KOMMISSIONENS BESLUTNING af 28. januar 1998 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 (IV/35.733 - VW) (Kun den tyske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (98/273/EF)

>TABELPOSITION>

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (*) (1), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, særlig artikel 3, artikel 15, stk. 2, og artikel 16, stk. 1,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 24. oktober 1996 om at indlede procedure i nærværende sag,

under henvisning til, at de pågældende virksomheder har haft mulighed for at fremsætte deres bemærkninger til de af Kommissionen fremførte klagepunkter i overensstemmelse med artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 sammenholdt med Kommissionens forordning nr. 99/63/EØF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Rådets forordning nr. 17 (2),

efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og

ud fra følgende betragtninger:

Del 1

SAGSFREMSTILLING

A. Baggrunden

I. Proceduren

(1) Siden begyndelsen af 1994 har Kommissionen i stigende grad modtaget breve fra tyske og østrigske endelige forbrugere, der klager over hindringer i forbindelse med køb af nye biler af mærket Volkswagen og Audi i Italien med henblik på efterfølgende reeksport til Tyskland eller Østrig. Kommissionen mente derfor, at der fandtes holdepunkter for, at Volkswagen AG og Audi AG i det mindste fra begyndelsen af 1994 havde indgået aftaler eller samordnet deres praksis med deres fælles importør for Italien Autogerma SpA og forhandlerne i Italien med henblik på ikke at sælge nye biler, primært personbiler, til forbrugere, der er bosiddende i andre medlemsstater end Italien. En sådan markedsafskærmende strategi er omfattet af EF-traktatens artikel 85, stk. 1.

(2) Med henblik på at undersøge, om det ud fra disse holdepunkter kunne konkluderes, at der findes en sådan praksis, besluttede Kommissionen den 17. oktober 1995 at foretage kontrolundersøgelser, jf. artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17. Disse kontrolundersøgelser fandt sted den 23. og 24. oktober 1995. Nærværende beslutning er baseret på dokumenter, der blev fundet under kontrolundersøgelserne, samt på klager, som forbrugere har indgivet til Kommissionen.

(3) Der blev foretaget kontrolundersøgelser i følgende virksomheder: Volkswagen AG i Wolfsburg, Audi AG i Ingolstadt, Autogerma SpA i Verona, Auto Brenner SpA i Bozen/Bolzano, Auto Pedross Herbert & Co. i Schlanders/Silandro, Dorigoni SpA i Trento, Eurocar SpA i Udine, IOB Silvano & C. SRL i Gemona, Adriano Mansutti i Tricesimo, Günther Rabanser i Waidbruck/Pontegardena, Mutschlechner S.A.S i Bruneck/Brunico og Franz Nitz i Sterzing/Vipiteno.

II. Virksomheder

(4) Volkswagen AG med hjemsted i Wolfsburg er Volkswagen-koncernens holdingselskab og samtidig største og vigtigste enkeltvirksomhed. Koncernens erhvervsmæssige aktiviteter omfatter fremstilling af biler af mærkerne Volkswagen, Audi, Seat og Skoda samt fremstilling af komponenter og dele til det verdensomspændende koncernsamarbejde. Koncernens aktiviteter omfatter desuden industrimotorer, reservedele, finansielle tjenesteydelser og forsikringer.

(5) Volkswagen AG ejer bl.a. 98,99 % af Audi AG, Ingolstadt, samt 100 % af Autogerma SpA Verona. Audi AG's aktiviteter omfatter primært produktion og salg af biler af mærket Audi samt produktion af bildele og motorer. Autogerma SpA importerer biler af mærkerne Volkswagen og Audi med reservedele og tilbehør til Italien.

(6) Den følgende beslutning er således rettet til Volkswagen AG som moderselskab for Audi AG og Autogerma SpA.

III. Mærkernes stilling på det relevante marked

(7) De oplysninger, som Kommissionen har til rådighed, tegner følgende billede af personbilsalget for mærkerne Volkswagen og Audi i de sidste tre år i medlemsstaterne (i enheder med markedsandelen i parentes):

>TABELPOSITION>

(8) Salget af de to mærker i Italien så i samme tidsrum ud som følger (i enheder med markedsandelen i parentes):

>TABELPOSITION>

(9) Salget af de to mærker i Tyskland så i samme tidsrum ud som følger (i enheder med markedsandelen i parentes):

>TABELPOSITION>

(10) Salget af de to mærker i Østrig så i samme tidsrum ud som følger (i enheder med markedsandelen i parentes):

>TABELPOSITION>

B. Parallelhandel med biler af mærkerne VW og Audi

I. Paralleleksportens omfang

(11) I dokumenter, som er fundet hos Audi, opgøres reeksporten af alle mærker fra Italien for perioden fra januar til juni 1994 til 131 472 biler (ca. 12 % af alle leverancer til kunder i Italien). På grundlag af disse tal blev reeksporten for 1994 som helhed vurderet til ca. 250 000 biler (ca. 13 % af leverancerne til kunder i Italien). I første halvår 1994 blev således 19 429 biler af mærkerne Volkswagen og Audi reeksporteret fra Italien, hvilket giver et samlet tal på ca. 39 000 biler for hele 1994 (3). Det fremgår af andre dokumenter, der blev fundet hos Volkswagen og Audi, at reimporten af mærkerne Volkswagen og Audi fra Italien til Tyskland udgjorde ca. 19 000 biler i 1993 (4). I 1994 lå den tilsvarende reimport af de to mærker med ca. 22 000 biler mærkbart højere (5). I henhold til virksomhedernes bemærkninger til klagepunkterne tegnede reimporten af Volkswagen- og Audi-modeller fra Italien til Tyskland sig i 1995 for ca. 19 000 biler.

(12) Efter at der frem til maj 1993 tilsyneladende kun havde været reimporteret ganske få biler, steg reimporten af næsten alle VW-/Audi-modeller betydeligt fra juni/juli 1993. Den del, der blev reimporteret til Tyskland, udgjorde for Audis vedkommende i perioden december 1992 - juni 1995 mellem 17,4 og 20,3 % af leverancerne til Italien (6). For Volkswagens vedkommende lå den reimporterede del lavere, nemlig på mellem 13,0 % (januar 1994) og 15 % (marts 1995) (7). Reeksportens andel af leverancerne til Italien lå for Volkswagens og Audis vedkommende betydeligt højere end hos konkurrenterne, når italienske producenter og Seat lades ude af betragtning (8).

(13) Sammenlignet på månedsbasis udviste reeksporten af Volkswagen-modeller fra Italien til Tyskland en stærkt stigende tendens fra juni 1993. Den nåede sit højdepunkt i november 1993, hvorefter den efter februar 1994 igen lå mærkbart lavere. Fra august 1994 kunne der på ny noteres en stigning, der holdt ved helt ind i 1995, uden dog at nå op på samme høje niveau som i andet halvår 1993 (9).

(14) Den månedlige reeksport af Audi-biler fra Italien til Tyskland steg markant fra maj 1993 og nåede sit højdepunkt i oktober 1993. I den efterfølgende periode, dvs. i løbet af 1994, faldt reeksporten til et betydeligt lavere niveau, inden den pr. februar 1995 endnu en gang faldt mærkbart (10).

II. Prisforskelle

(15) Kommissionen offentliggør to gange årligt en undersøgelse af bilpriserne i EU (11). Oplysningerne stilles til rådighed af bilproducenterne. Et af de mål, Kommissionen forfølger med offentliggørelsen af denne prisundersøgelse, er at sikre prisgennemsigtighed for derved at opmuntre den endelige forbruger til i højere grad at købe biler i de medlemsstater, hvor priserne og andre købsbetingelser er mest fordelagtige. Kommissionen tilstræber derimod ikke at skabe ensartede priser inden for EU. Ved hjælp af den større prisgennemsigtighed ønsker den derimod at opnå, at prisforskellene reduceres som følge af de frigjorte markedskræfter.

(16) På grundlag af disse prisundersøgelser (12) kan følgende prisforskelle mellem Italien og henholdsvis Tyskland og Østrig konstateres for de mest solgte modeller af mærkerne Volkswagen og Audi:

>TABELPOSITION>

(17) På grundlag af disse tal kan det konkluderes, at de for de pågældende modeller registrerede prisforskelle mellem Italien og Tyskland - samt efter 1. januar 1995 også Østrig - i hvert fald i perioden fra 1. maj 1993 til 1. november 1995 generelt har været tilstrækkelig store til at være et incitament til paralleleksport fra Italien til henholdsvis Tyskland og Østrig.

C. Konstaterede aftaler og former for samordnet praksis

(18) De konstaterede aftaler og former for samordnet praksis mellem Volkswagen AG, Audi AG, Autogerma SpA og de italienske forhandlere vidner om en overordnet strategi, der har til formål at hindre eller stærkt begrænse paralleleksport fra Italien til Tyskland og Østrig. Disse aftaler og former for samordnet praksis kan begrænse handelen mellem medlemsstater, hvilket de har til formål at gøre.

(19) Parallelhandel i bilbranchen (det vil i det foreliggende tilfælde betyde paralleleksport og -import) er normalt lig summen af grænseoverskridende salg. Dette salg kan opdeles efter, om den forhandler, der tilhører det officielle salgsnet, sælger til en forhandler, der ikke tilhører dette salgsnet (såkaldte videreforhandlere) og driver virksomhed i en anden medlemsstat, til en forhandler, der tilhører salgsnettet, men driver virksomhed i en anden medlemsstat, og til en endelig forbruger fra en anden medlemsstat, det være sig direkte eller via en mellemmand. Denne sondring lægges ligeledes til grund for Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85 og forordning (EF) nr. 1475/95 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3 på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer (13).

I. Overordnet strategi

(20) Ved kontrolundersøgelsen fandt Kommissionen dokumenter, hvori nogle af de foranstaltninger, der indgår i den overordnede strategi er sammenfattet:

(21) I brev af 21. september 1944 (14) (der menes 1994, se datering af bilag til brevet) fra Autogermas administrerende direktør, Schlesinger, til Volkswagen AG beskrives disse foranstaltninger, der i et bilag til brevet opdeles i trin:

». . . Bei der gesamten italienischen Verkaufsorganisation besteht große Sorge um die Erreichung der Verkaufsziele und die Notwendigkeit der Aufrechterhaltung der bisherigen Verkaufserfolge. Diese Notwendigkeit hat dazu geführt, daß einige Partner, gedrängt von außenstehenden Verkaufsorganisationen (darunter zahlreiche ausländische Volkswagen- und Audi-Händler), Verkaufsaktivitäten auch in Gebieten tätigen, die weit von der vertraglich festgelegten Zone liegen, manchmal sogar bis ins Ausland.

Das Eingreifen der Autogerma hat daher den Sinn und Zweck, die Volkswagen-Audi-Händler in die vertraglich festgelegten Gebiete zu verweisen, wobei Kontrollen hinsichtlich der Vertragserfüllung, insbesondere was die Verkaufsaktivitäten im Vertragsgebiet selbst betrifft, bei jeder einzelnen Firma durchgeführt werden (wobei bei Nichterfüllung der Vertragsbedingungen 6 Händlerverträge gekündigt worden sind unter Berücksichtigung der vorgesehenen Termine, die das Vertragsende per Ende 1994/Mitte 1995 vorsehen). Bei anderen Händlern beabsichtigen wir, aufgrund einiger »Auditing-Ergebnisse« bezüglich Auslieferungen, die Nichterfüllung zu beanstanden, um genauere Daten über die Endverbraucher der Fahrzeuge selbst zu erfahren.

Dieses Vorgehen werden wir weiter in der Verkaufsorganisation ausarbeiten; das Projekt sieht eine neue Margenstruktur mit noch größerem Wichtigkeitsgrad vor, wobei der Prozentsatz der »maggiori-sconti« (Bonus) - dem die Erreichung der Vertragsverpflichtung mengen- und qualitätsmäßig unterliegt - erhöht und der feste Prozentsatz auf Fahrzeugrechnungen reduziert wird. Hierdurch wird eine bessere Verteilung der belastenden Margen erreicht.

Anlage zum Schreiben COMIORG/EP/st., vom 21. September 1994:

>TABELPOSITION>

.

(22) I Autogermas notat til Volkswagen AG af 26. september 1994 »Measures to control and prevent reexport« (15), hedder det:

». . . With reference to the discussion we had in Verona on Thursday 15 and Friday 16 September (Mr Schlesinger, Bertino, De Simone, Wichmann, Kuhn) and the following phone calls on the subject, we confirm herewith the main measures taken by Autogerma to control and prevent re-export.

