*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 3. december 1986

om den belgiske regerings paataenkte stoette til investeringer foretaget i Moustier af en planglasfabrikant

(Kun den franske og den nederlandske udgave er autentisk)

(87/195/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter i overensstemmelse med denne artikels bestemmelser at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, efter gennemgang af disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Ved den belgiske lov af 17. juli 1959 om indfoerelse og samordning af foranstaltninger til fremme af den oekonomiske ekspansion og opbygningen af nye industrier samt den dertil knyttede »arrêté royal d'exécution« af 17. august 1959 (1) blev der indfoert generelle stoetteforanstaltninger til fremme af det belgiske erhvervsliv, bl.a. i form af rentetilskud for laan til investeringer, statsgarantier for de laan med rentetilskud, som virksomhederne optager i pengeinstitutter, og fritagelse for ejendomsskatter i fem aar.

Ved vurderingen af denne lov efter den i EOEF-traktatens artikel 93, stk. 1 og 2, fastsatte fremgangsmaade gjorde Kommissionen gaeldende, at der var tale om en generel stoetteordning, da den ikke havde noget sektorbestemt eller regionalt sigte. Eftersom denne ordning var gaeldende for alle investeringer uden naermere specifikationer angaaende virksomhedstype, region eller sektor, var den ikke omfattet af undtagelsesbestemmelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c). Uden saadanne specifikationer saa Kommissionen sig ikke i stand til at vurdere denne ordnings virkninger for samhandelen inden for Faellesskabet og konkurrencen samt i saerdeleshed ikke dens forenelighed med faellesmarkedet.

Hvad angaar denne type generelle stoetteordninger har Kommissionen besluttet at godkende dem, naar en af foelgende to betingelser er opfyldt: den paagaeldende medlemsstat skal enten tilsende Kommissionen en plan for stoetteordningens anvendelse paa bestemte regioner eller sektorer, eller, naar dette ikke er muligt, underrette Kommissionen om de vaesentlige individuelle tilfaelde, hvor der ydes stoette.

I henhold til Kommissionens beslutning 75/397/EOEF (2) har den belgiske regering pligt til paa forhaand at anmelde individuelle stoetteforanstaltninger af stoerre betydning, der ivaerksaettes i henhold til loven af 17. juli 1959, i tilstraekkelig god tid til, at Kommissionen kan tage stilling til deres forenelighed med faellesmarkedet.

II

Ved skrivelse af 15. november 1985 underrettede den belgiske regering i overensstemmelse hermed Kommissionen om, at den paataenkte i medfoer af loven af 17. juli 1959 at yde investeringsstoette til en planglasfabrikant med hovedsaede i Moustier i provinsen Namur.

Disse investeringer, der tegner sig for et beloeb paa 1 201 725 000 bfr. tager sigte paa modernisering af et af de to produktionsanlaeg for floatglas og modernisering af et andet anlaeg med henblik paa en forbedring af energiforbruget og arbejdshygiejnevilkaarene uden nogen udvidelse af den optimale produktionskapacitet. De giver bl.a. mulighed for at fremstille farvet glas og pyrolysefremstillet lagdelt glas sammen med ufarvet glas.

Den paataenkte stoette ydes i form af et rentetilskud paa 4 % i seks aar for et beloeb paa 531,6 mio ffr., endvidere en kapitalpraemie paa 4 % i seks aar for et beloeb paa 269,55 mio bfr. og en fritagelse for ejendomsskatter i seks aar vedroerende de samlede investeringer, alle disse elementer svarende til en nettosubventionsaekvivalens paa 5,8 %. Den belgiske regering begrunder den paataenkte stoette med, at investeringerne vil foere til en differentiering af produktionen i retning af nye hoejteknologiprodukter, hvilket ligeledes vil medfoere en vaekst i eksporten til lande uden for EOEF; desuden vil der kunne opnaas energibesparelser og gunstige eftervirkninger for anden erhvervsaktivitet i det paagaeldende omraade i almindelighed, saerlig i staalindustribaekkenet Charleroi og omliggende omraader.

