++++

SAERBERETNING

om anvendelsen af Raadets direktiv 75/268/EOEF om landbrug i bjergomraader og i visse ugunstigt stillede omraader

( Originalsprog : fransk )

INDHOLDSFORTEGNELSE

Indledning

1 . afsnit : Generel maalsaetning - direktivets muligheder * 3 *

1.1.1 . Traktatens bestemmelser * 3 *

1.1.2 . Formaalene med direktiv 75/268/EOEF * 3 *

1.1.3 . Direktivets muligheder * 3 *

2 . afsnit : Den i direktiv 75/268/EOEF omhandlede stoetteordning * 4 *

1.2.1 . Ugunstigt stillede omraader * 4 *

1.2.2 . Former for stoette * 4 *

1.2.3 . Udligningsgodtgoerelse * 4 *

1.2.4 . Stoetteforanstaltninger til gennemfoerelse af udviklingspianer * 4 *

1.2.5 . Kollektive investeringer * 5 *

1.2.6 . Nationale stoetteforanstaltninger * 5 *

1.2.7 . Refusionsberettigede udgifter og naermere regler for refusion * 5 *

3 . afsnit : Ivaerksaettelse af direktiv 75/268/EOEF * 5 *

1.3.1 . Medlemsstaternes ivaerksaettelse af direktivet * 5 *

1.3.2 . Stoette fra EUGFL * 6 *

Foerste del : Kontrol med anvendelsen af direktiv 75/268/EOEF

1 . afsnit : Kontrol med udligningsgodtgoerelsen * 7 *

2.1.1 . Antal enheder stort kvaeg ( ESK ) * 7 *

2.1.2 . Foderarealer * 8 *

2.1.3 . Status som landbruger * 8 *

2.1.4 . Forpligtelsen til i fem aar at udoeve landbrugsvirksomhed * 9 *

2.1.5 . Eventuel oppeboer el af en almindelig alderspension * 9 *

2 . afsnit : Kontrol md udviklingsplaner * 10 *

2.2.1 . Beregning af arbejdsindkomst for en mandsarbejdsenhed ( MAE ) * 10 *

2.2.2 . Tilsvarende arbejdsindkomst * 10 *

2.2.3 . Arbejdsindkomst * 11 *

2.2.4 . Finansiering af udviklingsplanen * 12 *

2.2.5 . Forventet indkomststigning * 13 *

2.2.6 . Udviklingsplanernes gennemfoerelse * 13 *

3 . afsnit : Kontrol med kollektive investeringer * 14 *

2.3.1 . Udgifter , der kan godtgoeres * 14 *

2.3.2 . Gennemfoerelsesbestemmelser * 14 *

Andel del : Kontrol med resultaterne af stoetten

1 . afsnit : Undersoegelse af formaalene * 15 *

3.1.1 . Formaalene med den i direktiv 75/268/EOEF naevnte stoette * 15 *

a ) De enkelte formaal * 15 *

b ) Indbyrdes forbindelse mellem formaalene * 16 *

3.1.2 . Foranstaltningernes tilpasning til formaalene * 16 *

a ) Udligningsgodtgoerelse * 16 *

b ) Udviklingsplaner * 17 *

c ) Kollektive foranstaltninger * 18 *

3.1.3 . Nationale foelgeforanstaltninger * 18 *

a ) Gennemfoerelsesfrist * 18 *

b ) Foranstaltninger , indfoert til fremme af stoetteaktioner * 18 *

2 . afsnit : Vurdering af stoettens virkninger * 19 *

3.2.1 . Arbejdet i medlemsstaterne * 19 *

3.2.2 . Udviklingsplaner og regnskabsfoering * 19 *

Konklusioner * 21 *

Kommissionens bemaerkninger * 23 *

Bilag * 25 *

INDLEDNING

1 . AFSNIT

GENEREL MAALSAETNING-DIREKTIVETS MULIGHEDER

1.1.1 . Traktatens bestemmelser

I traktaten om oprettelse af EOEF naevnes i afsnit II om landbruget formaalene med den faelles landbrugspolitik samt foranstaltninger og midler til gennemfoerelse heraf .

I henhold til artikel 39 har den faelles landbrugspolitik bl.a . til formaal :

- at foroege landbrugets produktivitet ved fremme af den tekniske udvikling , ved rationalisering af landbrugsproduktionen og ved den bedst mulige anvendelse af produktionsfaktorerne , isaer arbejdskraften ,

- herigennem at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard , isaer ved en forhoejelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskaeftigede personer .

Det pointeres i samme artikel , at der ved udarbejdelsen af den faelles landbrugspolitik og de saerlige foranstaltninger , som den kan medfoere , tages hensyn til landbrugserhvervets saerlige karakter , der foelger af landbrugets sociale struktur og af de strukturelle og naturbetingede forskelle mellem de forskellige landbrugsomraader .

I artikel 42 tilfoejes det , at Raadet kan tillade ydelse af stoette med henblik paa at beskytte bedrifter , der er ugunstigt stillet som foelge af strukturelle eller naturbetingede forhold .

1.1.2 . Formaalene med direktiv 75/268/EOEF

Sigtet med direktiv 75/268/EOEF er at formindske de indkomstforskelle , der rammer landbruget i bjergomraader og i ugunstigt stillede omraader . Det drejer sig om at yde godtgoerelse for de varige naturbetingede ulemper i omraader , der udgoer 25 % af Faellesskabets udnyttede landbrugsareal ( ULA ) , 15 % af de optalte bedrifter , 12 % af Faellesskabets landbrugsproduktion og saaledes at sikre opretholdelse og i stoerst muligt omfang modernisering af landbruget i disse egne .

Formaalet med differentieringen af den finansielle stoette i forbindelse med strukturpolitikken var at undgaa , at strukturforbedringer i saerlig grad kommer de bedrestillede og mere dynamiske egne til gavn . I bjergomraader er hoejdeforholdene aarsag til vanskelige klimatiske betingelser og en forkortet vaekstperiode ; de stejle skraaninger goer mekaniseringen af landbruget mindre rentabel ; i de ugunstigt stillede omraader er jordbunden ofte ringere , og den indsats , der goeres for at forbedre udbyttet , staar ikke altid i forhold til resultaterne .

Opretholdelsen af en varig landbrugsvirksomhed i saadanne omraader afhaenger derfor til syvende og sidst af en ihaerdig indsats fra den enkelte landbruger . Den stoette , der ydes denne , raekker ud over de rent landbrugsmaessige rammer og omfatter bevarelse af landskabsmiljoeet , beskyttelse mod erosion , opfyldelse af fritidsbehov samt bibeholdelse af en tilstraekkelig befolkningstaethed i de egne , der trues af affolkning .

1.1.3 . Direktivets muligheder

Medens forordningen har vaeret den foretrukne retsakt i forbindelse med den faelles markedspolitik , har man valgt direktivet , naar det gjaldt ivaerksaettelse af den faelles landbrugsstrukturpolitik .

Forordningen som princip - og gennemfoerelsesbestemmelse giver ikke meget spillerum for medlemsstaterne , hvorimod direktivet er et smidigere redskab .

Med direktivet kan der tages hensyn til strukturproblemernes afvigende karakter og omfang i de forskellige egne af Faellesskabet , og den forskel , der er mellem de enkelte landbrug inden for samme egn , kan blive tilgodeset . Disse forskelle og afvigelser kraever nationale og regionale loesninger ; de forudsaetter endvidere , at myndighederne og ikke mindst de lokale myndigheder har tilstraekkelige befoejelser til at foretage en individuel vurdering fra tilfaelde til tilfaelde ; i artikel 1 i direktiv 75/268/EOEF hedder det , at anvendelse af de foranstaltninger , der er indeholdt i denne ordning , boer tage hensyn til situationen og maalene for udviklingen , som er saerlige for hvert omraade .

Denne frihed for medlemsstaterne inden for rammerne af direktivernes maalsaetning modsvares af en hensigtsmaessig form for faellesskabsfinansiering . Faellesskabet deltager nemlig ikke i investeringsudgifterne til den enkelte landbruger , men godtgoer medlemsstaten en bestemt procentdel af de samlede refusionsberettigede udgifter i et givet regnskabsaar .

Den frihed , der gives medlemsstaterne , er en betinget frihed , den maa ikke benyttes til at begraense eller forvanske direktivernes maalsaetning , men skal tvaertimod altid tjene til fremme heraf .

2 . AFSNIT

DEN I DIREKTIV 75/268/EOEF OMHANDLEDE STOETTEORDNING

1.2.1 . Ugunstigt stillede omraader

Artikel 2 i direktivet indeholder bestemmelse om , at medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om graenserne for de omraader , som vil kunne optages i faellesskabslisten over ugunstigt stillede landbrugsomraader , og ligeledes giver alle nyttige oplysninger om disse omraaders saerlige kendetegn og om de foranstaltninger , der indgaar i den paataenkte saerlige stoetteordning .

Direktivet omfatter bjergomraader ( artikel 3 , stk . 3 ) , omraader der trues af affolkning ( artikel 3 , stk . 4 ) og omraader med saerlige ulemper ( artikel 3 , stk . 5 ) , forsynet med tilstraekkelig kollektiv udbygning .

Mangler saadan udbygning , boer anskaffelsen heraf fastsaettes i de offentlige investeringsprogrammer inden for en kort frist , idet en indkomstforhoejelse ikke er tilstraekkelig til , at landsbrugsvirksomheden kan opretholdes , og Kommissionen understreger , at de socio-kulturelle aspekter af levevilkaarene ikke boer tilsidesaettes .

1.2.2 . Former for stoette

I direktiv 75/268/EOEF naevnes 4 former for foranstaltninger , som medlemsstaterne kan ivaerksaette alene en del af :

- udligningsgodtgoerelse : udbetales aarligt til landbrugere , hvis bedrift opfylder de i direktivet fastsatte betingelser ;

- stoette til gennemfoerelse af udviklingsplaner : planer i lighed med de i direktiv 72/159/EOEF foreskrevne , men med gunstigere betingelser for ydelse af stoette ;

- saerlig stoette til kollektive investeringer , og

- nationale stoetteforanstaltninger .

1.2.3 . Udligningsgodtgoerelse

For at vaere berettiget til denne godtgoerelse skal en landbruger i et ugunstigt stillet omraade dyrke mindst tre ha udnyttet landbrugsareal ( ULA ) og forpligte sig til i mindst fem aar at udoeve landbrugsvirksomhed , der svarer til maalene i direktivet .

Landbrugeren frigoeres fra denne forpligtelse i tilfaelde af force majeure , navnlig ekspropriation eller anden afstaaelse i det offentliges interesse , eller hvis han kommer til at oppebaere en almindelig alderspension . Han kan endvidere frigoeres fra forpligtelsen , hvis han ophoerer med landbrugsvirksomhed paa de betingelser , der er fastsat i Raadets direktiv 72/160/EOEF ( stoette til ophoer af landbrugsvirksomhed og til anvendelse af udnyttet landbrugsareal til strukturforbedringsformaal ) .

Den bevilgede udligningsgodtgoerelse afhaenger baade af kvaeg - , faare - eller gedebestandens stoerrelse beregnet i enheder stort kvaeg ( ESK ) efter en omregningstabel og af det udnyttede areal . Koeer , hvis maelk er bestemt til afsaetning , tages i betragtning i bjergomraader og eventuelt i andre omraader , naar maelkeproduktionen udgoer en vaesentlig del af bedrifternes produktion . I direktivet naevnes de arealer , til hvilke der ikke ydes godtgoerelse .

1.2.4 . Stoetteforanstaltninger til gennemfoerelse af udviklingsplaner

Ved direktiv 75/268/EOEF er anvendelsesomraadet for de i Raadets direktiv 72/159/EOEF ( om modernisering af landbrugsbedrifter ) fastsatte stoetteforanstaltninger blevet udvidet , idet betingelserne for ydelse af stoette er gjort mere smidige og stoetten herefter ogsaa omfatter nye investeringsformer .

De former for stoette , der ydes , er hovedsagelig de i direktiv 72/159/EOEF omhandlede ( fortrinsret til de omraader , der er frigjort , garantier for optagne laan og renter deraf , en praemie for omstilling til okse - og faarekoedsproduktion , rentegodtgoerelse eller udbetaling af et til denne stoette svarende beloeb i form af kapitalstoette eller udsatte amortisationer for visse investeringer , der er noedvendige for gennemfoerelse af udviklingsplanen ) , men til mere fordelagtige satser .

I henhold til direktiv 72/159/EOEF skulle det ved udviklingsplanens afslutning godtgoeres , at der for hver mandsarbejdsenhed ( MAE ) i bedriften kan opnaas en arbejdsindkomst svarende til den , der kan opnaas ved beskaeftigelse uden for landbruget i samme omraade . I henhold til direktiv 75/268/EOEF kan udligningsgodtgoerelsen indgaa i bedriftens indkomst , der imidlertid i bjergomraader nu mindst skal vaere lig med 70 % af den tilsvarende arbejdsindkomst for en MAE .

Med henblik paa udvikling af supplerende indtaegtskilder indeholder direktiv 75/268/EOEF oevrigt ligeledes bestemmelser om investeringer i landbrugsbedriften af turistmaessig eller haandvaerksmaessig art paa den betingelse , at de samlede investeringer ikke overstiger et beloeb paa 10 000 RE pr . bedrift ( et beloeb , der i oejeblikket er sat op til 13 158 RE ) .

1.2.5 . Kollektive investeringer

Der kan ydes stoette til kollektiv investering i foderproduktion samt til forbedring og udlaegning af graesgange og alpegraesgange , der drives i faellesskab .