- circular letters explaining to the dealers, the limits set by the EC guidelines contained in Regulation (EEC) No 123/85,

- overproportional list price increase (with the well-known consequences in terms of price index and volumes),

- auditings at the suspected dealerships,

- strong recommendation of the President of Autogerma at the Verona dealers meeting of 14 July 1994 to sell the imported cars in Italy and in particular in their territory,

- same recommendation to the marketing dealer group meeting held in Verona on 27 July,

- the concept has been resumed once again by the President of Autogerma on the occasion of the New Polo congress of 3 and 4 September in Paris,

- also in the dealer council meeting which took place in Paris on 4 September, clear sentences were said by Mr Schlesinger in order to avoid the re-export of the New Polo and in general of the cars imported by Autogerma,

- with an internal note of 28 June addressed to the management of Autogerma, the President takes upon himself the approval of the quarterly bonus for all the extra-territory sales,

- the quarterly bonus, blocked for all the extra-territory sales, will be paid, starting from the next quarter, only on the basis of car registration,

- also for the promotional actions which are mostly in favour of the final customer, the registration in Italy is required for the payment of the support generally consisting in accessories, buy-back promise of financing opportunities,

- dealer orders are daily controlled. Orders exceeding 10 % of the demand need special approval to be accepted,

- specific letters are sent to dissuade dealers involved with re-export,

- suspected foreign buyers have to sign an obligation not to resell the car before a minimum number of months; penalties are set in the contract,

- recidivous dealers receive notice to leave (up to date six have received notice). In any case this measure will be applied carefully in order to avoid trials and the costs with them involved also in terms of damage of image. Furthermore replacements at the present time could be difficult or impossible. This brings additional problems in the territory coverage,

- increment of the Autogerma stock to reduce the dealers' financial investments. This avoids that dealers look for undesired selling channels,

- due-to this policy we still have in Autogerma the following very old unsold stock:

>TABELPOSITION>

- all the promotional actions are developed adding value to the cars mounting accessories. This avoids dealers to use additional marge in the re-export,

- field representatives are also monitoring the various situations reporting, where is the case, re-export activities of the dealers,

- the distribution of the New Polo will be strictly controlled. The dealers with past re-export activities will be cut in supplying,

- our marketing is studying new action models specific for Italy and unknown abroad. These action models could be launched in 1995,

- we are convinced that with these measures we shall possibly reduce drastically the re-export if also in Germany actions are taken with the German dealers which are continuously looking for new cars getting in touch directly with our dealers and Companies like VAGAS are prohibited to make interesting offerings to our dealers which are in this moment in red figures. . . .«.

(23) Notat fra Volkswagen »Maßnahmen durch Autogerma zur Vermeidung von Re-Exporten«, dateret 6. februar 1995 (16):

». . .

- Schriftliche Information (Handel) zur EU-Richtlinie 123/85.

- Wiederholtes Auditing verschiedener Händler. Abmahnungen, Bonuskürzungen, 11 Kündigungen (gefährdetes Volumen ca. 8 800 Fzg. in 1995) - siehe Anlage.

- Bonus (Trimester) wird gezahlt auf Basis Fahrzeug-Zulassungen im Vertragsgebiet.

- Überproportionale Listenpreis-Erhöhungen.

- Vermeidung »Überlagerung« auf Einzelhandelsebene.

- »Margen-Splitting« beim Polo A 03

- 8 % sofort bei Rechnung

- 5 % Nachweis NZ im Vertragsgebiet

- 3 % Bonus (Zielsetzung, Kundenzufriedenheit, Betriebsstandards).

- Sonstiges (siehe Schreiben AG vom 26. September 1994). . .«.

(24) Under henvisning til sine tyske forhandlere gjorde Audi det klart, at producenten - jf. forordning (EØF) nr. 123/85 - ikke kunne hindre parallelimport med legale midler, og at det var »forbundet med en vis risiko« at sætte de foranstaltninger, der træffes i Italien, »i forbindelse med hindring af reeksport og dokumentere dette i et brev til den tyske forhandlerorganisation«. Audi foreslog derfor, at foranstaltningerne i Italien »meddeles mundtligt til regionerne« (17).

(25) Notat fra Autogerma »Measures to control and prevent reexport«, dateret 15. marts 1995 (18):

Citat:

>TABELPOSITION>

(26) Ved at sammenligne leverancerne til importøren og nyindregistreringerne i henholdsvis Italien og Tyskland kunne Volkswagen og Audi beregne det præcise omfang af reimporten fra Italien til Tyskland for hver enkelt model på månedsbasis (19). Det var det tyske indregistreringskontor Kraftfahrt-Bundesamt (KBA), der stillede de pågældende oplysninger til rådighed for Audi. Audi måtte imidlertid over for myndighederne forpligte sig til ikke at anvende oplysningerne til identificering eller overvågning af udenlandske forhandlere (20).

(27) I forbindelse med udstedelse af fabrikanttypeattester planlagde Volkswagen at indføre et gebyr på 150 DEM for udstedelsen (som hidtil havde været gratis) »for at vanskeliggøre reimporten«, medens Audi ud over udstedelsesgebyret forlangte dokumentation for bilkøbet (faktura, købekontrakt eller tilsvarende) (21).

(28) Med henblik på at kontrollere reeksporten pålagde Volkswagen og Audi Autogerma at overvåge de italienske forhandleres salgsaktiviteter systematisk og videresende resultaterne heraf til producenterne (22). Med henblik herpå stillede Volkswagen og Audi de stelnumre, som de havde fundet frem til i primært Tyskland til den italienske importørs rådighed (23) og opfordrede denne til at finde frem til de italienske forhandlere og kunder, der havde leveret bilerne (24). Således gjorde overvågningen det muligt at opdele reeksporten efter forhandler, kunde og model (25).

(29) Volkswagen har opfordret Autogerma til inden for rammerne af kontrollen af de italienske forhandlere (såkaldte »audits«) både at finde frem til leveringer til tyske Volkswagen- og Audi-forhandlere og at undersøge salg til ikke-autoriserede videreforhandlere (26).

(30) I et tilfælde, hvor en tysk Audi-medarbejder havde købt en Audi A4 i Italien og bestilt en fabrikanttypeattest med henblik på indregistrering i Tyskland, bekræftede medarbejderen over for Audi, at bilen kun skulle bruges til private formål og ikke måtte sælges før tidligst et halvt år efter, da bilen i KBA's statistik ville blive »betragtet som reimport og volde problemer« (27).

(31) Audi har opfordret sine tyske forhandlere til at notere sig stelnummeret på importerede biler, som videreforhandlere udbyder til salg i Tyskland, og videresende disse (28). Reimport til Østrig blev - også selv om den blev foretaget af private enkeltkunder - overvåget af den østrigske hovedimportør »Porsche Austria« (29) (30). De foranstaltninger, som Audi traf, gav resultat. I første kvartal 1995 blev der således »ikke importeret en eneste A4 fra Italien til Østrig« (31).

(32) Da Audi modtog stadig flere breve fra kunder, der beklagede sig over problemer i forbindelse med reeksport, besluttede virksomheden i januar 1994 at svare de endelige forbrugere »med en standardiseret sprogbrug«. De endelige forbrugere skulle således gøres opmærksomme på, at reimporterede biler ofte havde et andet udstyr, der krævede ændringer og eventuelt ville medføre ekstraomkostninger. Samtidig oplyste virksomheden, at købet af en reimporteret bil var betydeligt mere tidkrævende, »da myndighederne ofte krævede særlige godkendelser«. Endelig skulle der henvises til fordele i forbindelse med eftersyn og garantiydelser, når bilen blev købt hos en indenlandsk forhandler (32).

(33) Det fremgår af svar på kundeklager, at Audi bl.a. henviste til, at modeller til det italienske marked var udstyret anderledes, at leveringstiden var længere, og at Audi ikke kunne bestemme, hvilke endelige forbrugere forhandlerne måtte sælge biler til (33).

(34) Volkswagen henstillede til, at der i forbindelse med henvendelser fra endelige forbrugere »in keinem Fall den Eindruck entstehen (zu) lassen, daß auf Anweisung der VW AG, der Autogerma oder einzelnen Personen dieser Unternehmen keine Informationen an Privatkunden oder zulässige Vermittler herausgegeben werden dürfen« (»under ingen omstændigheder måtte opstå et indtryk af, at VW AG, Autogerma eller enkeltpersoner fra disse virksomheder har givet instrukser om, at der ikke må videregives oplysninger til privatkunder eller godkendte mellemmænd«). Det skulle tværtimod udtrykkeligt understreges, at der ikke var vedtaget nogen instrukser eller handelsbegrænsninger, der var i strid med fællesskabsretten, med henblik på at hindre reimport (34).

(35) Volkswagen gav Autogerma instrukser om, hvordan selskabet skulle reagere over for kunder, der henvendte sig til importøren for at få hjælp. I henhold hertil kunne Autogerma som importør ikke modtage ordrer, da selskabet ikke solgte til privatkunder. Desuden kunne en forhandler ikke tvinges til at sælge til en bestemt kunde (35).

(36) Det fremgår af forskellige dokumenter vedrørende korrespondancen mellem producenter og endelige forbrugere at producenten i mange tilfælde først gav importøren eller forhandleren »grønt lys« for salg til den endelige forbruger efter at have undersøgt forholdene (36).

(37) I en lang række breve henvendte kunder sig på grund af problemer i forbindelse med køb af biler hos italienske forhandlere til Autogerma og bad om hjælp (37). Importøren henviste i sine svar især til, at der på grund af producentens leveringsmuligheder var lang leveringstid for bestemte modeller (f.eks. den nye VW Polo), uden dog at give bindende tilsagn om leveringstidspunktet (38). I visse tilfælde opfordrede Autogerma kunden til først at bekræfte at han »ønskede at købe bilen direkte eller via en pålidelig mellemmand i Italien« (39).

(38) Autogerma havde til hensigt at »henvise« de italienske forhandlere »til aftaleområderne« og træffe foranstaltninger af gradueret intensitet, når der blev konstateret salg uden for aftaleområdet og/eller via ikke-autoriserede kanaler (40).

(39) For at kontrollere salget havde Volkswagen og Audi fundet frem til stelnumrene på de biler, som primært videreforhandlere udbød til salg i Tyskland, og givet Autogerma til opgave at finde frem til de italienske forhandlere, der havde foretaget leverancen, og videresende oplysningerne til producenterne (41). Samtidig skulle Autogerma regelmæssigt informere producenterne om resultatet af deres forhandlerkontrol og om de foranstaltninger, der blev truffet med henblik på at dæmme op for det uønskede salg.

(40) Med henblik på at sikre at den overordnede strategi fik virkning, intensiverede Autogerma kontrollen af indregistreringer i Italien. Forhandlerne blev generelt opfordret til at angive indregistreringsnummeret for samtlige leverancer i forbindelse med salgsmeddelelsen. Desuden kontrollerede Autogerma fra september 1994 dagligt ordreindgangen (42). Enhver afvigelse på mere en 10 % i forhold til det planlagte behov krævede en speciel godkendelse fra Autogerma. Desuden reagerede importøren åbenbart på italienske forhandleres øgede eksportaktiviteter med leveringsforsinkelser eller -begrænsninger (43).

(41) Desuden gav Autogerma i hvert fald fra 1993 en af sine afdelinger (S.E.V.O.) til opgave at overvåge det italienske forhandlernet, primært salgsaktiviteten og antallet af biler, der blev leveret til udlandet (44). Overvågningsrapporterne indeholdt fortegnelser over udenlandske kunder, og hvordan forhandlerne var blevet advaret mod salg til udlandet (45).

(42) Autogerma bekræftede over for Audi at alle bestræbelser var rettet mod at stoppe alle eksportaktiviteter fra forhandlernes side, herunder også salg til andre forhandlere og endelige forbrugere (46). Alle biler, som Autogerma leverede, blev faktureret med moms (47), tilsyneladende for at fremme salget i Italien og vanskeliggøre eksporten rent administrativt. I forbindelse med den nye VW Polo blev der foretaget en streng salgskontrol, og de forhandlere, der tidligere havde tiltrukket sig opmærksomhed på grund af stor reeksport, fik deres leverancer beskåret (48).

II. Aftaler og praksis i detaljer

De aftaler og den praksis, som tilsammen udgør den overordnede strategi, der beskrives under nr. 1 er følgende:

1. Sprogbrug

a) Ordvalg

(43) Volkswagen AG betjente sig i sin korrespondance og interne brevveksling ikke af en ensartet sprogbrug, når det gælder definitionen af parallelhandel. Virksomheden betegnede i reglen leverancer til ikke-autoriserede videreforhandlere som »gråt marked«, slog dog ofte det grå marked sammen med reimportmarkedet og talte ganske generelt om »reimport« og »reeksport«.

(44) I marketingsplanen for 1995 anfører Volkswagen i forbindelse med salgsstrategien vedrørende »reimport« modforanstaltninger til »begrænsning af reimport ved . . . påvirkning af forhandlerne« samt »målrettede foranstaltninger over for »grå importører««. I interne meddelelser fra september 1994 og februar 1995 talte virksomheden i forbindelse med de trufne foranstaltninger generelt om »reeksport-aktiviteter« (49). I et håndskrevet notat fra juli 1995 anbefalede Volkswagen, at man af »politiske årsager« skulle give efter over for en »ægte mellemmand«, der havde truet med at indgive klage til Kommissionen som følge af, at Autogerma tydeligvis havde lagt ham hindringer i vejen ved køb af en bil for dermed at forebygge »inddragelsen af gruppefritagelsesforordningen« (50).

(45) Audi AG anvendte ligeledes forskellige betegnelser (f.eks. gråt marked, reimport, reimportmarked, illegalt reimportmarked, levering til ikke-autoriserede videreforhandlere), især i forbindelse med analysen af problematikken omkring parallelhandel mellem Italien og henholdsvis Tyskland og Østrig samt i forbindelse med de foranstaltninger, der skulle træffes og allerede var truffet.

