15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 1 
REVISIONSRETTEN 
I medfør af traktatbestemmelserne (EKSF: artikel 78f, stk. 4; EØF: 
artikel 206a, stk. 4; Euratom: artikel 180a, stk. 4) og artikel 83 i 
finansforordningen af 21. december 1977 samt de tilsvarende 
bestemmelser vedrørende De europæiske Udviklingsfonde vedtog 
Revisionsretten for De europæiske Fællesskaber på mødet den 
19. november 1986 sin 
ÅRSBERETNING 
for regnskabsåret 1985 
Beretningen med institutionernes svar på Rettens bemærkninger blev 
tilstillet de dechargegivende myndigheder og de øvrige institutioner 
inden 30. november 1986 
Marcel MART 
(Formand) 
Paul GAUDY 
Aldo ANGIOI 
Pierre LELONG 
André J. MIDDELHOEK 
Keld BRIXTOFTE 
Lothar HAASE 
Stergios VALLAS 
Charles J. CAREY 
Josep SU BI RATS 
Carlos MORENO 
Richie RYAN 
2 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 15. 12. 86 
ORIENTERING  TIL  LÆSERNE 
1. Fodnoterne  til kapitlerne  er samlet  sidst  i hvert  kapitel. 
2. Oversigten  over  anvendte  tegn  og forkortelser  findes  på side  156 (2. side af bilag  III). 
3. Institutionernes  svar  er aftrykt  efter  bilagene  til beretningen.  Svarene  er markeret  med 
gråt i margenen. 
15. 12. 86 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 3 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
Revisionsrettens 
årsberetning  for regnskabsåret  1985 
Side 
Indledning  5 
Første  del 
Kapitel  1 — Generelle  betragtninger  7 
Kapitel  2 — Regnskaberne  21 
Kapitel  3 — Indtægter  27 
Kapitel  4 — Den  europæiske  Udviklings-  og Garantifond  for Landbruget,  garantisek-
tionen  (EUGFL,  garantisektionen)  38 
Kapitel  5 — Den  europæiske  Udviklings-  og Garantifond  for Landbruget,  udviklings-
sektionen  (EUGFL,  udviklingssektionen)  og specifikke  foranstaltninger 
for landbruget  56 
Kapitel  6 — Den  fælles  fiskeripolitik  67 
Kapitel  7 — Interventionsudgifter  på områderne  for regionaludvikling  og transport..  74 
Kapitel  8 — Det  sociale  område  86 
Kapitel  9 — Forskning,  energi,  etc 93 
Kapitel  10 — Samarbejde  med  udviklingslande  og tredjelande  100 
Kapitel  11 — Fællesskabsinstitutionernes  og de eksterne  organers  forvaltning  112 
Kapitel  12 — Långivning,  lånoptagelse  og rentegodtgørelser  125 
Anden  del 
De europæiske  Udviklingsfonde  133 
BILAG 
Bilag  I —  Ansvarsfordeling  blandt  medlemmerne  af Revisionsretten  for  De 
europæiske  Fællesskaber  på tidspunktet  for vedtagelsen  af denne  beretning  147 
Bilag  II —  Beretninger  og udtalelser  vedtaget  af Revisionsretten  inden  for de sidste 
fem år 149 
Bilag  III —  Finansielle  oplysninger  om  De  europæiske  Fællesskabers  almindelige 
budget  og De europæiske  Udviklingsfonde  (1985)  155 
4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Institutionernes svar på Revisionsrettens 
bemærkninger vedrørende regnskabsåret 1985 
Første del Side 
Kapitel 1 — Generelle betragtninger 189 
Kapitel 2 — Regnskaberne 194 
Kapitel 3 — Indtægter 198 
Kapitel 4 — Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, garantisek­
tionen (EUGFL, garantisektionen) 204 
Kapitel 5 — Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, udviklings­
sektionen (EUGFL, udviklingssektionen) og specifikke foranstaltninger 
inden for landbruget 212 
Kapitel 6 — Den fælles fiskeripolitik 217 
Kapitel 7 — Interventionsudgifter på områderne for regionaludvikling og transport.. 220 
Kapitel 8 — Det sociale område 224 
Kapitel 9 — Forskning, energi, etc 228 
Kapitel 10 — Samarbejde med udviklingslande og tredjelande 231 
Kapitel 11 — Fællesskabsinstitutionernes og de eksterne organers forvaltning 237 
Kapitel 12 — Långivning, lånoptagelse og rentegodtgørelser 246 
Anden del 
De europæiske Udviklingsfonde 251 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 5 
Revisionsrettens årsberetning for 
regnskabsåret 1985 
INDLEDNING 
1. Denne beretning er den niende årsberetning fra 
Revisionsretten for De europæiske Fællesskaber, og den 
omhandler regnskaberne for regnskabsåret 1985 C1)- I 
henhold til traktaterne (2) og finansforordningen (3) 
udarbejder Kommissionen driftsregnskabet, status over 
Fællesskabets aktiver og passiver samt en analyse af den 
økonomiske forvaltning i det forløbne regnskabsår til 
forelæggelse for Parlamentet, Rådet og Revisionsretten 
senest den 1. juni. Retten udarbejder sin årsberetning på 
baggrund af disse dokumenter og de oplysninger, den 
anser for nødvendige for gennemførelsen af sine opgaver. 
I henhold til traktaterne (4) godkender Parlamentet efter 
henstilling fra Rådet Kommissionens budgetgennemfø­
relse. Med henblik herpå gennemgår Parlamentet næst 
efter Rådet regnskabet og status tillige med Rettens 
årsberetning og institutionernes svar på Rettens bemærk­
ninger. se med Fællesskabernes almindelige budget og De 
europæiske Udviklingsfonde. 
6. Retten har fremsendt særskilte beretninger til de 
pågældende dechargemyndigheder om 1985-regnskaber-
ne for JET (Joint European Torus), Det europæiske 
Center for udvikling af Erhvervsuddannelse (Berlin), Det 
europæiske Institut til forbedring af Leve- og Arbejds­
vilkårene (Dublin), Euratoms Forsyningsagentur og om 
1984-regnskaberne for Europaskolerne. I kapitel 11 er der 
optaget bemærkninger om Kommissionens tilskud til 
skolernes budgetter. I henhold til EKSF-traktatens 
artikel 78f, stk. 5, har Retten endvidere udarbejdet en 
særskilt årsberetning om regnskabsføringen vedrørende 
EKSF's aktionsbevillinger og Kommissionens økonomi­
ske forvaltning i denne forbindelse. 
2. De generelle spørgsmål, Retten har fundet anledning 
til at omtale, behandles i kapitel 1 i beretningens første 
del. Kapitel 2-11 vedrører Fællesskabernes almindelige 
budget. Kapitel 12 omhandler långivning og lånoptagelse 
i henhold til EØF- og Euratom-traktaterne og de dertil 
knyttede rentegodtgørelser, som finansieres over bud­
gettet. FREMLÆGGELSE AF FÆLLESSKABETS 
REGNSKABER OG REVISIONSRETTENS 
ÅRSBERETNING 
3. Beretningens anden del omhandler De europæiske 
Udviklingsfonde. Disse fonde, som yder bistand til 
udviklingslande, indgår ikke i Fællesskabernes alminde­
lige budget, men finansieres af særlige bidrag fra 
medlemsstaterne. 
4. Af bilag I til beretningen fremgår fordelingen af 
ansvarsområder blandt Rettens medlemmer på tidspunk­
tet for vedtagelsen af den foreliggende beretning. Bilag II 
indeholder en fortegnelse over de beretninger og udtalel­
ser, Retten har vedtaget i de sidste fem år. 
5. Bilag III indeholder oversigter over og detaljerede 
analyser af de regnskabsmæssige oplysninger i forbindel-
(!) Fodnoterne findes efter indledningen. 7. Kommissionen fremsendte regnskaberne for regn­
skabsåret 1985 inden den 1. juni 1986. Den 17. oktober 
1986 sendte Kommissionen imidlertid berigtigede tabeller 
til driftsregnskabet pr. 31. december 1985 (jf. pkt. 7.11). 
Revisionsretten sendte inden den 15. juli 1986 samtlige 
bemærkninger i den foreliggende beretning til Kommis­
sionen. Uddrag af kapitel 1, 2 og 11 blev desuden sendt til 
Parlamentet, Rådet, Domstolen og Det økonomiske og 
sociale Udvalg. 
8. I henhold til finansforordningen sender hver institu­
tion sine svar til Revisionsretten senest den 31. oktober. I 
praksis drøfter institutionerne og Retten imidlertid både 
Rettens bemærkninger og de uformelle svarudkast, før de 
formelle svar udfærdiges. Under proceduren er bemærk­
ningerne og svarene i en række tilfælde blevet tilpasset for 
at give læseren så objektiv en fremstilling af synspunkter­
ne som muligt. 
6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
9. Efter modtagelsen af institutionernes svar har Retten 
vedtaget beretningen og i henhold til finansforordningens 
artikel 84 fremsendt den til institutionerne sammen med 
deres svar inden den 30. november 1986. Efter den 
kontradiktoriske procedure har Retten ikke i år fundet 
anledning til at fremsætte bemærkninger til institutioner­
nes svar, hvilket dog ikke nødvendigvis betyder, at Retten 
er enig i indholdet af svarene. 
10. For at gøre det lettere at slå op på institutionernes 
svar er de i år for første gang markeret med gråt i 
margenen og mærket »Institutionernes svar«. REVISIONSRETTENS MEDLEMMER OG 
ORGANISATION 
13. Efter ikrafttrædelsen af traktaten vedrørende 
Spaniens og Portugals tiltrædelse af Fællesskaberne 
udnævnte Rådet ved afgørelse af 27. januar 1986 Josep 
Subirats Pinana og Carlos Manuel Botelheiro Moreno til 
medlemmer af Retten. Som følge heraf indførte Retten 
den 6. februar 1986 en ny fordeling af medlemmernes 
ansvarsområder. I maj 1986 skete der endnu en omlæg­
ning som følge af, at Rådet med virkning fra den 18. maj 
1986 udnævnte Richie Ryan til medlem af Retten som 
efterfølger for Michael N. Murphy. Ansvarsfordelingen 
blandt Rettens medlemmer fremgår af bilag I. 
11. Retten har fortsat den praksis, den indførte i 1983, 
med hensyn til revisionen af sit eget regnskab. Revisionen 
af et særligt område i de øvrige institutioner omfatter også 
anvendelsen af de tilsvarende bevillinger i Rettens budget. 
Eventuelle bemærkninger i denne forbindelse er indføjet i 
det pågældende kapitel i beretningen, og svarene er 
optaget i beretningen ligesom svarene fra de øvrige 
institutioner. RETTENS BUDGET OG PERSONALE 
14. Rettens udgifter i 1984, herunder fremførsler til 
1985, udgjorde 17,3 mio ECU; i 1985 beløb udgifterne, 
herunder fremførsler til 1986, sig til 18,1 mio ECU. 
Størstedelen af disse beløb vedrører lønninger og 
godtgørelser. 
SÆRBERETNINGER 
12. Som nævnt i pkt. 4 indeholder bilag II en fortegnelse 
over de beretninger og udtalelser, Retten har vedtaget i de 
sidste fem år. 15. På budgetterne for 1984 og 1985 var der bevilget 
følgende stillinger: 
Personale 
Personale 
Personale 
Personale 
Personale 
lait kategori A 
kategori LA 
kategori B 
kategori C 
kategori D 1984 
107 
36 
63 
78 
19 
303 1985 
109 
36 
64 
77 
21 
307 (5) 
(•) Årsberetningen udarbejdes i henhold til EKSF-traktatens 
artikel 78f, stk. 4, 
EØF-traktatens artikel 206a, stk. 4, 
Euratom-traktatens artikel 108a, stk. 4, 
artikel 83 i finansforordningen af 21. december 1977, EFT L 
356 af 31.12.1977, 
og de tilsvarende bestemmelser i finansforordningerne for 
henholdsvis Den 2., 3., 4. og 5. europæiske Udviklingsfond, 
Rådets afgørelse 64/356/EØF, EFT 93 af 11.6.1964, 
Rådets afgørelse 71/68/EØF, EFT L 31 af 8.2.1971, 
Rådets afgørelse 76/647/EØF, EFT L 229 af 20.8.1976, 
Rådets afgørelse 81/215/EØF, EFT L 101 af 11.4.1981. (2) 
(3) 
(4) 
(5) EKSF-traktatens artikel 78d, 
EØF-traktatens artikel 205a og 
Euratom-traktatens artikel 179a. 
Artikel 73-77. 
EKSF-traktatens artikel 78g, 
EØF-traktatens artikel 206b og 
Euratom-traktatens artikel 180b. 
Heraf 268 faste og 39 midlertidige stillinger. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7 
FØRSTE DEL 
KAPITEL 1 
Generelle betragtninger 
1.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 1.1 
Finansernes stilling inden for Fællesskaberne 
Fremtidige omkostninger 
Generel vurdering af regnskabsopstillingen 
Uligevægt mellem indtægter og udgifter 
Konklusion 
Den formelle rigtighed af visse finansielle transaktioner 
Analyse af gennemførelsen af det almindelige budget 
Samlet oversigt over udnyttelsen af disponible bevillinger til forpligtelser og 
til betalinger i 1985 
Overførsler mellem kapitler 1.18 
Overførsler af fremførte bevillinger 1.19 
Andre betragtninger 
Sammenfatning af bemærkninger om flere områder 
Bemærkninger om den budgetmæssige tilrettelæggelse 
Ordningen med foreløbige tolvtedele 
Beslutninger om tilsidesættelse af finansinspektørens nægtelse af påtegning 
Særberetninger vedtaget af Retten siden sidste årsberetning 1.2 
1.2 
1.5 
1.7 
1.10 
1.13 
1.14 
1.14 — 1.12 
— 1.4 
— 1.6 
— 1.9 
— 1.12 
— 1.19 
— 1.17 
1.20 -
1.20 -
1.26 -
1.30 -
1.36 - 1.36 
-1.25 
- 1.29 
- 1.35 
1.37 
INDLEDNING 
1.1. I henhold til artikel 77 i finansforordningen af 21. 
december 1977 (') har Revisionsretten den 29. maj 1986 
fra Kommissionen modtaget De europæiske Fællesska-
(0 Fodnoterne findes sidst i kapitlet. bers driftsregnskab (oprindelig benævnt »forvaltnings­
regnskabet«), analyse af den økonomiske forvaltning og 
status for regnskabsåret 1985 (2). Heraf fremgår, at de 
disponible endelige bevillinger til forpligtelser og til 
betalinger i 1985 beløb sig til henholdsvis 32 320,4 mio 
ECU og 29 531,0 mio ECU (28 437,1 mio ECU til 
bevillinger for selve regnskabsåret 1985 og 1 093,9 mio 
ECU i bevillinger fremført fra regnskabsåret 1984). I tabel 
1.1-1.3 vises udnyttelsen af disse bevillinger for de enkelte 
større aktivitetsområder; i tabel 3.1 i kapitel 3 gives en 
oversigt efter art af de i løbet af regnskabsåret indgåede 
indtægter. 
8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 1.1 — Udnyttelsen af bevillinger til forpligtelser i 1984 og 1985 
(mio ECU) 
Sektor 
1. Drift 
(samtlige institutioner) 
2. EUGFL-garanti 
3. Landbrugsstrukturer 
4. Fiskeri 
5. Regional- og 
transportpolitik 
6. Socialpolitik 
7. Forskning, energi osv. 
8. Refusion til 
medlemsstaterne 
9. Udviklingssamarbejde 
10. Bevillingsreserver (K 100, 101) 
lait Bevillingsart: 
FB = forpligtel­
sesbevillinger 
IOB = ikke-
opdelte 
bevillinger 
IOB 
IOB 
FB 
IOB 
FB + IOB 
FB 
IOB 
FB + IOB 
FB 
IOB 
FB + IOB 
FB 
IOB 
FB + IOB 
FB 
IOB 
FB + IOB 
IOB 
FB 
IOB 
FB + IOB 
FB 
IOB 
FB + IOB 
FB 
IOB 
FB + IOB 1984 
Endelige 
bevillinger 
(1) Indgåede 
forpligtelser 
(2) 
1 245,6 1 223,1 (98,2%) 
18 358,0 18 330,8 (99,9%) 
908,0 819,3 (90,2%) 
51,8 51,2 (98,8%) 
959,8 870,5 (90,7 %) 
121,9 66,2 (54,3%) 
32,2 29,9 (92,9 %) 
154,1 96,1 (62,4 %) 
2 595,7 2 444,4 (94,2 %) 
485,5 484,2 (99,7 %) 
3 081,2 2 928,6 (95,0 %) 
2 039,4 1 859,5 (91,2%) 
419,0 416,2 (99,3 %) 
2 458,4 2 275,7 (92,6 %) 
1 034,9 762,5 (73,7 %) 
556,1 555,5 (99,9%) 
1 591,0 1 318,0 (82,8 %) 
1 083,2 1 082,5 (99,9 %) 
625,0 477,9 (76,5 %) 
721,7 721,1 (99,9%) 
1 346,7 1 199,0 (89,0 %) 
7 324,9 6 429,8 (87,8 %) 
22 953,1 22 894,5 (99,7%) 
30 278,0 29 324,3 (96,9 %) 1985 
Endelige 
bevillinger 
(3) Indgåede 
forpligtelser 
(4) 
1 336,0 1 314,4 (98,4%) 
19 859,0 19 728,1 (99,3%) 
933,7 866,1 (92,8%) 
45,2 44,8 (99,1 %) 
978,9 910,9 (93,1 %) 
155,5 74,9 (48,2%) 
59,9 46,8 (78,1 %) 
215,4 121,7 (56,5 %) 
3 031,7 2 637,7 (87,0%) 
3,8 3,0 (79,0 %) 
3 035,5 2 640,7 (87,0 %) 
2 558,0 2 202,9 (86,1 %) 
209,1 80,6 (38,5%) 
2 767,1 2 283,5 (82,5 %) 
1 289,5 945,3 (73,3 %) 
38,3 31,9 (83,3%) 
1 327,8 977,2 (73,6 %) 
1 266,8 1 244,0 (98,2 %) 
1 283,8 936,6 (73,0 %) 
203,8 202,9 (99,6 %) 
1 487,6 1 139,5 (76,6 %) 
40,5 — — 
5,8 — — 
46,3 — — 
9 292,7 7 663,5 (82,5 %) 
23 027,7 22 696,5 (98,6 %) 
32 320,4 30 360,0 (93,9 %) 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 
2 
e 
2 ^ 
<o tq 
S_ 
1 
•S 1 
2 
<a 
1 
e 
£ 
i 
a 
a 
1 CD 
.S 
1 
« 
til 
skabs; 
1986 
£ S 
1 
æ førslei 
(efter 
førsier 
g 
^•-•Ss 
s •£-
£ 1 
3 
m 
u^ 
|2 
u,w 
, BB = 
etaling 
IOB = 
opdelte 
^ 
g 
% g 
s 
g 
g 
ST" vcx=x=x=JS 
CN •*" Ov Tf-" o" 
•^ VO O VO -
MII! 
1 1 1 1 1 
c*- o\ o\ r~^ o> 
ON rn [— OS ^ 
TT o^ vo <n o 
^\°<5^^ 
—l Tt SO vO O^ 
—H O SO OO \0 
O » h -H" O 
^ fN TT SO fN 
O OO CN OO ON 
SO -N 00 (N vO 
ON ^ °. 1 m-
Q^ Ov Os Os OS 
t— oo~ oo CN oC 
CQ 05 CQ aa aa 
2 2 2 22 
issionen 
»nsretten 
s ~ s s -a »rift 
- Paria 
- Råde 
Q 1 1 1 1 1 
-S-? 
1 
S"? 
vo. 
m 
CQ 
o 
->? 
^. 
1 
^ 
<* 
t-. 
03 
o 
1 
UH 
0 
2 
w 
rj S^S^ 
os u~> •* 
1 1 1 
Tf U-> 
| £?o3 
1 '*'* 
VO CN OO 
1 °°- 1 
1 •* 1 
oa 
«S2 «o + 
05 CQ 
£ 
| 
i 
J 
cH ^^?? 
O CN CN 
1 1 1 
I S^^ 
1 ~-l 
s^s^^s 
O vo vo 
| ^ | 
CQ 
03 ° 
«o + 
03 03 
•c 
E 
* s3o3£? 
r- m o 
1 1 1 
^?o^S^ 
£ ^ CN 
| £?S3 
1 °°°° 
CN r- as 
1 °- 1 
" " 
03 
««2 «2 + 
03 03 
aoiia 
lo 
o S" '5b« 
(2 S 
uS >???^ 
Tt Ov r^ 
1 1 1 
1 ! 1 
2 M 2 
1 «==>. 
r-rr -
1 g 1 
1 ^ 1 
OO 
~ ~ 
03 
««2 So + 
03 
03 
^ 
'§ 
VO S^^ 
Cl c 
rf •* 
2 "" CN 
en TT r-
l-OS vo 
1 g 1 
1 ^- 1 
03 
03«2 
So + 
03 03 
O 
•g) 
l 
UH 
^ 1 
| 
I 
| 
^ 
00 
en 
03 
O 
l 
•M 
II & E 
od lO vo — 
1 1 1 
1 1 1 
- -. CN 
2 2 CN 
| s3£? 
1 °i.°V 
O CN CN 
| g | 
1 °V 1 1 M- 1 
03 
03«2 «o + 
03 
03 
3, 
1 
j 
3 
Os' l i 
l i 
l i 
1 | 
1 i 
1 | 
s-w 
8 8" 
>n 00 
1 1 
1 1 
1 1 
1 
1 1 
1 1 
go 
g 
& 
t 
I 
SO 
2 1 
| 
1 
| 
1 
| 
^ 
en 
1 
| 
1 
| 
1 
| 
03 
O 
+ 03 
CQ $s£?as 
j^2 
O O tr> 
£ I S 
s s£ 
-f «f 
S$$Se£ 
S" S" ål 
ææ£ 
Sg?8 
S£S$L£ 
90, 1- «n 
""Ss 
"*cs5 
£ii 
9? &f $" 
NM Ifi 
S^rS $ 
1 S5 | 
E 
i *i i 
i 
g'ff t * o •» 
^RS 
ca 
««2 
03 O + 
CD CD 
•a 
10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
£ 
J£ S_ 
=c3 
Jo 
c 
60 
•o 
G 
°60 
a 
•a 
1 
c; 
a U, 
£ 
J3 
e oo 
.2 
c 
j. t 
OQc T3 
S 
O 
PQ 
— 
M c°£ 
$•§ 2 h 
c 
09 
fc.S^o^ 
2 
o PQ 
^"i's 
c2g « 
a^ a 
c 
1 
CQ 
60 JX 
!\2 O w 
u-
u , 
•SP.S 
-o7? S) 
Il • j, §>" • * 5 60-S _ « 1 
J5~ c 
•»ni i) u J2 <" pils ^ 
Y' 
T 
<o 
II 
£ 
SS 
s 
,—, 
T 
2^ 
CN 
3.5 
>£ -^sq 
sScs 
MD ^H 
Os CN 
ol ol 
r-^so^ 
cTos" 
^a 
(-."_" CN 
CM 00 
o" r-" 0\ >o 
Os Tf 
Os Os 
SO CM 
~ 
o^vox 
-^,00, 
wO 
o r-
<N 
r^w 
ro — 
SO"CN 
O o 
Os Tf 
Tf CN 
ro 
Os 
f^r 
i ^ 
Os 
Os 
CN —i 
-^cN 
OS Tf 
—i Tf 
o 
Os "^9 ©^ 
»s 
*f 
t-^ 
sO 
^9 ©^ 
s© 
r-^ 
Tf 
©\ fS 
ro 
^•9 
©^ CN 
t-~ 
ro CN Tf 
00 
Os 
sO 
X 
^ 
--9 ©^ 
VO 
«s 
X IT) 
n 
^9 ©^ 
X 
s 
Tf 
95 e 
^•9 
s© 
r»-
tf X 
Tf 
1 
1 
ro 
ro 
ro fN 
sO 
1-1 
"oS o^o^ 
r» o 
•* ^ 
r-~ ro 
o^sox 
oo^oo, 
^~so" 
Os Tf 
©"©" 
—' CN 
CN 
"\ CN 
ro' Os 
O O 
-H r-
-H O 
—< Tf 
^H (NI 
ol ol 
es >o 
— so 
SO O 
CM so 
""" ^ 
O oo 
Tf r-
SO Os 
CN—<" 
~ Os 
Tf r-
00 CN 
O so 
CN Tf 
~ 
CN 
Tf" 
Os 
1 ^o 
1 CN 
Os 
Os 
Tf 
Tf r-" 
CN — 
CQ PQ 
So 
Os ^9 ©^ 
sO 
X 
e 
ro" CN 
^•9 
©^ 
so" 
ro 
ro CN 
^9 ©^ 
ro 
ID 
X 
o X o 
ID 
ro Tf 
^ 
^9 
o 
ro 
r-
sO 
«D ID 
^9 
•* 
S-
X, 
fN 
t-
•^9 
sO 
O 
fNJ 
t-
SO 
1 
1 
ID 
5 
X 
1-1 
13 T f*l 
2 w 
oo u-i 
SO Os 
o^o^ 
°\ ^ C2 
SO, 00^ 
CN 
o\o\ 
SO^ »O 
r- r-
>o Os 
Os CN 
Os CN 
3 °^ rf Os 
o\oX 
SO^ Os^ 
o" so" 
CN so 
CN 
^„"* 
so" CN 
CN ^^ 
SO Os 
Os •* 
SO SO 
CN so 
Os 
•* 
Os 
^ 
Os 
Tt OS^ 
os Tt 
CQ CQ 
mO 
CN 
Os ^9 
9\ 
JH 
^^ 
ro 
i 
^ 
sO 
oT 
•>• 
ID 
ro 
ID 
X 
-* 
fN 
O 
-H 
~»9 
°i. ID 
ID 
i fN 
^9 
ro 
^ 
ID 
ID 
X ro 
^9 
X 
ro 
e fN 
ro 
9\ 
\ 
1 
ro 
•<* 
& 
fN 
"« Tf CN 
CN — 
r-•* 
o os CN 
ol | 
00 
o 
^\ 1 
r»" 1 
oXo\ 
00,00, 
r-"cN 
O, Tf 
OTCN 
Tf SO 
r- Tf 
CN 00 
CN 00 
so >n 
ol ol 
^ oo. 
CN O-
r-^cN 
CN ^ 
o oo 
©"so" 
r~- os 
SO o 
>/-> SO 
Os -H 
CN O 
CN 
°i Os 
Os 
1 o 
1 0\ 
o 
CN 
Tf Tf 
Tf Tf 
^H Os 
Tf O 
CN 
CQ CQ 
»O 
ro 
Os ^9 
©^ ©\ 
o\ 
^ 
^ 
rs % 
^ 
ID 
© 
ID 
r^ 
^9 ©^ 
SO 
^ 
Tt 
fS 
O, 
CNJ 
ID 
^ 
^9 
©^ o 
Tf 
O 
SO 
CN 
^9 
» 
w 
X 
£ r^ 
^9 
©^ «s 
sO 
O 
ro CN 
1 
1 
00 
ID 
fN 
73 Os^CN 
CN s—' 
O^Tf 
SO*" ~ 
Tf Tf 
CN 
O^ 1 
Tf 
O 
oo I 
Tf 1 
r-^oo^ 
r-^cN 
r-~ os 
Os m 
— CN 
r- os 
CN r~ 
-1 
olol 
—H ro 
OO 
|2C 
°\ °i CN r~^ 
SO Tf 
—<„©, 
00 Os 
SO Tf 
CN 
o\ 
r-^ 
Os" 
Os 
1 Tf 
Os 
CN 
CN 
Tf CN 
CN 
CQ CQ 
So 
Tf 
OS --9 ©^ 
os, 
s© 
^^ 
Tf 
t"^ 
X 
fN 
^9 ©^ 
ro 
O 
X 
^f 
^9 ©^ 
X 
fsf 
Tt 
SO 
£ so 
^9 
©^ 
PN 
O 
Tf 
VO 
^9 ©^ 
e 
Tf 
^ 
S O 
^9 ©^ 
X 
ID 
CN 
oC 
sO 
CN 
| 
t^ 
O 
t~ 
fN 
1^-
CM 
"3 °°« Tf 
Tf SO" 
ro O 
—c SO 
O CN 
oV 1 
SO_, 
O 
Tf I 
Tf 1 
SO^so^ 
O CN 
r~; CN 
so" r-" 
00 O 
SO Tf 
ol ol 
-H Os 
o" o" 
o CN 
2c 
Tf r~^ 
Tf Tf 
*"*, ^ so" r-" 
SO Tf 
Tf CN 
CN 
so. 
Os 
i so 
Os 
SO 
CN 
CN 
Tf r^ 
oCr-" 
O CN 
Tf O 
CN 
CQ CQ 
CQO 
Os ^9 
©^ 
SO 
JH 
^ 
CO 
K CN 
^9 
•TT 
© 
Tf 
"«f 
©•-
o 
g 
CN 
CN 
g 
OS, 
ro S 
©5 
X 
© 
ID 
Tf 
CN 
00 
ro 
s© 
X © 
^3 ©^ 
Tf 
•D 
0\ 
ID 
S 
1^ 
CN 
1 
t-T 
ro Tf 
X 
CN 
"S oo 
Z s 
-g 
o 
c 
M 
J 
u. O D 
w ta «s 
s 
o s 
-S-o 
X) > 
.fi& 
PQDC 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 11 
FINANSERNES STILLING INDEN FOR 
FÆLLESSKABERNE Andre forpligtelser og potentielle omkostninger 
Fremtidige omkostninger 1.3. Den ukomplette fortegnelse over andre forplig­
telser og potentielle omkostninger omfattede pr. 31. 
december 1985 et samlet beløb på ca. 9 000mio ECU. 
Forfaldstidspunkterne for de enkelte beløb ligger endnu 
ikke fast. Beløbet fordeler sig således: 
Ophobning af udestående forpligtelser under opdelte 
bevillinger (a) forpligtelser hidrørende fra uligevægten mellem 
indtægter og udgifter til et beløb af 1 680,5 mio ECU 
opført i Fællesskabernes samlede status (jf. pkt. 1.7-
1.8): 
1.2. Som det fremgår af tabel 1.4, er der på de områder, 
der er omfattet af opdelte bevillinger, sket en stadig 
stigning i omfanget af udestående forpligtelser, som pr. 
31. december 1985 nåede op på 11 805,1 mio ECU. Ved 
fra dette beløb at fradrage betalingsbevillinger på 
688,7 mio ECU, der blev fremført til 1986, henstår der en 
saldo på 11 116,4 mio ECU, der skal finansieres over 
kommende EF-budgetter. Kommissionen bør gøre en 
indsats, især hvad angår strukturfondene, for at tage 
berettigelsen af en række forpligtelser op til revision, da de 
kunne vise sig at være skinbevillinger uden større chance 
for at blive gennemført og derfor ved bortfald ville kunne 
begrænse saldoen for udestående forpligtelser (jf. pkt. 
1.25). (i) tilbagebetalingspligtige forskud indbetalt af 5 
medlemsstater i 1984 og af 5 andre stater i 1985 
(jf. pkt. 3.7) til delvis dækning af 1001,8 mio 
ECU, opført som underskud på tillægs- og 
ændringsbudget nr. 1 for regnskabsåret 1984 (3); 
(ii) et restbeløb på 654,8 mio ECU af underskud fra 
regnskabsåret 1984; 
(iii) underskud på 23,9 mio ECU på det samlede 
driftsregnskab for 1985; 
Tabel 1.4 — Akkumulering af udestående forpligtelser (opdelte bevillinger) 
(mio ECU) 
År 
1977 
1978 
1979 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 Netto­
forpligtelser 
indgået i 
regnskabsåret (') 
(1) 
1 623,5 
2 797,6 
3 262,0 
3 700,6 
4 554,9 
5 466,1 
5 954,1 
6 698,2 
Opdeling af tallene for 1985 efter budgeta 
— Landbrugsstrukturer (afsnit 3) 
— Fiskeri (afsnit 4) 
— Regional- og transportpolitik (afsnit 5 
— Socialpolitik (afsnit 6) 
— Forskning, energi osv. (afsnit 7) 
— Samarbejde med udviklingslande (afsr Betalinger 
afholdt i 
regnskabsåret 
(2) 
918,8 
1 763,5 
2 338,2 
2 594,6 
3 032,5 
3 664,6 
4 503,2 
5 239,2 
ifsnit: 
) 
lit 9) Stigning i 
de ikke indfriede 
forpligtelser 
i løbet af 
regnskabsåret 
(3) = (1) - (2) 
704,7 
1 034,1 
923,8 
1 106,0 
1 522,4 
1 801,5 
1 450,9 
1 459,0 Kumulative udestående 
forpligtelser ved udgangen 
af regnskabsåret 
(4) 
1 802,7 
2 507,4 ( + 39,1%) (2) 
3 541,5 ( + 41,2%) 
4 465,3 ( + 26,1%) 
5 571,3 ( + 24,8%) 
7 093,7 ( + 27,3%) 
8 895,2 ( + 25,4%) 
10 346,1 (+16,3%) 
11805,1 (+14,1%) 
1 169,3 (+ 1,5%) 
125,8 ( + 40,1%) 
5 336,2 (+14,4%) 
2 850,5 (+12,8%) 
1066,7 ( + 34,1%) 
1256,6 (+12,3%) 
(') Medregnet bortfald af forpligtelser og for 1978 saldoreguleringer som følge af ERE-kurssvingninger. 
(2) Stigningsprocent i forhold til det foregående regnskabsar. 
12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
(b) forpligtelser, der ikke er opført på Fællesskabernes 
regnskab, til et beløb af 1 709,5 mio ECU: 
(i) forpligtelser vedrørende anmodninger fra for­
skellige medlemsstater om godtgørelse af udgifter 
på 54,7 mio ECU under Den europæiske Udvik­
lings- og Garantifond for Landbruget, EUGFL, 
udviklingssektionen (se pkt. 5.7); 
(ii) andre forpligtelser over for medlemsstaterne 
anslået til ca. 850 mio ECU i tilknytning til de af 
Kommissionen godkendte programmer for 
EUGFL, udviklingssektionen (se pkt. 5.10); 
(iii) forpligtelser på 466,8 mio ECU over for med­
lemsstaterne hidrørende fra programmer, som 
Kommissionen har vedtaget på området for Den 
europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) 
(se pkt. 7.17); 
(iv) forpligtelser på 38,0 mio ECU indgået inden den 
31. december 1985 til udgifter i forbindelse med 
fødevarehjælpen; 
(v) andre forpligtelser anslået til 300 mio ECU i 
forbindelse med gennemførelsen af fødevarehjæl­
peprogrammer for 1985 og tidligere år; 
(c) potentielle omkostninger anslået til 5 650 mio ECU i 
forbindelse med senere afsætning af interventions­
lagrene og ikke medtaget i Fællesskabernes regnskab 
(se pkt. 4.23). 
1.4. Ved at lægge disse øvrige forpligtelser og forvente­
de udgifter til udestående forpligtelser over opdelte 
bevillinger kan Retten efter en undersøgelse af de vigtigste 
budgetafsnit for tidligere regnskabsår anslå Fællesska­
bernes sikre eller forventede forpligtelser pr. 31. december 
1985 til i alt 20 000 mio ECU. 
Generel vurdering af regnskabsopstillingen 
1.5. Retten må konstatere, at den nuværende regn­
skabsopstilling af disse forpligtelser er ufuldstændig og 
uensartet. Forpligtelserne er enten opført i status eller 
nævnt i form af noter eller »hoslagt note« til status, lidet 
tilgængelige for en uindviet læser, eller er helt udeladt af 
regnskaberne. Det må foreholdes Kommissionen, at en 
sådan udformning ikke giver et retvisende billede af 
Fællesskabernes økonomiske stilling. 1.6. Kommissionen bør som ansvarlig for budget­
forvaltningen opstille en liste over samtlige af Fællesska­
berne gennem årene kumulerede økonomiske forplig­
telser og forsøge at udarbejde en forfaldsplan for 
betalinger i forhold til forpligtelser. Det er nødvendigt at 
udarbejde en opstilling vedrørende kommende forplig­
telser — sikre eller forventede — i lighed med den allerede 
delvis udarbejdede for bogførte forpligtelser, især for 
strukturfondene. En sådan opstilling må over en flerårig 
periode angive behovet for betalingsbevillinger. En 
fremstilling af denne art vil betyde, at budgetmyndig­
heden bliver stillet over for sit ansvar, og at den med 
kendskab til de nærmere forhold kan drage sine 
slutninger om de indtægter, der må skaffes ud over det 
forventelige normale behov til EF's kommende budget­
lægninger på mellemlang sigt. 
Uligevægt mellem indtægter og udgifter 
1.7. I årsberetningen for regnskabsåret 1984 (4) gav 
Retten udtryk for sin beklagelse over, at der er opstået en 
situation, der i stigende grad strider mod kravet om, at 
budgettet skal balancere, og at institutionerne ikke altid 
har udøvet de budgetmæssige beføjelser, der tilkommer 
dem, »under iagttagelse af bestemmelserne i traktaten ..., 
der vedrører Fællesskabernes egne indtægter og li­
gevægten mellem indtægter og udgifter«. Indtægterne var 
således i 1984 ikke tilstrækkelige til at dække udgifterne, 
og Fællesskabernes driftsregnskab udviste et underskud 
på 827,3 mio ECU, efter at der var taget hensyn til 
593,5 mio ECU svarende til tilbagebetalingspligtige 
forskud fra medlemsstaterne, modtaget inden den 31. 
december 1984. 
1.8. Det samlede driftsregnskab for 1985 viser et 
underskud på 23,9 mio ECU, efter at der var taget hensyn 
til 1 242,4 mio ECU indbetalt af medlemsstaterne i form 
af ikke-tilbagebetalingspligtige forskud, og 408,3 mio 
ECU svarende til tilbagebetalingspligtige forskud, som 
medlemsstaterne skulle have betalt i 1984, men som blev 
indbetalt i 1985. I dette beløb er dog ikke medregnet 
restunderskuddet fra 1984 på 654,8 mio ECU, dvs. det 
samlede underskud fra 1984 på 827,3 mio ECU minus 
172,5 mio ECU, hvormed budgettet for 1985 blev 
belastet. Udgiftsføringen af dette restunderskud på 
654,8 mio ECU er således udskudt til regnskabsåret 1986, 
hvilket er i strid med finansforordningens artikel 27, hvori 
det er bestemt, at en saldo fra et regnskabsår skal 
overføres i sin helhed til budgettet for det følgende 
regnskabsår. Retten bemærker, at i det foreløbige forslag 
til tillægs- og ændringsbudget nr. 1 for regnskabsåret 
1986, som Kommissionen forelagde den 12. maj 1986 (5), 
er dette underskud heller ikke udgiftsført, således at 
denne uholdbare situation på ingen måde bringes til 
ophør. 
1.9. Kommissionen har nok under indflydelse af 
budgetmæssige krav skabt indtryk af, for 1985, at tage 
hensyn til loftet på 1 % fastsat for Fællesskabets egne 
indtægter hidrørende fra merværdiafgiften (moms), men 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 
denne formelle hensyntagen er dog kun muliggjort, dels 
ved forskud fra medlemsstaterne, der ikke skulle 
tilbagebetales (dvs. i realiteten nationale, finansielle 
bidrag), og dels ved at udskyde de påløbne underskud til 
senere regnskabsår. Havde det ikke været for disse 
forholdsregler, ville de fleste medlemsstaters faktiske 
bidrag i løbet af regnskabsåret 1985 have svaret til en 
momsafregningssats på mindst 1,3 % (jf. pkt. 3.6). 
Konklusion 
1.10. For andet år i træk har Fællesskaberne ikke fulgt 
et af de grundlæggende principper for deres finansielle 
opbygning, dvs. at dække samtlige årlige behov med 
tilsvarende årlige indtægter. Endvidere har anvendelsen 
af forskud fra medlemsstaterne absolut ikke kunnet 
nedbringe »fortidens byrde«, men har — bortset fra nogle 
spæde forsøg på nedskrivning af landbrugsvarelagrene — 
tværtimod bidraget til en forøgelse heraf i regnskabsåret 
1985. I det omfang gennemførelsen af strukturfondene 
gør brug af opdelte bevillinger, medfører forøgelsen af 
byrder, der skal afvikles, ganske vist til dels, at der kan ske 
en udvikling i EF-aktiviteterne. Det står dog alligevel fast, 
at siden 1983 står en overvejende og stigende del af disse 
byrder ikke i forhold til den naturlige udvikling i 
forpligtelser, der er indgået med henblik på de fremtidige 
fælles politikker, men svarer til den systematiske frem­
førsel af tidligere budgetunderskud og en udskydelse til 
kommende budgetter af visse udgifter forbundet med 
landbrugslagrene (jf. pkt. 4.24-4.26). 
1.11. På denne baggrund kan forskud fra medlemssta­
terne, selv om dette fremstilles som undtagelses- og 
overgangsforanstaltning, ikke undgå at blive et perma­
nent finansieringsinstrument, hvis man skal holde sig 
inden for den for 1986 og 1987 fastsatte momsafregnings-
sats på 1,4 % og samtidig for alvor begynde at afdrage en 
del af fortidens byrder og forpligtelser, der alene for deres 
vedkommende allerede andrager mere end et års moms­
indtægter for Fællesskaberne. 
1.12. Disse udsigter er så meget mere beklagelige, 
eftersom anvendelsen af forskud fra medlemsstaterne 
allerede i 1984 og 1985 klart viste, i hvilket omfang den af 
ophavsmændene til afgørelsen af 21. april 1970 (6) 
vedrørende Fællesskabernes egne indtægter ønskede 
økonomiske uafhængighed for Fællesskaberne er anfæg­
tet. Anvendelsen af en forskudsordning fører til en 
renationalisering af EF-budgettet og er dermed i strid 
med formålet med ovennævnte afgørelse. For det andet er 
kravet om fra hver enkelt medlemsstat at indhente 
godkendelse af forskud ensbetydende med, at den 
individuelle vetoret genindføres i Fællesskabernes bud­
getmæssige beslutningsproces, for hvilken flertalsbeslut­
ning hidtil har været gældende. DEN FORMELLE RIGTIGHED AF VISSE 
FINANSIELLE TRANSAKTIONER 
1.13. Visse transaktioner giver anledning til tvivl om, 
hvorvidt de er formelt rigtige: 
(a) Kommissionen har undladt i budgettet for regnskabs­
året 1985 at opføre restunderskuddet fra 1984 på 
654,8 mio ECU Gf- pkt. 1.8); 
(b) ved forskudsbetalinger til medlemsstaterne i forbin­
delse med EUGFL, garantisektionen, er der sket 
bevillingsoverskridelser: 
(i) af loftet for disponible bevillinger til betaling 
under ordningen med de foreløbige tolvtedele 
som hjemlet i EØF-traktatens artikel 204, stk. 1, 
og finansforordningens artikel 8, stk. 3, på 
1 329,7 mio ECU i tidsrummet januar-maj 1985 
Gf. pkt. 4.8); 
(ii) subsidiært af loftet over disponible bevillinger til 
forpligtelser under ordningen med foreløbige 
tolvtedele, som hjemlet i EØF-traktatens artikel 
204, stk. 1, og finansforordningens artikel 8, stk. 