III

Efter den foerste gennemgang af anmeldelsen fandt Kommissionen, at disse stoetteforanstaltninger ikke kunne betragtes som vaerende forenelige med faellesmarkedet, da de kan fordreje konkurrencen og paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne paa en maade, der strider mod den faelles interesse, navnlig da planglasindustrien befinder sig i en saarbar situation, og da en modernisering af et floatglasanlaeg efter Kommissionens opfattelse

principielt er en form for udskiftningsinvestering. Da undtagelsesbestemmelserne i EOEF-traktatens artikel 92 ikke syntes at kunne bringes i anvendelse, besluttede Kommissionen at indlede den i EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, foerste afsnit, fastsatte procedure og opfordrede ved skrivelse af 13. januar 1986 den belgiske regering til at fremsaette sine bemaerkninger hertil.

Som led i proceduren fremsatte den belgiske regering sine bemaerkninger ved skrivelse af 13. juni 1986. Den henviste i saerdeleshed til den paagaeldende virksomheds forsknings- og differentieringsbestraebelser, som de offentlige myndigheder i vid udstraekning havde tilskyndet til og stoettet. Den belgiske regering skoennede, at virksomheden ikke siden 1979 ville have paataget sig udgifter til forskning, udvikling og vedroerende den praeindustrielle fase, hvis den ikke havde kunnet paaregne stoette i henhold til naevnte lov til den senere industrialisering og tilpasning af det bestaaende produktionsanlaeg. Den belgiske regering gjorde ligeledes gaeldende, at der i Europa ikke fandtes nogen konkurrence paa den stoettemodtagende virksomheds nye produkter, og den bestred Kommissionens vurdering af udnyttelsen af produktionskapaciteten inden for planglassektoren; den bestred endvidere paastanden om, at moderniseringen af et floatglasanlaeg alene skulle kunne betragtes som en investering i erstatning og modernisering.

Som led i hoeringen af andre interesserede parter fremsatte to medlemsstaters regeringer samt en brancheorganisation, en producentgruppe inden for samme industrigren samt den stoettemodtagende virksomhed deres bemaerkninger.

IV

De af den belgiske regering paataenkte foranstaltninger - rentetilskud, kapitalpraemie og fritagelse for ejendomsskatter - maa betragtes som stoette efter EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, da en del af de investeringsudgifter, som den stoettemodtagende virksomhed normalt selv skulle afholde, derved daekkes ved hjaelp af statsmidler.

I det davaerende Faellesskab, bestaaende af ti medlemsstater, var der ifoelge de oplysninger, Kommissionen raader over, ved udgangen af 1985 25 planglasfabrikker, der fremstillede floatglas, og seks planglasfabrikker, der producerede maskintrukket glas, hvortil kom endnu tre floatglasfabrikker og to fabrikker for maskintrukket glas i Spanien og Portugal.

I Belgien findes der fire floatglasfabrikker og en fabrik, der producerer maskintrukket glas.

Den paagaeldende belgiske producents to floatglasanlaeg har tilsammen en effektiv produktion paa 446 000 tons om aaret, hvilket svarer til ca. 8 % af den samlede kapacitet i Faellesskabet og ca. halvdelen af den belgiske produktion af almindeligt planglas.

Planglas er genstand for samhandel mellem medlemsstaterne, og de forskellige producentgrupper konkurrerer med hinanden. Den paagaeldende belgiske producent eksporterer ca. 50 % af sin produktion af floatglas til de oevrige medlemsstater og 20 % til tredjelande, medens resten saelges eller forarbejdes i Benelux-landene. Eksporten af planglas (SITC 66440) fra Den belgisk-luxembourgske oekonomiske Union til de oevrige medlemsstater udgjorde i 1982: 413 000 tons, i 1983: 447 000 tons, i 1984: 481 000 tons og i 1985: 434 000 tons, medens den tilsvarende import udgjorde 126 000 tons i 1982, 114 000 tons i 1983, 92 000 tons i 1984 og 109 000 tons i 1985. Det maa i denne forbindelse tages i betragtning, at der i Luxembourg findes en floatglasfabrik.

