Revisionsretten i øvrigt henviser 
til. Bankkonti 
2.15. Udvalget har fundet en løsning der imødekom­
mer Revisionsretten. 
Åben overførsel ved udgangen af regnskabsåret FÆLLESSKABERNES STA TUS 
2.12. Budgetmyndigheden har med fuldt kendskab til 
forholdene godkendt den åbne overførsel, hvis ekstra­
ordinære karakter skyldtes en tragisk situation, der 
straks måtte afhjælpes (hungersnøden i Sahel-landene 
og Etiopien). 
Kommissionen fremhæver, at den i denne sag har 
handlet i fuld overensstemmelse med traktaterne og 
således bevist, at den var i stand til at handle hurtigt, 
når situationen krævede det, og samtidig overholde de 
beføjelser, den har fået tildelt. Kommissionen 
2.17. Hvad angår afsnit a), b) og c), er Kommissio­
nens standpunkt præciseret i dens svar på punkt 4.6, 
4.7, 4.25, 4.30 og 4.31. 
Hvad angår afsnit d), forstår Kommissionen Revisions­
rettens bekymring. Gældsposter vedrørende fødevare-
168 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
hjælp, der ikke blev dækket ved fremførte bevillinger 
inden for ordningen med ikke-opdelte bevillinger, var 
nemlig en af årsagerne til, at der i 1985 inden for denne 
sektor blev indført en ordning med opdelte bevillinger, 
hvor betalingsbevillingerne uden forskel dækker alle 
tidligere indgåede forpligtelser. 
Disse gældsposter vedrørende fødevarehjælpen skal 
således ikke behandles anderledes end alle andre tidli­
gere indgåede forpligtelser, der indfries over opdelte 
bevillinger. 
Fra og med forvaltningsregnskabet og status vedrø­
rende budgettransaktionerne for regnskabsåret 1985 vil 
de uindfriede forpligtelser vedrørende fødevarehjælp 
(opdelte bevillinger) findes i bind V sammen med for­
pligtelserne vedrørende de øvrige budgetafsnit. 
BEMÆRKNINGER OM 
LIKVIDITETSSTYRINGEN I 
FORBINDELSE MED GENNEMFØRELSEN 
AF DET ALMINDELIGE BUDGET 
Kommissionen 
2.19. Oppebørslen af renter fra bankkonti gøres til 
genstand for en indtægtsordre, der udfærdiges af den 
anvisningsberettigede og påtegnes behørigt hos finans-
inspektøren. Kommissionen har de sidste år forsøgt at 
komplettere sagerne vedrørende bankkonti i den af 
Revisionsretten ønskede retning, således at de kommer 
til at indeholde alle de oplysninger, som Retten anser 
for at være nødvendige. 
2.20. Som præciseret af Revisionsretten i punkt 2.18, 
hvor den skitserer rammen for sin undersøgelse, har 
denne undersøgelse vedrørt likviditetsstyring i forbin­
delse med gennemførelsen af Fælleskabernes alminde­
lige budget. Ingen konto hos GD XVIII vedrører denne 
aktivitet. I øvrigt udviser EKSF's bankkonti andre 
karakteristika end de konti, der anvendes i forbindelse 
med gennemførelsen af det almindelige budget. 
Kommissionens overslag 
Beskrivelse af systemet 
2.22—2.23. Kommissionen gør opmærksom på, at der 
i 1984 blev udarbejdet et likviditetsbudget hver anden uge, bl.a. som følge af likviditetsmangelen. Således 
blev Kommissionen bedre i stand til at opfylde likvidi­
tetsbehovene i en situation med knappe midler til bud­
getgennemførelsen. 
Grundlaget for overslagene og systemets pålidelighed 
2.24 — 2.25. Selv om Kommissionen mener, at det 
hidtidige enkle og uformelle system i praksis har været 
tilfredsstillende, har den givet instrukser om at fast­
sætte en formel og konsekvent procedure, som den vil 
bestræbe sig på dernæst at tilrettelægge ud fra den 
opnåede erfaring efter de af Revisionsretten foreslåede 
retningslinjer. 
Overensstemmelse mellem indkaldelser af bidrag og 
behov 
2.27. I hele 1984 har Kommissionen været stillet over 
for en likviditetsmangel, der har medført en streng kon­
trol hver anden uge på højt ansvarsplan. 
Den brug, der i årenes løb har været gjort af bestem­
melserne i artikel 12 i forordning nr. 2891/77 (forskud 
på indbetalinger af Fællesskabernes egne indtægter — 
overtræk), har foranlediget Kommissionen til at give de 
finansielle rådgivere i medlemsstaternes faste repræsen­
tationer (der mødes i Rådets budgetudvalg) præcise 
oplysninger om indeståender og deres forventede 
udvikling, herunder oplysninger på kuponen, hvis 
bevarelse anses for nødvendig på kontiene i forret­
ningsbankerne. 
Tilsynet har i regnskabsåret 1985 fundet sted ud fra den 
målsætning, som Kommissionen deler med Revisions­
retten, og som går ud på at nøjes med at dække de mest 
nødvendige behov, som kun kan bedømmes korrekt 
under hensyntagen til, at Fællesskabet skal kunne 
opfylde et dag-til-dag-betalingsbehov i alle medlems­
staternes valutaer og i ECU. 
2.28. Kommissionen tilstræber gennem de bilaterale 
kontakter, den har haft, og som den for øjeblikket har, 
med bankerne, at opnå en harmonisering af vilkårene 
for sine transaktioner. For så vidt som denne målsæt­
ning bliver nået, er Revisionsrettens kritik vedrørende 
valget af betalingsbank og saldoniveauer ikke beretti­
get. 
2.29. Den smidighed i anvendelsen af ordningerne, 
der praktiseres mellem regnskabsførere i de forskellige 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 169 
institutioner og organer, har såvidt Kommissionen ved 
aldrig givet anledning til virkelige problemer. Den 
understreger, at den i sine handlinger må respektere de 
pågældende institutioners og organers respektive befø­
jelser, og at disses ekspeditionstidspunkter og -bestem­
melser aftales i fællesskab; den er imidlertid rede til at 
undersøge enhver anmodning fra institutionerne 
desangående. 
2.30. Kommissionen fremhæver, at bortset fra det af 
Revisionsretten nævnte tilfælde er overtrækstilfældene 
begrænsede i antal og størrelse. 
2.30 — 2.31 og tabel 2.1. Kommissionen har truffet de 
fornødne foranstaltninger for at undgå en gentagelse af 
den af Revisionsretten i punkt. 2.30 kritiserede situa­
tion (en situation, hvis oprindelse ligger uden for de 
anvisningsberettigedes og regnskabsførerens handlings­
muligheder). 
Revisionsrettens bemærking om, at Kommissionens 
kredit på kontoen i EIB skulle være for høj, synes ikke 
længere gyldig, thi så snart der ikke var så stort behov 
for betalinger med tilbagevirkende kraft, blev saldoen 
på Kommissionens konti i EIB gradvis nedbragt til et 
normalt niveau. 
Hvad angår transaktionerne vedrørende regnskabsåret 
1983, afspejler de betalinger med tilbagevirkende kraft, 
som Revisionsretten nævner, de nye bestemmelser 
vedrørende beregning og udbetaling af rentegodtgørel­
ser inden for rammerne af det europæiske monetære 
system. Disse nye bestemmelser fik virkning for det sid­
ste år for de pågældende transaktioner, dvs. regnskabs­
året 1983. De er blevet nedfældet i en ændring til den 
eksisterende samarbejdsaftale herom mellem Kommis­
sionen og EIB. 
Denne ændring har uundgåeligt haft en række konse­
kvenser. 
1) Budgetudgiften til hver enkelt godtgørelse er ned­
sat betydeligt, hvilket har gjort det muligt at øge 
antallet af lån, der kan rentelettes, på grunddlag af 
en bestemt bevillingsramme. 
2) Princippet med betalinger med tilbagevirkende 
kraft er nedfældet i den nye ordning. Valørdato­
erne falder herefter sammen med datoerne for de 
faktiske udbetalinger af lån og dermed med de 
datoer, hvorfra renterne løber. Den fremføringsord-
ning der indførtes, blev en rentebærende konto i 
Kommissionens navn hos EIB. 
3) Der er ved at blive indført andre ordninger, der 
kopieres efter disse regler. Det er bl. a. tilfældet 
med finansforordningen for den sjette EUF. 
Overgangen fra et veletableret system, der har været 
indkørt i fire år, til et nyt har nemlig medført en høj grad af tilbagevirkende kraft for de første betalinger 
efter den nye metode: EIB præsenterede sine første 
betalingsanmodninger to til tre måneder efter udbeta­
lingen af de pågældende lån, medens Kommissionens 
finansielle tjenestegrene stødte på praktiske problemer. 
Som tabel 2.1 imidlertid viser, er man hurtigt vendt til­
bage til en tilbagevirkende kraft i en normal takt. 
Fordeling af overskuddene mellem medlemsstaterne 
2.32. Kommissionen gik i begyndelsen af regnskabs­
året 1984 over til at udarbejde et overslag hver anden 
måned, hvilket sikrer en udligning ifølge artikel 12 i 
forordning (EØF) nr. 2891/77 (3). Revisionsrettens 
bemærkning gælder ikke for hverken regnskabsåret 
1984 eller 1985, idet Kommissionen selv har nedsat 
overslagsperioden, fordi den således har delt og fore­
grebet Revisionsrettens bekymring som følge af situati­
onens udvikling. 
2.33. Kontiene hos centralbankerne i Irland og Det 
forenede Kongerige anvendes hovedsagelig til at transi­
tere midler til og fra den nationale finansforvaltning. 
Kommissionen har kun nogle halve snese tusinde pund 
stående i Bank of England. Kommissionen har større 
indeståender i Irlands centralbank, men i modsætning 
til de andre centralbanker foretager denne bank 
løbende betalingstransaktioner ligesom forretningsban­
kerne. 
Ovennævnte forklaringer viser netop, at Kommissionen 
ikke benytter den af Revisionsretten nævnte mulighed. 
2.34. De af Revisionsretten nævnte forvridninger 
skyldes i ligeså høj grad, at Kommissionen ikke til­
strækkelig hyppigt foretager udligningsoverførsler, 
sammenkædet med det forhold, at medlemsstaterne 
afholder udgifter og oppebærer indtægter i forskelligt 
tempo, som den skyldes, at ordningen med finansielle 
overslag hverken er præcis eller pålidelig. 
Den afstemning af udligningsoverførslerne, der siden 
har fundet sted, har yderligere mindsket de pågældende 
afvigelser, der af praktiske årsager ikke kan nedbringes 
til nul. 
De øvrige institutioners overslag 
Parlamentet 
2.35. Selv om Parlamentet kan tilslutte sig Revisions­
rettens henstilling i denne sag, gør de anvisningsberetti-
170 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
gedes decentraliserede ansvarsområder det vanskeligt 
at operere med en sofistikeret overslagsordning for lik­
vide midler. Den nuværende metode, der er blevet byg­
get op over de seneste tre år, har vist sig at være rime­
ligt præcis. Yderligere bør det understreges, at man 
med den gradvise indføring af ECU-nettosystemet 
både reducerer tabet af potentiel renteindtægt og risi­
koen for valutakurstab til et minimum, eftersom alle 
kasse- og bogholderiafdelingens midler forbliver på 
rentebærende EUC-konti indtil det tidspunkt, udbeta­
lingen rent faktisk finder sted. 
2.36. Som det fremgår af fodnoten til tabel 2.3, som 
viser dækningsgraden for nettobehovet i regnskabsåret 
1983, er samtlige saldi vedrørende" forskudsforvaltnin-
gen ikke medtaget. Parlamentet sætter spørgsmålstegn 
ved relevansen af de forelagte data, som ikke omfatter 
Kommissionen, en institution hvis administrative 
bevillinger ligger over de samlede administrative bevil­
linger i samtlige fællesskabsinstitutioner. Under alle 
omstændigheder ligger Europa-Parlamentets dæknings­
grad for nettobehovet ifølge Revisionsrettens egne tal 
inden for en meget acceptabel grænse. 
Rådet 
2.35. Rådet fremsætter månedlige anmodninger, til 
Kommissionen om likvide midler. De er baseret på 
reelle overslag for så vidt angår løn til tjenestemænd, 
leje og vedligeholdelsesudgifter (rengøring...). Til 
gengæld kan der ikke foretages overslag over de øvrige 
udgifter (udgifter i forbindelse med tjenesterejser, dele­
geredes rejseudgifter, ejendomsskatter, udgifter til tele­
fon og porto osv ...); de anslås hver måned under hen­
syn til tilsvarende udgifter fra foregående regnskabsår. 
Rådet bemærker, at dets dækningsgrad for nettobeho­
vene, nemlig 115% (se skema 2.3) er lavere end de 
øvrige institutioners. Det vil bestræbe sig på at ned­
bringe denne sats ved om muligt i endnu højere grad at 
støtte sig til reelle overslag. 
2.36. Det drejer sig om tre tilfælde af meget begræn­
set omfang og varighed, der går tilbage til 1983. 
Revisionsretten 
2.35. Bevillingerne til Rettens regelmæssigt tilbage­
vendende udgifter, som er opført under kapitel 10 og 12 
og under artikel 200 i Rettens budget, udgør over 89 % af Rettens samlede budget. Retten er klar over proble­
met, og den har indført en enkel og pålidelig overslags­
ordning, som tilgodeser dens særlige forvaltningsmæs­
sige behov. 
2.36. Retten vil bestræbe sig på i højere grad at 
nærme sig det optimale forhold. 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
2.35 — 2.36. Det økonomiske og sociale Udvalg kan 
kun slutte fuldt op om Revisionsrettens ønske om at nå 
frem til en optimal likviditetsstyring. Princippet bygger 
på følgende tre krav: 
— at holde de disponible kassesaldi nede på et mini­
mum; 
— at sikre en passende dækning af udgifterne; 
— at anbringe den minimumssaldo, der fremkommer 
ved at forene de to ovennævnte krav, på bedst 
mulig måde. 
Det er i øvrigt denne filosofi, der altid har præget likvi-
ditetsregnskabet i Det økonomiske og sociale Udvalg. 
I betragtning af størrelsen af Det økonomiske og soci­
ale Udvalgs budget og den proportionale fordeling af 
Udvalgets udgifter (lønningerne og mødeudgifterne, 
der skriver sig for 80 % af bevillingerne, er normalt stør­
relser, man på forhånd kender nøjagtigt), finder institu­
tionen, at systemet med månedlige forudbetalinger på 
1/12, i mangel af et mere avanceret system nogenlunde 
opfylder dens behov. 
Ikke desto mindre erkender Udvalget, for så vidt 
finansåret 1983 angår, det berettigede i bemærkningen; 
således repræsenterede de kassesaldi institutionen lig­
ger inde med i 1984 gennemsnitligt en dækning af 
udgifterne for et tidsrum af 3-4 uger. 
Styringssystem er 
Kommissionen 
2.37. Den fortsatte stigning i de budgetmæssige og 
finansielle aktiviteter gennem flere år, hvortil kommer 
betydelige komplikationer, især som følge af indførel­
sen af ECU'en i regnskabet ud over den faste brug af 
16.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 171 
de nationale valutaer, har foranlediget Kommissionen 
til at træffe betydelige foranstaltninger med henblik på 
omlægning af regnskabsafdelingen, hvor en forøgelse 
af antallet af ansatte nødvendigvis har været begrænset 
som følge af de almindelige personalepolitiske proble­
mer i Kommissionen. Således blev der i 1983/84 opret­
tet et særligt direktorat, der nu består af fire specialise­
rede tjenestegrene. 
Der er allerede gjort et betydeligt arbejde for at tilpasse 
edb-systemerne til de øgede behov, og dette arbejde 
fortsættes. Kommissionen har i øvrigt altid bestræbt sig 
på at opfylde de mange krav, som Revisionsretten har 
fremsat i sine tidligere beretninger, ligesom den vil 
bestræbe sig på at gøre det med hensyn til de krav, der 
er indeholdt i denne beretning. 
Ud over de reformer, der er indledt vedrørende regn­
skabsposteringerne, er der allerede gjort fremskridt med 
hensyn til finansforvaltningen, hvilket har givet sig 
udslag i den nu daglige udgivelse af bankregnskabet. 
De hidtidige og kommende forbedringer vedrørende 
forbindelserne med bankerne (jf. punkt 2.28.) skulle 
imødekomme Revisionsrettens anmodninger. 
Forvaltningsprocedurer 
Parlamentet 
2.38. Når ECU-nettosystemerne for bankforretninger 
uden for og inden for Luxembourgs grænser er indført, 
vil der blive udarbejdet et internt dokument, der skal 
beskrive de ansattes arbejds- og ansvarsområder i 
kasse- og bogholderiafdelingen. 
Rådet 
2.38. Sekretariatet har besvaret en række spørgeske­
maer fra Revisionsretten vedrørende opgaver og 
ansvarsområder for de regnskabsførere, der beskæftiger 
sig med likviditetsbeholdningen og dens forvaltning. 
En beskrivelse af opgaverne og systemerne vil komme 
til at indgå i vejledningen. 
Domstolen 
2.38. Domstolen deler Revisionsrettens bekymringer 
og understreger, at der er sket væsentlige forbedringer i 
1984. Formålet med ændringerne er at skabe en klarere 
adskillelse mellem de opgaver, der udføres af finansin-
spektøren, den anvisningsberettigede og regnskabsføre­
ren, hvilket har givet anledning til en omlægning af alle 
de tjenestegrene, som har til opgave at gennemføre 
Domstolens budget og kontrollen hermed. Endvidere 
er formålet med de nye regler for kassen at give en kla­
rere og mere nøjagtig fremstilling end tidligere af de 
opgaver og ansvarsområder, som falder ind under den 
tjenestegren, der beskæftiger sig med likviditetsbehold­
ningen. 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
2.38. Udvalget vil bestræbe sig på gradvis at indføre 
forskrifter for de forskellige procedurer, der gælder i 
finansforvaltningen. Dette vil bl. a. ske i forbindelse 
med de edb-systemer, der vil blive etableret i fremtiden 
til støtte for denne forvaltning. 
Antallet af bankkonti 
Parlamentet 
2.39. Som Revisionsretten ved, har den gradvise ind­
førelse af ECU-nettosystemet allerede bevirket, at 
antallet af bankkonti er faldet betydeligt. Det er Parla­
mentets hensigt, at kasse- og bogholderiafdelingen, når 
de nye systemer for institutionens bankforretninger 
inden for og uden for Luxembourgs grænser er helt 
driftklare og kontrollerede, skal operere med kun to 
bankkonti (begge ECU) sammen med den Compte 
Chéques Postaux-konto i Luxembourg, som vil komme 
til at lyde på luxembourger francs. Dette mål vil være 
nået i løbet af 1986. 
Man vil fortsat arbejde med særlige valutakonti for­
skellige steder med henblik på de særlige behov i for-
skudsforvaltningen. Antallet af kasse- og bogholderiaf­
delingens bankkonti er for øjeblikket på 11. 
Rådet 
2.39 og 2.52 (c). Rådet mærker sig Revisionsrettens 
bemærkninger. 
172 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Kommissionen 
2.39. Kommissionen har for at opfylde en tidligere 
anmodning fra Revisionsretten nedsat antallet af sine 
konti betydeligt (fra 111 i 1982 til 57 i 1984). 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
2.39. På baggrund af Revisionsrettens kritik har 
Udvalget nøje undersøgt dette spørgsmål og besluttet at 
lukke to konti. Som følge af udvidelsen vil det imidler­
tid være nødvendigt at oprette to nye konti,- hvorved 
det samlede antal konti kommer op på 13 (1 pr. med­
lemsstat og 2 i Belgien), hvilket Udvalget betragter som 
et absolut minimum for at kunne gennemføre sine 
bankforretninger. 
Bankvilkår 
Parlamentet 
2.40. (a) Antallet af cheks, der udstedes af kasse- og 
bogholderiafdelingen i Europa-Parlamentet er mini­
malt, og derfor har man ikke fundet det nødvendigt at 
indføre nogen særlig ordning. Takket være det nye 
banksystem for forretninger uden for Luxembourg lig­
ger rentesatserne nu helt fast. De mest fordelagtige 
bankvilkår for transaktioner inden for Luxembourg vil 
kunne opnås efter den revision, der omtales i besvarel­
sen af punkt 2.39 ovenfor. 
(b) Der udpeges særlige tjenestemænd til regel­
mæssigt at kontrollere de bankvilkår, der er opnået for 
det eksisterende ECU-nettosystem. 
Rådet 
2.40. Rådet har mærket sig Revisionsrettens bemærk­
ninger til dette spørgsmål. 
2.41 og 2.47. Rådet anmoder bankerne om at yde det 
de samme vilkår, som ydes til Kommissionen. Det fin­
der, at det — under hensyn til de likvide midler, Kom­
missionen råder over — bør være dens opgave at for­
handle med bankerne for at opnå de bedst mulige 
vilkår for alle institutioner. Kommissionen 
2.40. Under henvisning til sine svar på punkt 2.28. og 
2.37. mener Kommissionen da heller ikke, at bankerne 
altid benyttes udelukkende på grundlag af de finansi­
elle vilkår, de tilbyder, men undertiden efter andre kri­
terier, såsom praktiske arbejdsvilkår, hurtighed, specia­
lisering, osv. 
Med hensyn til punkt b) undersøger Kommissionen 
muligheden af at efterkomme Revisionsrettens anmod­
ninger, samtidig med at den fremhæver betydningen i 
den henseende af de vanskeligheder, den har som følge 
af de generelle personalepolitiske problemer. 
2.41 - 2.42. Revisionsretten tager i sine bemærkninger 
ikke hensyn til visse elementer, der er indbygget i sty­
ringsteknikkerne vedrørende bankkonti. 
Da det i det pågældende tilfælde drejer sig om konto­
kurant, kan bankerne tilbyde en højere forrentning på 
konti med få, bevægelser end på konti med et stort antal 
transaktioner. 
For at forrentningen kan vurderes korrekt, må man 
endelig ikke overse de forskellige arbejdsbyrder som 
følge af transaktionstypen. 
Fra og med det berørte regnskabsår (1984) har Kom­
missionen fulgt Revisionsrettens forslag om at foretage 
en generel opdeling i udgifter og renter. 
For så vidt angår punkt 2.42 d), vil de under punkt 2.28 
omhandlede forhandlinger med bankerne føre til en 
mindskelse af renteforskellene. 
For yderligere at opfordre bankerne til at give tilbud og 
undersøge de problemer, det kan medføre, påtænker 
Kommissionen som ønsket af Revisionsretten, inden 
for rammerne af gennemførelsen af det almindelige 
budget forsøgsvis at indhente tilbud vedrørende trans­
aktioner, den skal foretage i Spanien og Portugal som 
følge af udvidelsen. 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
2.40. Udvalget mener, at dets politik, der består i på 
nært hold at følge udviklingen i de vilkår, der tilbydes 
af bankerne — hvilket ikke volder problemer — altid 
har givet gode resultater, uden at det i øvrigt har skabt 
træghed i procedurerne. Dog vil Udvalget for fremtiden 
bestræbe sig på nøje at undersøge bankernes tilbud og 
vil udarbejde et dokument til dette brug. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 173 
Intern kontrol 
Rådet 
2.43. Funktionsopdeling mellem anvisning og afhol­
delse af en udgift. 
Rådssekretariatet vil tage de af Revisionsretten påpe­
gede tilfælde op til overvejelse, idet det navnlig vil tage 
hensyn til bestemmelserne i Rådets forretningsorden. 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
2.43. De sikkerhedsforanstaltninger, Det økonomiske 
og sociale Udvalg for nylig har truffet, imødekommer 
Revisionsrettens kritik. 
Centralisering af forvaltningen 
Overførsler i almindelighed 
Parlamentet 
2.46. Parlamentet vil fremover kræve, at der ikke fra­
trækkes valørdage for overførsler mellem Fællesskabets 
institutioner, hvor sådanne overførsler sker i samme 
bank. 
Rådet 
2.45. Overførsler af midler fra Rådet til Det økonomi­
ske og sociale Udvalg. 
Den fulgte fremgangsmåde er i overensstemmelse med 
en rådsafgørelse og skyldes, at Det økonomiske og 
sociale Udvalgs budget er integreret i Rådets budget. 
2.46. Rådet vil undersøge forskellige løsninger, hvor­
med tabet af valørdage kan begrænses mest muligt. 
Kommissionen 
2.46. For at efterkomme Revisionsrettens henstilling, 
vil Kommissionen herefter tilsende modtagerinstitutio­nerne en kopi af sine instrukser til bankerne; disse 
instrukser skal indeholde den dato, hvorpå de får virk­
ning, og det vil blive kontrolleret, at den overholdes. 
Forhandlingsposition over for bankerne 
Parlamentet 
2.47. Skønt de enkelte fællesskabsinstitutioner bruger 
bankerne meget forskelligt, og mængden af udbetalin­
ger og indbetalinger varierer stærkt institutionerne 
imellem, er Europa-Parlamentet villig til at samarbejde 
inden for et eventuelt inter-institutionelt initiativ i 
denne retning. 
Rådet 
2.47. Jf. svaret under punkt 2.41. 
Kommissionen 
2.47 — 2.48. Kommissionen har altid handlet som 
Revisionsretten anbefaler, hver gang de øvrige instituti­
oner har anmodet den herom; dette punkt skal behand­
les på møderne mellem institutionernes regnskabsfø­
rere. 
Anvendelse af ECU 
Parlamentet 
2.49. Europa-Parlamentet har med et vist resultat for­
søgt at udvide anvendelsen af ECU i forbindelse med 
større kontrakter, betaling af bestemte lejemål og visse 
former for udbetalinger til nogle medlemmer. Afregnin­
ger med Kommissionen er i en årrække blevet foretaget 
i ECU, og der vil snart blive udsendt instrukser om, at 
finansielle transaktioner med samtlige andre fælles­
skabsinstitutioner skal udføres i ECU. Parlamentet ser 
gerne, at brugen af ECU udvides, og vil fortsat støtte 
den, hvor og når det er muligt. 
174 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
Rådet 
2.50. Der udarbejdes 12 regnskabsbilag årligt i forbin­
delse med Rådets tjenestegrenes overførsler til Det 
økonomiske og sociale Udvalgs bankkonti. 
Kommissionen 
2.49. Kommissionen har for at fremme brugen af 
ECU og lette administrationen af sin finansforvaltning 
inden for de rammer, den har fået pålagt, siden indfø­
relsen in 1975 af den europæiske regningsenhed, der i 
1979 blev til ECU'en, arbejdet for en stadig større brug 
af denne regningsenhed, som delvis takket være dens 
initiativer nu er blevet et betalingsmiddel. I forbindelse 
med dette tiltag, der har virkninger for medlemsstaterne 
og deres borgere, er Kommissionen meget hurtigt stødt 
på vanskeligheder, der ikke altid har kunnet overvin­
des, hvilket forklarer, at fremskridtene på det pågæl­
dende område kun sker lidt efter lidt, når de er praktisk 
gennemførlige, efterhånden som mulighederne opstår. 
Meget tidligt anmodede Kommissionens kompetente 
tjenestegrene, der disponerer over bankkonti i ECU, de 
øvrige fællesskabsinstitutioner med regnskabsmæssige 
forbindelser inden for rammerne af det almindelige 
budget om at åbne konti i ECU, således at der kunne 
foretages direkte overførsler i ECU; medens de øvrige 
institutioner, inkl. EIB, imødekom denne opfordring, 
har Rådet altid afslået dette. 
For så vidt angår forbindelser mellem institutionerne, 
tilstillede Kommissionen i oktober 1976 Rådet et for­
slag til forordning (dok. KOM/76/513) om især 
ECU'ens rolle som forvaltnings- og betalingsinstru-
ment. I denne tekst opstilledes et centralt system for 
forvaltning og gennemførelse af budgettet i ECU og 
kursrisikoen skulle overføres fra Kommissionen til 
modtagerne gennem angivelse af budgetforpligtelserne 
i ECU. Dette dokument blev ikke godkendt af Rådet. 