Faellesskabets deltagelse i de naevnte udgifter maa ikke overstige 20 000 RE pr . investering eller 100 RE pr . ha forbedret eller udlagt graesgang eller alpegraesgang .

1.2.6 . Nationale stoetteforanstaltninger

De former for stoette , der ikke er refusionsberettigede gennem EUGFL , kan ydes af medlemsstaterne til landbrugere i ugunstigt stillede omraader , der ikke opfylder betingelserne i direktiv 72/159/EOEF og 75/268/EOEF fordi de ikke er i stand til at opnaa den arbejdsintaegt , der kraeves i forbindelse med udviklingsplaner .

Nationale stoetteordninger maa i intet tilfaelde vaere gunstigere end den faellesskabsstoette , der er indfoert i henhold til direktiv 72/159/EOEF for de gunstigt stillede omraader . Den selektive karakter af faellesskabsstoetten til modernisering i de ugunstigt stillede landbrugsomraader skal respekteres .

Naar det drejer sig om investeringer til grundforbedringsarbejder , kan stoetten ikke ydes paa betingelser , der er gunstigere end dem , der gaelder for det samme omraade og under de samme omstaendigheder for bedrifter , som fremlaegger en udviklingsplan , der er i overensstemmelse med betingelserne i direktiv 75/268/EOEF .

1.2.7 . Refusionsberettigede udgifter og naermere regler for refusion

I de foranstaltninger , medlemsstaterne har indfoert , kan Faellesskabet kun deltage finansielt , hvis Kommissionen har truffet en positiv afgoerelse om de herfor gaeldende love eller administrative bestemmelser .

Faellesskabets finansielle deltagelse omfatter de refusionsberettigede udgifter , der foelger af den for 1975 og foelgende aar ydede stoette .

Med forbehold af de oven for omtalte saerlige forhold godtgoer EUGFL , udviklingssektionen , medlemsstaterne 25 % af de udgifter , der er refusionsberettigede .

For saa vidt angaar udligningsgodtgoerelsen er refusionssatsen med virkning fra 1 . januar 1976 ( Raadets direktiv 76/400/EOEF , EFT nr . L 108 af 26 . 4 . 1976 ) fastsat til 35 % for Irland og Italien . Udgifterne til udligningsgodtgoerelse er dog ikke refusionsberettigede , naar landbrugeren oppebaerer en almindelig alderspension .

3 . AFSNIT

IVAERKSAETTELSE AF DIREKTIV 75/268/EOEF

1.3.1 . Medlemsstaternes ivaerksaettelse af direktivet

Bilag V til denne beretning indeholder en fortegnelse over de af Kommissionen trufne komformitetsbeslutninger , der var i kraft i 1979 .

Belgien har angivet afgraensninger for ca . 350 000 ha , dvs . ca . 11 % af landbrugsarealet , som ugunstigt stillede omraader , der trues af affolkning . Belgien anvender de tre i direktiv 75/268/EOEF omhandlede foranstaltninger og bl.a . udligningsgodtgoerelsen efter foelgende satser ( i 1978 ) : 40,5 RE/ESK for de 10 foerste ESK og 30,4 RE for de 10 foelgende for hoejst 20 ESK pr . bedrift .

Danmark har ikke angivet naermere om ugunstigt stillede omraader . Direktivet finder derfor ikke anvendelse i denne medlemsstat .

Forbundsrepublikken Tyskland har angivet ca . 4 millioner ha som ugunstigt stillede omraader , dvs . ca . 16 % af det landbrugsareal , der hovedsagelig er beroert af direktivets artikel 3 , stk . 4 . Der er imidlertid bjergomraader og en vis maengde omraader som de i artikel 3 , stk . 5 , omhandlede af forholdsvis betydeligt omfang . De samlede omraader udgoer lidt over 30 % af medlemsstatens landbrugsareal . Der blev udbetalt en udligningsgodtgoerelse i 1978 efter satser , der varierede mellem 26,4 RE/ESK og 35,2 RE/ESK alt efter de forskellige omraader , men kun til bjergomraader og " Kerngebiete " ( inderzoner ) af ugunstigt stillede omraader . Alle tre foranstaltninger er taget i anvendelse .

Frankrig har afgraenset ugunstigt stillede omraader med et samlet areal paa ca . 10,6 millioner ha , dvs . 35 % af det samlede landbrugsareal . Blandt disse omraader er der bjergomraader , omraader i henhold til artikel 3 , stk . 4 , og omraader med saerlige ulemper . Frankrig yder de i direktivet omhandlede tre former for stoette , og udligningsgodtgoerelsen er betalt efter en sats svarende til 34,5 RE/ESK ( satsen for 1978 ) .

I Irland daekker de i henhold til artikel 3 , stk . 4 , ugunstigt stillede omraader 3,5 millioner ha , der udgoer 50 % af landets samlede landbrugsareal . De tre i direktivet omhandlede foranstaltninger er taget i anvendelse , og for 1978 varierer udligningsgodtgoerelsen fra 18,7 til 27,2 RE/ESK gaeldende for hoejst 30 stk . kvaeg og mellem 34,0 og 45,4 RE/ESK for faar .

Italien har hovedsagelig fastlagt graenser for bjergomraader og omraader , der trues af affolkning , i alt ca . 16 millioner ha , dvs . 53 % af landbrugsarealet , saavel som mindre omraader og oeer med saerlige ulemper . Alle tre foranstaltninger er i kraft . Udligningsgodtgoerelsen ( satsen for 1978 ) varierer fra 16 til 52,5 RE/ESK med et loft pr . ha , men det er de regionale myndigheder , der fastsaetter satserne .

For Luxembourgs vedkommende er , bortset fra vinavlsomraaderne og Luxembourg by , hele landet angivet som ugunstigt stillet omraade ifoelge definitionen i direktivet , hvilket svarer til lidt over 90 % af medlemsstatens samlede areal . Udligningsgodtgoerelsen har vaeret anvendt siden 1976 i et kortere tidsrum . De oevrige bestemmelser skulle snart traede i kraft .

Nederlandene har for nylig fastlagt graenserne for adskillige mindre omraader med saerlige ulemper , der udgoer i alt 13 000 ha eller ca . 0,4 % af landbrugsarealet . Udligningsgodtgoerelsen vil kun blive anvendt i henhold til Kommissionens beslutning af 17 . april 1979 .

For Det forenede Kongeriges vedkommende omfatter afgraensningen praktisk talt samtlige omraader med vanskeligt terraen som defineret inden landets tiltraedelse af Faellesskabet , dvs . 7,6 millioner ha eller 40 % af det samlede landbrugsareal . Der findes ikke i oejeblikket omraader med saerlige ulemper , og de faa bjergomraader , der er tale om , er allerede omfattet af de i artikel 3 , stk . 4 , omhandlede omraader .

Alle tre foranstaltninger finder anvendelse , og der blev i 1978 udbetalt udligningsgodtgoerelse efter en sats paa 49,4 RE/ESK for kvaeg og 40,9 RE/ESK - 32,4 RE/ESK for faar . Der er endvidere loft over antal kvaeg og faar pr . ha .

1.3.2 . Stoette fra EUGFL

Nedenstaaende tabel , der er udarbejdet paa grundlag af de anmodninger om godtgoerelse , som medlemsstaterne har indsendt inden december 1979 , viser for hvert land det gennemsnitlige antal modtagere af udligningsgodtgoerelse og det samlede antal godkendte kollektive projekter pr . 31 . december 1979 .

* Antal modtagere af udligningsgodtgoerelse 1979 * Godkendte kollektive projekter pr . 31 . 12 . 1979 *

Belgien * 11 696 * 311 *

Tyskland * 90 026 * 244 *

Frankrig * 99 199 * 177 *

Irland * 105 439 * 3 674 *

Italien * 31 344 * 66 *

Luxembourg * 3 820 * - *

Det forenede Kongerige * 46 246 * 72 *

I alt * 387 770 * 4 544 *

Medlemsstaterne har ikke oplyst naermere om antallet af udviklingsplaner i bjergomraader eller andre ugunstigt stillede omraader , men det indgaar i det samlede antal udviklingsplaner , der er godkendt i henhold til Raadets direktiv 72/159/EOEF om modernisering af landbrugsbedrifter .

For aarene fra 1972 til 1979 er der godkendt i alt 54 149 udviklingsplaner , iberegnet dem der ikke vedroerer ugunstigt stillede omraader , med foelgende fordeling : Belgien 3 406 , Tyskland 23 621 , Frankrig 4 820 , Irland 9 092 , Italien 109 og Det forenede Kongerige 13 101 .

Fordelingen pr . medlemsstat og pr . art refusion fra EUGFL , udviklingssektionen , indtil 31 . december 1979 i henhold til direktiv 75/268/EOEF ser saaledes ud :

( i 1 000 RE/ERE )

Medlemsstat * Afsnit II Udligningsgodtgoerelse * Afsnit III Udviklingsplaner * Afsnit IV Kollektive projekter * I alt * % *

Belgien * 5 376 * 114 * 179 * 5 669 * 2,5 *

Tyskland * 33 746 * 7 106 * 282 * 41 134 * 18,1 *

Frankrig * 53 524 * 1 927 * 183 * 55 634 * 24,4 *

Irland * 30 553 * 1 635 * 280 * 32 468 * 14,3 *

Italien * 2 016 * - * 321 * 2 337 * 1,0 *

Luxembourg * 517 * - * - * 517 * 0,2 *

Det forenede Kongerige * 35 755 * 4 204 * 21 * 89 980 * 39,5 *

I alt * 211 487 * 14 986 * 1 266 * 227 739 * 100,0 *

FOERSTE DEL :

KONTROL MED ANVENDELSEN AF DIREKTIV 75/268/EOEF

1 . AFSNIT :

KONTROL MED UDLIGNINGSGODTGOERELSEN

2.1.1 . Antal enheder stort kvaeg ( ESK )

Kontrollen med antal ESK udfoeres meget forskelligt fra medlemsstat til medlemsstat .

De irske myndigheder har indfoert en aarlig , fuldstaendig og fysisk kontrol af de anmeldte besaetninger . For kvaegets vedkommende foretages der inspektion hos alle landbrugere , der har indgivet ansoegning . Ved besoeg paa stedet har det kunnet fastslaas , at kontrollen omfattede dyrets identitetskort , nummer , der fremgaar af et kontroloeremaerke , samt kvaliteten af koen , der skal vaere af en anerkendt race . Identitetskortene afstemples paa forskellig maade hvert aar .

Kontrollen med faar udfoeres af ambulante inspektionsenheder , der bestaar af 4 maend , hvis opgave er at kontrollere hvert enkelt dyr og at frasortere de faar , der ikke kan komme i betragtning ved godtgoerelsen . Kontrollen omfatter endvidere undersoegelse af fortaenderne paa aarslam og uldkvaliteten . De faar , der bliver fundet egnede , oeremaerkes for at undgaa at en anden inspektionsenhed ogsaa undersoeger dem .

I Det forenede Kongerige foretages der kontrol paa stedet en gang om aaret af kvaeget og ca . hvert tredje aar af faarene .

Kontrollen omfatter i foerste raekke besaetningen og kun i anden raekke det virkelige antal dyr , idet myndighederne som regel tager udgangspunkt i besaetningen som helhed .

I nationale forskrifter goeres der opmaerksom paa , at en saadan fremgangsmaade kan volde vanskeligheder , naar kvaeg er blevet slaaet ned som foelge af en epidemi , og der ikke tilfoeres bestanden nyt kvaeg lige med det samme . En skoensmaessig vurdering , der overlades til den lokale tjenestemand , kan risikere at give anledning til betaling af udligningsgodtgoerelse paa grundlag af , hvad man betegner som " ghost cows " . Det antal faar , der skal tages i betragtning , anslaas i forhold til besaetningens udvikling ( avl , salg , osv . ... ) .

Ved en kontrol paa stedet har det ved gennemgang af tyve landbrugeres sager kunnet konstateres , at der ved kontrolforanstaltningerne i et tilfaelde ikke var taget hensyn til ny tilgang af kvier , i et andet tilfaelde til , at faarene havde graesset paa arealer , der ikke kunne ydes godtgoerelse for og i et tredje tilfaelde til , at en ko ikke var blevet erstattet inden for to maaneder . Af hensyn til kvalitets - og sundhedsnormerne for besaetningerne har medlemsstatens myndigheder ligeledes gentagne gange foretaget inspektion hos en opdraetter , der opnaaede daarlige resultater , bl.a . en utilstraekkelig avl af lam , og myndighederne nedsatte stoettebeloebene .

De oevrige medlemsstater foretager sammenlignende stikproevekontrol hovedsagelig paa grundlag af dyrlaegekartoteker , landbrugets optaellinger og selvangivelser . Det er som regel vanskeligere at foere kontrol med faarene end med kvaeget , eftersom der er stoerre udsving i antallet af faar , og der ikke foretages vaccination . Kontrollen er saaledes ufuldstaendig og indskraenker sig som oftest til saertilfaelde , hvor der er maerkbare aendringer fra aar til aar . I samme forbindelse har det i Frankrig kunnet konstateres , at den i de interne instrukser paabudte bekendtgoerelse paa kommunekontorerne om antal ESK tillige med navnene paa modtagerne , ikke altid slaas op .

2.1.2 . Foderarealer

De udnyttede foderarealer omfatter de ejede og de forpagtede jorder og endvidere de alpegraesgange eller sommergraesgange , der drives i faellesskab .

Dokumentation for ejendomsretten til jorderne fremgaar af formelle retsakter ; kontrollen omfatter matrikelboeger , skoeder og selvangivelser .