2, på 516,9 mio ECU til forskud pr. marts 1985 
Gf. pkt. 4.9); 
(c) kasseunderskud på 0,1 mio ECU, opført på Parla­
mentets status pr. 31. december 1985 (jf. pkt. 2.2-2.3); 
(d) udgiftskontering under 1986 vedrørende lønefterbe­
talinger for regnskabsåret 1985 i Parlamentet 
(1,6 mio ECU, jf. pkt. 2.5) og i Kommissionen 
(1,9 mio ECU, jf. pkt. 2.13); desuden er samtlige de 
indtægter, der er opstået i forbindelse med disse 
efterbetalinger, blevet regnskabsført under 1985; 
(e) afgifter og skatter, der skal tilbagesøges, er ansat 
1,7 mio ECU for lavt Gf pkt. 2.8, litra c) og 2.9); 
(f) manglende opførsel på budgettet af 9,7 mio ECU 
indtægter, hovedsagelig hidrørende fra tilbagebeta­
linger af støtte fra Socialfonden Gf pkt. 2.14); 
(g) manglende budgetmæssig bemyndigelse til udgifter 
på 60,6 mio ECU afholdt under dække af en post for 
negative udgifter Gf pkt. 4.4, litra d)); 
(h) overskridelse på 71 142 ECU af det beløb, der er 
udbetalt i forbindelse med fiskeriaftalerne med visse 
14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
udviklingslande i forhold til det beløb, der fremgår af 
bilagene (jf. pkt. 6.10); 
(i) udgifter for Socialfonden på 28,4 mio ECU, der ikke 
er fortrinsberettigede og på 1,8 mio ECU, som ikke er 
tilskudsberettigede (jf. pkt. 8.16, litra a)); 
0) forpligtelser på 0,55 mio ECU, indgået uanset 
manglende grundforordning (jf. pkt. 10.40); 
(k) Rådets bevillingsoverskridelse på 0,6 mio ECU på 
konto 1110 »Hjælpeansatte« og tab på 57 400 ECU 
efter dobbelt bidragsydelse til social sikring for nogle 
ansatte (jf. pkt. 11.15); 
(1) bevillingsoverskridelse på 0,7 mio ECU på konto A 
1141 »Rejseudgifter i forbindelse med årlig ferie« (jf. 
pkt. 11.16); 
(m) ubeføjet udbetaling på 0,6 mio ECU af lønninger til 
tjenestemænd ansat uden for Fællesskabet (if. pkt 
11.20); 
(n) opførelse på budgettet for Det fælles Forsknings­
center i Ispra af 0,5 mio ECU til dækning af udgifter 
til personalebefordring, som ikke er hjemlet i 
vedtægten (jf. pkt. 11.25-11.26); 
(o) tvivlsom berettigelse af investeringer på ca. 61 mio 
ECU finansieret ved udlån fra Det nye Fællesskabs­
instrument (NIC) og rentegodtgørelser til jordskælvs­
ramte områder (jf. pkt. 12.28-12.30). Tabel 1.5 — Områder med bevillingsudnyttelse under 90 % i 1985 
ANALYSE AF GENNEMFØRELSEN AF 
DET ALMINDELIGE BUDGET Område 
Fiskeri 
Regional- og 
transportpolitik 
Socialpolitik 
Forskning, energi osv. 
Udviklingssamarbejde Udnyttelsesprocent 
af disponible 
bevillinger til 
forpligtelser 
1984 
62,4 
95,0 
92,6 
82,8 
89,0 1985 
56,5 
87,0 
82,5 
73,6 
76,6 af disponible 
bevillinger til 
betalinger (') 
1984 
57,2 
86,6 
90,3 
77,2 
77,9 1985 
56,1 
89,4 
85,1 
73,6 
79,9 
(>) Herunder fremførsler fra det foregående regnskabsår. 
Samlet oversigt over udnyttelsen af disponible 
bevillinger til forpligtelser og til betalinger i 
1985 hvis bevillinger er blevet udnyttet næsten 100 %, og det 
bør videre understreges, som vist i tabel 1.5, at udnyttel­
sen af bevillinger på visse aktivitetsområder har været 
under 90 %. Det fremgår især heraf, at udnyttelsen af 
bevillinger til forpligtelser på fiskeriområdet er faldet fra 
62,4 % i 1984 til 56,5 % i 1985, og for samarbejde med 
udviklingslande fra 89,0 % i 1984 til 76,6 % i 1985. 
1.15. Med udgangspunkt i de fem områder, hvor 
udnyttelsen af bevillingerne har ligget under 90 %, har 
Retten opstillet en fortegnelse (jf- tabel 1.6) over 
budgetposter, hvor der for 1985 var givet bevillinger på 
over 5 mio ECU, og hvor udnyttelsen lå på under 75 %. I 
driftsregnskabets bind I gives i flere tilfælde redegørelser 
for underudnyttelsen. Rettens opstilling viser, i hvilket 
omfang de pågældende budgetposter i givet fald blev 
ændret efter forslag fra Europa-Parlamentet. Retten 
bemærker især, at der til artikel 551 »Integrerede 
middelhavsprogrammer — EF-foranstaltninger« i for­
pligtelsesbevillinger er givet 120 mio ECU, hvoraf 50 mio 
ECU efter ændringsforslag fra Parlamentet. Samtlige 
bevillinger henstår ubenyttede (jf. pkt. 7.20). Til artikel 
581 »Finansiel støtte til transportinfrastrukturprojekter i 
Fællesskabet«, forhøjet af Parlamentet med 14 mio ECU 
i betalingsbevillinger og med 60 mio ECU i forplig­
telsesbevillinger, er alene de fra 1984 fremførte bevillinger 
blevet udnyttet (jf. pkt. 7.21). Til slut bør det også nævnes, 
at der til artikel 958 »Særligt program til bekæmpelse af 
sulten i verden« blev givet forpligtelsesbevillinger på 
29,5 mio ECU, hvoraf 29 mio ECU på foranledning af 
Parlamentet, bevillinger der så at sige har henstået 
uudnyttede (jf. pkt. 10.40). 
1.14. For Kommissionens vedkommende når den 
samlede bevillingsudnyttelse op på 93,9 % af disponible 
bevillinger til forpligtelser og 95,3% af disponible 
bevillinger til betalinger. Dette skyldes hovedsagelig en 
udslaggivende dominans fra EUGFL, garantisektionen, 1.16. I tabel 1.2 og 1.3 vises bevillinger til betalinger for 
selve regnskabsåret, der blev fremført (1 086,1 mio ECU) 
eller bortfaldt (214,5 mio ECU) pr. 31. december 1985, 
dys. i alt 1 300,6 mio ECU uudnyttede bevillinger. Det 
pågældende beløb viser en mærkbar stigning i forhold til 
beløbet pr. 31. december 1984 (1 151,5 mio ECU). 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15 
Tabel 1.6 — Budgetposter med bevillinger over 5 mio ECU og hvor udnyttelsesprocenten for bevillinger til betalinger (BTB) og/eller til 
forpligtelser (BTF) ligger under 75 %, i givet fald med angivelse af beløb, der er kommet til efter forslag fra Europa-Parlamentet 
Område 
Fiskeri 
Regional- og 
transportpolitik 
Socialpolitik 
Forskning, 
energi osv. 
Udviklings­
samarbejde Budget­
post 
4010 
422 
450 
460 
505 
510 
5411 
5420 
550 
551 
581 
650 
651 
7020 
704 
7302 
7306 
7320 
7326 
7328 
7335 
7390 
941 
958 
96 Tekst 
Tilbagetagelse og prolongationspræmier i forbindelse med 
fiskerivarer 
Udgifter i forbindelse med aftaler om fiskerirettigheder 
Tilpasning af kapaciteten inden for fiskerisektoren 
EUGFL, udviklingssektionen — fælles foranstaltninger til 
omstrukturering, modernisering og udvikling af fiskeriet og 
akvakulturen 
EFRU-interventioner (1984-revisionen) 
EFRU — særlige EF-foranstaltninger 
EF-foranstaltninger i forbindelse med de integrerede 
foranstaltninger 
Opførelse og indretning af samt udstyr til erhvervsuddan-
nelsescentre 
Middelhavsprogrammer — forberedelse af integrerede 
programmer 
Integrerede middelhavsprogrammer — EF-foranstalt­
ninger 
Finansiel støtte til transportinfrastrukturprojekter i Fælles­
skabet 
Bidrag til EKSF til sociale foranst., der træffes beslutn. om 
i.f.m. med strukturomlægningen af jern- og stålindustr. 
Strukturomlægning af Fællesskabets kulindustri 
Nye forbrændingsteknologier og anvendelse af affald af fast 
brændsel 
Fællesprogram for energibesparelse 
Industriel teknologi: teknologisk grundforskning og 
anvendelse af nye teknologier 
Bioteknologi 
Ikke-nuklear energi 
Sundhed og sikkerhed: biologi og sundhedsbeskyttelse 
Miljø: Sektorprogram — miljø 
Informationsteknologi: ESPRIT 
Afslutning af fællesprogrammerne 1980-1983 
Fællesskabets deltagelse i sådanne akt. til fordel for 
udviklingslande, som gennemf. af ikke-statslige organisa­
tioner 
Særligt program til bekæmpelse af sulten i verden 
Samarbejde med middelhavslande Disponible 
bevillinger (') 
(mio ECU) 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 
BTB 
BTF 22,9 
22,9 
14,2 
8,1 
41,3 
43,0 
29,4 
103,0 
411,0 
2 474,0 
33,4 
180,9 
30,6 
34,9 
11,6 
15,1 
20,0 
20,0 
p.m. 
120,0 
66,0 
170,0 
62,5 
62,5 
60,0 
60,0 
13,0 
16,4 
31,2 
29,9 
12,3 
61,5 
6,6 
34,1 
25,3 
85,3 
16,7 
22,8 
15,6 
13,9 
143,2 
295,6 
23,9 
4,1 
48,1 
42,5 
56,0 
29,5 
298,2 
241,7 heraf 
efter 
parlaments-
forslag 
(mio ECU) 
— 
— 
— 
2,0 
39,9 
10,0 
— 
— 
— 
50,0 
14,0 
60,0 
— 
— 
-1,0 
— 
— 
-0,3 
-0,3 
8,2 
28,7 
-2,9 
-2,9 
3,5 
1,6 
5,0 
— 
12,0 
5,0 
14,0 
29,0 
— Udnyt­
telses­
grad C) 
(%) 
70,4 
70,4 
62,0 
36,3 
14,3 
100,0 
63,9 
72,0 
99,3 
100,0 
20,9 
29,4 
97,6 
34,4 
58,5 
43,6 
33,8 
— 
41,5 
46,9 
— 
— 
46,9 
98,8 
50,0 
97,3 
8,1 
8,4 
14,5 
11,1 
39,1 
16,1 
63,5 
90,9 
71,4 
66,2 
69,6 
75,3 
49,0 
68,5 
65,0 
99,0 
41,0 
2,0 
43,0 
56,0 
(') Herunder fremførte og/eller henstående bevillinger. 
16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Bortfald af bevillinger til betalinger i årene 1980-1985 
1.17. Af tabel 1.7 fremgår, hvilke disponible bevillinger 
til betalinger der bortfaldt for regnskabsårene 1980 til 
1985. Det ses heraf, at bortfaldsprocenten i gennemsnit 
androg 2,7 %, og at den efter maksimalt at have nået til 
6,7% i 1982 gradvis er formindsket til 1,2% (dvs. 
341,8 mio ECU) i 1985. De gennemsnitlige bortfaldspro-
center afveg betydeligt fra sektor til sektor: fra 1,0 % for 
regionalpolitikken til 16,5 % for fiskerisektoren. 
Overførsler mellem kapitler hedsbeskyttelse« og 7351 »Tværgående aktioner: 
stimulering af det videnskabelige og tekniske 
potentiel«; 
(b) overførsler inden for kapitler: 
(i) 1,0 mio ECU i betalingsbevillinger og forplig­
telsesbevillinger overført fra konto 7503 »Fælles­
skabsaktioner på området specialiseret informa­
tion« til konto 7520 »Orienterende aktioner på 
innovationsområdet«. Denne transaktion er en 
overførsel af bevillinger fremført til regnskabs­
årets bevillinger; 
1.18. Når der ses bort fra bevillinger hidrørende fra 
kapitel 100, »Formålsbestemte reserver«, androg over­
førsler mellem kapitler af bevillinger til betalinger i 1985 
for Kommissionens vedkommende 1 224 mio ECU. 
Retten skal i øvrigt bemærke, at artikel 505 »EFRU-
interventioner (1984-revisionen)«, der oprindelig havde 
fået 281 mio ECU i betalingsbevillinger for selve 
regnskabsåret, senere er blevet forøget med 70 mio ECU, 
som endelig i deres helhed er fremført til regnskabsåret 
1986 (jf. pkt. 7.9). Det er gået på samme måde med en 
yderligere tildeling på 10 mio ECU til konto 6011 »Andre 
regioner« under Socialfonden. (ii) 1,05 mio ECU i betalingsbevillinger overført fra 
artikel 931 »Fremme af de ikke-associerede 
udviklingslandes handelsforbindelser« og 933 
»Samarbejde med ikke-associerede udviklings­
lande på energiområdet« til artikel 930 »Finan­
sielt og fagligt samarbejde med ikke-associerede 
udviklingslande)); 
(ih) 1,0 mio ECU i betalingsbevillinger overført fra 
konto 3220 »EUGFL, udviklingssektionen — 
landbrugskonsulenttjeneste i Italien« til konto 
3290 »EUGFL, udviklingssektionen — frem­
skyndelse af udviklingen i landbruget i visse 
områder i Grækenland«; 
Overførsler af fremførte bevillinger 
1.19. Kommissionen har i løbet af regnskabsåret 1985 
overført nogle bevillinger, der var fremført fra 1984. 
Retten har i sine tidligere beretninger for regnskabsårene 
1979 (7) og 1980(8) rejst indvendinger mod denne 
fremgangsmåde, der strider mod princippet om de etårige 
budgetter, og som ikke har hjemmel i finansforordningen. 
Retten har bemærket følgende enkelttilfælde: 
(a) overførsler med budgetmyndighedens godkendelse: (iv) 0,5 mio ECU i forpligtelses- og betalingsbevil­
linger overført fra konto 7771 »Aktion vedrøren­
de uorganiske råstoffer« til konto 7710 »Fælles­
skabsaktioner i forbindelse med udvikling af 
mikroelektronisk teknologi«. 
ANDRE BETRAGTNINGER 
(i) 60 mio ECU i betalingsbevillinger overført fra 
artikel 510 »EFRU — særlige EF-foranstalt-
ninger« til artikel 505 »EFRU-interventioner 
(1984-revisionen)« (jf. pkt. 7.10); Sammenfatning af bemærkninger om flere 
områder 
(ii) i alt 17,1 mio ECU i betalingsbevillinger overført 
fra konto 7302 »Industriel teknologi: teknologisk 
grundforskning og anvendelse af nye teknolo­
gier«, 7306 »Bioteknologi« og 7320 »Ikke-
nuklear energi« til konto 7315 »Nuklear fission: 
forvaltning og opbevaring af radioaktivt affald«, 
7326 »Sundhed og sikkerhed: biologi og sund-1.20. Inden for visse af Fællesskabets vigtigere 
aktivitetsområder og især der, hvor medlemsstaternes 
eller udviklingslandenes offentlige myndigheder og 
organer spiller en større rolle, bør Kommissionen vise sig 
mere aktiv som koordinator og tilsynsførende, således at 
fællesskabsinteresserne kan varetages på mere betryggen­
de måde (jf. pkt. 3.23, 4.39, litra d), 4.44, 5.49, 7.61, 8.34 
og 10.25-10.36). 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17 
kJ 
5^ 
g 
t 2 
s 
31 
2 
CQ 
3 & 
2 
«3 
2 
æ 
oB.S 
ffls 
« 
i§.5 
CQ 
»a °-
„. 
VO 
m 
~ 
r~ 
g 
PÆ.S 
-• m 
m 
— 
ro 
" 
— 
S> 
bu 
0 
w 
CN 2-
00 
•* 
S5 
2 
*> 
g g 
"> £* 
x= 
•* 
^ 
E 
* 5" 
as 
— 
S5 
m 
<N 
° , 
•IN 
<2S å 
«-; o 
•^ 
q 
•3^ 
vd fS 
"* 
m 
6 
m 
>? 
so> 
|8 
•sra 
II ^ ON 
VO 
<N 
"* 
i 
00 
3 2 
od VO 
•r> 
m 
^ 
S-? 
UO 
Él-O 
1! 
•g 1 =K S 
^-
I 
S3 
1 
1 
1 
1 
8 
00 
1 
1 
1 
1 
o 
II* 
2 £f 
£ 
N 
3 
3 
? 
3 
S 
N 
s? 
S 
M 
d 
S 
S 
s 
i 
M 
d 
^ 
r£ 
i 
•3 £ e 
18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
1.21. Visse medlemsstater er ikke indstillet på samar­
bejde med Revisionsretten og Kommissionen med hensyn 
til adgang til information, således at Retten ikke hidtil i 
fuldt omfang har kunnet varetage sit kontrolansvar i 
forbindelse med egne indtægter hidrørende fra momsen 
(jf. pkt. 3.17-3.20) og EUGFL, garantisektionen (jf. pkt. 
4.56). 
1.22. Kommissionens forvaltning skulle kunne intensi­
veres ved forbedring af de regnskabsmæssige og forvalt­
ningsmæssige informationer, som den har for hånden (jf. 
pkt. 7.63-7.64, 9.9, 10.7-10.10 og 10.23) eller har ret til 
som mandant at forlange fra Den europæiske Investe­
ringsbank (jf- pkt. 12.41). 
1.23. Kommissionens forskellige fremgangsmåder ved 
indgåelse af forpligtelser bevirker en besværlig budget­
mæssig kontrol af de finansielle forpligtelser. Desuden 
fremgår omfanget af Fællesskabernes juridiske forplig­
telser ikke fuldt af regnskaberne (jf- pkt. 5.8-5.9, 7.17 og 
9.13). 
1.24. Der er konstateret forsinkelser og langsomme­
lighed ved iværksættelsen af de af Fællesskaberne 
finansierede foranstaltninger, også hvor det drejer sig om 
hasteaktioner (jf- pkt. 5.35, 5.39, 6.16 og 12.19-12.22). 
1.25. En undertiden ineffektiv styring af udestående 
forpligtelser medfører uhensigtsmæssig blokering af 
bevillinger såvel som stærkt forsinket indkassering også 
af større beløb i forbindelse med ubeføjede udbetalinger 
til tredjemand. Disse forsinkede opkrævninger indebærer 
som regel intet renteafkast til Fællesskaberne (jf- pkt. 
6.14-6.15, 7.62 og 8.35). 
Bemærkninger om den budgetmæssige 
tilrettelæggelse 
1.26. Forskellige bemærkninger i denne beretning (jf. 
pkt. 1.18, 5.11-5.14, 7.8-7.9, 9.2, 10.20-10.22 og 10.39-
10.41) tyder på, at der kan gøres en del i retning af 
forbedring af tilrettelæggelsen af budgettet. 
1.27. Siden opdelte bevillinger i 1977 blev indført 
generelt, har det for budgettet medført, at der for de fleste 
budgetposter vedrørende Fællesskabernes aktionsudgif­
ter, med undtagelse af EUGFL, garantisektionen, under 
anmærkningerne er anført en forfaldsplan for betalinger i 
forhold til forpligtelser. De forfaldsplaner, der indgår i 
budgettet for regnskabsåret 1985 (9), er udarbejdet i løbet 
af 1984 og indeholder visse beløb, der er uddraget af 
regnskabet for regnskabsåret 1983. Disse beløb svarer til 
udestående forpligtelser eller udestående forpligtelsesbe­
villinger, for hvilke nye betalingsbevillinger er påkrævet. 
For fællesskabsaktioner, der blev sat igang for flere år siden, danner disse tal for 1983 — i det mindste i samme 
grad som forpligtelsesbevillingerne for regnskabsåret 
1985 — grundlag for fastsættelsen af betalingsbevillinger 
for regnskabsåret 1985. 
1.28. Retten foretog en undersøgelse af forfaldsplaner­
ne for betalinger i forhold til de opdelte bevillinger for 
afsnit 3-9 i budgettet for regnskabsåret 1985 for at kunne 
fastslå, om de tal, der er taget fra regnskaberne for 
regnskabsåret 1983, var korrekte, og om de påkrævede 
nye bevillinger var korrekt planlagt. Undersøgelsen viste 
en række alvorlige misforhold, der har indflydelse på 
beregningen af behovet for nye betalingsbevillinger, dvs. 
for regnskabsåret 1985 samt for de to kommende 
regnskabsår. 
1.29. De mest iøjnefaldende misforhold kan opdeles i 
følgende tre kategorier: 
(a) der var tale om en unødig opførelse af nye betalings­
bevillinger, idet der ikke var taget hensyn til 
betalingsbevillinger, der var fremført fra regnskabs­
året 1983 (11 tilfælde, der i alt andrager 59,9 mio 
ECU, herunder f.eks. 35,8 mio ECU til artikel 510 
»EFRU — særlige EF-foranstaltninger«); 
(b) til dækning af visse forpligtelsesbevillinger er der i 
forfaldsplanen kun utilstrækkelige betalingsbevil­
linger eller slet ingen (11 tilfælde, der i alt andrager 
17,4 mio ECU, herunder f.eks. 7,4 mio ECU i 
bevillinger henstående fra 1983 på konto 3242 
»EUGFL, udviklingssektionen — særligt program 
for udvikling af landbruget i de vestlige områder i 
Irland« (jf. pkt. 5.13) og 3 mio ECU i forplig­
telsesbevillinger fra 1984 på konto 3222 »EUGFL, 
udviklingssektionen — opdræt i Italien«) og 
(c) der blev ikke opført nye betalingsbevillinger til 
dækning af forpligtelsesbevillinger, idet Kommissio­
nen i forfaldsplanen havde medtaget bevillinger, der 
fejlagtig var anset for at være fremført fra 1983, men 
ikke var det (tre tilfælde, der drejer sig om i alt 7,9 mio 
ECU, herunder f.eks. 6,2 mio ECU til konto 3312 
»EUGFL, udviklingssektionen — ikke-markedsfø-
ring af mælk«). 
Ordningen med foreløbige tolvtedele 
1.30. Forvaltningen i regnskabsåret 1985 har været 
præget af følgerne af, at budgetforslaget for 1985 blev 
forkastet den 13. december 1984. Dette medførte, at 
budgetforvaltningen fra den 1. januar til den 13. juni 
1985, datoen for den endelige vedtagelse af årets budget, 
var undergivet bestemmelserne i EØF-traktatens artikel 
204 og finansforordningens artikel 8, hvor der er givet 
nærmere regler for ordningen med de foreløbige tolvtede­
le. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 19 
1.31. Denne ordning, der pålægger strenge regler for 
forvaltningen af bevillinger, anvendes på forpligtelses- og 
betalingstransaktioner for hvert kapitel inden for yderst 
snævre rammer af de tildelinger, der for de enkelte 
kapitler er nærmere bestemt under hensyntagen til 
budgettet for det foregående regnskabsår og det budget­
forslag, der er under udarbejdelse. Inden for rammerne af 
denne ordning kan der alene betales sådanne »...udgifter, 
hvor princippet er godkendt i det sidste behørigt vedtagne 
budget«. Det bør endvidere understreges, at selv om 
denne ordning ikke strider mod anvendelse af bevillinger, 
der er fremført fra det foregående regnskabsår, for så vidt 
det drejer sig om en forsinket gennemførelse af det 
tidligere budget, så udelukker ordningen derimod 
overførsler mellem kapitler, når der hermed tages sigte på 
at gennemføre et forkastet budget, og ikke mindst fordi 
budgetmyndigheden efter anmodning fra Kommissionen 
kan give bemyndigelse til udgifter svarende til to eller flere 
yderligere tolvtedele, når der mangler bevillinger til 
forskellige kapitler. 
1.32. Retten har især haft opmærksomheden henvendt 
på en undersøgelse af iværksættelsen af ordningen med 
foreløbige tolvtedele i regnskabsåret 1985. Undersøgelsen 
gav anledning til to kategorier betragtninger. 
Bemærkninger om mangler i de gældende regler 
1.33. Som Retten allerede fremhævede i sin årlige 
beretning for regnskabsåret 1980 (10) og senere i sine 
udtalelser (n) om forslag til Rådets forordning om 
ændring af finansforordningen, frembyder finansforord­
ningens bestemmelser om ordningen med de foreløbige 
tolvtedele visse unøjagtigheder og mangler: 
(a) i første omgang drejer det sig om gennemførelsen af 
selve ordningen, hvor det vil bemærkes, at definitio­
nen af de begrænsninger, der skal anvendes ved 
beregningen af beløbene for de foreløbige tolvtedele 
undertiden er uklar; desuden er den regnskabs­
mæssige behandling af de forskud, som Kommissio­
nen i henhold til EUGFL, garantiordningen, skal 
udbetale til medlemsstaterne, ikke altid tilstrækkelig 
klart defineret; 
(b) i øvrigt kræver visse følger af overgangen fra 
forvaltning under ordningen med de foreløbige 
tolvtedele til sædvanlig budgetmæssig gennemførelse 
en afklaring af forordningerne. Der er f.eks. ikke i de 
gældende regler givet nærmere oplysninger om 
betingelserne for regulering af overskridelser af 
bevillingerne pr. konto (eller pr. artikel) der fandt sted 
under ordningen med foreløbige tolvtedele, hvor 
loftet over bevillingernes anvendelse gjaldt pr. 
kapitel. Bemærkninger om budgetforvaltningen under ordningen 
med foreløbige tolvtele 
1.34. Selv om overdragelsen af indtægterne, i den 
periode hvor ordningen med foreløbige tolvtedele blev 
anvendt, forløb uden nævneværdige vanskeligheder, 
afdækker undersøgelsen af udgiftsforvaltningen derimod 
forskellige vanskeligheder. Retten skal især fremhæve 
følgende forhold: 
(a) forskudsforvaltningen vedrørende EUGFL, garanti­
sektionen: uregelmæssigheder i denne forvaltning 
med hensyn til reglerne for begrænsning af disponible 
bevillinger under ordningen med foreløbige tolvtedele 
er behandlet under pkt. 1.13, litra b) og 4.6-4.11 i 
denne beretning; 
(b) bevillingsoverførsler: efter henstilling fra Kommis­
sionen har budgetmyndigheden i løbet af perioden fra 
1. januar til 13. juni 1985 givet bemyndigelse til en 
overførsel af forpligtelsesbevillinger på 36 mio ECU 
inden for kapitel 73. I henhold til bestemmelserne i 
afsnit VII (artikel 94, stk. 1) og artikel 8 i finansfo­
rordningen skal en sådan transaktion, der berører 
forsknings- og investeringsbevillinger, betragtes som 
en overførsel mellem kapitler, og er derfor ikke 
korrekt; 
(c) regnskabsføring: det er hændt flere gange, at den 
budgetmæssige opførelse af udgifter er foretaget 
ukorrekt eller med bevillingsoverskridelser (se pkt. 
4.8-4.9 og 6.9). Disse forhold er først bragt i orden 
efter den endelige vedtagelse af budgettet den 13. juni 
1985. 
1.35. Retten må beklage, at iværksættelsen i 1985 af 
ordningen med foreløbige tolvtedele har manglet sam­
menhæng især på grund af unøjagtigheder i retsakterne og 
de forskelligartede fremgangsmåder, der er opstået i 
institutionerne og i deres tjenestegrene for at råde bod 
herpå. Retten skal påny understrege, hvor nødvendigt det 
er, at få afsluttet dels revisionen af finansforordningen, 
der siden 1983 har været til behandling i Rådet, dels den 
tilsvarende revision af gennemførelsesbestemmelserne til 
forordningen. Derved kan en endelig afklaring komme i 
stand, der, som det atter en gang fremgår af forvaltningen 
i regnskabsåret 1985, er så stærkt påkrævet. 
Beslutninger om tilsidesættelse af 
finansinspektørens nægtelse af påtegning 
1.36. I medfør af finansforordningens artikel 35 har 
Retten fået underretning om én afgørelse i Parlamentet og 
20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
om fem afgørelser i Kommissionen om i 1985 at 
tilsidesætte nægtelse af påtegning fra deres respektive 
finansinspektører. Rettens bemærkninger om visse af 
disse afgørelser fremgår af pkt. 4.52 og 11.33-11.35. 
SÆRBERETNINGER VEDTAGET AF 
RETTEN SIDEN SIDSTE ÅRSBERETNING 
1.37. Siden sidste årsberetning har Retten vedtaget 
følgende særberetninger (12): 
(a) særberetning 4/85 om den fælles markedsordning for 
fiskerivarer; (b) særberetning 5/85 om Fællesskabets deltagelse i 
aktioner til fordel for udviklingslande, som gennem­
føres af ikke-statslige organisationer (NGO); 
(c) særberetning 1/86 om kontraktforanstaltninger til 
udvidelse af markederne for mælk og mejeriproduk­
ter finansieret af provenuet fra medansvarsafgiften; 
(d) særberetning 2/86 om EFRU's særlige fællesskabs­
aktioner med henblik på regionaludvikling (kvotafrie 
aktioner); 
(e) særberetning 3/86 om støtteordningen for olieholdige 
frø. 
(») EFTL 356 af 31.12.1977. 
(2) Dok. KOM(86) 208-212. 
(3) EFTL 329 af 17.12.1984. 
(4) EFT C 326 af 16.12.1985, pkt. 1.22. 
(5) Dok. KOM(86) 225. 
(6) EFTL 94 af 28.4.1970. 
O EFT C 342 af 31.12.1980, pkt. 1.10-1.11. (8) EFT C 344 af 31.12.1981, pkt. 1.14. 
(9) EFTL 206 af 5.8.1985. 
(10) EFT C 344 af 31.12.1981, pkt. 1.15-1.18. 
(») EFT C 232 af 11.9.1981; EFT C 122 af 13.5.1982. 
(12) For detaljerede oplysninger henvises til beretningens bilag 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21 
KAPITEL 2 
Regnskaberne 
2.0. INDHOLD 
Indledning 
Bemærkninger om regnskabsaflæggelsen og status 
Parlamentet 
Kasseunderskud 
Forskudsforvaltning 
Efterbetaling af lønninger 
Kommissionen 
Skatter og afgifter, der skal refunderes 
Indtægter, der endnu ikke er indbetalt 
Forskud til personalet og personalets løbende mellemværender 
Efterbetaling af lønninger 
Diverse indtægter, der skal konteres 
Fællesskabets eksterne kontorer og delegationer 
Godtgørelse af udgifter, som er afholdt for EKSF's regning 
Bemærkninger om Kommissionens likviditetsstyring 
Bankvilkår 
Fordelingen mellem medlemsstaterne af de likvide midler Punkt 
2.1 
2.2 —2.17 
2.2 
2.2 
2.4 
2.5 
2.6 
2.6 
2.11 
2.12 
2.13 
2.14 
2.15 
2.16 
2.18 
2.19 
2.23 — 2.5 
— 2.3 
— 2.17 
— 2.10 
— 2.17 
— 2.24 
— 2.22 
— 2.24 
INDLEDNING 
2.1. Bemærkningerne i dette kapitel vedrører dels 
regnskabsaflæggelsen samt Parlamentets og Kommissio­
nens statusopgørelser, dels likviditetsstyringen i forbin­
delse med gennemførelsen af det almindelige budget. december 1985. Retten skal i denne forbindelse henvise til 
sine tidligere beretninger (l) 
2.3. Situationen pr. 31. december 1985 kan sammenfat­
tes således: 
BEMÆRKNINGER OM 
REGNSKABSAFLÆGGELSEN OG STATUS 
PARLAMENTET (a) Der kunne stadig ikke forelægges behørige bilag for 
de 4,1 mio BFR, og Parlamentet havde derfor siden 
1982 været nødt til at opføre beløbet på aktivsiden i 
status som afholdte, men endnu ikke konterede 
udgifter. 
Kasseunderskud 
2.2. Det beløb på 4,1 mio BFR (ca. 0,1 mio ECU), som 
var opført i Parlamentets status pr. 31. december 1984 
som »kasseunderskud« under afholdte, men endnu ikke 
konterede udgifter, er også opført på status pr. 31. (b) Det forsikringsselskab, som ifølge artikel 70, stk. 3, 
første afsnit, i finansforordningen af 21. december 
1977 (2) dækker risikoen for tab af de midler, som er 
betroet regnskabsførerne og forskudsbestyrerne, 
afslog i 1984 at erstatte beløbet, idet det henviste til, at 
0 Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 
22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
der var begået grove fejl, og at der forelå en fortsætlig 
tilsidesættelse af forordningsbestemmelserne. 
(c) Den disciplinære sanktion (degradering), som i 1984 
blev pålagt den tjenestemand, der havde været 
regnskabsfører på det pågældende tidspunkt, blev ved 
en dom afsagt af EF-Domstolen den 20. juni 1985 
ophævet på grund af mangler ved den fulgte 
fremgangsmåde. 
(d) Efter indstilling fra budgetkontroludvalget meddelte 
Parlamentet efter en afstemning i plenarforsamlingen 
regnskabsføreren decharge for regnskabsåret 1981, 
idet det dog forbeholdt sig at tage hele forholdet op til 
fornyet behandling i forbindelse med dechargemed­
delelsen for regnskabsåret 1982. 
(e) I denne forbindelse anmodede Parlamentet den 24. 
juli 1985 Retten om at afgive en udtalelse om det tabte 
beløbs størrelse og om årsagen til tabet. I Rettens 
udtalelse af november 1985 (3) konkluderes det, at der 
fra og med 1981 forelå uregelmæssigheder og et 
kasseunderskud på 4,1 mio ECU, svarende til vær­
dien af to checks i UKL, som var blevet udstedt i 
september og november 1981, 
Forskudsforvaltn ing 
2.4. Retten har ved flere lejligheder (4) rejst kritik af det 
alt for store antal forskudskasser, administrationen heraf 
(forsinkelser i afregningen, regnskabsførelsen) og specielt 
administrationen af forskud til medlemmerne (»medlem­
mernes kasse«). Trods den indsats, der siden 1982 er gjort 
for at forbedre organisationen af kassernes forvaltning og 
regnskabsføring, fungerer kasserne stadig alt for tungt. 
Dette gælder specielt forskudskassen for medlemmerne, 
og det skyldes det store antal udbetalinger i kontanter 
eller checks og den omstændighed, at der ikke føres 
individuelle konti. Retten skal derfor anmode Parlamen­
tet om: 
(a) på ny at overveje nødvendigheden af de mange 
forskudsforvaltninger, og at undersøge, om det er 
muligt at forvalte de pågældende bevillinger efter de 
normale regler, som er foreskrevet i finansforord­
ningen (2), 
(b) for så vidt angår medlemmernes kasse at overveje, om 
man kunne gå bort fra at udbetale i kontanter. 
Efterbetaling af lønninger 
2.5. Den efterbetaling aflønninger, som fandt sted for 
regnskabsåret 1985, blev på grundlag af én enkelt 
betalingsordre belastet regnskabsåret 1985 (for de 
resterende bevillinger, 1 mio ECU) og for resten af beløbet regnskabsåret 1986 (1,6 mio ECU). Derimod blev 
samtlige indtægter som følge af efterbetalingen (skat og 
forskellige indeholdelser, 0,8 mio ECU) konteret for 
regnskabsåret 1985. Retten skal bemærke: 
(a) at efterbetalingen, som kun vedrørte regnskabsåret 
1985, fuldt ud burde være konteret for regnskabsåret 
1985, idet man burde havde taget skridt til at 
fremskaffe de nødvendige bevillinger, 
(b) at det ikke ses at være i overensstemmelse med 
reglerne, at man for ét regnskabsår konterer indtæg­
ter, der opstår som følge af udgifter i det følgende 
regnskabsår, 
(c) og at det har været i strid med de gældende 
bestemmelser, at både udgifter og indtægter blev 
konteret for regnskabsåret 1985, når betalingsanvis-
ningen var dateret den 9. januar 1986. 
KOMMISSIONEN 
Skatter og afgifter, der skal refunderes 
2.6. Retten har allerede tidligere udtalt (5), at forret­
ningsgangene i forbindelse med refusion af skatter og 
afgifter bør forbedres. Retten har specielt fremhævet, at 
den nuværende ordning ikke giver nogen garanti for, at 
der også rent faktisk fremsættes refusionsanmodning for 
alle skatter og afgifter, som skal refunderes, og som 
oprindelig er konteret på budgettet. 
2.7. Ifølge den gældende ordning konteres udgifterne 
inklusive alle afgifter. De skatter og afgifter, der skal 
refunderes, opgøres derefter af vedkommende tjeneste­
gren uden for regnskaberne på grundlag af de fakturaer, 
som fremsendes af de anvisningsberettigede tjenestegre­
ne. Beløbet opgøres ved begyndelsen af det følgende 
regnskabår, og der fremsendes derefter en refusionsan­
modning til medlemsstaterne, før beløbet opføres som et 
tilgodehavende i Kommissionens status. 
2.8. Under hensyntagen til tidsforskydningen mellem 
betalingen af fakturaerne og fremsendelsen af refusions-
anmodningerne har Retten — for at efterprøve ord­
ningens pålidelighed — gennemgået de afgifter, der er 
betalt i 1984, og de refusionsanmodninger, der er 
udfærdiget i 1985. Gennemgangen, der har omfattet alle 
kontrakter om særlige undersøgelser, Kommissionen har 
bestilt, har vist følgende: 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 
(a) Det kunne ikke på grundlag af kontraktbestemmel­
serne afgøres, om medkontrahenten — specielt når 
der var tale om en fysisk person — skulle betale 
merværdiafgift, og om afgiften eventuelt var indreg­
net i fakturabeløbet og skulle refunderes. I et af de 
almindelige kontraktvilkår hedder det, at mervær­
diafgiften indgår i det faste kontraktbeløb, hvis 
medkontrahenten skal betale moms af vederlaget for 
at foretage undersøgelsen. 
(b) Når det drejede sig om undersøgelser, der skulle 
foretages af fysiske personer, skete betalingen i 
henhold til kontrakterne og ikke efter en faktura, 
hvoraf momsen fremgik, og som kunne danne et 
bedre grundlag for en refusionsanmodning. 
(c) Af 29 fakturaer, hvorpå der var anført momsbeløb, 
som kunne kræves refunderet, var der i 1985 og 1986 
kun fremsat refusionsanmodninger for 18 momsbe­
løb, mens der i 11 tilfælde (ca. 63 000 ECU) ikke var 
fremsat refusionsanmodning. 
2.9. I årsberetningerne for regnskabsårene 1983 (6) og 
1984 (7) kritiserede Retten, at det skatte- og afgiftsbeløb, 
som skal refunderes, først blev regnskabsført (i status), 
efter at refusionsanmodningen var sendt til den enkelte 
medlemsstat. Pr. 31. december 1985 var det momsbeløb, 
som skulle refunderes, opført i Kommissionens status 
med 1,1 mio ECU. Dette beløb er ikke korrekt. Det burde 
have været 2,7 mio ECU af følgende grunde: 
(a) Et beløb på 2,2 mio ECU svarende til afgifter, som 
skulle refunderes, men for hvilke der ikke var sendt 
refusionsanmodninger til medlemsstaterne, var ikke 
medregnet. 
(b) Skatter- og afgifter, som vedrørte indkøb foretaget af 
centret i Petten, og som skulle refunderes (0,6 mio 
ECU), var medregnet to gange. 
2.10. Retten skal derfor på ny henstille til Kommissio­
nen, at den — således som den i øvrigt allerede har 
forpligtet sig til — ændrer fremgangsmåderne i forbindel­
se med refusion af skatter og afgifter op til revision så 
hurtigt som muligt. 
Indtægter, der endnu ikke er indbetalt 
2.11. Pr. 31. december 1985 udgør posten for »indtæg­
ter, der endnu ikke er indbetalt« 780 mio ECU. Størstede­
len af beløbet (763 mio ECU) består af forskellige 
tilgodehavender, som er forfaldne til betaling. Samtlige 
forfaldne tilgodehavender kan efter forfaldstid opstilles 
således: Forfaldstid 
1982 og tidligere 
1983 
1984 
første halvår af 1985 
tredje kvartal af 1985 
oktober 1985 
november 1985 
december 1985 Tilgodehavender 
i mio ECU 
1,8 
4,2 
9,5 
6,7 
1,3 
1,4 
1,6 
736,6* 
763,1 
*Dette beløb, som hovedsagelig udgøres af tilgodehaven­
der hos medlemsstaterne i form af ikke-tilbagebetalings-
pligtige forskud, blev indbetalt i begyndelsen af 1986. 
Retten skal henstille til Kommissionen, at den træffer de 
nødvendige foranstaltninger til at fremskynde opstilling 
af edb-fortegnelser over beløbene for at sikre, at 
tilgodehavenderne registreres, og for så hurtigt som 
muligt at indkræve de forfaldne tilgodehavender. 
Forskud til personalet og personalets løbende 
mellem vær ender 
2.12. Pr. 31. december 1985 udgjorde forskud til 
personalet 4 mio ECU og personalets løbende mellemvæ­
render 0,2 mio ECU. Disse beløb fremgår af edb-lister, 
som blev forelagt Retten den 2. juni 1986. Retten skal som 
følge af sin revision af de endelige lister fremsætte 
følgende bemærkninger: 
(a) Listerne indeholder stadig et meget stort antal 
kreditsaldi (981 poster) til et samlet beløb af 1,2 mio 
ECU. 
(b) Listerne omfatter en lang række saldi fra før 
regnskabsåret 1985, hvilket er i strid med finansfor­
ordningens artikel 65. 
Det må som følge heraf konstateres, at listerne ikke i 1985 
har været gjort til genstand for en tilstrækkelig indgående 
undersøgelse, således som Kommissionen gav tilsagn om i 
sit svar på Rettens årsberetning for regnskabsåret 
1984 (8). 
Efterbetaling af lønninger 
2.13. Den efterbetaling aflønninger, som fandt sted for 
regnskabsåret 1985, blev på grundlag af to særskilte 
24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
betalingsordrer belastet dels regnskabsåret 1985 (for de 
resterende bevillinger, 7,7 mio ECU), dels — for resten af 
beløbet — regnskabsåret 1986 (1,9 mio ECU). Derimod 
blev samtlige indtægter som følge af efterbetalingen (skat 
og forskellige indeholdelser, 3,5 mio ECU) konteret for 
regnskabsåret 1985. Retten skal bemærke: 
(a) at efterbetalingen, som kun vedrørte regnskabsåret 
1985, fuldt ud burde være konteret for regnskabsåret 
1985, idet man burde have taget skridt til at 
fremskaffe de nødvendige bevillinger, 
(b) at det desuden ikke ses at være i overensstemmelse 
med reglerne, at man for ét regnskabsår konterer 
indtægter, der opstår som følge af udgifter i det 
følgende regnskabsår. 