Efter to års næsten ugentlige diskussioner blev det helt 
omredigeret, men det blev ikke offentliggjort på grund 
af valget til Europa-Parlamentet, idet den samrådspro­
cedure med dette, som dokumentet skulle gøres til gen­
stand for, var blevet afbrudt. Visse medlemsstater er 
fortsat meget imod forslaget om, at de eller deres bor­
gere skal bære risikoen ved omveksling mellem ECU 
og den nationale valuta, og det ønske om at tage dette 
dokument op igen, som andere delegationer udtrykte 
1980, har ikke vundet gehør. 
Da enhver systematisk behandling af spørgsmålet såle­
des er umulig, har Kommissionen grebet sagen pragma-
(') Med skrivelse af 30. juli 1985 blev der fra institutionens 
side påny taget de fornødne skridt overfor det ansvarlige 
forsikringsselskab. tisk an og begrænset sig til hver gang, den har mulighed 
herfor, at angive beløb og betalinger i ECU; således er 
beløb og betalinger angivet i ECU for så vidt angår 
undersøgelseskontrakterne (1982), refusionen af eks­
perthonorarer (1983) og aflønningen af free-lance tolke 
(1984). Kommissionen har ligeledes taget vigtige initia­
tiver med hensyn til lånoptagelser, angivet i ECU; 
Kommissionens kompetente tjenestegrene vil meget 
snart indlede arbejdet, for at EKSF-afgifterne kan beta­
les i ECU, idet de hidtil, skønt de har været angivet i 
ECU, er blevet betalt i deres modværdi i national 
valuta. 
Kommissionen betragter Revisionsrettens bemærknin­
ger vedrørende brugen af ECU, der er fuldt ud beretti­
gede, som en støtte til sit tiltag; med støtte i disse 
bemærkninger vil Kommissionens kompetente tjene­
stegrene bl. a. genoptage kontakten med Rådets finans­
forvaltning. Det er imidlertid fortsåt således, at da der 
ikke eksisterer nogen retsakt, selv om Revisionsretten 
også har antydet behovet herfor, kan andelen af beta­
linger, der foretages i ECU, fortsat kun være ubetyde-
Hg-
Det økonomiske og sociale Udvalg 
2.49. For at fremme anvendelsen af ECU har Udval­
get til hensigt på sin hovedbankkonto at oprette en 
underafdeling benævnt i ECU. 
Konklusioner 
Rådet 
2.52 (c). Jf. svaret under punkt 2.39. 
Kommissionen 
2.51 — 2.53. Kommissionen anmoder om, at det tages 
til efterretning, at der findes forskelle i vurderingen på 
visse punkter, hvilket fremgår af ovennævnte svar, og 
den har til hensigt at fortsætte de nuværende tiltag, der 
klart går i samme retning som Revisionsrettens henstil­
linger i punkt 2.52. 
(2) Årsberetning for regnskabsåret 1982 — EFT C 367 af 
31. 12. 1983, punkt 2.39. 
(3) EFT L 336 af 27. 12. 1977, s. 1. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 175 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 3 
Indtægter 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
Budgettets finansiering lerede Kommissionen ved årets udgang bevillinger på i 
alt 329,31 mio ECU. Opførelsen af de forventede 
annulleringer på budgettet afspejlede en forventet situ­
ation, der var mere eller mindre sikker. Det var på 
ingen måde noget, der blev gjort for at skjule det fak­
tum, at de budgetterede udgifter oversteg de disponible 
indtægter. Tværtimod gav opførelsen af de forventede 
annulleringer et mere gennemsigtigt budget, hvis udgif­
ter og indtægter i højere grad modsvarede hinanden. 
Særlige forhold som følge af, at Fællesskabets egne 
indtægter er opbrugt Det er ikke i modstrid med traktatens artikel 199. Opfø­
relsen på budgettet har faktisk bekræftet at bestemmel­
serne er overholdt. 
3.6 (a). Kommissionen forelagde den 6. maj 1983 
Rådet {}) et forslag til afgørelse om nye egne indtægter 
med bl.a. en stigning i den maksimale momssats. Rådet 
kunne imidlertid ikke træffe den nødvendige afgørelse 
i tide, fordi forøgelsen af de egne indtægter, der er til 
rådighed for EF, hang sammen med en række andre 
problemer. 
For at sikre, at Fællesskabets forpligtelser kan opfyldes, 
og Fællesskabets politikker fortsat gennemføres, samti­
dig med at der tages hensyn til kravet i EØF-traktatens 
artikel 199, om at budgettet skal balancere, fremsatte 
Kommissionen derfor i henhold til EØF-traktatens arti­
kel 235 et forslag, om at medlemsstaterne skal stille 
yderligere midler til rådighed for Fællesskabet i 1984, 
og at disse midler skal tilbagebetales, når der er nye 
egne indtægter til rådighed. 
Rådets juridiske tjeneste delte Kommissionens opfat­
telse af, at artikel 235 er det helt rigtige retsgrundlag for 
for den pågældende forordning. 
Da det kom til stykket, vedtog Rådet ikke denne for­
ordning. Medlemsstaterne besluttede derimod, at der 
skulle indgås en mellemstatslig aftale om at tilveje­
bringe yderligere midler i 1984. Kommissionen bekla­
ger, at denne aftale blev indgået helt uden for EF-trak-
taternes rammer. 
3.6 (b). Ved udgangen af hvert år annulleres visse 
bevillinger. Endvidere havde Kommissionen i 1984 i 
det forklarende memorandum til forslaget til en råds­
forordning (2) om foranstaltninger til dækning af bud­
getbehovene i 1984 bestræbt sig på at beskære udgif­
terne med 350 mio ECU. Da det kom til stykket, annul-Gennemf øreisen af budgettet 
3.7. Kommissionen foreslog i sit foreløbige forslag til 
tillægs- og ændringsbudget nr. 1 en nedsættelse på 
498,5 mio ECU af overslagene over landbrugsafgif-
terne. Den redegjorde i det forklarende memorandum 
for de forhold, der fik den til at foretage denne nedsæt­
telse. 
Hverken Rådet eller Parlamentet medtog de reviderede 
tal i budgetforslaget eller i det endelige budget. 
3.8. Overslagene over landbrugsafgifter opdelt på de 
enkelte produkter og tallene for de monetære udlig­
ningsbeløb er anført i bind 7 af det foreløbige budget­
forslag for hvert år. 
Siden indførelsen af det nye indtægtsregnskabssystem 
er landbrugsafgifterne nu systematisk opdelt på de 
enkelte produkter, og de monetære udligningsbeløb er 
angivet særskilt for de medlemsstater, der fremsender 
de fornødne oplysninger. 
REGISTRERING OG INDDRIVELSE AF 
IKKE-INDBETALTE INDTÆGTER 
3.10. De fleste af de udestående indtægtsordrer for 
ikke-opgjorte beløb skyldes uenighed med medlemssta­
ter om udeladelsen af visse oplysninger fra deres 
momsopgørelser. Da det i det gældende system kun er 
medlemsstaterne, der råder over de oplysninger, der er 
176 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
nødvendige for at evaluere disse udeladelser, har Kom­
missionen pligt til at udstede indtægtsordrer for udestå­
ende ikke-opgjorte beløb i disse tilfælde. De faktiske 
beløb kendes først, når uenigheden er løst. 
MERVÆRDIAFGIFT 
Valgmulighed mellem overgangsmetode 
AogB 
3.11-3.19. 
I. Generel bemærkning 
Uden at foregribe de særlige kommentarer i det føl­
gende kan Kommissionen konstatere, at hovedparten 
af Revisionsrettens bemærkninger vedrører aspekter, 
der udgør en korrekt anvendelse af de nuværende 
bestemmelser, der er baseret på tre hovedtekster, nem­
lig afgørelsen af 21. april 1970 angående udskiftning af 
medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskaber­
nes egne indtægter og Rådets forordning nr. 2891/77 
og nr. 2892/77 af 19. december 1977 om gennemførelse 
af denne afgørelse. 
Kommissionen minder om, at den selv de seneste år 
har tilsendt Rådet flere forslag om ændring af disse 
tekster, og den arbejder fortsat på at forbedre dem. 
Kommissionen bemærker, at en sådan kritik hovedsa­
gelig skal rettes til Rådet, der har den lovgivende magt, 
hvorimod bemærkningerne med henblik på udarbejdel­
sen af kapitel 3 i Revisionsrettens årsberetning om 
regnskaberne for regnskabsåret 1984 blot vedrørte 
Kommissionen. En eventuel ændring af bestemmel­
serne skal normalt diskuteres inden for rammerne af de 
procedurer vedrørende en fornyet gennemgang af for­
ordning nr. 2891/77 og nr. 2892/77, der for tiden er i 
gang på Kommissionens initiativ. 
I den forbindelse synes Revisionsrettens fremlæggelse 
af tal, der skaber indtryk af, at der har været tale om tab 
af egne indtægter, medens den beskrevne situation er i 
overensstemmelse med de nuværende bestemmelser, at 
være uhensigtsmæssig, da sådanne tal kun kan misfor­
stås af mindre indsigtsfulde læsere. 
II. Tekniske aspekter 
Kommissionen skal imidlertid fremkomme med sup­
plerende oplysninger vedrørende de af Revisionsretten 
nævnte forskellige specifikke aspekter: a) Ifølge artikel 6, stk. 1, i den ændrede forordning 
nr. 2892/77 beregnes grundlaget for de egne moms­
indtægter ud fra de i medlemsstaten indgåede sam­
lede nettoindtægter i et regnskabsår. Den situation, 
der er beskrevet i punkt 3.13, afsnit b) og c), i Revi­
sionsrettens beretning er i overensstemmelse med 
grundtrækkene i denne forordning, og de af Revisi­
onsretten fremlagte talangivelser for de reduktior 
ner, der ville være en følge af anvendelsen af en 
bestemt metode, giver anledning til følgende 
bemærkninger: 
i) Da det ifølge ordningen med Fællesskabets 
egne moms-indtægter fastsættes, at der på 
momsgrundlaget anvendes en sats med henblik 
på at sikre finansieringen af Fællesskabets 
budget ud over de traditionelle indtægter, er 
konsekvensen af eventuelle reduktioner af 
grundlaget nødvendigvis en forhøjelse af 
denne faktiske sats, der fastsættes inden for 
rammerne af budgetproceduren. 
ii) Revisionsrettens evaluering, der er baseret på 
tallene fra fem medlemsstater (Belgien, Dan­
mark, Luxembourg, Nederlandene og Det fore­
nede Kongerige), er kun tilnærmelsesvis. 
iii) Når der i momsgrundlaget for et regnskabsår 
ikke medtages de i dette regnskabsår ikke-
opkrævede beløb inden for rammerne af 
B-metoden, har det kun til følge, at der sker en 
tidsmæssig forskydning vedrørende bogførin­
gen af visse transaktioner, idet disse beløb 
medtages i det grundlag, der beregnes for de 
regnskabsår, hvori de faktisk opkræves, og der­
med pålægges den faktiske momssats for disse 
senere regnskabsår. Det er i øvrigt i højere grad 
end størrelsen af disse udestående beløb ved 
udgangen af et regnskabsår deres udvikling fra 
år til år, der i givet fald skal tages i betragtning, 
og disse bevægelser har en tendens til at 
udligne hinanden fra år til år over en tilstræk­
kelig lang periode. 
b) Ifølge artikel 3 i den ændrede forordning 
nr. 2892/77 kan hver enkelt medlemsstat selv vælge 
den metode, den agter at anvende. Vanskelighe­
derne i forbindelsen med anvendelsen af A-meto­
den i Danmark, samt det forhold, at der i dette 
land kun findes én momssats, forklarer dette lands 
valg. Dette metodeskift har for regnskabsåret 1983 
ført til en reduktion i det danske momsberegnings­
grundlag (jf. afsnit a) i punkt 3.13), som skyldes de 
to ovennævnte forhold, nemlig at beløb, der 
betragtes som tabte, og udestående beløb ikke 
medtages. Men det bør nævnes, at da de beløb, der 
skulle inddrives ved udgangen af regnskabsåret 
1984, var mindre end de tilsvarende beløb ved 
udgangen af 1983, er der sket en vis udligning i 
løbet af det efterfølgende regnskabsår. 
c) De transaktionsmuligheder, der i de forskellige 
medlemsstater er tilladt i lovgivningen som den i 
afsnit d) i punkt 3.13 nævnte, kan medføre på den 
ene side en forskydning i medregningen i momsbe­
regningsgrundlaget af de beløb, der faktisk udbeta­
les til de nationale myndigheder, og på den anden 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 177 
side et bortfald af en del af den offentlige fordring. 
Men under alle omstændigheder kan den type lov­
givning kun medføre yderligere nationale indtægter 
og EF-indtægter sammenholdt mod, hvad der ellers 
ville være tilfældet. 
d) Kommissionen efterprøver inden for rammerne af 
sine kontroller af medlemsstaternes momsgrundlag 
hele forløbet af centraliseringen af indtægterne og 
påser således, at ordningen fungerer tilfredsstil­
lende lige fra fastlæggelsen til beregningen af Fæl­
lesskabets momsgrundlag. Kommissionen deler 
Revisionsrettens ønske om at råde over supple­
rende oplysninger om de beløb, der ikke medtages i 
dette grundlag, og den påtænker i Det rådgivende 
Udvalg for egne Indtægter sammen med medlems­
staterne at foretage en gennemgang af mulighe­
derne for at opnå supplerende oplysninger, bl.a. 
om omtvistede beløb. Kommissionen bemærker 
dog, at det her hovedsagelig drejer sig om det, der 
har været emnet for dets forslag til forordning, der i 
1979 blev forelagt Rådet, om foranstaltninger, som 
skal træffes i tilfælde af uregelmæssigheder vedrø­
rende de i afgørelsen af 21. april 1970 fastsatte egne 
indtægter samt om indførelse af en ordning for 
underretning af Kommissionen om sådanne uregel­
mæssigheder. Så længe dette forslag til forordning, 
hvis vedtagelse Kommissionen fortsat meget kraf­
tigt ønsker, ikke er vedtaget, afhænger fremsendel­
sen af disse oplysninger af medlemsstaterne, der 
med de nuværende regler alene er ansvarlige for 
kontrollen hos de afgiftspligtige samt eventuelle 
opfølgninger heraf. I særdeleshed har Kommissio­
nen ikke på nuværende tidspunkt beføjelser til at 
give medlemsstaterne instrukser om den hyppig­
hed, hvormed kontrollen hos de afgiftspligtige skal 
finde sted. 
III. Bemærkninger vedrørende rapporten om anvendelsen 
af forordning nr. 2891/77 og nr. 2892/77 
Da Revisionsretten i sin beretning flere gange har 
nævnt rapporten om anvendelse af forordning 
nr. 2891/77 og nr. 2892/77 og det forslag om forlæn­
gelse af sidstnævnte, der er en følge af denne rapport 
(begge tekster blev af Kommissionen fremsendt til 
Rådet i april 1985), mener Kommissionen, det allerede 
nu er nødvendigt at præcisere en række forhold. 
For det første mener den, at denne rapport beskriver de 
problemer, som hver enkelt af de to metoder giver 
anledning til, og derved giver den et fuldstændigt, afve­
jet overblik over situationen. Selv om Kommissionens 
oprindelige forslag kun vedrørte A-metoden, selv om 
den aldrig har søgt at bestride forskellene mellem de to 
metoder, som Rådet til slut vedtog, og selv om den 
også er klar over de vanskeligheder, som anvendelsen 
af B-metoden indebærer, kan Kommissionen konsta­
tere, at den erfaring, den har opnået ved iværksættelsen af A-metoden, viser, at denne metode i sin nuværende 
form ligeledes rejser mange problemer. 
For det andet har Kommissionen i denne rapport klart 
fremhævet, at den foretrækker én enkelt metode til 
udarbejdelse af momsgrundlaget. Den må imidlertid 
understrege, at dette mål nu ikke længere kan forfølges 
uden hensyn til ordningen med de egne momsindtægter 
og udviklingen siden vedtagelsen af forordning 
nr. 2892/77. Ifælge denne forordning er det i en over­
gangsperiode muligt at vælge mellem to metoder, der er 
baseret på fundamentalt forskellige principper og reg­
ler; otte ud af de ni medlemsstater, der indbetaler egne 
momsindtægter, har valgt B-metoden. Umiddelbart 
inden EF på ny skal tage sit fremtidige finansieringssy­
stem op til behandling, fordi de yderligere indtægter 
som følge af forhøjelsen af den maksimale momssats 
til 1,4% er opbrugt, kan den situation, som denne 
udvikling har skabt, ikke betragtes som værende af 
sekundær betydning. 
Vanskeligheder med gennemførelsen af 
merværdisystemet 
3.21. Kommissionen fortsætter behandlingen af regi­
streringsafgiften af biler i Danmark. På nuværende sta­
dium beskæftiger den sig bl.a. med gyldigheden af 
denne afgift i henseende til de frie varebevægelser i EF, 
og den har i den anledning besluttet at indlede de i 
traktaten fastsatte procedurer. 
3.22. Kommissionen kan godtage Revisionsrettens 
forslag, og den vil fortsat insistere på, at der indføres en 
ensartet ordning. 
LANDBRUGSAFGIFTER 
3.23 — 3.26. Kommissionen kan ikke godtage Revisi­
onsrettens opfattelse af, at denne afgørelse var i mod­
strid med artikel 14, stk. 2, i forordning nr. 805/68. 
Årsagen til Kommissionens forslag til Rådet blev klart 
nævnt i afsnit 4 i memorandum til dok. KOM(84) 49, 
der lyder således: »Kommissionen finder dog, at 
importindrømmelserne for oksekød bør tilpasses under 
hensyn til de eksisterende internationale aftaler og de 
modydelser, der er indrømmet Fællesskabet.« 
Muligheden af, at der senere indgås internationale afta­
ler parallelt med eller i forbindelse med Rådets forord-
178 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
ning nr. 805/68 synes at være forudset i denne forord­
nings artikel 17, der lyder således: »Denne forordning 
anvendes med respekt af de traktatlige forpligtelser, der 
er internationalt bindende for Fællesskabet.« 
Efter Kommissionens opfattelse må artikel 14, stk. 2, i 
Rådets forordning nr. 805/68 låses sammen med arti­
kel 17 og 31, der forpligter Fællesskabet til at overholde 
internationale handelsaftaler, og med bemyndigelsen 
til Kommissionen fra budgetmyndigheden i 1984-bud-
gettet (anmærkningerne vedrørende kapitel 29/B), og 
som klart dækker de omstændigheder og vilkår, hvor­
under Kommissionens forslag for 1984 blev udarbejdet. 
Den mængde på 50 0001 oksekød, som Revisionsretten 
nævner, må ses i den sammenhæng. Endvidere falder 
denne mængde inden for den samlede importkvote for 
oksekød, der blev henvist til i ovennævnte anmærknin­
ger. 
Gennemførelsen i medlemsstaterne 
3.28. Som Revisionsretten allerede er underrettet om, 
er det kun i Nederlandene, der bliver ført kontrol med 
den særlige ordning (hel eller delvis suspension af 
afgiften) ved import af visse former for frosset oksekød 
til forarbejdning eller fremstilling; denne ordning fore­
slås undersøgt i de øvrige medlemsstater inden for ram­
merne af den fælles kontrol i henhold til forordning 
nr. 2891/77 og nr. 165/74. TOLD 
Ensidigt fastsa tte toldsa tser fra 
medlemsstaternes side 
3.29-3.32. Kommissionen gør opmærksom på, at 
overtrædelsesprocedurerne følger deres normale gang. 
3.33. (a) Hvad angår materiale, der i det væsentlige er 
af militær karakter, og som ikke er omfattet af traktat-
brudsproceduren (artikel 169), er Kommissionen over­
bevist om, at resultatet af denne procedure vil bekræfte 
dens standpunkt vedrørende den fælles toldtarifs 
anvendelighed på militært materiel i almindelighed, 
hvorved iværksættelsen af nye overtrædelsesprocedurer 
overflødiggøres. Kommissionen vil så bedre være i 
stand til at udarbejde en aktionsramme på EF-plan for 
import af udrustning under fuld hensyntagen til alle 
politiske, økonomiske og retlige aspekter vedrørende 
dette spørgsmål. 
(b) Kommissionen er ikke i stand til at give tal 
for disse overtrædelsers indvirkning på de egne indtæg­
ter. Hvad det angår har medlemsstaterne det traktatlige 
ansvar for beregningen af den told, der skal overdrages 
til EF-budgettet. Kun medlemsstaterne råder over de 
oplysninger, der er nødvendige til at foretage denne 
beregning, og Kommissionen er kun i stand til meget 
tilnærmelsesvis og helt ekstraordinært at beregne de 
pågældende beløb. I dette tilfælde øges problemet af 
den hemmelighed, hvormed medlemsstaterne omgær­
der deres nationale forsvar. 
(') EFT C 145 af 3. 6. 1983, s. 5. O Dok. KOM(84) 250, endelig udg. af 17. 4. 1984. 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 4 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
garantisektionen (EUGFL, garantisektionen) 
BEMÆRKNINGER OM 
BUDGETGENNEMFØRELSEN 
Budgetgennemførelsen i 1984 
Bemærkninger om den formelle rigtighed 
4.5. og 4.9. Kommissionen har ganske rigtigt befun­
det sig i en vanskelig budgetsituation; ved opfyldelsen 
af sine finansielle forpligtelser har den forsøgt i så vidt omfang som muligt at mindske ulemperne som følge af 
denne situation, og den har handlet ud fra det generelle 
princip, at der skal tilstræbes en forsvarlig økonomisk 
forvaltning. Det forekommer Kommissionen overdre­
vent at hævde, at den i sin forvaltning anvender frem­
gangsmåder, som ikke omfattes af retsforskrifterne, 
eller at der forekommer stadig flere små uregelmæssig­
heder. 
(a) Beslutningerne om og udbetalingerne af for­
skud afhænger af de disponible ressourcer. Kommissio­
nen kan ikke udbetale flere midler, end den råder over. 
Imidlertid overvejer Kommissionen at reagere positivt 
på Revisionsrettens anmodning og dermed at i værk-
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 179 
sætte de i denne forbindelse nødvendige procedurer. 
(b) Med hensyn til konteringen og forpligtel­
serne er det rigtigt, at den fulgte fremgangsmåde er en 
følge af, at bevillingerne set under ét eller for hver 
enkelt budgetpost er utilstrækkelige, og at formålet var 
i så vidt omfang som muligt at begrænse ulemperne for 
Kommissionens generelle regnskabsføring, samtidig 
med, at bestemmelserne i finansforordningen blev 
overholdt. 
Med hensyn til indøreisen af et nyt system, som skal 
erstatte de månedlige forskud, videreføres forberedel­
serne, således at Kommissionen vil kunne træffe 
beslutning om dette spørgsmål i slutningen af 1985 
eller begyndelsen af 1986. Under alle omstændigheder 
vil en eventuel ændring af det nuværende system nød­
vendiggøre en relativt lang frist på grund af de mange 
problemer, der skal løses som følge af, at der er 12 med­
lemsstater med forskellige administrative og regnskabs­
mæssige strukturer og omkring 50 udbetalende organer. 
Opkrævning af supermedansvarsafgiften 
4.6 og 4.7. Kommissionen understreger, at indførelsen 
af kvoter i sektoren for mælk og mejeriprodukter havde 
til formål at opnå kontrol over den samlede produk­
tion. Med henblik herpå blev der indført en tillægsaf­
gift, som skulle virke afskrækkende, idet den blev fast­
sat til 75 %, såfremt mælkeproducenterne overskred 
kvoterne, eller 100 %, såfremt de kvoter, der var bereg­
net for mejerierne, blev overskredet. Opkrævning af til­
lægsafgiften er den sidste udvej, hvis producenterne 
eller mejerierne har overskredet deres kvoter, sådan 
som de er fastsat i EF-bestemmelserne og iværksat af 
medlemsstaterne på grundlag af de forskellige mulighe­
der, EF-bestemmelserne åbner for disse. 
Det første acontobeløb, der skulle indbetales senest 
den 15. december 1984, var af foreløbig karakter og 
skulle dække perioden, indtil den endelige opgørelse 
for mejeriåret 1984/85 forelå. På grundlag af de forelø­
bige tal, Kommissionen rådede over, nedsatte den som 
en advarsel forskuddene for december for flere med­
lemsstater, som havde anfægtet foranstaltningen og de 
beløb, der var lagt til grund. 
Kommissionen er af den opfattelse, at der af følgende 
grunde ikke var behov for, at den gjorde fordringer gæl­
dende over for medlemsstaterne i statusopgørelsen pr. 
31. december 1984: 
— det fremgår af bestemmelserne, at størrelsen af til­
lægsafgiften for hver enkelt betalingspligtig vil 
blive fastlagt på grundlag af en endelig opgørelse, 
der skal foretages efter produktionsperioden på 
12 måneder — da der var tale om en indkøringsperiode for kvota­
systemet, var de foreløbige tal, Kommissionen 
rådede over vedrørende det forventede acontobe­
løb pr. 15. december 1984, ikke tilstrækkelig pålide­
lige til, at der kunne fastlægges sådanne beløb, 
uden at de kunne anfægtes 
— udviklingen i mælkeproduktionen og i EF-bestem­
melserne i de første måneder af 1985 har bekræftet, 
at betalingen af tillægsafgifter som følge af, at de 
samlede mængder pr. medlemsstat for mejeriåret 
1984/85 er blevet oversteget, er af ret begrænset 
omfang. 
Mangel på bevillinger ved regnskabsårets udgang 
4.8. Det er rigtigt, at Kommissionen i ændrings- og 
tillægsbudgettet for 1984 havde regnet med en indtægt 
fra tillægsafgiften på 247 Mio ECU. Dette skøn blev 
foretaget i andet kvartal af 1984 på et tidspunkt, hvor 
de nærmere bestemmelser for gennemførelsen i med­
lemsstaterne endnu ikke var kendt i alle tilfælde, og det 
heller ikke var klart, hvorledes producenterne ville rea­
gere. Resultatet heraf var, at indægten blev skønnet for 
højt, men Revisionsrettens ligestilling heraf med de 
manglende bevillinger på 202 Mio ECU er et sammen­
fald, som først har kunnet konstateres bagefter. 
Kommissionen har med interesse mærket sig Revisi­
onsrettens positive holdning til lagernedskrivning. Da 
der i budgettet for 1984 oprindelig ikke var afsat sær­
lige bevillinger til fakultativ lagernedskrivning af land­
brugsprodukter, der var offentligt oplagret, og der ikke 
var bevillinger til overs ved regnskabsårets afslutning, 
har Kommissionen ikke kunnet gennemføre en sådan 
foranstaltning. Det skal bemærkes, at den i det forelø­
bige budgetforslag for 1986 for første gang har foreslået 
en bevilling på 423 Mio ECU til lagernedskrivning. 
BEMÆRKNINGER OM DEN 
ØKONOMISKE FORVALTNING 
Offentlig oplagring 
Udviklingen i oplagringsudgifter 
4.11. Dét er rigtigt, at udgifterne til offentlig oplag­
ring steg i 1984 som følge af det stigende omfang af 
lagre, som det er vanskeligt at afsætte. Det er en af 
180 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
grundene til, at Kommissionen har videreført sine 
bestræbelser på revision af den fælles landbrugspolitik, 
navnlig i mejerisektoren. 
For olivenolies vedkommende må den stigning, der 
nævnes af Revisionsretten (+ 446 % i forhold til 1983), 
nuanceres, idet udgifterne steg fra 12,2 til 66,6 Mio 
ECU. 
I 1982/83 var produktionen af olivenolie i Italien 
usædvanlig ringe, hvilket medførte, at tilførslerne til 
intervention var begrænsede, og at der forekom leve­
rancer fra Grækenland med fortjeneste. Derimod bevir­
kede den betydelige produktion i 1983/84 i Italien, at 
tilførslerne til intervention blev forøget, og at salget fra 
Grækenland faldt. 
Den samlede udvikling i lagrene og problemer vedrørende 
visse produkter 
Oplagrede mejeriprodukter 
4.13. Det er uomtvisteligt, at oplagring af smør i en 
længere periode end to år har en negativ indvirkning på 
lagrenes værdi. For at undgå en sådan situation var det 
nødvendigt at finde afsætningsmuligheder, hvilket var 
vanskeligt. Der blev indført en ordning med Kommissi­
onens forordning nr. 2956/84 af 18. oktober 1984 
(afsnit II) vedrørende afsætning af smør, som er mere 
end 18 måneder gammelt. 