Det er derimod vanskeligere at kontrollere de bortforpagtede jorder , da der foreligger saa mange mundtlige aftaler .

I Belgien har der kunnet foretages krydskontrol paa grundlag af selvangivelser : modsatte resultater i disse to erklaeringer boer i princippet goere det muligt at begraense risikoen for svigagtige anmeldelser . Tilskyndet af den samme tanke har landbrugsdirektoraterne i de franske departementer soegt samarbejde med " Mutualitès sociales agricoles " ( landbrugets gensidige forsikringsselskaber ) , der paa grundlag af medlemmernes angivelser foerer et kartotek over de udnyttede arealer . Det drejer sig naturligvis om en frivillig erklaering , hvis beviskraft er begraenset .

Under to besoeg i Tyskland har man ligeledes bemaerket den fremgangsmaade , der anvendes af myndighederne i delstaterne Hessen og Bayern , og som bestaar i , at man sammenligner modtagernes erklaeringer vedroerende udligningsgodtgoerelse med deres ansoegninger om stoette til gasoil . Ogsaa her foretages der en sammenligning mellem den frivillige erklaering fra en modtager og en anden fra den paagaeldende tidligere afgiven erklaering .

Man sagde , at denne administrative praksis var tilstraekkelig til at begraense mulighederne for svig eller fejl , og at de lokale myndigheder om fornoedent havde adgang til supplerende oplysninger , isaer om antallet af stort kvaeg , hvor det f.eks . altid er muligt at kontrollere vaccinerne og hermed antallet af dyr . Der er dog intet , der tyder paa , at denne besvaerlige krydskontrol udfoeres regelmaessigt ; man anvender snarere denne metode i tvivlstilfaelde .

Myndighedernes forsoeg paa at faa dokumenterede oplysninger om de arealer , som modtagerne i realiteten raader over , stoeder paa forskellige vanskeligheder . Den betydelige stigning i jordpriserne og selv i ugunstigt stillede omraader giver sig udtryk i en tendens hos ejerne til ikke at saelge deres jorder , men snarere at stille dem til raadighed for naboer , uden at der indgaas formelle forpagtningskontrakter . Modtageren kan i kortere eller laengere tid og mere eller mindre konstant have brugsretten over de jorder , han haevder at dyrke , uden dog at kunne forelaegge formelt bevis herfor , og uden at forholdet paa et givet tidspunkt altid er klart .

En praksis af denne art har kunnet konstateres i Tyskland og i Luxembourg . Spoergsmaalet er ikke uden praktisk betydning , og der har ved en revision i den luxembourgske centraladministration kunnet paavises 82 tilfaelde , hvor modtagere havde anmeldt landbrugsdrift af arealer paa mellem 3 ha ( mindste areal , hvortil der kan ydes stoette ) og 4 ha . Det har ikke vaeret muligt paa grundlag af tilstraekkeligt bevis for , at der reelt forelaa skoeder eller lejekontrakter og bevis for , om der eksisterede forpagtningskontrakter og disses loebetid for hver enkelt modtagers vedkommende at fastslaa , til hvilke arealer der kunne ydes stoette , og de nationale myndigheder oplyser , at der ikke hidtil har vaeret foert kontrol med de anmeldte arealer . Spoergsmaalet er tilfredsstillende loest i Det forenede Kongerige , hvor der gennem de seneste tredive aar er foert register over stoetteberettigede arealer inden for hver enkelt bedrift .

Den saedvanlige praksis ved drift af alpegraesgange eller faelles graesningsarealer giver problemer af forskellig karakter fra medlemsstat til medlemsstat og undertiden fra egn til egn eller endog fra den ene dal til den anden . Der foeres som regel forsvarligt tilsyn med , at graesgangene ikke udnyttes for intensivt , isaer i hedeomraaderne i Irland og i Det forenede Kongerige , hvor der foretages kontrol for at sikre , at det kraevede minimum paa 3 ha udnyttet landbrugsareal bliver overholdt og for at udelukke intensiv drift eller kvaeghandel .

2.1.3 . Status som landbruger

I artikel 6 i direktiv 75/268/EOEF kraeves det , at de , der modtager udligningsgodtgoerelse , er landbrugere . Formaalet med denne bestemmelse er dels at forhindre , at der udbetales stoette til personer , der blot har bopael paa landet , eller hvis erhvervsvirksomhed ikke kan betegnes som landbrug ( f.eks . handlende ) . Bestemmelsen aabner i oevrigt mulighed for at yde stoette til landmaend , der ikke har landbrug som hovederhverv ( deltidslandmaend ) . Det skal dog bemaerkes , at der i Frankrig i henhold til den nationale lovgivning kun ydes stoette til landmaend , der har landbrug som hovederhverv .

Om der er tale om status som landbruger kan i reglen kontrolleres ved krydskontrol af selvangivelser eller af kartotekerne i landbrugsforsikringsselskaber .

De geografiske , befolkningsmaessige og oekonomiske forhold i Frankrigs oversoeiske departementer giver anledning til et saerligt problem . Betingelserne for anvendelse af udligningsgodtgoerelsen er ikke tilpasset den art landbrug , der drives i disse egne . Landbrugerne er sjaeldent de samme fra aar til aar i den samme kommune . Desuden er det vanskeligt at identificere husdyrene og foderarealerne .

2.1.4 . Forpligtelsen til i fem aar at udoeve landbrugsvirksomhed

Kontrol med forpligtelsen til i fem aar at udoeve landbrugsvirksomhed giver i foerste raekke anledning til et spoergsmaal om fortolkningen af artikel 6 i direktiv 75/268/EOEF . Visse medlemsstater ( Belgien og Tyskland ) er af den opfattelse , at forpligtelsen altid skal forstaas som vaerende indtraadt fra det foerste aar , hvor der ydes godtgoerelse , medens andre ( Frankrig , Irland og Det forenede Kongerige ) derimod mener , at forpligtelsen fornyes hvert aar for en ny femaarsperiode , hvilket er en betydelig forskel i anvendelsen af direktivet .

Forpligtelsen kan ogsaa give anledning til andre fortolkninger . Ved gennemgang af nogle modtageres personlige akter har man saaledes registreret et tilfaelde af bortforpagtning af lanbrugsarealer eller overdragelse af retten til arealer og endvidere tilfaelde , hvor kvaegavlen , men ikke agerbruget var blevet opgivet . Undertiden havde adkomstberettigede ( arvinger eller slaegtninge i opretstigende linje ) paataget sig forpligtelsen til at fortsaette landbrugsvirksomheden i fem aar .

Medlemsstaterne foerer kontrol med denne forpligtelse . De myndigheder , der har edb-oplysninger til raadighed , foerer i reglen systematisk kontrol med modtagere , der ikke har fornyet deres ansoegning . I denne forbindelse skal der henvises til den irske fremgangsmaade , hvorefter der er indfoert en formular , der omfatter fire former for modtagers fravaer ( doedsfald , pensionering , ejendomsoverdragelse og ophoer af driften ) .

Det maa erkendes , at kravet om udoevelse af landbrugsvirksomhed i fem aar ikke har samme betydning i alle egne , idet befolkningen paa visse steder i de ugunstigt stillede omraader paa grund af den oejeblikkelige mangel paa beskaeftigelse i sektorer uden for landbruget ikke beroeres saa meget af udsigterne til affolkning af landbrugsomraader .

Det er paa den anden side navnlig i de kommende aar efter udligningsgodtgoerelsens eventuelle ophoer , at kontrol med overholdelsen af dette krav vil skabe vanskeligheder , som haenger sammen med kendskabet til forandringer i landbrugernes forhold og ligeledes med foelgerne af , at forpligtelsen til at udoeve landbrugsvirksomhed i fem aar eventuelt ikke overholdes ; direktiv 75/268/EOEF indeholder nemlig ikke nogen bestemmelser herom .

2.1.5 . Eventuel oppeboersel af en almindelig alderspension

I direktivets artikel 15 hedder det : " Udgifterne i forbindelse med udligningsgodtgoerelsen giver ... ikke anledning til refusion , naar driftslederen oppebaerer en almindelig alderspension " . Ved et besoeg i Irland kunne det konstateres , at denne medlemsstat indsendte anmodning til EUGFL om refusion af stoette ydet til driftsledere , der oppebar pension , der blev betalt af private eller halvoffentlige arbejdsgivere ( Aer Lingus , amtsraad ... ) .

Det fremgaar af oplysninger indsamlet ved denne lejlighed , at den irske pensionsordning omfatter " old age pensions " , " occupational pensions " og " service pensions " . Den foerstnaevnte kategori er i virkeligheden et indkomsttillaeg og ydes til personer , hvis indtaegt ligger under eksistensminimum . Den anden kategori anerkendes uden videre som alderspension , hvorimod den tredje kategori , der omfatter personel ved militaeret , flaaden , toldvaesenet og politistyrken , og som isaer udbetales under hensyntagen til saadanne stillingers saerlige karakter , behandles ikke af medlemsstaten som alderspension .

Kommissionen har endnu ikke taget stilling til spoergsmaalet , der i oevrigt meget vel ogsaa kan opstaa i andre medlemsstater .

2 . AFSNIT :

KONTROL MED UDVIKLINGSPLANER

2.2.1 . Beregning af arbejdsindkomst for en mandsarbejdsenhed ( MAE )

Beregningen af mandsarbejdsenheder ( MAE ) pr . bedrift foretages paa grundlag af to faktorer : antal heltidsbeskaeftigede og antal arbejdstimer opgivet for et aar . I artikel 4 , stk . 5 , i direktiv 72/159/EOEF hedder det , at indkomsten ved planens afslutning skal kunne opnaas , uden at den aarlige arbejdstid overstiger 2 300 timer .

Men maximumstallet paa 2 300 timer anvendes ogsaa ved planens begyndelse til beregning af antal MAE . Det gennemsnitlige antal arbejdstimer pr . aar i landbruget er imidlertid som regel langt hoejere end 2 300 timer . Antallet af arbejdstimer fastsaettes overalt paa grundlag af et fast skoen , der kan vaere mere eller mindre rigtigt . Erfaringen har i det store og hele vist , at den virkelige arbejdstid , der skulle laegges til grund ved planens begyndelse , oversteg 2 300 timer .

Naar planen udarbejdes , tildeles en ved landbruget beskaeftiget person som foelge heraf altsaa en MAE-koefficient , der ligger hoejere end enheden for en heltidsbeskaeftiget . Spillerummet for dette skoen gaar fra en enhed til det dobbelte af en enhed og giver mulighed for finjusteringer . Det sammenlignelige indkomstniveau pr . MAE , som saaledes skal divideres med 1,2 eller 1,5 eller 1,8 , nedsaettes proportionalt og giver mulighed for , at landbrugere , der ligger over sammenligningsindkomsten , kan faa adgang til udviklingsplanerne . Hvis man ikke anvender andre former for regulering , kan der paa grund af denne bestemmelse i direktivet paradoksalt nok ske det , at driftsledere , der ikke kan opnaa en indkomst , der svarer til 2 300 timer , men som er indstillet paa at arbejde mange flere timer , bliver afskaaret fra at nyde godt af planerne . Forholdet arbejdstager/arbejdstimer er vanskeligt at kontrollere , og man kan derfor tillade sig at anvende MAE-antallet fleksibelt , hvilket saa igen giver mulighed for en tilstraekkelig indkomstnedsaettelse pr . MAE ved planens begyndelse og en forhoejelse ved dens afslutning . Disse forhold findes i praktisk talt alle medlemsstater .

Med det formaal at lade bedrifter med megen arbejdskraft ude af betragtning indeholder artikel 4 , stk . 1 , i direktiv 72/159/EOEF en bestemmelse om , at der ved planens afslutning skal opnaas en arbejdsindkomst " principielt for en eller to MAE " . I Frankrig er der som maksimum fastsat tre MAE . De oevrige medlemsstater godkender som regel gartneribedrifter , der kraever et stoerre personale , da direktivet ikke er saa restriktivt formuleret .

2.2.2 . Tilsvarende arbejdsindkomst

I artikel 4 i direktiv 72/159/EOEF er den tilsvarende arbejdsindkomst defineret som den gennemsnitlige bruttoindkomst for arbejdstagere uden for landbruget . Det er den arbejdsindkomst , som ved udviklingsplanens afslutning skal kunne opnaas pr . MAE , for at der kan ydes stoette . Den tilsvarende arbejdsindkomst fastsaettes paa grundlag af statistiske oplysninger , og sideloebende hermed fastsaettes der en aarlig vaekstrate for den samme indkomst , for herved at goere det muligt at fastsaette indkomstbeloebet ved afslutningen af udviklingsplanen .

Direktiv 72/159/EOEF indeholder ikke naermere regler for beregningen af den tilsvarende arbejdsindkomst . Sammenligninger foretages enten paa grundlag af brutto - eller nettoindkomster .

Den tilsvarende arbejdsindkomst og den forventede aarlige vaekstrate fastsaettes paa forskellig maade fra medlemsstat til medlemsstat .

I Belgien fastsaetter l'Institut èconomique agricole ( det landbrugsoekonomiske institut ) paa grundlag af oplysninger fra l'Institut national de statistique ( Belgiens statistiske kontor ) de to tal , der ligeledes findes i centralbankens konjunkturberetninger , og som regelmaessigt ajourfoeres . Tallene er ens for hele landet .

Irland : Paa grundlag af de seneste , faktiske , foreliggende tal ( beskaeftigelsesoptaellingen 1977 i forbindelse med statsregnskabet ) , udarbejder finansministeriet prognose og anslaar skoensmaessigt disse to tal , der ajourfoeres og reguleres fra egn til egn .