Diverse indtægter, der skal konteres 
2.14. Pr. 31. december 1985 udviste posten »budget­
mæssige indtægter, der skal konteres« en kreditsaldo på 
9,7 mio ECU (mod 0,8 mio ECU pr. 31. december 1984). 
Denne unormale situation, der hovedsagelig er opstået 
som følge af tilbagebetalinger af ikke-benyttede støttebe­
løb fra Den europæiske Socialfond for regnskabsåret 
1985, er i strid med artikel 15 i forordningen om 
gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i 
finansforordningen (9). Kontering af de indkasserede 
indtægter på budgettet ville have medført en formindskel­
se af underskuddet for regnskabsåret 1985. 
Fællesskabets eksterne kontorer og 
delegationer 
2.15. Pr. 31. december 1985 beløb de likvide midler hos 
Fællesskabets eksterne kontorer og delegationer sig til 
10,8 mio ECU. Retten har for regnskabsåret 1985 
gennemgået de maksimalbeløb, som er fastsat for 
forskudskasserne hos »Fællesskabets eksterne kontorer 
og delegationer«. Revisionen viste, at maksimalbeløbet 
for forskudskasserne i gennemsnit svarer til 2,5 til 4,7 
måneders udgifter, hvilket forekommer at være for meget. 
Hertil kom, at de overskydende beløb i form af 
bankindeståender for 3 af forskudskasserne, hvor 
maksimalbeløbet udgør mere end tre måneders udgifter, 
ikke blev forrentet. Retten skal opfordre Kommissionen 
til at tage maksimalbeløbene for Fællesskabets eksterne 
kontorer og delegationer op til vurdering og til at anmode 
forskudsbestyrerne om at genforhandle bankvilkårene. 
Godtgørelse af udgifter, som er afholdt for 
EKSF's regning 
2.16. I 1971 erhvervede EKSF en bygning i Washing­
ton, som siden da har været anvendt som bolig for lederen af EF-Kommissionens delegation i De forenede Stater. 
For bygningen modtager EKSF et lejebeløb, som 
afholdes over EF's almindelige budget, og som fra og med 
1984 har udgjort 60 000 ECU pr. år. Vedligeholdelses­
udgifterne betales af EKSF. 
2.17. Under en revision på stedet konstaterede Retten, 
at der i 1982 og 1983 blev gennemført større istand­
sættelsesarbejder for EKSF's regning. Udgifterne på ca. 
399 750 USD (ca. 0,5 mio ECU) blev betalt af forskuds-
kassen under Kommissionens delegation i Washington, 
men afregningen mellem EF og EKSF var endnu ikke 
foretaget på det tidspunkt, da Retten gennemførte sin 
revision på stedet i marts 1986. Selv om der efter arbejdets 
afslutning (ved udgangen af 1983) havde foreligget en 
opgørelse med bilag for Kommissionen i mere end to år, 
fandt betalingsoverførslen fra EKSF til EF først sted den 
24. marts 1986. 
BEMÆRKNINGER OM KOMMISSIONENS 
LIKVIDITETSSTYRING 
2.18. De bemærkninger, Retten fremsatte i årsberet­
ningen for regnskabsåret 1984 (10) om likviditetsstyringen 
i forbindelse med gennemførelsen af det almindelige 
budget, vedrørte — af de i beretningen anførte grunde — i 
det væsentlige regnskabsåret 1983. Kommissionen anfør­
te i sit svar, at nogle af fremgangsmåderne i mellemtiden 
var forbedret. Retten har derfor stikprøvevis undersøgt 
bankvilkårene, likviditetsoverslagene og fordelingen af 
de likvide midler, således som situationen var i oktober 
1985. 
Bankvilkår 
2.19. Kommissionens sagsakter om bankvilkårene 
indeholder hovedsagelig de svar fra bankerne, som blev 
indhentet efter anmodning fra Retten i forbindelse med 
revisionen med henblik på årsberetningen for regnskabs­
året 1984. Sagsakterne er stadig ufuldstændige, fordi der 
endnu mangler nogle svar og nogle oplysninger. Desuden 
mangler der i sagsakterne stadig en række oplysninger, 
som er fremkommet efter genforhandlingerne med 
bankerne. 
2.20. De genforhandlinger, der som følge af Rettens 
undersøgelse har fundet sted med nogle af bankerne, har 
ført til visse positive resultater. Det skal dog bemærkes: 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 
(a) at der ikke på forhånd er foretaget undersøgelser med 
henblik på at finde frem til de bedst mulige vilkår, der 
med rimelighed kan forventes opnået af en kunde 
med Fællesskabets position, og at man ikke først og 
fremmest har henvendt sig til de banker, som har givet 
de mindst fordelagtige vilkår, 
(b) at de vilkår, der er stillet krav om og er opnået, 
varierer mærkbart fra bank til bank i samme land, 
(c) at der hos nogle banker, som benyttes i et betydeligt 
omfang, endnu ikke er opnået bedre vilkår, 
(d) at forhandlingerne med bankerne ikke føres således, 
at de øvrige institutioner også inddrages. 
Retten skal derfor fremhæve, at Kommissionen systema­
tisk bør indhente tilbud, idet dette er et velegnet middel til 
at opnå så fordelagtige bankvilkår som muligt. 
2.21. For øjeblikket føres der praktisk talt ikke kontrol 
med, om de ydede bankvilkår anvendes korrekt: 
(a) Oplysningerne om rentesatserne arkiveres ikke, og 
det er derfor ikke muligt at efterprøve, om der er 
modtaget oplysning om samtlige rentesatser, og 
rentebeløbene og den rentesats, der er anvendt, kan 
heller ikke kontrolleres. 
(b) De omkostningsbeløb og provisioner, bankerne 
beregner sig, kontrolleres ikke systematisk. 
(c) Valutakurserne sammenholdes ikke systematisk med 
uafhængige indikatorer. 
(d) Valideringen kontrolleres ikke i tilstrækkeligt om­
fang, specielt fordi overførselsordrerne (bortset fra 
undtagelsestilfælde) ikke indeholder en angivelse af 
valørdagen. 
2.22. Retten skal henstille til Kommissionen, at den gør 
en større indsats for: 
(a) at føre genforhandlinger med sine bankforbindelser 
— i samråd med de øvrige institutioner — for at opnå 
mere fordelagtige vilkår, (b) at holde sagsakterne om bank vilkårene å jour, 
(c) at efterprøve, at bankerne overholder de aftalte 
vilkår, 
(d) i fornødent omfang at benytte overførsler med 
angivelse af valørdagen. 
Fordelingen mellem medlemsstaterne af de 
likvide midler 
2.23. I artikel 12 i Rådets forordning (EØF) nr. 2891/77 
af 19. december 1977 om gennemførelsen af afgørelsen af 
21. april 1970 angående udskiftning af medlemsstaternes 
finansielle bidrag med Fællesskabets egne indtægter (n) 
bestemmes det, at »forskellen mellem de samlede 
indeståender og likviditetsbehovet fordeles mellem 
medlemsstaterne, så vidt muligt i forhold til overslaget 
over indtægterne på budgettet fra hver enkelt stat«. 
Retten har undersøgt, om der er sket en forbedring med 
hensyn til fordelingen af de likvide midler mellem 
medlemsstaterne. Trods visse fremskridt med hensyn til 
fremgangsmåden ved beregningen har forskellene i 1985 
været større end i 1983: 
(a) Når beløbene beregnes i gennemsnitstal pr. måned, 
udgjorde den del af de likvide midler, som ikke var 
korrekt fordelt, 19 % af det samlede beløb for andet 
kvartal af 1985 mod 15,5% for hele regnskabsåret 
1983. 
(b) Ved månedens udgang udgjorde den del af de likvide 
midler, som ikke var korrekt fordelt, 67,4 % i 
gennemsnit for månederne april, maj og juni mod 
23,4 % i gennemsnit for 1983. 
2.24. Den dårligere fordeling af de likvide midler 
skyldes — uanset at selve fordelingsordningen er 
forbedret — for en stor dels vedkommende, at de 
overslag, de anvisningsberettigede fremsender, ikke er 
pålidelige. Denne manglende pålidelighed har Retten 
allerede tidligere kritiseret (12). Retten skal derfor 
henstille til Kommissionen, at den specielt lægger vægt på 
at fremskaffe mere pålidelige overslag. 
26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
C1) — Særberetning vedrørende Europa-Parlamentet — Med­
lemmernes kasse, EFT C 202 af 5.8.1982. 
— Årsberetning for regnskabsåret 1982, EFT C 357 af 
31.12.1983, pkt. 2.9. 
— Årsberetning for regnskabsåret 1983, EFT C 348 af 
31.12.1984, pkt. 2.5-2.7. 
— Årsberetning for regnskabsåret 1984, EFT C 326 af 
16.12.1985, pkt. 2.2. 
(2) Finansforordning vedrørende De europæiske Fællesskabers 
almindelige budget, EFT L 356 af 31.12.1977. 
(3) Udtalelse om underskuddet i »Medlemmernes kasse«, 
fremsendt til Parlamentets formand den 7.11.1985. 
(4) — Særberetning vedrørende Europa-Parlamentet — Med­
lemmernes kasse, EFT C 202 af 5.8.1982. 
— Årsberetning for regnskabsåret 1982, EFT C 357 af 
31.12.1983. 
— Årsberetning for regnskabsåret 1983, EFT C 348 af 
31.12.1984. (5) — Årsberetning for regnskabsåret 1984, EFT C 326 af 
16.12.1985, pkt. 2.3-2.4. 
— Årsberetning for regnskabsåret 1983, EFT C 348 af 
31.12.1984, pkt. 2.17-2.18. 
(6) Årsberetning for regnskabsåret 1983, EFT C 348 af 
31.12.1984, pkt. 2.18. 
(7) Årsberetning for regnskabsåret 1984, EFT C 326 af 
16.12.1985, pkt. 2.3. 
(8) Årsberetning for regnskabsåret 1984, EFT C 326 af 
16.12.1985, pkt. 2.8. 
(9) Kommissionens forordning af 30. juni 1975 om gennemfø­
relsesbestemmelser til visse bestemmelser i finansforord­
ningen af 25. april 1973, EFT L 170 af 1.7.1975. 
(10) Årsberetning for regnskabsåret 1984, EFT C 326 af 
16.12.1985, pkt. 2.18-2.53. 
C11) EFT L 336 af 27.12.1977. 
(12) Årsberetning for regnskabsåret 1984, EFT C 326 af 
16.12.1985, pkt. 2.24-2.25. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27 
KAPITEL 3 
Indtægter 
3.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Særlige forhold som følge af, at de egne indtægter er opbrugt, samt 
finansieringen af budgettet 
Regnskabsårets underskud 
Afgørelsen af 7. maj 1985 
Egne indtægter fra merværdiafgiften 
Afskrevne eller udestående beløb 
Begrænsninger i adgangen til revision 
Told 
Varers overgang til fri omsætning efter forenklede angivelsesprocedurer 
Forenklede procedurer for jernbanetransport med store containere efter 
reglerne om fællesskabsforsendelse 3.24 — 3.27 
Landbrugsafgifter 3.28—3.48 
Medansvarsafgift på mælk 3.28 — 3.30 
Fysisk varekontrol 3.31 —3.34 
»Trekantshandel« med ris 3.35 — 3.39 
Balance mellem indtægter og udgifter inden for den fælles markedsordning 
for sukker 3.40 — 3.48 
Indledning 3.40—3.41 
Udligningsordningen for lageromkostninger 3.42 
Kvotaordningen og produktionsafgifterne 3.43 — 3.44 
Konklusioner om sukker 3.45 — 3.48 3.1 
3.3 -
3.4 -
3.7 
3.10 
3.11 
3.12 
3.17 
3.21 
3.21 — 3.2 
— 3.10 
— 3.6 
— 3.9 
— 3.20 
— 3.16 
— 3.20 
— 3.27 
— 3.23 
INDLEDNING 
visse medlemsstaters bidrag til Euratoms forsknings­
programmer samt indeholdelser i personalets vederlag i 
form af pensionsbidrag, skatter m.v. 
3.1. Dette kapitel vedrører De europæiske Fællesska­
bers egne indtægter og forskellige andre indtægter, som er 
opført under »Oversigt over indtægter« i det almindelige 
budget. Det europæiske Kul- og Stålfællesskabs indtæg­
ter behandles i en særskilt beretning fra Revisionsretten, 
mens andre kapitler i den foreliggende beretning om­
handler Den europæiske Udviklingsfonds indtægter, 3.2. De indtægter, der omtales i dette kapitel, består 
hovedsagelig af de egne indtægter, der er tillagt Fællesska­
berne ved Rådets afgørelse 70/243/EKSF, EØF, Euratom 
af 21. april 1970 Q), jf. nu Rådets afgørelse 85/257/EØF, 
Euratom af 7. maj 1985 (2). Det drejer sig om told i 
henhold til den fælles toldtarif, landbrugsafgifter, 
(!) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 
28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
herunder produktions- og lagerafgifter for sukker og 
isoglukose samt indtægter fra merværdiafgiften (moms­
en) på højst 1 % af et ensartet beregningsgrundlag for hele 
Fællesskabet. Indtil Grækenland har indført det fælles 
momssystem, betaler landet undtagelsesvis et finansielt 
bidrag i stedet for moms, beregnet på grundlag af landets 
bruttonationalindkomst. 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
3.3. I tabel 3.1 gives der en oversigt over Fællesskaber­
nes indtægter i henhold til det almindelige budget for 
henholdsvis 1984 og 1985. Tabellen viser de budgetterede 
indtægter for regnskabsåret 1985 (3) og de faktiske 
indtægtsbeløb for vedkommende regnskabsår. 
Særlige forhold som følge af, at de egne 
indtægter er opbrugt, samt finansieringen af 
budgettet 
3.4. Det fremgik af det vedtagne budget for 1985, at de 
samlede indtægter fra de traditionelle egne indtægter — 
told, landbrugsafgifter og sukkerafgifter — sammenlagt 
med de egne indtægter fra merværdiafgiften, inden for 
loftet på 1 % i henhold til afgørelsen af 21. april 1970, ikke 
var tilstrækkelige til at dække de budgetterede udgifter. 
Ligesom i 1984 blev der indgået en aftale mellem 
regeringerne, hvorefter det manglende beløb skulle 
dækkes ind ved hjælp af forskud fra medlemsstaterne. 
Retten skal bemærke, at forskuddene for 1985 ikke var 
tilbagebetalingspligtige, hvorimod forskuddene for 1984 
skulle betales tilbage. Uanset dette forhold er indtægterne 
fra forskuddene (1 981,6 mio ECU) opført på 1985-
budgettet i afsnit 8 »Lånoptagelse og långivning« på 
samme måde som i 1984-budgettet. 
3.5. Som allerede nævnt i kapitel 1 udgjorde det 
fremførte underskud for regnskabsåret 1984 827,3 mio 
ECU, men kun en del af underskuddet blev optaget på 
budgettet for 1985, med et beløb på 172,5 mio ECU. 
Denne fremgangsmåde er helt åbenbart i strid med artikel 
27 i finansforordningen af 21. december 1977 (4), 
hvorefter saldoen fuldt ud skal fremføres til budgettet for 
det følgende regnskabsår. Heraf følger, at forskellen på 
654,8 mio ECU kun er optaget i status for 1985 som den 
resterende og endnu ikke inddækkede del af underskud­
det for regnskabsåret 1984, og at beløbet dermed skal 
belastes et senere regnskabsår. 
3.6. I tabel 3.2 har Retten opstillet en oversigt over: (a) Den indvirkning, gennemførelsen af artikel 3, stk. 4, i 
afgørelsen af 7. maj 1985 har på momsafregnings-
satserne. 
(b) Den ændring af satserne, som havde været nødvendig, 
hvis budgettet var blevet finansieret ved hjælp af egne 
indtægter fra merværdiafgiften uden hensyn til loftet 
på 1 % og uden brug af ikke-tilbagebetalingspligtige 
forskud fra medlemsstaterne. 
(c) Den yderligere ændring af satserne, som havde været 
nødvendig, hvis man på 1985-budgettet havde måttet 
medregne det endelige underskud for 1984 efter fuldt 
ud at have betalt de tilbagebetalingspligtige forskud 
(827,3 — 408,3 = 419,0 mio ECU) i stedet for de 
172,5 mio ECU, der er opført på budgettet (jf. pkt. 3.5 
og 3.7). 
I tabel 3.2 er der ikke taget hensyn til finansieringen af 
tilbagebetalingen af det forskudsbeløb på 1001,8 mio 
ECU, som medlemsstaterne har ydet til finansiering af 
tillægs- og ændringsbudget nr. 1 for regnskabsåret 
1984 (5). Hvis tilbagebetalingen af dette forskudsbeløb 
havde været opført som udgift i 1985 — og ikke udskudt 
til de følgende regnskabsår — skulle der ud over 
momsafregningssatserne i sidste kolonne i tabel 3.2 have 
været beregnet 0,065 %, således at de fleste medlemsstater 
var blevet afkrævet 1,307 % af deres beregningsgrundlag. 
Regnskabsårets underskud 
3.7. De samlede, endelige indtægter for 1985 lå meget 
nært op ad de budgetterede indtægter (jf. tabel 3.1). De 
egne indtægter var som forventet ikke tilstrækkelige til at 
finansiere udgifterne i regnskabsåret. Det derved opståe­
de underskud for 1985 mellem de egne indtægter og 
udgifterne udgjorde 1 674,6 mio ECU. De i pkt. 3.4 
omtalte ikke-tilbagebetalingspligtige forskud skulle 
dække de manglende indtægter. Pr. 31. december 1985 var 
der imidlertid kun indbetalt forskudsbeløb på i alt 
1 242,4 mio ECU (Belgien, Danmark, Forbundsrepu­
blikken Tyskland, Grækenland, Irland, Nederlandene og 
Det forenede Kongerige). Efter medregning af den 
indbetaling, der fandt sted i 1985 af resterende forskuds­
beløb for 1984, 408,3 mio ECU (Belgien, Danmark, 
Italien, Luxembourg og Det forenede Kongerige) udviser 
driftsregnskabet et endeligt underskud på 23,9 mio ECU. 
3.8. De her anførte tal er baseret på tallene i det 
driftsregnskab, Kommissionen udsendte den 29. maj 
1986. Som anført i pkt. 3.5 er det resterende underskud 
for regnskabsåret 1984, 654,8 mio ECU, ikke medregnet 
for 1985, men er fremført til et senere regnskabsår. Retten 
skal henlede dechargemyndighedens opmærksomhed på, 
at det virkelige underskud på driftsregnskabet for 
regnskabsåret 1985 ville have været 678,7 mio ECU, hvis 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29 
Tabel 3.1 — Indtægter i 1984 og 1985 
(mio ECU) 
Indtægtsart 
Told 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglukoseafgifter 
Momsindtægter 
Finansielle bidrag 
Subtotal 
Regulering af momsindtægter 
for 1984 
1983 
1982 
1981 
1980 
1979 
Diverse indtægter 
Overskud fra foregående år 
Disponible indtægter i alt 
Indtægtsbehov til dækning af udgifterne 
Udækket indtægtsbehov 
Modtagne forskud 
Årets saldo 1984 
Faktiske 
indtægter 
(1) 
7 960,8 
1 260,0 
1 176,4 
14 372,1 
222,5 
24 991,8 
— 
-198,5 
38,7 
19,4 
12,7 
15,9 
271,8 
307,1 
25 458,9 
26 879,7 
1 420,8 
593,5 
-827,3 Budgetteret 
(2) 
8 596,1 
1 081,5 
1 025,0 
15 198,1 
263,5 
26 164,2 
p.m. 
p.m. 
p.m. 
p.m. 
p.m. 
p.m. 
287,4 
p.m. 
26 451,6 
28 433,2 (!) 
1 981,6 
1 981,6 1985 
Faktiske 
indtægter 
(3) 
8 310,1 
1 121,7 
1 057,4 
15 218,9 
260,9 
25 969,0 
62,2 
-26,0 
16,5 
16,7 
12,9 
29,5 
353,6 
— 
26 434,4 
28 109,0(0 
1 674,6 
1 650,7 (2) 
— - 23,9 (3) Forskel 
(3)-(2) 
(4) 
-286,0 (-3,3%) 
+ 40,2 ( + 3,7%) 
+ 32,4 ( + 3,2%) 
+ 20,8 ( + 0,1%) 
- 2,6 (-1,0%) 
-195,2 (-0,7%) 
C) Herunder en del af underskuddet for 1984 (172,5 mio ECU). 
(2) Tilbagebetalingspligtige forskud for 1984 (408,3 mio ECU) + ikke-tilbagebetalingspligtige forskud for 1985 (1 242,4 mio ECU). 
(3) Jf. bemærkningerne i pkt. 3.8 om betydningen af den ikke inddækkede del af 1984-underskuddet (654,8 mio ECU) for underskuddet i 1985, hvorefter det 
reelle underskud udgør 678,7 mio ECU. 
underskuddet for 1984 fuldt ud var blevet dækket ind i 
1985. (b) i henhold til artikel 12, stk. 2, har hævet beløb i 
medlemsstaterne ud over sine samlede indeståender. 
3.9. Som følge af den forsinkede betaling af forskudde­
ne og af det vedvarende underskud har Kommissionen 
for at dække sit likviditetsbehov for 1985 taget de to 
midler i brug, som er anført i Rådets forordning (EØF, 
Euratom, EKSF) nr. 2891/77 af 19. december 1977 (6), 
dvs. at den: 
(a) i henhold til artikel 10, stk. 2, har anmodet 
medlemsstaterne om i hele regnskabsåret at overdra­
ge de traditionelle egne indtægter en måned tidligere, Afgørelsen af 7. maj 1985 
3.10. Den 28. december 1985 modtog Rådet den sidste 
underretning fra medlemsstaterne om, at procedurerne 
for vedtagelsen af Rådets afgørelse af 7. maj 1985 var 
afsluttet. Derefter blev beløbet på 1 000 mio ECU i 
henhold til afgørelsens artikel 3, stk. 4, trukket fra det 
beløb i egne indtægter fra merværdiafgiften, som skulle 
erlægges af Det forenede Kongerige, samtidig med at et 
30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 3.2 — Forskelle i afregningssatserne for Fællesskabets momsindtægter 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
FR Tyskland 
(Grækenland) (l) 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Det forenede Kongerige 
lait Bidrag til 
1985-budgettet 
på grundlag 
af en 
afregningssats 
På 1% 
(ECU) 
505 000 000 
312 000 000 
4 450 000 000 
239 947 760 
3 450 000 000 
135 600 000 
2 278 500 000 
40 000 000 
750 500 000 
3 300 000 000 
15 461 547 760 Bidrag til 
1985-budgettet 
i henhold 
til artikel 3, 
stk. 4, 
i afgørelsen af 
7. maj 1985 
(ECU) Sats pr. 
medlems­
stat 
% 
554 511616 1,098 
342 589 354 1,098 
4 693 938 249 1,055 
263 472 911 1,098 
3 788 247 667 1,098 
148 894 604 1,098 
2 501 890 525 1,098 
43 921 712 1,098 
824 081 123 1,098 
2 300 000 000 0,697 
15 461 547 760 1,0 Medlems­
staternes (2) 
bidrag, hvis 
de beregnes 
som nævnt 
i pkt. 3.6 (b) 
(ECU) Sats pr. 
medlems­
stat 
% 
619 234 451 1,226 
382 576 532 1,226 
5 264 268 186 1,183 
294 225 583 1,226 
4 230 413 573 1,226 
166 273 647 1,226 
2 793 912 269 1,226 
49 048 273 1,226 
920 268 228 1,226 
2 722 941 302 0,825 
17 443 162 044 1,128 Medlems­
staternes (3) 
bidrag, hvis 
de beregnes 
som nævnt 
i pkt. 3.6 (c) 
(ECU) Sats pr. 
medlems­
stat 
% 
627 286 601 1,242 
387 551 326 1,242 
5 335 222 782 1,199 
298 051515 1,242 
4 285 423 316 1,242 
168 435 769 1,242 
2 830 242 617 1,242 
49 686 067 1,242 
932 234 840 1,242 
2 775 559 317 0,841 
17 689 694 150 1,144 
(') For Grækenlands vedkommende er der tale om et finansielt bidrag i stedet for egne indtægter fra merværdiafgiften. Refusionen på 10 % af det finansielle 
bidrag er i budgettet opført som en udgift og er derfor ikke medregnet i tabellen. 
(2) Det samlede ikke-tilbagebetalingspligtige forskudsbeløb på budgettet for 1985 (1 981,6 mio ECU) er ikke det samme som fastsat i aftalen af 1985 mellem 
regeringerne (1 982,4 mio ECU). Fordelingen af forskuddene på medlemsstaterne er foretaget på grundlag af det beløb, der er opført på budgettet, og er 
beregnet efter fordelingsnøglen for de egne momsindtægter. 
(3) Tabellen er udarbejdet på grundlag af de oplysninger, der forelå, da budgettet blev forelagt. Der er ikke taget hensyn til forhold, som er opstået efter 
budgetvedtagelsen, dvs. navnlig restbeløbene af de egne momsindtægter for regnskabsåret 1984 og berigtigelserne af restbeløbene af de egne 
momsindtægter for foregående regnskabsår, i alt 111,8 mio ECU. 
beløb svarende til fradraget skulle afholdes af de øvrige 
medlemsstater. En del af disse transaktioner blev 
gennemført i december 1985, men et beløb på 712,0 mio 
ECU som tilbagebetaling til Det forenede Kongerige og 
et beløb på 577,2 mio ECU, som skulle indkræves hos de 
øvrige medlemsstater, blev først betalt hhv. modtaget den 
2. januar 1986, selv om det samlede beløb blev konteret 
driftsregnskabet for 1985. Retten skal bemærke, at det 
sidstnævnte forhold ikke har været i overensstemmelse 
med finansforordningens artikel 5, hvorefter indtægterne 
i et regnskabsår skal opføres på regnskabet for dette 
regnskabsår med de i løbet af regnskabsåret oppebårne 
beløb. Det skal dog præciseres, at Kommissionen i 
henhold til artikel 3, stk. 4, andet afsnit, i afgørelsen af 7. 
maj 1985 har ret til for regnskabsåret 1985 at regnskabs­
føre transaktionerne vedrørende momsafregningskorrek-
tionen for Det forenede Kongerige. bets egne indtægter fra merværdiafgiften, kan medlems­
staterne med henblik på beløbsberegningen vælge mellem 
metode A (angivelsesmetoden) eller B (indtægtsmeto-
den). Disse overgangsbestemmelser er ved Rådets 
forordning (EKSF, EØF, Euratom) nr. 3735/85 af 20. 
december 1985 (7) blevet forlænget til den 31. december 
1988. Retten har fortsat de undersøgelser, der som omtalt 
i de foregående årsberetninger foretages af, hvorledes 
overgangsbestemmelserne virker. Retten skal bemærke, 
at kun to medlemsstater (Danmark og Irland) oprindelig 
valgte metode A, men at de senere gik over til metode B 
(hhv. fra 1. januar 1983 og 1. januar 1986). Rådet har 
opfordret Kommissionen til inden den 31. december 1987 
at fremsætte forslag til en ensartet ordning for fastsættel­
sen af beregningsgrundlaget. 
Afskrevne eller udestående beløb 
EGNE INDTÆGTER FRA 
MERVÆRDIAFGIFTEN 
3.11. Ifølge overgangsbestemmelserne om fastsættelsen 
af de beløb, medlemsstaterne skal afregne som Fællesska-3.12. I pkt. 3.13 i årsberetningen for regnskabsåret 
1984 (8) udtalte Retten, at det ikke er uden betydning, om 
medlemsstaterne vælger metode A eller B. Egne moms­
indtægter, der fastlægges efter metode B, beregnes ud fra 
de samlede nettobeløb, medlemsstaterne har indkasseret 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31 
som moms, mens de indtægtsbeløb, der beregnes efter 
metode A, afhænger af de fastlagte skyldige beløb. I pkt. 
3.13 omtalte Retten de forskelle mellem metoderne, der 
opstår som følge af, at skyldige beløb eftergives eller ikke 
betales. Retten anslår på grundlag af de foreliggende 
oplysninger, at beløbene udgør henholdsvis 0,9 % og 
5,3 % af de indkasserede momsbeløb i regnskabsåret 
1984, og at den deraf følgende potentielle formindskelse 
af de egne indtægter udgør henholdsvis 154,6 og 
752,6 mio ECU. 
3.13. Den merværdiafgift, som påhviler en afgifts­
pligtig, skal af den afgiftspligtige afregnes i overensstem­
melse med bestemmelserne i Rådets sjette momsdirektiv 
af 17. maj 1977 (9). I henhold til direktivet, hvis 
hovedformål er at danne grundlag for en ensartet 
opkrævning af merværdiafgift i alle medlemsstaterne, kan 
medlemsstaterne »fritage afgiftspligtige personer for visse 
af forpligtelserne, og betaling af den skyldige afgift, når 
beløbet er ubetydeligt« (artikel 22, stk. 9). Der findes 
ingen fællesskabsbestemmelser eller -regler om, under 
hvilke andre omstændigheder skyldige momsbeløb kan 
afskrives eller eftergives. I øvrigt er der ikke gjort noget 
forsøg på at definere, hvad der skal forstås ved et 
»ubetydeligt« beløb. 
3.14. Retten har anmodet alle medlemsstaterne om at 
oplyse, under hvilke omstændigheder de vil kunne 
afskrive eller eftergive momsbeløb, som behørigt er 
fastlagt som skyldige. Af oplysningerne fra de seks 
medlemsstater (Belgien, Danmark, Forbundsrepublik­
ken Tyskland, Frankrig, Nederlandene og Det forenede Kongerige), som har besvaret Rettens spørgeskema, 
fremgår det, at der følges højst forskellig praksis. Mens 
dødsfald eller konkursdekret i alle seks lande kan føre til, 
at det skyldige beløb afskrives, er det samme ikke altid 
tilfældet, når inddrivelse af det skyldige beløb vil sætte den 
afgiftspligtige i en vanskelig situation (tre medlemsstater 
kan afskrive) eller må antages at være urimelig (to 
medlemsstater kan afskrive). Det samme gælder, når 
retsforfølgning af den afgiftspligtige må antages at være 
forbundet med for store omkostninger (to medlemssta­
ter), eller når forsøg på inddrivelse af beløbet ikke har 
givet resultat (to medlemsstater). Til gengæld findes der i 
én medlemsstat ingen regler om eftergivelse af afgiftsbe­
løb, selv når der er tale om ubetydelige beløb. 
3.15. Fremgangsmåden ved inddrivelse af afgiftsbeløb 
er også forskellig. Mens det er oplyst, at alle de seks 
medlemsstater havde ret til at pålægge bøder og/eller 
morarenter, var der kun i en af medlemsstaterne hjemmel 
til at kræve sikkerhedsstillelse før forfaldstid, i tilfælde 
hvor der var risiko for, at beløbet ikke ville blive betalt. 
Skyldige momsbeløb har i fire medlemsstater præference 
forud for anden forretningsmæssig gæld, men kun én 
medlemsstat benyttede ophævelse af registreringen som 
tvangsmiddel. 
3.16. I tabel 3.3 gives der en oversigt over udviklingen i 
årenes løb med hensyn til de momsbeløb, medlemsstater­
ne har afskrevet, hhv. de udestående beløb (udtrykt i 
procent af beregningsgrundlaget for de egne indtægter fra 
merværdiafgiften). Det er klart, at disse forskelle i 
fremgangsmåderne har indvirkning på de samlede 
indkasserede nettoafgiftsbeløb og dermed på det beløb, 
som medlemsstater, der anvender metode B, afregner til 
Fællesskabet. Forskellene indebærer også, at medlems­
staterne ikke behandles på samme måde. 
Tabel 3.3 — Forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til anvendelsen af metode B 
ved beregningen af de egne indtægter fra merværdiafgiften 
År 
1979 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 (a) Afskrevne beløb 
Belgien Danmark FR Tysk­
land Frankrig Neder­
landene Der 
forenede 
Kongerige 
— — — — 1,05% 0,26% 
- - 0,97% 0,15% 1,18% 0,38% 
0,14% — 1,27% 0,19% 1,88% 0,50% 
0,17% — 1,48% 0,14% 2,77% 0,88% 
0,22% 0,27% 1,46% 0,11% 5,31% 1,23% 
0,31% 0,32% 1,54% 0,16% 2,77% 1,26% (b) Udestående afgiftsbeløb 
Belgien Danmark FR Tysk­
land Frankrig Neder­
landene Det 
forenede 
Kongerige 
- - 4,59% 4,92% - -
5,41% — 4,93% 5,43% 9,15% — 
6,45% - 5,10% 5,09% 14,35% 4,74 %(i) 
6,70% 6,44% 4,90% 5,46% 12,81% 4,14% 
7,02% 5,71% 4,60% 5,97% 11,06% 3,31% 
(') Tallet er usædvanlig højt på grund af en faglig aktion fra offentligt ansattes side. 
32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Begrænsninger i adgangen til revision 
3.17. Baggrunden for bemærkningerne i pkt. 3.12 — 
3.16 er, at Retten i henhold til EØF-traktatens artikel 
206a, stk. 2, skal efterprøve »lovligheden og den formelle 
rigtighed af indtægterne og udgifterne«. Da de egne 
indtægter fra merværdiafgiften, som skal stilles til 
rådighed for Fællesskaberne, efter metode B beregnes ud 
fra det af medlemsstaterne opkrævede momsbeløb, er det 
Rettens opfattelse, at den for at udføre det hverv, der er 
pålagt den i traktaten, skal efterprøve: 
(a) i hvilket omfang de nationale momsbeløb rent faktisk 
opkræves, 
(b) om de fremgangsmåder, medlemsstaterne benytter 
ved registreringen, afgiftsfastsættelsen og inddrivel­
sen er pålidelige, 
(c) om de nationale kontrolsystemer er effektive. 
3.18. For at gennemføre denne målsætning skal Retten 
kontrollere medlemsstaternes momsprovenu på tre 
niveauer: 
(a) ved at gennemgå talmaterialet og de statistiske 
oplysninger på området, 
(b) ved at søge oplysninger om og analysere de nationale 
kontrolsystemer vedrørende opkrævningen af samt­
lige indtægter, 
(c) ved at efterprøve disse oplysninger i overensstemmel­
se med sædvanlige revisionsprincipper, dvs. ved hjælp 
af en stikprøvekontrol af, om de gældende procedurer 
følges, på grundlag af registreringerne, registrene eller 
de individuelle sagsakter på stedet. Formålet med 
denne systemtest er at påvise eventuelle mangler ved 
systemerne eller kontrollen i de nationale myndighe­
ders regie, for så vidt der kan være tale om mangler af 
betydning for Fællesskabets egne indtægter. 
3.19. Retten har kunnet udføre og fuldføre sådanne 
undersøgelser i følgende medlemsstater: Belgien, Dan­
mark, Irland, Nederlandene og Det forenede Kongerige; 
andre medlemsstater har derimod nægtet at anerkende 
Rettens kompetence til at udføre undersøgelserne. 
Specielt har Italien og Luxembourg nægtet at fremsende 
afgiftsstatistikker til Retten, Frankrig har ikke accepteret 
at stille alle oplysninger, som er nødvendige for at opstille 
en beskrivelse af systemerne, til rådighed, og Forbundsre­
publikken Tyskland, Frankrig, Italien og Luxembourg 
har ikke givet Retten tilladelse til at gennemføre 
systemtests. 3.20. Retten skal henlede dechargemyndighedernes 
opmærksomhed på, at den indtil nu ikke har været i stand 
til at udføre sit hverv (i medfør af EØF-traktatens artikel 
206a) for så vidt angår revisionen af de egne indtægter fra 
merværdiafgiften, som afregnes af de nævnte medlemssta­
ter. 
TOLD 
Varers overgang til fri omsætning efter 
forenklede angivelsesprocedurer 
3.21. Retten har gennemgået anvendelsen af de særlige 
fremgangsmåder, der er hjemmel for i artiklerne 16-21 i 
Rådets direktiv 79/695/EØF af 24. juli 1979 (10). Et af 
direktivets hovedformål var at indføre fælles regler for at 
sikre en korrekt og ensartet anvendelse ikke alene af 
indførselsafgifterne, men også af alle andre fællesskabs­
bestemmelser om varers overgang til fri omsætning. 
Reglerne blev udformet således, at unødvendige toldfor­
maliteter kunne undgås, og således, at der blev indført en 
samordnet, men fleksibel praksis, samtidig med at 
toldmyndighederne bevarer adgangen til at foretage 
fysisk og efterfølgende kontrol. Det bestemmes specielt i 
direktivet, at medlemsstaterne (senest) fra den 1. januar 
1984 kun anvender de særlige fremgangsmåder i henhold 
til direktivet, og at de anvender samtlige særlige 
procedurer »i det omfang det er administrativt muligt«. 
3.22. Med hensyn til efterprøvelsen af, hvorledes de 
særlige fremgangsmåder benyttes i nogle af medlemssta­
terne, skal Retten bemærke: 
(a) I direktivets artikel 16, stk. 2, bestemmes det, at de 
kompetente myndigheder i medlemsstaterne fastlæg­
ger de betingelser, der skal opfyldes for at opnå 
tilladelse til at anvende procedurerne. Retten konsta­
terede, at der er store forskelle med hensyn til de 
kriterier, der opstilles for behandlingen af ansøg­
ninger om denne tilladelse. F.eks. er betingelserne i 
Forbundsrepublikken Tyskland udformet således, at 
ca. 80 % af alle indførsler kan foretages i henhold til 
procedurerne, mens adgangen til at benytte procedu­
rerne i Danmark vedrører indførsel af varer, for 
hvilke der ikke skal erlægges told eller importafgifter 
(mindre end 10 %). 
(b) I henhold til direktivets artikel 20 kan personer, der 
har opnået tilladelse, modtage varerne direkte i deres 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 33 
egne lokaler, hvis de bl.a. giver toldmyndighederne 
meddelelse om varernes ankomst i så god tid, at 
myndighederne kan udøve deres ret til at undersøge 
varerne, før de frigives. Det bestemmes desuden, at 
importørerne skal føre fuldstændigt regnskab over 
indførslerne, og at regnskaberne skal kunne gennem­
gås af toldmyndighederne. Retten konstaterede, at 
der ifølge de fremgangsmåder, som blev fulgt i to af de 
medlemsstater, der blev besøgt, ikke bestod en 
realistisk mulighed for toldmyndighederne for at 
undersøge varerne inden frigivelsen. I Frankrig 
rådede toldmyndighederne kun over 30 minutter fra 
meddelelsen om varernes ankomst. I Forbundsrepu­
blikken Tyskland havde de fleste importører tilladelse 
til at betragte varerne som frigivet samtidig med, at de 
blev opført i regnskaberne, og toldmyndighederne 
havde således overhovedet ingen mulighed for at 
gribe ind, før varerne blev frigivet. Retten konstatere­
de også, at der i Forbundsrepublikken Tyskland i 
mere end 6 år ikke var foretaget eftersyn af 
regnskaberne vedrørende disse særlige fremgangsmå­
der hos større importører. 
3.23. Retten skal henlede Kommissionens opmærk­
somhed på, at det er den, der har ansvaret for at føre tilsyn 
med, hvorledes ordningen fungerer i medlemsstaterne, og 
for at sikre, at formålet med ordningen realiseres, dvs. at 
importørerne og varerne behandles efter harmoniserede 
regler, og at told og afgifter fastsættes korrekt. 
Forenklede procedurer for jernbanetransport 
med store containere efter reglerne om 
fællesskabsforsendelse 
3.24. Formålet med reglerne om fællesskabsforsendelse 
er at give mulighed for varebevægelser over grænserne 
mellem EF-landene med så få formaliteter som muligt og 
uden betaling af told eller andre omkostninger, indtil 
varerne når frem til bestemmelsesstedet. Retsreglerne om 
fællesskabsforsendelse findes i Rådets forordning (EØF) 
nr. 222/77 af 13. december 1976 (") og Kommissionens 
forordning (EØF) nr. 223/77 af 22. december 1976 (12). 
Kontrollen med, at told og afgifter betales, udføres af 
toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor varerne 
første gang indføres til et EF-land, og derefter tilbagesen­
der toldmyndighederne i den medlemsstat, som er 
varernes endelige bestemmelsessted, det udfyldte forsen-
delsesdokument til toldmyndighederne i den første 
medlemsstat. 3.25. Ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 902/80 
af 14. april 1980 (13) om ændring af forordning (EØF) nr. 
223/77 (artiklerne 50a og 50b) blev der indført yderligere 
regler om en forenklet forsendelsesmåde, specielt for 
jernbanetransport af varer i store containere. Denne 
forsendelsesmåde adskiller sig fra den normale fælles­
skabsforsendelse ved, at der er indskudt et mellemled i 
form af en transportvirksomhed med hovedkontor i et 
tredjeland. Denne transportvirksomheds overleverings­
bevis betragtes som ligestillet med Fællesskabernes 
forsendelsesdokument, og jernbaneadministrationerne 
indestår for, at told og afgifter bliver betalt. Trans­
portvirksomheden er oprettet som et holdingselskab, hvis 
aktionærer er de enkelte europæiske jernbaneselskaber. 
3.26. Retten har konstateret, at der på intet tidspunkt er 
foretaget kontrol i transportvirksomhedens hovedkontor 
i vedkommende tredjeland, hvor det centrale bilagsmate­
riale for forsendelsessystemet opbevares. Retten konsta­
terede også, at toldvæsenet i de medlemsstater, hvor der 
blev aflagt besøg (Belgien, Italien og Nederlandene), kun i 
meget ringe omfang eller overhovedet ikke efterprøvede 
regnskabsførelsen hos transportvirksomhedens repræ­
sentanter eller hos de nationale jernbaneadministratio­
ner. 
3.27. Efter Rettens opfattelse er eftersyn fra toldmyn­
dighedernes side i et omfang som beskrevet ikke 
tilstrækkeligt til, at toldmyndighederne udfylder deres 
funktion, som er at yde rimelig garanti for, at Fællesska­
bet oppebærer sine indtægter. Der burde være foretaget 
kontrol af dokumentationen i transportvirksomheden i 
tredjelandet inden for de generelle rammer for Fællesska­
bets forsendelsesordning. 
LANDBRUGSAFGIFTER 
Medansvarsafgift på mælk 
3.28. Provenuet af den medansvarsafgift på mælk, der 
blev indført ved Rådets forordning (EØF) nr. 1079/77 af 
17. maj 1977 (14), er med et beløb på 632 mio ECU 
optaget på budgetkonto 2070 som en negativ udgift, dvs. 
at afgiftsbeløb, som opkræves af en medlemsstat eller i en 
medlemsstat, af denne modregnes i beløb, den har krav på 
fra Fællesskaberne, således at forskud til medlemsstaten 
nedsættes med de oppebårne afgiftsbeløb (jf. pkt. 4.4 (d)). 
34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
I modsætning til de landbrugsafgifter, der opkræves som 
egne indtægter, og som stilles til rådighed for Fællesska­
bet på grundlag af de fastsatte, skyldige beløb, opføres 
medansvarsafgiften på mælk i Fællesskabets bogholderi 
på grundlag af de faktisk indkasserede beløb. Efter 
Rettens opfattelse bør provenuet af medansvarsafgiften 
bogføres på samme grundlag som de egne indtægter fra 
landbrugsafgifter og told, dvs. på grundlag af de fastsatte, 
skyldige beløb. 