(46) Til bekæmpelse af det grå marked og reimport etablerede Audi ved udgangen af 1994 en »task force«, der blev udstyret med de nødvendige fuldmagter samt finansielle midler og personaleressourcer (51). Denne organisationsenhed begyndte officielt sit arbejde - som skulle begrænses til højst to år - den 1. januar 1995 (52). Audi informerede sine forhandlere og importører via en rundskrivelse om task forcens mål og opgaver og opfordrede samtidig forhandlerne til at samarbejde (53).

(47) »Opgaverne og målene« var dels at »bekæmpe reimport« (frem for alt »leveringer til Tyskland«, men også til »andre lande i EU«) og dels at »forhindre leveringer til ikke-autoriserede videreforhandlere« (54). Andetsteds hedder det, at organisationsenhedens mål er at »begrænse og fjerne henholdsvis det grå marked og reimportmarked varigt« (55) eller reducere markedet til et normalt konkurrenceniveau. Der blev i den forbindelse også henvist til forskellige konkurrenter (BMW, Mercedes).

(48) Audi definerer i et notat i forbindelse med »Projektbeschreibung: Bekämpfung Graumarkt/Reimporte« projektets opgave og mål (dvs. den såkaldte task force) som »1. Bekämpfung von Reimporten« og »2. Verhinderung der Belieferung von nicht autorisierten Wiederkäufern« (56). Audi begrænser et andet sted udtrykket reimport til »Quereinkäufe der deutschen Vertragshändler im Ausland« og »Belieferung organisationsfremder Wiederverkäufer (= Graumarkt-Händler)« (57).

(49) Projektgruppens umiddelbare mål skulle være at begrænse eksporten til under 100 biler om måneden (58), og at omfanget af det grå marked/reimporten skulle reduceres med 50 % inden for seks måneder. Resultaterne skulle være synlige inden september 1995 (59). Med henblik på at nå det mål, der var sat for task forcen, blev der truffet en række foranstaltninger (60).

(50) Således fremstiller Audi her det grå marked som en del af det bredere reimportmarked, men retter sine foranstaltninger - som det fremgår her - dog ofte mod både det grå marked og reimportmarkedet. Det uensartede ordvalg har således til følge og til formål at give de italienske forhandlere indtryk af, at eksportforbud og andre foranstaltninger til begrænsning af parallelhandelen, herunder sanktioner, også omfattede salg til og reeksport via ikke-italienske endelige forbrugere.

(51) Ved hjælp af dette ordvalg blev sondringen mellem salg til videreforhandlere, der ikke var en del af salgsnettet og handlede for egen regning, på den ene side og salg til de endelige forbrugere, mellemmænd, der handler på disses vegne, eller forhandlere i salgsnettet på den anden side, blandet sammen og dermed henholdsvis vanskeliggjort og bevidst gjort uklar.

(52) Autogerma SpA sondrer i sin korrespondance med forhandlerne frem for alt mellem salg inden for og uden for aftaleområdet.

(53) Med henblik på at øve indflydelse på de italienske forhandleres salgsaktiviteter har Autogerma i hvert fald siden 1993 uddelt instrukser, formaninger og advarsler til forhandlerne. I den efterfølgende periode har Autogerma både skriftligt og mundtligt gentagne gange opfordret de italienske forhandlere til at afstå fra grå import. Som følge af forhandlernes øgedes indsats for at nå salgsmålene og talrige henvendelser fra VW-/Audi-forhandlere blev de på det kraftigste anmodet om at sælge i deres respektive salgsområder (61).

(54) Autogerma har ved forskellige lejligheder mundtligt, men flere gange også ved rundskrivelser, formanet de italienske forhandlere om, at de skal afstå fra at udøve salgsaktiviteter uden for deres respektive aftaleområder, dvs. både i Italien og i udlandet (62). Under kontrolundersøgelsen erklærede de kontrollerede forhandlere i Trento, Bolzano og Silandro over for Kommissionen, at Autogerma flere gange mundtligt havde pålagt dem at se bort fra eksport. Denne instruks refererede primært til ikke-autoriserede videreforhandlere, men omfattede udtrykkeligt også salg til endelige forbrugere (63). Forhandlerne (64) blev tydeligt gjort opmærksom på, at »forhandleraftalen ville blive opsagt, hvis denne instruks ikke blev fulgt« (65).

(55) Der blev givet tilsvarende instrukser og advarsler for bestemte modellers vedkommende (Audi A 4, den nye VW Polo, VW Golf Berlina, VW Golf Variant) (66). For den nye VW Polos vedkommende blev forhandlerne i september 1994 formanet om ikke at yde rabat og ikke foretage salg til eksport (67).

(56) Autogerma forbød forhandlerne at sælge til »salonisti« (68). Denne betegnelse anvendes på italiensk til at afgrænse forhandlere over for »concessionario«, dvs. en forhandler, der tilhører salgsnettet, og der foretages dermed imidlertid ikke nogen sondring mellem uafhængige videreforhandlere og mellemmænd. I denne forbindelse henviste importøren gentagne gange til bestemmelser i forordning (EØF) nr. 123/85, der efter hans opfattelse forbød et sådant salg (69), og advarede forhandlerne om, at de måtte påregne, at Kommissionen ville trække fritagelsen tilbage ved overtrædelser. Autogerma gjorde i dette tilfælde brug af en ufuldstændig fremstilling, der nødvendigvis måtte skabe et fejlagtigt indtryk hos forhandlerne af, at deres praksis også var i strid med EF's konkurrenceret ved salg til mellemmænd med den deraf følgende risiko for sanktioner.

(57) Autogerma og Audi vidste, at nogle forhandlere meddelte kunderne, at de ikke kunne eller måtte sælge til udlandet eller udlændinge (»ai clienti dicono che non possono vendere all'estero . . .«). Forhandlerne fik derfor besked på - primært med henblik på eventuelle kontrolundersøgelser fra Kommissionens side - at de ikke måtte angive, at Autogerma eller producenterne havde nedlagt et forbud herimod. De skulle derimod tage imod bestillingerne og så derefter foregive lager- og leveringsproblemer (70).

(58) Autogerma bekræftede gentagne gange, at selskabet var fast besluttet på at træffe de nødvendige foranstaltninger »for at nå det fastsatte mål, nemlig at stoppe eksporten fra Italien« (71). Med henblik herpå blev der i samråd med producenterne udarbejdet et katalog over foranstaltninger (72). Autogerma var klar over, at nogle af strategiens elementer ikke ville være forenelige med den fremtidige EF-regulering om distribution af motorkøretøjer (73).

b) Klassificering af dokumenterne

(59) Volkswagen, Audi og Autogerma hemmeligstemplede mange af de dokumenter, der omhandlede begrænsningsforanstaltninger. Således blev f.eks. korrespondance vedrørende kataloget over foranstaltninger til kontrol og hindring af reeksport kategoriseret som »highly confidential« (strengt fortrolig) eller som »riservato« (fortrolig) (74). Dokumenter vedrørende indførelse af den opdelte forhandlermargen (75), formaning eller overvågning af forhandlere (76) samt forhandleropsigelser (77) blev hyppigt betegnet henholdsvis »riservato« og »vertraulich«.

c) Virkningen på forhandlerne

(60) På grund af koncernens terminologi, der frem for alt blev anvendt af Autogerma i brevvekslingen med de italienske forhandlere, er der hyppigt opstået det indtryk, at enhver form for reeksport var forbudt. Denne sprogbrug måtte nødvendigvis skabe en usikkerhed hos forhandlerne, der i mange tilfælde fik dem til at afstå fra at gøre forretninger med endelige forbrugere eller mellemmænd, der handlede på disses vegne. Uanset om der eksisterer en fast terminologi inden for parallelhandel eller ej, skulle der have været en præcis terminologisk afgrænsning, som den forefindes i forordning (EØF) nr. 123/85 og (EF) nr. 1475/95.

(61) En uensartet og upræcis terminologi vedrørende parallelhandelen skaber usikkerhed inden for koncernen, dvs. inden for rammerne af samtalerne og korrespondancen mellem Volkswagen AG, Audi AG og Autogerma SpA. Desuden påvirker denne terminologi koncernens relationer til forhandlerne, hvor den skaber usikkerhed om, hvilke former for salg der er tilladt eller forbudt. Den begrænser således forhandlernes handlefrihed med hensyn til salg uden for aftaleområderne.

2. Margenpolitik

a) Volkswagen AG

(62) Volkswagen annoncerede i oktober 1994 indførelsen af en opdelt forhandlermargen (»Split-Margin«) for salg af den nye VW Polo-model i Italien. Denne opdelte forhandlermargen var koblet sammen med salget inden for aftaleområdet (78). Principielt giver producenten eller importøren forhandleren en rabat på fakturabeløbet for hver bestilt bil. For den gamle VW Polo-models vedkommende udgjorde denne rabat 13 %. For den nye models vedkommende blev forhandlerrabatten opdelt, nærmere bestemt i en »basisrabat« på 8 %, der blev ydet med det samme, dvs. ved faktureringen, og en efterfølgende rabat på 5 %, der blev ydet ved indregistreringen i forhandlerens aftaleområde (79).

(63) Volkswagen vidste, at indførelsen af en opdelt margen hverken ville være forenelig med den nye forordning (EF) nr. 1475/95 eller med forordning (EØF) nr. 123/85, »fordi den skal forhindre den grænseoverskridende handel, som Kommissionen netop ønsker«. Foranstaltningen blev derfor anset for at være behæftet med »stor bøderisiko« (sehr bußgeldverdächtig) og skulle derfor forblive et »internt« anliggende. Volkswagen foreslog derfor Autogerma, at de »aftalte en formulering og metode, som også kunne forsvares over for Kommissionen« (80). Volkswagen har flere gange bekræftet, at systemet med opdelt margen faktisk har fundet anvendelse (81).

b) Audi AG

(64) I lyset af italienske forhandleres store salg uden for deres aftaleområde besluttede Audi efter samråd med Autogerma, forhandlerforeningen (Unione Concessionari Audi Volkswagen - UCAV) og Volkswagen i oktober 1994 at indføre en »ny ordning for udbetaling af forhandlermargen« for nye modeller (dvs. første gang for Audi A4).

(65) Efter den nye ordning skulle den basismargen på 15 %, der tidligere blev betalt ved faktureringen af gamle modeller som f.eks. Audi 80, opdeles i en del på 10 %, der skulle udbetales øjeblikkeligt, dvs. ved faktureringen, og en særskilt margenandel på 5 %, der skulle udbetales hver anden måned mod fremlæggelse af indregistreringsattester.

(66) Denne ordning blev indført pr. 18. oktober 1994 med den ændring, at hele basismargenen på 15 % faktisk blev udbetalt med det samme, men at den særskilte margenandel på 5 % imidlertid så skulle kræves tilbagebetalt (»fjernet«) efterfølgende (82). Dermed fik producenten og importøren i første omgang mulighed for at foretage en fuldstændig kontrol af indregistreringerne, frem for alt for at sondre mellem indregistreringer inden for og uden for aftaleområdet. I anden omgang skulle margenandelen på 5 % kræves tilbagebetalt af forhandleren, hvis der var tale om salg uden for aftaleområdet.

c) Autogerma SpA

(67) De kontrakter, som Autogerma og de italienske forhandlere havde indgået, indeholdt i et bilag (Allegato »A«) en modelopdelt oversigt over forhandlermargener (sconto in fattura). Margenen udgjorde for Volkswagen-modellerne henholdsvis 13 og 15 % og for Audi-modellerne henholdsvis 15 og 16 % (83). Med virkning fra 1. januar 1994 blev der til bilaget tilføjet en aftale (Convenzione), hvori det udtrykkeligt anføres, at denne forhandlermargen ikke omfatter nye modeller (84).

1) Foranstaltninger vedrørende Volkswagen

(68) Autogerma informerede de italienske forhandlere om det nye margensystem i henholdsvis oktober og november 1994. Den nye ordning omfattede først og fremmest demonstrationsvogne af typen Polo og medførte, at den hidtidige grundmargen på 13 % blev opdelt i to, nemlig en del på 10 % og en på 3 %, hvor sidstnævnte imidlertid kun ville blive ydet, hvis bilen havde været indregistreret i forhandlerens navn, dvs. inden for aftaleområdet, i mindst seks måneder. Ved alle andre bestillinger af den nye Polo fulgte Autogerma Volkswagens instruks, hvorefter den hidtidige basismargen på 13 % blev opdelt i en del på 8 %, der forfaldt øjeblikkeligt, og en rabat på 5 %, der kun blev ydet ved salg inden for aftaleområdet (85). Kommissionen fik ved kontrolundersøgelsen bekræftet, at den opdelte forhandlermargen siden november 1994 blev anvendt på en sådan måde, at en del heraf udelukkende blev betalt, hvis bilerne var blevet indregistreret inden for aftaleområdet (86).