Planglasindustrien staar over for en raekke problemer, der skyldes en stagnerende efterspoergsel og en lav kapacitetsudnyttelse som har haft negative virkninger for virksomhedernes finansielle struktur og foert til en nedgang i beskaeftigelsen og lukning af en raekke produktionsanlaeg. Den europaeiske sammenslutning af planglasproducenter anslaar, at overkapaciteten i de davaerende ti medlemsstater udgjorde ca. 590 000 tons i 1982, ca. 500 000 tons i 1983, 400 000 tons i 1984 og 480 000 tons i 1985, hvilket svarer til henholdsvis 16 %, 13 %, 10 % og 12 % af nettokapaciteten for afsaetteligt glas. Af disse aarsager fastslog Kommissionen i sin beslutning 84/497/EOEF (1), at den nederlandske regerings paataenkte stoette til en ny fabrik til fremstilling af planglas i Nederlandene var uforenelig med faellesmarkedet og derfor ikke maatte ydes.

Den af den belgiske regering paataenkte stoette vil saaledes paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen, som omhandlet i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, ved at begunstige den paagaeldende virskomhed og den belgiske planglasproduktion.

Naar en medlemsstat yder finansiel stoette, der styrker visse virksomheders position paa bekostning af andre virksomheder, som konkurrerer med dem i Faellesskabet, maa denne stoette anses for at paavirke disse andre virksomheder.

Ifoelge artikel 92, stk. 1, er de i denne bestemmelse definerede former for stoette principielt uforenelige med det faelles marked.

De undtagelser fra dette princip, der er opregnet i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 2, kan ikke bringes i anvendelse i den foreliggende sag i betragtning af den paataenkte stoettes art og formaal.

EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, opregner de former for stoette, der kan anses for at vaere forenelige med faellesmarkedet. Spoergsmaalet om en stoetteforanstaltnings forenelighed med traktaten maa imidlertid afgoeres i en faellesskabssammenhaeng og ikke blot i henseende til den enkelte medlemsstat. For at sikre at faellesmarkedet

fungerer korrekt samt for at tage hensyn til princippet i EOEF-traktatens artikel 3, litra f), maa de undtagelser fra EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, der er fastsat i samme artikels stk. 3, fortolkes indskraenkende ved vurderingen af enhver stoetteordning eller individuel stoetteforanstaltning.

Disse undtagelsesbestemmelser kan i saerdeleshed kun bringes i anvendelse, saafremt Kommissionen kan fastlaa at markedskraefterne alene, dvs. uden stoette, ikke vil kunne tilskynde de eventuelle stoettemodtagere til at soege et af de tilstraebte maal virkeliggjort.

At indroemme undtagelser i tilfaelde, hvor der ikke er tale om virkeliggoerelse af et saadant maal, eller hvor stoetten ikke er noedvendig herfor, ville vaere ensbetydende med at give industrier eller virksomheder i bestemte medlemsstater uberettigede fordele, som kan styrke deres finansielle stilling, paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen, uden at dette kan retfaerdiggoeres i hensynet til den faelles interesse som omhandlet i artikel 92, stk. 3.

I betragtning heraf kan ingen af de paataenkte stoetteforanstaltninger henfoeres under nogen af undtagelserne i artikel 92, stk. 3.

Hvad angaar undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og c), der omhandler stoette til fremme af udviklingen i visse omraader, maa det bemaerkes, at levestandarden ikke er usaedvanlig lav i nogen belgisk region, og at der ej heller her hersker en alvorlig underbeskaeftigelse, som omhandlet i litra a); hvad angaar litra c), er Moustier-omraadet i Namur-provinsen, hvor den paagaeldende producent har sit hjemsted, ikke opregnet blandt de omraader, der kraever en saerlig regionalstoette i henhold til Kommissionens beslutning 82/740/EOEF om afgraensningen af udviklingsomraaderne i Belgien (1).

Hvad angaar undtagelserne i artikel 92, stk. 3, litra b), staar det fast, at den paataenkte stoette ikke har til formaal at fremme virkeliggoerelsen af et vigtigt projekt af faelleseuropaeisk interesse eller at afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i den belgiske oekonomi.