I Det forenede Kongerige samler arbejdsformidlingen de statistiske oplysninger , og landbrugsministeriet anvender dem under hensyntagen til , hvor nye de er og justerer dem herefter med en ajourfoeringskoefficient . Der er to beloeb , et for Storbritannien og et for Nordirland .

I Frankrig anvendes tilsvarende beregningsmetoder ; Frankrigs Institut national de la statistique et des études économiques ( institut for statistik og oekonomisk forskning ) beregner de gennemsnitlige bruttoindkomster inden for de enkelte departementer . Her drejer det sig ogsaa om tal fra 1974 , der er ajourfoert ved anvendelse af en prisudviklingskoefficient . Man kommer herved frem til flere beloeb : paa landsplan , paa regionalt plan samt for de enkelte departementer , mellem hvilke de myndigheder inden for departementerne , der skal godkende planen , kan vaelge .

Selve vaekstraten for den tilsvarende indkomst fastsaettes paa departementsplan efter udtalelse fra det blandede udvalg . Indkomsten er saaledes i ret hoej grad egnsbestemt .

I Tyskland er den tilsvarende indkomst det regionale gennemsnit for loenninger , der er fastsat i forbindelse med beskaeftigelsesoptaellingen fra 1969 og ajourfoert for hele forbundsomraadet ved anvendelse af en enkelt koefficient , der er fastsat ved samarbejde mellem delstaterne og forbundsmyndighederne .

I Italien udarbejder det statistiske kontor paa grundlag af loengennemsnitstallene det beloeb , der for hver af regionerne skal vaere gaeldende som tilsvarende arbejdsindkomst .

Hvert aar giver medlemsstaterne meddelelse om indkomstbeloeb og stigningskoefficienter til Kommissionen , der godkender dem paa samme maade som de oevrige nationale forskrifter til gennemfoerelse af direktiverne . Ved hjaelp af de statistiske oplysninger , Kommissionen raader over , er den i oevrigt i stand til at foere en vis kontrol med disse tals paalidelighed . Kommissionen paaser desuden , at de nationale beregningsmetoder indbyrdes ikke afviger for meget .

Nedenfor foelger en opstilling over de tilsvarende arbejdsindkomster pr . medlemsstat :

Irland :

egnsbestemt indkomst for :

Dublin : i Pund 4 760

Oestirland : i Pund 3 883

Vestirland : i Pund 3 340

Det forenede Kongerige :

to indkomstbeloeb for henholdsvis Storbritannien og Nordirland

Storbritannien : Pund 4 200

Nordirland : Pund 3 885

Frankrig :

af de forskellige indkomster paa landsplan , for regioner og departementer er der kun anfoert et landsgennemsnit , hvori Paris med forstaeder ikke er medregnet : ffr . 43 900

Tyskland :

landsindkomstbeloebet fordeles paa 31 regionalomraader , hvis gennemsnit for hele forbundsrepublikken beloeber sig til : DM 26 000

Belgien :

den tilsvarende arbejdsindkomst er ikke omraadebestemt : bfr . 471 000

Italien :

indkomsten varierer fra egn til egn . Som rettesnor angives her indkomsten for Trento-regionen : Lire 6 242 000

Luxembourg :

der foreligger ingen oplysninger .

Det boer understreges , hvor mange muligheder der foreligger , naar der skal vaelges metode til fastsaettelse af de tilsvarende arbejdsindkomster og stigningskoefficienter ; naar der vaelges et hoejt beloeb for den tilsvarende indkomst , lettes adgangen til at nyde godt af planen for de mere velstaaende landbrugere ; hvis der derimod vaelges et lavere beloeb , skabes der ogsaa mulighed for , at landbrugere med mere beskedne indtaegter kan fremlaegge en udviklingsplan .

2.2.3 . Arbejdsindkomst

Det er ikke vanskeligt at beregne arbejdsindkomsten i begyndelsen af en plan , naar driftslederen allerede foerer regnskab . Men af de oplysninger , Revisionsretten har modtaget , fremgaar det , at 80-90 % af de driftsledere , der fremlaegger en udviklingsplan , ikke har nogen regnskaber eller kun lejlighedsvis foerer en ufuldstaendig fortegnelse over deres koeb og salg .

For at raade bod paa disse forhold har medlemsstaterne udarbejdet retningslinjer , der goer det muligt at afhjaelpe mangelen paa selv et oversigtsbogholderi . For saa vidt som man ved hjaelp af disse ret noeje kan foelge den tekniske udvikling og takket vaere en raekke muligheder kan tage hensyn til hver enkelt bedrifts saerlige forhold ( isoleret beliggenhed , uheldig placering af driftsbygninger osv . ) , er det formaalstjenligt at anvende retningslinjerne .

Dette er derimod ikke tilfaeldet hvad angaar de oevrige faktorer saasom gennemsnitsydelse pr . ha eller de gennemsnitspriser , der er opnaaet pr . afgroede eller pr . avlsdyr . Den eneste faktor , der er let tilgaengelig , er indtaegten fra salg af maelk , og det skyldes de oplysninger , mejerierne ligger inde med eller sender til landbrugerne . De oevrige faktorer er praktisk talt " rekonstruerede " .

I denne forbindelse blev det under en revision i Det forenede Kongerige konstateret , at modtagerne har valget mellem enten af fremlaegge deres attesterede regnskaber , som dog kan gaa 18 maaneder tilbage i tiden ( hvis to regnskabsaar tilfaeldigvis afslutter inden for disse 18 maaneder , eftersom ikke alle landbrugsregnskaber foelger kalenderaaret , kan modtageren anvende tal , der gaar 2 1/2 aar tilbage ) eller at anvende metoden med gennemsnitstal ( Standard data ) .

Sidstnaevnte m * de foretraekkes af landbrugere , der angiver stoerrelsen af de arealer , de dyrker og antallet af dyr i deres besaetninger . Disse tal multipliceres med en gennemsnitssats , og paa summen af de forskellige multipla anvendes derefter en reduktionsfaktor , der ogsaa er en gennemsnitsvaerdi . Gennemsnitssatser og reduktionsfaktorer beregnes paa grundlag af gennemsnit for de tre foregaaende aar .

Under disse omstaendigheder medfoerer beregningen af landbrugsindkomsten , at der anvendes tal , som ikke er ajourfoerte og ligger lavere end de virkelige tal , ikke mindst under en inflationsperiode . De tal , der anvendes i Det forenede Kongerige , hidroerer fra repraesentative stikproever fra 2 300 landbrugsbedrifter ( Farm Management Survey ) , der i oevrigt ikke er jaevnt fordelt paa de forskellige regioner .

Det blev konstateret , at anvendelsen af attesterede regnskaber i Det forenede Kongerige , saaledes som de forelaa i akterne , i hoej grad ville reducere antallet af modtagere , idet deres indkomster forekommer for hoeje til at give dem adgang til udviklingsplanerne . Ved at anvende reduktionsfaktorerne for store produktionskategorier blev der i 1979 taget det foerste skridt i retning af en vurdering , der bedre stemmer overens med virkeligheden .

Skoent visse medlemsstater har truffet forholdsregler i den forbindelse , forekommer det dog , at driftsledere vaelger et daarligt hoestaar ( toerke 1976 og nedboer 1978 ) som udgangspunkt for deres indkomst .

Ogsaa i denne forbindelse er der kun en ting at goere , nemlig at forlange oplysninger om flere aarsafslutninger . Men da ingen er forpligtet i henhold til faellesskabsforskrifterne til noget saadant , overlades det ofte til konsulenterne selv at skoenne , om en rimelig krydskontrol mellem resultaterne fra de forskellige regnskabsaar , hvis tal er " skoensmaessigt anslaaet " eller " rekonstruerede " .

Artikel 2 , stk . 2 , i direktiv 72/159/EOEF omhandler landbrug , hvis struktur er af en saadan art , at der er risiko for , at den tilsvarende indkomst ikke kan fastholdes paa det niveau , der var gaeldende paa det tidspunkt , hvor ansoegningen om planen blev indgivet . Den " risiko " -taerskel , der bestemmer , om de saakaldte " risikopraegede " bedrifter kan komme i betragtning ved stoette til udviklingsplaner , varierer fra medlemsstat til medlemsstat og ligger f.eks . i Frankrig 10 % over den tilsvarende nationale indkomst og i Tyskland 20 % over . I forbindelse med de fleste af de planer , der i denne kategori har vaeret undersoegt i Tyskland , gives der ikke i akterne nogen begrundelse for , at en landbrugsbedrift klassificeres som " risikopraeget " , hvilket bevirker , at de ikke kommer ind under det i direktiv 72/159/EOEF , artikel 2 , stk . 2 , foerste saetning , naevnte krav ( " hvis arbejdsindkomst ligger lavere end det i artikel 4 , stk . 1 , opstillede moderniseringsmaal ... " ) ; i visse planer af aeldre dato angives desuden en begyndelsesindkomst , der er langt hoejere end den tilsvarende arbejdsindkomst .

Der er i Bayern set flere tilfaelde af udviklingsplaner , hvor begyndelses-indkomsten var 45 % , ja endog 60 % hoejere end den tilsvarende arbejdsindkomst .

I de sidste to aar har Tyskland imidlertid strammet betingelserne for adgang til udviklingsplaner for denne kategori af bedrifter ved at fastsaette et loft paa 30 % , som senere er saenket til 20 % .

Der er endvidere stadig kun ringe kendskab til modtagernes indkomster fra arbejde uden for landbruget . Ved et besoeg i den autonome provins Bozen kunne det konstateres , at provinsmyndighederne lod turistindtaegter indgaa i landbrugsindkomsterne , medens det i Kommissionens beslutning 78/867/EOEF udtrykkeligt er bestemt , at de i artikel 10 , stk . 5 , naevnte indkomster ( agro-turistindtaegter ) ikke betragtes som arbejdsindkomster i den i artikel 4 , stk . 1 , i direktiv 72/159/EOEF anvendte betydning . Noejagtige tal for disse skattefri indtaegter foreligger i oevrigt ikke . Myndighederne anvender fortsat de mere smidige vilkaar fra den tidligere groenne plan .

2.2.4 . Finansiering af udviklingsplanen

Det er naturligvis af stoerste betydning , at konsulenten eller den organisation , der udarbejder udviklingsplanen er velfunderet og erfaren , isaer for saa vidt angaar behandlingen af planens finansiering , og de nationale myndigheder har da ogsaa i det store og hele tilrettelagt deres kontrolsystem inden planens igangsaettelse hovedsagelig paa grundlag af konsulentens indgaaende kendskab til den region , hvor han skal virke , og til de bedrifter , han skal besoege . Som oftest har myndighederne imidlertid ikke kendskab til flere grundlaeggende oplysninger , f.eks . om modtageren har gaeldsforpligtelser .

For saa vidt angaar Alto Adige-provinsen gives der i artikel 8 , stk . 2 , i loven af 23 . december 1976 tilladelse til at lade en " halvaarsstoette " traede i stedet for rentegodtgoerelsen . Det drejer sig om tilfaelde , hvor modtageren afgiver erklaering om at have laant penge af et familiemedlem , og paa grundlag heraf udbetales der den paagaeldende en stoette svarende til en rentegodtgoerelse paa 12 % . De italienske myndigheder er blevet anmodet om supplerende oplysninger om , hvilke forholdsregler den har truffet for at sikre sig dokumentation for saadanne laan og de dermed forbundne udgifter .

Som regel har myndighederne kun kendskab til laan optaget inden planens forelaeggelse , hvis de er optaget hos et landbrugskreditinstitut , der som led i udviklingsplanen skal godkende eller afslaa ny finansiel deltagelse .

I Frankrig foeres der saaledes paa landbrugskreditinstituttets lokalkontorer , sideloebende med de administrative akter , en finansoversigt , der indeholder analyser af de paataenkte investeringer og finansieringen heraf . Der foretages isaer en undersoegelse af de vigtigste finansielle noegletal ; forskellen mellem de langfristede passiver og de faste aktiver skal under hele planperioden stadig vaere positiv , og der tilstraebes en tilfredsstillende ligevaegt mellem egenkapital og passiver , saaledes at egenkapitalen ved planens afslutning udgoer mindst 50 % af de langfristede passiver . Den gaeldsstiftelse , der har fundet sted foer planen , tages ligeledes i betragtning . Landbrugsdirektoratets myndigheder inden for departementerne undersoeger endvidere indtaegter og gaeldsposter vedroerende arbejde uden for landbruget , da disse supplerende oplysninger goer det muligt at foretage en noejagtigere vurdering af , om den paataenkte plan kan faa et heldigt forloeb .

2.2.5 . Forventet indkomststigning

Ekstrapolationerne ( arealer , ydelser , priser ... ) foretages paa bredt grundlag , og den forventede produktivitetsfremgang er langt stoerre end udgiftsstigningerne for den samme periode , hvilket teoretisk goer det muligt at naa det maal , der er sat for indkomsternes partitet . Overslagene er udarbejdet paa grundlag af konstante tal , udgifter saavel som indtaegter , og priserne for goedningsstoffer og kvaegfoder ligger fast ligesom de forskellige produktionspriser .

De fleste planer indeholder betragtninger om intensivering , hvilket kraever et indgaaende kendskab til jorderne og deres muligheder . De paaregnede ydelser boer vaere rimelige , og der boer tages hensyn til landbrugerens dyrkningsmetode eller til vekseldrift af foderplanter , der i sig selv skal vaere forenelig med mulighederne for jordenes udnyttelse . Disse faktorer ofres ikke altid tilstraekkelig opmaerksomhed i medlemsstaterne , og man har set , at angivelserne af ydelserne i mange planer var yderst optimistiske .