2 Foranstaltninger vedrørende Audi

(69) Ved markedsføringen af den nye Audi A4-model besluttede Autogerma at ændre forhandlermargensystemet. I stedet for den basismargen på 15 %, der gjaldt for den gamle Audi 80-model og blev udbetalt umiddelbart, dvs. faktureringen, skulle den nye basismargen (sconto in fattura eller sconto base/immediato) fremover kun udgøre 10 %. De øvrige 5 % (sconto differito a breve) skulle udbetales hver anden måned, men udelukkende ved levering og dokumenteret indregistrering inden for aftaleområdet (87). Ved at betegne den separate 5 %-del som »umiddelbart efterfølgende rabat« ville man undgå en direkte reference til betingelsen om, at salget og indregistreringen skulle ske inden for aftaleområdet (88).

(70) Margensystemet skulle indføjes i de italienske forhandlerkontrakter i form af en tillægsaftale, der skulle give Autogerma ret til øjeblikkeligt at genopkræve den særskilte margenandel på 5 % ved salg uden for forhandlerområdet (89).

(71) Autogerma informerede i november 1994 Audi om indførelsen af det nye margensystem for Audi A4 i Italien for i første omfang en testperiode frem til 30. april 1995. Rabatandelen på 5 % skulle i første omgang udbetales frem til 30. april 1995, hvor der så skulle træffes en endelig beslutning.

(72) En margenpolitik, der fastsætter en lavere forhandlermargen ved salg eller indregistrering uden for aftaleområdet, reducerer forhandlerens indkomst og dermed dennes fortjeneste. Den indsnævrer således forhandlernes økonomiske frihed til at foretage sådanne salg.

3. Bonuspolitik

(73) Den bonus på 3 %, der betales ved siden af forhandlermargenen, skulle rent principielt fortsat udbetales. Audi understregede i den forbindelse, at »salg uden for forhandlerens egen zone. . . højst må udgøre 15 %«, og at bonusen på 3 % ikke vil blive ydet på salg, der overstiger denne andel (90).

(74) Da denne bonus blev betinget af, at bilerne blev solgt - og senere også indregistreret (91) - inden for »markedsansvarsområdet« (92), ville forhandleren økonomisk set miste 8 % af beregningsgrundlaget ved salg uden for sit eget aftaleområde. Audi konstaterede udtrykkeligt, at forhandlere, der rent principielt selv skulle bære salgsomkostningerne, der blev ansat til 10 %, dermed ville få en negativ cash flow ved salg uden for aftaleområdet (93).

(75) Inden for rammerne af en aftale (Convenzione »B«), der har været vedlagt forhandlerkontrakterne i hvert fald siden 1987, har der været fastsat en bonus på 3 %, der skulle udbetales kvartalsvis og bestod af bonusdele for »målindregistreringer«, »standarder« og »kundetilfredshed« (94). Denne bonus blev ydet som supplement til den sædvanlige forhandlermargen. Det var antallet af solgte biler inden for aftaleområdet, der dannede grundlag for beregningerne, men der blev også ydet bonus for salg uden for aftaleområdet, men under forudsætning af, at dette salg ikke oversteg 15 % af forhandlerens samlede leverancer.

(76) Autogerma indstillede i hvert fald fra 1993 betalingen af denne bonus for alt salg uden for aftaleområdet (95) og har nægtet at betale den i hvert fald efter januar 1994 (96). Med henblik på som erklæret at forhindre paralleleksport besluttede Autogerma i september 1994 fremover udelukkende at betale bonusen for indregistreringer inden for aftaleområdet (97).

(77) Den under betragtning 75 nævnte aftale (Convenzione »B«) i bilaget til forhandlerkontrakten blev derfor ændret på tilsvarende vis. Medens der i den hidtidige udgave i første omgang blev betalt bonus udelukkende ved salg inden for aftaleområdet, blev bonusudbetalingen nu i udgaven af 31. december 1994 desuden betinget af, at bilen blev indregistreret i aftaleområdet (98). Grænsen på 15 % gældende for henholdsvis salg og indregistreringer uden for aftaleområdet blev bibeholdt (99).

(78) Forhandlerforeningen UCAV tvivlede imidlertid på, at de planlagte foranstaltninger var retligt forenelige med EF-forordningerne om distribution af motorkøretøjer samt forhandlerkontrakterne (100).

(79) Audi bekræftede, at det nye bonussystem var indført og gennemført, således at bonusen på 3 % blev koblet sammen med indregistreringen i Italien (101). Autogerma bekræftede senere gentagne gange, at det nye bonussystem faktisk var gennemført: »Med hensyn til bonusudbetalingerne for perioden januar-april 1994 er det blevet besluttet, at 63 forhandlere ikke får udbetalt bonus for leverancer til kunder uden for aftaleområdet« (102). Fra sidste kvartal 1994 eller første kvartal 1995 blev denne bonus faktisk også kun udbetalt for indregistreringer i aftaleområdet. Autogerma nægtede desuden at betale det såkaldte »organisationsbidrag« for biler, der blev solgt uden for aftaleområdet (103).

(80) Det må som resultat konstateres, at det nyindførte margen- og bonussystem var et effektivt, primært økonomisk pressionsmiddel over for forhandlerne, når det drejede sig om at få dem til at afstå fra at sælge (eller indregistrere) biler uden for deres egne aftaleområder. Ved salg uden for aftaleområdet måtte forhandlerne regne med, at fortjenesten ville blive reduceret betydeligt. I forbindelse med sådanne forretninger mister forhandleren i forvejen også after sale-forretningen, der normalt er givtig. Indførelsen af den nye margen- og bonuspolitik har desuden reduceret det finansielle incitament til at gennemføre sådanne forretninger betydeligt. Derfor afstod mange forhandlere generelt fra sådanne salg, uanset om det drejede sig om et potentielt salg til videreforhandlere eller endelige forbrugere. Audi har flere gange bekræftet, at de nye ordninger faktisk har fundet anvendelse (104).

(81) En politik, der indbefatter en mindre margen eller en bonusreduktion ved salg eller indregistrering uden for aftaleområdet, reducerer forhandlerens udbytte og fortjeneste ved salget. En sådan politik indsnævrer således forhandlernes økonomiske muligheder for at gøre forretninger.

4. Begrænsning af leverancer til det italienske marked

(82) Med henblik på at reducere leverancerne til det grå marked udfærdigede Volkswagen og Audi allerede i august 1993 nogle retningslinjer herfor og underopdelte dem i »formel praksis« og »praktiske foranstaltninger« (105). Førstnævnte foranstaltninger skulle frem for alt sikre, at forhandlerkontrakterne blev overholdt, medens sidstnævnte var rettet mod en reduktion af de italienske lagre.

a) Volkswagen AG

(83) Med henblik på at begrænse reeksporten fra Italien vedtog Volkswagen ved udgangen af 1993 en »behovsrelateret tilpasning af produktionen til det italienske marked« og en »behovsrelateret levering til detailhandelen« samt foranstaltninger til »reduktion af forhandlerlagrene« (106). Leveringspolitikken for Italien resulterede i det mindste i 1995 i, at der for næsten alle modellers vedkommende opstod flaskehalse og lange leveringstider.

(84) Volkswagen havde allerede i første kvartal 1995 »tilpasset leverancerne af modellerne Vento, Variant og Passat til efterspørgslen i Italien, således at der ikke længere skulle eksistere et lagerpres« (107). Den politik, som Volkswagen førte, og som skulle begrænse omfanget af en eventuel reeksport ved en begrænsning af leverancerne til det italienske marked, viste sig således at fungere.

b) Audi AG

(85) Kunder, der havde bestilt en Audi, annullerede i stort omfang ordrerne som følge af for lang leveringstid (over 9 % i perioden 1. 1. - 10. 4. 1995) (108). I februar 1995 besluttede producenten ikke desto mindre at annullere en leverance på yderligere 8 000 biler af modellen A4, som Autogerma havde givet de italienske forhandlere lovning på, og som tilsyneladende var beregnet til reeksport (109). I april 1995 begrundede Audi kvoten for levering af den nye A4-model med, »at kun den italienske efterspørgsel kunne dækkes« (110). Audi og Autogerma holdt på grund af reeksporten (det grå marked) fast ved begrænsningen af leverancerne til det italienske marked (111).

(86) En leveringspolitik, der - uden særligt hensyn til en åbenbart stor efterspørgsel fra udlandet - er rettet ind efter italienske kunders forventede eller faktiske efterspørgsel, begrænser det udbud, der står til rådighed for salg til kunder fra andre medlemsstater og/eller medfører lange leveringstider især i forbindelse med salg til kunder fra andre aftaleområder. Dermed begrænses forhandlernes mulighed for at foretage sådanne salg, primært til kunder fra udlandet, mærkbart.

5. Leveringsbegrænsninger inden for salgsnettet

(87) I visse områder faldt ordreindgangen hos autoriserede VW-/Audi-forhandlere åbenbart kraftigt som følge af ikke-autoriserede videreforhandleres øgede grå import, men også som følge af reimporterede biler, som autoriserede VW-/Audi-forhandlere udbød til priser, der lå mærkbart under de tyske forhandleres. Derfor så nogle forhandlere, frem for alt i Tyskland, sig foranlediget til at reimportere biler fra Italien via italienske forhandlere eller direkte via Autogerma. De beklagede sig dog over usædvanligt lange leveringstider (112).

(88) Volkswagen forklarede situationen med, at der var truffet foranstaltninger til sikring af »behovsrelateret levering til det italienske marked . . . som medførte, at de italienske forhandlere først og fremmest betjener sine traditionelle kunder på stedet med den til rådighed værende vare«. I september opfordrede VAG-forhandlerforeningen Volkswagen til »med alle midler at modvirke krydsindkøb i Europa, uanset om de foretages af forhandlere eller af vore kunder« (113).

(89) Tyske forhandlere krævede også af Audi, at »muligheden for at reimportere eksporterede biler med subvention fra producentens side fjernes hurtigst muligt«, da »salgsprisen for disse biler i Tyskland . . .« lå »under leveringspriserne for forhandlerne i den tyske organisation« og dermed »på sigt . . . fratog de tyske forhandlere eksistensgrundlaget« (114). Tyske forhandleres reimport blev afsløret af andre tyske forhandlere, der indrapporterede stelnumre og de leverende italienske forhandlere til Audi (115).

(90) Med hensyn til det italienske marked opfordrede Autogerma Audi til at sørge for, at tyske forhandlere, der var interesseret i parallelimport, og som havde henvendt sig skriftligt til Autogerma, ikke konstant »forstyrrede« italienske forhandlere (116). Desuden afviste Autogerma tyske forhandleres forespørgsler om eventuelle leveringer (såkaldte krydsleverancer inden for VAG-salgsnettet) under henvisning til utilstrækkelige lagre, flaskehalse ved levering og lange leveringstider (117).

(91) Som mulige løsninger blev det foreslået at udforme klare aftaler med importøren, hvori det skulle lægges fast, at de leverede biler udelukkende var beregnet til importørens marked, og at der ved overtrædelser skulle fastsættes og opkræves en konventionalbod, ligesom kontrakten skulle opsiges (118). Både de tyske forhandlere og Autogerma lagde således pres på producenterne for at få reimporten til Tyskland standset.

(92) En begrænsning af krydsleverancer inden for salgsnettet, dvs. muligheden for, at forhandlere kan købe biler af forhandlere i andre medlemsstater, begrænser forhandlernes mulighed for at anskaffe sig biler.

6. Opsigelse af aftaler

(93) Ved udgangen af 1993 formanede Autogerma 50 forhandlere (herunder Brenner Garage, Bolzano, med en stor omsætning) under trusler om aftalemæssige konsekvenser til med omgående virkning at indstille de organiserede salgsaktiviteter uden for aftaleområdet (119). Formaningerne fortsatte i 1994 og 1995 (120).

(94) Efter i 1993 allerede at have opsagt aftalerne med tre forhandlere (121) besluttede Autogerma i maj 1994 også at bringe forhandleraftalen med Brenner Garage til ophør (122). I februar 1995 var antallet af opsagte forhandlere nået op på i alt tolv (123).

(95) Autogerma opsagde tilsyneladende aftalerne med forhandlerne på grund af salg uden for aftaleområdet (eller »grå import«), understregede imidlertid, at opsigelserne »udadtil naturligvis (skete) af andre årsager« (124). Det blev faktisk aldrig angivet som opsigelsesgrund, at der var foretaget salg til ikke-autoriserede videreforhandlere (125), derimod blev det angivet som hovedårsag, at salgsmålene ikke var nået, og aftaleforpligtelserne ikke var overholdt. I mindst et tilfælde blev aftaleforholdet bragt til ophør under henvisning til forordning (EF) nr. 1475/95 (126).

(96) Denne praksis viser, at Volkswagen AG, Audi AG og Autogerma SpA var klar over, at deres foranstaltningerne også berørte reimport, der retligt set var tilladt, dvs. salg til ikke-italienske endelige forbrugere eller af disse bemyndigede mellemmænd.

(97) Opsigelsen af en forhandlerkontrakt eller truslen om en sådan opsigelse, der finder sted som følge af salg uden for aftaleområdet, får den pågældende forhandler til at afstå fra et sådant salg.