3.29. I adskillige medlemsstater skete mejeriernes 
afgiftsbetaling med betydelig forsinkelse i forhold til 
betalingsfristen på 45 dage. Disse forsinkelser var allerede 
konstateret af Kommissionen i forbindelse med afslut­
ningen af EUGFL's regnskaber for 1978-1981 og af 
Kommissionens finanskontrollør i 1980. 
3.30. I henhold til artikel 9 i Kommissionens forord­
ning (EØF) nr. 1822/77 af 5. august 1977 (15) skal 
medlemsstaterne træffe de foranstaltninger, der er 
nødvendige for at sikre, at afgifterne opkræves i 
overensstemmelse med forordningen. Retten anmodede 
Kommissionen om at oplyse: 
(a) om den havde taget stilling til, om de trufne 
foranstaltninger var hensigtsmæssige, 
(b) hvilke skridt der var taget for at sikre rettidig betaling 
af afgifterne på baggrund af de konstaterede forsin­
kelser. 
Retten skal bemærke, at der ikke findes bestemmelser i 
EF-lovgivningen om sanktionsmuligheder for tilfælde, 
hvor afgiften betales for sent. 
Fysisk varekontrol 
3.31. Retten har tidligere — først i årsberetningen for 
regnskabsåret 1978 (16) og derefter i særberetningen om 
reglerne for udbetaling af eksportrestitutioner ved 
udførsel af landbrugsvarer (17) — kritiseret den manglen­
de harmonisering medlemsstaterne imellem af den 
praksis, der følges med hensyn til toldvæsenets fysiske 
kontrol af varerne. Retten fandt det nødvendigt, at 
Kommissionen træffer foranstaltning til at få fastslået, 
hvilken kontrolindsats der må betragtes som et mindste­
krav for at sikre, at toldmyndighedernes kontrol er 
effektiv. 
3.32. I sit svar på bemærkningerne i årsberetningen for 
regnskabsåret 1978 anførte Kommissionen, at den 
påtænkte, i samarbejde med medlemsstaternes repræsen­
tanter, at foretage en grundig undersøgelse af de 
betingelser, hvorunder kontrollen foretages. I svaret på 
særberetningen fra 1985 anførte Kommissionen, at den ville undersøge mulighederne for at udstede fællesskabs­
bestemmelser på dette område. 
3.33. I regnskabsårene 1984 og 1985 har Retten 
foretaget yderligere undersøgelser af den fysiske kontrol. 
Den konstaterede i to af de besøgte medlemsstater 
(Forbundsrepublikken Tyskland og Det forenede Konge­
rige), at kontrollens omfang og kvalitet ikke kunne anses 
for tilstrækkelig til at give rimelig sikkerhed for, at de 
importerede varer rent faktisk svarer til de beskrivelser og 
specifikationer, som er nødvendige for at anvende den 
rigtige afgiftssats. Specielt konstateredes det, at stikprø­
veundersøgelser med henblik på at analysere de indførte 
varer i tariferingsøjemed kun blev foretaget i meget ringe 
omfang. 
3.34. Efter Rettens opfattelse er den fysiske kontrol, 
som finder sted, når varerne frembydes til fortoldning, af 
væsentlig betydning, fordi den ikke kan opvejes eller 
bliver opvejet af passende kontrolforanstaltninger på et 
senere stadium. Efter Rettens opfattelse er der et 
påtrængende behov for, at Kommissionen opstiller 
retningslinjer for udførelsen af den fysiske kontrol eller 
andre former for undersøgelser, som kan træde i stedet for 
fysisk kontrol. I retningslinjerne bør der fastsættes 
mindstekrav til kontrolhyppigheden samt kontrollens 
omfang og beskaffenhed, således at der opnås sikkerhed 
for, at afgifterne opkræves korrekt, og således at der 
dermed ydes et bidrag til, at den fælles landbrugspolitik 
fungerer efter hensigten. 
»Trekantshandel« med ris 
3.35. I årsberetningerne for regnskabsårene 1978 og 
1980 (18) (henholdsvis i pkt. 2.36 og pkt. 3.18-3.22) gjorde 
Retten opmærksom på den spekulationsprægede sam­
handel med ris mellem medlemsstaterne og denne 
samhandels omkostninger til skade for Fællesskabets 
finanser. I sit svar anførte Kommissionen, at den ikke 
fandt det tilrådeligt at indføre monetære udligningsbeløb 
for ris, idet tendensen gik i retning af, at valutaforskellene 
blev mindre, og at det under alle omstændigheder var 
Kommissionens hensigt at afskaffe udligningsbeløbene 
fuldstændigt. Kommissionen anførte imidlertid, at den 
var i færd med at undersøge, om denne særlige situation 
kunne modvirkes ved at kræve varerne losset med henblik 
på toldbehandling i den medlemsstat, hvortil de først 
indføres. 
3.36. Under et revisionsbesøg, som blev aflagt i Belgien 
i 1985 med det formål at undersøge, hvorledes reglerne 
om importafgifter på ris anvendes, konstateredes følgen­
de handelsmønstre: 
(a) Ris, der blev indført til EF via Nederlandene blev 
videresendt til Belgien, hvor afgifterne blev betalt. 
Risen blev derefter returneret til Nederlandene til 
forbrug. Derved sparede importøren ca. 17 ECU pr. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 35 
ton, mens Fællesskabet gik glip af samme beløb som 
egne indtægter. 
(b) Ris, som var bestemt til Forbundsrepublikken 
Tysksland, blev indført via Belgien, hvor afgifterne 
blev betalt. Umiddelbart efter blev varen trans­
porteret til Forbundsrepublikken Tyskland. Dette 
betød, at de egne indtægter formindskedes med ca. 25 
ECU pr. ton. 
3.37. Disse varebevægelser er åbenbart begrundet i, at 
afgiftsbeløbene i national valuta fastsættes på grundlag af 
de særlige omregningskurser inden for landbrugsområdet 
(de grønne kurser). I Belgien er modværdien i belgiske 
francs af et afgiftsbeløb udtrykt i ECU således lavere end 
modværdien efter markedskursen, mens det modsatte er 
tilfældet i Forbundsrepublikken Tyskland og Nederlan­
dene. En tysk eller hollandsk importør kan drage fordel af 
dette forhold ved at betale afgiften i Belgien i belgiske 
francs, som er købt til en bedre kurs på det frie marked. 
Kommissionen har til stadighed modsat sig at indføre 
monetære udligningsbeløb for ris, selv om udligningsbe­
løb netop tager sigte på at modvirke sådanne ubegrunde­
de fordele på markederne for andre produkter. 
3.38. Omfanget af denne varehandel via Belgien er 
blevet opgjort til 67 2001 for 1984 og 91 2001 for 1985, og 
konsekvenserne for Fællesskabets finanser kan anslås til 
ca. 1,5 mio ECU for 1984 og 2,0 mio ECU for 1985. 
3.39. Retten skal bemærke, at dette marked fortsat er 
præget af handelsforvridninger til skade for Fællesska­
bets finanser mere end 5 år efter, at Retten første gang 
henledte opmærksomheden på »trekantshandelen« med 
ris. Retten skal på ny anmode Kommissionen om af 
hensyn til Fællesskabets finanser at træffe passende 
foranstaltninger for at forbedre forholdene vedrørende 
handelen med ris. 
Balance mellem indtægter og udgifter inden 
for den fælles markedsordning for sukker 
Indledning 
3.40. I modsætning til, hvad der gælder for andre 
markedsordninger, har markedsordningen for sukker 
hele tiden være karakteriseret ved: 
(a) en kvotaordning for produktionen, (b) et princip om fuldstændigt økonomisk medansvar, 
(c) en regel om, at afgiftsprovenuet betragtes som egne 
indtægter. 
Disse særregler blev opretholdt og udbygget ved Rådets 
forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 (19), der var 
gældende i 5 år fra 1. juli 1981.1 denne sammenhæng skal 
udgifterne over budgettet til oplagring og eksport af 
sukker, som er produceret inden for EF, principielt 
dækkes ind ved hjælp af afgifter på henholdsvis afsætning 
og produktion af sukker. 
3.41. For sukker, som produceres i EF-landene, gælder 
der en produktionskvotaordning i henhold til Rådets 
forordning (EØF) nr. 1785/81. Ifølge forordningen har 
producenterne en prisgaranti for indtil 11,8 mio tons pr. 
år, dvs. den samlede kvota for »A« og »B«-sukker i 
henhold til ordningen. Sukkerforbruget i Fællesskabet 
har stabiliseret sig på 9,5 mio tons pr. år. Kvotaordningen 
har resulteret i, at den produktion, som er omfattet af 
prisgarantien, på årsbasis er 1,6 mio tons større end 
forbruget. 
Udligningsordningen for lageromkostninger 
3.42. Udligningsordningen for lageromkostninger blev 
indført for at sikre en regelmæssig afsætning af sukker 
produceret i EF-landene hele året igennem ved hjælp af en 
refusion af lageromkostningerne til sukkerproducenter­
ne. Lageromkostningerne refunderes med faste beløb, 
som fastsættes af Rådet. Når sukkeret markedsføres, skal 
producenten betale en afgift. I henhold til artikel 6 i 
Rådets forordning (EØF) nr. 1358/77 af 20. juni 1977 (20) 
skal afgiften fastsættes således, at det forventede 
afgiftsprovenu for et sukkerproduktionsår er lig med den 
forventede sum af lageromkostningsrefusionerne. Det 
finansielle resultat efter hvert produktionsår fremgår af 
tabel 3.4. Som det fremgår af tabellen, skønner Kommis­
sionen nu, at ordningen som helhed vil hvile i sig selv ved 
udgangen af produktionsåret 1985/86. Retten skal dog 
bemærke, at Kommissionen ved at have gjort brug af de 
styringsmidler, den råder over, på et tidligere tidspunkt 
kunne have opnået større ligevægt i de enkelte år. 
Kvotaordningen og produktionsafgifterne 
3.43. Ifølge reglerne om kvotaordningen skal produk­
tionsvirksomhederne selv fuldt ud dække omkostning­
erne ved afsætningen af den del af Fællesskabets 
36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 3.4 — Det finansielle resultat af udligningsordningen for lageromkostninger for sukker 
Produktionsår 
1981/82 
1982/83 
1983/84 
1984/85 
1985/86 (2) Refusion 
Pr. oplag-
ringsmåned 
(ECU/t) 
(1) Betalinger 
i alt 
(mio ECU) 
(2) 
5,80 433,0 
6,30 540,8 
5,70 465,6 
5,30 408,1 
5,30 430,5 Afgifter 
Pr. afsat 
enhed 
(ECU/t) 
(3) Provenu 
i alt 
(mio ECU) 
(4) 
35,50 407,4 
42,50 478,7 
42,50 448,9 
42,50 481,0 
42,50 484,5 Saldo 
Saldo for 
produktions­
året 
(mio ECU) 
(5) = (4) - (2) lait 
efter hvert 
års forløb 
(mio ECU) 
(6) 
-25,6 - 30,1(1) 
-62,1 - 92,2 
-16,7 -108,9 
72,9 - 36,0 
54,0 18,0 
(') Herunder et fremført underskud på 4,5 mio ECU. 
(2) Anslåede tal. 
Konklusioner om sukker 
3.45. Efter Rettens opfattelse tydede den betydelige 
overskudsproduktion i forhold til forbruget, sammen­
holdt med de begrænsninger, som i retsreglerne var fastsat 
for produktionsafgifternes størrelse, allerede på et tidligt 
tidspunkt på, at den tilsigtede balance mellem indtægter 
og udgifter inden for produktions- og kvotaordningen for 
sukker ikke kunne opnås. De faktiske underskud som 
følge af ordningen er steget konstant i de pågældende 
produktionsår. Samtidig tager Retten til efterretning, at 
Kommissionen for nylig har taget initiativ til at udbygge 
selvfinansieringsordningen på dette område. 
3.46. Selv om det er hensigten, at ordningen skal hvile i 
sig selv, er det Rettens opfattelse, at Kommissionen burde 
have foretaget en opgørelse af de potentielle omkost­
ninger i forbindelse med de private og offentlige 
sukkerlagre, som næsten fuldstændig sikkert skal ekspor­
teres ved hjælp af eksportrestitutioner. 
3.47. Den årlige finansberetning vedrørende EUGFL 
indeholder visse oplysninger om underskuddet, men 
Retten skal bemærke, at der hverken i det almindelige 
budget eller i regnskaberne gives fyldestgørende oplys­
ninger herom. På baggrund af, at de anvendte finansie-
ringsprincipper har grundlæggende betydning, skal det 
kraftigt henstilles, at der gives en indgående fremstilling 
af forholdene i det almindelige budget og i årsregnskaber­
ne. 
3.48. Retten skal henstille, at kommende foranstalt­
ninger vedrørende den fælles markedsordning for sukker, 
sikrer, at hele underskuddet dækkes ind, og at afgifterne 
og refusionerne fastsættes på et niveau, som tillader, at 
ordningen bringes til at hvile i sig selv. produktion, som overstiger forbruget, ved at betale en 
produktionsafgift. De nærmere regler om beregningen af 
afgiftssatserne for produktionsåret er fastsat i forordning 
(EØF) nr. 1785/81. Ifølge forordningen gælder der også et 
maksimumsbeløb for, hvilken afgift der kan opkræves, og 
det bestemmes, at uinddækkede tab som følge af 
gennemførelsen af ordningen i et bestemt produktionsår 
kan fremføres til det følgende produktionsår. 
3.44. Det samlede underskud, efter hensyntagen til 
disse forhold, og enkeltbeløbene for hvert af de pågælden­
de produktionsår fremgår af tabel 3.5. Tabellen viser, at 
kvota- og produktionsafgiftsordningen har givet under­
skud fra ordningen blev indført, og at det samlede 
underskud udgjorde 609,2 mio ECU ved udgangen af 
produktionsåret 1984/85. 
Tabel 3.5 — Det finansielle resultat af kvotaordningen 
og produktionsafgifterne for sukker 
(mio ECU) 
Produk­
tionsår 
1981/82 
1982/83 
1983/84 
1984/85 
lait Beregnet 
afgifts­
provenu 
410,1' 
516,8 
453,4. 
507,5 
1 887,8 Udgifts­
beregning 
for eksport 
af sukker 
• 1 380,3 • 1 832,2 
664,8 
2 497,0 Forskel 
• -451,9 
-157,3 
-609,2 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 37 
0) EFTL94, 28.4.1970, s. 19. 
(2) EFTL 128, 14.5.1985, s. 15. 
(3) EFT L 206, 5.8.1985. 
(4) EFTL 356, 31.12.1977. 
(5) EFTL 329, 17.12.1984. 
(6) EFTL 336, 27.12.1977, s. 1. 
(7) EFTL 356, 31.12.1985, s. 1. 
(8) EFT C 326, 16.12.1985. 
(9) EFTL 145, 13.6.1977, s. 1. 
(10) EFT L 205, 13.8.1979, s. 19. 
(") EFTL 38, 9.2.1977, s. 1. (12) EFTL 38, 9.2.1977, s. 20. 
(13) EFT L 97, 15.4.1980, s. 20. 
(14) EFT L 131, 26.5.1977, s. 6. 
(15) EFT L 203, 9.8.1977, s. 1. 
(16) EFT C 326, 31.12.1979. 
(17) EFT C 215. 26.8.1985. 
(18) EFT C 344, 31.12.1981. 
(19) EFTL 177, 1.7.1981, s. 4. 
(20) EFT L 156, 25.6.1977, s. 4. 
38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KAPITEL 4 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
garantisektionen (EUGFL, garantisektionen) 
4.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 4.1 —4.2 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 4.3 
Bemærkninger om den budgetmæssige gennemførelse 4.4 — 4.13 
Opstilling af regnskaberne og status 4.4 — 4.5 
Ordningen med foreløbige tolvtedele 4.6 — 4.11 
Forvaltningen af likvide beholdninger i medlemsstaterne 4.12 
Konklusioner vedrørende budgetgennemførelsen 4.13 
Bemærkninger om den økonomiske forvaltning 4.14 — 4.39 
Offentlig oplagring, generelle aspekter 4.14 — 4.26 
Udviklingen i lagrene 4.14 — 4.16 
Udviklingen i udgifterne 4.17 — 4.20 
Tekniske udgifter 4.18 
Finansieringsudgifter 4.19 
Udgifter der afholdes over medlemsstaternes budgetter 4.20 
Latente tab og nedskrivninger 4.21 — 4.22 
Potentielle omkostninger 4.23 
Konklusioner vedrørende offentlig oplagring: generelle aspekter 4.24 — 4.26 
Offentlig oplagring: korn 4.27 — 4.39 
Indledning 4.27 — 4.28 
Kvaliteten 4.29 — 4.37 
Handels- og EF-kriterier 4.29 — 4.37 
Kvalitetskontrol 4.31 —4.37 
De øvrige aspekter ved medlemsstaternes forvaltning 4.38 
Konklusioner vedrørende offentlig oplagring af korn 4.39 
Bemærkninger om den interne kontrol 4.40 — 4.56 
Svig og uregelmæssigheder 4.40 — 4.44 
Er oplysningerne troværdige og fyldestgørende 4.40 — 4.41 
Inddrivelse af fordringer 4.42 — 4.43 
Samarbejde om bekæmpelse af svig 4.44 
Regnskabsafslutning 4.45 — 4.55 
Finansielle følger af beslutningerne om regnskabsafslutning 4.45 
Kommissionens kontrol 4.46 — 4.48 
Spørgsmålet om forbehold 4.49 — 4.55 
Medlemsstaternes samarbejde 4.56 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 39 
Opfølgning af særberetningen om støtte til olivenolie 
Produktionsstøtte 
Indledning 
Olivenoliekontrolkontorerne 
Almindelig kontrol 
Administrative sanktioner 
Fortegnelsen over olivendyrkningsarealer 
Regnskabsafslutning 
Olivenolielagre 
Konklusioner vedrørende olivenolie 4.57 — 4.65 
4.57 — 4.62 
4.57 
4.58 
4.60 
4.61 
4.62 
4.63 
4.64 
4.65 4.59 
INDLEDNING BEMÆRKNINGER OM DEN 
BUDGETMÆSSIGE GENNEMFØRELSE 
4.1. Forvaltningen af EUGFL, garantisektionen, 
foregik i 1985 fortsat i henhold til Rådets forordning 
(EØF) nr. 729/70 af 21. april 1970 ('), som sammen med 
finansforordningens bestemmelser, især i afsnit VIII, 
danner et særligt retsgrundlag i forhold til reglerne for det 
almindelige budget. 
4.2. Det, der i første række kendetegner den finansie­
ringsordning, som blev indført i henhold til forordning 
(EØF) nr. 729/70, er indførelsen af en delvis centraliseret 
forvaltning, som er nærmere beskrevet i Revisionsrettens 
årsberetning for regnskabsåret 1984 (2). Opstilling af regnskaberne og status 
4.4. Ved gennemgangen af tallene vedrørende EUGFL, 
garantisektionen, som de er opført i Fællesskabernes 
årsregnskab, må der tages hensyn til fire væsentlige 
forhold, som medfører, at årsregnskabet ikke er udtøm­
mende, at princippet om etårighed ikke er overholdt, og 
at regnskaberne ikke er klart gennemskuelige: 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER (a) I forbindelse med regnskabsafslutningen (jf. pkt. 4.49 
— 4.52) betyder Kommissionens forbehold med at 
anerkende de udgifter, medlemsstaterne har anmeldt, 
at udgifterne ikke kan godkendes endeligt. Disse 
forbehold, som giver sig udtryk i potentielle rettighe­
der og forpligtelser over for medlemsstaterne, bør 
fremgå af et bilag til status. 
4.3. De væsentligste oplysninger om forvaltningen af 
bevillingerne til EUGFL, garantisektionen, fremgår af 
tabel 4.1. De disponible bevillinger til finansiering af 
EUGFL, garantisektionens udgifter i 1985 androg 
19 883,1 mio ECU. Kommissionen stillede bevillinger på 
19 787,0 mio ECU til rådighed for medlemsstaterne. 
Medlemsstaterne har anmeldt udgifter for 19 737,8 mio 
ECU, som Kommissionen har opført i årets regnskaber, 
og dertil kommer 2,0 mio ECU for direkte afholdte 
betalinger, dvs. at der i alt er opført udgifter på 
19 739,8 mio ECU i driftsregnskabet, hvilket er en 
stigning på 7,6 % i forhold til 1984. 
(!) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. (b) For at status kan være helt udtømmende, bør der 
ligeledes på en eller anden måde tages hensyn til de 
beløb, der skal tilbagesøges i forbindelse med visse 
uregelmæssigheder, og som kan andrage 106 mio 
ECU ved udgangen af 1985 (jf- pkt. 4.42). 
(c) Kommissionen har ligesom i de foregående år opført 
visse indtægter som negative udgifter, hvilket er et 
forsøg på at tilsløre den egentlige budgetsituation. 
Bruttoudgifterne andrager i 1985 20 823,1 mio ECU, 
som skal sammenholdes med de 19 739,8 mio ECU, 
der er opført i driftsregnskabet, dvs. en difference på 
1 083,3 mio ECU. Retten er af den opfattelse, at 
bruttoudgiftstallet bør fremgå af en forklarende note 
til driftsregnskabet. 
40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 4.1 — Generel regnskabsoversigt for 1985 
(mio ECU) 
Bevillinger 
Automatiske fremførsler fra 1984: 2,6 
Bortfaldne bevillinger: 0,4 
Udnyttede bevil: 2,2 
Bevillinger på det oprindelige 
budget (afsnit 1 og 2, kapitel 40): 
19 979,1 
Overført til: 
— kapitel 92: -36,0 
— kapitel 32: -60,0 
-96,0 
Til rådighed i alt: 19 883,1 
Bortfaldne bevillinger (3): 138,9 
Udnyttede bevillinger: 19 744,2 Forpligtelser 
— 
Medlemsstaternes disponible restbeløb 
pr. 1. 1. 1985 0): 29,4 
Forskud til medlemsstaterne: 
— ordinære forskud: 
— opdelte forskud: 
— ekstraordinære forskud: 
Forskud i alt: 
Kursdifferencer: 
Samlede foreløbige forpligtelser 
i alt: 13 579,2 
5 910,6 
311,6 
19 801,4 
-14,4 
19 787,0 
Udgifter som Kommissionen direkte 
har indgået forpligtelse for: 6,4 
lait: 
Medlemsstaternes disponible 
restbeløb frigjort pr. 
31. 12.85: 
Forpligtelser i alt: 19 793,4 
49,2 
19 744,2 Posteringer i 
driftsregnskabet 
Betalinger af automatiske 
fremførsler fra 1984: 
Betalingsposteringer (2): 
— ordinære posteringer: 
— opdelte og/eller for sene 
posteringer: 
Posteringer i alt: 
Udgifter afholdt direkte af 
Kommissionen: 
Betalinger i alt: 
Automatiske fremførsler 
til 1986: 
lait: 2,2 
2 111,9 
17 625,9 
19 737,8 
2,0 
19 739,8 
4,4 
19 744,2 
(') Dette restbeløb er medtaget i forpligtelsen for forskuddet for april måned. 
(2) I posteringen for maj måned indgår følgerne af regnskabsafslutningerne for 1980-1981 (-99,2 mio ECU). 
(3) Herunder 8 mio ECU til kapitel 40, fiskeri. 
(d) Det bør i øvrigt understreges, at denne praksis med 
negative udgifter i år fremtræder i en ny skikkelse i 
form af »superafgiften« som led i ordningen med 
mælkeproduktionskvoterne, og for hvilken en nega­
tiv udgift på 148 mio ECU var blevet opført i 
budgettet. Forvaltningen af denne indtægtspost giver 
anledning til følgende bemærkninger: 
(i) efter en positiv overførsel mellem artikler på 
160 mio ECU, blev konto 2071 ændret til en 
udgiftspost, hvortil den endelige tildeling af 
bevillinger for regnskabsåret beløb sig til 12 mio 
ECU, (ii) en udgift på 2,1 mio ECU blev konteret denne 
post i driftsregnskabet, men dette tal er i 
virkeligheden nettoresultatet af en række op­
krævninger på 58,5 mio ECU, efter tilbagebeta­
linger af for store modtagne beløb i 1984, og 
udgifter på 60,6 mio ECU, afholdt og anmeldt af 
Forbundsrepublikken Tyskland og Nederlan­
dene og derefter af Kommissionen opført på 
underkonti til konto 2071, 
(iii) disse transaktioner havde hjemmel i to kommis-
sionsforordninger, hvorefter medlemsstaterne 
enten kan undlade at opkræve afgiften, hvis 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 41 
overskridelsen af kvotaen kompenseres på regio­
nalt eller nationalt plan (artikel 4a i Rådets 
forordning (EØF) nr. 857/84 (3)), eller direkte kan 
anvende afgiften til udbetaling af godtgørelser i 
forbindelse med ophør af mælkeproduktion 
(artikel 9, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 
857/84 (4)), 
(iv) den budgetmæssige behandling af disse bestem­
melser om, at medlemsstaterne kan anvende 
afgiften til finansiering af godtgørelser i forbin­
delse med ophør af mælkeproduktion har med­
ført, at der er skabt udgifter på poster, som ikke 
var forudset på budgettet, selv om forordningen 
fandtes før budgettet blev vedtaget; det betyder, 
at udgifterne ikke er opført i driftsregnskabet, og 
budget- og dechargemyndighederne kan derfor 
fortsat ikke påtage sig deres ansvar i denne 
henseende. 
4.5. Hvad angår sammenligningen af udgifterne for 
1985 og 1984 skal Retten henlede opmærksomheden på, 
at udgifterne af anden kategori for 1985 for korn, smør og 
oksekød, i modsætning til i 1984, omfatter en nedskriv­
ning af lagrene på 439 mio ECU (jf. pkt. 4.17 og 4.21). 
Ordningen med foreløbige tolvtedele 
4.6. De følgende bemærkninger om Kommissionens 
anvendelse af ordningen med foreløbige tolvtedele på 
landbrugsudgifterne i de første måneder af 1985 bør læses 
sammen med de mere generelle bemærkninger om 
ordningen med foreløbige tolvtedele i kapitel 1 (pkt. 1.30 
— 1.35). 
4.7. Hensigten med traktaten (artikel 204) og finansfor­
ordningen (artiklerne 8 og 92) er helt klart, at Kommissio­
nen, såfremt budgettet ikke er vedtaget, skal udvise stor 
tilbageholdenhed ved forvaltningen af udgifterne. Kom­
missionens anvendelse af ordningen med foreløbige 
tolvtedele på landbrugsudgifterne i de første måneder af 
1985 havde i virkeligheden den modsatte virkning. 
4.8. EUGFL, garantisektionens udgifter afholdes i 
medlemsstaterne og finansieres ved månedlige forskud 
fra Kommissionen. I 1985 udbetalte Kommissionen 
forskud svarende til de forpligtelser, der kunne indgås i 
henhold til finansforordningens artikel 8, stk. 2. Men i 
stedet for kun at udbetale en tolvtedel pr. måned tildelte 
Kommissionen sig selv tre tolvtedele for januar måned og 
en ekstra tolvtedel for hver af de følgende måneder. 
Retten har allerede kritiseret denne praksis i sin 
årsberetning for regnskabsåret 1980 (5). Det er Rettens opfattelse, at sådanne forskud, som medfører betalinger 
til modtagere i medlemsstaterne, skal udbetales i henhold 
til finansforordningens bestemmelser (artikel 8, stk. 3) om 
bevillinger til betalinger i henhold til ordningen med 
foreløbige tolvtedele. Retten har beregnet, at medlems­
staternes faktiske udgifter i tidsrummet januar — maj 
1985 er mindst 1 329,7 mio ECU for høje i forhold til det 
tilladte maksimumsbeløb i medfør af traktatens artikel 
204 og finansforordningens artikel 8, stk. 3. 
4.9. Uanset at denne forpligtelsesmargen er bredere, 
konstaterede Kommissionen, at de forskud, den ønskede 
at udbetale i marts 1985, ville overskride den nederste af 
de to grænser for den pågældende måned. Da budget­
myndigheden afslog at tildele en ekstra foreløbig tolvtedel 
(i henhold til finansforordningens artikel 8, stk. 4) 
anvendte Kommissionen i stedet den højeste grænse. 
Forskuddene til medlemstaterne i marts måned overskred 
derfor den fastsatte øverste grænse med 516,9 mio ECU. 
4.10. Uanset hvorledes forskudsordningen fortolkes 
juridisk, er Kommissionen ikke fritaget for den vigtige 
forpligtelse til at sikre, at medlemsstaternes udgifter 
holdes inden for traktatens grænser, dvs. at lade den 
nederste grænse for betalinger i henhold til finansforord­
ningens artikel 8, stk. 3, gælde for medlemsstaternes 
udgifter. I det foreliggende tilfælde har Kommissionen 
ikke søgt at sikre, at medlemsstaternes udgifter stemmer 
overens med de månedlige udgiftsgrænser, der er fastlagt i 
traktaten, dvs. en tolvtedel af de faktiske udgifter for 1984 
eller af de for 1985 foreslåede udgifter, alt efter hvilket 
beløb, der er lavest. 
4.11. Retten må for regnskabsåret 1985 fastslå, at 
princippet om den dobbelte grænse ikke er overholdt, at 
forskuddene er blevet behandlet som forpligtelser og at 
der er finansieret forskud, der overstiger en tolvtedel pr. 
måned, hvilket har resulteret i, at begrænsningerne i 
henhold til ordningen med foreløbige tolvtedele er blevet 
omgået. 
Forvaltningen af likvide beholdninger i 
medlemsstaterne 
4.12. Tabel 4.2 viser de bevillinger, der var disponible 
ved udgangen af hver måned i medlemsstaterne. Det 
fremgår af tabellen: 
(a) at de uudnyttede beløb i medlemsstaterne har været 
særlig høje i de første fire måneder af året, hvilket igen 
viser, at forskuddene har været alt for høje på et 
tidspunkt, hvor ordningen med foreløbige tolvtedele 
42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 4.2 — Disponible bevillinger i medlemsstaterne ved udgangen af hver måned 
(mio ECU) 
Modtager­
medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
FR Tyskland 
Grækenland 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Det forenede 
Kongerige 
lait 31. 1.85 
- 8,5 
- 0,9 
- 4,1 
+ 20,3 
- 0,1 
+ 24,1 
+ 320,0 
- 0,1 
- 22,1 
+ 80,1 
408,7 28. 2. 85 
- 9,5 
- 1,1 
+ 18,1 
+ 51,4 
- 42,2 
+ 48,2 
+ 209,2 
+ 0,3 
+ 4,4 
+ 86,9 
365,7 31.3.85 
+ 8,6 
+ 22,6 
+ 85,3 
+ 50,2 
-23,7 
+ 14,7 
+ 70,0 
+ 0,0 
+ 74,3 
+ 55,8 
357,8 30. 4. 85 
- 26,7 
+ 32,5 
+ 63,2 
+ 16,5 
+ 19,7 
+ 10,4 
+194,3 
+ 0,5 
+ 94,3 
+ 2,0 
406,7 Restbeløb 
31.5.85 
+ 4,1 
+ 35,7 
+ 80,9 
- 23,0 
+ 7,3 
+ 1,7 
+ 133,8 
- 0,1 
- 4,0 
+ 6,8 
243,2 i løbet af regnskabssåret 1985 
30. 6. 85 
+ 3,9 
+ 34,6 
+ 37,4 
- 7,2 
- 6,6 
+ 8,6 
+ 79,5 
- 0,0 
-27,1 
+ 57,3 
180,4 31.7.85 
+ 27,3 
+ 26,7 
- 9,6 
-27,9 
-35,0 
+ 19,3 
+ 94,4 
+ 0,3 
-63,5 
+ 50,5 
82,5 31.8.85 
- 1,9 
- 8,9 
+ 8,7 
- 7,3 
- 18,3 
- 6,5 
+ 124,6 
+ 0,1 
- 30,2 
+ 7,5 
67,8 30. 9. 85 
+ 6,9 
+ 16,3 
+ 99,6 
+ 6,8 
+ 0,3 
+ 19,9 
+ 46,8 
- 0,1 
-17,3 
+ 13,3 
192,5 31. 10.85 
- 9,7 
+ 36,5 
+ 97,9 
+ 37,9 
+ 11,7 
+ 0,2 
+140,9 
+ 0,0 
- 5,8 
+ 13,1 
322,7 30. 11.85 
-24,7 
+ 10,7 
+ 87,4 
+ 20,7 
-36,7 
+ 8,0 
-17,3 
+ 0,0 
-20,0 
- 4,9 
23,2 31. 12.85 
+ 0,9 
- 0,05 
+ 13,1 
- 0,1 
+ 0,3 
+ 0,1 
+ 6,2 
+ 0,1 
+ 28,0 
+ 0,6 
49,2 
tværtimod burde have medført særlige begrænsninger 
Gf.pkt. 4.6 —4.11), 
(b) at det månedlige gennemsnit af disse bevillinger 
andrager 225 mio ECU, som skal sammenholdes med 
- 35,8 mio ECU i 1984. Det betyder, at Kommissio­
nen procentvis har udbetalt forskud, som i gennem­
snit er 14 % højere end de faktiske behov. For to 
lande, som har haft en særdeles positiv likviditets-
saldo ved udgangen af måneden i næsten hele året, 
ligger tallene på henholdsvis 19,4% (Det forenede 
Kongerige) og 40,9 % (Italien), beskeden målsætning. Den skulle gå ud på at lade det edb-
system for behandling af udgifterne, der anvendes i 
Danmark, gælde i alle medlemsstaterne, hvilket allerede 
vil være en vis forbedring med hensyn til arten af 
oplysninger, og den hastighed, hvormed de bliver 
disponible for Fællesskabet. Retten beklager, at udsigter­
ne til en mere grundlæggende reform af den nuværende 
ordning udsættes, men ønsker dog at opmuntre ethvert 
fremskridt i retning af en mere omhyggelig og hurtigere 
gennemførelse af det overordnede ansvar, der påhviler 
Kommissionen for finansieringen af EUGFL, garanti­
sektionen. 
(c) at Kommissionen i øvrigt heller ikke kunne undgå, at 
visse medlemsstaters landbrugsudgifter ved udgan­
gen af nogle måneder, og selv i december, oversteg 
Kommissionens forskud. BEMÆRKNINGER OM DEN 
ØKONOMISKE FORVALTNING 
Konklusioner vedrørende 
budgetgennemførelsen Offentlig oplagring, generelle aspekter 
4.13. Disse forhold viser endnu en gang at forskudsord-
ningen, som bygger på medlemsstaternes overslag, bør 
tages op til fornyet overvejelse. Retten har i denne 
forbindelse med stor interesse fulgt arbejdet i forbindelse 
med indførelsen af en ordning med direkte betalinger, 
som ifølge Kommissionen vil kunne afhjælpe de fleste af 
de nuværende vanskeligheder. Medlemsstaternes forbe­
hold over for, hvad de betragter som en fratagelse af deres 
ansvar for den finansielle gennemførelse i henhold til 
forordning (EØF) nr. 729/70, har imidlertid fået Kom­
missionen til i første omgang at nøjes med en mere Udviklingen i lagrene 
4.14. Den bogførte værdi (hovedsagelig baseret på 
købsprisen) af varer på interventionslager ved udgangen 
af regnskabsåret 1985, beløb sig til 11 019 mio ECU, dvs. 
en stigning på 26 % i forhold til 1984; denne stigningstakt 
kan sammenlignes med den det foregående år konstatere­
de. Som følge af nedskrivningen af lagrene (jf. pkt. 4.22) 
blev beløbet bragt ned på 10 580 mio ECU (jf- tabel 4.3). 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 43 
Tabel 4.3 — Mængde og værdi af varer på offentlige lagre 
Blød hvede 
Byg 
Rug 
Hård hvede 
Korn i alt 
Sukker 
Olivenolie 
Raps 
Tobak 
Alkohol fra 
vin (3) Vare 
obligatorisk distillation af 
Skummetmælkspulver 
Smør 
Ikke-udbenet oksekød 
Udbenet oksekød 
Svinekød 
Tilsammen Stilling pr. 
Mængde 
(1 000 t) 
6 463 
1 636 
441 
853 
9 393 
43 
167 
58 
14 
— 
773 
973 
468 
127 
— 
— 30.11.84(0 
Værdi (2) 
(mio ECU) 
1 263 
320 
92 
227 
1 902 
26 
272 
26 
14 
— 
1 242 
3 537 
1 297 
435 
— 
8 751 Stilling pr. 
Mængde 
(1 000 t) 
11 903 
4 651 
1 108 
986 
18 648 
— 
75 
0 
15 
501 
514 
1 018 
589 
214 
26 
— 30.11.85 (') 
Værdi (2) 
(mio ECU) 
2 390 
940 
226 
264 
3 820 
— 
116 
— 
15 
47 
867 
3 416 
1 509 
761 
29 
10 580 
(') I henhold til bestemmelserne i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3184/83 svarer de udgifter af 2. kategori, som skal afholdes i et regnskabsår, til de 
udgifter, der følger af intervention i perioden fra december til november. 
(2) Værdien i ECU er fremkommet ved på overførselsværdien i national valuta at anvende gældende budgetkurser for omregning af udgifterne for november. 
Beløbene i tabellen svarer til de bogførte værdier efter nedskrivning. 
(3) Alkoholmængderne er udtrykt i hektoliter ren alkohol. 
Kilde: Femtende finansberetning vedrørende EUGFL 1985. 
Tabel 4.4 — Analytisk oversigt over bevægelserne på offentlige lagre, 1983-1985 (J) 
(1 000 t) 
Vare 
Bageegnet blød hvede 
Ikke-bageegnet blød hvede 
Blød hvede i alt 
Byg 
Rug 
Hård hvede 
Korn i alt 
Olivenolie 
Tobak 
Skummetmælkspulver 
Smør 
Ikke-udbenet oksekød 
Udbenet oksekød 
Oksekød i alt 1982 
Lager 
pr. 
31.12.1982 
6 504 
22 
6 526 
1 679 
298 
801 
9 304 
181 
37 
607 
138 
155 
61 
216 1983 
Køb Salg Lager 
pr. 
30.11.1983 
2 520 2 462 6 562 
7 15 14 
2 527 2 477 6 576 
1 251 1 568 1 362 
37 24 311 
329 396 734 
4 144 4 465 8 983 
30 93 118 
16 22 31 
869 448 1 028 
590 43 685 
323 177 301 
69 44 86 
392 221 387 1984 
Køb Salg Lager 
pr. 
30.11.1984 
2 898 5 012 4 448 
2 015 14 2 015 
4 913 5 026 6 463 
1 544 1 270 1 636 
249 119 441 
309 204 853 
7 015 6 619 9 383 
131 87 162 
12 28 15 
454 695 787 
509 222 972 
370 190 481 
89 42 133 
459 232 614 1985 
Køb Salg Lager 
pr. 
30.11.1985 
1 671 2 228 3 891 
6 248 251 8 012 
7 919 2 479 11903 
4 418 1 404 4 651 
686 19 1 108 
695 561 986 
13 718 4 463 18 648 
12 98 76 
13 13 15 
223 496 514 
494 447 1 018 
253 145 588 
129 48 214 
382 193 802 
(') Det er vanskeligt at sammenholde tallene for de enkelte regnskabsår, fordi regnskabsåret 1983 efter indførelsen af Kommissionens forordning (EØF) 
nr. 3184/83 kun omfatter 11 måneder. 
44 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
4.15. Udviklingen i lagerbevægelserne, udtrykt i 
mængde, fremgår af tabel 4.4, som gør det muligt at 
vurdere forholdet mellem køb og salg for de vigtigste 
varer. Det bemærkes, at uligevægten for smør går tilbage 
til 1983 og fortsatte i 1984, at der konstant i flere år har 
været uligevægt for oksekød, at lagerbevægelserne for 
korn er helt ude af balance for første gang i 1985 på grund 
af næsten en fordobling af opkøbene og utilstrækkelig 
afsætning, som endda var lavere end i 1984. hensyn til væsentlige ikke-finansielle betragtninger 
(såsom Fællesskabets internationale forpligtelser og dets 
handelssamkvem med USA). 
Udviklingen i udgifterne 
4.16. Stigningen i køb til intervention var særlig 
mærkbar for visse kornarter, og var en konsekvens af den 
usædvanlig store høst i 1985 og af Rådets og Kommissio­
nens beslutninger med hensyn til priser og andre aspekter 
ved markedsordningen. Den samlede korneksport (fra 
markedet og fra lagrene) oversteg 1984-tallene, men var 
ikke store nok til at hindre en væsentlig stigning i 
slutlagrene for 1985. Retten kan nu bagefter nævne to 
faktorer, som ville have givet Kommissionen mulighed 
for at opnå en større korneksport i 1985. Dels dollarkur­
sen, som betød, at verdenspriserne for korn var på linje 
med, eller lidt højere end, EF-priserne på visse tidspunk­
ter i løbet af året, og dels 665,9 mio ECU i disponible 
budgetbevillinger (hvoraf 439 mio ECU i sidste ende gik 
til værdinedskrivning, 130,9 mio ECU bortfaldt og 
96 mio ECU blev overført til områder uden for EUGFL, 
garantisektionen). Retten erkender dog, at Kommissio­
nens politik til fremme af landbrugseksporten må tage 4.17. Udgifterne til offentlig oplagring for regnskabs­
året 1985 andrager 3 542,4 mio ECU. Det skal bemærkes, 
at det, som følge af Kommissionens udskrivningspolitik, 
er vanskeligt at sammenholde udgifterne vedrørende de 
forskellige regnskabsår, (jf. pkt. 4.5 og 4.21). Mælke- og 
mejeriprodukterne tegner sig stadig for over halvdelen af 
udgifterne (51 %). Udgifternes fordeling efter kategori og 
vareart fremgår af tabel 4.5, som ligeledes viser tilskudde­
ne til privat oplagring. Den vigtigste udgiftskategori er 
tab på salg, som udgør tilbagebetalingen fra EUGFL til 
medlemsstaterne af forskellen mellem den bogførte 
købspris og den faktiske salgspris. For 1985 omfatter 
disse tab på 2 193,8 mio ECU, sådan som de fremgår af 
tabel 4.5, både de faktiske tab (1 754,8 mio ECU) og de 
forventede tab (439 mio ECU), som skyldes Kommissio­
nens nedskrivning (jf. pkt. 4.21). I det følgende gives en 
gennemgang af de tekniske udgifter og finansierings­
udgifterne. 