Naar de i udviklingsplanerne naevnte stigninger skyldes foroegelse af opdyrkede arealer , boer modtageren i princippet godtgoere , at han vil faa yderligere arealer til raadighed . Af grunde , der allerede er anfoert i forbindelse med omtalen af udligningsgodtgoerelsen , er der visse egne inden for Faellesskabet , hvor det er vanskeligt at skaffe formel dokumentation herfor . Som det har kunnet konstateres ved et besoeg i forbundsstaten Hessen i Tyskland , haender det , at myndighederne accepterer forholdene , som de er , og goer bemaerkning om , at de har undersoegt forpagtningskontrakterne , hvis loebetid man i oevrigt ikke er i stand til at angive .

2.2.6 . Udviklingsplanernes gennemfoerelse

Landbrugsdriftsledere , der har faaet en udviklingsplan godkendt , skal foere regnskab og fremlaegge de aarlige resultater , hvorved driftsledelsens effektivitet og maalsaetningens gennemfoerelse kan bedoemmes .

Det boer saaledes undersoeges , om der virkelig findes et regnskab , hvem der foerer det , om det revideres , og om det eventuelt giver anledning til , at planerne tages op til fornyet overvejelse eller i det mindste aendres noget .

I omraadet Trentino-Alto Adige er der ikke udbetalt stoette til regnskabsfoering , uanset , at der findes udviklingsplaner .

Der er ikke givet nogen naermere oplysninger af de nationale myndigheder om , hvilke foranstaltninger der er truffet for at ivaerksaette denne form for stoette og for at sikre , at modtagerne opfylder deres forpligtelse paa dette omraade . Det er sjaeldent , at regnskabet foeres af modtageren selv , idet forvaltning heraf overdrages til forskellige organer af administrativ eller privat karakter , der anvender databehandling , og omkostningerne spaender fra vederlagsfri forvaltning ved udligning over den ydede praemie ( Belgien ) til forholdsvis hoeje beloeb ( Frankrig og Tyskland ) .

Selv om man naeppe kan komme uden om tredjemands medvirken , indebaerer en saadan risiko for , at man forfejler de grundliggende maal i henhold til artikel 11 i direktiv 72/159/EOEF , nemlig at give driftslederne det fornoedne grundlag for en rationel forstaaelse af deres bedrift , saaledes at de kan foretage det fornoedne og traeffe de videre valg ud fra regnskabsmaessige oplysninger .

Om end direktiv 72/159/EOEF ( artikel 11 ) ganske vist omhandler en opfoelgning af regnskaberne , naevnes der i oevrigt ikke heri noget om omfanget af den revision , medlemsstaterne skal foretage , eller om konsekvenserne af , at der eventuelt maatte blive konstateret resultater , som ikke svarer til formaalene .

Medlemsstaterne paaser saaledes opfoelgningen af regnskabet og af planernes gennemfoerelse med hele det spillerum , som direktivet giver , og saa maa der endda skelnes mellem den officielle fremgangsmaade og direktivets faktiske anvendelse .

I Frankrig paahviler tilsynet for oejeblikket departementernes landbrugsdirektorater . Alt efter hvor megen tid og hvilke midler der staar til raadighed , har direktoraterne paabegyndt tilrettelaeggelsen af en opfoelgning af udviklingsplaner ; centraladministrationen er nu i faerd med at udarbejde et arbejdsdokument herom .

De eksempler paa opfoelgning , der blev benandlet under revisionen , viser , at de foranstaltninger , der er truffet , gaar ud paa en droeftelse med jaevne mellemrum med modtageren .

I Det forenede Kongerige er det ophavsmanden til planen , " the Agricultural Advisory Officer " ( den offentlige landbrugskonsulent ) , der har til opgave at kontrollere de aarlige resultater ved hjaelp af ensartede dokumenter , centraladministrationen har indfoert : denne landbrugskonsulent aflaegger derefter rapport til " Divisional Officer " ( den regionale myndighed ) med henblik paa betaling af praemien .

I andre medlemsstater har spoergsmaalet om opfoelgning af regnskaberne endnu ikke givet anledning til naermere forskrifter , men i Belgien omgaas man med planer om at indfoere en ordning .

I de administrative cirkulaerer er der i store traek aabnet mulighed for at foelge regnskaberne op , men Revisionsretten bemaerkede under sine kontrolbesoeg paa stedet , at myndighederne kun sjaeldent opbevarer oplysninger om sine kontakter med de modtagere , der ikke gennemfoerer deres udviklingsplaner , og som det er noedvendigt at give raad og bedre vejledning .

Revisionen i Storbritannien og i Tyskland viste , at medlemsstaternes cirkulaerer og forskrifter ikke paalaegger myndighederne forpligtelse til ved en formel kontrol paa stedet at sikre sig , at investeringerne har fundet sted . Det er en kendsgerning , og ikke mindst for de stoerre projekters vedkommende , at driftslederne paa et eller andet tidspunkt faar besoeg af konsulenter eller af myndighedernes repraesentanter . Ud af 40 sager , der blev behandlet i Storbritannien , var der imidlertid kun 1 , der indeholdt en formelt rigtig udarbejdet rapport om kontrol paa stedet , idet kontrollen i de fleste tilfaelde foretages paa uformel maade .

3 . AFSNIT

KONTROL MED KOLLEKTIVE INVESTERINGER

2.3.1 . Udgifter , der kan godtgoeres

Direktiv 75/268/EOEF indeholder ingen naermere rammeordning for de i artikel 11 naevnte stoetteforanstaltninger for kollektive investeringer i foderproduktion og til forbedring og udlaegning af graesgange og alpegraesgange , der drives i faellesskab . Det er kun fastsat , at Faellesskabets deltagelse ikke maa overstige 20 000 RE pr . kollektiv investering og 100 RE pr . ha forbedret eller udlagt graesgang eller alpegraesgang .

I alle de medlemsstater , der har indfoert stoetteforanstaltninger til investeringer af denne art , forlanges der af modtagerne en sammenslutningsoverenskomst , for at det kan godtgoeres , at investeringen er af kollektiv art . Der kraeves som regel mindst 3 deltagere , og overenskomsten skal have en loebetid paa mindst 5 aar .

Der er ikke i faellesskabsforskrifterne givet nogle regler for kontrol af projekternes landbrugsmaessige og kollektive karakter , om mindste antal deltagere eller mindste varighed af sammenslutningen , endsige en fortegnelse over de investeringer , der berettiger til stoette fra EUGFL . Denne mangel paa regler kan give anledning til , at der ydes stoette til kortsigtede sammenslutninger , til investeringer , der let kan opdeles eller fordeles paa forskellige bedrifter , til investeringer , der kun har ringe indflydelse paa forbedring af foderproduktionen ... Revisionen tager saaledes sigte paa at kontrollere , at anvendelsen af investeringerne er eller vil blive kollektiv , at investeringerne er tilstraekkelig langfristede , og at de virkelig vedroerer fodersektoren .

De investeringer , der kunne konstateres , var hovedsagelig foretaget i en foroegelse af foderproduktionen , opfoerelse eller forbedring af de til hoest og oplagring af foderprodukter noedvendige anlaeg , anskaffelse af forskelligt materiel til dyrkning og til anvendelse eller behandling af foderprodukter , saavel som til udlaegning eller forbedring af kollektive graesgange .

2.3.2 . Gennemfoerelsesbestemmelser

Under et besoeg paa stedet i Italien konstateredes det , at en lov nr . 62 af 23 . december 1976 for den autonome provins Bozen , der af Kommissionen er godkendt som gennemfoerelsesforanstaltning for direktiv 75/268/EOEF , ikke omhandlede nogen stoette i henhold til dette direktivs artikel 11 . Forklaringen herpaa var , at der eksisterer en tidligere lov for provinsen , der indeholder regler om den paagaeldende form for stoette , og som ikke er blevet forelagt Kommissionen til godkendelse . Ikke desto mindre er de stoettebeloeb , der er udbetalt paa grundlag af denne lov , blevet indsendt til refusion gennem EUGFL , der betalte et acontobeloeb ( 75 % af den forventede stoette ) til foranstaltninger , der ikke er omfattet af de bestemmelser , EUGFL havde godkendt .

De belgiske bestemmelser blev godkendt ved en kommissionsbeslutning ; uanset dette , var Kommissionen med god grund af den opfattelse , at opfoerelsen af saerskilte siloer paa hver bedrift , selv om der er tale om en kollektiv foranstaltning , ikke kan betragtes som en kollektiv investering i henhold til artikel 11 i direktiv 75/268/EOEF .

Visse turistmaessige investeringer , saasom ombygning af lader til udflugtsbeboelser , indebaerer ligeledes muligheder for misbrug . Andre investeringer synes snarere knyttet til entreprenoerarbejder end til de i artikel 11 i direktiv 75/268/EOEF naevnte formaal .

Ved et besoeg i Irland kunne det konstateres , at opfoelgningen af foderproducentsammenslutninger var noget forsoemt .

I Irland er lovgivningen blevet strammet for at undgaa , at stoetten gaar til investeringer , der ikke er af absolut kollektiv karakter . Fra 1978 er der indfoert krav om mindst 3 medlemmer til dannelse af en sammenslutning . Det blev i oevrigt bemaerket , at tilskuddene blev udbetalt til sekretaererne for sammenslutningerne , uden at der forlanges dokumentation for , at midlerne er blevet fordelt til medlemmerne af sammenslutningen . Der er et stort antal kollektivinvesteringer i Irland ( 2 140 ud af 2 407 i hele Faellesskabet ) .

ANDEN DEL

KONTROL MED RESULTATERNE AF STOETTE

1 . AFSNIT

UNDERSOEGELSE AF FORMAALENE

3.1.1 . Formaalene med den i direktiv 75/268/EOEF naevnte stoette

a ) De enkelte formaal

Hovedformaalet med den faelles landbrugsstrukturpolitik er at fremme og styre udviklingen i tilpasningen af landbrugsstrukturerne . Med henblik herpaa skal politikken aktivt gribe ind i omstruktureringen , idet den naturlige tilpasning af produktionsfaktorerne ikke har vist sig at vaere tilstraekkelig smidig eller bevaegelig til at hindre eller begraense betydelige indkomstforskelle .

Derfor tager nogle foranstaltninger sigte paa at fremme adgangen fra landbruget ( 72/160/EOEF : stoette til ophoer ) , medens andre foranstaltninger samtidig bidrager til at foroege maengden eller forbedre kvaliteten af faktorer , der med rette eller urette forekommer utilstraekkelige ( 72/160/EOEF : raadighed over frigjorte jordarealer , 72/159/EOEF : kapitalstoette , 72/161/EOEF : faglig uddannelse ) .

Disse generelle formaal fremmer udvikling af de rentable bedrifter ( udviklingsplaner : direktiv 72/159/EOEF og 75/268/EOEF ) . Der gives stoette til den oekonomiske vaekst , og der laegges bevidst vaegt paa en udvaelgelse af bedrifter med udviklingsmuligheder .

Desuden er der aabnet mulighed for , at landbrugsindkomsterne kan komme paa hoejde med indkomsterne uden for landbruget . I de ugunstigt stillede omraader er stoetten til bedrifter , der kan moderniseres , blevet foroeget , og udligningen tager saaledes sigte paa baade indkomster uden for landbruget og landbrugsindkomster i omraader , der ikke er ugunstigt stillede .

Formaalet med udligningsgodtgoerelsen for naturbetingede ulemper , som beregnes paa grundlag af arealer og besaetninger , er at bremse affolkningen af landbruget og landomraader ved at yde modtagerne et indkomsttillaeg .

De i artikel 11 , direktiv 75/268/EOEF , naevnte foranstaltninger skal fuldstaendiggoere ordningen ved at bane vej for en bedre foderproduktion , en grundlaeggende indtaegtskilde i ugunstigt stillede omraader . Der tages i direktivet ligeledes sigte paa at fremme bevarelsen af det naturlige miljoe . Raadet har ikke givet klart udtryk for dette formaal , der faktisk fremgaar tydeligere af praeamblens betragtninger end af selve bestemmelserne i direktivet . Bortset fra tilfaelde af erosion og jordskred har en manglende miljoebeskyttelse ikke noedvendigvis skadelige foelger for det naturlige miljoe . For saa vidt angaar naturreservater , boer det i oevrigt erindres , at det er et krav til landbrugerne , at de anvender landbrugsmetoder , der ikke foringer de landskabelige vaerdier .

En praksis af denne art kunne i oevrigt konstateres ved et besoeg paa stedet i Det forenede Kongerige , hvor de myndigheder , der havde ansvaret for naturbeskyttelsen af et areal , havde bevilget en aarlig godtgoerelse til en driftsleder , der ikke havde faaet tilladelse til at opdyrke ca . 100 ha .

Forestillingen om bevarelsen af det naturlige miljoe ( og om , at naturen ikke boer overlades til sig selv , samt at jordarealerne kan tage skade paa forskellige maader ved at ligge brak ) rummer i sig selv en raekke muligheder for ikke-landbrugsmaessig anvendelse af jorden , isaer til skovbrug , hvortil der ville kraeves en kombination af foranstaltninger paa foelgende omraader : egnsplanlaegning , jordpolitik , landbrugsteknik , beskyttelse af miljoeet og hermed af plante - og dyrelivet .