7. Forpligtelseserklæring

(98) Allerede i oktober 1993 henstillede Autogerma til de italienske forhandlere, at de afkrævede de endelige forbrugere en såkaldt »forpligtelseserklæring« (127). I en senere rundskrivelse fra marts 1995 blev denne henstilling formuleret kraftigere. I henhold hertil skulle alle kunder, som forhandleren ikke kendte, herunder især udenlandske kunder, ved indgåelse af købekontrakten underskrive en erklæring (»Dichiarazione di Impegno«), hvori de - under trussel om en konventionalbod på 10 % af købsprisen - skulle forpligte sig til ikke at videresælge bilen inden for en periode på tre måneder efter købet, og under ingen omstændigheder før bilen havde kørt mindst 3 000 km (128).

(99) En erklæring, som producenten, dennes importører eller en anden virksomhed i salgsnettet stiller krav om, og som forpligter den endelige forbruger til ikke at videresælge bilen før efter en bestemt periode og/eller et bestemt antal kørte kilometer, begrænser den endelige forbrugers handlefrihed til at købe en bil i en anden medlemsstat.

D. Resultatet af Volkswagens, Audis og Autogermas aftaler og praksis

(100) Som kontrahent til de italienske forhandlere var det Autogermas opgave at gennemføre disse foranstaltninger. Autogerma understregede imidlertid, at Audi ikke selv kunne gennemføre foranstaltninger i Italien, og at disse krævede Autogermas »accept« (129).

(101) Autogerma gjorde på forskellig måde (breve, revisioner, bilaterale møder, mundtlige formaninger) forhandlerne opmærksomme på de konsekvenser, det ville få at sælge uden for aftaleområdet. Forhandlerne afstod derfor ofte fra sådanne salg. Mange kunder afstod fra at købe en bil, da forhandlerne henviste til leveringsproblemer og leveringsforsinkelser samt skriftligt og mundtligt udelukkede eksport og salg til ikke-italienere.

I. Forbrugernes reaktioner

(102) Mange kunder har informeret både Kommissionen og producenterne om vanskeligheder i forbindelse med køb af bil i Italien. Det fremgår af de indsamlede dokumenter, at kunderne nægtedes køb på grund af deres statsborgerskab. Mange kunder oplyser - som anført i det følgende - at forskellige forhandlere reagerede på samme måde:

- ». . . erhalte ich von den Händlern dort immer wieder die Auskunft, daß sie zwar gerne an mich liefern würden, aber vom Importeur kein Auto bekämen, sobald ein Deutscher als Erwerber auftritt« (130);

- ». . . bekam ich vom Firmenchef die telefonische Auskunft, daß er mir als Deutschem kein Auto verkaufen darf (eine Bestimmung der Volkswagen AG)« (131);

- ». . . wurde mir . . . bei drei VW-Händlern mitgeteilt, daß der Export jeglicher Fahrzeuge nicht erlaubt sei und man sich an diese Anordnung strikt zu halten habe. Einigen Händler sei - wegen Mißachtung dieser Anordnung - bereits die Konzession entzogen worden« (132);

- »All dealers told me that it is not possible to buy a car for export. Some of them told me that it is not possible because they wouldn't become any car in the future if they order a car for an Austrian once more« (133);

- »Es wurde mir . . . mitgeteilt, daß die jeweilige Werkstätte ein Verbot von der Generalvertretung v. Audi hätte, die Autos an Ausländer zu verkaufen« (134);

- ». . . daß die italienischen Händler an Personen aus der Bundesrepublik Deutschland und Österreich, angeblich wegen einer Weisung des Fahrzeugherstellers, nichts verkaufen dürfen« (135);

- ». . . wurde uns mitgeteilt, daß wir, auf Anordnung von Wolfsburg, als Deutsche keinen Wagen dieser Modelle bekommen könnten« (136);

- »Die Antwort . . . lautete nämlich unisono, daß sie mit Repressalien seitens des Generalinporteurs zu rechnen hätten, wenn sie auch nur ein Auto nach Österreich liefern« (137);

- »Von ital. VW/Audi-Händlern wurde mir in den letzten Monaten aufgrund diverser Anfragen jeweils mitgeteilt, daß es ihnen vom VW/Audi-Konzern nicht gestattet ist, Fahrzeuge nach Österreich zu verkaufen« (138);

- »Mit »leichtem Hinterton in der Stimme« wurde mir überall gesagt, daß »keine Liefermöglichkeit« für Kunden aus Deutschland bestünde. Manchmal wurde auch etwas mehr gesagt« (139);

- »sobald wir aber dem Händler sagen, diese Fahrzeuge sind für einzelne Privatpersonen in Deutschland oder Österreich bestimmt und daß wir Ihnen ohne weiteres ein Vermittlungs- oder Einkaufsmandat mit einer vom Notar beglaubigten Unterschrift vorlegen, will kein Händler nichts mehr wissen«, henholdsvis »Die Antwort der Händler ist folgende: was Audi, Ingolstadt (Deutschland) sagt, wissen sie nicht, sie haben von ihrem Generalimporteur Autogerma absolutes Exportverbot, auch an private Endkunden.« henholdsvis »hat ca. vor einem Monat der österreichische Automobilclub (ÖMTC) auch probiert in Norditalien Fahrzeuge Ihrer Marke mit Mandat für Endkunden einzukaufen, auch die haben kein einziges Fahrzeug von dem Händler bekommen.« (140);

- »Er sagte mir, daß er von Seiten der Geschäftsführung von Auto Brenner gehalten sei, den Kaufvertrag nicht eher rauszuschicken, bis von Ihnen die ausdrückliche schriftliche Bestätigung vorliegt, daß (. . .) Frau ein Fahrzeug kaufen darf.« (141).

II. Forhandlernes adfærd over for Autogerma

(103) På grund af Autogermas instrukser og advarsler forpligtede flere forhandlere sig udtrykkeligt over for importøren til at afstå fra salg uden for aftaleområdet, især salg til udlandet (142). Et antal forhandlere traf tilsvarende foranstaltninger (ingen eksport eller ingen eksport ud over 15 %, indregistrering i Italien af alle biler, opsigelse af medarbejdere, der havde solgt til udlandet, forudgående tilladelse fra Autogerma) (143). Importøren bekræftede over for Audi, f.eks. at foranstaltningen, hvorefter alt salg krævede importørens forhåndstilladelse, var en succes.

III. Forhandlernes adfærd over for kunderne

(104) Som følge af den strategi, som producenterne og importøren fulgte for at hindre reeksport af nye biler fra Italien til Tyskland og Østrig, nægtede italienske forhandlere i mange tilfælde at sælge biler til kunder fra disse medlemsstater (se beskrivelsen i afsnit I). Forhandlerne rådede - under henvisning til risikoen for »at få problemer« med producenten - kunder til ikke at indregistrere bilen uden for Italien:

»Stiamo facendo tutto il possibile per tentare di riportare la vettura in Italia convincendo il cliente ad annullare la targatura. Siamo veramente spiacenti che questa vendita Vi abbia creato spiacevoli inconvenienti con la fabbrica« (144).

(105) At forhandlerne nægtede at sælge til udenlandske kunder blev begrundet på forskellig måde over for kunderne, f.eks. med en standardformulering om den tilsigtede reeksport af bilen: »Tak for Deres fax (brev), men vi sælger ikke (mere) til udlandet« (145), eller »Vi beklager, men vi er holdt op med at eksportere« (146).

(106) I andre tilfælde henviste forhandlerne til producentens begrænsede leverancer og anbefalede kunden at afstå fra købet. I den forbindelse reagerede forhandlerne på talrige kundeforespørgsler med følgende standardbrev:

»da wir vom Werk nur eine kontingentierte Stückzahl an Fahrzeugen (VW-Audi) erhalten, ergeben sich unsichere Lieferzeiten, die sich bis über ein Jahr erstrecken können. Als Folge davon regelmäßige Preisänderungen und die Preisgarantie kann nicht mehr gewährt werden. Aus diesem Grund werden Sie wahrscheinlich davon absehen, Ihr Fahrzeug bei uns zu kaufen« (147).

(107) Autogerma bekræftede, at strategien lykkedes, og meddelte Audi følgende:

». . . wie aus der Ihnen vorliegenden monatlichen Verkaufsstatistik hervorgeht, ist der Verkauf von Audi-Neuwagen ins Ausland enorm zurückgegangen. . . . Nach unseren Erkenntnissen behält sich der Händler im Rahmen seiner Verkaufspolitik vor, basierend auf den ihm zugeteilten Produktionsquoten Lieferzeiten zu nennen und seine Stammkundschaft zu bedienen« (148).

Audi erkendte, at ovennævnte var tilfældet, men konstaterede, at »leider . . . nach wie vor von vielen italienischen Händlern die Aussage gemacht (wird), daß es ihnen vom Hersteller bzw. vom Importeur untersagt worden sei, Fahrzeuge an ausländische Endabnehmer zu verkaufen« (149).

Del 2

RETLIG VURDERING

(108) Volkswagen og Audi sælger deres motorkøretøjer i EF via selektive forhandlernet. Volkswagen og Audi har udnævnt Autogerma til eneimportør for Italien for motorkøretøjer af mærkerne VW og Audi. Autogerma indgår forhandleraftalerne med forhandlerne i salgsnettet på grundlag af en standardforhandleraftale, der omfatter salget af både VW- og Audi-biler. I henhold til Volkswagen planlægges salget af mærkerne VW og Audi organiseret hver for sig fra 1997.

(109) Efter EF-Domstolens faste retspraksis (se f.eks. dom af 24. oktober 1995 i sag C-266/93, Bundeskartelamt mod Volkswagen AG og VAG Leasing GmbH, Sml. 1995, s. I-3477) kan aftaler mellem virksomheder på forskellige omsætningstrin, betegnet som vertikale aftaler, være aftaler efter traktatens artikel 85, stk. 1, og falde ind under forbuddet i henhold til samme bestemmelse.

A. Artikel 85, stk. 1

I. Virksomhederne

(110) Volkswagen AG, med datterselskaberne Audi AG og Autogerma SpA samt forhandlerne er virksomheder som omhandlet i artikel 85, stk. 1.

II. Aftaler

1. Eksportforbud/-begrænsning

(111) Analysen af Volkswagens, Audis og Autogermas aftaler og praksis, der anføres i del 1, C, viser, at de sammen med deres italienske forhandlere har aftalt og samordnet en markedsafskærmningspolitik inden for rammerne af deres eksklusive og selektive salgssystem. Denne markedsafskærmningspolitik kommer til udtryk i et eksportforbud/-begrænsning, der er pålagt de italienske forhandlere.

(112) Eksportforbuddet/-begrænsningen stammer fra et system af foranstaltninger, der består af forebyggende foranstaltninger, kontrolforanstaltninger og straffeforanstaltninger. Kommissionen har ved kontrolundersøgelsen fundet dokumenter, hvori de forskellige foranstaltninger anføres. Som bevis herpå tjener primært de dokumenter, der citeres i del 1, C.I. (se fodnote 14-18 og dokumentet Maßnahmenprogramm (foranstaltningsprogram), dateret 10. 2. 1995 i fodnote 123).

(113) Med hensyn til de enkelte foranstaltninger henvises der til de advarsler og instrukser til forhandlerne, der er beskrevet i del 1, C.II.1. (se dokumenterne i fodnote 14, 61-70).

(114) Beskrivelsen i del 1, C.I. viser, hvordan forhandlerne blev overvåget ved kontrol af ordreindgangen og salget (herunder også forhandlernes pligt til ikke at sælge motorkøretøjer til ikke-italienske kunder uden Autogermas forudgående tilladelse), ved kontrol af indregistreringer og ved kontrol i form af revision (se dokumenterne i fodnote 40-48 og 143). Det fremgår af del 1, C.I., hvordan producenterne og importøren samarbejdede ved kontrollen af det italienske forhandlernets salgsaktiviteter (se dokumenterne i fodnote 19-31).

(115) I del 1, C.II.6., er der anført eksempler på straffeforanstaltninger, som f.eks. formaninger, advarsler og opsigelser, der er truffet over for de italienske forhandlere. Der henvises i den forbindelse især til de dokumenter, der anføres i fodnote 71, 120-127, samt til det dokument Export aus Italien (eksport fra Italien) af 13. juni 1994, der anføres i fodnote 62.

I del 1, C.II.3., beskrives den aftale, der i hvert fald siden 1987 har indgået i de italienske forhandleres forhandleraftaler, og hvorefter der principielt kun ydes bonus for forhandlerens salg inden for aftaleområdet (se dokumenterne i fodnote 94). Denne aftale blev skærpet, da forhandleraftalen blev ændret med virkning fra 1. januar 1995 (se dokumentet i fodnote 98), således at udbetalingen af bonus principielt blev betinget af, at alle solgte biler også blev indregistreret i forhandlerens aftaleområde, hvilke ligeledes anføres i del 1, C.II.3., hvoraf det også fremgår, at udbetaling af bonus faktisk blev indstillet i hvert fald fra 1993 (se dokumenterne i fodnote 18, 95 og 96). Indførelsen af en opdelt margen, der fandt sted ved introduktionen af modellerne VW Polo og Audi A 4, fremgår for Volkswagen-salgets vedkommende ved hjælp af de dokumenter, der anføres i fodnote 78-81 samt 84 og 85 (del 1, C.II.1., og del 1, C.II.2.c)), samt for Audi-salgets vedkommende af de dokumenter, der anføres i fodnote 82 og 87-89 (del 1, C.II.2.).