Oplagret blød hvede 
4.14. Kommissionen fastsætter ganske rigtigt hvert år 
priser for overførsel til det følgende produktionsår af 
landbrugsprodukter, der er offentligt oplagret pr. 
30. november. Disse priser fastsættes på grundlag af de 
opkøbspriser, der er betalt af interventionsorganerne 
(artikel 8, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1883/ 
78). 
Der tages dels hensyn til priserne på de lagre, der er 
overført fra det foregående år, dels til opkøbspriserne i 
regnskabsårets ni første måneder. Med denne metode, 
som er den samme fra år til år, tages der ikke hensyn til 
opkøbspriserne i oktober og november, som var særlig 
lave det pågældende år på grund af den usædvanlig 
store høst. 
Kommissionen vil tage sin metode til fastsættelse af 
overførselspriserne op til fornyet overvejelse for at 
undersøge, om det er muligt at råde bod på den type 
tilfælde, der nævnes af Revisionsretten, og gøre den 
pris, som lægges til grund i forbindelse med overførsel 
af lagrene, mere repræsentativ. Oplagret oksekød 
4.15. Som følge af udstedelsen af Rådets forordning 
(EØF) nr. 869/84, ifølge hvilken der skal fastsættes en 
enhedsopkøbspris for hver kvalitet for hele Fællesska­
bet i begyndelsen af produktionsåret 1986/87, efter at 
der er sket en indbyrdes tilnærmelse i tre ens etaper, vil 
opkøbspriserne i Italien falde med ca. 10%. Dette vil 
gøre offentlig intervention i denne medlemsstat 
væsentlig mindre tiltrækkende. 
De lavere salgspriser, der er registreret i Italien, skyldes 
for en stor dels vedkommende, at lagrene er ældre end 
andre steder, hvorved det bliver vanskeligere at afsætte 
dem. Det må forventes, at denne situation vil blive for­
bedret, efter at de ældste lagre gradvis er blevet opsu­
get, og de årsager, der har tilskyndet til opbygning af 
lagrene, er blevet fjernet. 
Opstilling af regnskaberne og afslutning af regnskabsåret 
4.16. Den gældende ordning for regnskabsføring 
muliggør kontrol af regnskaberne, efterhånden som de 
forelægges af medlemsstaterne. Der er således i hele 
regnskabsåret foretaget kontrol, som har givet anled­
ning til flere rettelser. Kommissionen anmoder sine tje­
nestegrene om at intensivere kontrollen i løbet af regn­
skabsåret i det omfang, dette administrativt er muligt 
for dem. 
4.17. Regnskabet for EUGFL, garantisektionen, føres 
på kassebasis. Det følger heraf, at udgifterne konteres 
et givet regnskabsår på grundlag af betalingsdatoen (se 
navnlig bestemmelserne i finansforordningens arti­
kel 98). 
De rettelser, Kommissionen har foretaget i regnska­
berne vedrørende offentlig oplagring, og som i alt belø­
ber sig til ca. 9,6 Mio ECU, og anmodningen til med­
lemsstaterne om at foretage de tilhørende betalinger er 
derfor i fuld overensstemmelse med finansforordnin­
gen. 
Medregning af latente tab 
4.18. Kommissionen udtalte sig i afsnit 4.8. om lager­
nedskrivning. Den understreger, at der er tale om en 
mulighed, Rådet har tildelt den i medfør af forordning 
nr. 1883/78, og som kun kan anvendes, hvis der er 
bevillinger til rådighed. Endvidere fremgår det af arti­
kel 8, stk. 2, at en sådan foranstaltning skal opfylde føl­
gende to kriterier: 
(a) nedskrivningen kan kun iværksættes, hvis de for­
ventede priser ved afslutningen af interventionen 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 181 
ligger væsentligt under værdien af de lagre, der skal 
overføres 
(b) omfanget af nedskrivningen begrænses ved, at den 
pris, der erstatter de af interventionsorganerne 
betalte opkøbspriser, »ikke må ligge under gennem­
snittet for købspriserne og de priser, der er opnået 
ved afsætning af interventionslagrene«. 
Konklusion vedrørende den økonomiske forvaltning 
4.21. Forekomsten af offentlige lagre er en følge af 
dels de EF-bestemmelser, som sikrer landbrugerne en 
garanti i form af interventionsprisen, dels for visse sek­
torers vedkommende af den manglende ligevægt mel­
lem produktion og forbrug. Den manglende kontrol 
over udgifterne til offentlig oplagring, som Revisions­
retten synes at beklage, er derfor ikke en følge af Kom­
missionens daglige forvaltning af lagrene. 
BEMÆRKNINGER OM DE INTERNE 
KONTROLFORANSTALTNINGER 
Svig og uregelmæssigheder 
Statistikkernes værdi 
4.23. Kommissionen undersøger for øjeblikket de 
mulige årsager til det åbenbare misforhold mellem det 
antal tilfælde af uregelmæssigheder, hver enkelt med­
lemsstat giver meddelelse om. 
De pågældende tjenestegrene i Kommissionen har 
accepteret en ændring som foreslået af Revisionsretten 
af registreringen af uregelmæssigheder, der ikke har 
økonomiske følger, fordi der allerede har fundet tilba­
gesøgning sted på tidspunktet for anmeldelsen af 
tilfældet. 
4.25. Kommissionen fastholder det synspunkt, at de 
beløb, der skal tilbagesøges som følge af uregelmæssig­
heder, ikke udgør fordringer for Fællesskabet som 
omhandlet i artikel 23 og 24 i finansforordningen, idet 
det fremgår af artikel 8 i forordning (EØF) nr. 729/70, 
at medlemsstaterne gennemfører tilbagebetaling og i 
givet fald trækker de tilbagebetalte beløb fra de natio­
nale udbetalende organers udgifter. Kommissionen er 
imidlertid rede til at uddybe dette spørgsmål, når den 
har modtaget en rapport fra sine tjenestegrene, som den 
vil få forelagt inden udgangen af dette år. Det skal bemærkes, at de beløb, der har været omfattet 
af svig, samt de tilbagesøgte beløb under alle omstæn­
digheder offentliggøres hvert år i Kommissionens årlige 
finansberetning vedrørende EUGFL. 
Generelt utilstrækkelige resultater i bekæmpelsen af svig 
4.26- Kommissionen deler Revisionsrettens opfattelse 
af, at det er nødvendigt at råde bod på mangler eller 
utilstrækkeligheder i forbindelse med bekæmpelsen af 
svig. 
Kommissionen 
4.27. (a) Valget af den type undersøgelse, der skal 
iværksættes, og som nødvendigvis må gennemføres i 
begrænset antal på grund af de midler, der er til rådig­
hed, sker under hensyntagen til omstændighederne i 
forbindelse med hvert enkelt tilfælde og Kommissio­
nens beføjelser på området. 
Antallet af undersøgelser, der gennemføres forud for 
den formelle iværksættelse af procedurerne i artikel 6 i 
forordning 283/72 er stort. Disse indledende undersø­
gelser består i en anmodning til den pågældende med­
lemsstat om at foretage en nærmere undersøgelse af 
visse oplysninger, og de bygger på et godt samarbejde 
med medlemsstaterne. 
Såfremt Kommissionen ikke anser de ønskede oplys­
ninger for fyldestgørende, iværksættes der en dybtgå­
ende officiel undersøgelse. Denne formelle fase, der 
gennemføres på grundlag af artikel 6, er ikke længere 
afhængig af medlemsstaternes frivillige samarbejde, 
men forpligter dem til at efterkomme en sådan anmod­
ning om undersøgelse. I 1984 var der ikke anledning til 
at iværksætte nogen formelle undersøgelser. 
Antallet af kontrolforanstaltninger i henhold til arti­
kel 9 i forordning 729/70 overstiger langt de i artikel 6 i 
forordning 283/72 omhandlede undersøgelser. 
(b) I de tilfælde, hvor national ret giver Kom­
missionen mulighed for at optræde sammen med de 
nationale myndigheder, har den ingen beføjelser til at 
gennemføre retlige foranstaltninger ud over, hvad de 
nationale myndigheder har besluttet, idet Kommissio­
nens deltagelse er begrænset til en assisterende rolle 
(intervenerende part). 
I medfør af artikel 8, stk. 2, i forordning 729/70 er det 
over for de medlemsstater, der ikke tilstrækkelig ener­
gisk forfølger tilfælde af svig, at Kommissionen kan 
182 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
gribe ind. På denne baggrund forekommer det vanske­
ligt for Kommissionen direkte at iværksætte søgsmål. 
(c) Kommissionen bestræber sig på at tage ved 
lære af de påviste problemer i forbindelse med gen­
nemførelsen af de forskellige EF-bestemmelser på 
landbrugsområdet; heraf udgør de afslørede tilfælde af 
uregelmæssigheder kun en del, omend der er tale om 
den vigtigste del. 
På baggrund af de gjorte erfaringer undersøger de 
pågældende tjenestegrene allerede, hvilke kontrolfor­
anstaltninger, der skal fastlægges for hver ny bestem­
melse eller for hver ændring af eksisterende bestemmel­
ser. 
Med hensyn til manglende overholdelse af de eksiste­
rende bestemmelser har de konstaterede tilfælde af ure­
gelmæssigheder eller misbrug således givet anledning 
til ændringer af retsforskrifterne på landbrugsområdet. 
Beslutningen om en sådan ændring afhænger imidler­
tid i visse tilfælde af forhold som spørgsmålet om, 
hvorvidt uregelmæssigheden er begrundet eller ej, dens 
omfang og dens betydning eller den kortere eller læn­
gere periode, hvor foranstaltningen stadig vil være gæl­
dende. Til tider giver konstateringerne i øvrigt anled­
ning til forbedringer af kontrolsystemerne i en eller 
flere medlemsstater snarere end ændringer af selve 
EF-bestemmelsene. 
Medlemsstaterne 
4.28 (a) Medlemsstaterne anerkender ikke en retlig 
forpligtelse til at give meddelelse om forsøg på svig og 
uregelmæssigheder i henhold til forordning 283/72, 
undtagen når der er tale om en ny svigagtig fremgangs­
måde eller uregelmæssigheder, som meget hurtigt vil 
kunne få virkning for andre medlemsstater (artikel 4 i 
nævnte forordning). Kommissionen ønsker, at alle med­
lemsstater hyppigt gør brug af denne bestemmelse. 
Medlemsstaterne giver lejlighedsvis meddelelse om for­
søg på svig og uregelmæssigheder, som ikke er omfattet 
af nævnte bestemmelse, når de skønner, at Kommissio­
nens tjenestegrene bør orienteres herom. 
(b) Otte medlemsstater, som nu gennemfører 
regelmæssig kontrol i medfør af direktiv 77/435, tilsen­
der Kommissionen oplysninger om den kontrol, der er 
gennemført i denne forbindelse, selv om oplysningerne 
dog fremsendes med forsinkelse i visse tilfælde. 
Konklusion om ordningen for bekæmpelse af svig 
4.29. Kommissionen er lydhør over for Revisionsret­
tens samlede og velafbalancerede vurdering og reagerer 
positivt herpå. Den henviser i denne forbindelse til punkt III-4 i sva­
rene på bemærkningerne vedrørende kapital 1. 
Regnskabsafslutning 
Finansielle følger af beslutningerne om afslutning af 
regnskaberne 
4.30 — 4.31. Kommissionen deler Revisonsrettens 
opfattelse af, at beslutningerne om regnskabsafslutning 
i princippet skal være endelige. Den har ganske vist 
taget såkaldte positive eller negative forbehold, men 
dette er kun sket i et begrænset antal tilfælde for enten 
at sikre en forsvarlig økonomisk forvaltning eller 
begrænse antallet af lignende sager, der indbringes for 
Domstolen. Endvidere vedrører de positive forbehold i 
realiteten kun en del af det beløb på 1 039 Mio ECU, 
der nævnes af Revisionsretten. De kan ikke uden 
videre anføres i statusopgørelsen. Kommissionen vil 
imidlertid undersøge, hvorledes den i fremtiden kan 
vedlægge statusopgørelsen en note, som opfylder Revi­
sionsrettens ønske. 
Vedrørende de øvrige generelle spørgsmål har Kommis­
sionen som anført i den foreløbige rapport om foran­
staltninger truffet som følge af afgørelsen om decharge 
for regnskabsåret 1983 (pkt. 34-39) (') sat sig det mål, at 
den vil træffe beslutning om afslutningen af regnska­
berne for 1985 senest den 30. juni 1987, forudsat at 
medlemsstaterne har indgivet deres angivelser til Kom­
missionen mindst et år inden denne dato. Den vil 
anmode medlemsstaterne om at gøre deres yderste for 
at overholde de frister, der er fastsat i fællesskabsbe­
stemmelserne, og den vil benytte alle til rådighed stå­
ende midler for at få de nødvendige oplysninger fra 
medlemsstaterne i rette tid. 
Kommissionen har i øvrigt truffet relevante interne for­
anstaltninger. Med hensyn til beslutningerne vedrø­
rende 1982, 1983 og 1984 vil Kommissionen træffe de 
nødvendige foranstaltninger, således at forsinkelserne 
vedrørende disse perioder ligeledes kan være indhentet 
senest den 30. juni 1987. 
Nægtelse af påtegning og tilsidesættelse vedrørende 
afslutningstransaktionerne for 1978/1979 
Milk Marketing Board, Det forenede Kongerige 
4.34—4.38. Kommisionen ønsker at fremkomme med 
følgende svar på Revisionsrettens bemærkninger: 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 183 
(a) Indtil afslutningen af overgangsperioden (udgan­
gen af 1977) gav tiltrædelsestraktatens bestemmel­
ser mulighed for at opretholde Milk Marketing 
Boards. I december 1977 forelagde Kommissionen 
Rådet forslag til forordninger, som blev vedtaget i 
juli 1978, og som gjorde det muligt for Det fore­
nede Kongerige at opretholde ordningen med Milk 
Marketing Boards, under forudsætning af, at der 
blev foretaget visse tilpasninger. Der er siden inden 
for en rimelig frist blevet fundet en løsning for 
næsten alle de punkter, hvor den nationale lovgiv­
ning eller Milk Marketing Board's handelspraksis 
måtte ændres. Kun i forbindelse med problemet 
vedrørende visse tilfælde af prisdifferentiering er 
der ikke fundet nogen tilfredsstillende løsning. I 
betragtning af, hvor mange spørgsmål der skulle 
løses, og hvor komplicerede de var, mener Kom­
missionen, at bebrejdelsen for at have reageret for 
sent er uretfærdig. 
(b) Kommissionen har desuden på ingen måde påbe­
råbt sig sin påståede passivitet til at begrunde 
finansieringen for 1978 og 1979. Denne konklusion 
er tværtimod resultatet af en simpel konstatering 
af, at Kommisionen ville handle usammenhæn­
gende, hvis den afviste finansieringen for disse år, 
samtidig med at den foreslog at opretholde ordnin­
gen med Milk Marketing Boards under forudsæt­
ning af visse tilpasninger, som Det forenede Kon­
gerige skulle foretage inden for en rimelig frist efter 
udstedelsen af forordning nr. 1421/78,1422/78 og 
1565/79. 
Destillation af vin, Frankrig 
4.41 Det er klart, at det kontrolsystem, der blev ind­
ført i Frankrig i løbet af de pågældende år, ikke har 
været det bedst mulige; det er i øvrigt blevet væsentligt 
forbedret siden da. Kommissionen opretholder imidler­
tid det synspunkt, at Fællesskabets finansiering har 
været strengt begrænset til de franske udgifter til destil­
lation af bordvin, for hvilke alle materielle betingelser 
for ydelse af støtten var opfyldt, på trods af visse mang­
ler i den nationale kontrol. Selv om den undersøgte 
stikprøve måtte begrænses til de destillationsvirksom-
heder, for hvilke alle bilag stadig forelå, har Kommissi­
onen sikret sig, at valget af destillationsvirksomheder 
var neutralt. I kraft af det meget store antal sager, der 
blev kontrolleret, forekommer resultatets pålidelighed 
tilfredsstillende. Endvidere har denne meget omfat­
tende undersøgelse ikke afsløret forhold, som giver 
anledning til at nære tvivl om, at al vin, der blev destil­
leret i overensstemmelse med EF-bestemmelser, var 
bordvin, som svarede til Fællesskabets definition på 
herpå. 
4.42. Den nationale kontrols svagheder blev påpeget i 
forbindelse med et kontrolbesøg, som gennemførtes af 
Finanskontrollen. Resultaterne af dette kontrolbesøg 
syntes i første omgang at antyde, at samtlige franske 
udgifter skulle udelukkes fra EF-finansiering. Det var først i regnskabsafslutningens sidste fase, at de franske 
myndigheder fremlagde oplysninger, som kunne beret­
tige en delvis finansiering af disse udgifter, under for­
udsætning af at det ved en dybtgående undersøgelse 
kunne godtgøres, at de rent faktisk var afholdt. Hvis . 
disse oplysninger var blevet stillet til rådighed for 
Kommissionens tjenestegrene efter Finanskontrollens 
besøg, ville den dybtgående undersøgelse naturligvis 
være blevet foretaget tidligere og på mere tilfredsstil­
lende betingelser. 
Problemer, der skyldes medlemsstaternes manglende 
samarbejde 
4.43—4.44. Kommissionen er enig i, at adgang til de 
nationale kontrolrapporter er særdeles vigtig for gen­
nemførelse af systemrevision. Der gøres for øjeblikket 
en ny indsats over for medlemsstaterne for at forbedre 
situationen på et generelt plan. Det skal bemærkes, at 
Kommisionen på anmodning har kunnet gøre sig 
bekendt med visse af medlemsstaternes interne kontrol­
rapporter. 
GENERELLE KONKLUSIONER 
4.45. (a) Kommissionen understreger, at udbetaling 
af forskud generelt set er afhængig af, om der er midler 
til rådighed. Dette er grunden til, at den agter at reagere 
positivt på Revisionsrettens anmodning og som følge 
heraf iværksætte de i denne forbindelse nødvendige 
procedurer. 
(b) Den manglende styring af udgifterne til 
offentlig oplagring, som Revisionsretten nævner, skyl­
des dels EF-bestemmelserne, som giver landbrugerne 
en sikkerhed i form af interventionsprisen, dels den 
manglende ligevægt mellem produktion og forbrug i 
visse sektorer. 
Kommissionen er i lighed med Revisionsretten 
opmærksom på problemet med forældelse af oplagrede 
varer. Den vil fortsat bestræbe sig på at afsætte de oplag­
rede varer i en situation med utilstrækkelige afsæt­
ningsmuligheder, både på verdensmarkedet og på det 
interne marked. 
(c) Kommissionen er ligesom Revisionsretten 
opmærksom på de ulemper, som skyldes de nuværende 
forsinkelser i regnskabsafslutningen, og den traf derfor 
i juli 1985 foranstaltninger med henblik på at fremme 
dette arbejde, således at regnskaberne for regnskabså­
rene 1982-1985 kan afsluttes senest i 1987. (2) 
Kommissionen henleder Revisionsrettens opmærksom­
hed på de argumenter, den fremfører i pkt. 4.34 —4.38 
184 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
som svar på Revisionsrettens bemærkninger, så meget 
desto mere som der i forbindelse med Milk Marketing 
Boards i hovedsagen er tale om en procedure, der er 
forskellig fra regnskabsafslutningen, og som er blevet 
selvstændigt fulgt op. (d) Kommissionen erkender, at medlemsstater­
nes holdning ikke altid gør det lettere for den at udøve 
sit ansvar. Den vil videreføre sine bestræbelser på at 
styrke samarbejdet med medlemsstaterne, navnlig 
vedrørende kontrolbesøg. 
(') KOM(85) 413 endelig udg. af 2. september 1985. (2) KOM(85) 413 endelig udg., del I (punkt. 2), og del II 
(punkt. 34-39). 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 5 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
udviklingssektionen, og specifikke foranstaltninger inden for landbruget 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
5.3. De tal for betalingerne, som Revisionsretten 
ønsker oplyst, fremgår af regnskabet for de pågældende 
regnskabsår. Kommissionen kan tilslutte sig Revisions­
rettens udtalelse om forpligtelser, der er indgået i perio­
den 1980-1984. Da beløbsrammen for femårsperioden 
er fastsat i form af forpligtelsesbevillinger, har Kom­
missionen i betragtning af opgavens kompleksitet ikke 
fundet det nødvendigt at udarbejde en oversigt over de 
tilsvarende betalinger. 
BEMÆRKNINGER OM 
BUDGETFORVALTNINGEN Hele denne operation var ikke uden ulemper, bl.a. 
fordi det var umuligt over 1984-budgettet at disponere 
over hele den anden projekttranche for 1984, som blev 
godkendt af Kommissionen i december 1984. 
Kommissionen har således truffet beslutning om de 
generelle retningslinjer for den anden tranche i decem­
ber, og den traf visse formelle beslutninger i december 
1984 og i januar 1985 for at sikre en forsvarlig økono­
misk forvaltning. 
For så vidt angår de vanskeligheder, der nævnes af 
Revisionsretten under punkt 5.8 (c) erkender Kommis­
sionen, at den af rent praktiske grunde globalt har ind­
gået nye forpligtelser for de pågældende beløb; opde­
lingen på projekter fremgår af allerede eksisterende 
regnskabsoplysninger. 
Kommissionen noterer sig Revisionsrettens bemærk­
ning med henblik på lignende situationer i fremtiden. 
Indfrielse af forpligtelser, der tidligere er 
indgået i henhold til Rådets forordning (EØF) 
nr. 17/64 af 5. februar 1964 
5.5 — 5.8. (a) Da der ikke var tilstrækkelige budgetbe­
villinger i 1983 og 1984, besluttede Kommissionen at 
annullere så mange bevillingsfremførsler som muligt. 
Den besluttede i denne forbindelse endvidere at und­
lade at anmode om fremførsel af ikke-opdelte bevillin­
ger til de projekter, der nævnes af Revisionsretten. En 
fornyet gennemgang af de endnu ikke afsluttede sager 
viste, at behovet var ll,3mio ECU mindre end de 
annullerede bevillinger. Bogføring af opdelte bevillinger under 
artikel 300 
5.9 ~ 5.10. Når budgetposter overgår fra kategorien 
med ikke-opdelte bevillinger til kategorien med opdelte 
bevillinger, må der nødvendigvis foretages forskellige 
regnskabsoperationer og posteringer, som er vanskelige 
at overskue, selv om de afspejler virkeligheden. Kom­
missionen, der deler Revisionsrettens bekymring, vil 
påse, at opstillingen bliver så gennemsigtig som mulig i 
1985-regnskabet. 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 185 
Konteringer under budgettets artikel 388 og 
konto 3892 
5.11. Forslaget til de pågældende forpligtelser vedrø­
rende EF-foranstaltning med henblik på at beskytte 
skove mod brande og sur deposition indeholdt et speci­
ficeret udgiftsskøn og nærmere enkeltheder om de for­
anstaltninger, der skal iværksættes i de enkelte med­
lemsstater. Ganske vist var støttemodtagerne ikke 
nævnt på dette stadium, men Kommissionen måtte 
indlede denne del af det forberedende arbejde hurtigst 
muligt på grund af den bekymring, hvormed offentlig­
heden som nævnt i Europa-Parlamentets beslutning af 
23. maj 1984 betragtede dette spørgsmål. Det var i ste­
det angivet, hvilken type kreditorer der var tale om, og 
der blev snarest muligt indgået kontrakter med de for­
skellige organer. 
5.12. Kommissionen erkender, at Revisionsrettens 
opfattelse afspejler reglerne for kontering på budgettet, 
men den fandt i dette tilfælde, at anmærkningen i TÆB 
nr. 2/83, hvor budgetpost 3892 blev oprettet, er et godt 
udtryk for budgetmyndighedens hensigt og danner et 
gyldigt grundlag for kontering under denne post. 
ANVENDELSE AF DIREKTIVET OM 
LANDBRUG I BJERGOMRÅDER OG I 
VISSE UGUNSTIGT STILLEDE OMRÅDER 
Generelle bemærkninger 
5.14. Kommissionen minder om de forbehold, den 
har taget vedrørende visse aspekter, der er nævnt i 
Revisionsrettens særberetning, som der henvises til (*)• 
5.15. Hovedformålet med Rådets direktiv 75/268/ 
EØF af 28. april 1985 er at opretholde landbrugsvirk­
somhed i ugunstigt stillede områder ved at kompensere 
landbrugerne for de varige naturbetingede ulemper i de 
områder, de udnytter. 
Formålet er af kvalitativ art, og det kan derfor ikke 
måles, i hvor høj grad det er opfyldt. Selv om det for­
søgtes udtrykt gennem landbefolkningens størrelse, 
som naturligvis kan måles, ville det være umuligt at 
udskille direktivets virkning fra alle de andre faktorer, 
der spiller en rolle for den demografiske udvikling i en 
egn. Kommissionen beklager i lige så høj grad som Revisi­
onsretten forsinkelserne i medlemsstaternes betalinger. 
Der må dog peges på, at disse forsinkelser ikke er typi­
ske for denne foranstaltning. Situationen i Italien er 
påvirket af den igangværende udlægning af administra­
tionen til regionerne, hvilket har haft en negativ virk­
ning på både vedtagelsen af gennemførelsesbestemmel­
ser og finansieringen, der har skullet finde sted samti­
dig med oprettelsen af de regionale administrationer. 
5.16. Kommissionen finder ikke, at direktivet og vil­
kårene for dets anvendelse er alt for komplekse. En for­
svarlig forvaltning af ordningen og hindring af misbrug 
forudsætter, at modtagerne giver visse oplysninger. 
Dette giver muligvis anledning til vanskeligheder i 
visse dele af Fællesskabet, men Kommissionen er ikke 
gjort bekendt med hverken vidtrækkende vanskelighe­
der for modtagerne eller særlige kontrolproblemer. 
5.17. Generelt ydes støtten til de mindste administra­
tive enheder (kanton, kommune osv.). Udvælgelseskri­
terierne kan imidlertid kræve, at der anvendes statistik­
ker for større områder, og der vil uundgåeligt være en 
vis variation inden for de begunstigede områder, selv 
om det i direktivet bestemmes, at de skal bestå af ensar­
tede landbrugsområder med hensyn til naturlige pro­
duktionsbetingelser. 
Forsinket iværksættelse af foranstaltningen i 
Italien 
5.19 og 5.20. Kommissionen deler Revisionsrettens 
bekymring over forsinkelserne i anvendelsen af direkti­
vet i nogle områder i Italien, men den kan dog oplyse, 
at den nødvendige nationale lovgivning nu er vedtaget. 
De fleste regioner vedtog de relevante bestemmelser 
mellem 1976 og 1978. Sicilien vedtog som den sidste 
region bestemmelserne i 1980. 
Forsinkelserne i vedtagelsen af Kommissionens beslut­
ninger om, hvorvidt regionernes lovgivning er i over­
ensstemmelse med direktivet, skyldes hovedsagelig, at 
det er vanskeligt at kommunikere med en stærkt decen­
traliseret national administration. Som anført af Revisi­
onsretten i punkt 5.21 forhindrer disse forsinkelser 
imidlertid ikke, at lovgivningen anvendes i mellemti­
den. 
5.23. Selv om der stadig var tale om betydelige sam­
lede udgifter i slutningen af 1984, må det bemærkes, at 
Kommissionen så vidt vides for øjeblikket har modta­
get regnskaber for 276 000 mio LIT af de 300 000 mio 
LIT, der faktisk er udbetalt til regionerne. 
186 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Kommissionen vil undersøge muligheden for at frem­
komme med en oplysende bemærkning i forbindelse 
med næste status. 
5.24. Kommissionen beklager, at de italienske myn­
digheder efter at have besluttet at anvende direktivets 
valgfrie bestemmelser, gør det på en sådan måde, at 
deres værdi for landbrugerne svækkes. 