Hvad angaar undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra c), der omhandler stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, maa det fastslaas, at en periodisk modernisering af et floatanlaeg, der normalt maa finde sted hvert sjette til niende aar, i princippet er at betragte som en udskiftningsinvestering, og at udgifterne hertil maa anses at indgaa i driftsudgifterne. Det er helt normalt og ogsaa i producentens egen interesse, at han anvender de mest moderne og effektive teknikker og materialer for derved at reducere driftsudgifterne, herunder ogsaa energiudgifterne. Som foelge heraf vil stoette til periodisk modernisering af et floatanlaeg ikke freme udviklingen i planglasindustrien unden at aendre samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse, jf. artikel 92, stk. 3, litra c). Kommissionen har af disse aarsager ved sin beslutning 86/593/EOEF (2) skoennet, at en af den belgiske regering planlagt stoette til modernisering af to andre floatglasanlaeg i Belgien omfattende en forbedring af energiforbruget og tekniske fremskridt uden nogen foroegelse af den optimale kapacitet var uforenelig med faellesmarkedet og derfor ikke maatte ydes.

Kommissionen har foretaget en meget omhyggelig gennemgang af de oplysninger, som den belgiske regering og den stoettemodtagende virksomhed som led i proceduren har givet om de tekniske fornyelser, der er omfattet af den paagaeldende investering. Ifoelge den belgiske regering tegner omkostningerne herved sig for 672 mio bfr., hvilket udgoer 56 % af den samlede investering. Kommissionen har desuden noteret sig, at den stoettemodtagende virksomhed er den foerste glasproducent i Europa, der fremstiller energibesparende lagdelt glas direkte paa floatanlaeg.

I denne forbindelse skal det bemaerkes, at lagdelt glas kan fremstilles ved to forskellige processer, enten ved paafoering af beklaedningslaget under vakuum i forarbejdningsanlaeg eller ved pyrolyse i anlaeg for fremstilling af planglas. De to processer giver forskellige produkter med hensyn til sammensaetning, men produkterne anvendes til dels til samme formaal, dvs. isolation af bygninger. I betragtning af den tydelige overkapacitet, der bestaar i forbindelse med beklaedt og haerdet glas, besluttede Kommissionen ved sin beslutning 84/507/EOEF (3), at en af den Luxembourgske regering planlagt stoette til opfoerelse af et anlaeg til beklaedning og haerdning af planglas var uforenelig med det faelles marked og derfor ikke maatte ydes.

Den europaeiske sammenslutning af planglasproducenter har udtalt, at stoette til reparation af eksisterende anlaeg til fremstilling af normalt planglas vil kunne vaere berettiget - en opfattelse som Kommissionen ikke deler - men den modsatte sig i 1985 enhver form for stoette til investeringer i forbindelse med forarbejdning af planglas beregnet til anvendelse i automobil- og byggesektoren.

Under disse omstaendigheder paavirker den paagaeldende stoette samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse, selv om investeringen sigter paa teknologisk innovation.

Den belgiske regerings stoetteprojekt opfylder derfor ikke de noedvendige betingelser for at vaere omfattet af en af undtagelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3 -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den belgiske regering skal afstaa fra den stoette, den i henhold til lov af 17. juli 1959 paataenker at yde til de investeringer, der er foretaget i Moustier af en planglasfabrikant, og som blev anmeldt til Kommissionen ved skrivelse af 15. november 1985.

Artikel 2

Den belgiske regering underretter senest to maaneder efter datoen for meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger den har truffet for at efterkomme den.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til kongeriget Belgien.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 3. december 1986.

Paa Kommissionens vegne

Peter SUTHERLAND

Medlem af Kommissionen

(1) Moniteur belge/Belgisch Staatsblad af 29. 8. 1959.

(2) EFT nr. L 177 af 8. 7. 1975, s. 13.

(1) EFT nr. L 276 af 19. 10. 1984, s. 37.

(1) EFT nr. L 312 af 9. 11. 1982, s. 18.

(2) EFT nr. L 342 af 5. 12. 1986, s. 32.

(3) EFT nr. L 283 af 27. 10. 1984, s. 39.