(116) Eksportforbuddet/-begrænsningen omfatter også et forbud mod krydsleverancer, dvs. leverancer inden for salgsnettet. De italienske forhandlere må ikke levere biler til VW- og Audi-forhandlere i andre medlemsstater. Autogerma meddelte således, Audi, at tyske forhandlere »forstyrrede« de italienske forhandlere, og opfordrede samtidig Audi til at få de tyske forhandlere til at indstille krydsindkøb. Som bevis herpå anføres især de dokumenter, der nævnes i fodnote 112 og 113 (del 1, C.II.5.) samt i fodnote 14 og 116 (del 1, C.II.5.). Derudover afviste Autogerma selv forespørgsler fra ikke-italienske forhandlere under henvisning til utilstrækkelige lagre (se det dokument, der anføres i fodnote 117, del 1, C.II.6.) og altså ikke med en begrundelse om, at importøren ikke solgte direkte.

(117) Begrænsningen af leverancer til det italienske marked var også et led i gennemførelsen af eksportforbuddet/-begrænsningen (se dokumentet Maßnahmenprogramm af 10. februar 1995 i fodnote 123). De dokumenter, som Kommissionen fandt ved kontrolundersøgelsen, viser, at VW siden november 1993 (se det dokument Maßnahmen zur Begrenzung von Re-exporten aus Italien (foranstaltninger til begrænsning af reeksport fra Italien), der anføres i fodnote 106 del 1, C.II.4) og Audi i hvert fald siden december 1993 (se det notat Gespräch am 14. Dezember 1993 in Wolfsburg, Marken Audi und VW: Preisplanung Italien/EG-Preisharmonisierung (samtale den 14. 12. 1993 i Wolfsburg, mærke Audi og VW: Prisplanlægning Italien/EF-prisharmonisering), der anføres i fodnote 106) har tvunget de italienske forhandlere til at følge eksportforbuddet/-begrænsningen ved hjælp af en begrænsning af leverancerne til markedet.

(118) Autogerma bekræftede i brev til Audi »Export aus Italien« af 13. juni 1994, at der findes sådanne leveringsbegrænsninger (se fodnote 62 med oversættelse):

». . . Obwohl die Lieferzeiten für den Audi 80 von bis zu 8 Monaten deutlich reduziert werden konnten, werden die Händler noch immer kontingentiert. Ein Händler, der eine übergroße Anzahl an Audi 80 bestellt, bekommt diese nicht geliefert . . .«.

(119) Volkswagen oplyste under en samtale med Audi den 22. marts 1995 (se referatet af dette møde, dateret 27. marts 1995, der anføres i fodnote 107), at leverancerne af biler af mærket VW blev tilpasset efterspørgslen i Italien. Forhandlerne fik kun leveret så mange biler, at de kunne betjene kunderne i deres respektive aftaleområder. Med hensyn til den nye Audi A4 oplyser Audi følgende i sit interne notat Stand Maßnahmen gegen Graumarkt, 25. November 1994 (situationen med hensyn til foranstaltninger mod det grå marked) (se fodnote 82 med oversættelse) følgende:

». . . Belieferung wird so gesteuert, daß nur die italienische Nachfrage befriedigt wird . . .«.

(120) Til de foranstaltninger, der er truffet inden for rammerne af eksportforbuddet/-begrænsningen, hører også kravet om, at forhandlerne skal gøre indgåelsen af en købekontrakt med den endelige forbruger afhængig af, om forbrugeren underskriver en forpligtelseserklæring (se del 1, C.II.7. og de dokumenter, der anføres i fodnote 127 og 128).

2. Aftale

(121) Eksportforbuddet/-begrænsningen er en del af aftaleforholdet mellem Autogerma og forhandlerne i det selektive forhandlernet i Italien for mærkerne VW og Audi. Eksportforbuddet/-begrænsningen blev aftalt dels pr. rundskrivelse og dels mundtligt med forhandlerne, som har samtykket i aftalen.

(122) Autogerma gennemførte Volkswagens krav om en ny margenordning ved at udsende to rundskrivelser til forhandlerne. Autogerma havde allerede med virkning fra 1. januar 1994 skabt retsgrundlaget for dette tiltag. Der blev indføjet en aftale (»convenzione«) i bilaget til forhandleraftalen, hvorefter den hidtidige margenpolitik ikke skulle finde anvendelse på nye modeller, men der blev ikke samtidig indført en ny margenordning (se del 1, C.II.2., især del 1, C.II.2c)). Autogerma konkretiserede derefter den nye margenordning i rundskrivelse af 20. oktober 1994 og 2. november 1994 (se del 1, C.X.4., samt de dokumenter, der anføres i fodnote 85). I rundskrivelse af 20. oktober 1994 informerede Autogerma om opbygningen af den nye margenordning med den nye VW Polo-model som eksempel (se fodnote 85 med oversættelse):

». . .

>TABELPOSITION>

Ciò premesso, nell'intento di trovare valide soluzioni di interesse vitale, per noi come per tutta la Organizzazione, in merito alle problematiche più volte emerse, che spingono talora alcune Aziende a comportamenti non in linea con i reciproci interessi (per esempio, vendite tramite rivenditori non autorizzati, sconti non motivati ed eccessivi, vendite fuori territorio, e altro) si è trattata - con il Presidente, i Vicepresidenti e alcuni Consiglieri dell'UCAV, presenti a Verona martedì 18.10 u.s. nell'ambito della riunione del Gruppo di lavoro ISC - una nuova strutturazione degli sconti per la Nuova Polo, così composta:

>TABELPOSITION>

In particolare, lo sconto »differito a breve« di cui al punto b- verrà riconosciuto a posteriori ma in tempi brevi, e sarà basato specificatamente sul reciproco impegno, sia nostro come anche di ciascuna Azienda concessionaria della Autogerma, di curare il territorio contrattuale per cui entrambi - Autogerma e concessionaria - sono competenti per impostazione, per commercializzazione e vendita, nonché per l'obbligo della intensa cura reciproca dell'utilizzatore finale residente nel territorio affidato.

Rimane da valutare se opportuno, cioè di interesse comune per tutti noi, di modificare o meno (in su o in giù) la franchigia dell'attuale 15 % (di fuori territorio).

I Signori Delegati UCAV di area prenderanno quindi rapidamente contatto con Voi per approfondire quanto sopra nonché accogliere riflessioni, suggerimenti e migliorie in relazione.

I predetti Delegati si consulteranno quindi successivamente con urgenza con noi affinché la Autogerma possa prendere la propria decisione in via definitiva. . .«

(123) Forhandlerne får i rundskrivelse af 2. november 1994 (se fodnote 85) oplyst, at der med øjeblikkelig virkning og mindst indtil 30. april 1995 anvendes en ny margenordning som beskrevet i rundskrivelse af 20. oktober 1994. De to rundskrivelser er blevet en del af aftaleforholdet mellem Autogerma og forhandlerne, da de skal præcisere ordningerne i den »convenzione« i forhandleraftalens bilag, der fastsætter, at den hidtidige margenpolitik ikke skal finde anvendelse på nye modeller. Autogerma anfører i rundskrivelsen af 2. november 1994, at den nye margenordning finder anvendelse med øjeblikkelig virkning. Det var således af tidsmæssige årsager, at ordningen blev fastsat i en rundskrivelse og ikke i form af en »convenzione« i bilaget til forhandleraftalen, hvilket ville have været betydelig mere tidkrævende og have forsinket gennemførelsen af den nye margenordning. Margenordningen er siden den 2. november 1994 blevet en fast del af aftaleforholdet mellem Autogerma og forhandlerne. Denne fortolkning støttes af EF-Domstolens dom i de forenede sager Ford mod Kommissionen og i sagen (præjudiciel afgørelse) Bayrische Motorenwerke mod ALD Auto-Leasing D GmbH (150).

(124) Autogerma gennemførte senest i november 1994 Audis krav vedrørende margenordning. Det nye margensystem blev indføjet i de italienske forhandleraftaler i form af en tillægsaftale (se Autogermas brev til Audi af 10. november 1994 Splitmargensystem - Audi A4 (system med opdelt margen) i fodnote 87, del 1, C.II.2.c) 2. samt det dokument, der anføres i fodnote 93).

(125) Desuden har Autogerma siden 1987 anført i forhandleraftalerne med de italienske forhandlere, at bonusbetalinger principielt kun finder sted for salg til kunder inden for aftaleområdet (uanset om det drejer sig om endelige forbrugere, mellemmænd, andre forhandlere eller videreforhandlere, der ikke indgår i salgsnettet). »Convenzione B«, der omhandler bonusordningen, blev med virkning fra 1. januar 1995 skærpet, således at der kun blev ydet bonus for salg af biler, der også blev indregistreret i forhandlerens aftaleområde. Som bevis anføres det dokument, der er angivet i fodnote 98.

(126) Forhandlerne har over for importøren desuden udtrykkeligt forpligtet sig til ikke at sælge uden for aftaleområdet, specielt ikke til udlandet (se del 1, D.II.). Dette beviser de dokumenter, der anføres i fodnote 142.

(127) Desuden viser forhandlernes adfærd, som beskrives i det følgende, at de har samtykket i eksportforbuddet/-begrænsningen:

- Som følge af eksportforbuddet/-begrænsningen har forhandlerne instrueret deres underforhandlere om ikke mere at sælge til udlandet. Som bevis herpå forelægger Kommissionen VW/Audi-forhandleren Eurocar SpAs brev af 6. marts 1995 til sine underforhandlere Fantini, Mansutti, Torresan, Ciesse Car, Tonero, Fantini og Autogris (se fodnote 62 med oversættelse), hvori forhandleren meddeler sine underforhandlere, at Autogerma på det strengeste forbyder salg af biler til udlandet, og at salg uden for aftaleområdet kun må udgøre 15 % af det samlede salg:

»Già in passato abbiamo avuto modo di intrattenerVi sulla delicata questione delle vendite fuori zona.

Poiché l'Autogerma non intende più tollerare una eccessiva attività di vendita al di fuori della propria area di competenza, ribadiamo quanto segue:

- sono assolutamente vietate le vendite all'estero (anche di quelle vetture preventivamente immatricolate in Italia)

- saranno penalizzate tutte le vendite al di fuori della propria zona di competenza eccedenti il 15 % delle proprie consegne«.

- Forhandlerne har afskediget medarbejdere, der har solgt til udlandet. Som bevis herpå anføres det sagsnotat Oggetto: Colloquio con Sig. Beikricher.-BZ. af 21. oktober 1994, der nævnes i fodnote 143.

- Forhandlerne har bedt Autogerma om tilladelse, inden de har indgået købekontrakter med forbrugere i udlandet (se del 1, D.II). Der henvises til firma Brenner Garages brev af 19. december 1994 og firma Dorigonis brev af 22. juni 1995 til Autogerma (se fodnote 143).

- Forhandlerne har afvist at sælge til forbrugere, der bor uden for Italien, og til andre VW/Audi-forhandlere med den begrundelse, at de ikke længere sælger til udlandet (se del 1, D.III.). Som bevis anføres forhandleren Dorigonis breve, der er angivet i fodnote 145 og 146.

- Forhandlerne har opfordret forbrugerne og andre forhandlere i salgsnettet til at afstå fra købet, da der måtte påregnes leveringstider på over et år (se del 1, D.III.). Som bevis herpå anføres forhandler Auto Brenners breve, som er angivet i fodnote 147.

- Forhandlerne har afkrævet de endelige forbrugere en forpligtelseserklæring. Som bevis anføres de købekontrakter, der er angivet i fodnote 128.

- Forhandlerne har accepteret, at bonusudbetalinger for salg uden for aftaleområdet blokeres. Formanden for Autogerma kunne forbeholde sig ret til at godkende bonusen i hvert enkelt tilfælde, uden at han forventede at få problemer med forhandlerne. Som bevis anføres det interne notat Non riconoscimento/trattenuta del Maggior Sconto per vendite fuori zona (compreso espontazioni parallele) (bonusen bevilges ikke/tilbageholdes ved salg uden for aftaleområdet (herunder paralleleksport)) af 28. juni 1994 (se fodnote 97).

3. Konklusioner

(128) De foranstaltninger som Volkswagen, Audi og Autogerma har truffet med henblik på at hindre eller besværliggøre paralleleksport, er ikke ensidige handlinger, som er undtaget fra forbuddet i artikel 85, stk. 1, men indgår i det kontraktforhold, som producenterne via Autogerma har med forhandlerne i deres selektive forhandlernet, da de i gensidig forståelse blev indføjet ved den praktiske udformning af forhandleraftalen. EF-Domstolen har allerede i sag 107/82, AEG mod Kommissionen (151) fastsat at en forhandler, der optages i det selektive salgsnet, dermed udtrykkeligt eller stiltiende accepterer den af producenten fulgte politik. Den restriktive leveringspolitik, som Volkswagen og Audi praktiserer, får ligeledes, set i den økonomiske og retlige sammenhæng, virkning inden for rammerne af salgsaftalerne med forhandlerne. Den restriktive leveringspolitik ændrer kontraktforholdet mellem Volkswagen, Audi, Autogerma og forhandlerne. De bestillinger, som forhandlerne afgiver, udføres ikke længere af producenterne. Der henvises til EF-Domstolens dom i de forenede sager 25 og 26/86, Ford mod Kommissionen (152), der vedrører et tilsvarende tilfælde. Desuden har de tyske og østrigske forhandlere over for Volkswagen og Audi i hvert fald siden september 1993 insisteret på, at producenterne skal begrænse leverancerne til det italienske marked (se dokument Rede von Herrn Knief zur Plenum-Veranstaltung mit Herrn Dr. Piëch anläßlich des Europa-Kongresses am 8. September 1993 in Frankfurt (Kniefs tale i forbindelse med plenummødet med hr. Piëch i anledning af Europa-kongressen den 8. september 1993 i Frankfurt) i fodnote 113 og Protokoll der 7. Konferenz des Europäischen Händlerbeirats VW/Audi vom 21. bis 23. April 1994 in Dublin referat af den europæiske forhandlerforenings syvende konference. VW/Audi fra den 21. til 23. april 1994 i Dublin) i fodnote 105).