De eneste foranstaltninger af denne art , der er naevnt i direktiv 75/268/EOEF , er foranstaltninger vedroerende turistmaessig eller haandvaerksmaessig virksomhed ( artikel 10 ) , der indirekte kan saettes i forbindelse med et saadant formaal .

b ) Indbyrdes forbindelse mellem formaalene

De ovenfor naevnte formaal boer vaere i balance saavel indbyrdes som i forhold til de oevrige formaal med Faellesskabets strukturpolitik og med Faellesskabets oevrige foranstaltninger .

1 . Den stoette , der ydes til bedrifter , der oensker at udvikle sig , har normalt en stimulerende virkning paa fremstillingen af visse produkter , hvoraf der er overskud i Faellesskabet . Denne risiko foreligger for mejeriproduktionen , idet ugunstigt stillede omraader ikke mindst paa kontinentet traditionelt er indstillet paa en produktion af denne art , der foregaar under de vanskeligste vilkaar og med hoejere omkostninger end andre steder . I visse alpeomraader er der paa den anden side foretaget en omlaegning af mejeriproduktionen i retning af forholdsvis dyre kvalitetsoste , der konkurrerer med lignende produkter fra egne , hvor der gives tilskud til mejeriproduktion .

Det skal bemaerkes , at medansvarsafgiften i maelkesektoren ikke anvendes i de ugunstigt stillede omraader , hvilket viser , hvorledes formaalene tilpasses efter saerlige prioriteringer .

2 . Det er endvidere et spoergsmaal , om de formaal , der ligger til grund for udligningsgodtgoerelsen , og ikke mindst oensket om at bibeholde en mindstebefolkning i visse omraader ikke er i modstrid med formaalene i direktiv 72/160/EOEF , der tager sigte paa ophoer af landbrugsvirksomhed og frigoerelse af jordarealer . I mange tilfaelde vil en bedrift i et ugunstigt stillet omraade have behov for tillaegsjorder , f.eks . for at kunne slaa ind paa ekstensivt landbrug .

3 . Tilsvarende spoergsmaal melder sig , hvor det gaelder at harmonisere formaalene med de maal , der er opstillet for social - eller regionalpolitikken . F.eks . kunne udbetaling af udligningsgodtgoerelse koncentreres yderligere om de omraader , hvor der ikke er beskaeftigelsesmuligheder uden for landbruget .

Naturligvis kraever de forskellige forhold en fremgangsmaade , der maa tage hensyn til oplysninger af saerlig regional , lokal og endda personlig art om bedriften . Det er imidlertid en kendsgerning , at de gaeldende bestemmelser ikke altid angiver en prioriteringsraekke for de maal , der skal naas .

3.1.2 . Foranstaltningernes tilpasning til formaalene

a ) Udligningsgodtgoerelse

Udligningsgodtgoerelse er en aarlig udbetaling beregnet paa grundlag af de opdyrkede landbrugsarealer og husdyrholdet ( kvaeg , faar og geder ) . Er denne stoette egnet til at fremme opfyldelsen af de ovenfor naevnte formaal ?

1 . Hvad for det foerste angaar bevarelsen af landskabsmiljoeet : hvis denne opgave skal loeses af landmaendene , vil de kun kunne naa visse begraensede maal , saasom afmejning af visse engjorder , haekklipning og opmudring af groefter samt afgraensning af underskov . De vil hoejst kunne begraense skovvaeksten og hindre underskov og kratvaekst i at brede sig . Der er imidlertid den dobbelte ulempe ved udligningsgodtgoerelse , at den ikke er knyttet til en naermere bestemt arbejdsydelse og noeje angivne omkostninger , og den kan foere til uforholdsmaessige oekonomiske byrder .

2 . Hensigten med udligningsgodtgoerelsen er endvidere at bremse flugten fra landbruget og landomraaderne . Ud fra dette synspunkt kan den have en maerkbar virkning i visse omraader inden for Faellesskabet , en virkning , der fremfor alt er afhaengig af modtagernes alder og de beskaeftigelsesmuligheder , de har i erhverv uden for landbruget .

For saa vidt angaar modtagere i en forholdsvis fremskreden alder og deres familier , er der saaledes ingen stoerre risiko for , at udligningsgodtgoerelsen skulle paavirke deres beslutning om at forlade bedriften eller blive paa den . Revision foretaget i medlemsstaterne har vist , at godtgoerelsen ofte udbetales til modtagere , der naermer sig eller har naaet pensionsalderen , og det er beklageligt , at der hverken helt eller delvis foreligger taloplysninger herom .

Godtgoerelsen har naturligvis en stoerre eller mindre virkning alt efter forholdene paa arbeijdsmarkedet . Fra dette synspunkt skulle mulighederne for at virkeliggoere hensigterne med direktivet saaledes oeges med den oekonomiske krise og stigende arbejdsloeshed i medlemsstaterne . Landbrugerne er endda ofte de sidste , der forlader de ugunstigt stillede omraader .

3 . Den mest ioejnefaldende og gunstigste virkning af udligningsgodtgoerelsen ses af driftslederens direkte indtaegter , der ofte stiger meget kraftigt . Set fra dette synspunkt har stoetten betydelig oekonomisk virkning . Ved samtaler med modtagere i Irland og i Bayern har det kunnet fastslaas , at stoetten har vaeret staerkt medvirkende til at forbedre levevilkaarene og har endda i visse tilfaelde vaeret en ekstra tilskyndelse for landbrugeren til at foretage investeringer .

4 . Artikel 7 i direktiv 75/268/EOEF indeholder bestemmelse om , at medlemsstaterne kan fastsaette udligningsgodtgoerelsen inden for en gaffel , der i oejeblikket gaar fra 16,5 RE til 53,5 RE pr . enhed stort kvaeg med hoejst 53,5 RE pr . ha foderareal ( forordning ( EOEF ) nr . 937/77 om aendringer for 1978 af beloebene i direktiv 75/268/EOEF ) . Naar der henvises til foderareal , er det for at kunne undgaa at betale godtgoerelse til visse kategorier opdraettere , der foretager intensiv avl eller kvaeghandel .

Som foelge af den mere individuelle form bidrager en justering af godtgoerelserne til at foroege rentabiliteten af de noedvendigvis begraensede budgetmidler . Denne justering kan beroere :

- beloebene

- enhederne af storkreatur ( ESK ) i forbindelse med foderarealerne . Beloebene for udligningsgodtgoerelsen varierer betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat og endda inden for den enkelte medlemsstat . Maksimumsatsen anvendes som regel ikke , og gennemsnittet ligger paa mellem 30 og 40 RE/ESK eller ha .

Af budgetmaessige grunde og for at undgaa udbetaling af meget store godtgoerelser til storopdraettere har visse medlemsstater fastlagt et loft for det antal ESK eller hektarer foderareal , der berettiger til udbetaling af stoetten . Bortset fra Belgien ( hoejst 20 ESK ) og Luxembourg , der begunstiger kvaegavlere med mindre besaetninger , er der i de oevrige medlemsstater stadig adgang til at faa ydet stoette til stoerre besaetninger . I Det forenede Kongerige er der ikke fastsat nogen graense for antal dyr pr . modtager ; det samme gaelder Irland vedroerende faar . I Tyskland har man indfoert en rummelig begraensning ( paa mellem 112 og 84 ESK pr . modtager ) ; i Frankrig er der fastsat en graense paa 40 ESK pr . modtager gaeldende for hele landet .

I to medlemsstater er godtgoerelsen fastsat pr . kategori besaetning : i forbindelse med " cattle headage payments " , " Beef Cow grants " og " Sheep grants " i Irland og " Hill Livestock compensatory allowances " ( kvaeg og faar ) i Det forenede Kongerige . Denne fremgangsmaade er i Irland knyttet sammen med en nedsaettelse af beloebene efter antal dyr , idet godtgoerelsen pr . ESK er hoejere for de foerste 8 ( cattle ) eller 10 enheder ( beef cow ) .

I Irland saavel som i Det forenede Kongerige er der indfoert en differentiering af beloebene , hvor der tages hensyn til kvaliteten af faarebesaetningerne .

Endvidere soeges der ogsaa ved at koncentrere stoette til mere begraensede omraader at opnaa oeget effektivitet . Inden for de af Kommissionen som saadan godkendte ugunstigt stillede omraader har visse medlemsstater afgraenset snaevrere omraader , hvor udligningsgodtgoerelsen ydes efter foelgende kriterier :

- jordens bonitet i Det forenede Kongerige , hvor bedrifterne bestaar af stoetteberettigede jorder ( vanskeligt terraen ) og jorder , der ikke er stoetteberettigede ;

- besaetningskategori i Irland , hvor der ligger to forskellige omraader jorder til grund for ydelse af " cattle headage payments " ( omraade med alvorlige naturbetingede ulemper ) og " Beef Cow grants " ( ugunstigt stillet omraade ) ; og

- i Tyskland efter graden af de naturbetingede ulemper : bjergomraader og kerneomraader i ugunstigt stillede omraader ( Berg - und Kerngebiete ) .

De kriterier , der er fastlagt for naturbetingede ulemper for bedrifterne i provinsen Bolzanc , Italien , er bemaerkelsesvaerdige som forsoeg paa stoerst mulig differentiering . Der er indfoert et pointsystem , der bygger paa kriterier saasom hoejde , skraaningens haeldningsgrad , klimatiske forhold , adgangsforhold osv . , idet pointvaerdien er progresiv i forhold til ulempens grad . Dette system tager endelig hensyn til det hoejeste antal ESK eller ha , der giver ret til udbetaling af godtgoerelse . En tilsvarende loesning overvejes for oejeblikket i Frankrig , hvor maner i faerd med at oprette et kartotek over bedrifterne .

b ) Udviklingsplaner

Det resultat , der skulle naas med planerne , er i virkeligheden naevnt i selve direktivet : ved udviklingsplanens afslutning boer bedriften i det mindste kunne opnaa en indkomst , der svarer til den , der kan opnaas ved virksomhed uden for landbruget i det paagaeldende omraade .

Dette formaal betyder saaledes , at der opnaas en dobbelt fordel :

Driftslederen har indhentet de andre samfundserhverv , hans bedrift viser sig at vaere levedygtig ( mikrooekonomisk fordel ) , og forekomsten af flere levedygtige bedrifter hoejner hele omraadets aktivitetsniveau ( makrooekonomisk fordel ) .

De faglige kvalifikationer , der er en forudsaetning for , at udviklingsplanerne kan lykkes , kraeves kun af landbrugsbedriftens leder . Alt tyder imidlertid paa , at faglige kvalifikationer hos hans familie og medarbejdere i lige saa hoej grad er medvirkende til , at planen kan gennemfoeres med held .

De kvalifikationer , der paa én gang forener en specifik faglig uddannelse , erfaring , personligt engagement og interesse for bedriften , fortolkes paa forskellig maade af de enkelte medlemsstater , der imidlertid alle er gaaet ind for begreberne faglig uddannelse eller erfaring uden noedvendigvis at forene dem , saaledes som direktivet hjemler ret til .

Som betingelse for bevilling af udviklingsplanerne naevnes de faglige kvalifikationer sammen med 15 andre kvalifikationer i den attest , som medlemsstaterne udarbejder under ét for flere hundrede modtagere , og som ledsager refusionsbegaeringen . Ved besoeg paa stedet blev det bemaerket , at ingen udviklingsplan var blevet afvist paa grund af manglende faglige kvalifikationer hos driftslederen .

Det er klart , at det vanskeligt at maale begrebet faglige kvalifikationer . Der findes imidlertid en , om end indirekte , saa dog langt mere kraevende metode , der gaar ud paa at tage de resultater i betragtning , der er opnaaet af en ansoeger om en udviklingsplan . Forudsaetningen for , at planen kan lykkes , skal saaledes soeges i et udfoerligt regnskab , der straekker sig over en periode , der er tilstraekkelig lang til at danne udgangspunkt for velbegrundede konklusioner . I mangel af et saadant regnskab kunne der i det mindste skaffes kvalifikationsbevis i form af attesteringer fra faglige sammenslutninger af opdraettere eller af korn - eller maelkeproducenter . Endelig er det vanskeligt at foretage sammenligning mellem de faglige gennemsnitskvalifikationer hos landbrugere og hos " arbejdstagere uden for landbruget " ( artikel 4 , stk . 2 , i direktiv 72/159/EOEF ) .

Den tilsvarende indkomst ( selv paa regionsplan , hvilket er mere hensigtsmaessigt ) er ikke noget ideelt sammenligningsgrundlag . Dels er faktorer som alder og uddannelse hos arbejdstagerne uden for landbruget for uensartede , og dels er de arbejdsaktive inden for landbruget gennemsnitlig aeldre og har laengere arbejdstid .

Den tilsvarende indkomst er ikke nogen ideel maalestok til at afgoere , om bedriften har udviklingsmuligheder . Som forklaret i foerste del af denne beretning er der for mange muligheder for en skoensmaessig vurdering af de forskellige driftsgrene og af rentabiliteten af investeringer i udviklingsplanerne .

Det ville vaere et langt sikrere grundlag for beregning af tilskud til landbrugsbedrifter at gaa ud fra bedriftens tidligere udbytte og den egenkapital , den allerede har dannet . Dette foerer endnu en gang til en konstatering af , hvor hensigtsmaessigt det er at kunne raade over resultater fra et antal aarsafslutninger , hvis en landbrugsvirksomhed onsker fortsat at udvikle sig paa tilfredsstillende maade uden grundlaeggende aendringer af sin driftsform .

c ) Kollektive foranstaltninger

Der er tale om de i artikel 11 i direktiv 75/268/EOEF naevnte foranstaltninger , der vedroerer foderproduktion samt forbedring og udlaegning af graesgange og alpegraesgange , der drives i faellesskab .