Tabel 4.5 — Specificering af udgifterne til oplagring, 1984-1985 
(mio ECU) 
Vare 
Korn 
Sukker 
Olivenolie 
Olieholdige frø 
Vin og alkohol 
Tobak 
Skummetmælkspulver 
Smør 
Ost 
Oksekød 
Svinekød 
lait Privat oplagring 
1984 
— 
429,5 
— 
— 
135,6 
— 
— 
152,4 
60,0 
14,1 
38,9 
830,5 1985 
— 
438,9 
— 
— 
88,1 
— 
— 
98,8 
67,0 
159,6 
32,5 
884,9 Offentlig oplagring 
lait 
1984 
314,8 
0,4 
66,6 
2,1 
— 
28,2 
819,4 
678,6 
— 
800,4 
— 
2 710,5 1985 
751,8 
1,2 
5,2 
-0,5 
1,5 
11,8 
580,0 
1 226,9 
— 
934,5 
30,0 
3 542,4 Tekniske 
udgifter 
1984 
199,2 
0,3 
31,5 
0,3 
— 
6,2 
33,7 
134,5 
— 
135,9 
— 
541,6 1985 
353,5 
1,7 
20,0 
0,7 
0,5 
6,9 
16,9 
134,3 
— 
198,1 
0,7 
733,3 Finansierings­
udgifter 
1984 
92,7 
0,1 
21,3 
0,1 
— 
1,5 
107,1 
233,1 
— 
58,8 
— 
514,7 1985 
174,8 
2,0 
14,1 
1,1 
1,0 
1,5 
57,8 
234,5 
— 
128,2 
0,3 
615,3 Tab på salg 
1984 
22,4 
— 
13,8 
1,7 
— 
20,5 
678,6 
311,0 
— 
605,7 
— 
1 653,7 1985 
223,5 
- 2,5 
-28,9 
- 2,3 
— 
3,4 
505,3 
858,1 
— 
608,2 
29,0 
2 193,8 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 45 
Tekniske udgifter 
4.18. De såkaldte »tekniske udgifter« udgør de beløb, 
EUGFL har godtgjort medlemsstaterne som fast beløb til 
dækning af omkostningerne ved de materielle trans­
aktioner i forbindelse med oplagring. De har altså direkte 
forbindelse med de oplagrede mængder og lagerbevægel­
serne. De tekniske udgifter (733,4 mio ECU) er steget 
med 35 % i forhold til det foregående regnskabsår. Den 
største del af denne stigning skyldes de voksende 
kornlagre, som på nuværende tidspunkt tegner sig for 
næsten halvdelen af de tekniske udgifter. 
Finansieringsudgifter 
4.19. De udgifter, der er opført som »finansierings­
udgifter«, svarer til refusion, ligeledes i form af et fast 
beløb, af rentegodtgørelser til medlemsstaterne for den 
kapital, der er blokeret som følge af opkøb til interven­
tion. Udviklingen i disse udgifter er derfor direkte 
afhængig af udviklingen i lagrenes bogførte værdi. 
Finansieringsudgifterne (615,2 mio ECU) er steget med 
20 % i 1985 i forhold til 1984. 
Udgifter der afholdes over medlemsstaternes budgetter 
4.20. De faste beløb, der refunderes vedrørende 
finansieringen af lagrene og de materielle operationer i 
forbindelse hermed, lå i 1985 under medlemsstaternes 
faktiske omkostningsniveau. På grundlag af anmeldelser­
ne af de faktiske omkostninger for 1985, som medlemssta­
terne har indsendt med henblik på en revision af de faste 
beløb, kan det samlede beløb, der i 1985 skal afholdes 
over medlemsstaternes budgetter, anslås til 117,1 mio 
ECU i finansieringsudgifter og 43,1 mio ECU i tekniske 
udgifter, dvs. i alt 160,2 mio ECU. I tabel 4.6 gives der en 
detaljeret oversigt over forskellene mellem anmeldte 
udgifter og faste godtgørelser for alle medlemsstaterne. 
De nye forordninger — Rådets forordning (EØF) nr. 
1334/86 (6) af 6. maj 1986 og Kommissionens forordning 
(EØF)nr. 1730/86 (7)af3.juni 1986 —vil bevirke, at disse 
udgifter i højere grad skal afholdes af medlemsstaterne, 
idet det udtrykkeligt siges, at det faste beløb skal 
fastsættes på et niveau, der er lavere end det repræsentati­
ve niveau, og at det faste beløb til tekniske udgifter 
nedsættes til trefjerdedele af det normale beløb. 
Latente tab og nedskrivninger 
4.21. I den periode, hvor lagrenes bogførte værdi er 
mere end firdoblet, nemlig i årene 1982 til 1984, er der ikke 
gjort brug af den mulighed, der er åbnet i artikel 8, stk. 2, i Tabel 4.6 — Udgifter til offentlig oplagring i 1985 der skal 
afholdes over medlemsstaternes budgetter (l) 
(mio ECU) 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
FR Tyskland 
Grækenland 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Det forenede 
Kongerige 
lait Finansie­
ringsudgifter Tekniske 
udgifter lait 
+ 1,0 - 1,0 + 0,0 
+ 1,8 + 0,2 + 2,0 
- 39,7 +26,8 - 12,9 
+ 3,2 + 0,1 + 3,3 
+ 40,2 - 2,0 + 38,2 
+ 13,1 + 9,5 + 22,6 
+ 51,7 + 3,4 + 55,1 
+ 0,0 - 0,0 - 0,0 
- 4,1 - 9,9 - 14,0 
+ 49,9 +16,0 + 65,9 
+ 117,1 +43,1 +160,2 
(') Forskellene mellem medlemsstaternes udgifter og de faste EF-
godtgørelser. 
Rådets forordning (EØF) nr. 1883/78 (8) af 2. august 
1978, for at lade en del af de latente tab påhvile 
regnskabsåret ved hjælp af en nedskrivning. Retten har 
mange gange rejst indvendinger mod anvendelsen af 
denne regel, og indvendingerne går især på, at nedskriv­
ningen ikke foretages i forhold til størrelsen af de latente 
tab, men i forhold til omfanget af disponible midler ved 
udgangen af regnskabsåret, med en skønsmæssig forde­
ling af udgifterne set ud fra etårsprincippet. Det er 
Rettens opfattelse (9), at denne valgfri nedskrivning bør 
erstattes af en fast regel om at vurdere lagrene til købs-
eller salgsprisen alt efter, hvilken der er lavest. 
4.22. I henhold til forordning (EØF) nr. 1883/78, som 
ændret i marts 1986 (10), er det nu muligt at anvende den 
metode, Retten har anbefalet. Som følge af opførelsen af 
særlige poster på budgettet for 1986 bør det også være 
muligt for fremtiden fra et budgetmæssigt og regnskabs­
mæssigt synspunkt at bestemme den finansielle virkning 
af lagernedskrivningen. Følgende bemærkninger bør dog 
fremsættes om nedskrivningen af lagrene ved udgangen af 
1985: 
(a) Den finansielle virkning af forventede tab sammen­
blandes i driftsregnskabet med de faktiske salgstab 
Gf. pkt. 4.17). 
46 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
(b) Kommissionen har kun anvendt en del af de 
disponible bevillinger til EUGFL, garantisektionen 
(idet 130,9 mio ECU er bortfaldet, og 96 mio ECU er 
overført til andre kapitler) til at foretage en nedskriv­
ning på kun 439 mio ECU, hvilket er mindre end en 
tredjedel af den højst tilladte nedskrivning (1 428 mio 
ECU). 
(c) Ifølge de gældende forordninger er den højst tilladte 
nedskrivning lig med halvden af det latente tab. Det 
latente tab er under hensyntagen til de gældende 
regler beregnet på grundlag af regnskabstal, der viser 
stillingen pr. 30. august (2 856 mio ECU). Var denne 
metode blevet anvendt på grundlag af regnskabs­
tallene pr. 31. december, som viste stillingen på dette 
tidspunkt, ville det latente tab have været på 
3 010 mio ECU (jf. tabel 4.7). 
(d) For så vidt angår fordelingen af nedskrivningen på de 
forskellige varer skal Retten påpege, at der mangler 
nøjere regler: i 1985 berørte nedskrivningen korn 
(98,0 mio ECU), smør (268,6 mio ECU) og oksekød 
(72,3 mio ECU) uden at disse beløb rent objektivt kan 
sættes i relation til de størst mulige nedskrivninger 
beregnet for hver af de tre varegrupper. Potentielle omkostninger 
4.23. De utilfredsstillende forhold omkring nedskriv­
ningen i de senere år blev til en vis grad afhjulpet ved 
offentliggørelsen i 1984, som et bilag til status, af en 
vurdering af de potentielle omkostninger i forbindelse 
med de offentlige lagre ved udgangen af året. I modsæt­
ning til i 1984 er der imidlertid ikke længere nogen direkte 
omtale af de potentielle omkostninger i bilaget til status 
for 1985 — læseren må selv regne sig frem til beløbet som 
forskellen mellem bogførte værdier og anslåede indtægter 
ved afsætningen — og der er heller ingen udtrykkelig 
henvisning til, hvad der betragtes som en »normal 
lagermængde« (jf. pkt. (a) (iii)): 
(a) De potentielle omkostninger (efter nedskrivning) for 
1985 andrager 4 459 mio ECU(n). Dette beløb 
afviger fra det, der er anført for latente tab (3 010 mio 
ECU). Det skyldes især tre forhold: 
(i) der tages ikke hensyn til forskellen mellem den 
bogførte købspris og den faktiske salgspris i løbet 
af det sidste år, men til forskellen mellem den 
bogførte købspris og den forventede salgspris for 
den kommende periode, 
Vare 
Blød hvede til foder 
Byg 
Rug 
Hård hvede 
Olivenolie 
Tobak 
Skummetmælkspulver 
Smør 
Ikke-udbenet oksekød 
Udbenet oksekød 
lait Tabel 4.7 — Udviklingen i tab på offentlige 
1983 
Tab (') 
på salg 
i (%) 
— 
— 
—. 
— 
87 
83 
64 
18 
6 
— Latente 
tab (2) 
på lagre 
(mio ECU) 
— 
— 
— 
— 
16,8 
1 154,2 
1 493,3 
134,9 
16,1 
2 815,3 lagre 
1984 
Tab (') 
på salg 
i (%) Latente 
tab (2) 
på lagre 
(mio ECU) 
4 12,9 
7 5,8 
— — 
8 21,9 
87 11,8 
66 739,0 
40 1 310,5 
30 356,5 
15 61,0 
— 2 519,4 1985 
Tab (0 
på salg 
i (%) 
0,4 
24 
7 
6 
— 
85 
62 
46 
34 
13 
— Latente 
tab (2) 
på lagre 
(mio ECU) 
7,2 
207,3 
14,6 
16,9 
— 
13,9 
501,2 
1 566,5 
583,1 
99,7 
3 010,4 
(•) Differencen mellem regnskabsårets gennemsnitlige salgspriser og den gennemsnitlige bogførte købspris, udtrykt i % af sidstnævnte. 
For oksekød henviser tabsprocenten til den bogførte pris, dvs. købsprisen med fradrag af 20 % i oprindelig bogført værditab som følge af nedfrysning af 
produktet. 
(2) Værdier i grønne ECU, med forbehold af dobbeltkursens virkning. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 47 
(ii) i de potentielle omkostninger medregnes restitu­
tioner for de lagre, der skal eksporteres, 
(iii) den del af lageret, som betragtes som »normalt«, 
medregnes ikke. Der skulle her være tale om en 
slags strategisk lager, dvs. et reservelager, der skal 
sikre forsyningen af befolkningen i undtagelsestil­
fælde. 
(b) De to første punkter giver ikke anledning til særlige 
bemærkninger, men udeladelse af det »normale 
lager« kunne efter Rettens opfattelse være berettiget, 
hvis der forelå en afgørelse fra den kompetente 
myndighed om til stadighed at lægge visse lager­
mængder til side som strategisk reserve. Retten har 
ikke kendskab til en sådan afgørelse, som i øvrigt nøje 
bør præcisere størrelsen af denne reserve. Det 
forekommer under disse forhold urealistisk i dag at 
antage, at en del af lagrene, hvor der er tale om varer i 
store overskudsmængder, kan være beskyttet mod 
enhver værdiforringelse — så meget mere som det 
drejer sig om 5 mio t korn, 400 0001 mejeriprodukter 
og 100 0001 oksekød. Det er tværtimod det konstante 
totale omfang af lagrene, som i dag presser priserne 
ned på de enkelte markeder. I et andet kommissio-
nensdokument (12) anslås de potentielle omkost­
ninger meget højere, nemlig til 5 650 mio ECU, 
hvilket lader formode, at Kommissionen ikke selv er 
overbevist om at kunne afsætte denne del af lagrene 
uden væsentlige tab. 
Konklusioner vedrørende offentlig oplagring: generelle 
aspekter 
4.24. Det er Rettens opfattelse, at den oven for 
beskrevne praksis med at afholde udgifterne til gennem­
førelsen af den fælles interventionspolitik enten over 
kommende års EF-budgetter eller over de nationale 
budgetter medfører, at det ikke længere er muligt at få et 
fuldstændigt og nøjagtigt kendskab til de faktiske udgifter 
i et givet regnskabsår: 
(a) driftsregnskabet viser således kun en mindre del af de 
kendte værditab på interventionslagrene, hvorved 
den største del af tabene udskydes til senere års 
budgetter, og 
(b) kan ikke vise samtlige omkostninger ved oplagring på 
og finansiering af interventionslagrene, idet en 
stigende del af disse omkostninger afholdes direkte af 
medlemsstaterne. 4.25. Det forhold, at Fællesskabet har anvendt 
utilstrækkelige regnskabsprincipper, har efter Rettens 
opfattelse også bidraget til det nuværende problem med 
overskudslagre, idet det har gjort det lettere for institutio­
nerne at undgå eller udskyde vanskelige beslutninger om 
interventionslagrene. 
4.26. Lagrenes nuværende omfang (11 019 mio ECU) 
afspejler interventionsbetalinger til fordel for EF's 
landbrugere. Det synes imidlertid vanskeligt at godtgøre 
rentabiliteten af en støtte på dette niveau, eftersom 
lagrene medfører årlige oplagrings- og finansierings­
omkostninger på 1 350 mio ECU og indebærer potentiel­
le afsætningsomkostninger på ca. 5 650 mio ECU. 
Offentlig oplagring: korn 
Indledning 
4.27. Det er uden tvivl kornmarkedet, som er præget af 
den mest mærkbare udvikling i forbindelse med oplagrin­
gen i 1985, hvilket fremgår af tabel 4.4. Efter tre år, hvor 
stillingen var næsten stabil (omkring 9,5 mio t oplagret 
korn og udgifter på 375 mio ECU), er tallene pludselig 
fordoblet. Denne udvikling er udtryk for vanskelighe­
derne på dette marked i dag, idet udviklingen i løbet af 
meget kort tid er vendt fra underskud til overskud — især 
efter rekordhøsten de sidste to høstår (15-20% over 
gennemsnittet for de tidligere år). Afsætningen af de 
nuværende lagre — for en stor del på eksportmarkedet — 
vil fremover medføre potentielle omkostninger, som 
Kommissionen har anslået til over 800 mio ECU. De 
faktiske omkostninger vil være endnu højere, hvis det 
betænkes, at Kommissionen, som allerede omtalt, ikke 
har medregnet tabene på afsætningen af 5 mio t, anset 
som »normalt lager«. 
4.28. Retten har derfor med særlig omhu revideret 
oplagringen af korn og i revisionen medtaget forvalt­
ningen af interventionsforanstaltningerne i de medlems­
stater, der er særlig berørt heraf. I bemærkningerne 
nedenfor er der taget hensyn til resultaterne af den 
stedlige revision, der fandt sted fra november 1985 til 
februar 1986 i Forbundsrepublikken Tyskland, Frankrig 
og Det forenede Kongerige. Disse lande afholdt i 1985 
over 80 % af udgifterne til offentlig oplagring af korn. De 
underliggende oplysninger om de enkelte lande og om 
tekniske spørgsmål er blevet tilsendt Kommissionen. 
48 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Kvaliteten 
Handels- og EF-kriterier 
4.29. Da det vigtigste afsætningsmarked for lagrene er 
verdensmarkedet, må det konstateres, at minimumskvali-
tetskravene ved intervention i 1985 i henhold til den 
gældende forordning ikke svarer til kvalitetskravene 
inden for den internationale handel. 
(a) På verdensmarkedet er normen et vandindhold på 
14 %, mens der ved intervention kan accepteres op til 
16 %, og mens der i reglen, f.eks. for hvede, kræves en 
egenvægt på 76 kg pr. hl, opkøber Fællesskabet 
allerede til intervention fra 68 kg pr. hl. 
(b) Retten har henvendt sig til en lang række eksperter, 
som er af den opfattelse, at den hvedekvalitet, der 
accepteres som bageegnet ved intervention er så ringe, 
at de tekniske egenskaber, som er absolut nødvendige 
i forbindelse med brødfremstilling, ikke altid er til 
stede. Indtil høståret 1985/86 var der således ifølge 
gældende forordninger, intet til hinder for, at såkaldt 
»bageegnet« hvede, som i virkeligheden kan være 
uegnet til brødfremstilling, blev opkøbt til interven­
tion. 
(c) I løbet af de sidste to år er lagrene af ikke-bageegnet 
blød hvede vokset kraftigt fra et par tusind tons til 
2 mio t ved udgangen af 1984 og 8 mio t ved udgangen 
af 1985, eller totredjedele af det totale lager af blød 
hvede. Denne udvikling er snarere et spørgsmål om 
administrativ og ikke teknisk klassificering, efter 
indførelsen fra høståret 1983/84 af en garantigrænse 
på 3 mio t blød bageegnet hvede, der betales til en 
højere pris. Kommissionen har således foretaget en 
relativ nedsættelse af den gennemsnitlige købspris for 
interventionshvede. Set ud fra et kvalitetsmæssigt 
synspunkt falder de to definitioner i forordningerne 
næsten sammen, og i modsætning til bemærkningen 
under pkt. (b) ovenfor er en del af lageret af såkaldt 
ikke-bageegnet hvede i virkeligheden bageegnet. 
Hvorom alting er, denne paradoksale situation 
medvirker ikke til at fremme afsætningen på de bedst 
mulige vilkår. 
4.30. Med hensyn til vandindholdet bør det bemærkes, 
at forskellen mellem en sats på 14 % og en sats på 16 % 
faktisk er lig med forskellen mellem korn, der er egnet til 
langvarig oplagring, og korn, som vanskeligt kan 
opbevares over et år. I en situation med overskudspro­
duktion og dårlige afsætningsmuligheder er det imidlertid 
uundgåeligt med langvarig oplagring. Når korn med et 
højt vandindhold accepteres til intervention, opstår der 
vanskeligheder i forbindelse med kvalitetstilsynet, og der påløber betydelige ekstraudgifter til forskellige former for 
behandling, såsom tørring, køling og homogenisering. 
Omkostningerne hertil godtgøres af EUGFL med særlige 
faste beløb. 
Kvalitetskontrol 
4.31. Retten har foretaget en foreløbig undersøgelse af 
kvalitetskontrollen for korn på interventionslager. 
Rettens revisorer besøgte 12 lagre og sendte i løbet af 
undersøgelsen 16 stikprøver af korn til teknisk analyse i 
tre medlemsstater (Forbundsrepublikken Tyskland, 
Frankrig og Det forenede Kongerige). Selv om det ikke 
vil være forsvarligt at drage generelle konklusioner af 
resultaterne af denne foreløbige undersøgelse, er det dog 
Rettens opfattelse, at resultaterne rejser en vis tvivl med 
hensyn til, om kvalitetskontrollen er forsvarlig. 
4.32. Der er konstateret væsentlige forskelle mellem 
medlemsstaternes praksis med hensyn til teknisk tilsyn 
med kvaliteten af de opkøbte og interventionsoplagrede 
varer: 
(a) I nogle lande gælder der meget nøje regler for alle de 
procedurer, der skal følges, de normer, der skal 
overholdes, og alle de oplysninger, lagerholderne skal 
give, ligesom interventionsorganet foretager en streng 
overvågning ved meget hyppige inspektionsbesøg, 
(b) mens der i andre lande er meget generelle regler og en 
forholdsvis lav inspektionsfrekvens. 
4.33. I almindelighed næres der så stor tillid til 
lagerholderne, at det i hovedsagen er dem, som udtager og 
analyserer stikprøverne ved indlagringen, og som derfor 
bestemmer størrelsen af de pristillæg og -fradrag sælgerne 
har ret til i betragtning af varernes kvalitet. Denne tillid 
bygger på, at lagerholderne i princippet er kontraktligt 
ansvarlige for såvel kvantiteten som kvaliteten af det 
interventionskorn, de er betroet. Det er imidlertid 
vanskeligere at gøre lagerholderne ansvarlige for kvalite­
ten end for mængden, og det som følge af den almindelige 
praksis med at blande flere opkøb af forskellige kvaliteter 
i store partier (kombineret oplagring), hvilket gør hele 
partiet uensartet, og dernæst fordi kvalitetsbestemmelsen 
ved ind- og udlagringen ikke er pålidelig. Kvalitets­
bestemmelsen kan kun være pålidelig, hvis prøveudtag­
ningen og analysen foretages kontradiktorisk mellem to 
parter med modstridende interesser, eller hvis den 
foretages direkte af interventionsorganet. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 49 
4.34. Følgende forhold fremgik af Rettens undersøgel­
se: 
(a) Kornet oplagres ofte i meget store partier, i visse 
tilfælde på over 20 000 t, som derfor selvfølgelig ikke 
kan være ensartede. Dette medfører: 
(i) først og fremmest, at faren for at partier, som ikke 
opfylder kvalitetskravene for interventionskorn, 
oplagres og forsvinder i de store partiers gennem-
snitskvaliteter, 
(ii) dernæst, at den mellemliggende kontrol i form af 
udtagning af repræsentative stikprøver, bliver 
særdeles vanskelig, og 
(iii) endelig en ulempe, når dele af partierne udbydes 
til salg, idet en bestemt del af partiet kan være af 
en helt anden kvalitet end den teoretiske gennem-
snitskvalitet. 
(b) Visse interventionsorganer bestemmer en middelkva­
litet ved indlagringen og udlagringen for hvert hele 
lager for et bestemt produkt og et bestemt høstår, og 
ikke pr. oplagret parti (som det er tilfældet i et andet). 
(c) I langt de fleste tilfælde er der ikke tale om en virkelig 
kontradiktorisk procedure i forbindelse med kvali­
tetsbestemmelsen ved ind- eller udlagringen: f.eks. 
når sælger og lagerholder er ét og samme firma eller 
én og samme person, eller når der udbydes til salg 
efter den teoretiske kvalitet. 
(d) Lagerholdernes økonomiske ansvar gøres meget 
sjældent gældende: der er således kun i én medlems­
stat konstateret eksempler på, at lagerholderne har 
måttet bære de økonomiske konsekvenser (pris­
nedsættelse) af en kvalitetsforringelse under oplagrin­
gen. 
4.35. Under Rettens ansvar har uafhængige eksperter 
udtaget stikprøver, som er blevet analyseret af et ligeledes 
uafhængigt laboratorium. Resultaterne af analyser af 
disse 16 stikprøver viser : 
(a) At i to tilfælde var kvalitetskravene ved intervention 
ikke opfyldt; i det ene tilfælde var der tale om 
overskridelse af den højest tilladelige procentdel af 
brudte kerner, og i det andet var der tale om et for højt 
vandindhold. værdier, der blev fastslået ved indlagringen, hvilket 
fik finansielle følger i forbindelse med pristillæggene 
eller -nedsættelserne. Fem af disse tilfælde konstatere­
des i den medlemsstat, hvor analysen ved indlagrin­
gen alene påhviler lagerholderne. 
(c) At i flere tilfælde, bl.a. med nogle partier rug, der gav 
anledning til præmien for bageegnethed, forekom det 
umuligt objektivt at bestemme visse tekniske og 
kemiske egenskaber. Retten har konstateret, at alt 
efter hvilken ekspert der foretager analysen optræder 
visse af disse egenskaber med så stærkt afvigende 
værdier, at de snart betegnes som værende i overens­
stemmelse med de fastsatte kriterier og snart ikke. 
4.36. I betragtning af disse resultater er det nødvendigt 
at forbedre kvalitetskontrollen og derfor at indføre 
bestemmelser, især vedrørende: 
(a) interventionsorganernes pligt til for hvert indlagret 
parti (som kan bestå af flere opkøbte partier) at 
registrere gennemsnitskvaliteten, der konstateres ved 
indlagringen, og gennemsnitskvaliteten ved udlagrin­
gen, 
(b) en mængdebegrænsning af et oplagret parti til 
indholdet af et lagerelement eller en mindre gruppe 
lagerelementer ved oplagring i silo og til en vis 
maksimumsmængde, f.eks. 4 eller 5 000 t ved 
horisontal oplagring, 
(c) kombineret oplagring af ensartede kvaliteter i de oven 
for beskrevne partier, for så vidt de praktiske 
forudsætninger er til stede, 
(d) interventionsorganernes pligt til nøje at efterprøve 
kvalitetsbestemmelsen ved ind- og udlagringen, og 
såfremt der ikke foretages en seriøs kontradiktorisk 
procedure, selv at foretage de nødvendige analyser 
eller lade dem foretage af uafhængige ekspertfirmaer, 
(e) lagerholdernes økonomiske ansvar skal gøres gæl­
dende i praksis, således at de automatisk skal bære de 
konstaterede finansielle følger af en kvalitetsforrin­
gelse, som de er ansvarlige for, på grundlag af de 
prisnedslag, der gælder for det bestemte produkt for 
de pågældende egenskaber. Sådanne bodstilfælde 
skal anmeldes, for at EUGFL kan tage hensyn hertil. 
Det blev ikke gjort i det oven for nævnte tilfælde (jf. 
pkt. 4.34 (d)). 
(b) At i syv tilfælde var der på tidspunktet for undersøgel­
sen forskelle mellem de konstaterede værdier og de 4.37. Retten ved, at Kommissionen nu er klar over 
problemet og er begyndt at iværksætte kvalitetskontrol af 
50 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
de prøver, der udtages ved udlagring fra interventions­
lager. Retten er imidlertid ikke helt overbevist om, at den 
valgte metode er den mest hensigtsmæssige: 
(a) på nuværende tidspunkt er det kun muligt at 
efterprøve opfyldelsen af kvalitetskravene og ikke at 
kontrollere den betalte købspris og opbevarings­
betingelserne (hvilket kræver en sammenligning af 
kvaliteten ved henholdsvis indlagring og udlagring), 
(b) metoden bygger på den antagelse, at prøverne 
udtages kontradiktorisk mellem to parter med 
modstridende interesser, hvilket ifølge Rettens egne 
konstateringer langt fra er tilfældet for de fleste 
udlagringer i de tre medlemsstater, hvor der er 
foretaget stedlig revision. 
De øvrige aspekter ved medlemsstaternes forvaltning 
4.38. Under den stedlige revision hos interventions-
organerne i de nævnte medlemsstater blev der påvist 
markante forskelle mellem de administrative, regnskabs­
mæssige og kontrolmæssige procedurer. Det drejer sig 
især om følgende forskelle: 
(a) Betalingsbetingelser: De landmænd, der tilbyder 
korn til intervention i de forskellige medlemsstater, 
skal overholde forskellige betalingsfrister. Ifølge den 
nuværende praksis — med hjemmel i forord­
ningen (13) — varierer betalingsfristerne fra 60 
(Forbundsrepublikken Tyskland) til 120 dage (Fran­
krig). Når der også tages hensyn til forskellene i 
rentesatserne, må det fremhæves, at de gunstigst 
stillede sælgere er tyskerne, som har en økonomisk 
fordel på 3,3 % i forhold til deres franske kolleger. 
Denne forskel genfindes i priserne på det fri marked 
og kan medføre varebevægelser fra en medlemsstat til 
en anden. 
(b) Månedlige forhøjelser af interventionspriserne: I 
artikel 3, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) 
nr. 1569/77 (14) af 11. juli 1977 hedder det, at »den 
pris, der skal betales sælgeren, er den pris.... gældende 
for den måned, der ved accepten af tilbuddet er blevet 
fastsat som leveringsmåned«. Det viser sig, at 
interventionsorganerne ikke følger denne bestemmel­
se, og at de mener frit at kunne anvende prisen for den 
faktiske leveringsmåned, hvis det pågældende parti 
(eller en del heraf) leveres senere end i den måned, der 
er fastsat i kontrakten. 
(c) Problemer i forbindelse med afstemning af regn­
skabstallene: Anmeldelserne til Kommissionen af 
refusionsberettigede udgifter i forbindelse med afsluttede transaktioner udfærdiges uden for regn­
skaberne. Afstemning af disse anmeldelser og de tal, 
der figurerer i interventionsorganernes regnskaber, er 
i visse tilfælde yderst vanskelig. 
(d) Frekvensen af den nationale eksterne kontrol: Det 
fremgik af revisionen i medlemsstaterne, at der er 
væsentlige forskelle på uafhængige revisionsorganers 
kontrol af interventionsorganerne, både med hensyn 
til metoder og grundighed. 
Konklusioner vedrørende offentlig oplagring af korn 
4.39. Retten er af den opfattelse: 
(a) at reglerne for interventionsoplagring — som er 
præget af lidet selektive kvalitetskriterier og en tarif 
med differentierede priser, som ikke virker tilstrække­
ligt bremsende for ringe kvaliteter — har tilskyndet til 
produktion af store mængder korn, og også af 
kvaliteter, som ville have udgjort en for stor risiko for 
landbrugerne, hvis de ikke havde haft et sikker­
hedsnet i form af interventionsoplagring. Herved er 
der bidraget til at skabe den nuværende situation med 
overskudsproduktion, 
(b) at det derfor var uundgåeligt med en stramning af 
kvalitetskriterierne og prisvilkårene. Da Rådet i april 
1986 vedtog foranstaltninger i forbindelse med 
prispakken for høståret 1986/87, var det uden tvivl et 
skridt i den rigtige retning uden dog helt at udjævne 
forskellen mellem EF's interventionskriterier og 
handelskriterierne, 
(c) at Kommissionen bør træffe de nødvendige foran­
staltninger i form af en forordning om kvalitets­
kontrollen, som i dag er utilfredsstillende, for at 
undgå at den nuværende kvalitet, som allerede er 
middelmådig, ikke forringes yderligere, hvilket vil 
betyde voksende tab (eller potentielle omkostninger) 
for Fællesskabet, og 
(d) at Kommissionen med hensyn til medlemsstaternes 
administrative, regnskabsmæssige og kontrolmæssige 
procedurer ved en koordineringsindsats bør nå frem 
til en vis harmonisering. Disse betræbelser bør enten 
indgå som et led i Kommissionens egen kontrol eller 
tage form af mere specificerede bestemmelser. Retten 
ønsker i denne forbindelse at understrege den 
afgørende rolle, de nationale revisionsorganer kunne 
spille ved at efterprøve, om kontrolsystemet fungerer 
hensigtsmæssigt. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 51 
BEMÆRKNINGER OM DEN INTERNE 
KONTROL 
Svig og uregelmæssigheder 
Er oplysningerne troværdige og fyldestgørende 
4.40. Medlemsstaterne har i 1985 anmeldt 219 tilfælde 
af uregelmæssigheder til næsten 12 mio ECU. Der er 
således i forhold til 1984 sket en stigning på 70 % i antal og 
100 % i værdi. Disse tal er nærmere specificeret (opdelt 
efter foranstaltningens art, markedsordning, medlems­
stat) i Kommissionens 15. finansberetning vedrørende 
EUGFL (15). Det store antal uregelmæssigheder i visse 
lande kan kun bekræfte Rettens tvivl med hensyn til disse 
statistikkers troværdighed, hvilket den allerede har givet 
udtryk for i tidligere årsberetninger. Stillet over for 
samme bemærkning for regnskabsåret 1984 forpligtede 
Kommissionen sig til at oplyse grundene til disse 
forskelle; Retten har dog endnu ikke modtaget de lovede 
svar fra Kommissionen, der er så meget mere nødvendige, 
eftersom der i 1985 er sket en kraftig stigning i antallet af 
uregelmæssigheder. 
4.41. Retten beklager i øvrigt, at indførelsen af »Irene«, 
et edb-system til registrering og analyse af de af 
medlemsstaterne anmeldte tilfælde af svig og uregelmæs­
sigheder, er blevet udskudt på grund af manglende 
ressourcer; systemet vil først være driftsklart ved 
udgangen af 1986, dvs. næsten to år efter den oprindeligt 
fastsatte dato. 
Inddrivelse af fordringer 
4.42. Tilbagesøgningerne i 1985 af beløb, der er 
udbetalt med urette, vedrører 70 tilfælde og et beløb på 
kun 1,3 mio ECU. Retten skal bemærke, 
(a) at det beløb, der skal tilbagesøges, fortsat stiger og nu, 
ved udgangen af 1985, har nået 106 mio ECU, 
(b) at Kommissionen havde givet udtryk for, at den var 
rede til at uddybe spørgsmålet omkring regnskabs­
føringen af gælden; dette spørgsmål blev allerede rejst 
i 1984 ('6). 
4.43. Retten skal gøre opmærksom på den undersøgel­
se, Kommissionen er ved at foretage af de i alle 
medlemsstaterne gældende nationale regler for tilbagebe­taling af de beløb, medlemsstaterne har udbetalt med 
urette. Denne undersøgelse bør gøre det muligt, at 
foretage en bedre vurdering af medlemsstaternes handle­
måder, når tilbagebetalingen af EF-beløb er på spil, og 
derfor, som hjemlet i forordningen (17), at lade den 
medlemsstat, som er ansvarlig for forsømmelsen, afholde 
udgifterne i forbindelse med en EF-forpligtelse, som ikke 
kan tilbagesøges. Retten forventer, at Kommissionen 
allerede fra næste år vil kunne anvende resultaterne af 
denne undersøgelse i praksis. 
Samarbejde om bekæmpelse af svig 
4.44. I Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 (18) af 19. 
maj 1981 fastlægges der regler for gensidig bistand mellem 
medlemsstaternes administrative myndigheder og for 
samarbejde mellem disse og Kommissionen som led i 
bekæmpelsen af svig på told- og landbrugsområdet: 
(a) i henhold til forordningens artikel 2 omtales imidler­
tid kun medlemsstaterne som »bistandssøgende 
myndighed«, der kan fremsætte anmodning om 
bistand; Kommissionen har derfor udelukkende en 
rolle som passiv observatør, 
(b) det er Rettens opfattelse, at det vil betyde en væsentlig 
forbedring af Kommissionens kontrolvilkår i forbin­
delse med svig og uregelmæssigheder, hvis »bistands-
søgende myndighed« udvides til også at omfatte 
Kommissionen. 
Regnskabsafslutning 
Finansielle følger af beslutningerne om 
regnskabsafslutning 
4.45. De beslutninger om regnskabsafslutning, der blev 
truffet i løbet af regnskabsåret 1985 (19), vedrører 
medlemsstaternes udgifter for 1980 og 1981. Beslutning­
erne har givet anledning til en nettotilbagebetaling på 
99,2 mio ECU, hvorefter der siden indførelsen i 1971 af 
finansieringsordningen gennem EUGFL, garantisektio­
nen, i alt er tilbagebetalt 458,4 mio ECU. Dette beløb på 
99,2 mio ECU omfatter ud over visse regnskabsmæssige 
berigtigelser dels et afslag for bruttoudgifter på 145,2 mio 
ECU for regnskabsårene 1980 og 1981, og dels en 
anerkendelse af udgifter på 24,4 mio ECU, som tidligere 
var blevet afslået med det forbehold, at de ville kunne 
anerkendes mod fornøden dokumentation fra medlems­
staterne. 
52 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Kommissionens kontrol 
4.46. I betragtning af dels den fortsatte og kraftige 
stigning i omfanget af de udgifter, der skal kontrolleres, 
samt de stadig mere komplicerede forordninger, og dels 
kontrolpersonalets nærmest uforandrede størrelse, med­
fører Kommissionens beslutning (20) — om at indhente 
forsinkelsen i forbindelse med regnskabsafslutningen 
inden den 30. juni 1987 — nødvendigvis en nedskæring af 
antal kontrolbesøg på stedet, i absolut såvel som relativ 
værdi. 
4.47. Kommissionen har i øvrigt ikke gjort de 
fremskridt, den havde sat sig for, med henblik på en 
generel anvendelse af kontrolprocedurer, der bygger på 
analyse og vurdering af de nationale kontrolsystemer. 
Retten fandt efter en gennemgang af rapporterne om de 
forskellige revisionsholds kontrolbesøg, at denne udvik­
ling endnu ikke er ført ud i livet, og at de gamle 
kontrolmetoder stadig anvendes, med de allerede kendte 
svagheder og mangler. 
4.48. Retten konstaterer, at det udelukkende har været 
muligt at indhente en del af forsinkelsen ved at begrænse 
antallet af kontroller og slække på kvaliteten. 
Spørgsmålet om forbehold 
4.49. Efter beslutningerne om regnskabsafslutning for 
1980 og 1981 fordeler forbeholdene ved udgangen af 1985 
sig således: 
(a) foreløbige anerkendelser (positive forbehold), som 
der er ikke er sat tal på, 
(b) foreløbige afslag for udgifter (negative forbehold) på 
51,4 mio ECU, hvoraf 29,8 mio ECU alene vedrører 
regnskabsafslutningen for 1980 og 1981. 
4.50. Retten har ved flere lejligheder, i sin særberetning 
om afslutningen af regnskaberne for EUGFL, garanti­
sektionen (21) såvel som i årsberetningerne, kritiseret 
indførelsen af forbehold i beslutningerne om regnskabs­
afslutning, navnlig fordi disse forbehold ikke har noget 
retsgrundlag, og da de heraf følgende beslutninger om 
regnskabsafslutning ikke længere er endelige. 
4.51. Disse tilfælde af forbehold indgår i øvrigt ikke 
som regnskabsmæssig oplysning under nogen form i 
status, selv om Kommissionen i sine svar til den 
foregående årsberetning udtrykte, at den ville undersøge, 
hvordan den kunne imødekomme Rettens ønske (22). 4.52. Finansinspektøren nægtede i 1985 af godkende 
afslutningen af regnskaberne vedrørende EUGFL, 
garantisektionen, for Frankrig, Italien og Det forenede 
Kongerige. Finansinspektøren gjorde indsigelse mod de 
positive forbehold (jf- pkt. 4.49, litra a)), Kommissionen 
havde fremsat på grundlag af undersøgelser, som var i 
gang på det pågældende tidspunkt. For Italiens vedkom­
mende vedrørte forbeholdet udgifter til produktions­
støtte for olivenolie (jf. pkt. 4.63), mens forbeholdene for 
Frankrig og Det forenede Kongerige vedrørte beløb, der 
er udbetalt som økonomisk kompensation til producents­
ammenslutninger inden for sektoren for frugt og 
grønsager for at trække disse produkter tilbage fra 
markedet. Kommissionen tilsidesatte finansinspektørens 
nægtelse af påtegning (det var de eneste tilfælde af 
tilsidesættelser vedrørende garantisektionen i 1985). 
Retten skal beklage disse kommissionsbeslutninger og 
støtter finansinspektørens indsigelse mod disse forbe­
hold. 
4.53. Retten er betænkelig ved al den tid, der kræves for 
at afslutte de supplerende undersøgelser forud for 
anvendelsen af forbehold. Af de tilfælde, som stadig er 
ved at blive undersøgt, er frugt- og grønsagssektoren i 
Frankrig under sidste fase af en undersøgelse, som blev 
påbegyndt i 1978; undersøgelsen vedrørende olivenolie 
blev påbegyndt i produktionsåret 1979/80; undersøgelsen 
af frugt- og grønsagssektoren i Det forenede Kongerige 
blev foretaget i løbet af 1985, selv om det allerede under et 
kontrolbesøg i 1981 stod klart, at der her var et problem. 
4.54. Disse betydelige forsinkelser understreger to 
svagheder i Kommissionen: 
(a) et utilstrækkeligt kendskab til medlemsstaternes 
ordninger for udbetaling og kontrol af EF-udgifter, 
hvilket skyldes uhensigtsmæssige kontrol og opfølg­
ningssystemer, 
(b) der lægges ikke tilstrækkelig vægt på at sætte de 
nødvendige ressourcer ind for hurtigt at afslutte en 
undersøgelse. 
4.55. Begge disse svagheder medfører forsinkelser: den 
første med at påvise mangler ved kontrolsystemet og den 
anden med at bestemme det fulde omfang heraf. I de 
tilfælde der er tale om, er det helt uacceptabelt med 
forsinkelser på otte år eller mere efter påvisningen af 
forholdene, indtil der sker bestemmelse af omfanget af en 
alvorlig kontrolsvaghed. Det fremgår af de foreliggende 
oplysninger, at olivenolieundersøgelsen ikke vil blive 
afsluttet i den nærmeste fremtid. I mellemtiden vokser det 
allerede store antal forbehold, da der fortsat udbetales 
midler under tvivlsomme juridiske omstændigheder. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 53 
Medlemsstaternes samarbejde 
4.56. Retten havde i årsberetningen for 1984, i 
forbindelse med helt konkrete forhold, påtalt, at med­
lemsstaterne generelt var lidet samarbejdsvillige med 
hensyn til den kontrol, de selv er ansvarlige for — dvs. 
kontrollen af den daglige forvaltning og af forebyggelsen 
og bekæmpelsen af svig — såvel som den kontrol EF's 
tjenestegrene foretager, navnlig med henblik på afslut­
ningen af regnskaberne. I betragtning af Kommissionens 
svar og senere oplysninger fra Kommissionen, ser Retten 
ingen grund til at ændre sin opfattelse. Den må endnu 
engang især beklage de utilstrækkelige oplysninger om 
medlemsstaternes kontrolvirksomhed, især da der er pligt 
til at meddele resultaterne af denne virksomhed i henhold 
til EF-reglerne, og da denne meddelelse udgør det eneste 
håndgribelige bevis for, at bestemmelserne anvendes 
korrekt. 
OPFØLGNING AF SÆRBERETNINGEN OM 
STØTTE TIL OLIVENOLIE 
Produktionsstøtte 
Indledning 
4.57. Kommissionen gav i sine svar til Rettens 
særberetning om den fælles markedsordning for oliveno­
lie (23) udtryk for, at de fleste af svaghederne i forvalt­
ningen af produktionsstøtten var blevet fjernet med 
vedtagelsen af Rådets forordninger (EØF) nr. 2261/84 af 
17. juli 1984 og nr. 2262/84 (24) af 17. juli 1984, med 
ikrafttræden fra produktionsåret 1984/85. I Kommissio­
nens svar hedder det videre: »specielt fortjener den rolle, 
som de særlige kontorer (for olivenoliekontrol) vil kunne 
få i forbindelse med forvaltningen af produktions- og 
forbrugsstøtten, en bedre bedømmelse ....«(25). Siden 
Rettens undersøgelse i 1983 er udgifterne til produktions-
og forbrugsstøtte steget fra 615,5 mio ECU i 1983 til 
977,0 mio ECU i 1984. Dette er resultatet af rekordhøsten 
i Italien i produktionsåret 1983/84, hvor den samlede 
mængde olivenolie, der var omfattet af ansøgninger om 
produktionsstøtte steg til 888 000 t (sammenlignet med 
den tidligere rekordmængde på 751 000 t i 1977/78). I 
1985 faldt udgifterne til 624,2 mio ECU. Det er derfor på sin plads kort at gennemgå udviklingen på de vigtigste 
områder. 