Andre bemærkninger om foranstaltningens 
effektivitet 
5.26. Kommissionen finder ikke, at forpligtelsen til 
fortsat at drive landbrug i fem år behøver at blive for­
nyet hvert år. Kommissionen har forlangt, at de enkelte 
støttemodtageres krav kontrolleres mindst én gang 
hvert femte år. Herunder skal det også kontrolleres, om 
støttemodtageren stadig driver landbrug. 
Spørgsmål om udgifternes formelle rigtighed 
5.28. Kommissionen har skrevet til medlemsstaten for 
at få denne sag belyst og er i færd med at undersøge, 
hvordan ordningen kan ændres, således at støttemodta­
gerne oppebærer minimumsbeløbet hvert år. 
5.29. Kommissionen har anmodet medlemsstaten om 
at stille alle dokumenter vedrørende de kollektive inve­
steringer i Basso Ferrarese til rådighed, således at den 
kan træffe beslutning om, hvad den videre skal fore­
tage sig i sagen. 
Konklusion 
5.30. Mange af Revisionsrettens bemærkninger 
vedrører visse fællestræk ved foranstaltninger, der 
finansieres af EUGFL, udviklingssektionen. På dette 
som på så mange andre områder afstikker Fællesska­
bets lovgivning brede retningslinjer for foranstaltnin­
gen og overlader det til medlemsstaterne at udfylde 
rammerne i overensstemmelse med de regionale og 
lokale forhold. Medlemsstaten er faktisk overhovedet 
ikke forpligtet til at anvende foranstaltningerne i direk­
tiv 75/268. Endvidere finansieres foranstaltningen i 
begyndelsen udelukkende af medlemsstaten med dens 
egne midler, og Fællesskabets bidrag består i en delvis 
refusion af medlemsstatens udgifter. UDVIKLING AF 
KØDKVÆGPRODUKTIONEN I IRLAND 
OG NORDIRLAND OG FREMME AF 
LANDBRUGETS UDVIKLING I DE 
UGUNSTIGT STILLEDE OMRÅDER I 
NORDIRLAND 
Rådets forordning (EØF) nr. 1054/81 af 
21. april 1981 
5.33. Hovedformålet med foranstaltningen er at for­
bedre landbrugernes indkomst i et område, hvor kød-
og mælkeproduktionen er indbyrdres afhængige. Det er 
uundgåeligt, at mejeribruget til en vis grad vil have den 
fordel af foranstaltningen, selv om hovedvægten i støt­
ten lægges på kødproduktionen. Forbindelserne mel­
lem de to produktionsområder går videre end det for­
hold, at de fleste slagtekalve sædvanligvis er et bipro­
dukt at malkekvægbruget. I de områder, hvor foran­
staltningen anvendes, producerer de fleste landbrug 
mælk og opdrætter de overskydende kalve til salg til 
opfedning eller som fedekvæg. Under disse omstæn­
digheder ville det være urealistisk at søge at ændre 
malke- og kødkvægsdriften til udelukkende at sigte på 
kødproduktionen. Formålet med foranstaltningen er 
derfor simpelthen af forbedre kødproduktionens bidrag 
til producentens indkomst ved at forbedre kødkvægets 
kvalitet. Kommissionen har derfor truffet forholdsreg­
ler til at sikre, at der kun ydes støtte til inseminering af 
tyre af kødracer eller malke/kødracer, der vil kunne 
forbedre potentialet for kødproduktion. 
5.35. Revisionsretten tager ikke i sin konklusion til­
strækkeligt hensyn til hovedformålet med foranstalt­
ningen, der var at forbedre landbrugernes indkomst 
med hovedvægten lagt på kødproduktionen. I praksis 
betød dette, at foranstaltningen også ville fremme 
mælke- og muligvis endda fåreproduktionen. For så 
vidt angår landbrugernes udnyttelse af ordningen må 
der mindes om, at modtagerne af denne type støtte 
også skal bidrage til dækning af omkostningerne, og at 
deres beslutninger påvirkes af bredere økonomiske 
betragtninger. 
Rådets forordning (EØF) nr. 1942/81 af 
30. juni 1981 
5.37. Ydelsen af denne støtte er også afhængig af 
landbrugerens bidrag og kan derfor ikke i fuldt omfang 
opføres i et program. Ganske vist har gennemsnitsom­
kostningerne til forbedring af adgangs- og markveje 
været større end forventet, men Det forenede Konge­
rige har videreført finansieringen af denne del af aktio-
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 187 
nen med rent nationale midler, og da programmet var 
fuldført i slutningen af 1984, var den samlede således 
anlagte vejstrækning 2 654 km. 
5.38. Kommissionen har anmodet medlemsstaten om 
yderligere oplysninger om de nærmere bestemmelser 
for iværksættelsen af denne støtte med henblik på at 
kunne træffe passende foranstaltninger. 
Konklusion 
5.39. Kommissionen finder, at Rådet, da det vedtog 
forordning nr. 1054/81, tog behørigt hensyn til de 
socio-økonomiske og landbrugsmæssige forhold i det 
pågældende område. 
For så vidt angår forordning nr. 1942/81, er det for tid­
ligt at vurdere resultaterne af det tiårige program. 
BEKÆMPELSE AF OVERSVØMMELSER I 
HERAULT-DALEN 
5.43. Arbejdet i forbindelse med foranstaltningerne til 
bekæmpelse af oversvømmelse, der er et led i denne 
aktion, kan ikke sammenlignes med de eksempler, der 
nævnes af Revisionsretten, da målet er langt videre end 
målene for kunstvanding. 
5.44 og 5.45. Den pågældende foranstaltning vedrører 
kun et begrænset område i en medlemsstat, men den 
skulle ligeledes have en gunstig virkning på længere 
sigt på Fællesskabets budget, hvis den muliggør en 
omlægning af landbrugsproduktionen fra vin til andre 
afgrøder. Under disse omstændigheder kan foranstalt­
ningen kun iværksættes med de lokale myndigheders 
samtykke og i samarbejde med dem. 
FREMSKYNDELSE AF UDVIKLINGEN AF 
LANDBRUGET I VISSE OMRÅDER I 
GRÆKENLAND 
5.47. Revisionsretten finder det kritisabelt, at pro­
grammets beskaffenhed giver de pågældende admini­
strative enheder mulighed for at vælge projekter uaf­
hængigt af programmets retningslinjer. Efter Kommis­
sionens opfattelse er dette i overensstemmelse med 
forordningens målsætning. Formålet med foranstalt­ningen er at fremskynde udviklingen i landbruget i de 
pågældende regioner gennem Fællesskabets deltagelse 
i finansieringen af en vifte af foranstaltninger. 
Da der er tale om et flerårigt program, er det for tidligt 
at drage konklusioner om iværksættelsen af hele pro­
grammet på grundlag af et år. 
5.48. De forskelle, der fremgår af tabel 5.2., skyldes i 
mange tilfælde uforudsete omstændigheder. Det må 
endvidere forventes, at en ny medlemsstat støder på 
vanskeligheder i gennemførelsen af et omfattende sær­
ligt program i det første gennemførselsår. Takket være 
de græske myndigheders smidighed har det været 
muligt at anvende hele forskuddet til foranstaltninger 
under forordningen med henblik på opfyldelse af 
hovedmålet for aktionen, nemlig fremme af udviklin­
gen af landbruget i de pågældende områder. 
ANVENDELSEN AF 
STRUKTURFORANSTALTNINGER INDEN 
FOR VINSEKTOREN 
5.49. Kommissionen er i vidt omfang enig i Revisi­
onsrettens vurdering af vanskelighederne i forbindelse 
med markedsordningen for vin. Der er imidlertid sket 
væsentlige reformer i denne sektor siden udløbet af den 
periode, der omfattes af Revisionsrettens beretning. 
Disse ændringer omfatter: 
— beskæring af prisstøtten for bordvin (afskaffelse af 
støtte til oplagring på kort sigt, en mere central 
rolle for obligatorisk destillering og en betydelig 
reduktion i destilleringsprisen) 
— udvidelse af forbudet mod nyplantning til at 
omfatte alle vintyper, inkl. »k.v.b.d.«-vine 
— en principaftale om indførelse af en vinavlsmatri-
kel. Denne reform, som blev foreslået af Revisions­
retten allerede i dens beretning om regnskabsåret 
1982, forudsætter en gennemførelsesforordning, 
som Kommissionen for øjeblikket er ved at 
udarbejde forslag til 
— styrkelse af rydningsforanstaltningerne i henhold 
til forordning (EØF) nr. 777/85 (2) 
— strengere kontrol med betingelserne for at modtage 
støtte i henhold til forordning nr. 335/77. I de nye 
kriterier for 1985 (3) har Kommissionen bebudet, at 
der ikke længere vil blive ydet støtte til hverken 
destillering eller vinfremstilling, men kun til ratio­
naliseringsforanstaltninger, der ikke ledsages af en 
kapacitetsforøgelse. 
188 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
Det er i lyset af disse reformer, Kommissionens svar 
skal ses. 
Situationen i Frankrig 
5.53. Muligheden for nybeplantning af op til 10% af 
arealerne som fastsat i forordning nr. 458/80 gælder 
kun, når nyplantningerne teknisk set er nødvendige for 
at gøre omstruktureringsforanstaltningerne mere effek­
tive. De skal endvidere anvendes til produktion af kva­
litetsvine, der uden vanskelighed kan afsættes. Ifølge 
forordningens artikel 3 skal omstruktureringsprojek-
terne: 
— indebære sikkerhed for en forbedring af vinkvalite­
ten; 
— frembyde tilstrækkelig garanti med hensyn til øko­
nomisk effektivitet. 
Denne foranstaltning kommenteres yderligere i svaret 
under punkt 5.57. 
5.55. (a) Selv om det klart er lønsomt i videst muligt 
omfang at knytte afsætningsforanstaltninger til foran­
staltningerne vedrørende produktionsstrukturen, så bør 
det ikke udelukkes, at der kan ydes støtte til andre pro­
jekter, der tjener til opfyldelse at det vigtigste mål, der 
er at forbedre produktets afsætningsmuligheder. I Fran­
krig ydes den nationale støtte, som er en forudsætning 
for at få støtte i henhold til forordning nr. 335/77, f.eks. 
kun til handelshuse, hvis der er tilknyttet et eksportpro­
gram. 
(b) I henhold til den ændrede bestemmelse, der 
er vedtaget ved forordning nr. 1932/84 (4) (artikel 13, 
stk. 3, i forordning nr. 335/77), skal der for projekter, 
der forelægge efter den 30. april 1986, formelt være 
indrømmet national støtte, således at støttemodtager er 
bekendt med støttens størrelse. 
Situationen i Italien 
5.56. Domstolen behandler for øjeblikket en overtræ-
delsessag mod Italien for manglende betaling af støtte i 
medfør af forordning nr. 456/80. 
5.57. Kommissionen forstår Revisionsrettens tvivl 
med hensyn til, om udbyttet af den aktion, der er 
iværksat i medfør af forordning nr. 458/80, står i rime­
ligt forhold til omkostningerne, og den deler dens bekymring over sammenhængen mellem aktionens 
målsætning og den generelle markedsordning for vin­
sektoren. Kommissionen foreslog i den rapport (5), der 
mundede ud i de nylige reformer af markedsordningen, 
at foranstaltningen ikke videreføres, når den udløber i 
slutningen af vinproduktionsåret 1986/87. 
Kommissionen har nedenstående bemærkninger til de 
af Revisionsretten nævnte punkter: 
(a) Det kræves ikke i forordningen, at der skal 
foretages en sammenlægning som led i omstrukturerin­
gen. Der ydes støtte til genbeplantning med henblik på 
at rationalisere arbejdet på vinmarken og forbedre 
vinens kvalitet. 
(c) Kommissionen vil være særlig opmærksom 
på attestering af tidligere foretagne rydninger, når den 
modtager anmodninger om udbetaling af støtte. I mel­
lemtiden undersøger den, om der kan være tale om 
overtrædelse af fællesskabsreglerne om genbeplant-
ningsret. 
5.58. (a) Et kooperativ må udvide sin virksomhed 
gravis. På samme måde må vindyrkerne, der er vant til 
at være selvstændige, have tid til at vænne sig til at gå 
helt ind for kooperativet. Kooperativets udvikling 
afhænger af, om det har held med at afsætte produktio­
nen. Det er under alle omstændigheder stærkt ønske­
ligt, at også fremtstillingen af bordvin finder sted under 
de forhold, som kooperativets installationer byder på. 
(b) Prisen på kvalitetsvine afhænger ikke blot af 
produktets hovedtræk, men også af ligevægten på mar­
kedet for denne særlige type vin. Det påhviler hoved­
sagelig producenterne at opretholde denne ligevægt 
ved at producere de vine, der efterspørges. Kommissio­
nen mener i øvrigt ikke, at problemerne simpelthen kan 
betragtes som et spørgsmål om bordvin kontra 
k.v.b.d.-vine uden at nævne den kvalitetsforkel, der 
kan være inden for disse to kategorier (jf. svaret under 
punkt 5.62). 
(c) Kommissionen har altid været meget påpas­
selig i ydelsen af støtte til destillerier og har kun ydet 
støtte af denne art i særlige tilfælde, hvor der har været 
behov for det i henhold til det italienske program. Der 
er ikke ydet anden støtte til denne sektor siden 1984. 
Situationen i Forbundsrepublikken Tyskland 
5.60. Den tyske vinproduktion er udsat for større 
svingninger end vinproduktionen i andre vinlande, og 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 189 
den større oplagringskapacitet skal åbne mulighed for 
en bedre regulering af markedet. Den destillering, der 
nævnes af Revisionsretten, vedrører imidlertid to på 
hinanden følgende ekstraordinært store høstudbytter 
(16,1 mio hl i 1982/83 og 13,4 mio hl i 1983/84 mod en 
gennemsnitsproduktion på ca. 8 mio hl). 
Konklusioner 
5.62. Kommissionen er enig i Revisionsrettens ana­
lyse, hvori det bredt sagt anføres, at de vanskeligheder, 
som såvel producenter som markedsordning står over-
(') EFT C 358 af 31. 12. 1980. 
(2) EFTL88af28.3.1985,s. 8. 
(3) EFT C 78 af 26. 3. 1985, s. 7. for, kan afhjælpes, hvis udbyttet mindskes, og der pro­
duceres vine af bedre kvalitet, men den mener ikke, at 
problemet kan stilles op simpelthen som et modsæt­
ningsforhold mellem bordvin og »k.v.b.d.«-vine. 
Den mener, at der er plads på markedet for bordvin af 
handelsmæssig kvalitet, og at produktionen af bordvin 
af bedre kvalitet kan være lønsom for producenten og 
åbne vejen for en global forbedret ligevægt på marke­
det. Som angivet i svaret under punkt 5.49. skulle de 
seneste reformer af markedsordningen fremme en 
sådan udvikling. 
(4) EFT L 180 af 7. 7.1984, s. 1. 
(5) Dok. KOM(84) 440 endelig udg. af 25. 7. 1984. 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 6 
Den fælles fiskeripolitik 
BEMÆRKNINGER OM UDGIFTER TIL 
BIOLOGISKE UNDERSØGELSER OG 
FISKERIAFTALER MED VISSE 
UDVIKLINGSLANDE 
Biologiske undersøgelser Offentliggørelse af undersøgelsesresultater 
6.9. Kommissionen henviser til svaret i den foreløbige 
rapport vedrørende opfølgningen af decharge for 1983, 
hvoraf der blev sendt et eksemplar til Revisionsretten 
den 2. september 1985 (dok. KOM(85) 413 endelig 
udg., s. 61, 62 og 63). 
6.8. Kommissionen har besluttet at indføre en efter-
prøvelsesordning og så vidt muligt indkalde tilbud, og i 
den forbindelse afpasse kravene efter det beløb, der er 
afsat til undersøgelsen. 
Da der i fiskerisektoren er tale om specialiserede 
undersøgelser, som tilmed skal foretages i bestemte 
geografiske områder, kan der kun blive tale om et 
meget begrænset antal forskningsinstitutter, som vil 
kunne give et tilbud. Følgelig er Kommissionens valg 
på forhånd stærkt begrænset. Betalinger indenfor rammerne af fiskeriaftaler 
med visse udviklingslande 
6.10, 6.11, 6.12. Som følge af arten af disse aftaler, 
som indebærer modydelse for en tjenesteydelse, der 
indrømmes af disse tredjelande (fiskerirettigheder i de 
eksklusive økonomiske zoner), og under hensyn til kra­
vet om at respektere disse landes overhøjhed, kan Fæl­
lesskabet vanskeligt i forbindelse med disse aftaler 
kræve en ret til tilsyn med de berørte landes anvendelse 
af de pågældende beløb. 
190 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 7 
Interventionsudgifter på det regionale område 
1. Kommissionen vil med det samme understrege, at 
den er enig med Revisionsretten i de retningslinjer, der 
skal faslægges for EFRU's virksomhed. Kommissionen 
vil dog minde om, at EFRU's virksomhed er underka­
stet de af Rådet fastsatte bestemmelser, som indebærer 
begrænsninger — for ikke at sige problemer i forbin­
delse med selve forvaltningen. Visse noget utilfredsstil­
lende aspekter er en direkte følge af de bestemmelser, 
som var gældende indtil udgangen af 1984. 
Revisionsretten erkender endvidere selv, at den nye 
forordning, som blev foreslået af Kommissionen i 
november 1983, og som trådte i kraft 1. januar 1985, 
bidrager til at øge EFRU's effektivitet. 
2. Mulighederne i den nye forordning for at 
forbedre EFR U's effektivitet 
Kommissionen forsøger rent faktisk at øge EFRU's 
effektivitet som regionalpolitisk instrument med hen­
blik på at realisere de fastlagte målsætninger. De kvali­
tative forbedringer, som Kommissionen foreslog Rådet 
med henblik på den nye EFRU-forordning, var i over­
ensstemmelse med de principper, som er fremlagt i 
Kommissionens rapport om mulighederne for at øge 
strukturfondenes effektivitet ('), og som i stor udstræk­
ning indgår i de nye bestemmelser (2). 
Bestemmelserne om samordning mellem EF's politik­
ker og medlemsstaternes regionalpolitikker vil således 
skulle bidrage til at øge konvergensen mellem med­
lemsstaternes økonomier (punkt 7.34) og sikre en mere 
afbalanceret fordeling af de økonomiske aktiviteter. 
På samme måde skal retningslinjerne og prioriterin­
gerne for EF's regionalpolitik — som fastlægges på 
grundlag af den periodiske beretning om den sociale og 
økonomiske situation i regionerne, på grundlag af ana­
lysen af den regionale virkning af EF's andre politikker 
samt på grundlag af udviklingsprogrammerne — mulig­
gøre en klarere præcisering af de målsætninger, som 
skal forfølges ved planlægningen af regionaludviklin­
gen (punkt 7.23). 
Den gradvis øgede rolle, som EF-programmerne skal 
spille i EFRU's interventioner, skal især bidrage til at sikre en bedre integration mellem EF's forskellige poli­
tikker og instrumenter (punkt 7.32) 
Endvidere vil resultaterne af de rentabilitetsvurderinger 
og analyser af sociale og økonomiske omkostninger og 
fordele, som medlemsstaterne i henhold til den nye for­
ordning skal fremlægge for Kommissionen sammen 
med deres ansøgninger om støtte til større industri- og 
infrastrukturinvesteringer, gøre det muligt for Kommis­
sionen at få et bedre overblik over investeringsprojek­
ternes økonomiske bæredygtighed og deres bidrag til 
den økonomiske udvikling og regionaludviklingen 
(punkt 7.23 og 7.32). 
Endvidere er det klart, at det på grundlag af de gen-
nemførelsesrapporter, som medlemsstaterne skal frem­
lægge for Kommissionen, kontrollen på stedet samt 
den efterfølgende vurdering, vil være lettere at foretage 
en bedre kontrol af, om programmernes målsætninger 
realiseres (punkt 7.23, 7.32 og 7.36). 
Kommissionen er ligeledes klar over, at det under hen­
syntagen til antallet af EFRU-interventioner (ca. 26 000 
ved udgangen af 1984) ikke længere er muligt at følge 
gennemførelsen og foretage en systematisk analyse af 
EFRU's aktivitet uden en effektiv anvendelse af edb. 
Kommissionen bestræber sig aktivt på så snart som 
muligt at afslutte den igangværende indførelse af edb, 
hvilket endvidere vil gøre det muligt at opstille oversig­
ter over tilbagebetalinger af støtte (punkt 7.8). 
3. Problemerne omkring supplementsprincippet 
Kommissionen er ligesom Revisionsretten interesseret i 
at sikre, at EFRU's interventioner medfører en reel styr­
kelse af de regionaludviklingsbestræbelser, som med­
lemsstaterne selv gennemfører (punkt 7.10). Overgan­
gen fra finansiering af enkeltprojekter til finansiering af 
programmer vil i øvrigt bidrage til at styrke og gøre 
komplementariteten mere gennemsigtig. Imidlertid er 
det klart umuligt matematisk at kontrollere den gene­
relle komplementaritet, for det kræver, at medlemssta­
tens udgifter på det regionale område sammenholdes 
med de udgifter, som staten ville have haft, såfremt 
EFRU ikke eksisterede; Revisionsretten anfører i øvrigt 
selv, at det er vanskeligt at kontrollere, om der forelig­
ger generel komplementaritet (punkt 7.12). Kommissio-
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 191 
nen er rede til at undersøge ethvert forslag fra Revisi­
onsretten til en metode, der kan tænkes anvendt for at 
kontrollere den generelle komplementaritet. 
4. Mindre utilfredsstillende aspekter, der er en 
direkte følge af de tidligere bestemmelser 
Revisionsretten udtrykker et rimeligt ønske om, at 
afslutningen af tidlige afgørelser skrider hurtigere frem 
(punkt 7.7). Man bør imidlertid betænke, at der indtil 
den 31. december 1984 ikke fandtes tvingende bestem­
melser i den gamle forordning om afslutningen af afgø­
relserne eller om de i støtteansøgningerne anførte gen­
nemførelsesfrister; følgelig kan overskridelsen af de 
planlagte frister ikke i sig selv berettige en frigørelse af 
bevillingerne og dermed en automatisk afslutning af 
afgørelserne. 
Efter Revisionsrettens opfattelse er der ingen direkte 
forbindelse mellem iværksættelsen af et givet projekt 
og støtteafgørelsen, idet et stort antal projekter og især 
industriprojekter, som har modtaget støtte fra EFRU, 
allerede var under gennemførelse på det tidspunkt, 
hvor afgørelsen om tildeling af støtte blev truffet 
(punkt 7.13 og 7.14). Rent faktisk er offentlige udgifter, 
som gennemføres fra og med den 12. måned forud for 
ansøgningen berettiget til at modtage støtte i henhold 
til EFRU-forordningen; med henblik på ansøgning om 
støtte fra EFRU fastsætter medlemsstaten først sin egen 
støtte, som dernæst udgør grundlaget for EFRU-støt-
ten. 
På denne måde er det ofte selve EFRU-bestemmelserne 
som er baggrunden for den situation som Revisionsret­
ten konstaterer og som får den til at pege på en mang­
lende komplementaritet i EFRU's interventioner især 
vedrørende produktive investeringer 5. Revisionsrettens specifikke bemærkninger 
Revisionsretten analyserer en række enkeltprojekter i 
de regioner som er blevet kontrolleret i 1984 for at 
understøtte sine bemærkninger. Retten henviser såledet 
til to afgørelser om tildeling af støtte i 1981 til fordel 
for Sicilien (punkt 7.16 til 7.23) for at illustrere nødven­
digheden af generelt at foretage en grundigere udvæl­
gelse af investeringsprojekter og en bedre kontrol med 
de finansierende projekters gennemførelse. Efter Kom­
missionens opfattelse opfyldte disse projekter et funda­
mentalt behov i regionen og var således fuldt ud beret­
tigede også selv om projekterne senere blev indstillet 
som følge af de kraftige prisstigninger før og efter 1980. 
Projekter er blevet kontrolleret og fulgt af Kommissio­
nen, som eventuelt vil skride til en frigørelse af bevil­
lingerne. 
Med hensyn til industriprojekter kontrolleret i Frankrig 
henviser Revisionsretten ligeledes til at omkring 12 af 
de 42 industriprojekter, som var blevet undersøgt ud af 
i alt flere hundrede projekter, der indtil nu er blevet 
finansieret i de pågældende regioner, er blevet indstillet 
midlertidigt eller definitivt (punkt 7.24 til 7.26). Revisi­
onsretten hævder på denne baggrund at Kommissionen 
generelt ikke tager tilstrækkelig hensyn til situationen i 
den pågældende økonomiske sektor og investeringer­
nes rentabilitet ved vurderingen af projekterne. I den 
øjeblikkelige økonomiske situation er det almindelig 
kendt, at der ikke findes absolut sikre nicher inden for 
nogen industrisektor, hvor en investering kan gennem­
føres uden risiko. 
Endelig er der ikke helt hold i påstanden om at Kom­
missionen ikke har sikret sig overensstemmelse mellem 
visse industriprojekter i Forbundsrepublikken Tyskland 
og det regionale udviklingsprogram og ikke har sikret 
en opfølgning med hensyn til gennemførelsen af mål­
sætningerne (punkt 7.30 til 7.32). Det var faktisk kun i 
regionaludviklingsprogrammet af første generation, at 
oprettelse af arbejdspladser til faglærte var en priorite­
ret målsætning. Denne målsætning blev senere udvidet 
til at omfatte oprettelse af nye arbejdspladser generelt. 
(') Dok. KOM(83) 501 endelig udg. af 28. 7. 1983. (2) Rådets forordning (EØF) nr. 1784/84 af 19. juni 1984 
vedrørende Den europæiske fond for Regionaludvikling 
EFTL 169 af 28. 6. 1984. 
192 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 8 
Det sociale område 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER (DEN EUROPÆISKE 
SOCIALFOND) (KAPITEL 60 OG 61) ning nr. 2950/83. Dette forslag tager sigte på at lige­
stille selvstændige erhverv med lønarbejde med hensyn 
til støtte til oprettelse af ekstraordinære arbejdspladser. 
Budgetmæssig gennemførelse 
8.2. Beslutningen af 19. december 1984 vedrørte: 
— visse ansøgninger, som ikke var med i beslutningen 
af 23. juli 1984, 
T— udnyttelsen af de tilbagebetalte bevillinger, hvilket 
nødvendiggjorde en ny beregning af nedskærin­
gerne (både de vejledende og de lineære). IVÆRKSÆTTELSE AF DEN NYE 
EUROPÆISKE SOCIALFOND 
Bemærkninger om fremgangsmåden ved 
forberedelse af godkendelsesbeslutninger 
Af sidstnævnte årsag og med henblik på at opnå en 
større gennemsigtighed med hensyn til forpligtelserne 
blev de to foregående beslutninger erstattet af beslut­
ningen af 19. december 1984. 
8.3. Nederlandene har accepteret, at der til dette land 
kun udbetaltes en del af forskuddene inden udgangen 
af 1984, og at resten udbetales i begyndelsen af 1985. 
BEMÆRKNINGER OM LOVLIGHEDEN 
OG DEN FORMELLE RIGTIGHED 
Bogføring af forpligtelser og betalinger 
8.6-8.10. De oplysninger, som Europa-Parlamentet 
modtog den 12. februar 1985, var i sig selv fuldstæn­
dige og klare, og Revisionsretten har i mellemtiden fået 
yderligere oplysninger. 
Bemærkninger om en beslutning om at 
tilsidesættefinansinspektørens nægtelse af 
godkendelse Retningslinjer 
8.17. Retningslinjerne for forvaltningen af fonden i 
regnskabsårene 1984-1986 var overgangsretningslinjer. 
Kommissionen har ved beslutning 85/261/EØF af 
30. april 1985 vedtaget mere specifikke retningslinjer 
for regnskabsårene 1986-1988. 
8.18-8.20. En vejledning for de eventuelle modta­
gere er under udarbejdelse. Endvidere agter fondsfor-
valtningen at etablere en dokumentsamling vedrørende 
spørgsmål i forbindelse med sagsbehandling og fortolk­
ning, der skal bygge på konkrete tilfælde inden for for­
valtningen, og som skal bestå af tjenestlige notater om 
Kommissionens beslutninger, tjenestegrenenes stilling­
tagen samt de fremgangsmåder, som skal iagttages. 