Foranstaltninger af denne art imoedekommer udmaerket behovet hos bedrifter i ugunstigt stillede omraader , hvis maelke - eller koedproduktion kraever gode graesgange . Foranstaltningerne er et godt supplement til udligningsgodtgoerelsen og udviklingsplaner med saerlig fortrinsstilling .

3.1.3 . Nationale foelgeforanstaltninger

a ) Gennemfoerelsesfrist

Nogle medlemsstater har hurtigere kunnet gennemfoere direktivet . Den beslutsomhed , de har lagt for dagen , skyldes meget ofte opbygningen af deres administration , og at de ikke har skullet foretage omlaegning af den nationale stoettepolitik som foelge af ikrafttraedelsen af direktiv 75/268/EOEF .

b ) Foranstaltninger indfoert til fremme af stoetteaktioner

Selv naar der tages hensyn til de regionale forskelle i syv medlemsstater paa det administrative plan saavel som paa de samfundsoekonomiske og landbrugsmaessige omraader , maa det konstateres , at visse af de nationale myndigheders initiativer har vist sig egnede til at forberede eller forlaenge direktivernes virkning .

I Belgien er der paa regionalt plan oprettet er saerligt raadgivende organ , der skal samordne de forskellige udviklingslinjer i de ugunstigt stillede egne . Desuden er der gjort en dobbelt indsats saavel i landbrugsforskningen for at opnaa bedre foder og for at naa frem til den bedst mulige udnyttelse heraf ( spelthvede ) som i udbredelsen af kendskabet til nye dyrkningsmetoder og nye graesarter ( rajgraes ) .

I Belgien er der planlagt to projekter som supplement til stoetteforanstaltningerne . Det ene projekt drejer sig om en analyse af foderstofferne i det sydoestlige omraade , og formaalet med det andet projekt , der omfatter udgifter paa bfr . 1 370 millioner fordelt over 5 aar , er at yde stoette til unge landmaend , deres boligforhold , hjaelp med regnskabsfoering , vedligeholdelse og genanskaffelser .

I samme forbindelse boer naevnes det fremstoed , det franske landbrugsministerium har gjort under flere rejser i departementerne , hvor man har begyndt en informationsvirksomhed for landmaendene og deres erhvervsorganer om , hvordan udviklingsplanerne virker . Myndighederne i visse departementer har i oevrigt i form af oplysende foredrag og endda ved afholdelse af laengere praktikkurser ofret megen tid og umage paa at give landbrugerne oplysning og goere dem interesseret i de muligheder , der staar til deres raadighed .

Der har ligeledes vaeret tilrettelagt praktikkurser og seminarer for myndighederne i Frankrig paa departementsplan og i Forbundsrepublikken Tyskland paa delstatsplan .

Endvidere boer naevnes de meget omfattende bestraebelser , som delstaten Bayern har udfoldet for at udbrede kendskabet til landbrugsregnskaber samt for at uddanne og vejlede landmaendene . Paa delstatsplan har " Bayerische Landesanstalt fuer Betriebswirtschaft und Agrarstruktur " indfoert et nyt planlaegningssystem til udarbejdelse af planerne . Det tager udgangspunkt i forbedrede regnskabsoplysninger og tager fra et geografisk synspunkt hensyn til jordbundskvalitet , bedriftens stoerrelse , og hvilke husdyr og afgroeder der arbejdes med . Paa grundlag af disse tal , der tjener som vejledning for dem , der skal udforme planen , opererer * ksen eller simulationsmodellen for hver enkel * ift med fire forskellige udviklingsforloeb , der hver for sig tager hensyn til regionalforhold saavel som personlige faktorer , saasom modtagerens familie - og finansforhold . Sideloebende hermed arbejder dette organ paa at foroege kendskabet til visse omkostninger og produktionsfaktorer .

Myndighedernes indsats over for modtagerne gaar i retning af uddannelse og raadgivning ( studium af regnskabsfoeringens grundregler og spoergsmaal , der saerlig vedroerer landbrugsbogholderi ; tilrettelaeggelse af seminarer ) .

Den af myndighederne saaledes indfoerte rammeordning kan virke igangsaettende , ikke mindst fordi den forklarer , hvad der skal goeres , og tager hensyn til den menneskelige faktor .

2 . AFSNIT

VURDERING AF STOETTENS VIRKNINGER

3.2.1 . Arbejdet i medlemsstaterne

Da det er hensigtsmaessigt at kende virkningen af direktiv 75/268/EOEF , er medlemsstaterne blevet anmodet om at oplyse , hvilket arbejde der eventuelt er gjort med henblik herpaa , metodologien heri og resultaterne heraf .

De samtaler , der har vaeret foert med de nationale kontorer , og de akter , der har vaeret gennemgaaet , goer det kun muligt at faa et foerste kortfattet overblik over det arbejde , der er sat i gang , og som i reglen bestaar i med udgangspunkt i rundspoerger at analysere den indflydelse , stoetten har paa strukturudviklingen inden for landbrugsbedrifterne , der eventuelt er grupperet efter stoerrelse , omfanget af naturbetingede ulemper eller andre kriterier .

Det boer dog understreges , at undersoegelsen af virkningerne af direktiv 75/268/EOEF , stoeder paa metodologiske vanskeligheder , der falder i tre grupper :

- For det foerste mangler der mulighed for tilbageblik ; direktivet traadte i kraft i april 1975 , og medlemsstaternes faktiske gennemfoerelse heraf strakte sig over de foelgende aar . Virkningerne af en stoettepolitik til omlaegning af landbrugsstrukturerne er imidlertid foerst rigtig maerkbar efter 5-10 aars forloeb .

- For det andet er der vanskeligheden ved at sondre mellem de enkelte aarsager og virkninger og saette dem i indbyrdes overbevisende sammenhaeng , eftersom flere udviklings - og omdannelsesforloeb foregaar parallelt .

- For det tredje er der svagheden ved det statistiske materiale , der som regel ikke er tilstraekkelig noejagtigt , korrekt eller paalideligt til , at myndighederne kan udlede resultaterne heraf .

3.2.2 . Udviklingsplaner og regnskabsfoering

Artikel 11 i direktiv 72/159/EOEF indeholder en bestemmelse om , at en driftsleder , der modtager stoette i forbindelse med en udviklingsplan , forpligter sig til at foere et regnskab , hvis naermere indhold er omhandlet i artiklens stk . 2 .

Dette regnskab er et vigtigt middel til at vurdere virkningen af den enkelte udviklingsplan og dermed paa helhedsplan til at vurdere direktivets virkning i saa henseende .

Regnskabsfoeringen er af interesse for myndighederne , fordi den goer det muligt at bedoemme bedriftens ydelse i sin helhed , isaer arbejdsindkomsten pr . MAE og driftslederens indkomst , og der kan foretages en vurdering af rentabiliteten af bedriftens vigtigste driftsgrene .

Ved hjaelp af passende edb-programmer er det endvidere muligt at sortere oplysningerne efter arten af afgroede eller opdraet efter driftens art og stoerrelse , efter egn ( ikke mindst under hensyntagen til de ugunstigt stillede omraader ) og saaledes faa oplysninger om , hvor paalidelige udviklingsplanerne er , og om , hvordan stoetten virker .

I oevrigt maa den , der modtager stoette i form af en udviklingsplan , ogsaa vaere den , der foerst og fremmest er interesseret i at kende regnskabsresultaterne af sin bedrift . Det vil her vaere noedvendigt at foere et mere omfattende regnskab end blot til skattemaessigt formaal , og af denne grund og i overensstemmelse med Kommissionens anvisninger paalaegger eller foreslaar medlemsstaternes myndigheder indfoerelse af visse formularer , der skal sikre et minimum af relevante oplysninger og bane vej for anvendelse af et driftsregnskab .

Dette foerer ikke desto mindre til meget forskellige situationer . I visse tilfaelde sendes disse dokumenter f.eks . pr . post til modtagerne , men de kan ogsaa blive forklaret af en konsulent under dennes besoeg hos driftslederen og ledsages af en vejledning . Konsulenten kan endvidere aflaegge flere besoeg i loebet af aaret . Fremgangsmaaderne varierer selv inden for samme medlemsstat .

Under et besoeg i Tyskland blev det af den lokale leder af et datacenter udtalt , at han maanedlig aflagde besoeg hos modtagerne , og at de ved udgangen af et regnskabsaar desuden modtog en opgoerelse og en raekke andre dokumenter samt en analyse af deres bedrift , der i hundrede rubrikker indeholder de vigtigste oplysninger om bedriften og endvidere giver oplysning om gennemsnitstal for den statistiske gruppe i omraadet , som bedriften tilhoerer , gennemsnitstal for de halvtreds bedst placerede bedrifter samt resultaterne for den paagaeldende bedrifts seneste tre regnskabsaar . Disse oplysninger ledsages af en kort kommentar , og endelig oplyses det , hvilke faktorer der eventuelt kan faa direkte indflydelse paa udbyttet af bedriften .

Alt efter de paagaeldende myndigheder er der store afvigelser i opfoelgningen af regnskaberne . Visse administrative fremgangsmaader tjener ikke til at fremme et af direktivets formaal , nemlig at regnskabet boer betragtes som et uundvaerligt redskab til at foretage en korrekt vurdering af bedrifternes finansielle og oekonomiske stilling . ( 1 )

I oevrigt kan modtagerens interesse for en mere maalrettet forvaltning af hans bedrift kun komme til udtryk , hvis han i forvejen er blevet motiveret herfor ( ved faglig uddannelse som omhandlet i afsnit I i direktiv 72/159/EOEF ) , og hvis modtageren desuden har opnaaet en vis faglig dygtighed i forvaltningen af sin bedrift ( artikel 3 , stk . 2 i direktiv 72/159/EOEF ) .

Hvis disse forudsaetninger ikke er til stede , vil regnskabsfoeringen ikke goere landbrugeren mere bevidst om , hvorvidt hans bedrift er i en forsvarlig tilstand , lige saa lidt som udviklingsplanen vil have bevidstgjort ham med hensyn til de muligheder , han kan vaelge at benytte .

Delstaten Niedersachsen har undersoegt driftsresultaterne for de landbrug , der har modtaget stoette i forbindelse med modernisering af landbrugsbedrifter . Det drejer sig derfor ikke blot om udviklingsplaner i ugunstigt stillede omraader , men om samtlige landbrugsomraader i denne delstat . Der blev foretaget undersoegelser af planerne fra 1971 ( altsaa inden direktiv 72/159/EOEF traadte i kraft ) til 1975 og for de regnskabsaar , der var afsluttet inden for rammerne af ordningen om regnskabspligt fra 1973 .

I denne delstat har cirka én landbrugsbedrift ud af fem , med mere end 25 ha landbrugsareal , modtaget stoette i forbindelse med en udviklingsplan . F.eks . blev de planer , der godkendtes i 1974 , hovedsagelig indsendt af bedrifter , der arbejdede med husdyravl ( 35,9 % ) . Desuden blev investeringerne for ca . 50 % vedkommende anvendt til avlsbygninger .

En undersoegelse af bedrifterne med de laveste indkomster viser , at det ikke er produktionsfaktorerne , der spiller den store rolle under saadanne forhold , men snarere svagheder i forvaltningen . Dette bemaerkes isaer ved ringe ydelse i forbindelse med forskellige produktionsmetoder , utilstraekkelig rationalisering , der resulterer i alt for hoeje produktionsomkostninger , og forholdsvis lave varepriser , der skyldes ringe kvalitet .

Mange udviklingsplaner bygger desuden paa urealistiske vurderinger vedroerende selvfinansiering , og da landbrugsfamiliernes udgifter ikke er tilpasset bedrifternes afkast , udviser regnskaberne i 30 % af tilfaeldene tab af egenkapital , idet landbrugsbedrifterne ikke paa anden maade kan skabe tilstraekkelige indtaegter .

( 1 ) I Storbritannien blev det saaledes udtalt , at " de aarlige regnskabsresultater ikke anvendes til at vurdere , om en bedriftsindkomst udvikler sig i retning af den sammenlignelige indkomst , idet denne udvikling kan vaere paavirket af faktorer , der er planen uvedkommende , saasom klimatiske eller epidemiske forhold " .

KONKLUSIONER :

Henved fem aar efter vedtagelsen af direktiv 268/75/EOEF er de for dets gennemfoerelse noedvendige foranstaltninger endnu ikke indfoert i alle medlemsstater . Dette er det foerste , der skal konstateres , og dette forhold bevirker , at der for oejeblikket kun kan foretages ufuldstaendige - og i visse henseender foreloebige - vurderinger .

De refusioner , der hidtil har vaeret taget i betragtning , beroerer naesten udelukkende ydelse af udligningsgodtgoerelse , der i oevrigt til dato udgoer den stoerste del af udgifterne i forbindelse med de fire faellesskabsdirektiver om landbrugsspoergsmaal .

De interventioner , som Faellesskabet har finansieret i forbindelse med denne godtgoerelse , omfattede ca . 350 000 landbrugere , et ret betragteligt antal , medens stoette til udviklingsplaner har vaeret anvendt i betydelig mindre omfang .

Kollektive investeringer til foderproduktion og til forbedring og udlaegning af graesgange og alpergraesgange drevet i faellesskab har ligeledes vaeret ret faatallige i de fleste medlemsstater til trods for de forhaabninger , som de paataenkte foranstaltninger kunne give anledning til i betragtning af , at de egnede sig godt baade til udnyttelse af magre eller hoejtbeliggende jorder og til fremme af mekaniseringen .