Olivenoliekontrolkontorerne 
4.58. De kontorer, der er nævnes i pkt. 4.57, har 
hjemmel i artikel 1 i forordning (EØF) nr. 2262/84. Det 
var hensigten, at det skulle være selvstændige kontorer, 
oprettet af de olivenolieproducerende medlemsstater 
(med undtagelse af Frankrig). De skulle have de 
nødvendige beføjelser og ressourcer til en lang række 
kontrolopgaver »for at sikre den korrekte anvendelse af 
produktionsstøtteordningen«. I henhold til forord­
ningen, som trådte i kraft den 1. november 1984 dækker 
Fællesskabernes budget i en periode på 3 år kontorernes 
faktiske udgifter på følgende måde: 
(a) 100 % de to første år, idet der er fastsat et loft på 
14 mio ECU for Italien og 7 mio ECU for Græken­
land, og 
(b) 50 % for det tredje år. 
4.59. Retten har erfaret, at der i 1985 i begge 
medlemsstater blev oprettet sådanne kontorer. De har 
siden da hovedsagelig været beskæftiget med at afslutte de 
indledende formaliteter, at ehverve de nødvendige lokaler 
og med organisatoriske spørgsmål. Ved udgangen af 
marts 1986 kunne de begynde at annoncere efter 
personale. Mens en stor del af det forberedende arbejde 
således er afsluttet, har kontorerne endnu ikke påbegyndt 
kontrolopgaverne. 
Almindelig kontrol 
4.60. I henhold til artikel 8 i Kommissionens forord­
ning (EØF) nr. 27/85 (26) af 4. januar 1985 skal 
medlemsstaterne sikre udførelsen af den almindelige 
kontrol, der er fastsat i forordningerne, indtil kontorerne 
er i stand til at udføre alle de andre opgaver og den 
kontrol, der er pålagt dem. I forbindelse med den 
nuværende undersøgelse var det ikke muligt at vurdere 
effektiviteten af disse foranstaltninger. Det konstateredes 
imidlertid i Grækenland, det edb-register, som i medfør af 
artikel 11 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3061/ 
84 (27) af 31. oktober 1984 skulle oprettes inden den 31. 
oktober 1985, endnu ikke var færdiginstalleret. 
54 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Administrative sanktioner 
4.61. I henhold til artikel 2 og 3 i Rådets forordning 
(EØF) nr. 2262/84, som trådte i kraft den 1. november 
1984, skal medlemsstaterne »træffe konkrete og egnede 
foranstaltninger med henblik på at iværksætte sanktioner 
i tilfælde af enhver overtrædelse af produktionsstøtteord­
ningen ...... I Grækenland er de pågældende bestemmel­
ser indeholdt i en af præsidenten udstedt bekendtgørelse 
om oprettelse af olivenoliekontoret, som trådte i kraft den 
9. maj 1985.1 Italien kan der iværksættes administrative 
sanktioner over for firmaer, men på nuværende tidspunkt 
ikke over for de enkelte olivenolieproducenter. Et udkast 
til en almindelig lov om sanktioner inden for EUGFL er 
blevet forelagt Italiens lovgivende forsamling, men er 
endnu ikke blevet vedtaget. 
Fortegnelsen over olivendyrkningsarealer 
4.62. Der er ikke sket fremskridt i udarbejdelsen af en 
sådan fortegnelse i Grækenland. Man afventer en 
kommissionsbeslutning vedrørende fortegnelsen og de 
metoder, der skal følges. Med hensyn til den italienske 
fortegnelse er det tekniske arbejde afsluttet i ni provinser, 
som tilsammen tegner sig for 45 % af den nationale 
produktion. Det er hensigten at udvide fortegnelsen til at 
omfatte et område, der dækker 80 % af produktionen ved 
udgangen af 1987. De samlede omkostninger, som nu 
anslås til 99 500mio LIT (± 65 mio ECU) opgjort 
(hovedsagelig) til 1981-priser, dækkes af beløb fra 
produktionsstøtten. De italienske myndigheder hævder, 
at fortegnelsen allerede har en gunstig psykologisk 
virkning med hensyn til at modvirke svig og uregelmæs­
sigheder. De italienske myndigheder håber også at kunne 
bruge fortegnelsen til at efterkontrollere støtteanmod­
ninger, der er indgivet i årene før indførelsen af 
fortegnelsen. Det har imidlertid endnu ikke været muligt, 
selv i de provinser hvor det tekniske arbejde er afsluttet, at 
udnytte fortegnelsen til de formål, der er omtalt i Rådets 
forordning (EØF) nr. 154/75 (28) af 21. januar 1975, dvs. for at få kendskab til produktionskapaciteten for oliven 
og olivenolie og for at forbedre støtteordningen. 
Regnskabsafslutning 
4.63. Med hensyn til tidligere år bør det erindres, at en 
væsentlig del af arbejdet i forbindelse med afslutningen af 
regnskaberne for produktionsstøtte til olivenolie i Italien 
endnu ikke var afsluttet. Kommissionen har for 1979, 
1980 og 1981 udtrykt forbehold i forbindelse med 
anerkendelsen af de pågældende udgifter, indtil resultatet 
af en større undersøgelse af støtteansøgningerne for 
produktionsårene 1979/80 og fremefter foreligger. Med­
lemsstaternes endelige kontrol af disse støtteansøgninger 
har været så langsom, at der ved udgangen af 1985 stadig 
var 188 000 sager fra 1981/82 og 680 000 sager fra 1982/83 
at kontrollere. Der er fare for, at situationen ikke længere 
kan styres, især da der, således som omtalt i de foregående 
punkter, stadig forekommer utilfredsstillende forhold fra 
de tidligere år selv efter vedtagelsen af forordningerne i 
1984. 
Olivenolielagre 
4.64. Retten var betænkelig ved at konstatere, at de 
lagertal, som de italienske myndigheder forelagde 
Kommissionen, viste en uforklaret nedgang på 5 6001 (± 
8,6 mio ECU) i åbningslagrene for 1985 sammenholdt 
med slutlagrene for 1984. 
Konklusioner vedrørende olivenolie 
4.65. Det fremgår af Rettens revision i 1985, at 
kontrollen inden for olivenoliesektoren stadig langt fra er 
tilfredsstillende uanset Kommissionens optimistiske 
prognoser i svarene til Rettens særberetning. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 55 
(•) EFTL 94 af 28.4.1970, s. 13. 
(2) Årsberetningen for regnskabsåret 1984, EFT C 326 af 
16.12.1985, pkt. 4.2. 
(3) Indført ved Rådets forordning (EØF) nr. 590/85 af 
26.2.1985, EFT L 68 af 8.3.1985. 
(4) Indført ved Rådets forordning (EØF) nr. 1305/85 af 
23.5.1985, EFT L 137 af 27.5.1985. 
(5) EFT C 344 af 31.12.1981, pkt. 4.14-4.19. 
(6) Rådets forordning (EØF) nr. 1334/86, EFT L 119 af 
8.5.1986. 
(7) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1730/86, EFT L 150 
af 4.6.1986. 
(8) Rådets forordning (EØF) nr. 1883/78 af 2.8.1978 om de 
almindelige regler for finansiering af interventioner gennem 
Den europæiske udviklings- og garantifond for Landbruget, 
garantisektionen (EFT L 216 af 5.8.1978, s. 1). 
(9) Rettens udtalelse nr. 1/86 af 6.3.1986, EFT C 80 af 9.4.1986, 
s. 9. 
C«) Rådets forordning (EØF) nr. 964/86 af 25.3.1986 om 
ændring af forordning (EØF) nr. 1883/78 om de almindelige 
regler for finansiering af interventioner gennem Den 
europæiske udviklings- og garantifond for Landbruget, 
garantisektionen (EFT L 89 af 4.4.1986, s. 1). 
(") Note til driftsregnskabet for regnskabsåret 1985, dok. 
KOM(86)212. 
(12) Finansielle overslag 1987-1990, meddelelse til Rådet og 
Europa-Parlamentet fra Kommissionen, KOM(86) 201 
endelig udg., s. 8 i den franske udgave af 2.4.1986. 
C3) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2180/85 af 30.7.1985 
om ændring af forordning (EØF) nr. 1569/77 for så vidt angår fristerne for betaling af korn, som opkøbes af 
interventionsorganerne (EFT L 203 af 1.8.1985, s. 62). 
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2262/85 af 2.8.1985 
om ændring af forordning (EØF) nr. 1569/77 for så vidt 
angår fristerne for betaling af korn, som opkøbes af 
interventionsorganerne (EFT L 211 af 8.8.1985, s. 23). 
(14) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1569/77 af 11.7.1977 
om fastsættelse af fremgangsmåden ved og betingelserne for 
interventionsorganernes overtagelse af korn (EFT L 174 af 
14.7.1977, s. 15). 
(15) Dok. KOM(86) 631 endelig udg. 
(16) Årsberetningen for regnskabsåret 1984, EFT C 326 af 
16.12.1985, pkt. 4.25. 
(17) Artikel 8 i Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21.4.1970 
om finansiering af den fælles landbrugspolitik, EFT L 94 af 
28.4.1970. 
(18) EFTL 144 af 2.6.1981, s. 1. 
(i9) EFT L 267 af 9.10.1985. 
(20) Kommissionens beslutning af 30.7.1985. 
(21) EFT C 313 af 29.11.1982. 
(22) Jf. årsberetningen for regnskabsåret 1984, EFT C 326 af 
16.12.85, pkt. 4.30. 
(23) EFT C 134 af 3.6.1985. 
(24) EFTL 208 af 3.8.1984. 
(25) EFT C 134 af 3.6.1985. 
(26) EFTL 4 af 5.1.1985, s. 5. 
(27) EFT L 288 af 1.11.1984, s. 52. 
(28) EFT L 19 af 24.1.1975, s. 1. 
56 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KAPITEL 5 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
udviklingssektionen (EUGFL, udviklingssektionen) og 
specifikke foranstaltninger inden for landbruget 
5.0. INDHOLD 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Bemærkninger om budgetforvaltningen 
Inddrivelse af for meget udbetalte beløb 
Ikke afholdte udgifter 
Forvaltning af bevillingerne under artikel 320 
Udarbejdelse af forventede forfaldsplaner for betalingerne 
Supplerende udgifter under konto 3841 »Forskningsprogrammer« 
Bevillinger opført under konto 3892 »Slagtning af svin og forarbejdning af 
svinekød i Det forenede Kongerige« 
Anvendelsen af foranstaltningerne til forbedring af vilkårene for forarbejdning 
og afsætning til fordel for frugt- og grønsagsvirksomheder 
(Forordning (EØF) nr. 355/77) 
Generelle principper 
Rettens bemærkninger 
Grundlaget for bemærkningerne 
Problemer vedrørende garantien for projekternes rentabilitet 
Problemer med tomatforarbejdningskapaciteten 
Problemer med overholdelse af projekternes finansieringsplan 
Problemer når projekter ændres, efter at støtte er bevilget 
Problemer vedrørende gentagen støtte 
Fælles foranstaltninger til fordel for husdyropdræt i Italien 
Forordning (EØF) nr. 1944/81 
Forordning (EØF) nr. 2969/83 
Afgrænsningen af bjergområder og andre ugunstigt stillede områder 
Udviklingen af områdernes afgrænsning 
Begrundelsen for udvidelsen af områderne Punkt 
5.1 
5.2 • 
5.6 
5.6 
5.7 
5.11 
5.13 
5.15 — 5.5 
— 5.16 
— 5.10 
— 5.12 
— 5.14 
5.16 
5.17 -
5.17 
5.18 -
5.18 
5.19 -
5.21 -
5.23 -
5.28 
5.29 
5.32 
5.32 • 
5.36 
5.40 
5.40 
5.44 -5.31 
-5.31 
— 5.20 
— 5.22 
— 5.27 
— 5.31 
— 5.39 
— 5.35 
— 5.39 
— 5.46 
— 5.43 
— 5.46 
Generelle bemærkninger om de regionale interventioner 5.47 _ 5.49 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 57 
INDLEDNING 
5.1. Gennem EUGFL, udviklingssektionen, oprettet i 
medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 25/62 af 4. april 
1962 (') og nr. 17/64 af 5. februar 1964 (2), finansierer 
Fællesskabet de fælles foranstaltninger, der er vedtaget 
med henblik på at opfylde de mål, der er opstillet i EØF-
traktatens artikel 39, stk. 1, litra a). Udviklingssektionens 
interventioner omfatter foranstaltninger »i forbindelse 
med projekter«, hvor der ydes støtte til modtagere med 
henblik på gennemførelse af særlige investeringer, samt 
foranstaltninger »i forbindelse med refusion af udgifter«, 
hvor medlemsstaterne kan få refunderet en del af de 
udgifter, de har afholdt til foranstaltninger, der opfylder 
betingelserne i fællesskabsbestemmelserne. Disse inter­
ventioner er opført under afsnit 3 i EF-budgettet, medens 
kapitel 38 vedrørende udgifter på landbrugsområdet ikke 
finansieres gennem EUGFL, udviklingssektionen. 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
5.2. Tabel 5.1 indeholder en oversigt over regnskabs­
årets forpligtelser og betalinger samt disponible bevil­
linger. Bevillingerne er opdelte, bortset fra dem, der er 
opført under kapitel 38 vedrørende specifikke foranstalt­
ninger inden for landbruget. Hovedparten af disse 
bevillinger er ikke-opdelte. 
5.3. Rådets forordning (EØF) nr. 870/85 af 26. marts 
1985 (3) omfattede en tildeling af 5 250 mio ECU for 
perioden 1985-1989. Dette beløb blev i medfør af Rådets 
forordning (EØF) nr. 3769/85 af 20. december 1985 (4), og 
som følge af Spaniens og Portugals tiltrædelse, forhøjet til 
6 350 mio ECU. 
5.4. I 1985 udgjorde indgåede forpligtelser for hele 
afsnit 3 910,9 mio ECU (i 1984: 870,5 mio ECU), eller 
93,1 % af de disponible bevillinger (i 1984: 90,7 %). Der 
blev i 1985 i alt udbetalt 738,6mio ECU (i 1984: 
702,8 mio ECU), dvs. 92 % af de disponible bevillinger (i 
1984: 88,1%). 
5.5. Forpligtelser, der endnu ikke var indfriet ved 
årsafslutningen 1985, beløb sig til 1 180,9 mio ECU, 
hvoraf 686,4 mio ECU var til enkeltprojekter (kapitel 30), 
380,3 mio ECU til foranstaltninger til støtte for ugunstigt 
stillede områder (kapitel 32), 75,7 mio ECU til struktur­
foranstaltninger (kapitel 33) og 38,5 mio ECU til udgifter 
på landbrugsområdet (kapitel 38). Af det samlede beløb 
(!) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. pa 1 180,9 mio ECU vedrører 11,6 mio ECU ikke-opdelte 
bevillinger, fremført til regnskabsåret 1986. 
BEMÆRKNINGER OM 
BUDGETFORVALTNINGEN 
Inddrivelse af for meget udbetalte beløb 
5.6. I 1985 udstedte Kommissionen 26 indtægtsordrer 
på i alt 1 529 042 ECU med henblik på inddrivelse af for 
meget udbetalte beløb til udgifter, finansieret under 
budgettets kapitel 30 og 32, og hvoraf 982 483,45 ECU 
ved udgangen af regnskabsåret 1985 stadig ikke var 
tilbagebetalt. Iberegnet beløbene fra tidligere regnskabs­
år, var der ved årsafslutningen 1985 et udestående på i alt 
ca. 1 080 000 ECU, som ikke var tilbagebetalt. Revisions­
rettens kontrol har vist, at der ikke foretages systematisk 
opfølgning af fordringer, hvilket forårsager de betydelige 
forsinkelser (der henstår stadig en fordring fra 1981 og 
andre fordringer fra mellemliggende år). 
Ikke afholdte udgifter 
5.7. Pr. 31. december 1985 henstod endnu et beløb på 
ca. 54,7 mio ECU, svarende til Frankrigs, Italiens og 
Luxembourgs anmodninger om godtgørelse af udgifter 
for 1984 under artikel 320 »Landbrug i bjergområder og i 
visse ugunstigt stillede områder«, for hvilket der hverken 
var indgået forpligtelser eller afholdt betalinger. Da der 
på dette tidspunkt ikke længere var disponible bevillinger 
under denne artikel, vil udgifterne blive afholdt af 
bevillinger for regnskabsåret 1986. Endvidere er der intet 
anført om disse beløb i regnskabsoversigten, udarbejdet 
ved udgangen af 1985, end ikke et overslag. Angående 
samme artikel omtalte Retten allerede under pkt. 5.23 i 
årsberetningen for regnskabsåret 1984 (5), at der ved 
udgangen af det pågældende regnskabsår henstod beløb 
at betale, uden nogen omtale herom i status. 
5.8. Der skal i øvrigt henvises til Rettens mere generelle 
bemærkninger under pkt. 5.11 — 5.12 i årsberetningen for 
regnskabsåret 1979 (6) om bogføringen af forpligtelser 
vedrørende de såkaldte »indirekte« foranstaltninger, dvs. 
dem, der medfører globale godtgørelser til medlemssta­
terne. Disse forpligtelser bogføres på betalingstidspunk-
tet, dvs. når et forskud eller en godtgørelse udbetales til 
medlemsstaten. Regnskabsopgørelserne giver således 
ikke et komplet billede af de udgifter, Kommissionen 
forventes at skulle bære. Budgetforvaltningen bør 
58 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 5.1 — Udgifter på landbrugsstrukturområdet (afsnit 3): 
Disponible bevillinger i 1985 og deres anvendelse 
(mio ECU) 
Budgetpost 
Kapitel 30: 
Projekter til forbedring af landbrugsstrukturerne 
— 300 Enkeltprojekter 
— 301 Afsætning 
Kapitel 31: 
Generelle sociostrukturelle foranstaltninger 
— 310 Modernisering 
— 311 Ophør 
— 312 Kvalifikationer 
Kapitel 32: 
Foranstaltninger til støtte for ugunstigt stillede områder 
— 320 Landbrug i bjergområder 
— 321 Enkeltregioner — Middelhavsområdet 
— 322 Enkeltregioner — Italien 
— 323 Enkeltregioner — Frankrig 
— 324 Enkeltregioner — Irland 
— 325 Enkeltregioner — Grønland 
— 326 Enkeltregioner — Det forenede Kongerige 
— 327 Enkeltregioner — Belgien 
— 328 Enkeltregioner — Tyskland 
— 329 Enkeltregioner — Grækenland 
Kapitel 33: 
Strukturforanstaltninger i forbindelse med de fælles markeds­
ordninger 
— 330 Producentsammenslutninger 
— 331 Mælk og kød 
— 332 Vin 
— 333 Frugt 
EUGFL-udvikling, i alt (3) 
Kapitel 38: 
Udgifter på landbrugsområdet 
— 380 Bekæmpelse af epidemier i husdyrbestanden 
— 381 Veterinære interventioner 
— 382 Frø og plantemateriale 
— 383 Fællesskabets informationsnet for bogføring 
— 384 Landbrugsforskning 
— 386 Landbrugeres erhvervsmæssige uddannelse 
— 387 Kontrol med landbrugsbestemmelserne 
— 388 Foranstaltninger vedrørende skovbrug 
— 389 Specifikke aktioner til fordel for regionerne 
Afsnit 3 tilsammen 
Bevillingernes udnyttelsesgrad (%) Forpligtelser 
Disponible 
bevillinger 
til for­
pligtelser 
i 1985(0 Forplig­
telser 
indgået 
i 1985 
334,5 313,9 
6,5 6,4 
328.0 307,5 
109.1 102,3 
98,8 95,1 
1,2 0,9 
9,1 6,3 
386,8 356,5 
118.1 118,1 
108,4 106,7 
18,8 9,1 
35,8 35,3 
30,1 29,5 
0,4 0,4 
16,1 10,8 
1,0 0,1 
5,4 4,9 
52.7 41,6 
87.8 80,1 
7.0 5,5 
30,0 27,4 
42,7 40,6 
8.1 6,6 
918.2 852,8 
60,7 58,1 
4,9 4,9 
29,1 28,7 
0,2 0,2 
4.4 4,0 
10,1 8,7 
0,3 0,3 
5.5 5,5 
6,2 5,8 
978,9 910,9 
(93,1 o/0) Betalinger 
Disponible 
bevillinger 
til 
betalinger 
i 1985(2) Betalinger 
afholdt i 
1985 
175.0 175,0 
15.4 15,4 
159.6 159,6 
108.7 102,3 
98,8 95,1 
1,2 0,9 
8,7 6,3 
377.8 352,2 
118.1 118,1 
51,1 42,4 
67,1 65,1 
35,6 35,3 
29,8 29,5 
0,4 0,4 
17.5 12,1 
0,1 0,0 
7.6 7,1 
50,5 42,2 
66,5 60,6 
6.7 5,5 
30,0 27,4 
23,0 21,1 
6.8 6,6 
728,0 690,1 
74,9 48,5 
8,8 5,6 
29.3 28,7 
0,2 0,2 
3,7 3,3 
12.4 4,3 
0,3 0,2 
5,6 2,1 
4,6 1,8 
10,0 2,3 
802,9 738,6 
(92,0%) 
(0 Herunder overførsler, frigørelser, reguleringer og bevillinger, der henstod fra 1984. 
(2) Herunder overførsler og fremførsler fra 1984. 
(3) Eksklusive kapitel 46, som er medtaget i denne beretnings kapitel 6 vedrørende fiskeri. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 59 
forbedres, således at disse udgifter fastlægges bedre, og i 
de tilfælde et bestemt beløb ikke kan beregnes, bør 
regnskabsopgørelserne i det mindste indeholde et over­
slag. 
5.9. Det er således påfaldende, at der ved betaling af et 
acontoforskud som forpligtelse kun bogføres det udbetal­
te beløb og ikke det samlede beløb for den forventede 
udgift, der er beregningsgrundlag for forskuddet. Med en 
saldopost i regnskaberne ville denne anden metode 
ligeledes lette kontrollen med reguleringsposteringer. 
5.10. Det kan anslås, at de samlede udgifter til 
godkendte programmer, der skal afholdes under budget­
tets kapitel 32, og som ikke er nævnt i regnskabs-
oversigten, opstillet ved årsafslutningen, pr. 31. december 
1985 beløb sig til ca. 900 mio ECU. 
Forvaltning af bevillingerne under artikel 320 
5.11. Ved forvaltningen af bevillinger under artikel 320 
»Landbrug i bjergområder og visse ugunstigt stillede 
områder« er der blevet truffet afgørelser i strid hermed. 
Således er et beløb på 16,5 mio ECU mod reglerne 
bogført ved en »foreløbig kontering« (jf. pkt. 6.9 i 
beretningen). 
5.12. Betalingsbevillingerne på 148,3 mio ECU, opført 
under budgettets artikel 320, er i første omgang blevet 
mindsket ved diverse overførsler mellem artikler med et 
samlet beløb på 90,2 mio ECU især til finansiering af 
kollektive kunstvandingsforanstaltninger i Mezzogiorno. 
Betalingsbevillingerne hertil på budgettet for 1985 var 
klart utilstrækkelige. På et senere tidspunkt er betalings­
bevillingerne under artikel 320 øget med 60 mio ECU ved 
en overførsel fra budgettets afsnit 2, der, som allerede 
nævnt under pkt. 5.7, i øvrigt ikke var tilstrækkelig til at 
dække alle medlemsstaternes anmodninger om godtgø­
relse i 1985. Sådanne modstridende overførselstrans-
aktioner er ensbetydende med, at bevillingerne under 
artikel 320 anvendes til andre formål end de tilsigtede, og 
hvortil de er tildelt. Der er her tale om misbrug af 
overførselsproceduren. Udarbejdelse af forventede forfaldsplaner for 
betalingerne 
5.13. De forventede forfaldsplaner for betalingerne, der 
findes i de forskellige artikler eller konti i kapitel 32 
»Foranstaltninger til støtte for ugunstigt stillede områ­
der«, indeholder forskellige misforhold, som er tegn på 
unøjagtigheder ved udarbejdelsen. I budgettet for 
1985 (7), hvor forfaldsplanerne dækker 1984 og senere 
regnskabsår, afviger det samlede beløb for de forventede 
betalinger i 12 tilfælde fra det samlede beløb for de 
tilsvarende forpligtelser, selv om disse beløb burde være 
identiske. F.eks. under konto 3242 »Særligt program for 
udvikling af landbruget i de vestlige områder i Irland« 
andrager de afsatte betalinger i alt 8,8 mio ECU, mens de 
tilsvarende forpligtelser er anslået til 16,2 mio ECU. I 
andre tilfælde (artikel 327 »Integreret udviklingsprogram 
for det sydøstlige Belgien«, konto 3290 »Fremskyndelse 
af udviklingen af landbruget i visse områder i Græken­
land«) tager forfaldsplanen ikke hensyn til henstående 
eller fremførte bevillinger fra 1983 til brug i 1984. 
5.14. Det skal ligeledes bemærkes, at forfaldsplanen for 
betalinger for konto 3292 i budgettet for 1986 (8) 
»Igangsættelse af et kunstvandingsprogram i Græken­
land« omfatter et samlet beløb på 22 mio ECU, mens det 
globale beløb til foranstaltninger kun anslås til i alt 
17 mio ECU. For samtlige forfaldsplaner i 1986-
budgettets kapitel 32 er betalingsbehovet i øvrigt 
overvurderet med 90,5 mio ECU, idet visse beløb er 
medregnet to gange. 
Supplerende udgifter under konto 3841 
»Forskningsprogrammer« 
5.15. Under konto 3841 har Kommissionen udstedt 
betalingsordrer i ECU til betaling af beløb, der er 
faktureret i national valuta. Følgen herafer, at de beløb, 
der er modtaget i national valuta, som følge af sving­
ninger i ECU'ens omregningskurs i tidsintervallet mellem 
anvisning og betaling, ikke svarer til de fakturerede beløb. 
Retten er af den opfattelse, at Kommissionen for at undgå 
sådanne forskelle bør afholde sine betalinger i samme 
valuta, som den tilsvarende faktura er udstedt i. 
Bevillinger opført under konto 3892 
»Slagtning af svin og forarbejdning af 
svinekød i Det forenede Kongerige« 
5.16. Til trods for Rettens bemærkninger i årsberet­
ningen for regnskabsåret 1984 (9) og det principielt 
60 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
positive svar fra Kommissionen, videreførte den i 1985 i 
henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 355/77 af 15. 
februar 1977 (10) anvendelsen af bevillinger fra konto 
3892 til supplerende finansiering af en fælles foranstalt­
ning under EUGFL, udviklingssektionen, hvortil der er 
oprettet en særlig budgetpost (budgettets artikel 301). De 
hertil anvendte beløb andrager 931 905,73 ECU til 
forpligtelser og 1 178 393,90 ECU til betalinger. Denne 
anvendelse af bevillingerne under konto 3892 er et brud 
på princippet om bevillingernes specificering, som 
fastlagt i finansforordningen (artikel 15, stk. 2 og artikel 
21). Desuden er finansiering af en fælles foranstaltning 
under EUGFL, udviklingssektionen, med bevillinger, der 
ikke indgår i budgetmidlerne til EUGFL, udviklings­
sektionen, ikke i overensstemmelse med de særlige 
bestemmelser for fonden, og som bl.a. fastlægger en 
femårig finansramme efter Rådets afgørelse til finansie­
ring af samtlige fælles foranstaltninger (n). 
ANVENDELSEN AF FORANSTALT­
NINGERNE TIL FORBEDRING AF 
VILKÅRENE FOR FORARBEJDNING OG 
AFSÆTNING TIL FORDEL FOR FRUGT-
OG GRØNSAGSVIRKSOMHEDER 
(Forordning (EØF) nr. 355/77) 
Generelle principper. 
5.17. Ved forordning (EØF) nr. 355/77, med flere 
følgende ændringer og tilpasset som følge af Spaniens og 
Portugals tiltrædelse (10), er der indført en fælles foran­
staltning til forbedring af vilkårene for forarbejdning og 
afsætning af landbrugsvarer. EUGFL, udviklingssektio­
nen, bidrager til denne foranstaltning ved at deltage i 
finansieringen af investeringsprojekter, som skal indgå i 
særlige programmer. 
Rettens bemærkninger 
Grundlaget for bemærkningerne 
5.18. De i det følgende fremsatte bemærkninger bygger 
dels på en undersøgelse af sagsakter afsluttet i 1985 
vedrørende frugt og grønsager (i alt 160 sagsakter), og 
dels på iagttagelser under uafhængige besigtigelser i 1985 i de berørte medlemsstater (alle undtagen Danmark, 
Grækenland, Irland og Luxembourg) ved kontrol af 42 
projekter. 
Problemer vedrørende garantien for projekternes 
rentabilitet 
5.19. I artikel 10, litra b), i forordning (EØF) nr. 355/77 
hedder det: »Projektet skal yde tilstrækkelig garanti med 
hensyn til rentabiliteten«. 
5.20. Det er vanskeligt at holde projekterne til 
strukturforbedring, som f.eks. de af EUGFL finansiere­
de, adskilt fra virksomhedens samlede produktionsstruk­
tur, og projektrentabiliteten påvirker derfor direkte 
virksomhedens resultat. Der kan dog rejses tvivl om 
denne virkning i forbindelse med de i det følgende omtalte 
virksomheder: 
(a) et landbrugskooperativ i Frankrig, hvis hovedaktivi­
tet er behandling af tomater (ca. 85 % af dets 
omsætning), har i alt modtaget 2 mio FF (ca. 0,3 mio 
ECU) i støtte fra fonden til indkøb af udstyr til 
behandling og emballering af forarbejdede eller friske 
tomater. De økonomiske resultater af kooperativets 
virksomhed gennem de sidste fem år har midlertid 
uanset Fællesskabets produktionsstøtte under 
EUGFL, garantisektionen, og subvention fra med­
lemsstaten eller nationale organer kun været mindre 
udsving i op- eller nedadgående retning. Støttebe­
løbene når i forhold til omsætningen op på meget høje 
procentsatser (fra 40 % til 78 %). For to virksomheder 
i Italien ville det således ikke have været økonomisk 
muligt at fortsætte deres beskæftigelse med forarbejd­
ning af landbrugsprodukter uden produktionsstøtten 
fra EUGFL, garantisektionen; 
(b) dette er også tilfældet for en virksomhed i Det 
forenede Kongerige, hvis driftsregnskab for 1984-
1985 udviste et underskud på 2 000 UKL (dvs. ca. 
3 400 ECU) i stedet for en positiv saldo på 101 000 
UKL (ca. 170 000 ECU), der var anslået i den 
oprindelige ansøgning; 
(c) en virksomhed i Italien inden for forarbejdning af 
frugt og grønsager har været under tvangsadministra-
tion (»amministrazione controllata«) siden januar 
1985, og udsigterne til en sanering er meget usikre. 
Selv om virksomheden efter resultaterne af forunder­
søgelsen allerede syntes at være i en håbløs situation i 
1980, bevilgede Kommissionen den 22. december 
1981 støtte fra EUGFL; 
(d) et fransk landbrugskooperativ inden for produktion 
og emballering af frugt har for anden gang modtaget 
støtte fra fonden (12) i 1980-1981 på i alt 6 719 405 FF 
(ca. 1,1 mio ECU). Ikke desto mindre er det på 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 61 
grundlag af driftsregnskabet konstateret, at virksom­
heden gav underskud i 1979 og i perioden 1982-1984. 
Dette underskud har måttet dækkes gennem tilskud 
og ved salg af maskiner og udstyr; 
(e) i øvrigt er det konstateret, at visse støttede aktiviteters 
rentabilitet i vid udstrækning er afhængig af Fælles­
skabets markedsforvaltningspolitik. F.eks. har der i 
Forbundsrepublikken Tyskland været problemer 
med to modtagere, hvoraf den ene er en forarbejd­
ningsvirksomhed, der bl.a. fremstiller betydelige 
mængder sirup af surkirsebær, og den anden et 
kooperativ, hvor surkirsebær udgør den største del af 
produktionen. De to modtagere har erklæret, at de 
som følge af Fællesskabets markedspolitik i produk­
tionsårene 1983-1984 og 1984-1985 har haft store 
problemer med markedsføringen af surkirsebær. 
Fællesskabsproduktionen af surkirsebær, som var 
blevet øget efter indførelsen af en præmie for 
forarbejdning af surkirsebær til sirup, blev fra 1983 
stillet over for en omfattende indførsel af forar­
bejdede jugoslaviske surkirsebær til meget lave priser, 
mens Rådet i marts 1984 vedtog en reduktion af 
forarbejdningspræmien. Situationen bedredes først i 
juni 1985, da Kommissionen indførte foranstalt­
ninger til beskyttelse af Fællesskabets marked (13) 
med hjemmel i bestemmelserne om den fælles 
markedsordning for forarbejdede frugter og grønsa­
ger. 
Problemer med tomatforarbejdningskapaciteten 
5.21. Kriterierne for udvælgelse af projekter har siden 
1981 udelukket støtte fra fonden til investeringer, der 
tager sigte på at øge tomatforarbejdningskapaciteten for 
derved at begrænse overskudsproduktionen og de 
stigende udgifter, som hermed påføres EUGFL, garanti­
sektionen. 
5.22. En italiensk støttemodtager, der gennemførte et 
projekt, som ikke vedrørte en forøgelse af tomatforar­
bejdningskapaciteten, har ud over EUGFL-projektet 
også foretaget andre investeringer til fremstilling af 
tomatsaft. Dette har ført til en stigning i mængden af 
forarbejdede tomater, som er mere end fordoblet mellem 
1981 (16 600 t) og 1985 (34 973 t i årets første 10 
måneder). En støttemodtager i Italien, der har gennem­
ført et projekt, som ikke vedrører tomater, har ikke desto 
mindre tomatforarbejdning som hovedaktivitet. Fra 1982 
til 1984 viste virksomhedens driftsresultat en stigning i 
mængden af rå, forarbejdede tomater på ca. 40 %: 12 811 
t i 1984 mod 9 114 t i 1982. Som det fremgår af disse 
konstateringer, bør der udføres en analyse af støtten fra 
EUGFL, udviklingssektionen, der tager hensyn til den samlede virksomhed og ikke blot til det afsnit heraf, der 
modtager støtte. Kommissionen bør i forbindelse med 
støttebeslutningen sikre, at de bevilgede midler kun 
berører det støttede område, og at de ikke frigør tekniske 
og finansielle ressourcer, som i givet fald kan åbne 
mulighed for en forøgelse af forarbejdningskapaciteten. 
Problemer med overholdelse af projekternes 
finansieringsplan 
5.23. I artikel 17 i forordning (EØF) nr. 355/77 
fastsættes det bidrag, der skal ydes til projekterne af de tre 
finansieringskilder, nemlig modtageren, den pågældende 
medlemsstat og fonden. Det finansielle bidrag fra 
modtageren skal være på mindst 50 % af den foretagne 
investering. Bidraget kan dog sættes helt ned til 25 % for 
modtagere, der er bosiddende i visse områder i Græken­
land, Frankrig, Irland og Italien. Medlemsstaterne skal 
bidrage med mindst 5 % af projektets refusionsberettige­
de omkostninger. Endelig ligger Kommissionens bidrag 
på mellem 25 % og 50 % af det refusionsberettigede beløb 
alt efter, i hvilket område investeringen gennemføres. 
5.24. Hvis det nationale bidrag er på under 8 % (14), 
begrænses støtten til 2,5 gange det nationale bidrag. Det 
skal bemærkes, at Kommissionen i sådanne tilfælde 
anvender den såkaldte »prorata«-regel til udregning af 
EUGFL-støtten. Ifølge denne regel må fondens støtte, 
hvis de refusionsberettigede omkostninger er lavere end 
projektets samlede omkostninger, ikke overstige 2,5 
gange det nationale bidrag multipliceret med de refu­
sionsberettigede omkostninger. 
5.25. Den af Kommissionen for de enkelte projekter 
godkendte finansieringsplan spiller en væsentlig rolle ved 
Kommissionens fremsættelse af beslutning. 
5.26. Den af Retten på stedet foretagne revision såvel 
som bilagskontrollen viste en række uregelmæssigheder 
vedrørende dokumentation for de af medlemsstaten 
faktisk udbetalte beløb samt beregningsmetoden for den 
maksimale støtte fra EUGFL: 
(a) således er der ved otte projekter i Det forenede 
Kongerige og tre projekter i Frankrig ingen overens­
stemmelse mellem beløbene i de bilag, der i henhold til 
fællesskabsbestemmelserne (,5) er sendt til Kommis­
sionen ved udbetalingen af den sidste støttetranche og 
i de dokumenter, som de lokale myndigheder eller 
modtagerne forelagde på stedet; 
(b) i forbindelse med fire projekter i Det forenede 
Kongerige anvendte Kommissionen ved udbeta-
62 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
lingen af restbeløbet en metode til fastlæggelse af 
støtten, som adskiller sig fra den metode, der blev 
anvendt på tidspunktet for beslutningen, hvilket 
betyder, at Kommissionen har opgivet reglen om, at 
summen af den nationale støtte og den støtte, der ydes 
af EUGFL, ikke må overstige 50 % af de faktiske 
refusionsberettigede omkostninger; 
(c) i forbindelse med et fransk projekt blev den maksima­
le støtte ikke beregnet korrekt, hvorved der blev 
tildelt for megen støtte (386 054 FF, dvs. ca. 57 400 
ECU for meget udbetalt); 
(d) i et tilfælde i Nederlandene blev fondens samlede 
støtte udbetalt, selv om det faktiske beløb for 
investeringen var lavere end det beløb, som blev 
angivet i ansøgningen (185 629 HFL, dvs. ca. 74 800 
ECU for meget udbetalt); 
(e) i forbindelse med et projekt i Det forenede Kongerige 
blev det ved kontrollen af støttemodtagerens regn­
skab konstateret, at medlemsstaten havde udbetalt en 
støtte på 14 749,44 UKL i stedet for 16 493 UKL som 
anført i beslutningen. Da det således konstaterede 
beløb udgør mindre end 8 % af investeringsomkost­
ningerne, burde det have medført en reduktion af 
støtten fra EUGFL på 13 738 UKL, dvs. ca. 8 100 
ECU; 
(f) da en fransk virksomhed indsendte sin ansøgning om 
støtte, undlod den i strid med fællesskabsbestemmel­
serne at gøre Kommissionen opmærksom på, at den 
af staten havde modtaget en såkaldt »landsplanlæg-
ningspræmie«. Tages der hensyn til denne præmie, 
bør det betalte støttebeløb reguleres, og Kommissio­
nen må fastsætte, hvor meget der skal tilbagebetales; 
(g) ved et tysk projekt har modtageren selv udført en 
væsentlig del af arbejderne i forbindelse med projek­
tet. Blandt udgifterne til disse arbejder er et beløb på 
546 043 DM (ca. 247 500 ECU) til diverse materialer. 
Kommissionen har betalt støtte fra fonden til disse 
materialer, selv om modtageren ikke fremlagde 
dokumentation for deres værdi, købsdato og art. I 
mangel af supplerende belæg bør Kommissionen 
inddrive det eventuelt for meget udbetalte beløb. 
5.27. Retten mener, at ovennævnte tilfælde tyder på 
forhold, som kunne anfægte troværdigheden af de 
forvaltningssystemer, der for år tilbage blev oprettet på 
dette område både i Kommissionen og i medlemsstaterne. Problemer når projekter ændres, efter at støtte er 
bevilget 
5.28. Til et landbrugsaktieselskab i Forbundsrepublik­
ken Tyskland, hvis to fabrikker er specialiseret i 
fremstilling af frugtsaft, bevilgede Kommissionen i 1982 
støtte til opførelse af et magasin og lagertanke til frugtsaft 
med en kapacitet på 5 mio 1. På det tidspunkt, hvor 
projektet skulle have været afsluttet (juli 1983), forelagde 
modtageren til ændring af det oprindelige projekt et helt 
nyt projekt, der omfattede opførelse af siloer til 
opbevaring af frugt og omlægning af visse tekniske 
installationer. Samtidig erfarede Kommissionen, at en af 
modtagerens fabrikker samt virksomhedens indregistre­
rede varemærke var blevet solgt. Det viste sig, at 
selskabets identitet og virksomhed var ændret: i stedet for 
at producere frugtsaft, der blev afsat under eget mærke, 
specialiserede fabrikken sig i fremstilling af koncentrater. 
Mens virksomheden tidligere var et landbrugsaktiesel­
skab med direkte producentdeltagelse, var det desuden i 
mellemtiden blevet omdannet til et anpartsselskab, og 
producenterne var ikke længere direkte ejere af virksom­
heden. Retten er af den opfattelse, at disse ændringer 
burde have fået Kommissionen til at fremsætte krav om 
fremlæggelse af et nyt projekt fra støttemodtageren, og at 
Kommissionen ikke burde have betragtet dem som et 
ændret projekt. 
Problemer vedrørende gentagen støtte 
5.29. I artikel 18 i forordning (EØF) nr. 355/77 hedder 
det: »Ydelse af støtte fra fonden må ikke ændre 
konkurrencevilkårene på en måde, der er uforenelig med 
de principper, som er indeholdt i traktaten«. 
5.30. Retten har ved besøg i forskellige medlemsstater 
konstateret, at Kommissionen ikke altid har taget 
tilstrækkelig hensyn til disse bestemmelser. 
5.31. Således har visse industrivirksomheder i forbin­
delse med forskellige projekter modtaget diverse støttebe­
løb fra EUGFL, uden at der var givet gyldige begrundel­
ser for at gentage støtten. Det er f.eks. tilfældet med en 
marmeladefabrik i Frankrig, der tre gange har modtaget 
støtte fra fonden. Det samme gælder i Belgien, hvor en 
stor konserves- og dybfrostfabrik, et familieaktieselskab, 
har modtaget støtte fire gange. Forundersøgelsen af 
sådanne sagsakter bør koncentreres om en analyse af alle 
aspekter, især markedsforhold og regionale omstændig­
heder, for at det kan sikres, at så omfattende støttemidler 
— der skal være berettigede som led i målsætningen for 
den fælles landbrugspolitik — stadig tager rimeligt 
hensyn til neutrale og lige konkurrencevilkår inden for 
den sektor, virksomheden tilhører. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 63 
FÆLLES FORANSTALTNINGER TIL 
FORDEL FOR HUSDYROPDRÆT I 
ITALIEN 
Forordning (EØF) nr. 1944/81 
5.32. Ved Rådets forordning (EØF) nr. 1944/81 af 30. 
juni 1981 (16) indførtes en fælles foranstaltning med 
henblik på tilpasning og modernisering af strukturen i 
produktionen af okse-, fåre- og gedekød i Italien. Målet 
(jf. forordningens fjerde betragtning) er en forbedring af 
landbrugsbedrifternes økonomiske situation og samtidig 
en standsning af nedgangen i kødproduktionen i Italien. 
Med henblik herpå finansierer fonden over en periode på 
fem år 40 % af de refusionsberettigede offentlige udgifter, 
svarende til et anslået beløb på 291 mio ECU, som led i 
særlige programmer, der iværksættes regionalt, og som 
indgår i et nationalt rammeprogram. Disse programmer 
skal undersøges og godkendes af Kommissionen. 