(129) Det er uden betydning, om forhandlerne følger eksportforbuddet/-begrænsningen som følge af det pres, som producenten har udøvet. Kommissionen anfører i beslutning 82/367/EØF (Hasselblad) (153), at der foreligger en samordnet praksis, »når blot en selvstændig virksomhed bevidst og af egen fri vilje afpasser sin adfærd efter en anden virksomheds ønsker. Bevæggrundene herfor eller bevidstheden om det retsstridige heri er i denne forbindelse uden betydning«.

III. Mærkbar begrænsning af konkurrencen

1. Begrænsning af konkurrencen som formål og følge

a) Formål

(130) Systemet til afsløring af forhandlere, der eksporterer, og de dermed forbundne sanktioner, har til formål at begrænse »intra-brand«-konkurrencen. De italienske forhandlere skal hindres i at udnytte konkurrencefordele, som f.eks. svingende valutakurser over for andre forhandlere fra andre medlemsstater ved at sælge biler til kunder, der ikke er bosiddende i deres aftaleområde eller Italien. Sondringen er udelukkende baseret på, om kunden er bosiddende inden for eller uden for aftaleområdet eller Italien, og ikke på, om der er tale om endelige forbrugere, af disse forbrugere bemyndigede mellemmænd, andre forhandlere i salgsnettet eller selvstændige videreforhandlere, der ikke er en del af salgsnettet. Dermed opdeles markederne.

(131) Det konkurrencebegrænsende formål fremgår både af foranstaltningerne som helhed og af hver enkelt foranstaltning for sig.

i) Foranstaltningspakkens konkurrencebegrænsende formål

At formålet med foranstaltningspakken er at hindre paralleleksport eller - som Volkswagen, Audi og Autogerma ofte siger - reeksport, fremgår tydeligt af Volkswagens interne notat Re-Exporte af 1. marts 1994 (se fodnote 102 med oversættelse):

». . .

3. Trotz preislicher Verschlechterung unserer Produkte in Italien ergab sich durch den Lira-Verfall ein erhebliches Preisgefälle zu Deutschland und anderen Märkten. Diese Situation hat vor allem bei den Händlern im norditalienischen Raum zu Re-Exporten geführt (in Summe 1993 ca. 17 000 Volkswagen PKW nach Deutschland).

Stand: 20. Dezember 1993 KFZ-Zul.Amt Flensburg

4. Durch geeignete Maßnahmen

- Händleraudits

- Abmahnungen

- gezielte Zuteilung

- Bonuskürzungen

- Kündigungen (3 Händler in 1993)

wurde seitens Autogerma S.p.A. und Volkswagen AG Einfluß genommen.

Dadurch wurden die Re-Exporte erheblich eingeschränkt . . .«.

(132) Autogermas brev af 26. september 1994 Measures to control and prevent reexport (foranstaltninger til kontrol og hindring af reeksport) til Volkswagen AG (se del 1, C.I. og fodnote 15 med oversættelse) taler et tydeligt sprog:

»with reference to the discussion we had in Verona Thursday 15 and Friday 16 of September . . . we confirm herewith the main measures taken by Autogerma to control and prevent re-export.

We are convinced that with these measures we shall possibly reduce drastically the re-export if also in Germany actions are taken with the German dealers which are continuously looking for new cars getting in touch directly with our dealers and Companies like VAGAS are prohibited to make interesting offerings to our dealers which are in this moment in red figures . . .«.

(133) Disse dokumenter viser, at foranstaltningspakken er baseret på Volkswagens, Audis og Autogermas strategi, der skal sikre, at paralleleksport fra Italien reduceres drastisk. Producenterne ønsker med denne pakke at gribe ind i markedssituationen og bestemme, hvordan markedet må udvikle sig. Det er Audis udtrykkelige mål at begrænse eksporten til under 100 biler om måneden (se håndskrevet dokument i fodnote 58) eller at halvere den grå import/reimport, der blev konstateret i februar 1995, inden for seks måneder. Ved at samle foranstaltningerne i en pakke skulle dette mål nås inden september 1995 (se referat af afdelingsmøde, dateret 3. februar 1995, i fodnote 59).

(134) Det konkurrencebegrænsende formål med at samle foranstaltningerne i en pakke fremgår særlig tydeligt af, at bonus- og margenordningen sammenknyttes med den restriktive leveringspolitik (se dokumentet Maßnahmenprogramm, dateret 10. februar 1995, i fodnote 123): bonus og margen udgør grundlaget for de beregninger, som forhandleren udfører for at få bilsalget og de dermed forbundne omkostninger (salgspersonale, udstillingslokale) til at hænge sammen økonomisk. I bonusen og margenen ligger også den handlefrihed, som forhandleren har ved prisforhandlinger med kunden. Hvis forhandleren ved, at han ved salg af en bil uden for aftaleområdet mister bonusen på 3 %, vil han afstå fra et sådant salg, i hvert fald så længe han kan sælge de biler, han får tildelt, i sit eget aftaleområde. Margenordningen har samme funktion, dog i mere markant grad, da forhandlerens indtjening ved salg af biler til kunder, der ikke har bopæl i forhandlerens aftaleområde, reduceres med knap 40 % (5 % af margenen på 13 %), sammen med bonusen med 50 %, for VW's vedkommende (se dokumentet Maßnahmenprogramm, dateret 10. februar 1995, i fodnote 123), og 33 % (5 % margenen på 15 %), sammen med bonusen med 44 %, for Audis vedkommende. Forhandleren kan ikke forhøje salgsprisen for bilerne tilsvarende og dermed vælte de økonomiske ulemper over på kunderne, hvis han ikke vil miste sin konkurrenceevne. VW's og Audis restriktive leveringspolitik foranlediger således forhandleren til ikke at acceptere købstilbud fra endelige forbrugere uden for forhandlernes aftaleområder.

ii) De enkelte foranstaltningers konkurrencebegrænsende formål

(135) De foranstaltninger, som Volkswagen, Audi og Autogerma har truffet for at gennemtvinge eksportforbuddet/-begrænsningen, er ikke kun konkurrencebegrænsende som pakke, men kan hver for sig objektivt fratage forhandlerne interessen i at eksportere.

(136) - Begrænsningen af bonusudbetalingerne på køb inden for aftaleområdet, som aftalt i Convenzione B i tillægget til forhandleraftalen, fjerner forhandlernes incitament til at sælge til forbrugere, af dem bemyndigede mellemmænd eller andre forhandlere i salgsnettet uden for aftaleområdet. Kommissionen har allerede i beslutning 85/617/EØF Sperry New Holland (154) konstateret, at en aftale eller praksis vedrørende bonus, som er betinget af, at den købte genstand ikke eksporteres af kunden, er forbudt. Foranstaltningens konkurrencebegrænsende formål er allerede opnået med den pågældende bestemmelse i forhandleraftalen. Det er ikke nødvendigt, at aftalebestemmelsen også finder anvendelse (155). Det forhold, at bonusudbetalingerne for salg uden for aftaleområdet faktisk blokeres i hvert fald fra september 1993, forstærker det konkurrencebegrænsende formål. Indstillingen af bonusudbetalinger er en sanktion - og opfattes som en sådan af Autogerma (se brev af 21. september 1994 i fodnote 14 og del 1, C.I.) - der har til formål at hindre samhandelen inden for EF.

(137) - Den margenordning, der blev indført sideløbende med bonusblokeringen, har samme formål. For at margenordningen kan anses for at være konkurrencebegrænsende, er det tilstrækkeligt, at den i første omgang blev indført for en begrænset periode (se rundskrivelse af 2. november 1994 i fodnote 85). Forhandlernes handlefrihed begrænses, idet de ved salg uden for aftaleområdet må frygte, at Autogerma vil lade det få følger, f.eks. i form af en tilbagebetaling af margenen. Denne opfattelse har Kommissionen bekræftet i flere beslutninger (156). Margenordningen fandt imidlertid også anvendelse efter den 30. april 1995 (se dokument Maßnahmen zur Reduzierung von Grauexporten (foranstaltninger til nedbringelse af grå eksport), dateret 21. august 1995, i fodnote 81, og det dokument, der anføres i fodnote 86).

(138) Med hensyn til margen- og bonusordningens formål anfører Audi følgende i det interne notat af 23. november 1994, som Diaz Ruiz sendte til Audis administrerende direktør, Dr. Demel (se dokumentet i fodnote 93 med oversættelse):

». . . Anbei erhalten Sie die schriftliche Bestätigung von Herrn Schlesinger über die zusätzlich eingeführten Maßnahmen (Splitmarge), um Grauimporte zu verhindern.

Dies bedeutet, daß ein Händler, der Grauimporte vornimmt, 5 % Splitmargen-Anteil + 3 % Bonus verliert, was eine zusätzliche Preiserhöhung von 8 % darstellt.

Die Zustimmung der Händler zu dieser Splitmarge bedeutet, daß die Mehrzahl aller Händler bereit ist, Grauimporte zu verhindern, weil die Vertriebskosten beim Kauf eines Autos mehr als 10 % darstellen.

Das heißt, kurzfristig würde der Händler einen negativen Cash-flow für jedes Auto erzielen . . .«.

(139) - Forbuddet mod krydsleverancer har til formål at hindre den grænseoverskridende varehandel mellem de italienske forhandlere og forhandlere i andre medlemsstater og afskærme markederne i forhandlerleddet. Derved kan de delvis betydelige prisforskelle for biler af mærkerne VW og Audi opretholdes inden for EF (se del 1, B.II.). Kommissionen og EF-Domstolen har altid understreget, at en hindring af eller et forbud mod krydsleverancer er uforeneligt med artikel 85, stk. 1 (157).

(140) - Autogerma krævede, at forhandlerne forpligtede sig til at indhente importørens forudgående tilladelse ved salg uden for aftaleområdet (se især dokumenterne i fodnote 70 og 143). Dermed hat Autogerma grebet ind i forhandlernes aftalefrihed for at begrænse konkurrencen inden for forhandlernettet.

(141) - Volkswagens og Audis begrænsning af leverancerne til det italienske marked har - som vist i del 2, A.II.1 - til formål at forvise de italienske forhandlere til deres eget aftaleområde. Begrænsningen af leverancerne har ikke til formål at reducere lagertrykket (dvs. den mængde biler, som forhandlerne skal købe hos producenten) hos en del af de italienske forhandlere for at aflaste forhandlerne økonomisk, men snarere at undgå, at dette lagerpres undergraver eksportforbuddet/-begrænsningen. Som bevis anføres det dokument, der er angivet i fodnote 107. Autogerma kommer ind på det konkurrencebegrænsende formål med begrænsningen af leverancerne i sit brev til Audi Export aus Italien af 13. juni 1994 (se fodnote 62 og citatet i del 2, A.II.1.). Begrænsningen af leverancerne kan heller ikke begrundes med leveringsvanskeligheder, da denne foranstaltning har været gældende for alle modeller siden udgangen af 1993 og håndhævet i forstærket omfang i forbindelse med de nye modeller VW Polo og Audi A4. Audi annullerede i februar 1995 en leverance på 8 000 biler af Audi A4-modellen. Da Autogerma klagede til Audi over annulleringen af de 8 000 Audi A4-modeller, bekræftede Audi den restriktive leveringspolitik gældende for det italienske marked. Desangående anføres følgende i et internt notat af 6. februar 1995 fra den task force, som Audi etablerede (se fodnote 109 med oversættelse):

»Lieferung von weiteren 8 000 Fahrzeugen für den italienischen Markt

Die italienischen Händler haben gefordert, daß weitere 8 000 Audi A4 1995 nach Italien geliefert werden sollen. Die Autogerma soll eine entsprechende Zusage bereits gegenüber den italienischen Händlern abgegeben haben.

Ursprünglich war vorgesehen, den italienischen Markt restriktiv und marktgerecht zu beliefern. Durch die Zusage von weiteren 8 000 Fahrzeugen können sich die italienischen Händler bereits im jetzigen Stadium auf den Reexport von Audi A4 einstellen und entsprechende Zusagen gegenüber freien Importeuren und Händlern abgeben. Die Marktbearbeitung mit den ursprünglich zugesagten Fahrzeugen könnte vernachlässigt werden.