Fra det foerste aar , hvor udligningsgodtgoerelsen blev anvendt , gjorde flere medlemsstater en indsats for at ivaerksaette en mere eller mindre grundig ordning for kontrol af de faktorer , der ligger til grund for beregning af stoetten .

For de foelgende aar har kontrolforanstaltningerne for ofte vaeret begraenset til en sammenligning med tidligere modtagne angivelser fra modtagerne og til en edb-kontrol af rigtigheden af ansoegningen om tilskud , dvs . af den aritmetiske overensstemmelse mellem de forskellige faktorer .

Medlemsstaterne benytter saaledes muligheden for at sammenligne modtagernes frivillige successive angivelser , der er udarbejdet med forskellige , ja endog modstridende formaal for oeje , men en saadan fremgangsmaade er kun delvis tilfredsstillende , for saa vidt angaar angivelsernes paalidelighed og de oplysninger , der kan udledes deraf .

Til begrundelse af denne utilstraekkelige dokumentation i forbindelse med kontrolforanstaltningerne anfoerer myndighederne i medlemsstaterne inspektoerens personlige kendskab til de egne og bedrifter , som de skal besoege i forskellige anledninger .

Denne forklaring er ikke saerlig overbevisende . Den fremfoeres i oevrigt hyppigt som en kontrolmulighed , som myndighederne raader over , men som de ikke systematisk tager i anvendelse . I betragtning af de mange forskellige og indviklede opgaver , der paahviler repraesentanterne for de lokale landbrugsmyndigheder kan de kun anvende begraenset tid paa at kontrollere de faktorer , som beregning af stoetten bygger paa .

Det er i oevrigt noedvendigt at betragte udligningsgodtgoerelsen som led i en social strukturforanstaltning .

Direktivets aand og visse sociale betragtninger , der ligger til grund for det , goer det vanskeligt baade teoretisk og i endnu hoejere grad i praksis at udelukke de landbrugere , der har mest behov herfor , fra at modtage stoette , selv om de ikke opfylder alle betingelserne .

Ved at reducere det dyrkede landbrugsareal , der anvendes som beregningsgrundlag for stoetten , fra 3 til 2 ha , ville der i oevrigt kun opnaas en udskydelse af problemet . I de fleste af de mest ugunstigt stillede omraader eller i de omraade * hvor landbruget drives paa deltidsbasis , vil der straks vaere et antal landmaend , der opdyrker endnu mindre arealer , og hvor der paa ny ville opstaa kontrolproblemer , hvorimod bybefolkningen i de mest ugunstigt stillede randzoner stadig ville vaere afskaaret fra at modtage stoette . Spoergsmaalet er i virkeligheden , om det er hensigtsmaessigt at yde stoette til saa smaa landbrug ? Ville det ikke , for at fremme opdraet af slagtekvaeg , vaere bedre at oege stoetten til de bedrifter , der i kraft af deres stoerre foderarealer er de eneste , der giver sikkerhed for , at de ikke vil soege over i en maelkeproduktion , der stoettes gennem store opkoeb af industrifoderstoffer ?

Det er saaledes stadig et spoergsmaal , om stoetten i form af udligningsgodtgoerelse er tilpasset de maal , der er sat .

Det ville med henblik herpaa vaere mest hensigtsmaessigt at tilstraebe en oeget selektivitet blandt modtagere i virkelig ugunstigt stillede omraader , med arealer , der berettiger til stoette , og under hensyntagen til stoerrelse , kvalitet og sammensaetning af kvaegbesaetningerne .

Sociale foranstaltninger eller foranstaltninger til udlaegning af jordarealer boer gaelde for en mindre strengt afgraenset landbefolkning og samtidig klarere adskilt fra foranstaltninger , der i saerlig grad tager sigte paa strukturforbedring .

Udviklingsplanerne er et teknisk redskab , der kraever teoretiske og praktiske kundskaber paa hoejt plan hos dem , der anvender det . Men selv om ikke alle disse kundskaber er til stede , kan man alligevel gennem udviklingsplanen danne sig et overblik over en bedrift , og hvis planen er korrekt udarbejdet , kan den vaere med til at faa landbrugeren til at taenke i fremtidsbaner . Planens vaerdi afhaenger af , hvor omfattende og effektive de myndigheder og raadgivningsinstanser er , der skal bistaa de paagaeldende landbrugere .

Det boer imidlertid erindres , at denne fremgangsmaade er taget i brug , for at man kan udvaelge de bedrifter , hvor der er udviklingsmuligheder og for at undgaa en generel og ukritisk udbetaling af stoettebeloeb . Meget af det arbejde , der udfoeres i de organer , der udarbejder planerne , og som myndighederne affinder sig med , er kun i meget ringe grad i overensstemmelse med denne maalsaetning .

Forelaeggelse af regnskaber for flere regnskabsaar burde altid danne grundlaget for godkendelsen af en plan . Der er i oevrigt i artikel 11 i direktiv 72/159/EOEF hjemlet ret til en stoetteordning til fremme af regnskabsfoering , men den anvendes faktisk i oejeblikket hovedsagelig i forbindelse med udviklingsplanerne .

I direktivet goeres bevilling af stoette afhaengig af godkendelse af en udviklingsplan i behoerig form , og det bestemmes endvidere i direktivet , at der er pligt til at foere regnskab , i det mindste under hele planens forloeb . Det paahviler medlemsstaterne at skabe en logisk sammenhaeng mellem disse to bestemmelser og inden for rammerne af planerne at soerge for , at der foeres tilsyn med bedrifternes oekonomiske fremgang .

Dette tilsyn boer naturligvis ske i form af en sammenholdelse af regnskabsresultaterne med overslagene over udviklingsplanen og skulle kunne foere til bedre kendskab til systemer for udvikling af bedrifterne og dermed til en eventuel forbedring af tilskudsordningerne .

I de fleste medlemsstater er dette endnu et meget fjernt maal .

Spoergsmaalet om udvikling er dog stadig ikke loest for driftsledere med meget lave indkomster , der har behov for stoerre investeringer end landbrugere i normale landbrugsomraader , og for hvem en loesning i form af en udviklingsplan er alt for omfattende .

Derfor anvender medlemsstaterne da ogsaa fortsat de foreloebige , nationale stoetteordninger , der er givet hjemmel til i artikel 14 , stk . 2 , litra a ) , i direktiv 72/159/EOEF , som det oprindelig var tilladt at anvende i fem aar , men tilladelsen blev forlaenget til den 3 * december 1979 , og der forhandles i oejeblikket om en forlaengelse til den 31 . december 1980 .

Forlaengelsen af disse bestemmelser er udtryk for , at et stort antal landbrugere , for stort i en oekonomisk tilbagegangsperiode , end ikke opfylder de mere gunstige betingelser , der blev indfoert med direktiv 75/268/EOEF , men har brug for en finansieringsordning , der er mindre kraevende end den , der giver adgang til refusion fra EUGFL .

Arbejdet med at undersoege resultaterne af stoetten udfoeres ikke i alle medlemsstater med den fornoedne beslutsomhed , selv om det jo drejer sig om en absolut noedvendig opgave , hvis man vil have bedre kendskab til direktivets virkninger og paa grundlag af fornoeden sagkundskab kunne fastlaegge nye retningslinjer for Faellesskabets og medlemsstaternes foranstaltninger .

Det er i denne sammenhaeng beklageligt , at der foreligger saa faa statistiske oplysninger om f.eks . fordelingen af modtagere af udligningsgodtgoerelsen efter aldersgrupper eller efter bedrifternes stoerrelse . Der findes heller ikke oplysninger af denne art , for saa vidt angaar stoettens indflydelse paa indkomststigninger eller paa produktionsudviklingen .

Det ville foelgelig vaere hensigtsmaessigt at systematisere og uddybe undersoegelserne af resultaterne af stoetten , saaledes at der kunne udarbejdes strukturforanstaltninger paa et mere solidt grundlag .

Kommissionens bemaerkninger til Revisionsrettens saerberetning om gennemfoerelse af Raadets direktiv nr . 75/268/EOEF om landbrug i bjergomraader og i visse ugunstigt stillede omraader

I . Almindelige bemaerkninger

I Revisionsrettens saerberetning behandles bestemmelserne i direktiv 75/268/EOEF og , i forbindelse med afsnit III , bestemmelserne i direktiv 72/159/EOEF , samt den fremgangsmaade , efter hvilken bestemmelserne anvendes og kontrolleres i medlemsstaterne .

Revisionsretten bemaerker med rette , ligesom Kommissionen tidligere har gjort bl.a . i sin beretning af 27 . juli 1979 om gennemfoerelsen af de socio-strukturelle direktiver , at der har vaeret forsinkelser i anvendelsen af disse direktiver i medlemsstaterne .

Retten haelder endvidere til den anskuelse , at bestemmelserne i disse direktiver burde vaere mere praecist formuleret , for at de kan blive mere ensartet anvendt og grundigere kontrolleret . I den forbindelse skal Kommissionen understrege , at direktiv 75/268/EOEF af foelgende to velovervejede grunde indeholder bestemmelser , der tillader en fleksibel anvendelse deraf :

- selve tanken med denne foranstaltning om at yde finansiel kompensation for varige , naturbetingede ulemper til visse landbrugere var ny for medlemsstaterne undtagen for Det forenede Kongerige , og

- det er noedvendigt at skabe den bedst mulige tilpasning til de forhold , der er fremherskende i hver medlemsstat .

II . Saerlige bemaerkninger

1 . Forholdet mellem udligningsstoette og bevilling af stoette til investeringer , der er stoerre i nogle end i andre omraader

Revisionsretten udtrykker beklagelse over , at den saerlige stoette til investeringer ikke udnyttes tilstraekkeligt .

Kommissionen er af den opfattelse , at en udligningsstoette , der udbetales til samtlige driftsledere med mindst tre ha , er af stoerre vaerdi for landbrugere end den saerlige stoette til investeringer , idet denne kun er af interesse for en del af landbrugerne , og det kraever tid at gennemfoere den .

Disse regioner kan , ud over de muligheder der tilbydes med udviklingsplanerne , ogsaa modtage national stoette i stoerre omfang i henhold til bestemmelserne i artikel 12 , der lemper de begraensninger , der er for de oevrige regioner i artikel 14 , stk . 2 , i direktiv 72/159/EOEF .

Den saerlige stoette til investeringer er derfor i reglen betydelig mindre udnyttet end udligningsstoetten , der kommer alle driftsledere i vanskeligt stillede omraader til gode .

For saa vidt angaar den i artikel 11 naevnte stoette til kollektive investeringer , er denne udelukkende en supplerende stoette , hvis stoerrelse varierer i henhold til praksis i de forskellige regioner .

2 . Revision og kontrol

Efter Revisionsrettens opfattelse er de nationale kontrolordninger ikke altid effektive nok ( se f.eks . s . 3 , 12 og 13 ) , idet kontrolforanstaltningerne ofte er begraenset til stikproevekontrol eller bygger i dette tilfaelde paa oplysninger , der vedroerer de foregaaende aar .

Det skal imidlertid fastslaas , at en systematisk kontrol med flere hundrede tusinde modtagere med det formaal at undersoege hvert enkelt tilfaelde naeppe er gennemfoerlig . Kontrolbesoeg paa stedet begraenser sig ofte til undersoegelse af de tilfaelde , der paa grund af afvigende oplysninger giver anledning til tvivl . Denne kontrolmetode udelukker ikke , at medlemsstaterne , der kun faar delvis refusion fra Faellesskabet , men i oevrigt baerer hovedparten af disse udgifter selv , soege midler til at forbedre kontrollen som foelge af Revisionsrettens udtalelser .

3 . Tilpasning af direktivets formaal til andre strukturmaalsaetninger

Formaalet med udligningsstoetten er at yde kompensation til landbrugsbedrifter , der er beliggende i omraader med varige , naturbetingede ulemper . Omraader , hvortil der ydes stoette i henhold til direktiv 75/268/EOEF , udelukkes ikke fra de oevrige foranstaltninger i forbindelse med den faelles landbrugspolitik . Direktiver eller forordninger om andre strukturforanstaltninger gaelder ligeledes i disse omraader .

Det er ikke hensigten , at udligningsgodtgoerelsen skal vaere retningsgivende for produktionen . Der findes andre bestemmelser herom . Det samme gaelder egnsplanlaegningen .

4 . Udviklingsplaner

Det ville vaere mere hensigtsmaessigt at behandle spoergsmaalet om udarbejdelse af en udviklingsplan og godkendelsen heraf inden for rammere af direktiv 72/159/EOEF , der finder anvendelse paa Faellesskabet som helhed , end i forbindelse med ovennaevnte direktiv .

Det er en forudsaetning for forslaget om , at der skal forelaegges regnskaber for flere regnskabsaar , at der paa forhaand foreligger en forpligtelse , der skal opfyldes , for at en plan kan godkendes . Dette forslag ville foere til flere aars forsinkelse af godkendelsen af udviklingsplanerne og ville forsinke eller goere det umuligt at gennemfoere direktiv 72/159/EOEF , fordi et vist antal bedrifter , isaer i de mest ugunstigt stillede omraader , herved ville blive udelukket . Kommissionen har imidlertid foreslaaet , at visse bestemmelser i direktivet lempes , saaledes at flere bedrifter kan faa mulighed for at modernisere ; dette forslag er for oejeblikket under behandling i Raadet ;

For saa vidt angaar formaalet med udviklingsplanen , dvs . den tilsvarende indkomst , er det rigtigt , at denne i reglen er lavere i de ugunstigt stillede omraader end i de oevrige . Paa den anden side boer det bemaerkes , at udligningsstoetten udgoer et tillaeg til driftslederens indkomst , og at stoetten til inve