For så vidt angår de i punkt 8.19 og 8.20 omhandlede 
problemer, vil Kommissionen i så vid udstrækning som 
mulig tage hensyn hertil. Den minder dog om, at de i 
1984 gældende retningslinjer var overgangsretningslin­
jer. Heraf følger, at der i en række bestemte tilfælde 
måtte træffes særlige beslutninger på grundlag af de 
almindelige retningslinjer. Det står dog fast, at som 
følge af, at Den europæiske socialfonds interventioner 
er meget forskelligartede, kan visse retningslinjer kun 
være af almen art. 
Kodesystem 
8.14. Med henblik på at imødekomme Revisionsret­
tens ønske forelagde Kommissionen den 31. juli 1985 
Rådet et forslag til forordning om ændring af forord-8.21. Revisionsrettens bemærkninger vedrører en 
pointgivningsliste i forbindelse med årsagerne til afslag 
16.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 193 
på ansøgninger, som netop var blevet udarbejdet med 
henblik på det første år, hvor de bestemmelser, som var 
blevet vedtaget i slutningen af 1983, skulle anvendes. 
På grundlag af de indhøstede erfaringer udarbejdede 
fondsforvaltningen i 1984 en mere systematisk og 
udtømmende pointgivningsliste til brug for behandlin­
gen af spørgsmål vedrørende tilskudsansøgningernes 
behørige indgivelse, tilskudsberettigede og prioritering. 
Denne liste finder anvendelse første gang i forbindelse 
med behandlingen af ansøgningerne for regnskabsåret 
1985. 
Bemærkninger om godkendelsesbeslutninger, 
hhv. beslutninger om at afvise ansøgninger om 
tilskud 
8.23. Kommissionen har udvist en vis smidighed i sin 
fortolkning af retningslinjerne i 1984, eftersom der var 
tale om et overgangsår. Bestemmelserne i afgørelse 
83/516/EØF, i forordning (EØF) nr. 2950/83 og i afgø­
relse 83/673/EØF, har man derimod ikke fortolket smi­
digt, undtagen med hensyn til visse formelle krav. 
Kommissionen har bebudet (over for fondudvalget 
samt medlemsstaternes administrationer), at fra 1985 
vil retningslinjerne blive fulgt efter bogstaven under 
hensyntagen til Revisionsrettens henstilling. 
8.24. Kommissionen kan vanskeligt forestille sig mere 
præcise regler end dem, der allerede findes i fondsbe-
stemmelserne. 
Foranstaltningernes tilskudsberettigelse vurderes under 
behandlingen af tilskudsansøgningerne på grundlag af 
bestemmelserne i afgørelse 83/561/EØF og forordning 
(EØF) nr. 2950/83. Disse bestemmelser er tilstrækkelig 
klare og behøver ikke nogen uddybning, undtagen for 
så vidt angår visse fortolkningsproblemer, som løses, 
når de viser sig (jf. svar under punkt 8.18—8.20, og som 
kan føre til forslag om ændring af bestemmelserne, 
således som det har været tilfældet i 1985, hvor der er 
blevet fremsat forslag med henblik på udvidelse af 
anvendelsesområdet for beskæftigelsesstøtte til ligele­
des at omfatte selvstændige erhvervsdrivende (jf- svar 
underpunkt 8.14). 
Prioriteringen af foranstaltningerne foretages for hver 
tilskudsansøgning på grundlag af retningslinjerne for 
forvaltningen, som allerede i sig selv er regler, som 
tager sigte på så vidt muligt og forud for indgivelsen af 
disse ansøgninger nøje at angive, hvilke foranstaltnin­
ger der blandt samtlige tilskudsberettigede prioriteres 
højest med hensyn til tildeling af tilskud. 
Anvendelsen af bestemmelserne og retningslinjerne 
omhandles i et forklarende dokument af samme art 
som dokumentet af 18. juli 1984, der ledsager de udkast til godkendelsesbeslutninger, som forelægges Kommis­
sionen. , 
Kommissionen er klar over, at enhver bestemmelse kan 
forbedres. Med henblik herpå vil den altid være interes­
seret i at få nøjagtig besked om, hvilke bestemmelser, 
der efter Revisionsrettens mening kræver tydeliggø­
relse. For så vidt angår Rådets retsakter, ville den såle­
des kunne tage disse udtalelser i betragtning under 
udarbejdelsen af forslagene hertil; for så vidt angår 
Kommissionens egne retsakter, ville den i forbindelse 
med disses revision kunne tage hensyn til disse udtalel­
ser. Det skal bemærkes, at Kommissionens tjeneste­
grene for tiden forbereder en revision af afgørelse 83/ 
673/EØF, medens tilskudsbeløbene i forbindelse med 
udgifter til støtte til ansættelse og beskæftigelse revide­
res hvert år (artikel 2 i forordning (EØF) nr. 2950/83, 
afgørelse 83/621/EØF, 84/829/EØF og 85/420/EØF). 
Samme betragtninger gælder for retningslinjerne for 
forvaltningen af fonden, som er et supplement til rets­
akterne, for så vidt angår Kommissionens udøvelse af 
dens uindskrænkede beføjelse til at udvælge de foran­
staltninger, som skal finansieres. Disse retningslinjer 
revideres hvert år (artikel 6 i afgørelse 83/516/EØF) (se 
også svar under punkt 8.17). 
For så vidt angår ændringerne i klassificeringen af visse 
tilskudsansøgninger, har Kommissionen udnyttet 
denne mulighed under hensyntagen til, at medlemssta­
terne i 1984 ikke havde haft tilstrækkelig tid til at 
indrette sig efter de nye retningslinjer. Disse ændringer 
blev endvidere først foretaget, da det blev muligt ud fra 
indholdet af en ansøgning at fastslå, om den skulle pri­
oriteres højere i henhold til et punkt i retningslinjerne, 
som ikke var det samme som det af medlemsstaten 
foreslåede. 
8.25. De af Revisionsretten omtalte fejl med hensyn 
til visse tilskudsbeløb vedrører en række udgifter, hvis 
virkelige natur og overensstemmelse med artikel 1 i for­
ordning (EØF) nr. 2950/83 vil blive vurderet på grund­
lag af bilagene til anmodningen om udbetaling af sal­
dobeløbet. 
8.26. Ved behandlingen af ansøgningerne har Kom­
missionen anvendt den i punkt 8.21 i Revisionsrettens 
beretning omhandlede pointgivningsliste (se også svar 
under dette punkt). 
Grundlaget for Kommissionens beslutning findes i de 
enkelte sagsmapper, men der kræves undertiden yderli­
gere forklaringer. 
Konklusioner 
8.30. Kommissionen agter at anvende Socialfondens 
midler i henhold til præcise bestemmelser og med 
194 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
samme omhu, som den udviser i forbindelse med alle 
sine finansielle interventioner. I denne ånd vil den fort­
sat bestræbe sig for at tage størst mulig hensyn til Revi­
sionsrettens konstruktive bemærkninger. 
AFVIKLING AF DEN TIDLIGERE 
EUROPÆISKE SOCIALFOND 
Bemærkninger om udbetaling af saldobeløb 
8.32. Kommissionen har taget disse sager op til for­
nyet behandling, og den vil underrette Revisionsretten 
direkte om udfaldet heraf. 
8.33. I det her omhandlede tilfælde er der tale om en 
organisation, der er gået konkurs, og som af den grund 
ikke i tide har kunnet forelægge den endelige opgørelse 
over udgifterne. På baggrund af disse omstændigheder 
har medlemsstatens administration ment, at der allige­
vel var grund til at indgive anmodning til Kommissio­
nen om udbetaling af saldobeløbet, eftersom de god­
kendte foranstaltninger var blevet gennemført, og de 
fastsatte tidsfrister ikke måtte overskrides, da der ellers 
var fare for afvisning. Så snart det manglende doku­
ment foreligger, vil Kommissionen oversende det 
direkte til Revisionsretten. Såfremt dokumentet ikke 
fremkommer inden for en rimelig tidsfrist, vil Kommis­
sionen anmode medlemsstaten om at tilbagebetale 
beløbet. 
I de tre sager, som Revisionsretten omtaler, blev det for 
meget udbetalte beløb fastslået af Kommissionens tje­
nestegrene. Der er anmodet om tilbagebetaling. 
8.34. Ved et kontrolbesøg på stedet, som gennemfør­
tes efter Revisionsretten, opnåede Kommissionens tje-
BEMÆRKNINGER OM DEN 
ØKONOMISKE FORVALTNING 
Tabel 9.1. I forbindelse med godkendelsen af tillægs-
og ændringsbudget nr. 1/84 blev de fleste af de under 
kapitel 100 resterende bevillinger, af budgetmyndighe-nestemænd de uomgængeligt nødvendige finansielle 
oplysninger; disse gjorde det muligt at udarbejde den 
samlede opgørelse. Ved hjælp af denne dokumentation 
kunne det endvidere fastslås, at de virkelige udgifter til 
de godkendte foranstaltningers gennemførelse oversteg 
det beløb, der havde dannet grundlag for fastlæggelsen 
af fondstilskuddet. 
Bemærkninger om tilbagesøgning 
8.35 — 8.37. Længden af fristerne for tilbagesøgning 
betinges af selve den tid, der forløber mellem det øje­
blik, hvor der udbetales et forskud, og det øjeblik, hvor 
det er muligt at konstatere, at dette har været for stort 
— dvs. almindeligvis det tidspunkt, hvor der indgives 
anmodning om udbetaling af saldobeløb. For forplig­
telser, der er indgået før 1984, har medlemsstaterne 
18 måneder at regner fra datoen for foranstaltningernes 
afslutning til at indgive anmodning om udbetaling af 
saldobeløb (jf. artikel 4, stk. 1 og 2, i afgørelse 78/706/ 
EØF, som ændret ved afgørelse 82/540/EØF). Til 
denne frist må lægges den frist, som gælder for gen­
nemførelsen af selve foranstaltningerne inden starten 
på den for indgivelse af anmodning om udbetaling af 
saldobeløbet fastsatte frist, og som, når der er tale om 
flerårige forpligtelser, i sig selv kan strække sig over 
36 måneder. 
Kommissionen har tiltro til, at de i forbindelse med 
revisionen i 1983 vedtagne bestemmelser, særlig 
bestemmelserne i artikel 4 (godkendelse af almindelige 
foranstaltninger for tidsrum, der ikke overskrider Fæl­
lesskabets regnskabsår) og i artikel 6 i afgørelse 83/673 
(ti måneders frist at regne fra datoen for foranstaltnin­
gernes afslutning for indgivelse af anmodning om 
udbetaling af saldobeløb) på afgørende vis vil bidrage 
til at fremme de bestræbelser, der tager sigte på at frem­
skynde fremgangsmåderne for tilbagesøgning, således 
som Revisionsretten har udtrykt ønske om. 
den overført til de forskellige relevante poster, på trods 
af en erklæring fra Kommissionen om, at disse bevillin­
ger ikke ville blive anvendt inden 31. december 1984, 
for så vidt som programbeslutningerne ikke blev vedta­
get omgående. Det kan i denne henseende konstateres, 
at disse beslutninger først blev truffet den 12. marts 
1985. Som følge heraf har en stor del af bevillingerne 
under kapitel 73 ikke kunnet anvendes i 1984. NET« 
PITE KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 9 
Forskning, energi osv. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 195 
9.2. (a) Skønt anvendelsen af bevillingerne til beta­
linger i energisektoren ikke kan betragtes som optimal, 
understreger Kommissionen dog, at der er sket en frem­
gang fra 35 % i 1983 til ca. 65 % i 1984. 
Kommissionen har på dette område foretaget en kraftig 
begrænsning af bevillingerne til betaling i det forelø­
bige budgetforslag for 1986 for dermed at nå frem til 
den bedst mulige udnyttelsesgrad for disse bevillinger. 
(b) Med hensyn til tabel 9.1. bør det understre­
ges, at når udnyttelsesgraden for kapitel 73 ikke — som 
i 1983 — ligger nær ved 90 %, for så vidt angår aktioner 
med omkostningsdeling og samordnede aktioner, skyl­
des dette udelukkende, at Kommissionen ikke har 
været i stand til at anvende bevillingerne fra tillægs- og 
ændringsbudgettet for 1984 (81 Mio ECU i forpligtel­
sesbevillinger (FB) og 28 Mio ECU i betalingsbevillin­
ger (BB)), da der ikke forelå en afgørelse fra Rådet 
(først vedtaget den 12. marts 1985). Ser man bort fra 
denne faktor, er udnyttelsesgraden for bevillingere til 
aktioner med omkostningsdeling og samordnede aktio­
ner på 88 % i FB og 89 % i BB. 
Hvad angår det fjerde og sidste bidrag til JET-budget-
tet for 1984, måtte Kommissionen foretage sine indbe­
talinger i henhold til bestemmelserne i finansforordnin­
gen for JET, dvs. på basis af projektlederens indkal­
delse af bidrag. 
Den sidste indbetaling fandt sted på den sidste dag for 
den i finansforordningen fastsatte frist. Spørgsmålet 
med hensyn til JET's udnyttelse af sine bevillinger til 
betalinger henhører ikke under Kommissionens myn­
dighed, al den stund der er foretaget indkaldelse af 
bidrag. 
ENERGI: PROJEKTER MED 
OMKOSTNINGSDELING 
9.3 og 9.4. Kommissionen har taget sig Revisionsret­
tens bemærkning under punkt 9.4. til efterretning, hvor­
efter »den nuværende ordning med intern og ekstern 
teknisk evaluering bør udvides med en mere detaljeret 
vurdering af sandsynligheden for erhvervsmæssig 
udnyttelse af de enkelte målsætninger inden for et fuld­
ført projekt.« 
Kommissionen er i færd med at finde frem til den mest 
hensigtsmæssige måde til at indføre en ordning, hvoref­
ter samtlige kontrahenter regelmæssigt anmodes om 
situationsberetninger om afsluttede projekter, samt reg­
ler om opfølgning, hvis disse forespørgsler ikke besva­
res. INDIREKTE FORSKNINGSAKTIONER 
Forvaltn ingsprocedurer 
9.5. Det vedkommende generaldirektorat har altid 
som led i de for institutionen gældende generelle regler 
haft retningslinjer for de finansielle og kontraktlige for-
valtningsprocedurer for indirekte aktioner. 
Med henblik på at imødekomme Revisionsrettens 
ønsker foretog det vedkommende generaldirektorat i 
midten af 1985 en revision af disse retningslinjer og 
samlede dem i en enkelt vejledning, der trådte i kraft 
den 1. november 1985. 
Benyttelse af eksterne revisionsfirmaer 
9.7 og 9.8. Kommissionen bekræfter sit ønske om at 
drage fuld fordel af revisionsfirmaernes kontrol. Kom­
missionen agter at tage sig Revisionsrettens bemærk­
ninger til efterretning. 
IMFORMATIONS- OG 
TELEKOMMUNIKATIONSTEKNOLOGI 
9.13. (a) Kommissionen har i overensstemmelse med 
Revisionsrettens ønsker foretaget en tilbundsgående 
undersøgelse af spørgsmålet med hensyn til behandlin­
gen af forpligtelser, og har tilsendt denne et arbejdsdo­
kument om undersøgelsen. 
(b) Kommissionens tjenestegrene har udviklet 
et beregningsgrundlag for personaleudgifterne, som 
giver mulighed for sammenligning mellem de faktiske 
udgifter og loftet på 4,5 % af det samlede beløb af de 
bevillinger, der skønnes nødvendige. Der vil blive truf­
fet de videst mulige forholdsregler for ikke at overskride 
denne procentdel af det samlede beløb i hele program­
mets løbetid. 
(c) Kommissionen har taget sig Revisionsrettens 
bemærkninger til efterretning og har indledt de 
ønskede forbedringer inden for rammerne af den i 1985 
påbegyndte procedure. 
9.14. Kommissionen kan forsikre Revisionsretten om, 
at den i videst mulig udstrækning vil tage hensyn til de 
detaljerede henstillinger, hvortil den henviser. 
196 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 10 
Samarbejde med udviklingslande og tredjelande 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE 
FØDEVAREHJÆLPEN (KAPITEL 92) 
10.3. Hvis der tages hensyn til de nuværende anmod­
ninger om tilvejebringelse, bliver tallene i tabel 10.2 
følgende: 
— korn 1 505 167 t 
— mælkepulver 173 0941 
— butteroil 49 8541. 
Økonomisk forvaltning 
Uafsluttede regnskaber 
10.5. Kontrolbesøgene hos medlemsstaternes udbeta­
lende organer foretages systematisk — i forbindelse 
med afslutningen af regnskaberne for fødevarehjælpen 
— fra regnskabsåret 1984. 
10.6. Indirekte hjælpeaktioner er en meget kompleks 
fødevarehjælp. De omfatter udover tildeling af fødeva­
rer finansielle tilskud til dækning af omkostningerne 
ved sø- og landtransport samt et tilskud til 
distributionsomkostningerne. Disse finansielle transak­
tioner strækker sig over en meget lang periode, efter­
som refusion almindeligvis sker mod fremlæggelse af et 
meget stort antal bilag, som Kommissionen ofte får 
meget sent i hænde, og som kræver en meget grundig 
undersøgelse. 
Tilsyn med »counterpart«-midler 
10.7. Kommissionen har foretaget en analyse af de 
oplysninger, der forelægger om »counterpart«-midlerne. 
Den er for tiden i færd med at foretage en revision af 
forvaltningsprocedurerne, der skulle medføre en større 
integration af »counterpart«-midlerne i Fællesskabets 
faglige og finansielle samarbejde. Forsinkelser i betalingen til UNHCR 
10.8. Den betalingsforsinkelse, som Revisionsretten 
konstaterede, skyldes en juridisk vanskelighed i 1984 
vedrørende fortolkningen af rammeforordningen om 
fødevarehjælp, som krævede en original løsning, hvis 
gennemførelse varede en vis tid. 
Forsendelse af hjælpen 
Eksempler på forsinkede afskibninger 
10.11. Overholdelse af de afskibningsfrister, der er 
fastsat i forordningerne om tilvejebringelse af fødevare­
hjælp, er en af betingelserne for frigivelse af sikkerhe­
den, der stilles som garanti for leveringen. 
Med undtagelse af force majeure straffes tilslagsmodta-
geren, hvis denne betingelse ikke er opfyldt. 
For de cif-leveringer, som Revisionsretten omtalte 
(Somalia, Mozambique, Senegal og Ghana), har tilslag­
modtagerne påberåbt sig force majeure. Anerkendelse 
af force majeure henhører under den pågældene med­
lemsstats kompetence. Det rimelige i frigivelsen af sik­
kerhedsstillelsen vil blive undersøgt i forbindelse med 
regnskabsafslutningen. 
Bistandens kvalitet 
10.12. Med hensyn til det mælkepulver, der blev leve­
ret til Ghana, skyldes det konstaterede problem det for­
hold, at støttemodtageren ikke i tilstrækkelig grad 
havde præciseret det ønskede produkts kvalitet. Ved 
1985-tildelingen vil Ghana modtage den ønskede type 
mælk, hvis specifikationer vil blive angivet i den sær­
lige forordning om tilvejebringelse. 
Det er rigtigt, at lovteksterne burde indeholde strengere 
bestemmelser for emballeringen. Det; er i denne ånd, at 
Rådets forordning (EØF) nr. 1354/83 af 17. maj 1983 
blev vedtaget i 1983 (•)• 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 197 
10.13. De forhold, som Revisionsretten påpegede, 
medførte systematisk kvalitetskontrol som omhandlet i 
punkt 10.14. De kan suppleres med skadesrapporter 
som omhandlet i pkt. 10.15. 
Reglerne for emballering af fødevarer er blevet ændret i 
forordning nr. 1354/83 som allerede nævnt i pkt. 10.12. 
Denne række foranstaltninger skulle gøre det muligt at 
reducere om end ikke at undgå tilfælde, hvor de leve­
rede produkter ikke er i overensstemmelse med reg­
lerne. 
10.15. Kommissionen er meget opmærksom på det 
problem, som modtagerlandenes langsommelighed rej­
ser for deres forpligtelser til at amelde skaderne til for­
sikringsselskaberne. 
Efter hidtil at have udstedt punktvise henstillinger har 
den derfor til hensigt ved et cirkulære at erindre modta­
gerlandene og -organerne om de skridt, der skal tages. 
Den undersøger desuden muligheden for at lade ska­
desrapporterne finansiere over Fællesskabets budget, 
en foranstaltning, der ville supplere den kvalitetskon­
trol, der foretages systematisk ved afskibningen. 
BEMÆRKNINGER OM SAMARBEJDE 
MED IKKE-ASSOCIEREDE 
UDVIKLINGSLANDE (KAPITEL 93) 
Økonom iskforvaltn ing 
Bevillingernes udnyttelsesgrad 
10.17. Som følge af budgetteknikken med opdelte 
bevillinger kan Kommissionen indgå forpligtelser for 
bevillingerne under artikel 930 fordelt over en periode 
på 2 år, og udnyttelsesgraden af forpligtelsesbevillin­
gerne bør vurderes for denne periode. Det må konstate­
res, at siden Fællesskabet begyndte at yde hjælp til 
ikke-associerede udviklingslande, er alle forpligtelses­
bevillingerne rent faktisk blevet anvendt i deres gyldig­
hedsperiode. Den samme situation — 100 % udnyttelse 
— vil gentage sig for de budgetbevillinger, der blev til­
delt for regnskabsåret 1984. 
Med hensyn til betalingsbevillingerne stiger udnyttel­
sesgraden som konstateret af Revisionsretten (79 % af 
de disponible bevillinger i 1984 mod 57 % i 1983 og 
39 % i 1982) som følge af Kommissionens erfaring med 
betalingsrytmen. Langsom forvaltning af visse projekter 
10.18. Blandt de projekter, hvis iværksættelse blev 
alvorligt forsinket, blev de projekter, der blev indledt 
inden 1982, forsinket af vanskeligheder med samfinan­
sieringspartnerne, vanskeligheder, der kommer oveni 
de sædvanlige vanskeligheder i modtagerlandene. 
Siden udgangen af 1984 er 8 projekter, som Revisions­
retten har omtalt, dog startet undtagen i ét tilfælde, 
hvor der måtte foretages ændringer i konventionen 
mellem EF og samfinansieringspartnerne. Fællesskabs­
midlerne kan derfor nu udbetales. 
Forhåndsbetalinger inden gennemførelsen af de 
pågældende aktioner 
10.19. Samfinansieringen indebærer fordele for mod­
tagerlandet, men komplicerer samtidig modtagerens 
administration af projekterne. Derfor betros forvaltnin­
gen af samfinansierede projekter i lande, hvor Kom­
missionen ikke har en repræsentation på stedet, ofte en 
samfinansieringspartner. Kommissionen følger gen­
nemførelsen af sådanne projekter bl.a. ved regelmæs­
sige rapporter, som samfinansieringspartneren anmo­
des om. 
Projekter i Thailand og Indonesien 
Mangelfulde sagsakter 
10.21. Revisionsrettens påstand om, at mange sagsak­
ter i Bruxelles er mangelfulde, er overdreven. Det er 
korrekt, at visse kontraktdokumenter kan være arkive­
ret i forskellige tjenestegrene i betragtning af disses 
respektive komptenceområder. 
Samfinansieringer 
10.22. Da Kommissionen startede sine hjælpeaktio­
ner i ikke-associerede u-lande, måtte den — på grund 
af mangel på tilstrækkelige valgmuligheder — accep­
tere at finansiere alene de projekter, der blev foreslået 
af støttemodtagerlandenes statsinstitutioner. 
Kommissionen erkender fordelen ved at tilstræbe en 
enkel forvaltningsstruktur, men anvendelsen af dette 
princip rejser ofte problemer. 
198 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
10.23. Manglen på oplysninger om iværksættelsen af 
et projekt til udvikling af landbrugsafgrøder i det nord­
østlige Thailand skyldes mindre Fællesskabets 
beskedne bistand end manglen på koordinering mellem 
de forskellige långivere, der normalt skal foretages af 
de thailandske myndigheder, der er svagt repræsenteret 
i dette underudviklede område. 
Tvivlsomt valg af konsulenter 
10.24. Revisionsrettens bemærkninger er objektivt set 
berettiget, men de vedrører en periode, hvor udarbej­
delsen af en egnethedsliste ikke var obligatorisk. Siden 
da har udvælgelseprocedurerne strengt fulgt de gæl­
dende regler. Valget af en anden konsulent blev således 
foretaget senere af det pågældende lands regeringsmyn­
digheder på basis af en egnethedsliste, som Kommissi­
onen havde udarbejdet. 
10.25. De hyppige udskiftninger af de faglige konsu­
lenter skyldtes hovedsagelig personlige problemer. 
Udskiftningerne har haft uheldige følger for projektets 
gennemførelse. Det står dog fast, at til trods for fia­
skoen i en provins, hvor arbejdsforholdene var vanske­
lige, fremlagde dette rådgivningsfirma tilfredsstillende 
gennemførelsesrapporter for de øvrige dele af projektet. 
Mangler i forbindelse med forundersøgelser og 
planlægning af projekter 
10.26. De fleste af begyndelsesvanskelighederne ved 
projektets gennemførelse kan tilskrives det forhold, at 
dette projekt var det første projekt, som EF overhove­
det finansierede i Sydøstasien. Kommissionen var den­
gang ikke helt bekendt med de lokale forhold og især 
med de meget indviklede nationale administrative og 
finansielle procedurer. 
Disse vanskeligheder blev dog gradvis overvundet, og 
en ny kontrolinspektion, der blev foretaget i 1979, 
resulterede i en ændring af projektet, der sikrede dets 
succesfulde afslutning som anført i Revisionsrettens 
rapport. 
10.27. Projektet er en del af den nationale plan for 
mælkeproduktionen, der blev indledt i slutningen af 
70'erne, og skal indgå i de indonesiske myndigheders 
planer om at udvide malkekvægbesætningerne hos de 
mindre landmænd i områder, der er bedst egnet til mælkeproduktion. Forbindelsen mellem kvægavl og 
landbrug kan ofte være en betydelig faktor i udviklin­
gen af de små jordbrug. Et stort antal kooperativer til 
indsamling og fordeling af mælk er blevet oprettet over 
hele Java og har været i funktion i mange år. Koopera­
tivet og forarbejdningsenheden i Baturraden-projektet 
vil blive integreret i dette net. 
Den indonesiske regerings politik går ud på delvis at 
erstatte de importerede produkter med lokalt produce­
rede mejeriprodukter. Selv om mælkepulver er billigere 
på verdensmarkedet, har Indonesien fastslået ligesom 
andre store udviklingslande såsom Indien og Pakistan, 
at en vis selvforsyning er nødvendig for landets sociale 
og økonomiske udvikling. Den lokale produktion sti­
muleres derfor. 
Afsætningsmulighederne i projektets omegn er rime­
lige. Den lokale efterspørgsel efter mælk er steget i 
området, hvor uorganiserede producenter forøger pro­
duktionen for at imødekomme den stigende efterspørg­
sel i Puwokertos og Cilacaps byområder. Yderligere 
produktion kan kanaliseres til de etablerede afsæt­
ningsmarkeder via det bestående kooperative system. 
Selv om der findes moderne stalde med teknologi, der 
ikke egner sig for en lille produktion, kommer den 
meste mælk fra små jordbrug. Javas småbrug har i åre­
nes løb været i stand til at udvikle et bemærkelsesvær­
digt intensivt produktionssystem for malkekvæg i lille 
skala sammenlignet med forholdene i udviklingslan­
dene. Et lille antal køer holdes i skure året rundt under 
kontrollerede forhold. Disse dyr, der ofte er frisiske 
køer, har en temmelig god hygiejne- og sundhedstil­
stand, og deres gennemsnitlige mælkeproduktion er på 
over 8 l/dag og undertiden op til 15 l/dag. Foderet 
består i almindelighed af lokale biprodukter såsom ris­
klid, kopramel og andet foder, der giver en passende 
næring og medfører god malkning hos dyrerne. 