5.33. I rammeprogrammet (17), godkendt i 1982, er det 
anført, at de maksimale refusionsberettigede beløb er for 
lave til at have nogen egentlig virkning. Derfor kunne 
forordningens mål, som er af økonomisk karakter, meget 
vanskeligt nås, og foranstaltningen kunne ikke få nogen 
større betydning for udviklingen af opdrættet. Endvidere 
forekommer de økonomiske virkninger begrænsede: 
ifølge overslagene i rammeprogrammet vil iværksættelsen 
af denne foranstaltning i praksis åbne mulighed for en 
årlig stigning i produktionen af oksekød på tæt ved 
250 000 centner, dvs. 4,3 % af den italienske import af 
oksekød i 1980. 
5.34. I virkeligheden var den generelle økonomiske 
situation på markedet for kød, der er præget af en 
betydelig overskudsproduktion på fællesskabsniveau, af 
en sådan art, at der ikke var store udsigter til, at 
foranstaltningen, der stort set stadig ikke er gennemført, 
skulle lykkes. Mens ca. 40 % af det nationale behov for 
oksekød dækkes ved indførsel fra lande inden eller uden 
for Fællesskabet, leveres en væsentlig del af den italienske 
produktion, skønsmæssigt ca. 10 %, i øvrigt til interven­
tion. Rammeprogrammet behandler ikke dette problem 
og indeholder heller ingen bestemmelser om en tilpasning 
af produktion og forbrug, selv ikke efter den betydelige 
forhøjelse af Fællesskabets intervention, der blev indført 
ved Rådets forordning (EØF) nr. 797/85 af 12. marts 
1985 (18). Denne forhøjelse har ikke medført en ændring 
af formålene med rammeprogrammet. 
5.35. Forordning (EØF) nr. 1944/81 anvendes fire år 
efter vedtagelsen stadig kun i meget begrænset udstræk­
ning. Ved udgangen af 1985 havde tre regioner endnu ikke 
forelagt Kommissionen særlige programmer, og fire 
andre regioner havde ganske vist forelagt programmer, men de var endnu ikke godkendt. Blandt de 14 andre 
regioner, hvis særlige programmer var blevet godkendt, 
havde kun fire ansøgt Kommissionen om betalinger, 
hovedsagelig i form af forskud. De samlede udbetalinger 
fra EUGFL beløb sig ved udgangen af 1985 til 11,9 mio 
ECU, eller 4,1 % af det bidrag, der er afsat indtil 
foranstaltningens udløb i oktober 1987. Selv om de beløb, 
medlemsstaterne har overført til regionerne, er betydelig 
højere (over 50 mio ECU ved udgangen af 1983 og ca. 
30 mio ECU i februar 1985), er de kommet for sent til at 
sikre, at den fælles foranstaltning kunne sættes effektivt i 
gang, og i nogle tilfælde har regionerne med egne midler 
selv sikret den finansielle dækning, for at foranstaltningen 
i det hele taget kunne gennemføres. 
Forordning (EØF) nr. 2969/83 
5.36. En anden foranstaltning om husdyropdræt i 
Italien blev indført med Rådets forordning (EØF) nr. 
2969/83 af 19. oktober 1983 (19). I henhold til forord­
ningens artikel 1, stk. 1, er der tale om en hasteforanstalt­
ning, der har til formål at fremme gennemførelsen af 
foranstaltningerne i henhold til i forordning (EØF) nr. 
1944/81 ved at yde landbrugsbedrifter støtte til konverte­
ring af deres kortfristede lån til mellemfristede lån. 
5.37. I virkeligheden er forbindelsen mellem de to 
foranstaltninger særdeles indirekte. Dels omfatter forord­
ningen fra 1983 et større antal regioner, dels gælder den 
for alle bedrifter med husdyravl, uden hensyn til om de 
arbejder med på at nå målene for forordning (EØF) nr. 
1944/81. 
5.38. Overslagene for det i overensstemmelse med 
forordning (EØF) nr. 2969/83 udarbejdede program (20) 
har vist sig at være uden noget grundlag, idet alle løbende 
lån blev anset for at skulle forlænges, uden hensyntagen til 
de forlængelser, der ikke var ansøgt af de interesserede 
eller ikke var bevilget af finansieringsorganerne. Et 
sådant maksimalt overslag var så meget mere uberettiget, 
eftersom en effektiv informationskampagne på lokalt 
plan ikke var blevet gennemført. Rettens revision på 
stedet har såledet kunnet konstatere, at de regionale 
myndigheders lokalkontorer, som berøres af foranstalt­
ningens gennemførelse, ikke kendte noget til den. 
5.39. Disse forhold har resulteret i en ringe udnyttelse 
af denne forordning, som trods alt var en hasteforanstalt­
ning, der skulle gælde til den 30. november 1983, og hvor 
Fællesskabets finansiering dækkede den samlede nationa­
le støtte. Af det beløb på 60 mio ECU, der var anslået til 
foranstaltningen, blev et forskud på ca. 21,8 mio ECU 
udbetalt til Italien i august 1984, hvoraf totredjedele, eller 
ca. 25 % af Fællesskabets finansiering, blev anvendt i 
oktober 1985. I mellemtiden er foranstaltningens gyldig-
64 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
hed forlænget til 1. april 1985 ved Rådets forordning 
(EØF) nr. 1713/85 af 20. juni 1985 (21). 
AFGRÆNSNINGEN AF BJERGOMRÅDER 
OG ANDRE UGUNSTIGT STILLEDE 
OMRÅDER 
Udviklingen af områdernes afgrænsning 
5.40. Rådets direktiv 75/268/EØF af 28. april 1975 (22), 
hvis bestemmelser i vid udstrækning er blevet afløst 
gennem forordning (EØF) nr. 797/85, indebærer forskel­
lige foranstaltninger til fordel for bedrifter i bjergområder 
eller andre ugunstigt stillede områder til kompensation 
for de ulemper, der rammer landbrugsdriften i disse 
områder. Når man betænker, at 17 % af betalingerne 
under EUGFL, udviklingssektionen, i 1985 afholdtes i 
medfør af dette direktiv, og at andre forordninger 
indeholder særlige bestemmelser ligeledes til fordel for 
disse områder, er det klart, at områdernes afgrænsning 
har en direkte indflydelse på Fællesskabernes finansielle 
forvaltning. Denne indflydelse er så meget større, 
eftersom direktivet for øjeblikket finder anvendelse på 
over 50 % af det udnyttede landbrugsareal i Fællesskabet. 
5.41. Områderne er delt op i tre kategorier: bjergområ­
der, ugunstigt stillede områder og områder med særlige 
ulemper. De første defineres på grundlag af fysiske 
kriterier, såsom højde og/eller hældning. De ugunstigt 
stillede områder, der er truet af affolkning, skal samtidig 
opfylde tre kriterier: ringe produktivitet som følge af 
naturbetingede forhold, ugunstige økonomiske forhold 
for landbruget og ringe tæthed eller tendens til tilbage­
gang i en befolkning, som i overvejende grad er afhængig 
af landbrugsvirksomhed. Endelig findes der områder med 
særlige ulemper, hvor det er nødvendigt at bevare 
landbrugsvirksomhed. 
5.42. I henhold til artikel 2 i direktiv 75/268/EØF 
opstiller Rådet efter forslag fra Kommissionen fælles-
skabslisten over de pågældende områder og vedtager 
ændringer af områdegrænserne. Der findes en forenklet 
procedure, hvorefter Rådets intervention ikke er påkræ­
vet, når der er tale om ændringer af begrænset omfang, 
som ikke fører til udvidelser af det udnyttede landbrugs­
areal i samtlige områder i den pågældende medlemsstat 
med mere end 0,5 % af denne stats udnyttede landbrugs­
areal. Denne procentsats blev i 1980 forhøjet til 1,5 %. 5.43. På grundlag af foreliggende oplysninger i 
Kommissionens sagsakter gives der i tabel 5.2 en oversigt 
over udvidelsen fra 1975 til 1985 af det udnyttede 
landbrugsareal i de områder, der falder ind under direktiv 
75/268/EØF. I løbet af denne tiårsperiode er kun enkelte 
støtteberettigede områder af et begrænset areal i Neder­
landene blevet slettet af listen. 
Begrundelsen for udvidelsen af områderne 
5.44. De tal, der er indeholdt i tabel 5.2, viser, omend de 
kun er tilnærmelsesvise, at udvidelsen i forhold til de 
oprindelige arealer pr. 31. december 1985 har været på 
11% 
5.45. Undersøgelsen af det af Kommissionen fremlagte 
materiale fører imidlertid til skuffende konstateringer. 
Sagsakter vedrørende oprindelige arealer i Italien og 
udvidelser i Frankrig var ikke længere for hånden, da 
kontrollen fandt sted. I øvrigt er medlemsstaternes 
begrundelser til støtte for deres anmodninger om 
ændringer yderst summariske, og sagsakterne har ikke 
indeholdt oplysninger om den kontrol, som Kommissio­
nen skulle have udført på dette område. For Det forenede 
Kongerige er det oprindelig anmeldte areal på 7 654 000 
ha rettet til 8 636 000 ha i 1982, uden at der i de sagsakter, 
der blev forelagt Retten, findes noget om Kommissionens 
eventuelle kontrol heraf. Det samme gælder en udvidelse i 
Frankrig, hvor bjergområderne i 1984 og 1985 blev 
forøget med 109 900 ha (hvoraf 101 600 ha er overført fra 
andre ugunstigt stillede områder eller områder med 
særlige ulemper og 8 300 ha tilføjet som nyt område), 
uanset at der er tale om områder, som er afgrænset af 
fysiske kriterier (højde, hældning), som normalt ikke 
ændrer sig. 
5.46. Det gjaldt også for Det forenede Kongerige, der i 
1982 anmodede om en udvidelse, at man ikke anvendte 
kriterierne om jordernes produktivitet og befolkningstæt­
heden på de nye områder, der blev stillet forslag om, men i 
stedet på de gamle og nye områder under ét. Af 
undersøgelsen af materialet fremgår det ikke, at Kommis­
sionen har undersøgt, om kriterierne var blevet overholdt 
særskilt for de nye områder. I andre tilfælde har man 
accepteret en sammenlignelig referenceindkomst på 82 % 
og 83 % af det nationale gennemsnit, selv om godtgørel­
sen normalt ikke må overstige 80 %. Ved beslutninger om 
udvidelser for Irland i 1985 blev kriteriet om »magre 
græsgange udgørende over 38 %« erstattet med »opdyr­
ket jord udgørende mindre end 7,8 %«. Materialet 
indeholder intet om en undersøgelse af denne tekstæn­
dring, trods det at ændringen ikke er uden indvirkning på 
mælkeproduktionen, da producenterne i støtteområderne 
har fordel af en særordning ved anvendelsen af medan-
svarsafgiftssystemet. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 65 
Tabel 5.2 — Direktiv 75/268/EØF: udviklingen af det udnyttede landbrugsareal i de pågældende områder fra 1975 til 1985 
(i 1 000 ha) 
Medlemsstat 
Belgien 
FR Tyskland 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Det forenede Kongerige 
I alt (6) 
Grækenland Artikel 3 
Oprinde­
ligt 
areal 
349,0 
3 620,0 
— 
4 895,8 
— 
— 
— 
8 864,8 
4 805,0 stk. 3 C) 
Udvi­
delse 
— 
2,5(2) 
721,9(3) 
— 
268,4(5) 
— 
— 
— 
992,8 
173,8 Artikel 3 
Oprinde­
ligt 
areal 
302,5 
3 398,6 
7 025,0 
3 500,0 
2 034,0 
129,9 
— 
8 636,0 
25 026,0 
1 084,1 stk. 4 (') 
Udvi­
delse 
11,9 
11,3 
148,2 
378,7(4) 
1 057,9 
— 
— 
1 222,3 
2 830,3 
916,5 Artikel 3 
Oprinde­
ligt 
areal 
— 
262,8 
327,2 
— 
196,6 
3,2 
13,6 
— 
803,4 
233,2 stk. 5 (0 
Udvi­
delse 
6,6 
116,6 
— 
1,3 
— 
5,3 
0,7 
130,5 
26,3 I alt 
314,4 
4 030,8 
11 958,9 
3 878,7 
8 454,0 
133,1 
18,9 
9 859,0 
38 647,8 
7 238,9 stigning 
3,9 
0,5 
9,0 
10,8 
18,6 
— 
39,0 
14,2 
11,4 
18,2 
(') Artikel 3, stk. 3: bjergområder. 
Artikel 3, stk. 4: ugunstigt stillede områder, der trues af affolkning. 
Artikel 3, stk. 5: områder med særlige ulemper. 
(2) Heraf 2 105 ha fra en overførsel fra områder, der trues af affolkning (art. 3, stk. 4). 
(3) Heraf 133 400 ha fra en overførsel på 121 200 ha fra områder, der trues af affolkning (art. 3, stk. 4) og 12 200 ha fra områder med særlige ulemper (art. 3, 
stk. 5). 
(4) Heraf 31 600 ha i forbindelse med en udvidelse af områder med særlige ulemper (art. 3, stk. 5), der senere er overført til ugunstigt stillede områder (art. 3, 
stk. 4). 
(5) Herunder en overførsel fra andre områder af et ikke nærmere angivet areal. 
(6) Danmark anvender ikke direktiv 75/268/EØF. Tallene for Grækenland, som kun har været medlem af Fællesskabet siden 1981, er ikke medtaget under 
»I alt«, men anført særskilt. 
GENERELLE BEMÆRKNINGER OM DE 
REGIONALE INTERVENTIONER 
5.47. Spørgsmålet om valg af målsætning og fastlæggel­
se af prioriteter er aktuelt både i forbindelse med den 
samlede strukturpolitik og med den enkelte fælles 
foranstaltning. Målsætningerne tager ofte sigte på at 
skabe ligevægt mellem forskellige og undertiden endda 
modstridende elementer. I betragtning heraf må det 
imidlertid befrygtes, at gennemførelsen af foranstaltning­
erne vil være præget af, at der stræbes efter forskellige og 
usammenhængende mål, hvilket kan forringe effektivite­
ten og føre til resultater uden særlig betydning. 
5.48. Forsinkelserne i gennemførelsen skyldes en række 
årsager, såsom indførelsen af ordninger uden særlig interesse for modtagerne, spørgsmål om administrative 
omlægninger som følge af decentraliseringen, budget­
begrænsninger samt endelig tekniske eller politiske 
grunde. Erfaringer fra tidligere foranstaltninger bør 
imidlertid udnyttes bedre for at undgå gentagelser af 
denne art og bør gøre det muligt at nå frem til opstilling af 
mere realistiske overslag og til bedre opfølgning af 
resultaterne. 
5.49. Det er beklageligt, at Kommissionen ikke 
tillægger vurdering af foranstaltningernes økonomiske 
virkning større betydning. Kommissionen er af den 
opfattelse, at personaleknaphed gør det nødvendigt at 
koncentrere sig om kontrol af udgifternes formelle 
rigtighed samt om foranstaltningerne til bevidstgørelse af 
myndighederne. Dette er en alvorlig mangel ved systemet, 
som Retten finder, den har pligt til i særlig grad at pege på. 
66 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
(i) EFT 30 af 20.4.1962, s. 991. 
(2) EFT 34 af 27.2.1964, s. 586. 
(3) EFT L 95 af 2.4.1985, s. 1. 
(4) EFT L 362 af 31.12.1985, s. 17. 
(5) EFT C 326 af 16.12.1985. 
(6) EFT C 342 af 31.12.1980. 
(7) EFT L 206 af 5.8.1985, s. 486. 
(8) EFT L 358 af 31.12.1985, s. 535. 
(9) EFT C 326 af 16.12.1985, s. 52. 
(10) Rådets forordning (EØF) nr. 355/77 af 15.2.77 om en fælles 
foranstaltning til forbedring af vilkårene for forarbejdning 
og afsætning af landbrugs- og fiskeriprodukter (EFT L 51 af 
23.2.1977, s. 1), senest ændret ved Rådets forordning (EØF) 
nr. 2224/86 af 14.7.1986 (EFT L 194 af 17.7.1986, s. 4). 
(H) Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21.4.1970 om 
finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT L 94 af 
28.4.1970, s. 13), senest ændret ved Rådets forordning 
(EØF) nr. 3769/85 af 20.12.1985 (EFT L 362 af 31.12.1985, 
s. 17). 
(12) Støtte, svarende til 1 035 500 FF (ca. 0,2 mio ECU), blev 
første gang ydet i 1972. (13) Forordning (EØF) nr. 1626/85 af 14.6.1985, EFT L 156 af 
15.6.1985, s. 13. 
(14) Denne procentsats skal erstattes med: 
— 16% for Mezzogiorno, den vestlige del af Irland og 
Grækenland med undtagelse af Stor-Athen 
— 11 % for Languedoc-Roussillon og for projekter i 
vinsektoren i departementerne Var, Vaucluse, Bouches-
du-Rhøne, Ardéche og Drøme (EFT C 152/83 af 
10.6.1983, s. 6). 
(15) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1685/78 af 11.7.1978, 
EFT L 197 af 22.7.1978, s. 1. 
(16) EFT L 197 af 20.7.1981, s. 27. 
(17) EFT L 322 af 18.11.1982, s. 36. 
O8) EFT L 93 af 30.3.1985, s. 1. 
(19) EFT L 293 af 25.10.1983, s. 7. 
(20) Kommissionens beslutning nr. 84/95/EØF af 8.2.1984, 
EFT L 51 af 22.2.1984, s. 20. 
(21) EFT L 165 af 25.6.1985, s. 1. 
(22) EFT L 128 af 19.5.1975, s. 1. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 67 
KAPITEL 6 
Den fælles fiskeripolitik 
6.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 6.1 —6.3 
Bemærkninger om budgetforvaltningen 6.4 —6.11 
Udnyttelsen af de disponible bevillinger 6.4 — 6.8 
Udgifter i forbindelse med fiskeriaftalen med Grønland 6.9 
Betalinger inden for rammerne af fiskeriaftaler med en række udviklings­
lande 6.10—6.11 
Bemærkninger om den fælles foranstaltning til udvikling af fiskeriet og 
akvakulturen (budgettets artikel 460) 6.12 — 6.32 
Hovedpunkter i den fælles foranstaltning 6.12 — 6.16 
Særlige bemærkninger 6.17 — 6.31 
Projekter i Italien 6.17 — 6.21 
Projekter i Irland 6.22 — 6.25 
Projekter i Grækenland 6.26 — 6.31 
Generel bemærkning 6.32 
INDLEDNING for fartøjer fra EF-landene i de pågældende landes 
farvande (kapitel 42), 
6.1. Fællesskabet finansierer over bevillingerne til den 
fælles fiskeripolitik i budgettets afsnit 4 (i 1985 215,4 mio 
ECU i disponible bevillinger til forpligtelser og 145,9 mio 
ECU i disponible bevillinger til betalinger): 
(a) en fælles markedsordning for fiskerivarer gennem 
EUGFL, garantisektionen (kapitel 40), 
(b) særlige foranstaltninger i form af forskningsprogram­
mer, biologiske undersøgelser og foranstaltninger til 
styrkelse af kontrollen med, at EF's regler for fiskeriet 
overholdes (kapitel 41), (d) sociale foranstaltninger i form af erhvervsuddannelse 
inden for fiskeriet og lægehjælp på havet (kapitel 43), 
(e) strukturforanstaltninger med hensyn til tilpasning og 
omlægning af kapaciteten inden for fiskerisektoren 
(kapitel 45), 
(f) fælles foranstaltninger inden for rammerne af 
EUGFL, udviklingssektionen, med hensyn til byg­
ning eller modernisering af fiskerfartøjer og udvikling 
af akvakulturen samt — stadig inden for EUGFL, 
udviklingssektionen — støtte til oprettelse af produ­
centsammenslutninger (kapitel 46). 
(c) aftaler med tredjelande, hovedsagelig udviklingslan­
de, for — mod vederlag — at opnå fiskerirettigheder 6.2. I tabel 6.1 gives der en oversigt over de indgåede 
forpligtelser og betalingerne i regnskabsåret, og i tabel 6.2 
vises udviklingen i de disponible bevillinger i 1985. 
68 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 6.1 — Fiskeri (afsnit 4): disponible bevillinger i 1985 og deres udnyttelse 
(mio ECU) 
Budgetpost 
Kapitel 40: 
Den fælles markedsordning for fiskerivarer 
— 400 Restitutioner 
— 401 Interventioner 
Kapitel 41: 
Særlige foranstaltninger 
— 410 Farvandsinspektion 
— 411 Forskning 
— 412 Biologiske undersøgelser 
— 413 Koordination af kontrolvirksomhed 
— 416 Middelhavsprogram 
Kapitel 42: 
Fiskeriaftaler med tredjelande 
— 420 Middelhavet 
— 421 Østersøen 
— 422 Udviklingslande 
— 423 Canada 
— 424 Grønland 
Kapitel 43: 
Sociale foranstaltninger 
— 430 Erhvervsuddannelse 
— 431 Lægehjælp 
Kapitel 45: 
Tilpasning og omlægning af kapaciteten 
— 450 Tilpasning af kapaciteten 
— 451 Omlægning af kapaciteten 
Kapitel 46: 
Strukturforbedring, fælles foranstaltninger 
— 460 Fælles foranstaltninger, projekter 
— 461 Producentsammenslutninger 
I alt for afsnit 4 (4) 
Udnyttelsesgrad for bevillingerne (%) Forpligtelser 
Disponible 
bevillinger 
til for­
pligtelser 
i 1985(0 
24,1 
0,5 
23,6 
2,8 
0,0 
0,7 
0,8 
0,3 
1,0 
34,6 
p.m. 
0,1 
8,0 
0,0 
26,5 
0J_ 
0,1 
0,0 
50,2 
43,0 
7,2 
103,6 
103,1 
0,5 
215,4 Forpligtel­
ser indgået 
i 1985 
16,0 
-0,1(3) 
16,1 
IA 
0,8 
0,3 
0,5 
29,5 
0,1 
2,9 
0,0 
26,5 
0,1 
0,0 
8j> 
6,1 
2,5 
65,9 
65,8 
0,1 
121,7 
(56,5 %) Betalinger 
Disponible 
bevillinger 
til 
betalinger 
i 1985 (2) 
24,1 
0,5 
23,6 
IA 
0,2 
1,4 
0,3 
0,5 
40,8 
p.m. 
0,1 
14,2 
0,0 
26,5 
0,2 
0,2 
0,0 
48,5 
41,3 
7,2 
29,9 
29,4 
0,5 
145,9 Betalinger 
i 1985 
16,0 
-0,1(3) 
16,1 
0,8 
0,6 
0,2 
— 
35,4 
0,1 
8,8 
0,0 
26,5 
PJ. 0,1 
0,0 
— 
29,5 
29,4 
0,1 
81,8 
(56,1 %) 
(') Herunder overførsler, frigørelser, tilpasninger og henstående bevillinger fra 1984. 
(2) Herunder overførsler og fremførsler fra 1984. 
(3) Tilbagebetaling i 1985 af urigtigt udbetalte beløb i 1984. 
(4) Bevillingerne i kapitel 40 er ikke-opdelte bevillinger under EUGFL, garantisektionen; bevillingerne er opdelte og ikke-opdelte i kapitel 41, ikke-opdelte i 
kapitlerne 42 og 43 og opdelte i kapitlerne 45 og 46. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 69 
Tabel 6.2 — Udviklingen i de disponible 
bevillinger i 1985 
(mio ECU) 
Bevillingernes art 
Oprindeligt budget 
Henstående bevillinger (J) 
Bevillinger fremført fra 1984 
Overførsler (2) 
lait Bevil­
linger til 
forplig­
telser 
150,2 
65,2 
— 
— 
215,4 Bevil­
linger til 
betalin­
ger 
105,4 
— 
38,5 
+ 2,0 
145,9 
(') Herunder bevillinger, som er blevet disponible som følge af udsving i 
ECU-kursen, og genudnyttede bevillinger. 
(2) Overførsel fra del B, kapitel 100 (formålsbestemte reserver) til 
kapitel 46. 
6.3. Retten har for nylig offentliggjort en særberetning 
om den fælles markedsordning for fiskerivarer (J). 
BEMÆRKNINGER OM 
BUDGETFORVALTNINGEN 
Udnyttelsen af de disponible bevillinger 
6.4. I forhold til regnskabsåret 1984 har bevillingerne til 
forpligtelser været 40 % og bevillingerne til betalinger 
46 % større, hovedsagelig på grund af henstående 
bevillinger fra 1984 og fremførte bevillinger fra samme år. 
6.5. De indgåede forpligtelser under hele afsnit 4 har 
udgjort 121,7 mio ECU i 1985 (mod 96,1 mio ECU i 
1984), dvs. 56,5 % af det disponible beløb (mod 62 % i 
1984). 
6.6. Betalingerne har i 1985 i alt beløbet sig til 81,8 mio 
ECU (mod 57,1 mio ECU i 1984), dvs. 56,1 % af det 
disponible beløb (mod 57 % i 1984). 
(!) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 6.7. Udnyttelsesgraden for bevillingerne har stadig 
været lille i 1985, hovedsagelig på grund af forsinkelser i 
gennemførelsen af to strukturaktioner, som Rådet traf 
beslutning om i oktober 1983, og som skal finansieres 
over bevillinger i kapitel 45. For én af aktionerne — som 
går ud på at tilpasse fiskerikapaciteten — kunne 
betalingerne normalt have fundet sted i 1985, hvis 
Kommissionen rettidigt havde vedtaget bestemmelser om 
indholdet og udformningen af de refusionsanmodninger, 
medlemsstaterne skal indsende. 
6.8. De disponible bevillinger under artikel 411 
(0,7 mio ECU i bevillinger til forpligtelser og 0,2 mio 
ECU i bevillinger til betalinger) til fremme af fælles 
forskningsprogrammer er ikke blevet udnyttet. Ved 
udgangen af 1985 var et forslag til forordning om 
forskningsprogrammer, som Kommissionen havde fore­
lagt Rådet den 18. juli 1980, stadig ikke vedtaget. 
Udgifter i forbindelse med fiskeriaftalen med 
Grønland 
6.9. Under artikel 424, der for første gang optrådte i 
budgettet for regnskabsåret 1985, var der afsat et beløb på 
26,5 mio ECU til udgifter i forbindelse med aftalen med 
Grønland om fiskerirettigheder. Da 1985-budgettet blev 
forkastet, og man måtte benytte foreløbige tolvtedele, var 
det ikke muligt at afholde udgifterne. Trods dette blev der 
betalt 26,5 mio ECU i februar 1985, og betalingen blev 
»foreløbigt« konteret, dels med 10 mio ECU under artikel 
422 (fiskeriaftaler med udviklingslande), dels med 
16,5 mio ECU under artikel 320 (landbrug i bjergområ­
der og visse ugunstigt stillede områder). Dette er helt 
åbenbart sket i strid med reglerne, og finansinspektøren 
burde have nægtet at godkende betalingen. I øvrigt giver 
de gældende bestemmelser ikke hjemmel for »foreløbig 
kontering«. I bogholderiet blev posteringerne ændret 
efter vedtagelsen af budgettet, idet betalingen blev 
konteret artikel 424 og bevillingerne under artikel 320 og 
artikel 422 blev genopført med de beløb, som var betalt til 
Grønland. 
Betalinger inden for rammerne af 
fiskeriaftaler med en række udviklingslande 
6.10. I december 1985 betalte Kommissionen inden for 
rammerne af fiskeriaftaler en række beløb til et fransk 
organ som uddannelsessstøtte fra Fællesskabet for et 
antal statsborgere fra Guinea, Guinea-Bissau og Senegal. 
Der blev i alt udbetalt 329 470 ECU, svarende til 
2 217 106 FF, men det eneste bilag, der foreligger for 
70 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
betalingerne, er en opgørelse fra det pågældende organ, 
hvorefter tilgodehavendet hos Fællesskabet beløb sig til 
1 738 366,24 FF (258 328 ECU). Ansvaret for den fejl, der 
er sket, må påhvile såvel den anvisningsberettigede som 
finansinspektøren, som uden indsigelse har godkendt 
betalingsordrer, som langt oversteg det beløb, der 
fremgik af de forelagte bilag. 
6.11. I 1985 blev der indgået en aftale med Madaga­
skar (2) om fiskerirettigheder for EF i farvandene ud for 
Madagaskar. Som modydelse skal EF betale en økono­
misk godtgørelse. Selv om Kommissionen i sit svar på 
bemærkningerne i Rettens årsberetning for regnskabsåret 
1984 (3) anførte, at den ikke har ret til at føre tilsyn med 
anvendelsen af de udbetalte beløb, har den accepteret, at 
der i den nye aftale er optaget en bestemmelse om, hvad 
godtgørelsen skal benyttes til. Under disse omstændighe­
der går Retten ud fra, at Kommissionen fuldt ud vil gøre 
brug af de kontrolmuligheder, den råder over. 
BEMÆRKNINGER OM DEN FÆLLES 
FORANSTALTNING TIL UDVIKLING AF 
FISKERIET OG AKVAKULTUREN 
(BUDGETTETS ARTIKEL 460) 
Hovedpunkter i den fælles foranstaltning 
6.12. Fra 1979 til 1983 har EUGFL, udviklings­
sektionen, med hjemmel i Rådets forordning (EØF) nr. 
1852/78 af 25. juli 1978 (4) og nr. 31/83 af 21. december 
1982 (5) finansieret en »midlertidig« fælles foranstaltning. 
Foranstaltningen forlænges for et år ad gangen, og tager 
sigte på en omlægning af kystfiskeriet og akvakulturen. 
Inden for rammerne af foranstaltningen er der ydet støtte 
til investeringsprojekter i form af køb, bygning eller 
modernisering af fiskerfartøjer samt opførelse af akva­
kulturanlæg. Der er til gennemførelse af foranstaltningen 
indgået forpligtelse i forbindelse med 1 153 projekter for 
et samlet støttebeløb fra EUGFL på 103,6 mio ECU. 
6.13. Fra og med regnskabsåret 1984 fortsættes 
udviklingssektionens fælles foranstaltning i henhold til 
Rådets forordning (EØF) nr. 2908/83 af 4. oktober 
1983 (6). Denne forordning blev udstedt som et led i en 
strukturforanstaltningspakke, der blev opnået enighed 
om samtidig med indførelsen af ressourceforvaltningspo-
litikken inden for fiskeriet. I henhold til forordning 
(EØF) nr. 2908/83 er der finansieret 1 653 projekter indtil 
udgangen af 1985, og det samlede støttebeløb fra EUGFL 
har udgjort 132,6 mio ECU. 
6.14. Selv om der i forordningerne om den fælles 
foranstaltning ikke er angivet en frist for gennemførelsen af de finansierede projekter, har Kommissionen dog ret til 
at indstille støttebetalingen, hvis modtageren ikke har 
påbegyndt arbejdet senest to år efter meddelelsen af 
tilskudsafgørelsen, eller såfremt der ikke inden for samme 
frist er ydet tilfredsstillende sikkerhed for, at projektet 
gennemføres. Desuden kan Kommissionen nedsætte eller 
ophæve tilskuddet, hvis projektet ikke gennemføres som 
planlagt (7). De beløb, der frigøres på denne måde, kan 
anvendes til finansiering af nye projekter. 
6.15. I 1985 optrådte der i Kommissionens bogholderi 
stadig forpligtelser vedrørende en række projekter, hvor 
finansieringsperioden allerede havde strakt sig over mere 
end to år. I tabel 6.3 gives der for hver medlemsstat en 
oversigt over sådanne projekter. 
6.16. På grundlag af sagsakter hos Kommissionen har 
Retten konstateret, at forsinkelserne af visse projekter i 
Italien, Grækenland og Irland var usædvanlige, mens 
støttemodtagerne og de berørte myndigheder i de øvrige 
medlemsstater efter Kommissionens opfattelse havde 
fremført begrundelser for forsinkelserne. Indtil videre har 
Retten begrænset sig til at foretage en gennemgang på 
stedet—hos Kommissionen og de pågældende italienske, 
græske og irske myndigheder — af de projekter, der er 
forsinkede, og af årsagerne til, at de er blevet forsinket. 
Særlige bemærkninger 
Projekter i Italien 
6.17. Retten har i Kommissionens afdelinger gennem­
gået de 115 sagsakter vedrørende projekter i Italien, som 
er finansieret i årene 1979, 1981, 1982 og 1983, men som 
ikke var afsluttede pr. 31. december 1985. Gennemgangen 
viste, at dokumenterne i sagsakterne for 85 projekter ikke 
indeholdt tilstrækkelig præcise oplysninger om den 
faktiske gennemførelse af projekterne eller om årsagerne 
til den forsinkede fremsendelse af anmodningen om 
udbetaling af det resterende støttebeløb. Kommissionen 
kan kun fremskaffe sådanne oplysninger hos de enkelte 
landes myndigheder. Retten har derfor indhentet supple­
rende oplysninger hos det italienske søfartsministerium, 
hvor forvaltningen af den fælles aktion er samlet i 
ministeriets hovedsæde. 
6.18. Den centrale forvaltning af projekterne i ministe­
riet består bl.a. i, at man organiserer og gennemfører alle 
stedlige undersøgelser af, om arbejdet udføres som 
beskrevet i projektet, eller — i påkommende tilfælde — af 
årsagerne til, at projektgennemførelsen er blevet forsin­
ket. I denne sammenhæng har det vist sig at være 
vanskeligt at følge projekterne nøje og hurtigt at foretage 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 71 
Tabel 6.3 — Oversigt over ikke-fuldførte projekter pr. 31.12.1985, 
efter medlemsstat og det regnskabsår, hvori der er disponeret over bevillingerne 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
FR Tyskland 
Grækenland 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Nederlandene 
Det forenede Kongerige 
lait 1979 
A B 
(mio 
ECU) C D 
(mio 
ECU) 
_ 
1 0,3 — — 
— — 
_ _ 
_ _ 
36 2,4 — 
4 2,0 2 0,3 
— — 
2 0,3 — — 
43 5,0 2 0,3 1980 
A 
1 
3 
9 
4 
11 
35 
34 
97 B 
(mio 
ECU) C D 
(mio 
ECU) 
0,2 — — 
0,3 — — 
0,5 — — 
1,3 — — 
4,0 2 0,1 
4,5 — — 
— 
4,3 1 0,0 
15,1 3 0,1 1981 
A 
3 
20 
10 
13 
18 
46 
9 
53 
172 B 
(mio 
ECU) 
0,4 
0,7 
0,6 
3,4 
3,8 
5,9 
0,6 
4,5 
19,9 C 
— 
1 
— 
3 
4 
7 
2 
4 
21 D 
(mio 
ECU) 
— 
0,0 
— 
0,2 
0,4 
0,7 
0,1 
0,1 
1,5 1982 
A B 
(mio 
ECU) 
1 0,1 
35 1,4 
12 1,4 
10 1,8 
26 3,3 
38 4,4 
97 7,2 
16 1,0 
60 4,5 
295 25,1 C 
— 
1 
1 
7 
3 
4 
30 
2 
11 
59 D 
(mio 
ECU) 
— 
0,0 
0,1 
0,4 
0,1 
0,6 
1,8 
0,0 
0,6 
3,6 1983 
A B 
(mio 
ECU) 
1 0,1 
58 2,2 
27 2,4 
100 6,2 
57 5,5 
78 5,6 
115 8,5 
10 1,9 
100 6,2 
546 38,6 C D 
(mio 
ECU) 
— — 
10 0,3 
3 0,2 
62 2,3 
15 0,8 
12 0,9 
76 5,0 
5 0,9 
19 0,7 
202 11,1 
Tegnforklaring: A: antal finansierede projekter i alt. 
B: udbetalt støtte i alt (mio ECU). 
C: antal ikke-fuldførte projekter ved udgangen af 1985. 
D: ikke-indfriede forpligtelser i alt ved udgangen af 1985 (mio ECU). 
Kilder: — Finansberetninger vedrørende EUGFL, udviklingssektionen. 
— Periodisk opgørelse fra den fælles regnskabscentral. 
de nødvendige undersøgelser. Det konstateredes således, 
at 9 projekter, som ifølge de oplysninger, der var 
fremsendt til Kommissionen, allerede for nogen tid siden 
skulle have været gennemgået ved besøg på stedet, endnu 
ikke var kontrolleret, da Rettens besøg fandt sted. For 25 
andre projekter forelå der ikke præcise oplysninger om 
projektgennemførelsen, idet modtagerne, som man 
udelukkende havde henvendt sig til pr. brev, ikke havde 
reageret. Som opfølgningen af projekterne for tiden er 
tilrettelagt, giver den ikke tilstrækkelige garantier for en 
effektiv og hurtig kontrol. Kommissionen og de nationale 
myndigheder bør overveje at indføre en ordning, 
hvorefter der holdes nærmere kontakt med fiskerne og de 
øvrige støttemodtagere. 
6.19. Den støtte, som medlemsstaten skal yde samtidig 
med Fællesskabets tilskud, udbetales af søfartsministeriet 
som en procentdel af de udgifter, Kommissionen 
betragter som støtteberettigede, når dokumentationen 
for udbetalingen af hele EUGFL-tilskuddet forelægges. 
Medlemsstatens bidrag er en forudsætning for, at hele 
EF's tilskud udbetales. Indtil støtten fra medlemsstaten er 
betalt, udbetaler Kommissionen kun 80 % af fondens 
tilskud og de resterende 20 % udbetales først, når det 
godtgøres at medlemsstaten har betalt sin støtte. Mellem 
udbetalingen af de to beløb kan der hengå flere måneder, 
og specielt dette forhold er årsag til, at der opstår 
forsinkelser. 
6.20. Det forekommer, at den planlagte gennemførelse 
af projekterne strander på, at fiskerne ikke kan rejse den 
egenkapital, som er forudsat i finansieringsplanen. Dette 
forhold fremhæver behovet for, at de finansieringsplaner, modtagerne forelægger, gennemgås mere indgående. Det 
bør specielt undersøges, i hvilket omfang modtagerne selv 
kan indskyde kapital i projekterne. Dette kunne så meget 
mere være påkrævet, som de offentlige lån med rentegodt­
gørelse i henhold til en lov af 1982 endnu ikke er stillet til 
rådighed. 
6.21. Under undersøgelsen konstateredes det desuden, 
at der for et antal projekter i mellemtiden var fremsat 
anmodning om udbetaling af de resterende beløb (25 
projekter), at der i nogle tilfælde var givet afkald på 
tilskuddet (6 projekter), at der var anmodet om en kontrol 
af det udførte arbejde (5 projekter), eller at der var opstået 
særlige problemer, som endnu ikke var løst (15 projekter). 
Projekter i Irland 
6.22. Retten har konstateret, at 20 sagsakter for 
projekter i henhold til forordningerne (EØF) nr. 1852/78 
og nr. 31/83 ikke var afsluttet den 31. december 1985. For 
8 af projekterne fremgik det af oplysninger, som blev 
indhentet hos Kommissionen, at de var ved at være 
afsluttede, at man afventede den endelige afregning, at 
man var i færd med at opgive projekterne, eller at de 
selskaber eller lignende, som var inddraget i projekterne, 
var under likvidation. De øvrige 12 projekter er derimod 
blevet gennemgået nøje i samarbejde med de irske 
myndigheder, bl.a. BIM (Irish Sea Fisheries Board) og 
»Udaras na Gaeltachta« (som har ansvaret for de gæliske 
områder). 
72 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
6.23. Det fremgår af de oplysninger, Retten har 
indhentet, at de irske myndigheder ikke har været sikre 
på, at den midlertidige foranstaltning ville blive videre­
ført, og at de derfor har ansøgt om EF-tilskud til 
omfattende projekter, der kun delvis har kunnet gennem­
føres. For de fleste projekter er den første fase gennemført 
og taget i brug. Den første fase kunne og burde efter 
Rettens opfattelse havde udgjort hele projektet, som 
dermed kunne have været afsluttet inden for normal tid. 
Den lange tid, som går mellem den første fase og en 
eventuel videreførelse af projektet, og som desuden er 
forårsaget af bl.a. leveringsproblemer, medfører, at 
betydelige bevillinger henstår ubenyttede. 
6.24. Det må beklages, at Kommissionen under sin 
behandling af ansøgningerne ikke påser, at forudsætning­
erne for, at det planlagte arbejde kan gennemføres, er 
opfyldt, og at den ikke stiller krav om tilstrækkelige 
garantier for gennemførelsen, specielt når der er tale om 
flere successive projekter. Dette gælder i hvert fald i de 
tilfælde, hvor den har ret til at stille sådanne krav. Herved 
vil man kunne undgå, at betydelige forpligtelsesbeløb 
blokeres i længere tid. Som eksempel kan nævnes 
behandlingen af projekt IRL/109/82, hvori der henvistes 
til sammenhængen med et tidligere projekt (IRL/61/80). I 
dette tilfælde søgte Kommissionen ikke oplyst, i hvilket 
omfang det første projekt var gennemført, eller i hvilket 
omfang der var udsigt til, at det ville blive gennemført. 
6.25. En anden årsag til, at bevillinger blokeres, er 
forsinkelser i forbindelse med den fremgangsmåde der 
benyttes ved ophævelse af støttetilsagn. Forsinkelserne 
opstår på grund af, at de nationale myndigheders 
henholdende svar er ubestemte og ufuldstændige, og at 
Kommissionen accepterer dem uden at kræve dem 
præciseret. Svarene indeholder kun en del af de nødvendi­
ge oplysninger, og oplysningerne vedrører ofte usikre 
forudsigelser. 
Projekter i Grækenland 
6.26. I 1982 og 1983 godkendte Kommissionen 
følgende projekter i Grækenland vedrørende bygning og 
modernisering af fartøjer og opførelse af akvakulturan­
læg: 
1982 
1983 
i alt Antal godkendte 
projekter 
10 
100 
110 Antal 
modtagere 
64 
211 
275 
Denne opgørelse viser, at flere af de godkendte projekter 
omfattede et stort antal delprojekter. 
6.27. Af de 110 projekter var 45 endnu ikke afsluttet i 
marts 1986. Af de uafsluttede projekter vedrørte 40 
fiskerbåde og 5 akvakulturanlæg. 6.28. I nogle af de uafsluttede sager var det mellem 6 
måneder og et år siden der var anmodet om nye 
oplysninger, og Kommissionen havde på det tidspunkt, 
hvor revisionen fandt sted, ikke taget kontakt hverken 
med de nationale myndigheder eller modtagerne. Dette 
ville have været specielt ønskeligt på baggrund af, at 
Grækenland først tiltrådte som EF-medlemsstat den 1. 
januar 1981. Det store antal tilfælde, hvor modtagerne 
har givet afkald på tilskuddet, hvor tilskuddet er 
inddraget, eller hvor projekterne er opgivet (23 % af alle 
støttemodtagerne), skyldes uden tvivl manglende oplys­
ninger. 
6.29. Det ville i denne forbindelse være ønskeligt, at 
Kommissionen straks og i samarbejde med de nationale 
myndigheder indledte den procedure, som skal følges for 
at inddrage tilskuddet til projekter, som ikke gennemfø­
res, eller som gennemføres i strid med EF-bestemmelser-
ne. 