Um in Italien ein Zeichen zu setzen, daß die von Ihnen angekündigte restriktive und marktgerechte Belieferung beibehalten wird, sollte die Zusage vom Ressortgespräch, daß die geforderten 8 000 Fahrzeuge nicht geliefert werden, umgehend dem Importeur bekanntgegeben werden.

Wir bitten Sie, diese Beschlußlage der Autogerma umgehend mitzuteilen und für eine entsprechende Kommunikation im italienischen Handel zu sorgen . . .«.

(142) - Autogerma anvender med Volkswagens og Audis viden forhandlernes frygt for en opsigelse af forhandleraftalen som pressionsmiddel for at få eksportforbuddet/-begrænsningen overholdt. Forhandleraftalen kan uden begrundelse opsiges med en frist på mindst et år (se § XXI, artikel 1, i forhandleraftalen, fodnote 839. Autogerma opsagde faktisk forhandleraftaler med forhandlere, der havde solgt biler til eksport (se dokument Export aus Italien af 13. juni 1994 i fodnote 62), men understregede internt, at opsigelserne »skete udadtil af andre grunde« (se dokumentet i fodnote 125 Besuch bei Autogerma (besøg hos Autogerma), dateret 10. februar 1995, og del 1, C.II.6.). Hvis producenten/importøren anvender den selektive forhandleraftale til at gribe ind i den økonomisk afhængige forhandlers aftalefrihed, er der tale om en konkurrencebegrænsning efter EF-traktatens artikel 85, stk. 1. Denne opfattelse har Kommissionen allerede bekræftet i beslutning 82/367/EØF (Hasselblad) (158).

(143) - Med producenternes viden aftalte Autogerma med forhandlerne, at de endelige forbrugere skulle afkræves en forpligtelseserklæring. Det skulle tvinge forbrugeren til at acceptere en forpligtelseserklæring, der begrænser forbrugerens ret til at anvende sin ejendom efter eget ønske. En sådan praksis udgør en konkurrencebegrænsning efter EF-traktatens artikel 85, stk. 1. EF-Domstolen (159) har i den forbindelse stipuleret følgende:

»Ifølge Domstolens praksis er bestemmelser i leveringskontrakter, der begrænser køberens frihed til at anvende den leverede vare efter sine egne økonomiske interesser, konkurrencebegrænsninger i traktatens artikel 85 forstand«.

b) Virkning

(144) Foranstaltningerne har som virkning, at det grænseoverskridende bilsalg begrænses. Forhandlerne fik gentagne gange at vide (se brevet i fodnote 15 Measures to control and prevent reexport, dateret 26. september 1994, citeret i del 1, C.I.; se også dokumentet i fodnote 18, citeret i del 1, C.I.), at de kun måtte sælge inden for deres aftaleområder. Ved overtrædelser måtte de forventede sanktioner. Forhandlerne har rettet sig efter Autogermas instruks og afvist at sælge til kunder med bopæl uden for deres aftaleområde (uden at sondre mellem forbrugere, af forbrugerne bemyndigede mellemmænd, andre forhandlere i salgsnettet eller selvstændige videreforhandlere, der ikke tilhører salgsnettet). Del 1, D viser, at forhandlerne over for de endelige forbrugere har afvist at sælge en bil af mærket VW/Audi med den begrundelse, at producenten eller hovedimportøren havde nedlagt forbud mod eksport (se dokumenterne i del 1, D.I. og fodnote 130, 132, 134, 135, 136, 138 og 140). Forhandlerne har ofte nægtet at sælge biler til forbrugerne med den begrundelse, at de ved salg af en bil til eksport måtte forvente repressalier fra hovedimportørens side (1.c., fodnote 137) og samtidig en opsigelse af forhandleraftalen (1.c., fodnote 132). Forhandlerne reagerede på forespørgsler fra kunder uden for deres aftaleområde med et standardbrev, også selv om det åbenbart drejede sig om endelige forbrugere. Under henvisning til lange leveringstider frarådede de kunden at købe en bil hos dem (se de i del 1, D.III anførte dokumenter og fodnote 145 samt 147). Kommissionen er i besiddelse af et dokument, der viser, at en forhandler har forsøgt at tilbagekøbe en bil, der var leveret til en forbruger uden for aftaleområdet. Forhandleren forklarer samtidig sine bestræbelser over for Autogerma og beklager, at han har skabt problemer for producenten på grund af salget (se det dokument, der anføres i del 1, D.III., og fodnote 144).

(145) Autogerma meddelte Audi, at foranstaltningerne havde ført til en kolossal stor tilbagegang i antallet af eksporterede motorkøretøjer af mærket VW/Audi (1.c., fodnote 148). Hovedimportøren for Volkswagen, Audi og Porsche i Østrig bekræfter i brev af 27. marts 1995 til Audi ligeledes foranstaltningernes markedsafskærmende virkning (se fodnote 31 med oversættelse):

». . . Aus den in der jüngsten Zeit mit den Händlern der betroffenen Gebiete geführten Gesprächen konnten wir feststellen, daß sich das Thema Grauimporte beruhigt hat. So ist bis zur Stunde kein einziger A4 aus Italien nach Österreich importiert worden.

Die von Ihnen gemeinsam mit dem italienischen Importeur eingeleiteten Maßnahmen scheinen also zu wirken. Dafür möchten wir uns bei Ihnen und allen, die daran mitgewirkt haben, sehr herzlich bedanken . . .«.

c) Konklusion

(146) De foranstaltninger, som Volkswagen, Audi og Autogerma har truffet, har haft til formål at gennemføre et eksportforbud/en eksportbegrænsning, hvilket de også har haft til følge. Foranstaltningerne kan både sammen og hver for sig begrænse konkurrencen.

2. Mærkbar begrænsning af konkurrencen

(147) Volkswagens og Audis markedsandele på markedet for nye motorkøretøjer er betydelige (se del 1, A.IV.). Volkswagens og Audis markedsandele betragtes samlet, da Audi er et datterselskab af Volkswagen og samordner sin markedsstrategi med moderselskabet. Der henvises til det referat af en samtale Preisharmonisierung (prisharmonisering) af 30. august 1993, som Kommissionen har fundet (se fodnote 105 med oversættelse). I dette notat sammenfattes resultaterne af en samtale mellem Volkswagen og Audi om at bringe de grå handelsstrømme til ophør, frem for alt fra Italien. Under overskriften »IV Weiteres Vorgehen« (fremtidige foranstaltninger) anføres følgende:

». . . Ziel ist ein abgestimmtes, gleichgerichtetes Vorgehen der Marken VW und Audi . . .«

(148) Siden 1993 har prisforskellene mellem Italien og de øvrige medlemsstater været betydelige. Der henvises til oversigten i del 1, B.II. Prisforskellene mellem Italien og især Tyskland og Østrig er i løbet af 1996 blevet mindre. Dette skyldes, at liren er blevet styrket, men også en række andre forhold (f.eks. at Volkswagen og Audi har forhøjet priserne). Derfor har der været en faldende økonomisk interesse i parallelhandel med motorkøretøjer fra Italien. Formålet med de foranstaltninger, som Volkswagen og Audi har indført via Autogerma, er imidlertid uforandret. Foranstaltningerne kan igen få fornyet virkning, hvis prisforskellene øges som følge af valutasvingninger eller andre faktorer. Konkurrencebegrænsningen er således fortsat potentielt mærkbar på fællesmarkedet.

IV. Mærkbar påvirkning af samhandelen mellem medlemsstater

(149) Samhandelen mellem medlemsstater påvirkes, da det eksportforbud/den eksportbegrænsning, som Volkswagen og Audi har udstedt, vil begrænse den grænseoverskridende handel. Dels lukkes det italienske marked som potentielt oprindelsesmarked for paralleleksport, og dels beskyttes bestemmelsesmarkederne for denne eksport, der har et betydeligt højere prisniveau, som f.eks. det tyske og østrigske marked, mod denne paralleleksport.

(150) Som anført i del 1, B.I. har den faktiske og potentielle paralleleksport et betydeligt omfang. Som følge heraf påvirkes samhandelen mellem medlemsstater mærkbart.

V. Konklusioner

(151) Volkswagen og Audi har via Autogerma aftalt eksportforbuddet/-begrænsningen med de italienske forhandlere på en måde, som tydeligt viser, at forhandlerne er forpligtet til ikke at sælge biler af mærkerne VW og Audi uden for deres respektive aftaleområder.

(152) Det ulovlige mål, som det er at forhindre eller begrænse parallelhandel, nås ved skriftlig aftale. De foranstaltninger, som producenterne og importøren har truffet, indgår i det aftaleforhold, som producenten via Autogerma har med forhandlerne i det selektive forhandlernet.

(153) Det drejer sig om mærkbare konkurrencebegrænsninger, der påvirker samhandelen mellem medlemsstater mærkbart. Der foreligger således en overtrædelse af forbuddet i artikel 85, stk. 1.

B. Artikel 85, stk. 3

I. Gruppefritagelsesforordning (EØF) nr. 123/85 og (EF) nr. 1475/95

(154) Forordning (EØF) nr. 123/85 (160) var i kraft fra 1. juli 1985 til 30. juni 1995. Den blev den 1. juli 1995 afløst af Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 (161). I henhold til artikel 13 i forordning (EF) nr. 1475/95 anvendes bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 123/85 indtil 30. september 1996. Artikel 7 i forordning (EF) nr. 1475/95 fastsætter, at bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 123/85 indtil 30. september 1996 fortsat finder anvendelse på salgsaftaler, der allerede var trådt i kraft den 1. oktober 1995, og som opfyldte betingelserne for fritagelser i forordning (EØF) nr. 123/85. Den foreliggende sag skal således indtil 1. oktober 1996 alene vurderes på grundlag af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 123/85. Fra 1. oktober 1996 finder bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1475/95 anvendelse i fuldt omfang.

(155) I henhold til forordning (EØF) nr. 123/85 og forordning (EF) nr. 1475/95 bevilges der ikke fritagelse for aftaler om eksportforbud/-eksportbegrænsning, der skal forhindre paralleleksport foretaget af endelige forbrugere, af disse bemyndigede mellemmænd eller andre forhandlere i forhandlernettet.

1. Artikel 3, nr. 10, litra a), i forordning (EØF) nr. 123/85

(156) I henhold til forordningens artikel 3, nr. 10, litra a), kan producenten forbyde forhandlerne at levere aftalevarer eller tilsvarende varer til videreforhandlere, der ikke tilhører salgsnettet. Gruppefritagelsesforordningen tager hermed hensyn til producentens interesse i at beskytte sit selektive salgssystem.

(157) Forordning (EØF) nr. 123/85 var i kraft fra 1. juli 1985 til 30. juni 1995. Det må derfor antages, at gruppefritagelsesforordningens sondring med hensyn til salg til forbrugere, mellemmænd og forhandlere i salgsnettet på den ene side og videreforhandlere, der ikke indgår i salgsnettet, på den anden side er kendt. Sidstnævnte betegnes ofte grå importører. Der anvendes imidlertid ikke en ensartet sprogbrug. Således omfatter udtrykket grå import ofte forbrugers og/eller mellemmænds parallelimport. Udtrykket reimport omfatter i reglen alle former for parallelimport, uanset om den foretages af forbrugere, mellemmænd, andre forhandlere i salgsnettet eller videreforhandlere, der ikke tilhører salgsnettet. En almindelig anerkendt sprogbrug kan dog heller ikke her tages for givet.

(158) Hvis det eksportforbud/den eksportbegrænsning, som Volkswagen, Audi og Autogerma har indført, kun omfattede foranstaltninger, der udtrykkeligt og eksplicit var rettet mod selvstændige videreforhandlere, der står uden for salgsnettet, ville sådanne foranstaltninger være fritaget i henhold til forordning (EØF) nr. 123/85. Det gælder af følgende grunde imidlertid ikke for de pågældende foranstaltninger:

(159) Volkswagen, Audi og Autogerma sondrer hverken i deres ordvalg eller i den faktiske udformning af foranstaltningerne mellem på den ene side videreforhandlere, der står uden for salgsnettet, og på den anden side forbrugere, af disse bemyndigede mellemmænd eller andre forhandlere i salgsnettet.

a) Sprogbrug

(160) - Som anført i del 1, C.II.1. anvendte Volkswagen ikke en konsekvent sprogbrug, men sammenfattede grå import og reimport. Som bevis herpå anføres de i fodnote 50 nævnte dokumenter. Det må således konkluderes, at alle mulige typer reimport er omfattet af eksportforbuddets/begrænsningens foranstaltningspakke.

(161) Volkswagens praksis bekræfter, at også forbrugernes eller af disse bemyndigede mellemmænds reimport skal hindres. I det interne notat Verkauf an europäische Privatkunden und »echte« Vermittler (salg til europæiske privatkunder og »ægte« mellemmænd) af 4. juli 1995 (fodnote 50) fastholder Volkswagen at en ægte mellemmand, dvs. en korrekt bemyndiget mellemmand i henhold til forordningens artikel 3, nr. 11, ville klage til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, fordi han som følge af Autogermas interne instruks ikke får udleveret nogen oplysninger. I notatet vurderes en sådan praksis til ikke at være i overensstemmelse med forordningen:

». . . Achtung: Entzug der GVO möglich! . . .«

(162) Den konkurrencestridige praksis foreslås imidlertid ikke indstill