Ikke-opfyldelse af en række lokale parters forpligtelser 
10.28. (a) Den thailandske regering har hidtil ikke 
opfyldt sine forpligtelser, men undersøger forskellige 
finansieringsmuligheder i forbindelse med Det natio­
nale institut for uddannelse i landbrugskooperativerne 
samt andre berørte organer. Kommissionen følger 
opmærksomt denne sag. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 199 
(b) Ifølge de senest modtagne oplysninger ser 
det ud til, at betalingsproblemerne er ved at blive løst. 
Teknisk set er målet med projektet nået. 
(c) Til trods for de mangler, som Revisionsret­
ten konstaterede vedrørende de indonesiske myndighe­
ders fremsendelse af de rapporter, der er fastsat i finan-
sieringsaftalen, drejer det sig om et godt projekt, der er 
blevet korrekt gennemført. 
Den asiatiske Udviklingsbanks mellemkomst 
10.29. Banken og Kommissionen har i nogen tid 
erkendt behovet for at forbedre og rationalisere samar­
bejdsprocedurerne. Efter indgående drøftelser i 1981 og 
1982 blev der opnået en præcis aftale om samfinansie­
ringsprocedurerne. Der blev fastsat tre særskilte typer 
»modelarrangementer« for samfinansiering, hvilket har 
muliggjort en detaljeret angivelse af procedurerne og 
en betydelig forbedring af de foranstaltninger, der fra 
nu af foretages i Fællesskab. 
Banken har også forbedret den oplysning, den tilsender 
samfinansieringsparterne om projekternes gennemfø­
relse, og for at forbedre kontakterne har den etableret 
en særskilt samfinansieringsenhed i bankens filial i de 
enkelte lande. 
Med hensyn til delegationens rolle i forbindelse med 
gennemførelsen af samfinansierede projekter har for­
holdene ændret sig, siden delegationen blev oprettet. I 
henhold til de nye arrangementer med Den asiatiske 
Udviklingsbank spiller delegationen en mere aktiv rolle 
især ved parallel samfinansiering, der klart letter den 
fælles overvågning, og som har vist sig at være den 
foretrukne form for associering i de seneste år. Medens 
delegationen først koncentrerede sine begrænsede res­
sourcer om uafhængige projekter, har dets personale i 
større udstrækning i de senere år deltaget i fælles 
inspektionsrejser. 
10.30. De rapporter, som Den asiatiske Udviklings­
bank (AsDB) tilsendte Kommissionen, var virkelig 
mangelfulde. Kommissionen reagerede derfor for at 
opnå fyldigere rapporter i det mindste om projekter, 
hvor Fællesskabets medfinansiering er betydelig. 
På den anden side besluttede Kommissionen for at for­
bedre sin egen opfølgning af projekterne at forøge 
Bangkok-delegationens personale og åbne en filial i 
Djakarta. Mislykket udvandrings- og landsplanlægningsprojekt i 
Sulawesi 
10.31. Dette projekt skal ses i forbindelse med det 
udvandringsprogram, som den indonesiske regering har 
gennemført siden begyndelsen af 70'erne i stor måle­
stok med bl.a. finansiel tilskud fra IBRD og AsDB. 
Sådanne projekter er ifølge deres natur yderst kompli­
cerede, især fordi det er vanskeligt at koordinere de 
mange myndigheder og administrative enheder, der er 
involveret i projekternes iværksættelse i områder, der er 
vanskeligt tilgængelige. Sulawesi-projektet er så meget 
mere kompliceret, som man forsøger at imødegå den 
tidligere kritik, ved at opretholde en vis ligevægt mel­
lem den udviklingshjælp, der ydes til den lokale 
befolkning og til udvandrerne. Endelig har Kommissio­
nen, der er en forholdsvis ubetydelig bistandsyder til 
dette projekt, ikke nogen indflydelse i sammenligning 
med samfinansieringsparterne (IBRD og AsDB). Der­
for har kommissionen ikke finansieret sådanne projek­
ter siden 1978 og har ikke til hensigt at finansiere 
andre. 
Spredningen af halvdelen af fællesskabsstøtten forkla­
res ved det forhold, at gennemførelsen af projekter 
ifølge de indonesiske regler systematisk opdeles i små 
eller mellemstore enheder, hvoraf Kommissionen blot 
finansierer de lokale udgifter. Med hensyn til finansie­
ringen af undersøgelsen af kommende projekter af 
samme type har det på den anden side vist sig interes­
sant, at Fællesskabet kan bidrage til disse projekter på 
deres projekteringsstade, selv om det ikke har til hen­
sigt at finansiere dens gennemførelse på grund af rege­
ringens ambitioner på dette område og nødvendighe­
den af at forbedre dens kvalitet. 
10.32. Da Kommissionen trådte ind i dette projekt, 
der finansieres sammen med andre store finanspartnere 
(AsDB, Den islamiske Udviklingsbank), måtte den 
acceptere de procedurer og fremgangsmåder, der følges 
af disse långivere, der efter en gennemførlighedsunder­
søgelse forelægger deres bestlutningsorganer forslaget, 
inden projektets nøjagtige konturer fastlægges ved 
detaljerede tekniske undersøgelser, der først foretages 
senere. 
10.33. Den instans, der gennemførte projektet, havde 
ubestridelige svagheder. Man må håbe, at den beslut­
ning, der blev truffet i 1984, om at give den status af en 
fuldgyldigt ministerium, vil medføre en bedre koordi­
nering af ansvaret på området. 
(') EFTL 142 af 1.6.1983. 
200 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
INSTITUTIONERNES SVAR TIL 
KAPITEL 11 
Personaleudgifter 
BEMÆRKNINGER OM DEN GENERELLE 
FORVALTNING AF BEVILLINGER OG 
PERSONALE PARLAMENTET 
Manglende overensstemmelse mellem 
stillingsfortegnelse og bevillinger til lønninger 
Rådet 
11.9—11.10. Administrationen står ganske rigtigt over 
for en dobbelt begrænsning, der udgøres af henholdsvis 
stillingsfortegnelsen og de oprindelige bevillinger til 
lønninger til personalet. 
Kommissionen BEMÆRKNINGER OM DEN 
BUDGETMÆSSIGE FORVALTNING AF 
KONTO 1004 
11.11. Som Parlamentet forklarede i sit svar til punkt 
11.8-11.10 i Revisionsrettens beretning over regns­
kabsåret 1983 (EFT C 348, af 31. 12. 1984), mener man 
ikke, at denne udgift, som dækker medlemmernes 
omkostninger i forbindelse med møder og mødeindkal­
delser, udgør en godtgørelse eller et vederlag i forbin­
delse med lønnen. Artikel 6, stk. 1, litra a, i finansfor­
ordningen finder derfor ikke anvendelse. Der vil ske en 
ændring af Parlamentets interne bestemmelser i denne 
retning ved den næste generelle revision. Som nævnt i 
samme svar indeholder anmærkningen til konto 1004 
for 1986 en bemærkning om, at disse bevillinger kan 
fremføres automatisk. Det bør også bemærkes, at frem­
førslerne i 1984 under alle omstændigheder er faldet 
med 80 % i forhold til 1983. 
11.9—11.10. Det er helt berettiget, at budgetmyndig­
heden i 1984 har forhøjet de oprindelige bevillinger for 
at gøre det muligt at rekruttere tjenestemænd og andre 
ansatte til at besætte stillingerne på stillingsfortegnel­
sen. 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
11.9—11.10. Da Udvalget, af samtlige institutioner, 
har den snævreste bevillingsmargen, er det fuldt 
opmærksomt på de forhold, Retten beskriver, og som 
Udvalget til stadighed selv har kritiseret. Vil man imid­
lertid have et reelt billede af vanskelighederne i institu­
tionerne, bør man sammenholde de afholdte udgifter 
med de oprindelige bevillinger på budgettet. 
På det grundlag kan det konstateres, at Udvalget har 
været forpligtet til at forbruge et beløb svarende til 
102% af de af budgetmyndighederne tildelte bevillin­
ger, hvilket kun har kunnet lade sig gøre ved overførsel 
af bevillinger. BEMÆRKNINGER OM FORVALTNINGEN 
AF OVERARBEJDE 
11.12. Udviklingen i de årlige udgifter siden 1980 
fremgår af nedenstående tabel : 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 760 050 ECU 
910 682 ECU 
807 639 ECU 
816 869 ECU 
696 781ECUC). 
Ganske vist er omkostningerne pr. time steget i takt 
med tilpasningen af vederlagene, men antallet af over­
arbejdstimer mod vederlag er faldet i de senere år. 
11.12—11.15. I december 1984 vedtog generalsekre­
tærerne en ny forvaltningsordning for overarbejde: 
i) Hvert generaldirektorat får ved regnskabsårets 
begyndelse tildelt en bestemt sum bevillinger; 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 201 
ii) Hvert generaldirektorat skal centralisere oplys­
ningerne om det overarbejde, der kompenseres 
ved arbejdstidsudligning; 
iii) Kompensation i form af arbejdstidsudligning 
skal prioriteres; 
iv) Den interne vejledning herom af 11. april 1982 
skal anvendes nøje. 
Den nævnte interne vejledning, der er nævnt ovenfor 
under punkt iv, fastsætter, at den ansvarlige foresatte 
skal anmode de pågældende ansatte om at arbejde ud 
over den normale arbejdstid, og fastsætter fremgangs­
måderne i forbindelse med erklæringen om overar­
bejde. 
RÅDET 
BEMÆRKNINGER OM DEN 
BUDGETMÆSSIGE FORVALTNING AF 
OVERARBEJDE 
11.16. Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt løn-
ningssystemet for overarbejde er i overensstemmelse 
med visse bestemmelser i vedtægten, skal der som tidli­
gere anført Cjf. svar på punkt 11.31 og 11.36 i bemærk­
ningerne til regnskabsåret 1982) erindres om, at de gæl­
dende interne regler i Generalsekretariatet for Rådet er 
af en særlig karakter og er begrundet i den specielle 
situation, som skyldes selve arbejdsbetingelserne, der 
ikke har deres lige i de øvrige institutioner. 
Ikke desto mindre vil Generalsekretariatet for Rådet, 
efter anmodning fra Rådet, straks indlede forhandlin­
ger med personalets repræsentanter om de gældende 
bestemmelser på dette område med henblik på bedre at 
tilpasse dem til Rådets behov og arbejdsmetoder. 
BEMÆRKNINGER OM FORVALTNINGEN 
AF TJENESTEREJSEUDGIFTER 
Forvaltningen af bevillingerne 
11.17. Den nævnte bevillingsforhøjelse (517 000 
ECU) skyldes først og fremmest tjenesterejsen til Fiji, 
som ikke var planlagt på tidspunktet for udarbejdelsen 
af Rådets overslag for 1984. Det skal bemærkes, at bevillingerne på denne konto er 
anvendt fuldt ud, idet kun en saldo på 770 ECU er 
uudnyttet. 
De høje automatiske fremførsler (333 988 ECU) er 
begrundet i den komplicerede opgørelse af udgifterne 
til tjenesterejsen til Fiji. 
På grund af det store antal deltagere i denne tjeneste­
rejse og de organisatoriske betingelser har opgørelsen 
af disse udgifter måttet foretages samlet, hvilket har 
gjort det nødvendigt med en vis frist til indsamling af 
alle nødvendige oplysninger. 
11.18. I løbet af december 1983, dvs. en periode, hvor 
det ikke længere var muligt at få en forhøjelse af bevil­
lingerne på kontoen »tjenesterejser« fra Rådet, var der 
en række forholdsvis store tjenesterejser, hvis omkost­
ninger overskred de overslag, der var udarbejdet for 
normale tjenesterejser (rådssamlinger i Athen, tjeneste­
rejse til Sydamerika mv.). 
Det kunne derfor ikke undgås, at de udgifter, der gik 
ud over overslagene, måtte afholdes over bevillingerne 
for det følgende regnskabsår. 
11.19. Forskud forvaltes uden for budgettet af prakti­
ske grunde. Under alle omstændigheder overstiger de 
ikke det beløb, der er opført på budgettet for de pågæl­
dende udgifter. 
11.20. De forskud, der bevilges ansatte, der sendes på 
tjenesterejser, overskrider aldrig 90 % af de forventede 
udgifter for hver tjenesterejse og ydes i henhold til 
bestemmelserne i meddelelse til personalet nr. 89/83 af 
4. 5. 1983 (side 4, punkt 2). 
Der udsendes en erindringsskrivelse til de personer, der 
ikke inden to måneder efter tjenesterejsen har indsendt 
deres opgørelse over udgifter i forbindelse med tjene­
sterejser. 
Manglende udnyttelse af rabatordninger 
11.21 — 11.22. For så vidt angår togrejser, vil Rådet 
foretage en analyse på grundlag af statistiske oplysnin­
ger, der skal vise, om en systematisk anvendelse af 
rabatkort til de belgiske jernbaner vil medføre reelle 
besparelser i betragtning af, dels at det er sjældent, at 
samme tjenestemand tager til Luxembourg eller Stras­
bourg mere end én gang i løbet af en måned, dels at det 
sker relativt hyppigt, at der i sidste øjeblik sker udskift­
ning af de tjenestemænd, der skal afsted. 
202 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
For så vidt angår flyrejser, anvender Rådet i videst 
' muligt omfang særtakster. De forskellige begrænsnin­
ger, der gør sig gældende i forbindelse med disse taks­
ter (klasse, opholdets varighed, manglende mulighed 
for at ændre selskab og/eller dato osv. ...), og de sær­
lige arbejdsvilkår, under hvilke de fleste tjenesterejser 
finder sted, forhindrer dog en systematisk udnyttelse 
heraf. 
KOMMISSIONEN 
BEMÆRKNINGER OM DEN 
BUDGETMÆSSIGE FORVALTNING AF 
DEN »SÆRLIGE FASTE 
TJENESTEGODTGØRELSE« 
11.23. Stigningen i udgifterne under konto A 1143 har 
været uundgåelig af flere grunde: Der er oprettet to nye 
delegationer, personalet er blevet forøget, der har været 
en væsentlig stigning i huslejerne, der er taget hensyn 
til de fremskyndede betalinger, der har været foretaget 
fra 1979/80 til 1983, og der har været tale om ugunstige 
valutakursudsving i forhold til ECU'en (2). 
Det er bl. a. på baggrund af denne situation, at Kom­
missionen har påbegyndt en revision af visse vedtægts­
mæssige bestemmelser, som vedrører personale, der gør 
tjeneste uden for Fællesskabet. 
BEMÆRKNINGER OM FORVALTNINGEN 
AF TJENESTEREJSEUDGIFTER 
Fremførte bevillinger 
11.24 — 11.27. Indgåelsen af forpligtelser og automati -
ske fremførsler for så vidt angår bevillinger til udgifter i 
forbindelse med tjenesterejser er undergivet objektive 
regler, som Kommissionen må tage hensyn til for at 
kunne overholde finansforordningen. Disse regler 
omfatter to hovedkrav: 
(1) Så længe der ikke er foretaget en endelig afregning 
for en tjenesterejse, kan den retligt bindende for­
pligtelse ikke opgøres nøjagtigt. 
(2) Det kan ikke udelukkes, at der skal foretages tjene­
sterejser inden for de allersidste dage i et regn­
skabsår. 
Kommissionen ønsker dog at overholde princippet om 
et etårigt budget, hvorfor den lægger vægt på, at en tje­
nesterejse, der er foretaget i et givet regnskabsår, skal dækkes af dette regnskabsår, således at der bliver tale 
om en bevillingsfremførsel. Det kan i øvrigt konstate­
res, såfremt man ser på afviklingen af fremførslerne af 
bevillinger for de foregående år, at dette er sket på til­
fredsstillende vilkår. 
For at forbedre vilkårene for anvendelsen af disse 
bevillinger er det Kommissionens hensigt at fastsætte 
præcise tidsfrister for tjenestemændenes indgivelse af 
opgørelser over udgifter i forbindelse med tjenesterej­
ser. 
Svagheder ved de interne 
kon trolforanstaltn inger 
Manglende rejsehjemmel 
11.28. — Billetter udstedt af rejsebureauet: 
Kommissionen har for at undgå de kritisable forhold, 
som Revisionsretten har påpeget, rundsendt en notits 
til hele personalet, hvori der erindres om, at udgiftsop-
gørelserne skal være vedlagt alle nødvendige bilag, især 
benyttet rejsehjemmel, også i tilfælde, hvor denne er 
udstedt af Kommissionens rejsebureau, uden at tjene­
stemanden selv har betalt for den. 
Der er for at understrege betydningen af denne foran­
staltning trykt et følgeblad, som rejsebureauet siden 
slutningen af april 1985 har udleveret til alle tjeneste­
mænd, der skal på tjenesterejse, sammen med billet­
terne (tog og fly), og heri gøres der atter opmærksom på 
ovennævnte forpligtelse. 
— Billetter købt af tjenestemanden selv: 
Når tjenestemanden selv har købt sin billet (tog eller 
fly), refunderes den kun efter anmodning fra den 
pågældende, mod forevisning af billetten. Her sondres 
ikke mellem rejser inden for og uden for Europa. 
11.29. Kommissionen fortsætter sin undersøgelse af 
sagen. En af de største vanskeligheder, man er stødt på, 
er, at luftfartsselskaberne ikke alle har svaret på hen­
vendelserne vedrørende de udstedte billetter for de tje­
nesterejser, som Revisionsretten nævner. 
Manglende sammenhæng mellem tjenesterejseudgifter og 
dagpenge 
11.30. Den gensidige information mellem de involve­
rede tjenestegrene er blevet forbedret. Der skal indføres 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 203 
en edb-procedure i kontoret for tjenesterejser, og indtil 
det er sket, foretager man kvartårlige opgørelser; det er 
hensigten, det skal gøres hver måned. takster (PEX, APEX, excursion osv.) for de ansattes tje­
nesterejser. Det er yderligere blevet stadfæstet i en vej­
ledning fra Kommissionen af 28. november 1984, som 
de ansatte er gjort bekendt med. 
Tjenestemænds rejser med taxafly 
11.31 — 11.32. Der vil fremover blive taget hensyn til 
Revisionsrettens henstillinger. Alle Kommissionens tjenestegrene erkender i stigende 
grad nødvendigheden af at overholde dette direktiv, 
der kan medføre væsentlige besparelser på budgettet. 
Resultaterne er opmuntrende og har bl. a. bevirket føl­
gende: 
Uudnyttede rabatordninger 
11.33. Togtakster: 
Man har siden 1985 i praksis kunnet udnytte rabatord­
ningerne, især på strækningen Bruxelles-Luxembourg. — der benyttes næsten ikke længere første klasse, og 
— der er i 1984 blevet sparet over 18 Mio BFR. 
Aktionen fortsætter i fuldt omfang og ajourføres jævn­
ligt af »fællesgruppen vedrørende tjenesterejser«, som 
blev oprettet i slutningen af 1984. 
11.34. Flytakster: 
Kommissionen har, især siden begyndelsen af 1984, 
lagt stor vægt på, at man i øget omfang anvender sær-Rejsebureauet, der medvirker aktivt i ovennævnte 
aktion, forsøger sammen med Kommissionens tjeneste­
grene at opnå yderligere besparelser i den anledning. 
Det nye udbud indeholder en aftalemæssig forpligtelse 
hertil. 
(') 1984 kan ikke umiddelbart sammenlignes med de tidli­
gere år på grund af valget til Europa-Parlamentet, som 
medførte en indskrænkning i parlamentarikernes aktivite­
ter, især i løbet af andet kvartal. O 
USD 
YEN 
FS 
Baht januar 1983 
0,968876 
225,845 
1,94279 
22,0732 december 1984 
0,715991 
177,781 
1,83952 
18,9219 
INSTITUTIONERNES SVAR TIL 
KAPITEL 12 
Driftsudgifter 
PARLAMENTET KOMMISSIONEN 
Udgifter til dokumentation og bibliotek Leje af fast ejendom 
12.3. Parlamentets bibliotek vil i umiddelbar fremtid 
få et nyt internt reglement, som vil kunne opfylde Revi­
sionsrettens krav med hensyn til opgørelser, kassering 
og udlån. 12.5—12.6. Kommissionen undersøger, hvilke dispo­
sitioner, der skal træffes for på bedst mulig måde at 
imødekomme Revisionsrettens opfordringer vedrø­
rende dels fremlejebetingelserne dels fremgangsmå­
derne ved en eventuel indhentning af tilbud. 
204 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
Udgifter til edb-materiel 
12.9. Revisionsrettens kontrol har foranlediget for­
valtningsmyndighederne til at undersøge, hvordan der 
kan føres et nøjere tilsyn med materiellets bevægelser 
og placering. 
12.11. Leje (hovedudgiften) og vedligeholdelse af 
datamater sker i henhold til enhedskontrakter, der giver 
mulighed for forudbetaling. 
For materiel, der er Kommissionens ejendom, findes 
der en særskilt vedligeholdelseskontrakt. Denne kon­
trakt er normalt af »omnium«-typen, dvs., det er en stå­
ende servicekontrakt; der er også her mulighed for for­
udbetalinger. 
Kommissionen vil for fremtiden sørge for, at reglerne 
for anvendelse af de fremførte bevillinger overholdes 
fuldt ud. 
Ombygning af en kantine i Luxembourg 
12.12. Da arbejdet i forbindelse med udvidelsen af 
køkkenet har været af samme art som arbejdet vedrø­
rende udvidelse af selvbetjeningsrestauranten og 
ombygning af å la carte-restauranten, for hvilke arbej­
der der var blevet indhentet tilbud, har Kommissionen 
derfor bedømt det således, at de særlige betingelser, der 
var nødvendige for at indgå en underhåndsaftale, var 
til stede i det pågældende tilfælde, jf. finansforordnin­
gens artikel 52, litra d) og e), og artikel 54. 
Kommissionen noterer sig imidlertid Revisionsrettens 
bemærkning. 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE 
KOMMISSIONENS TILSKUD TIL 
EUROPASKOLERNE 
13.2. Reservefonden var til stor nytte i 1984, da det 
viste sig, at personalet havde et betydeligt lønefterslæb, 
som ikke var forudset. Fonden blev reduceret til 
2 211 000 ECU i slutningen af 1984. De bevillinger, der 
er opført på Kommissionens budget for 1985 repræsen-Luftkonditionering i Regnecentralen 
12.13. Da det drejede sig om at afhjælpe en situation, 
der krævede en øjeblikkelig løsning, blev der efter 
høring af de tekniske kontrolinstanser indgået en 
underhåndsaftale i overensstemmelse med finansfor­
ordningens artikel 52, litra b) og d), og artikel 54. 
Installation af et telefonanlæg 
12.15-12.20. Som konstateret af Revisionsretten har 
Kommissionen måttet genoprette en de facto-situation, 
hvilket har foranlediget den til at træffe de nødvendige 
foranstaltninger for at undgå, at der senere igen kan 
opstå en sådan situation. Inden for rammerne af de for­
anstaltninger, Kommissionen har truffet, har den gene­
relt påmindet de pågældende tjenestegrene og tjeneste­
mænd om de gældende forvaltningsregler og yderligere 
øget det ansvar, der påhviler delegationslederne og 
lederne af presse- og informationskontorerne. 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE 
UDVALG 
Anvendelse af finansforordningen 
12.21. Revisionsretten påpeger, at visse forpligtelses-
forslag først er blevet udarbejdet efter modtagelsen af 
fakturaerne. Det drejer sig om fakturaer i forbindelse 
arbejdsopgaver, for hvilke det har været vanskeligt at 
anslå omkostningerne nøjagtigt; under alle omstændig­
heder vil Udvalget sørge for, at der i alle tilfælde indgi­
ves forpligtelsesforslag. 
terer et underskud på 4 067 145 1 CU i forhold til de til­
skud fra Kommissionen, som er opført på Europasko­
lernes budgetter og som blev vedtaget af Det øverste 
Råd til trods for det forbehold, Kommissionen gav 
udtryk for. 
13.4. Kommissionen beklager, at der ikke er indgået 
aftaler med alle regeringerne om at fritage Europasko­
lerne for momsbetaling. KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 13 
Kommissionens tilskud til visse eksterne organer 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 205 
Det øverste Råd vedtog i april 1985 i forebyggende øje­
med at der i indtægtsbudgetterne for Europaskolerne i 
Karlsruhe, Munchen og Varese oprettes en underkonto 
under betegnelsen »Tilbagebetaling af moms« med en 
p.m.-bevilling og det blev endvidere besluttet at føre 
fuldstændige registre over den moms, der betales af 
disse skoler. 
Kommissionen har gentagne gange, men uden resultat, 
forsøgt at tilvejebringe en harmonisering af de finansi­
elle betingelser, som gælder for de forskellige organisa­
tioner og institutioner, som har tilknytning til skolernes 
drift. Den har dog for første gang opnået, at der opføres 
en bevilling på 78 300 ECU, som skal betales af den 
italienske regering for at børn af italienske Nato-funkti­
onærer kan blive optaget på skolerne. 13.5. Kommissionen har foreslået Det øverste Råd at 
anmode en ekstern konsulent om at undersøge de pro­
blemer, som Revisionsretten har peget på og fastlægge 
de nødvendige retningslinjer med hensyn til indretning 
af de administrative strukturer, udarbejdelse af et nyt 
lønsystem og indførelse af et informationssystem. Det 
øverste Råd har desværre ikke villet gå ind på dette for­
slag. Det administrative og finansielle Udvalg har ikke 
været i stand til at udarbejde et nyt lønsystem. 
13.6. Kommissionen vil fortsat gøre gældende over 
for Det øverste Råd, at det er nødvendigt at forbedre 
den administrative og finansielle forvaltning. Derfor 
har den bl.a. tilbudt at stille en kvalificeret og erfaren 
fuldmægtig fra Fællesskaberne til rådighed for Det 
øverste Råds repræsentant. 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 14 
Långivning, lånoptagelse og rentegodtgørelser 
BEMÆRKNINGER TIL STATUS OG 
RESULTATOPGØRELSE FOR NIC- OG 
EURATOM-LÅN disse nævnes i status, da dette oven i købet kunne give 
anledning til fejlagtig fortolkning. 
14.7. Kommissionen skal oplyse, at NIC-Lånene i de 
første otte måneder af regnskabsåret 1985 har givet et 
overskud på 2,6 Mio ECU som følge af de foranstalt­
ninger, Kommissionen i samarbejde med EIB havde 
truffet allerede i første halvår af 1984. BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE 
LOVLIGHEDEN OG DEN ØKONOMISKE 
FORVALTNING 
Med hensyn til underskuddet på 4,6 Mio ECU efter de 
positive resultater i de første otte måneder af 1985 vil 
Kommissionen derfor gerne understrege, at dette beløb 
vil falde kraftigt i løbet af indeværende regnskabsår. Udlån under Det nye Fællesskabsinstrument 
For så vidt angår de mulige resultater i tilknytning til 
NIC-transaktionerne deler Kommissionen ikke Revisi­
onsrettens opfattelse af, at disse skulle nævnes i status. Spørgsmålet om, hvilke NIC III-projekter der kan 
komme i betragtning 
De beregninger, der er foretaget til fastlæggelse af disse 
mulige resultater, som i øvrigt undersøges til stadighed, 
er baseret på finansielle fremskrivninger, som ikke er 
baseret på regnskabsmæssige data, idet man tager 
udgangspunkt i finansmarkedsdata på et givet tids­
punkt, og disse data til stadighed varierer meget i både 
opadgående og nedadgående retning. Disse beregnin­
gers for usikre og for variable karakter, som der er gjort 
mere udførligt rede for under punkt 14.17.-14.19., kan 
give både positive og negative resultater, og efter Kom­
missionens opfattelse er det derfor ikke berettiget, at 14.10—14.13. Kommissionen understreger, at der i de 
retningslinjer, den har fastsat, er et hierarki i den priori­
tering, den så vidt muligt ønsker anvendt. Det må i 
øvrigt erindres, at der er tale om rene banktransaktioner 
for private og offentlige initiativtagere, uden at EF yder 
tilskud dertil. Det er således hverken medlemsstaterne 
eller de økonomiske sektorer, som lånene fordeles på, 
eller hvortil de bevilges; der er snarere tale om, at de 
enkelte initiativtagere indgår forpligtelser eller ikke 
indgår forpligtelser, uanset deres geografiske og sektor­
mæssige placering. 
206 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12.85 
Selv om de af Revisionsretten anførte faktorer helt sik­
kert er af betydning for initiativtagernes beslutninger, 
tager de også andre faktorer i betragtning som f.eks. de 
betingelser, der knytter sig til fællesskabslånene, særlig 
disses valutamæssige sammensætning, løbetid og 
afdragsfri periode, betingelserne for tilbagebetaling og 
garanti og disse låns komplementaritet med andre 
finansieringskilder. I øvrigt kan de retningslinjer, som 
de nationale myndigheder fastsætter vedrørende gæld­
sætning i fremmed valuta, i det mindste midlertidigt 
have en negativ indvirkning på indgåelsen af fælles­
skabslån. 
14.14. De vigtigste opgaver i forbindelse med NIC III 
vedrører energiområdet, infrastrukturarbejder og 
erhvervsinvesteringer, særlig for små og mellemstore 
virksomheder. Yderligere mål, som Rådet for øvrigt 
»bl.a.« har fastsat (afgørelse 83/200/EØF, artikel 1), er 
bekæmpelse af arbejdsløsheden og regionale foranstalt­
ninger med disse midler. 
Kommissionen deler Revisionsrettens opfattelse, når 
sidstnævnte finder virkningerne for beskæftigelsen af 
betydning, og Kommissionen understreger, at der alle­
rede er gjort en indsats og opnået meget positive resul­
tater i den henseende. De tal, som Kommissionen 
(skønsmæssigt) har angivet i sin rapport over første 
halvår 1984 (Dok. KOM(84) 387), vidner om en ubetin­
get success: ca. 90 000 arbejdspladser er i løbet af 
10 måneder blevet oprettet eller sikret gennem lån på 
430 Mio ECU. I mellemtiden er disse resultater et år 
senere, pr. 30. juni 1985, blevet yderligere væsentligt 
forbedret, eftersom anden tranche af NIC III er taget i 
anvendelse (afgørelse af 23. juli 1984), og 1 555 Mio 
ECU er udlånt til små og mellemstore virksomheder. 
For så vidt angår forbindelsen mellem de nyoprettede 
og de sikrede arbejdspladser, må man ikke undervur­
dere betydningen af de arbejdspladser, der er blevet 
»reddet« i en periode med udbredt arbejdsløshed, hvor 
formålet med investeringer snarere er modernisering 
end kapaticitetsudvidelse. Kommissionen mener at 
være forpligtet til at bidrage både til opretholdelse af 
rentable arbejdspladser og til nyoprettelse af sådanne, 
og den finder de påregnede beskæftigelsesmæssige 
virkninger af de hidtil ydede NIC III-lån meget 
opmuntrende. 
Endelig ønsker Kommissionen at understrege multipli­
katoreffekten af en fortsat udvikling af de små og mel­
lemstore virksomheders investeringer. Impulser fra 
disse fremmer den økonomiske udvikling generelt og 
medvirker i øvrigt til opretholdelse og nyoprettelse af 
arbejdspladser i andre virksomheder. 
NIC 
14.15. Omfanget af NIC's likvide midler er en funk­
tion af indbetalinger på allerede undertegnede lån og 
lån, der senere undertegnes — dvs. af kontraktmæssige 
forpligtelser. At de likvide midler administreres så rationelt som 
muligt er selvfølgelig et krav, som Kommissionens og 
EIB's tjenestegrene bestræber sig på at opfylde bedst 
muligt, men der er endvidere i denne forpligtelse ind­
befattet et krav om i NIC-kundernes interesse at opnå 
de bedste betingelser, kapitalmarkederne kan tilbyde. 
Det er således rimeligt, at NIC især tilføres likvide mid­
ler i takt med, at disse midler tages i anvendelse. Det 
rentetab, som Revisionsretten fremhæver, skyldes ren­
teforskelle på kortfristede og langfristede lån, og dette 
rentetab opvejes dels finansielt af den rentedifference 
til dækning af administrationsomkostninger, som lånta­
geren betaler inden for den faktiske rentes rammer, dels 
realøkonomisk af de optimale betingelser, der derved 
tilbydes låntageren. Reelt udlignes dette rentetab såle­
des i takt med låntagerens rentebetaling. 
Kommissionen noterer sig endvidere, at Revisionsret­
ten har konstateret, at gennemsnittet af NIC's likvide 
beholdninger er aftaget betydeligt i løbet af regnskabså­
ret 1984, hvilket havde en gunstig indvirkning på de 
økonomiske resultater. Kommissionen kan oplyse, at 
indsatsen for at reducere saldoen på Kommissionens 
konto for likvide midler under NIC også er fortsat i 
indeværende regnskabsår for de valutaer, hvor dette 
stadig var muligt. 
14.16. Den under punkt 14.15. omtalte fortsatte ind­
sats for at reducere saldoen på Kommissionens konto 
for likvide midler under NIC har bl.a. medført, at et 
restbeløb på 40 Mio SFR, som endnu ikke var genud-
lånt pr. 31. december 1984, og som stammede fra et lån 
på 100 Mio SFR, stort set var afskaffet, da denne tekst 
blev skrevet. 
Kommissionen skal minde om, at rentetabet på 2,1 Mio 
SFR vil blive betydeligt reduceret, fordi der i låneren­
ten til de endelige låntagere er en likviditetsmargen, 
hvormed det er formålet at udligne tab og vinding i for­
bindelse med disse midler over et stort antal transaktio­
ner og over en længere periode. 
14.17—14.19. Kommissionen finder, at det ikke er 
hensigtmæssigt med en talmæssig bearbejdelse af de 
cash flow-analyser, som nu regelmæssigt foretages af 
Kommissionen og EIB, for resultaterne af sådanne 
analyser er ikke regnskabsmæssige data. Der er snarere 
tale om yderst skrøbelige og usikre fremskrivninger, 
som har betydning ikke fordi de giver absolutte tal, 
man kan have tillid til, men især fordi de gennem et 
rullende program af stadig fortsatte fremskrivninger 
påviser enhver ugunstig tendens på lang sigt, som 
kunne blive følgen af allerede foretagne transaktioner 
og korrigerer dem gennem de betingelser, der knytter 
sig til nye transaktioner, der skal foretages i fremtiden. 
Der er især tale om følgende usikre faktorer: 
— fremskrivningerne gælder alene allerede indgåede 
aftaler om lånoptagelse og långivning; 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 207 
— det formodes, at den del af lånene, som endnu ikke 
er udbetalt på fremskrivningstidspunktet, aldrig 
kommer til udbetaling; 
— rentesatserne (udlåns- og indlånssatser) på de li­
kvide beholdninger fastfryses på 
fremskrivningstidspunktet; 
— de endelige resultater i de forskellige anvendte 
valutaer omregnes til ECU ved hjælp af de på 
fremskrivningstidspunktet gældende vekselkurser. 
Det er således med god grund, og Kommissionen deler 
denne opfattelse, at Revisionsretten udtrykkeligt har 
understreget, at »... det faktiske resultat først kan opgø­
res, når alle lån og udlån er endeligt tilbagebetalt«, dvs. 
blot for de transaktioner, der allerede er foretaget, i år 
2004. 
Den europæiske Investeringsbanks 
forvaltningsprovision 
14.20 —14.23. Efter en analyse på grundlag af oplys­
ninger om administrationsomkostninger, som gør det 
muligt at vurdere i hvor høj grad disse dækkes af den 
opkrævede provision, har man pr. 1. april 1984 truffet 
beslutning om en nedskæring af denne provision (som 
anført af Revisionsretten under punkt 14.21). 
Kommissionen vil søge at finde frem til, hvorledes den 
på en gang kan respektere den af den lovgivende myn­
dighed fastsatte autonomi for EIB og samtidig gøre det 
muligt for Revisionsretten at udøve sine beføjelser 
inden for de af traktaten fastsatte rammer. 
Lånoptagelse til Det nye 
Fællesskabsinstrument og Euratom 
Førtidsindf rieise af lån 
14.25. Da Kommissionen ligger inde med en detalje­
ret oversigt over alle de af dens lån (EKSF/NIC/Eura-
tom), hvor der i kontrakten er fastsat mulighed for før-
tidsindfrielse, undersøger den regelmæssigt om mar­
kedsbetingelserne for den pågældende valuta giver 
mulighed for en refinansiering til lavere omkostninger, 
og hvis dette er tilfældet, træffer den de nødvendige 
beslutninger. Således blev et Euratom-lån rent faktisk 
refinansieret i 1984; de tre andre Euratom-lån, som 
Revisionsretten omtaler, kunne først refinansieres i 
1985, idet Kommissionen i 1984 fandt satserne for høje 
til, at en eventuel refinansiering kunne være interes­
sant. 14.26. Kommissionen fastholder både før og efter 
Revisionsrettens henstilling princippet om at tilbyde 
låntagerne eventuelle refinansieringsfordele. De nær­
mere instrukser for anvendelsen af dette princip blev 
allerede givet for nogen tid siden, både for 1984-Eura-
tomtransaktionen og for 1985-Euratomtransaktionerne. 
Forhandlinger om lånevilkårene 
14.28. Kommissionen finder, at den af Revisionsret­
ten fulgte praksis, der går ud på at sammenligne de uaf­
hængige indikatorer med omkostningerne i forbindelse 
med dens lån, ganske enkelt har karakter af en selekti­
onsmetode. Under alle omstændigheder er det Kom­
missionens opfattelse, at denne praksis ikke er egnet, 
hvis man vil vurdere selve omkostningerne i forbin­
delse med lånene. 
14.29. Revisionsrettens bemærkning går på fire trans­
aktioner (to offentlige emissioner, et banklån og et pri-
vatplaceret lån), i forbindelse med hvilke Kommissio­
nen — af følgende grunde — ikke direkte indhentede 
konkurrerende tilbud: 
— I to tilfælde har Kommissionen fulgt den markeds­
praksis, der går ud på at udpege et ledende emissi-
onsinstitut, men den krævede af dette, at det hver 
gang sikrede sig to andre repræsentative institutters 
medvirken til at fremkomme med et fælles tilbud, 
der nøje afspejlede markedsforholdene. I drøftelser 
med andre kreditinstitutter sideløbende hermed har 
Kommissionen i øvrigt kunnet fastslå, at tilbudet 
opfyldte de krævede betingelser. 
— I de to andre tilfælde, hvor der er tale om særlige 
situationer omhandlet i de interne regler (bl.a. for 
private investeringer, hvor antallet af kapitalind­
skydere pr. definition er begrænset), har Kommissi­
onen blot fulgt disse regler. 
I alle de andre tilfælde er Kommissionen overbevist 
om, at den nøje har fulgt sine interne regler, og at det er 
lykkedes den at forhandle sig frem til betingelser, der er 
helt i overensstemmelse med Kommissionens stilling 
som en af verdens mest betydningsfulde långivere. 
14.30. Kommissionen finder ikke Revisionsrettens 
udtrykkelige henstilling om, at der hyppigst muligt ind­
hentes konkurrerende tilbud, nødvendig, for på det 
område følger Kommissionen allerede de interne reg­
ler. 
Selv om der ikke findes nogen aftale eller nogen for­
ordning, der udtrykkeligt forpligter Kommissionen til i 
sine sagsakter at anføre, hvorfor den eventuelt ikke har 
indhentet konkurrerende tilbud, er Kommissionen rede 
til sammen med Revisionsretten at undersøge, hvorle­
des de oplysninger, der allerede er indeholdt i sagsak­
terne, kunne suppleres. 
208 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
ANDEN DEL 
KOMMISSIONENS SVAR 
De europæiske Udviklingsfonde 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
Den anden og tredje EUF 
15.4. I løbet af 1984 lykkedes det Kommissionen at 
foretage den endelige afslutning af 22 projekter henhø­
rende under Den tredje europæiske Udviklingsfond 
(EUF), mens den næsten nåede til ende med transakti­
onerne i forbindelse med afslutningen af 42 andre pro­
jekter. Tages der hensyn hertil, var situationen for så 
vidt angår gennemførelsen af den tredje EUF pr. 
30. juni 1985 den, at 576 ud af 697 projekter var afslut­
tet, svarende til 82,6%. Der er således 121 projekter, 
som endnu ikke er afsluttet, men hvorom der er sendt 
rykkerskrivelser til samtlige berørte delegationer i 
Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) med henblik på 
pr. 31. december 1985 at kunne afslutte de projekter, 
der ikke længere giver anledning til udbetalinger. Til 
den tid vil der blive truffet afgørelse om overførsel til 
den fjerde eller femte EUF af eventuelle henstående 
beløb eller af endnu ikke anvendte bevillinger. 
Transaktionerne vedrørende denne fond vil imidlertid 
først kunne forventes endelig afsluttet ultimo 1986 på 
grund af den tid, det uvægerligt vil tage at afslutte alle 
disse projekter. 
BEMÆRKNINGER OM DEN 
ØKONOMISKE FORVALTNING 
Opstilling og forelæggelse af regnskab 
15.7 Driftsregnskabet for anden og tredje EUF 
blev på Revisionsrettens anmodning uofficielt tilsendt 
denne den 18. marts 1985. 
— Driftsregnskaberne for fjerde og femte EUF samt 
status for de forskellige fonde blev på tilsvarende måde 
fremsendt den 12. april 1985. 
— Disse dokumenter blev godkendt af Koirimissionen 
den 30. april 1985, og denne oversendte dem officielt til Revisionsretten, Europa-Parlamentet og Rådet den 
7. maj 1985. 
15.8. Revisionsrettens bemærkning om, at »en række 
posteringer i disse regnskaber er vanskelige at forstå 
uden forklaring, og det fremgår ikke af årsregnska­
berne, hvilke regnskabsprincipper Kommissionen har 
lagt til grund for EUF«, er en gentagelse af en lignende 
bemærkning i årsberetningen for regnskabsåret 1981. I 
sit svar på disse bemærkninger gav Kommissionen en 
detaljeret redegørelse (') for grundene til, at den ikke 
delte Revisionsrettens opfattelse. 
Disse grunde kan kort sammenfattes således: Hvad 
enten det drejer sig om de statistiske oplysninger vedrø­
rende projekternes gennemførelse set i forhold til det 
vejledende program, eller om regnskaberne, hvor den 
finansielle status, der opstilles ved udgangen af hvert 
regnskabsår, nøje afspejler gennemførelsen af regn-
skabsoversigten, finder Kommissionen ikke, at forståel­
sen og fortolkningen af de forskellige regnskabsposter 
burde volde problemer. Hverken de nationale myndig­
heder i modtagerlandene eller delegationerne, der 
løbende følger gennemførelsen af projekterne gennem 
det analytiske regnskab, har fremsat nogen alvorlig kri­
tik vedrørende regnskabernes klarhed. 
Kommissionen gør endnu en gang opmærksom på, at 
udarbejdelsen af forklarende noter eller kommentarer 
vedrørende visse oplysninger i status eller driftsregn­
skab, med det personale, der for øjeblikket er til rådig­
hed, uvægerligt ville besværliggøre og forsinke opstil­
lingen af status og driftsregnskab, uden at der ville 
blive opnået nogen reel fordel derved. 
Forskud 
15.9. Kommissionen har i flere år utrætteligt forsøgt 
at inddrive det forskud på 4,5 mio ECU, der er ydet 
»Banana National Board« i Somalia. Til trods for disse 
bestræbelser har den somaliske regering nægtet at ind­
fri sin gæld over for Kommissionen. Denne har derfor 
foreslået den somaliske regering, at beløbet modregnes 
16. 12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 209 
i de bevillinger, der henstår i forbindelse med tredje og 
fjerde EUF. Denne løsning er i princippet blevet godta­
get, men der er endnu ikke enighed om, hvilken omreg­
ningskurs der skal anvendes ved tilbagebetalingen af 
forskuddet. Kommissionen er besluttet på at få denne 
sag bragt i orden så hurtigt som muligt, om nødvendigt 
gennem foranstaltninger, som træffes uden at modpar­
ten høres. 
15.10. Som Revisionsretten bemærker har Kommissi­
onen i løbet af regnskabsåret 1984 konstateret væsent­
lige fremskridt med hensyn til at skabe overensstem­
melse mellem regnskaberne hos de organer, der admi­
nistrerer stipendierne, og Kommissionens egne regn­
skaber, til trods for, at det i forbindelse med visse 
organer har været vanskeligt at opnå en specifikation af 
deres likviditet eller en standardisering af forvaltningen 
eller fremlæggelsen af regnskaberne. Hvad angår Den 
europæiske Sammenslutning for Samarbejde (ESS), har 
bestræbelserne endnu ikke båret frugt, da det har været 
vanskeligt for denne sammenslutning at give en nøjag­
tig opgørelse over indtægter og udgifter for hvert af 
regnskabsårene siden oprettelsen. Kommissionen deri­
mod råder over alle de tilsvarende oplysninger, der er 
blevet bogført år for år, og som derfor klart viser situati­
onen. Så snart ESS er i stand til at meddele den ende­
lige opgørelse, vil der hurtigt kunne bringes overens­
stemmelse mellem regnskaberne. 
Medlemsstaternes bidrag 
15.11; På grund af de problemer, der i årenes løb har 
været med forsinket indbetaling af bidrag, har Kom­
missionen i finansforordningen for den sjette EUF 
foreslået, at der i fremtiden pålægges morarenter i for­
bindelse med enhver forsinkelse. Med hensyn til 1985 
er situationen nu blevet betydelig bedre, eftersom kun 
en enkelt medlemsstat er i alvorlig restance. 
Likviditet 
15.12. Kommissionen deler Revisionsrettens util­
fredshed med de urimeligt store banksaldi de senere år, 
idet den gør opmærksom på, at det er EUF der bærer 
kursrisikoen for beløb i national valuta, der henstår på 
sådanne konti. Der er for nylig truffet to slags foran­
staltninger for at nedbringe bidragene. For det første 
føres der strengere kontrol med saldiene på de udbeta­
lende myndigheders konti med henblik på at bringe 
dem ned på et niveau, der er foreneligt med en hen­
sigtsmæssig forvaltning af udbetalingerne. For det 
andet fastsættes det i den interne aftale om finansiering 
af den sjette EUF, at Kommissionen helt eller delvis vil 
undlade at indkalde forfaldne bidrag i løbet af et regn­skabsår, såfremt de disponible beløb er tilstrækkelige til 
at dække betalingsbehovet indtil næste forfaldsdato. 
Allerede inden denne bestemmelse er trådt i kraft har 
Kommissionen, i et forsøg på i 1985 at nedbringe bank­
saldiene til et minimum, reduceret de bidrag, der blev 
indkaldt for tredje kvartal, med virkning fra 1. juli. 
15.13. Kommissionens tjenestegrene vil undersøge, 
om det er praktisk muligt at bogføre betalinger inden 
modtagelse af bankudtog. Selv om det sker, vil det 
imidlertid ikke medføre nogen reduktion af saldiene. 
BEMÆRKNINGER OM 
REGNSKABSSYSTEMER OG 
-PROCEDURER 
15.14. Da regnskaberne for de forskellige EUF føres 
kumulativt, medfører selve systemet, at åbningen af 
regnskaberne for det nye regnskabsår først kan finde 
sted med en vis tidsforskydning. Kommissionen gør alt, 
hvad den kan, for at afslutte og genåbne regnskaberne 
så hurtigt som muligt, men dette vanskeliggøres imid­
lertid af, at der skal indsamles regnskabsoplysninger fra 
mere end tres udbetalende myndigheder i oversøiske 
lande. Skønt der således ikke kan finde nogen sam­
menligning sted på grundlag af de officielle regnska­
ber, foretages der dog i overgangsperioden en foreløbig 
registrering af forpligtelses- og anvisningstransaktioner, 
mens saldiene på likviditetskontiene følges dagligt på 
grundlag af de bankkontoudtog, der regelmæssigt mod­
tages. Systemets sikkerhed er således i orden. 
15.15. Det udgiftsbeløb på 49,5 Mio ECU, der i hen­
hold til status for de forskellige EUF pr. 31. december 
1984 er under revision, svarer til månedsgennemsnittet 
for de transaktioner, der gennemføres og udbetales i 
AVS-staternes nationale valutaer. Sammenlignet med 
månedsgennemsnittet for samtlige udgifter, der andra­
ger ca. 60 Mio ECU, kan dette beløb anses for at være 
normalt, hvis der ses bort fra de 78 transaktioner til i alt 
1,8 Mio ECU, som i mere end ni måneder er søgt regu­
leret. For så vidt muligt at afhjælpe denne situation, 
der skyldes, at visse transaktioner ikke kan bogføres 
straks, fordi der mangler bilag eller nøjagtig identifika­
tion, har Kommissionen givet sine delegerede i AVS-
staterne instruks om kun at tilsende de centrale tjene-
210 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
stegrene bilag, der er checket ved sammenholdelse med 
de tilsvarende bankudtog. 
Hvad angår det første af de af Revisionsretten omtalte 
eksemler, har de to betalinger på i alt 0,2 Mio ECU 
først for ganske nylig kunnet identificeres endeligt, 
fordi der på lokalt plan var sket en konteringsfejl. 
Hvad angår det andet af de af Revisionsretten omtalte 
tilfælde, gik de to første udbetalinger i forbindelse med 
en nødhjælpsaktion ind på en særlig konto, som der 
kun kan hæves på, såfremt både den anvisningsberetti-
gede for projektet og Kommissionens delegerede 
underskriver. Rent faktisk har denne dobbelte transak­
tion ikke på nogen måde været ufordelagtig for Kom­
missionen. 
Den tredje udbetaling svarer til støttebeløbets overfør­
sel til modtagerlandets regering. Alt i alt har disse tran­
saktioner resulteret i en kursgevinst på 83 923,97 ECU. 
15.16. Hvis der en anden gang bliver tale om en 
sådan stikprøveanalyse, vil Kommissionen gerne vide 
nøjagtigt, hvilke stikprøver Revisionsretten har 
anvendt, således at den kan tage stilling til sagen og 
drage de nødvendige konklusioner heraf. Kommissio­
nen har i 1985 ikke foretaget en undersøgelse svarende 
til den, der blev foretaget i 1984, og som gav Kommissi­
onen grundlag for i dens foregående svar til Revisions­
retten at oplyse, at kun 17 ud af 3 100 behandlede beta-
lingsordre havde givet anledning til berettigede klager 
over forsinket udbetaling, dvs. i 0,55 % af tilfældene. 
Under alle omstændigheder kan Kommissionen fastslå, 
at antallet af klager er faldet yderligere, og den tvivler 
derfor stærkt på, at Revisionsretten har ret i sin påstand 
om, at »kontrahenterne har måttet vente over tre måne­
der på betaling af 19-23 % af deres tilgodehavender«. 
15.17. Efter Kommissionens opfattelse vedrører den 
af Revisionsretten nævnte gennemsnitsfrist på fem 
måneder to helt forskellige procedurer, nemlig dels 
selve udbetalingen, dels bogføringen af udbetalingen, 
efter at denne har fundet sted. Man kan naturligvis 
forestille sig en procedure, hvorefter bogføringen sker 
omgående, hvilket i væsentlig grad ville formindske 
den tid, det tager, før transaktionerne registreres i regn­
skaberne og oplysningerne herom kan stilles til rådig­
hed for dem, der står for forvaltningen. Et sådant 
system ville imidlertid indebære andre vanskeligheder. 
Dels skulle delegationerne i så fald anvende edb-
udstyr, der er forbundet med den centrale regnskabsaf­
deling i Bruxelles (hvilket ikke er realistisk på nuvæ­
rende tidspunkt); dels ville denne procedure uvægerligt 
medføre en ikke uvæsentlig forøgelse af bogføringsar-
bejdet, da de foreløbigt registrerede transaktioner i så 
fald senere skulle reguleres endeligt — i overensstem­
melse med finansforordningen — hvilket ville inde­
bære en justering i ECU af hver eneste regnskabsposte­
ring. 
15.18. Der bør ske en nuancering af Revisionsrettens 
bemærkninger som anført i følgende betragtninger. — Dels sker der i den anvisningsberettigedes regnskab 
en løbende registrering af de udstedte indtægtsor-
drer, inden disse sendes til regnskabsføreren. Pr. 
31. december 1984 udgjorde saldoen for de beløb, 
der skulle inkasseres, 341630,49 ECU og 
1 006 322,42 ECU for henholdsvis fjerde og femte 
EUF. 
— Desuden har EUF's finansielle tjenestegrene siden 
den 1. januar 1985, for at efterkomme de af Kom­
missionen fastsatte retningslinjer vedrørende ind­
drivelse, gennemført en systematisk registrering af 
samtlige udstedte indtægtsordrer, hvilket giver 
bedre mulighed for at følge, hvorledes inddrivelsen 
og sammeholdelsen med regnskabsførerens bogfø­
ring skrider frem. 
I de af Revisionsretten anførte tilfælde vedrørende 
Madagaskar og Det forenede Kongerige er de pågæl­
dende beløb blevet bogført som forskud, der skal afreg­
nes. Derfor kunne udstedelsen af indtægtsordrerne 
først finde sted efter afslutningen af afregningstransak-
tionerne. 
15.19. Med hensyn til de utilstrækkelige bilag vedrø­
rende forpligtelser og betalinger viser en analyse af de 
konkrete tilfælde, at bilagene ofte var arkiveret hos de 
pågældende tjenestegrene (tekniske tjenestegrene eller 
delegationer), når de ikke indgik i de aktmapper, der 
opbevares af de finansielle tjenestegrene. 
15.20. Lige fra starten har den regnskabsmæssige for­
valtning af lån på særlige vilkår været baseret på andre 
principper end forvaltningen af gavebistand. I sidst­
nævnte tilfælde føres der et regnskab for hver enkelt 
kontrakt i forbindelse med et projekt, navnlig fordi det 
er Kommissionen der har ansvaret for gennemførelsen 
af udbetalingerne. Når det drejer sig om lån på særlige 
vilkår er situationen en helt anden, da det her er lånta­
geren selv der foretager udbetalingerne til kontraktin­
dehaverne på grundlag af lånetrancher, som Kommissi­
onen på låntagerens anmodning stiller til rådighed i 
takt med dennes likviditetsbehov. Bestemmelserne om 
disse betalingsanmodninger er fastsat i finansierings-
kontrakten uden hensyntagen til antallet eller størrelsen 
af de kontrakter, der indgås som led i projektet. Det er 
ligeledes i denne finansieringskontrakt, der underteg­
nes efter finansieringsoverenskomsten, at de nærmere 
bestemmelser vedrørende den finansielle gennemfø­
relse af projektet er fastsat, og den udgør således det 
vigtigste grundlag for den endelige indgåelse af den 
samlede forpligtelse for lånebeløbet. Foreligger der 
ikke en sådan kontrakt, afviser den anvisningsberetti-
gede tjenestegren — og med rette — at efterkomme 
betalingsanmodningerne. Som det ses, er denne forvalt-
ningsteknik fundamentalt forskellig fra den, der anven­
des i forbindelse med projekter, der finansieres ved 
gavebistand, og som Revisionsretten. har lagt til grund 
ved udformningen af sine bemærkninger. Det er kor­
rekt, at Kommissionen, i betragtning af de vanskelighe­
der, som visse låntagere har haft med at få forfinansie­
ret deres transaktioner, siden den femte EUF har 
ønsket at smidiggøre sine procedurer og derfor i visse 
tilfælde er gået med til at anvende de betalingsproce-
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 211 
durer, der gælder i forbindelse med gavebistand, dog 
kun under forudsætning af, at låntageren udtrykkeligt 
anmoder herom og får tilladelse hertil af de monetære 
myndigheder i hjemlandet. I så fald forvalter Kommis­
sionens finansielle tjenestegrene de pågældende lån på 
særlige vilkår efter den metode, der gælder for gavebi­
stand. Denne fremgangsmåde vil i fremtiden så vidt 
muligt kunne finde generel anvendelse i forbindelse 
med lån på særlige vilkår. Der er igangsat en undersø­
gelse vedrørende dette spørgsmål. For samtlige lån på 
særlige vilkår, hvis gennemførelse var godt i gang, 
inden denne nye procedure blev taget i anvendelse, vil 
de oprindelig fastsatte regnskabsbestemmelser fortsat 
blive anvendt, da det vil være vanskeligt at foretage en 
sådan ændring af betalingstransaktionerne med tilba­
gevirkende kraft. 
15.21. Kommissionen mener ikke, at udarbejdelsen af 
en håndbog over forretningsgangen eller andre former 
for vejledning i regnskabsføring direkte vil medføre en 
rationalisering eller forbedring af forpligtelses- og beta­
lingstransaktionerne. 
På den ene side er regnskabsoversigterne for de enkelte 
EUF blevet tilpasset til udviklingen i de enkelte associ-
eringsoverenskomster og til de behov, der derved er 
opstået; der er i den forbindelse aldrig blevet rejst 
nogen grundlæggende kritik vedrørende regnskabernes 
struktur. Revisionsretten har tværtimod anerkendt dette 
regnskabs pålidelighed. 
På den anden side er det korrekt, at der ikke hidtil er 
blevet udarbejdet nogen håndbog over forretningsgan­
gen indeholdende alle de instrukser, der findes spredt 
rundt om i retsakter og andre dokumenter. Det skal dog 
bemærkes, at der findes en »Vejledning til brug for 
delegerede«, der for øjeblikket er under revision, og 
som inheholder en lang række retningslinjer af admini­
strativ, finansiel eller regnskabsmæssig art, der gælder 
for forvaltningen af EUF. 
BEMÆRKNINGER OM TILDELINGEN OG 
FORVALTNINGEN AF STØTTE 
Gennemførelse afindikative programmer 
15.23. Papua Ny Guinea, som er vant til at modtage 
bistand fra anden side i form af simple budgetoverfør­
sler, har haft svært ved at vænne sig til EUF's procedu­
rer. Kommissionen har ikke fundet det rimeligt at 
straffe landet herfor. 
15.24. Kommissionen bekræfter sit svar på Revisions­
rettens bemærkning i årsberetningen vedrørende regn­
skabsåret 19822) og har nedenstående tilføjelse. Med 
henblik på en sammenligning af resultater og målsæt­ninger indeholder Lomé li-konventionen (artikel 110, 
stk. 4) en bestemmelse om, at »den nationale anvis-
ningsberettigede og Kommissionens delegerede hvert 
år opstiller en sammenlignende opgørelse over forplig­
telser og betalinger med henblik på at klarlægge årsa­
gerne til konstaterede forsinkelser i gennemførelsen af 
den indikative tidsplan og på at foreslå foranstaltninger 
til afhjælpning af de pågældende forhold«. Desuden 
skal den delegerede (artikel 123, stk. 7, litra b)) »regel­
mæssigt undersøge, hvorvidt foranstaltningerne gen­
nemføres i overensstemmelse med de tidsfrister, der er 
fastsat i de i henhold til artikel 110 opstillede forelø­
bige tidsplaner«. Disse bestemmelser er blevet bekræf­
tet og endog udvidet i Lomé-kbnventionen, hvor de 
optræder i artikel 216, stk. 2 — tidsplan for forpligtel­
serne), artikel 216, stk. 4 (sammenlignende opgørelse 
over forpligtelser og betalinger), og artikel 220 (forven­
tet tidsplan for den tekniske og finansielle gennemfø­
relse). Alle disse bestemmelser anvendes i praksis, og 
de delegeredes årsrapporter om fondens samlede inter­
ventioner i hvert land (artikel 123, stk. 4) indeholder 
altid oplysninger om resultaterne heraf; Revionsretten 
stifter bekendtskab med disse rapporter i forbindelse 
med sine kontrolbesøg på stedet. 
Forundersøgelser 
15.26. — Vandkraftanlægget i Sauniatu (Samoa) 
De besparelser, som blev realiseret i forbindelse med 
projektets omlægning, efter at der var foretaget udbud 
vedrørende anlægsarbejderne, var i en vis udstrækning 
kunstige. Størstedelen af anlægsarbejderne blev ikke 
medtaget i kontrakterne og skulle tilføjes senere. I vir­
keligheden vil udgifterne til anlægskontrakterne 
komme til at andrage det samme som det laveste bud, 
som blev afgivet under det oprindelige udbud. Det er 
fuldt berettiget at underkaste rådgiverens oprindelige 
overslag alvorlig kritik. 
— Vandkraftanlægget i Samasoni (Samoa) 
Anlægskontrakterne blev i overensstemmelse med kon­
ventionen tildelt et lokalt selskab. Vanskelighederne 
med projektets gennemførelse er centreret om denne 
beslutning. På et tidspunkt måtte der på ny foretages 
udbud vedrørende anlægsarbejderne. Der opstod pro­
blemer med grundejerne og tilsynsmyndighederne, lige­
som materialer, udstyr, finanser, alvorlige oversvøm­
melser, mangel på faglært arbejdskraft og materialer 
samt krav fra elektricitetsselskabet om visse omlægnin­
ger rejste betydelige problemer. Dette afspejler et gene­
relt problem, som Kommissionen står over for, når den 
samarbejder med lokale selskaber. 
— Hiritano-vejen (Papua Ny Guinea) 
Omkostningerne i Papua Ny Guinea er unægtelig høje. 
Udgifterne til denne specielle vej er ikke overdrevent 
212 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.12.85 
høje efter lokal standard. Det accepterede bud lå fak­
tisk ganske tæt op ad ingeniørernes endelige overslag. 
— Fiskeriundersøgelsesskibe (Papua Ny Gui­
nea) 
Det oprindelige finansieringsforslag var baseret på 
overslag fra australske værfter, som er det »normale« 
produktionssted for skibe i Papua Ny Guinea; oversla­
gene stammede fra begyndelsen af 1980 og viste sig at 
være alt for lave. Sagen blev ikke bedre af, at der mel­
lem 1980 og 1982 skete en dramatisk udvikling i kurs­
forholdet mellem ECU og den lokale valuta kina. 
1 ECU svarede i gennemsnit til 0,947 kina i 1980, 
0,763 kina i 1981 og 0,724 kina i 1982. Endelig blev der 
foretaget nogle ændringer i skibenes udformning, fordi 
Papua Ny Guineas regering ændrede mening om skibe­
nes anvendelsesformål. Delegationen havde beregnet, 
at forskellen mellem den anslåede udgift på 
1,26 mio ECU (første finansieringsforslag) og de efter­
følgende 2,38 mio ECU kan tilskrives følgende fakto­
rer: 
Orpindeligt 
finansieringsforslag 1,26 mio ECU 
Undervurdering af udgifterne 
til skibene 0,74 mio ECU 
Svingninger i valutakursen 
plus inflation 0,38 mio ECU 
2,38 mio ECU 
Med bagklogskaben til hjælp er det indlysende, at det 
ville have været bedre at foretage udbud først og deref­
ter fremsætte finansieringsforslaget. 
15.27. Forundersøgelsen viser klart, at der er tale om 
en sammenhængende række udviklingsaktioner, som 
svarer til projektets mål. Den omfatter en eksplicit tids­
plan for gennemførelsen samt et detaljeret overslag 
over de nødvendige arbejdskraft- og kapitalbehov. Det 
tilkom derfor de nationale og ekspatrierede ansvarlige 
at fastlægge gennemførelsesetaperne mere nøjagtigt. 
Dette er så meget mere velbegrundet, som alle involve­
rede parter allerede ved igangsættelsen var sig interven­
tionens karakter af »pilot«-projekt bevidst. Forud for 
selve forundersøgelsen blev der for øvrigt foretaget en 
identifikationsanalyse og en forberedende forundersø­
gelse. 
Når der således opstod »mange problemer i forbindelse 
med koordinering og sammenkædning af de forskellige 
aktioner...«, skyldes dette selve projektets egenart. 
Det rådgivende ingeniørfirma havde for øvrigt logisk 
foreslået, at der forud for projektets igangsættelse 
skulle gennemføres en treårig fase med agronomisk 
forskning, før installeringen af de første migranter blev 
indledt. Men dette ville have været ensbetydende med, 
at iværksættelsen af det indikative program under 
femte EUF var blevet mærkbart forsinket. Rwandas 
regering og Kommissionens tjenestegrene besluttede 
sig derfor til at følge en mere pragmatisk fremgangs­
måde, nemlig at begynde med den ledsagende forsk­
ning, ophævelsen af den enklavelignende tilstand og genbeplantningen med skov og bremse installeringen 
af migranter. 
Delprojekterne vedrørende jord- og husdyrbrug er i 
mellemtiden kommet godt i gang, idet hovedvægten 
som følge af de første konklusioner af forskningen er 
lagt på husdyrbrug. 
Det må virkelig beklages, at denne forskning blev ind­
ledt med en vis forsinkelse, som kan tilskrives en for­
sinket finansieringsafgørelse fra co-finansieringsinsti-
tuttets side og ikke skyldes forhold i EUF. 
15.28. De to af Revisionsrettens nævnte fejl i forun­
dersøgelsen blev rettet i tide og førte hverken til en 
budgetoverskridelse for projektet eller en forsinkelse 
med gennemførelsen. Rent faktisk blev der ikke impor­
teret nogen både. Derimod blev der under den faglige 
bistandseksperts tilsyn på stedet fremstillet et begræn­
set antal nye både, som er bedre tilpasset de lokale 
behov. 
15.29. Inden for geologien kommer eventuelle mang­
ler ved en undersøgelse først frem i lyset under arbej­
dets udførelse, dvs. når tilsynet med dette arbejde alle­
rede er overdraget. 
15.30. Den ajourførte økonomiske undersøgelse fra 
1983 førte til den konklusion, at en færdiggørelse af 
vejen ved anvendelse af samme standard som for den 
allerede byggede strækning ville give en forrentning på 
mellem —4,3 % og + 14,6 % alt efter, hvilke forudsæt­
ninger der blev valgt vedrørende de udviklingseffekter, 
som vejen ville give anledning til. Hvis der skulle tages 
lavere tekniske standarder i betragtning, kunne der 
blive tale om en betydelig højere forrentning, men 
vejen ville utvivlsomt blive mindre sikker og under alle 
omstændigheder vanskeligere at vedligeholde. 
Koordinering af fællesskabsaktioner og nationale 
aktioner 
15.31. Forringelsen af Sierra Leones offentlige finan­
ser forhindrer alt for ofte staten i at overholde sine for­
pligtelser. Dette er årsagen til, at de supplerende inve­
steringer, der er nødvendige for projektets gennemfø­
relse som nævnt af Revionsretten måtte overtages af 
EUF. 
15.32. Det pågældende tilfælde viser, at det i visse 
situationer kan være nødvendigt at forsinke nogle leve­
rancer for at tage højde for forsinkelser inden for admi­
nistrationen som følge af de under punkt 15.31 nævnte 
forhold. 
15.33. Der er planer om at levere det løsøre og udstyr, 
som den sierraleonske regering ikke kan skaffe, som led 
i et kommende sundhedsprojekt under EUF. 
16.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 213 
15.34. De vanskeligheder, Kommissionen har været 
ude for med hensyn til modtagerlandenes overholdelse 
af deres forpligtelser, som er lette at indgå, men van­
skeligere at opfylde, ligger i vid udstrækning til grund 
for den mere rigoristiske holdning. Kommissionen 
bestræber sig på at leve op til inden for rammerne af 
Lomé III, hvor den koncentrerer sin bistand på så få 
sektorer som muligt, idet det kræves, at modtagerlandet 
indgår præcise forpligtelser som led i virkelige udvik­
lingsstrategier. 
Betydningen af faglig bistand ved gennemførelsen af 
projekterne 
15.35. Placeringen af boliger, kontorer og øvrige byg­
ninger inden for projektet til udvikling af Zaire-Nil-
højdedragene er bl.a. bestemt af selve projektområdets 
geografiske og topografiske fremtræden. 
Der er tale om et bakke- og bjerglandskab, som gør en 
mere samlet placering umulig, hvilket nødvendigvis 
indebærer forholdsvis høje udgifter til vand- og elforsy­
ning. 
15.36. Med hensyn til den faglige bistands viderefø­
relse skal det pointeres, at bestemmelserne vedrørende 
anden fase ikke omfatter projektets administration, 
men alene bistand til projektets vej- og husdyrkompo­
nent. 
Konklusioner 
15.37. Når Revisionsretten år efter år må gentage, 
hvad den betragter som »mangler«, hænger dette utvivl­
somt i hvert fald til dels sammen med, at den udleder 
sine bemærkninger af rapporter, som den udarbejder 
efter kontrolbesøg på stedet, under hvilke den i hvert 
enkelt land kontrollerer et nogenlunde repræsentativt 
projektudvalg, som i visse tilfælde omfatter projekter, 
der indledtes i 1959, og således strækker sig over mere 
end 25 år. Omstændighederne forhindrer den sandsyn­
ligvis i at tage tilstrækkelige hensyn til de bestræbelser, 
som Kommissionen i en årrække har udfoldet for at 
afbøde de fleste af de opregnede mangler. 
Disse bestræbelser kommer til udtryk i svarene på 
Revisionsrettens bemærkninger vedrørende de forskel­
lige projekter. Sådanne bestræbelser vil bestandig blive 
udfoldet i tilknytning til de forskellige punkter, Revisi­
onsretten nævner. 
15.38. Europa-Parlamentet henstillede i sin beslut­
ning om decharge for regnskabsåret 1983, at Kommissi­
onen inden den 30. april 1986 opretter en databank, 
som gør det muligt at centralisere resultaterne af de 
gode eller dårlige erfaringer med gennemførelsen af de af fonden finansierede projekter. De nødvendige for­
undersøgelser er i gang, og Kommissionen vil på det 
fastsatte tidspunkt meddele, om det er muligt at oprette 
en sådan edb-central og inden for hvilke frister. Det 
skal imidlertid understreges, at hvis der skal oprettes en 
komplet databank, er det nødvendigt at uddrage oplys­
ninger af flere tusinde projekter (5515 pr. 31 december 
1984), som for nogles vedkommende er afsluttet for 
flere år siden, hvilket udgør en arbejdsbyrde, der ikke 
må undervurderes. 
Bestemmelser om prisændringer 
15.39 og 15.40. Medkontrahenten havde anmodet om 
betaling af 100% i fremmed valuta med den begrun­
delse, at næsten samtlige materialer og tjenesteydelser 
skulle betales i fremmed valuta (også inden for Gui-
nea-Bissau, hvor den hyppigst anvendte valuta er 
CFA-francs). Delegationen havde foreslået, at denne 
procentsats blev nedsat til 75 %. Efter forhandlinger i 
Bruxelles mellem virksomheden, det rådgivende inge­
niørfirma, som repræsenterer den guineanske admini­
stration, og Kommissionens tekniske tjenestegrene 
nåede man til enighed om, at 91,5 % af kontraktsum­
men skulle betales i FF. 
En prisrevision har endnu ikke været på tale. Når der 
bliver rejst krav om en sådan, vil Kommissionen 
bestræbe sig på at begrænse dens virkninger, således at 
følgende bestemmelser finder anvendelse: 
— cement og stål: på grundlag af priserne i Senegal, 
idet disse materialer betales i fremmed valuta 
(CFA-francs); 
— arbejdskraft og gas-oil: på grundlag af priserne i 
Bissau i overensstemmelse med udbudsbetingel­
serne og følgende anmærkning i kontrakten: 
»Brændstoffer og smøremidler anses for at være 
købt i Guinea-Bissau« (det skal dog bemærkes, at 
tilslagsmodtageren køber brændstofferne i Senegal 
og fuldt ud betaler den i fremmed valuta); 
— reservedele: ifølge proceduren i henhold til »note 
VIII-6« af 4. marts 1983, som Kommissionen stiller 
til Revisionsrettens rådighed. 
På grundlag af disse forklaringer kan Revisionsretten 
forvisse sig om, at de fremhævede problemer i forbin­
delse med dette projekt ikke har unddraget sig Kom­
missionens opmærksomhed, idet den har bestræbt sig 
på at sikre en rimelig ligevægt mellem medkontrahen­
ternes rettigheder og pligter i forbindelse med gennem­
førelsen af denne kontrakt. 
Finansieringsformer og lån på særlige vilkår 
15.41 og 15.42. Der er ikke noget usædvanligt ved 
finansieringsordningerne. Alle projekter, som har til-
214 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
svarende låneformidlingsvilkår, og som forvaltes af 
lovformelige myndigheder som PNG's udviklingsbank, 
skal — uanset om de støttes af bistandsdonorer eller ej 
— finansieres på kommercielle vilkår. Fortjenesten af 
lånene på lempelige vilkår tilfalder staten, som til gen­
gæld garanterer, at lånene tilbagebetales. PNG's udvik­
lingsbank (som modtager offentlige midler til 3,5 % og 
videreudlåner disse til 9 %) betragter denne »rentemar­
ginal« som betaling for sit tekniske, ledelsesmæssige og 
tilsynsmæssige bidrag til »deres« projekt. 
Selv hvis den arbejdshypotese, som Revisionsretten har 
anvendt som grundlag for overslaget over Bogias pen­
gestrøm (årlig nettoindtægt på 35 000 ECU), holdt stik, 
ville virkningen blive, at lånets løbetid ville blive for­
længet med seks år for både PNG's udviklingsbank og 
National Investors Scheme — dvs. til henholdsvis 1997 
og 2000. Dette ville ikke være ønskeligt, men ville hel­
ler ikke være noget uacceptabelt resultat for PNG's 
myndigheder. analoge tilfælde. Nedsættelsen er således beregnet som 
en procentsats svarende til forskellen mellem den gen­
nemsnitlige procent, som eksporten udgjorde af den 
markedsførte produktion i referenceperioden, og den 
samme procentsats i anvendelsesåret. 
Ved beregningen af den markedsførte produktion i 
1982, dvs. anvendelsesåret, blev der taget hensyn til, at 
halvdelen af produktionen i december ikke kunne pak­
kes tidsnok til, at eksporten kunne finde sted inden 
samme års udgang. 
Beregnet i forhold til den således opgjorte markedsførte 
produktion udgjorde anvendelsesårets eksport 37,9 %, 
medens den gennemsnitlig havde udgjort 100% i refe­
renceperioden. Nedsættelsen af overførselsgrundlaget 
skulle således andrage 62,1 %. 
En mere rimelig arbejdshypotese med baggrund i de 
indhøstede erfaringer ville være at forvente en lang­
sommere stigning i indtægterne og lavere årlige udgif­
ter end i Revisionsrettens overslag. Driftsudgifterne 
ekskl. udgifterne til projektlederen beløb sig i 1982 og 
1983 til henholdsvis 33 000 K og 35 000 K. Der forven­
tes i år udgifter på 40 000 K. Efter bankens opfattelse 
vil nedenstående tal udgøre rimelige arbejdshypoteser 
for udviklingen fra 1985 og frem opgjort til konstante 
kina: 
År 
1985 
1986 
1987 
Derefter Indtægt 
70 000 
80 000 
100 000 
110 000 Udgift 
50 000 
50 000 
55 000 
55 000 Overskud 
20 000 
30 000 
45 000 
55 000 Statistisk pålidelighed 
15.44. (a) Vestsamoa — kakaobønner 1981 
De tilfælde, hvor eksporten er større end den markeds­
førte produktion af samme vare i samme periode, er en 
ret hyppig forteelse og kan endog forekomme flere 
perioder i træk. Ligesom det har kunnet konstateres i 
det foreliggende tilfælde, skyldes dette som regel, at der 
kan være tale om lagerforskydninger. I disse tilfælde 
skal referenceniveauet ikke ændres. Desuden finder 
artikel 39, stk. 3, ikke anvendelse i sådanne tilfælde. 
(b) Sierra Leone 
Hvis disse forudsætninger viser sig at være rigtige, kan 
PNG's amortisering fastholdes uændret, medens Natio­
nal Investors Cheme's amortisering kan forlænges. 
Stabilisering af eksportindtægterne (Stabex) 
Analyse af udviklingen i udførsel og produktion (Lomé 
li-konventionens artikel 39, stk. 3) 
15.43. Nedsættelsen af overførslen til Vestsamoa som 
følge af faldende eksportindtægter af kakaobønner i 
anvendelsesåret 1982 er beregnet ifølge principper, som 
Kommissionen altid uden undtagelse har anvendt i Det er et almindeligt fænomen, at statistikkerne er upå­
lidelige. De, der udarbejdede bestemmelserne om Sta-
bex-ordningen, var for øvrigt udmærket klar over dette 
problem, således som bestemmelserne i Lomé II-kon-
ventionens artikel 30, stk. 2, viser det. Kommissionen, 
som har til opgave at forvalte ordningen, bestræber sig 
på at finde de bedst egnede løsninger på disse proble­
mer. Den har med henblik herpå udviklet en vis kon­
stant praksis, som tager sigte på en så udtalt rigorisme 
som overhovedet muligt i den enkelte konkrete situa­
tion. 
Kommissionen godtager AVS-landenes statistikker, 
hvis disse kun i begrænset omfang afviger fra de tal, 
den selv har til rådighed. Hvad angår de individuelle 
beløb i hvert af referenceperiodens år, kan der accepte­
res større differencer, hvis disse opvejer hinanden og 
derfor ikke påvirker referenceniveauet. 
16. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende 215 
Kommissionen undersøger ikke, hvorfor der er forskel 
på AVS-landenes statistikker og EF-statistikkerne, hvis 
det ikke har afgørende betydning for behandlingen af 
en ansøgning om overførsel. Dette er tilfældet, hvis 
ansøgningen trækkes tilbage, eller hvis den behandles 
på grundlag af tallene for tabet over for »alle bestem­
melsessteder«, forudsat dette tab er mindre end tabet 
over for Fællesskabet. 
Ifølge Lomé li-konventionens artikel 30, stk. 3, tilkom­
mer det det AVS-land, der ansøger om overførslen, at 
vælge mellem de to i samme artikels stk. 2 nævnte 
muligheder. Hvis det imidlertid ved sammenligning af 
AVS-landets statistikker og Fællesskabets statistikker 
kan konstateres, at de førstnævnte ikke er pålidelige 
nok, kræver Kommissionen, at der anvendes den i arti­
kel 30, stk. 2, litra b), omhandlede formel, hvorefter 
»mængdeelementet« fastlægges ved hjælp af EF-stati-
stikker. 
Overkompensation for tab af eksportindtægter 
15.45. (a) Papua Ny Guinea 
Kommissionen- konstaterede ved behandlingen af 
ansøgningen fra Papua Ny Guinea om en Stabex-over-
førsel for kaffe vedrørende anvendelsesåret 1982, at der 
var sket en nedgang i den del af den samlede eksport af 
denne vare, som var bestemt til Fællesskabet, fra gen­
nemsnitlig 50 % i referenceperioden til 35,5 % i anven­
delsesåret. Denne ændring bevirkede, at Lomé II-kon-
ventionens artikel 39, stk. 3, blev taget i anvendelse, 
dvs. at overførselsgrundlaget blev nedsat tilsvarende på 
basis af nedenstående beregning: 
År 
1978 
1979 
1980 
1981 
gns. i refe­
renceperioden 
1982 
difference Samlet eksport 
(t) 
45 801 
49 586 
51007 
47 212 
48 402 
41 174 
7 228 EFs 
t 
22 184 
26 255 
30 395 
18013 
24212 
14 634 
9 578 andel 
% 
48,4 
52,9 
59,6 
38,2 
50,0 
35,5 
14,5 
Overførselsgrundlag 19 116 310 ECU 
Nedsættelse på 14,5 % 2 771 865 ECU 
Endelig overførsel 
(konv. Stabex/18/82/PNG) 16 344 445 ECU 
(b) Sierra Leone 
Kommissionen har ændret sin beregningsmetode, såle­
des at sammenligningen af tabene over for de forskel­lige bestemmelsessteder nu foretages i AVS-landenes 
nationale valutaer, medens den indtil 1981 blev foreta­
get i ECU. 
Det siger sig selv, at resultaterne af den nye metode 
ikke altid er de samme som i forbindelse med overfør­
slen til Sierra Leone vedrørende kakao i anvendelseså­
ret 1982. Alt efter, om den pågældende AVS-stats nati­
onale valuta er devalueret eller revalueret, kan der være 
tale om en gevinst eller et tab for den. Den nye metode 
kan således også føre til en kraftigere nedgang i over­
førslerne end den gamle metode: metodeændringen er 
accepteret af alle de involverede AVS-stater. 
Anvendelse af overførslerne (Lomé li-konventionens 
artikel 41, stk. 2 og 3) 
15.48. (a) Vanuatu 
Kommissionen deler Revisionsrettens betænkeligheder, 
hvad angår de udnyttelsesrapporter, som de vanuatiske 
myndigheder skulle have indgivet senest tolv måneder 
efter, at overførselskonventionen var undertegnet, men 
som endnu ikke er indsendt. Denne forpligtelse er gen­
tagne gange blevet bragt i de pågældende myndighe­
ders erindring, uden at disse henvendelser hidtil har 
givet resultat. Det skal i denne sammenhæng oplyses, 
at Lomé li-konventionens bestemmelser (modsat hvad 
der er tilfældet i Lomé III) ikke indeholder særlige 
bestemmelser, som sætter Kommissionen i stand til at 
gennemføre sanktioner, hvis den nævnte forpligtelse 
ikke overholdes. 
(b) Papua Ny Guinea 
Udnyttelsesrapporten vedrørende overførslen for 
anvendelsesåret 1981 blev modtaget i juli 1984. Rap­
porten vedrørende overførslen for anvendelsesåret 1982 
skulle have været indgået i Kommissionen senest den 
18. november 1984. Kommissionen har mindet de 
papuanske myndigheder om, at de har pligt til at ind­
give denne udnyttelsesrapport. 
Regionalt samarbejde 
15.51. Procedurerne for aktioner af mere almen inte­
resse, som styres fra Bruxelles (f.eks. faglig bistand, 
undersøgelser, kurser), er principielt nøjagtig de samme 
som dem, der anvendes i forbindelse med transaktioner 
af samme type uden for det regionale samarbejde. 
Sådanne aktioner skal ikke være omfattet af nogen 
finansieringsaftale, hvis de kan godkendes i henhold til 
216 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 12. 85 
en hasteprocedure. Der skal imidlertid udarbejdes en 
finansieringsansøgning, som pincipielt skal fremlægges 
af den nationale anvisningsberettigede. I nogle få kon­
krete tilfælde, som vedrørte et meget stort antal AVS-
stater og blev administreret af AVS-gruppen i Bruxel­
les, blev der indrømmet undtagelser, idet ansøgnin­
gerne fra denne gruppe som sådan blev godkendt. 
Det skal bemærkes, at Kommissionen, som erkender, at 
de direkte forbindelser med AVS-gruppen i Bruxelles 
med hensyn til regionalt samarbejde kan give anled­
ning til problemer, i stadig højere grad er slået ind på 
en politik, hvorefter forslag fra denne gruppe skal støt­
tes af mindst to ansøgninger fra nationale anvisnings-
berettigede. Denne politik kommer direkte til udtryk i 
Lomé III-konventionen, som indeholder særdeles klare 
bestemmelser om retten til at indgive ansøgninger. 
Der er ikke noget mærkeligt i, at finansieringsansøgnin­
gerne ikke indgår i de sagsakter, som Kommissionens 
finanstjenester udarbejder. Under normale omstændig­
heder opbevares disse dokumenter enten i de centrale arkiver eller i arkiverne hos de »geografiske« direktora­
ter, som behandler dem. 
De fleste af de aftaler, som indgås med sådanne 
specialinstitutter, indeholder udtrykkelig en bestem­
melse om, at udgiftsopgørelserne skal støttes med bilag. 
Ganske vist er der i visse isolerede tilfælde ikke blevet 
krævet fremlæggelse af bilag, fordi der gennem længere 
tid har været overordentlig tilfredsstillende forbindelser 
mellem det pågældende institut og Kommissionen. 
Denne procedure udgjorde en undtagelse og er ikke 
blevet gentaget. 
Vederlagene ligger over det normale, men den natio­
nale administration og Kommissionen blev enige om 
dette niveau, fordi det pågældende ekspertarbejde var 
stærkt specialiseret, og fordi meget af arbejdet på Det 
vestindiske Forsknings- og Udviklingscenter (CTRC) 
blev udført af europæisk personale. De i kontrakten 
omhandlede diæter forekommer Kommissionen rime­
lige på baggrund af de høje hotel- og leveomkostnin­
ger. 
C) EFT C 344 af 31.12. 1982, s. 208. O EFTC357af31. 12. 1983, s. 235, punkt 15.17.