6.30. I øvrigt konstateredes det under besøg på stedet, 
at den tilsynsordning, centraladministrationen har 
gennemført, principielt opfylder EF's krav. Men når der 
ikke føres en ajourført oversigt, er den myndighed, som 
koordinerer alle oplysningerne ikke i stand til systematisk 
at overvåge, hvorledes de arbejder, modtagerne skal 
udføre, skrider frem. Samtidig er forbindelsen mellem på 
den ene side de centrale myndigheder og på den anden 
side de lokale myndigheder og havnemyndighederne ikke 
regelmæssig og effektiv, navnlig fordi der ikke frem­
kommer reaktioner fra de lokale myndigheder. Under 
revisionsbesøget havde den centrale administration 
således ikke nøjagtige oplysninger om 16 modtagere (11 
projekter), og den havde ikke modtaget svar på sine 
henvendelser til de lokale myndigheder. 
6.31. Atderopståraltforstore forsinkelser, hovedsage­
lig på grund af den tid, der går, før arbejdet på projekterne 
sættes i gang, fremgår af, at 41 % (svarende til ca. 50 % af 
støttemodtagerne) af de »kollektive« projekter, som 
Kommissionen godkendte efter forelæggelse for denne i 
1981 og 1982, endnu ikke var afsluttet, da revisionen blev 
foretaget. Dette forhold må tillægges så meget større 
betydning som kun 5 af de ikke afsluttede projekter angik 
akvakulturanlæg, mens de øvrige 40 uafsluttede projekter 
— som omfattede 131 modtagere — vedrørte bygning 
eller modernisering af fiskerfartøjer af sædvanlig størrel­
se, hvor arbejdet normalt ikke vil strække sig over mere 
end 6 til 7 måneder. 
Generel bemærkning 
6.32. Når den ifølge forordningerne gældende frist på 
to år er udløbet, skal Kommissionen indlede en undersø­
gelse, som skal føre til, at man over for modtagerne enten 
træffer beslutning om at indstille tilskuddet, eller at man 
beslutter at afvente den videre udvikling. Under undersø-
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 73 
gelsen stiller Kommissionen sig dog tilfreds med upræcise til, at der udstedes bestemmelser herom, således at 
svar, hvoraf det ikke tilstrækkelig klart fremgår, hvorie- proceduren i tilfælde, hvor tilskuddet skal ophøre, klart 
des projekterne skrider frem. Hertil kommer, at forord- defineres, systematiseres og fremskyndes. Der bør 
ningerne ikke indeholder bestemmelser om, hvilken form opstilles helt bestemte frister for de oplysninger, der skal 
for kontakt der skal holdes mellem Kommissionen, fremsendes, og for de enkelte faser i proceduren, således 
medlemsstaten og modtagerne, når først arbejdet på at man kan undgå, at alt for store forpligtelser henstår 
projektet er påbegyndt. Kommissionen bør tage initiativ uden at være indfriet. 
(0 EFT C 339 af 31.12.1985. (5) EFT L 5 af 7.1.1983, s. 1. 
(2) EFT L 73 af 18.3.1986, s. 25. (6) EFT L 290 af 22.10.1983, s. 1. Forordning (EØF) nr. 2908/ 
(3) EFT C 326 af 16.12.1985, pkt. 6.10-6.12. 83 er ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 3733/85 af 
(4) EFTL211afl.8.1978,s.30. Forordning (EØF) nr. 1852/78 20.12.1985 (EFT L 361 af 31.12.1985, s. 78). 
er ændret ved forordningerne (EØF) nr. 592/79 af 26.3.79 (7) Forordning (EØF) nr. 1852/78, artikel 10, stk. 2, forordning 
(EFT L 78 af 30.3.1979, s. 5), nr. 1713/80 af 27.6.1980 (EFT (EØF) nr. 31/83, artikel 10, stk. 2, forordning (EØF) nr. 
L 167 af 1.7.1980, s. 50) og nr. 2992/81 af 19.10.1981 (EFTL 2908/83, artikel 18, stk. 2. 
299 af 20.10.1981, s. 24). 
74 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KAPITEL 7 
Interventionsudgifter på områderne 
for regionaludvikling og transport 
7.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 7.1 — 7.2 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 7.3 — 7.7 
Analyse af den budgetmæssige gennemførelse 7.8 —7.21 
Uudnyttede EFRU-bevillinger 7.8 — 7.9 
Overførsler af EFRU-bevillinger 7.10 — 7.11 
Situationen for EFRU-betalinger pr. medlemsstat 7.12 — 7.14 
Stillingen med hensyn til udestående forpligtelser 7.15 — 7.18 
Andre aktioner i forbindelse med afsnit 5 7.19 — 7.21 
Bemærkninger om forvaltningen af EFRU 7.22 — 7.31 
Overgangen fra den tidligere til den nye forordning 7.22 — 7.25 
Finansiering af programmerne 7.26 — 7.28 
En del af støtten anvendes til industriinvesteringer 7.29 — 7.31 
Bemærkninger om forvaltnings- og kontrolordningen for EFRU-støtten 7.32 — 7.74 
Regionaludviklingsprogrammerne 7.34 — 7.41 
Udvælgelse af projekter 7.42 — 7.49 
Globale afgørelser 7.50—7.53 
Gennemførelsen af projekterne 7.54 — 7.64 
Kontrol af udførelse og vurdering af resultater 7.65 — 7.74 
Generel betragtning 7.75 — 7.77 
INDLEDNING den nye rådsforordning (EØF) nr. 1787/84 af 19. juni 
1984 (2), der trådte i kraft den 1. januar 1985. 
7.1. Udgifterne inden for dette afsnit vedrører i første 
række Den europæiske fond for Regionaludvikling 
(EFRU), oprettet ved Rådets forordning (EØF) nr. 724/ 
75 af 18. marts 1975 ('). Fondens formål er at bidrage til at 
afhjælpe de væsentligste regionale skævheder i Fællesska­
bet ved finansielt at deltage i udviklingen og den 
strukturelle tilpasning i tilbagestående regioner samt i 
omstillingen i industriområder i tilbagegang. Forvalt­
ningen af fonden var i 1985 præget af gennemførelsen af 
(!) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 7.2. EFRU-tildelingen fastsættes hvert år i De europæi­
ske Fællesskabers almindelige budget opdelt på forplig­
telsesbevillinger og betalingsbevillinger. Fonden refunde­
rer til medlemsstaterne en del af de udgifter, de har 
afholdt til at gennemføre fællesskabsprogrammerne, 
nationale programmer af interesse for Fællesskabet samt 
projekter og undersøgelser. Midlerne anvendes fordelt 
blandt medlemsstaterne i henhold til intervaller, hvis 
nedre og øvre grænser gælder for perioder på tre år. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 75 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
7.3. Hovedlinjerne i anvendelsen af bevillingerne under 
afsnit 5 i budgettet »Interventionsbevillinger vedrørende 
regionaludvikling og transport« gives i tabel 7.1. 7.5. De støttebeløb der er ydet til projekter fordeler sig 
mellem industri og infrastruktur med henholdsvis 18 % 
og 82 % af det samlede beløb. Finansieringen heraf er et 
resultat af 743 beslutninger, der vedrørte 3 265 investerin­
ger. Gennemsnitlig androg støtten pr. projekt i 
1985 711 000 ECU mod 529 000 ECU i det foregående 
regnskabsår. Differencen skyldes en stigning i gennem-
snitsbeløbet pr. investering samt for over halvdelen heraf, 
at der blev anvendt højere støttesatser, således som fastsat 
ved den ny forordning. 
7.4. For EFRU (kapitel 50 og 51) beløb de samlede 
disponible bevillinger til forpligtelser sig i 1985 til 
2 654,8 mio ECU hvoraf et beløb på 2 495,2 mio ECU, 
dvs. 94,7 % blev anvendt. Forpligtelserne vedrører 
henholdsvis investeringsprojekter med 2 321,3 mio ECU, 
nationale programmer af interesse for Fællesskabet med 
134 mio ECU, 37 undersøgelser med 2,1 mio ECU samt 
videreførelse af kvotafri aktioner i henhold til den 
tidligere forordning til et beløb af 37,8 mio ECU. En 
forpligtelsesbevilling på 28 mio ECU, der henstod fra 
1984 til kvotafri aktioner, bortfaldt ved udgangen af 
1985, hvilket også var tilfældet med en forpligtelsesbevil­
ling på 9,6 mio ECU i henhold til den tidligere forord­
ning. 7.6. De samlede disponible betalingsbevillinger for de 
to EFRU-kapitler androg 1 739,2 mio ECU, og der blev 
heraf anvendt 1 624,2 mio ECU eller 93,4 % (jf. tabel 7.1). 
I bilag III vises fordelingen af forpligtelser og betalinger 
pr. medlemsstat. 
7.7. I budgettet for 1985 er der givet bevillinger til 
EFRU-interventionerne under tre artikler, nemlig nr. 
500, 505 og 510, der vedrører anvendelsen af henholdsvis 
den gamle forordning (kvotabestemt afdeling), den nye 
forordning samt kvotafri aktioner i henhold til den gamle 
forordning. I tabel 7.2 gives en oversigt over stillingen i 
1985 for bevillingerne under disse tre artikler. 
Tabel 7.1 — Interventioner på områderne for regionaludvikling og transport: 
Disponible bevillinger i 1985 og deres udnyttelse 
(mio ECU) 
Budgetkapitel 
Artikel 500: Tidligere forordning (kvotabestemt) 
Artikel 505: Ny forordning 
Artikel 510: Tidligere forordning (kvotafri) 
Kapitel 50 og 51 i alt (EFRU) 
Kapitel 54: 
Andre interventioner af regional karakter 
Kapitel 55: 
Middelhavsprogrammer 
Kapitel 58: 
Transportpolitik (•) 
Til sammen Forpligtelser 
Disponible 
bevillinger 
til forplig­
telser 
i 1985 Forplig­
telser 
indgået i 
1985 
9,9 0,3 
2 464,1 2 457,1 
180,8 37,8 
2 654,8 2 495,2 
69,1 57,5 
140,0 6,8 
171,6 81,2 
3 035,5 2 640,7 Betalinger 
Disponible 
bevillinger 
til 
betalinger 
i 1985 Betalinger 
afholdt i 
1985 
1 294,9 1 294,8 
411,0 296,1 
33,3 33,3 
1 739,2 1 624,2 
55,2 17,4 
20,0 7,8 
116,0 76,1 
1 930,4 1 725,5 
(') Herunder fremførsler vedrørende ikke-opdelte bevillinger under kapitel 78. 
76 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 7.2 — Udnyttelse af EFRU-bevillinger i 1985 
Bevillingsart 
Bevillinger opført på 1985-budgettet 
Bevillinger, disponible efter bortfald af tidligere 
bevilgede støttebeløb 
Bevillinger, disponible som følge af kurssving­
ninger 
Bevillinger, henstående eller fremført fra 1984 
Subtotal 
Overførsel fra artikel 500 til artikel 505 
Overførsel fra artikel 510 til artikel 505 
Disponible bevillinger i alt 
Udnyttede bevillinger 
—— _ Artikel 500 
(tidligere 
forordning — 
kvotabestemte) 
Forplig-
telses-
be vil-
linger Beta-
lings-
bevil-
linger 
— 1 259,0 
95,4 — 
198,8 — 
4,9 35,9 
299,1 1 294,9 
-289,2 — 
9,9 1 294,9 
0,3 1 294,8 Artikel 505 
(ny forordning) 
Forplig-
telses-
be vil-
linger 
2 174,9 
2 174,9 
+ 289,2 
2 464,1 
2 457,1 Beta-
lings-
bevil-
linger 
281,0 
281,0 
+ 130,0 
411,0 
296,1 Artikel 510 
(tidligere 
forordning — 
kvotafri) 
Forplig-
telses-
be vil-
linger Beta-
lings-
bevil-
linger 
115,0 70,0 
65,8 93,3 
180,8 163,3 
— -130,0 
180,8 33,3 
37,8 33,3 I 
Forplig-
telses-
be vil-
linger 
2 289,9 
95,4 
198,8 
70,7 
2 654,8 
2 654,8 
2 495,2 (mio ECU) 
ilt 
Beta-
lings-
bevil-
linger 
1 610,0 
129,2 
1 739,2 
1 739,2 
1 624,2 
ANALYSE AF DEN BUDGETMÆSSIGE 
GENNEMFØRELSE 
Uudnyttede EFRU-bevillinger 220 mio ECU, som det ikke har været muligt at 
imødekomme. Disse betalinger, der skal afholdes i 
begyndelsen af 1986, vil lægge beslag på henved en 
tredjedel af bevillingerne under artikel 500 i 1986-
budgettet, som er givet til at videreføre gennemførelsen af 
den gamle forordning. Disse omstændigheder giver 
anledning til tvivl om berettigelsen af de til artikel 505 
foretagne overførsler. 
7.8. I forbindelse med EFRU's budgetmæssige forvalt­
ning har de bevillinger, der var til disposition for kvotafri 
aktioner (artikel 510), i vid udstrækning henstået 
uudnyttet i 1985, idet forpligtelserne og betalingerne kun 
svarede til en del af de bevillinger, der henstod eller var 
fremført fra 1984. En mere detaljeret undersøgelse af 
spørgsmålet fremgår af Revisionsrettens særberetning 
herom (3). 
7.9. Det viste sig desuden, at disponible bevillinger på 
130 mio ECU til kvotafri aktioner i henhold til den gamle 
forordning var blevet overført til artikel 505, hvis 
bevillinger skal dække aktioner i henhold til den nye 
forordning, og hvor der ved udgangen af regnskabsåret 
henstod uudnyttede betalingsbevillinger på i alt 114,9 mio 
ECU. Hovedparten af støttebeslutninger inden for 
rammerne af den nye forordning blev vedtaget i december 
1985, og der har derfor kun kunnet fremsættes ganske få 
betalingsanmodninger i forbindelse med disse beslut­
ninger. I forbindelse med den gamle forordning er der i 
øvrigt mange betalingsanmodninger, der i alt andrager Overførsler af EFRU-bevillinger 
7.10. Hvad overførslerne angår, har Retten bemærket 
følgende: 
(a) Ovennævnte overførsel af betalingsbevillinger på 
130 mio ECU fra artikel 510 til 505 omfatter for 
60 mio ECU's vedkommende bevillingsfremførsler 
fra 1984. For dette sidste beløbs vedkommende drejer 
det sig derfor om en fremførsel fra 1984-budgettet til 
1985-budgettet, en fremgangsmåde som Retten ved 
flere lejligheder har påtalt som stridende mod 
bestemmelserne i finansforordningens artikel 21, idet 
bevillingsoverførsler skal finde sted inden regnskabs­
årets udgang (4). 
(b) I det foreliggende tilfælde skal betalingsbevillingerne 
fra 1984 i øvrigt i den sidste ende anvendes til betaling 
af forpligtelser, der er indgået i 1985. Denne 
fremgangsmåde er ikke i overensstemmelse med 
definitionen af opdelte bevillinger i henhold til 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 77 
finansforordningens artikel 1, hvori det hedder, at 
opdelte betalingsbevillinger skal dække udgifter, der 
følger af opfyldelsen af de i løbet af regnskabsåret og/ 
eller tidligere regnskabsår indgåede forpligtelser (5). 
(c) Af forpligtelsesbevillinger på 4,9 mio ECU, der 
henstod fra 1984 under artikel 500, er der desuden 
overført 2,2 mio ECU til artikel 505, hvilket ligeledes 
betyder en fremførsel fra 1984-budgettet til 1985-
budgettet. Af de 2,7 mio ECU, der derefter var 
disponible, er der anvendt 0,3 mio ECU, og 2,4 mio 
ECU bortfaldt ved udgangen af regnskabsåret 1985. 
7.11. Det samlede bortfald af forpligtelsesbevillinger 
ved udgangen af regnskabsåret 1985 andrager 9,6 mio 
ECU. Til ovennævnte beløb på 2,4 mio ECU lægges 
7,2 mio ECU i bevillinger under artikel 500, der blev 
disponible ved tilbagetrækning af allerede bevilgede 
støttebeløb. Da dette forhold ikke harmonerer med 
bestemmelserne i artikel 9, stk. 6, i den tidligere 
forordning, hvori der gives hjemmel til, at midler, der er 
blevet frigjort, kan genanvendes til nye projekter, 
genoprettede Kommissionen disse bevillinger i begyndel­
sen af 1986, hvilket imidlertid burde have medført en 
postering i driftsregnskabet for 1985. Kommissionen har 
siden hen, den 17. oktober 1986, fremsendt korrigerede 
tabeller til driftsregnskabet, hvoraf det fremgår, at 
beløbet på 9,6 mio ECU fra nu af er opført som 
forpligtelsesbevillinger, der henstod pr. 31. december 
1985, og ikke længere figurerer under bortfaldne bevil­
linger. 
Situationen for EF RU-betalinger pr. 
medlemsstat 
7.12. I betragtning af det ret korte tidsrum fra 
støttebeslutningen til udgangen af regnskabsåret har der i 
1985 kun kunnet afholdes enkelte betalinger i forbindelse 
med samtlige støttebeslutninger, som Kommissionen traf 
i midten af december. Der er her tale om: 
(a) 2 beslutninger vedrørende Frankrig om en støtte på i 
alt 25,2 mio ECU, hvoraf 15 mio ECU er betalt; 
(b) 15 beslutninger vedrørende Irland om en støtte på i alt 
85,6 mio ECU, hvoraf 34,1 mio ECU er betalt; 
(c) 8 beslutninger vedrørende Grækenland om en støtte 
på i alt 174,6 mio ECU, hvoraf 128,9 mio ECU er 
betalt. 
7.13. En undersøgelse af betalinger af støttebeløb 
bevilget i 1984 viser, at den procentdel af støtten, der er 
betalt, ligger væsentlig højere for Irland og Grækenland. 
Den procentvise støtte for året 1984, der er betalt pr. 31. december 1985, stiller sig for de enkelte medlemsstater 
således: 
Belgien 
Danmark 
FR Tyskland 
Grækenland 
Frankrig 23,6% 
54,6% 
56,6% 
71,1% 
28,9 % Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Det forenede 
Kongerige 74,5% 
17,5% 
12,9 % 
1,6% 
52,0% 
7.14. De forskelle, der er omtalt under de foregående 
punkter, skyldes forskellige faktorer, der navnlig hænger 
sammen med informationsprocedurerne og den admini­
strative holdning i de enkelte medlemsstater. Betalings-
tempoet kan imidlertid ikke henføres til effektiviteten i 
EFRU-forvaltningen, men skyldes ofte, at støtten 
bevilges til projekter, der befinder sig på et fremskredet 
stadium, hvilket mindsker fondens indflydelse på investe­
ringsbeslutningen og udvander dens karakter af at være et 
supplement (jf. Rettens årsberetning for regnskabsåret 
1984 (6)). Kommissionen bør have opmærksomheden 
henvendt på de afvigelser, der fra medlemsstat til 
medlemsstat er konstateret i fondens betalingstempo, og 
det bør have til følge, at Kommissionen bedre præciserer 
de kriterier, der anvendes på fremskyndede betalinger, da 
disse forhold spiller en rolle for virkningen af støtten samt 
for forløbet af restbetalingerne. 
Stillingen med hensyn til udestående 
forpligtelser 
7.15. For hele afsnit 5 udgør de kumulerede udestående 
forpligtelser for de forløbne regnskabsår 5 336,2 mio 
ECU pr. 31. december 1985. Ikke-udnyttede forplig­
telsesbevillinger, der henstod ved afslutningen af regn­
skabsåret, andrager 356,2 mio ECU. Når der ses bort fra 
betalingsbevillinger fremført fra 1985 til 1986 på i alt 
195,1 mio ECU, skal Fællesskabet således fra 1986 bruge 
et beløb på 5 497,3 mio ECU til dækning af udgifter, der 
stammer fra den tidligere forvaltning af afsnit 5. Dette 
beløb, der udgør henved 50 % af de samlede forpligtelser, 
som Kommissionen endnu skal afvikle, skyldes for 
størstedelen foranstaltninger, der er igangsat i forbindelse 
med EFRU. 
7.16. Forpligtelser, der for EFRU henstod til betaling 
ved udgangen af regnskabsåret, og som pr. 31. december 
1984 beløb sig til 4 543 mio ECU, androg pr. 31. 
december 1985 5 115 mio ECU. Da forpligtelsesbevil­
linger, der var disponible på budgettet, år for år oversteg 
betalingsbevillingerne, vil den sædvanlige gennemførelse 
af budgettet automatisk føre til en stigning i udestående 
forpligtelser. 
7.17. For så vidt angår de tidligere kvotafri aktioner 
bør det i øvrigt, som nævnt af Retten i dens særberetning, 
bemærkes, at for de samlede godkendte programmer, der 
78 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
omfatter en støtte på i alt 490 mio ECU, skulle der pr. 31. 
december 1985 stadig indgås forpligtelser for 312 mio 
ECU. Det samme er tilfældet med 154,8 mio ECU til 
nationale programmer af interesse for Fællesskabet, der 
er omtalt under pkt. 7.27. 
7.18. Af tabel 7.3, der indeholder fordelingen pr. 
medlemsstat af forpligtelser, der endnu ikke er betalt af 
EFRU, ses det, at 47,6 % af det samlede beløb vedrører 
Italien, og at der i øvrigt stadig henstår forpligtelser 
(10 mio ECU mod 14,5 mio ECU pr. 31. december 1984) 
vedrørende beslutninger truffet i regnskabsårene 1975-
1977 samt beslutninger i regnskabsårene 1978-1980 
(222,9 mio ECU mod 314,1 mio ECU pr. 31. december 
1984). Situationen bliver ikke bedre fra år til år og har 
allerede været behandlet i Rettens årsberetning for 
regnskabsåret 1983 (7). Det bør endvidere tages i 
betragtning, at den del af støtten, der er betalt, sjældent 
svarer til projektudførelsens stade, idet refusionsanmod-
ninger fra medlemsstaterne fremsendes for sent og på den 
anden side, at støttebeslutningerne drejer sig om frem­
skyndede betalinger. 
Andre aktioner i forbindelse med afsnit 5 
7.19. For så vidt angår »Andre interventioner af 
regional karakter« (kapitel 54), er der af disponible 
bevillinger til forpligtelser på 69,1 mio ECU blevet 
anvendt 57,5 mio ECU, dvs. 83,2%. Dette er ikke 
tilfældet med disponible bevillinger til betalinger, som er 
udnyttet med 31,5 %, eller 17,4 mio ECU ud af 55,2 mio 
ECU. Dette forhold skyldes et langsommere tempo i de 
forberedende undersøgelser i forbindelse med integrerede 
aktioner og forsinkelser med iværksættelsen af sociale 
projekter i Grækenland. 
7.20. Der konstateres endvidere en underudnyttelse af 
bevillingerne for »Middelhavsprogrammer« (kapitel 55). 
Forpligtelser indgået i 1985 på 6,8 mio ECU andrager 
mindre end 4,9% af de disponible bevillinger til 
forpligtelser (140 mio ECU). Bevillinger til betalinger er 
udnyttet med 7,8 mio ECU, dvs. 39 % af de samlede 
disponible bevillinger, der androg 20 mio ECU. Når 
forpligtelsesbevillingerne henstår næsten uudnyttede, 
skyldes dette hovedsagelig, at så at sige ingen af de 
integrerede middelhavsprogrammer har kunnet få Kom­
missionens godkendelse inden for regnskabsåret, og at 
kun Grækenland havde forelagt ét program ved udgan­
gen af året. En meget ringe anvendelse af betalingsbevil­
linger må tilskrives forsinkelser med iværksættelsen af de 
forberedende aktioner. 
7.21. I forbindelse med »transportpolitik« (kapitel 58) 
var der disponible bevillinger til forpligtelser og til 
betalinger på henholdsvis 171,6 og 116,0 mio ECU. 
Udnyttelsesprocenten herfor var henholdsvis 47,3 % eller 
81,2 mio ECU, og 65,6 % eller 76,1 mio ECU. Selv om der Tabel 7.3 — EFRU: Udestående forpligtelser pr. medlemsstat pr. 
31. december 1985 
(mio ECU) 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
FR Tyskland 
Frankrig 
Grækenland 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Det forenede 
Kongerige 
lait 
Udestående 
forpligtelser 
pr. 31. 12. 1984 1975-77 
1,1 
— 
0,7 
1,1 
— 
0,2 
4,9 
— 
1,3 
0,7 
10,0 
14,5 1978-80 
1,8 
— 
9,8 
28,4 
— 
4,8 
124,6 
— 
7,8 
45,7 
222,9 
314,1 1981-84 
32,9 
17,2 
84,2 
366,7 
128,7 
66,5 
1 433,7 
4,1 
54,1 
533,4 
2 721,5 
4 214,6 1985 
24,4 
13,3 
73,6 
294,3 
215,6 
90,7 
871,0 
— 
17,1 
561,2 
2 161,2 
— lait 
60,2 
30,5 
168,3 
690,5 
344,3 
162,2 
2 434,2 
4,1 
80,3 
1 141,0 
5 115,6 
4 543,2 
var tale om den højeste udnyttelsesprocent i tre år er det 
dog stadig en ringe udnyttelse. Navnlig hvad angår artikel 
581 i budgettet for 1985 er ingen af bevillingerne herunder 
udnyttet (90 mio ECU bevillinger til forpligtelser og 
34 mio ECU bevillinger til betalinger). Kommissionen 
havde i sit foreløbige budgetforslag anmodet om 110 mio 
ECU i bevillinger til forpligtelser og 34 mio ECU i 
bevillinger til betalinger (beløbene blev senere af Rådet 
nedskåret til henholdsvis 30 mio ECU og 20 mio ECU, og 
derefter af Parlamentet forhøjet til 90 mio ECU og 34 mio 
ECU). For at kunne indgå forpligtelser for disse 
bevillinger forelagde Kommissionen den 6. september 
1984 en ændring til forslaget af 9. august 1983, som Rådet 
endnu ikke har behandlet. 
BEMÆRKNINGER OM FORVALTNINGEN AF EFRU 
Overgangen fra den tidligere til den nye 
forordning 
7.22. Der er ikke i de gældende bestemmelser fastsat 
normer for overgang fra den tidligere til den nye 
forordning og navnlig ikke for bevillinger, der er blevet 
disponible som følge af ECU-kurssvingninger, der har 
indflydelse på støttebeslutningerne, udtrykt i national 
valuta. Det beløb på 198,8 mio ECU, der blev frigjort i 
1985, er åbenbart et saldobeløb, der hidrører fra positive 
eller negative bevægelser inden for den enkelte medlems­
stat. For de valutaer, der bliver nedskrevet, bør de 
frigjorte bevillinger genanvendes med henblik på at 
opretholde kvoterne for de pågældende lande. For de 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 79 
valutaer, der bliver opskrevet, skal differencen belastes 
regnskabsårets nye bevillinger for at opretholde de 
støttebeløb, der er bevilget. Dette betyder, at der er 
overgange mellem den tidligere og den nye forordning, 
der ikke er underkastet nogen gældende bestemmelser. 
7.23. Det er så meget mere påkrævet at få indført en 
formalisering af forretningsgangene på dette område, da 
de pågældende beløb for visse medlemsstater kan være af 
betydelig størrelsesorden. For Italiens vedkommende når 
de bevillinger, der er frigjort efter ECU-kursændringen, 
op på 7,2 % af EFRU's bevillinger for 1985, og dette 
beløb er blevet anvendt til nye støttebeslutninger. 
7.24. Det er endvidere påkrævet, hvor det drejer sig om 
støttebeslutninger, at få præciseret de nærmere regler for 
overgangen fra den gamle til den nye ordning. Retten har 
udført en stikprøveundersøgelse, der omfattede over 40 % 
af beslutningerne i 1985, og som viste, at i 13% af 
tilfældene er der bevilget støtte i henhold til de vilkår for 
satser, der var fastsat i den tidligere forordning, og som 
var 20 % til 40 % lavere end satserne i den nye forordning. 
Da den nye forordning trådte i kraft pr. 1. januar 1985, er 
denne fremgangsmåde tvivlsom, selv når der er tale om 
støtteansøgninger, indgivet inden denne dato. 
7.25. På budgetkontoplanen er samtlige EFRU-inter-
ventioner inden for rammerne af den nye forordning 
samlet i en enkelt budgetpost. Fondens aktioner er mere 
forskelligartede end tidligere, en følge af f.eks. indførelsen 
af fællesskabsprogrammer, nationale programmer af 
interesse for Fællesskabet, mobilisering af regionernes 
egne udviklingsmuligheder og integrerede udviklings­
aktioner. Bevillingerne, der tidligere var fordelt på kun to 
budgetposter, er nu endda samlet under én post. En sådan 
sammenlægning gør det hverken lettere at gennemskue 
budgettet eller at planlægge og analysere aktionerne. 
Finansiering af programmerne 
7.26. Den nye fondsforordning giver hjemmel til, at 
EFRU deltager i finansieringen af fællesskabsprogram­
mer og nationale programmer af interesse for Fællesska­
bet. I artikel 6 hedder det herom: »Forsøgsvis sørger hver 
medlemsstat, for hvilken intervallets øvre grænse oversti­
ger 1,5 %, for at forelægge et passende antal støtteansøg­
ninger i form af programmer, således at Kommissionen så 
vidt muligt kan sikre, at den del af EFRU-støtten, der 
anvendes til finansiering af programmer inkl. fællesskabs­
programmer, øges gradvis, så den ved udgangen af det 
tredje år når op på mindst 20 % af de bevillinger, som 
EFRU har afsat.« 7.27. Det forenede Kongerige har forelagt 10 forslag til 
nationale programmer af interesse for Fællesskabet, 
hvoraf tre er godkendt af Kommissionen, et er blevet 
forkastet, og seks forslag var under behandling ved 
udgangen af regnskabsåret. De tre godkendte program­
mer omfatter for en periode på fire år en fællesskabsstøtte 
på 260 mio ECU, hvoraf en tranche på 105,2 mio ECU er 
regnskabsført blandt forpligtelserne for 1985. Retten har i 
en særberetning om kvotafri aktioner påtalt denne 
fremgangsmåde med regnskabsføring af forpligtelser i 
årlige trancher, hvilket ikke giver mulighed for en 
fuldstændig oversigt over de støttebeløb, der er truffet 
beslutning om, eller resterende trancher, der skal betales. 
Det betyder, at støttebeløb på 154,8 mio ECU, bevilget til 
ovennævnte tre programmer, ikke er opført i årsregnska­
berne. 
7.28. Frankrig har forelagt seks forslag, som Kommis­
sionen i betragtning af deres form og indhold ved 
forelæggelsen ikke mente umiddelbart kunne føre til en 
programkontrakt. Der blev bevilget støtte fra fonden på i 
alt 28,8 mio ECU til visse af de aktioner, der er omfattet 
af anmodningen og må betegnes som prioriterede. Støtten 
er ydet i form af projektfinansieringen uden hensyntagen 
til, hvordan den samlede anmodning vil blive behandlet, 
eller om der senere kan nås frem til en afgørelse om de 
øvrige aktioner i forbindelse med dette program. Hvis 
denne fremgangsmåde bliver almindelig, består der en 
fare for svækkelse af den forventede effektivitet ved 
anvendelse af finansiering pr. program, hvilket er en af de 
vigtigste nyskabelser ved den nye forordning. 
En del af støtten anvendes til 
industriin vesteringer 
7.29. Tilsvarende bemærkninger gør sig gældende om 
anvendelsen af artikel 35 i den nye forordning. Det hedder 
heri: »Medlemsstaterne søger ved indgivelsen af deres 
ansøgninger og Kommissionen ved forvaltningen af 
EFRU så vidt muligt at sikre, at en passende del (om 
muligt 30 %) af EFRU's midler anvendes til investeringer 
i industri-, håndværks- og servicevirksomhed.« 
7.30. Til dato er denne 30 %-sats kun opnået i få 
tilfælde, hvilket fremgår af udviklingen fra 1979, der viser 
følgende procentsatser: 28 % i 1979, 26 % i 1980, 12 % i 
1981, 13% i 1982, 11% i 1983 og 14% i 1984. Af den 
samlede støtte bevilget i 1985 andrager den del, der er 
anvendt til investeringer i industri-, håndværks- og 
servicevirksomhed, 18 %, hvilket er en fremgang i forhold 
til satsen for det foregående regnskabsår, men stadig 
betydelig lavere end den med forordningen tilsigtede sats. 
For støtte til de enkelte medlemsstater falder denne sats til 
15 % for Det forenede Kongerige, 9 % for Frankrig og 
0 % for Grækenland. 
80 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
7.31. Infrastrukturinvesteringerne er en vigtig forud­
sætning for den økonomiske regionaludvikling, men 
nytteværdien afhænger i den sidste ende af deres 
anvendelse, der på sin side er afhængig af tilstrækkelig 
aktivitet inden for industri-, håndværks- og servicesekto­
ren og, følgelig, endvidere af omfanget af investeringer 
inden for denne sektor. Det er derfor vigtigt for at opnå en 
optimal ydelse af fondens interventioner at nå frem til en 
bedre fordeling mellem de to investeringsformer. I 
betragtning af de resultater, der er nået på området for 
industriinvesteringer i de senere år, ser det ud til, at der 
bør gøres en øget indsats for at nå de 30 %, der er målet 
for støtten til projekter inden for industrisektoren. 
BEMÆRKNINGER OM FORVALTNINGS-
OG KONTROLORDNINGEN FOR EFRU-
STØTTEN 
7.32. I anledning af ikrafttrædelsen af den nye 
fondsforordning har Retten foretaget en helhedsundersø-
gelse af EFRU's forvaltnings- og kontrolordning på 
fællesskabsplan såvel som på nationalt plan, idet så godt 
som samtlige fællesskabsmidler er ydet til støtte af 
initiativer, der er godkendt på nationalt plan. 
7.33. Revisionen i medlemsstaterne har navnlig fundet 
sted i Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Græ­
kenland, Frankrig, Irland og Det forenede Kongerige og 
har især omfattet de aspekter ved de nationale procedu­
rer, der har størst betydning for EFRU's interventioner, 
og som derfor er af størst interesse for Kommissionen. 
Nedenstående bemærkninger er resultatet af den pågæl­
dende undersøgelse og berører henholdsvis de regionale 
udviklingsprogrammer, udvælgelse af projekter, gennem­
førelse af projekterne samt kontrol med udførelsen og 
vurdering af resultaterne. 
Regionaludviklingsprogrammerne 
Medlemsstaternes regionaludviklingsprogrammer 
7.34. Medlemsstaterne tilstiller Kommissionen deres 
regionaludviklingsprogrammer, hvilket imidlertid ikke 
alene skal sætte Kommissionen i stand til at fastlægge, 
hvilke områder der skal prioriteres ved fondens interven­
tion, men også bør munde ud i en undersøgelse af, om de 
nationale programmer er i sammenhæng med Fællesska­
bets programmer og målsætning. 7.35. Disse programmer, der er af vejledende art, 
angiver mål og operative midler for udviklingen af 
regionen. I artikel 2, stk. 3, i den nye forordning gives der 
bestemmelser om, at de relevante regionale myndigheder i 
videst muligt omfang deltager i udarbejdelsen af pro­
grammerne, og at medlemsstaterne ved indsendelsen af 
programmerne videregiver alle foreliggende oplysninger 
for hele deres område om de vigtigste offentlige foran­
staltninger, der kan få indflydelse på den regionale 
ligevægt, herunder oplysninger om den del af udgifterne 
på anlægsbudgettet, der er opdelt efter regioner. 
7.36. Disse programmer »af tredje generation« skal 
gennemgås i 1986. Ved udgangen af regnskabsåret 1985 
havde kun Grækenland indsendt en nyt program, der var 
under behandling. Belgien, Frankrig, Luxembourg og 
Nederlandene havde endnu ikke indsendt deres nye 
dokumenter, medens Danmark, Forbundsrepublikken 
Tyskland, Irland, Italien og Det forenede Kongerige 
havde fremsendt oplysninger om tilpasninger af deres 
igangværende programmer, tilpasninger der naturligvis 
ikke kan gøre det ud for et nyt program i henhold til de 
gældende bestemmelser. De tidligere programmer med 
eventuelle tilpasninger har været gældende for 1985 og 
har dannet grundlag for bevillingen af støtten. Neden­
stående bemærkninger gælder derfor også disse tidligere 
programmer. 
7.37. Til trods for en fælles ramme for opstillingen af 
programmerne (8), udarbejdet i 1976 af udvalget for 
regionalpolitik, og uanset Kommissionens henstilling 
herom i 1979 (9) er der stadig betydelige afvigelser i 
opfattelsen af og formålet med programmerne, der 
ligeledes dårlig kan sammenlignes fra land til land. Selv i 
deres ydre form viser disse rammeskemaer stærke 
afvigelser, og hvad blot angår etaperne for gennemførel­
sen indeholder de fordelinger af finansiel art, men ingen 
tidsplan for udførelsen. 
7.38. Der gives ingen prioritering for, hvilke former for 
infrastrukturer eller industrisektorer der i første række 
skal udvikles, og der er ingen nærmere angivelse af, hvilke 
resultater i retning af regionaludvikling der kan forventes 
opnået ved deres gennemførelse. Programmerne frem­
træder i deres nuværende udformning nærmere som 
opstillinger over forskellige mulige investeringsformer 
end som et værktøj til udvælgelse af projekter efter deres 
betydning for regionaludviklingen. 
7.39. Der er ingen egentlig redegørelse for koordinerin­
gen af EF-foranstaltningerne med de nationale og 
regionale foranstaltninger. I nogle tilfælde, hvilket gælder 
f.eks. Danmark, er der ingen omtale heraf. I det tyske 
program nævnes et problem med at koordinere fælles­
skabsinstrumenterne, men uden talangivelser. I det 
græske program nævnes de støttebeløb, der forventes fra 
de forskellige fonde, men der tages ikke stilling til, 
hvorledes de skal koordineres. Da fællesskabsinstrumen­
terne er så forskelligartede, er det imidlertid påkrævet 
med en sådan koordinering (EFRU, Socialfonden, 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 81 
EUGFL, udviklingssektionen, Det nye Fællesskabs­
instrument, EKSF, transportpolitik, energipolitik, Den 
europæiske Investeringsbank osv.). Det fremgår i øvrigt 
af Rettens revision i delstaten Slesvig-Holsten, at der i 
regionaludviklingsprogrammet ikke var gjort rede for en 
støtteordning på industriområdet, som delstaten havde 
indført, og som udtrykkelig havde til formål at fremme 
regionaludviklingen. Det havde dog været et nyttigt 
vurderingsaspekt, om denne ordning var blevet taget i 
betragtning. Da der desuden mangler oplysninger om 
komplementariteten af den fra Fællesskabet forventede 
støtte og den supplerende indsats, som denne støtte vil 
muliggøre, er det vanskeligt at vurdere EF-støttens 
forventede virkning. 
7.40. Det viser sig således ønskværdigt med en 
ajourføring af den fælles ramme for udarbejdelsen af 
programmerne, bl.a. for at kunne tage større hensyn til 
kravene efter den nye forordning. Ved en ajourføring 
kunne der drages nytte af erfaringerne til en væsentlig 
forbedring af den rubrik, der anvendes til henvisning til 
fondens interventioner, og der kunne gives behørige 
oplysninger om støttens supplerende karakter og forven­
telige resultater. 
Kommissionens prioritering af interventionerne 
7.41. Kommissionen bør ved behandlingen af pro­
grammerne drage mere præcise konsekvenser, både hvad 
angår udvælgelsen og de for interventionen vejledende 
operationelle enkeltheder og med hensyn til koordinering 
med fællesskabspolitikkerne eller Fællesskabets andre 
finansielle instrumenter. Hvad angår udvælgelsen af 
aktioner bør Kommissionen i henhold til programmerne 
kunne lægge større vægt på en højere prioritering af de 
regioner og områder, der har mest behov for støtten, for 
herved at opfylde fondens målsætning om at afhjælpe 
økonomiske skævheder mellem Fællesskabets regioner. 
Programmerne bør ligeledes give Kommissionen materia­
le til at prioritere visse investeringskategorier for at opnå 
et optimalt resultat for den pågældende egnsudvikling i 
retning af beskæftigelse og indkomst pr. indbygger. 
Ovennævnte formål med undersøgelsen af programmerne 
er ikke i tilstrækkelig grad tilgodeset, især på grund af 
programmernes mangler som instrument til projektud­
vælgelse (jf. pkt. 7.38). 
Udvælgelse af projekter 
7.42. I medlemsstaterne er det som regel pålagt et 
centralt administrativt organ at forelægge ansøgninger 
om støtte fra fonden. Organet skal endvidere påtage sig 
opfølgning af de udvalgte projekter samt i det store og 
hele tilrettelæggelsen af koordineringen mellem projek­
ternes administrative forvaltninger og fondens kontorer. 
Det viste sig ved Rettens kontrol af disse administrative organers virksomhed og deres rolle, at de ofte savnede 
fyldestgørende oplysninger om det kompleks af aktioner, 
der havde indflydelse på regionaludviklingsområdet, og 
som var iværksat af medlemsstaten og af de forskellige 
fællesskabsinstrumenter. Under disse omstændigheder 
kan det centrale administrative organ kun spille en 
underordnet rolle ved koordineringen af fællesskabs­
instrumenterne samt ved vejledningen og prioriteringen 
af regionalpolitikken på fællesskabsplan såvel som på 
nationalt plan. 
7.43. Disse mangler tillige med den omstændighed, at 
programmerne ikke er særlig praktisk anvendelige, 
medvirker til at begrænse det centrale organs udvælgelses­
procedure til en enkelt kontrol af, at forordningens 
formelle kriterier og nogle yderst generelle prioriteringer 
bliver opfyldt. I Frankrig og i Det forenede Kongerige er 
det meget beskedent med undersøgelserne af sammen­
hæng mellem industriprojekterne og de perspektiver, der 
er opstillet af den pågældende aktivitetssektor, ligesom 
der ikke foretages nogen særlig analyse af, hvilken 
betydning støtten har for de erhvervsdrivende. Der er 
ikke her tale om isolerede tilfælde, lignende forhold kan 
også konstateres i de øvrige medlemsstater. I øvrigt har 
forvaltningsorganerne på lokalt plan ofte meget ringe 
eller slet ingen oplysninger om fondens formål, og de 
projekter, som de forelægger, opfylder ikke nødvendigvis 
Fællesskabets målsætning. F.eks. i Irland og i Det 
forenede Kongerige er der i de til lokalkontorerne 
udsendte instrukser ingen omtale af de finansierede 
investeringers indflydelse på regionaludviklingen. 
7.44. Af samtlige de til Kommissionen indsendte 
projekter med henblik på eventuel støtte fra fonden 
fremgår i højere grad mangfoldigheden af formål på 
udviklingsområdet i medlemsstaterne end en egentlig 
hensyntagen til et EF-perspektiv på området. Det er 
derfor af betydning, at Kommissionen fortsætter sine 
anstrengelser for bedre at definere og anvende sine egne 
udvælgelseskriterier, og kendskabet til disse kriterier bør i 
øvrigt kunne få indflydelse på de muligheder, der vælges 
på nationalt plan. 
7.45. De grundlæggende oplysninger, der foreligger i de 
centrale administrative organer om en forhåndsvurdering 
og de af investeringerne forventede resultater, er alt for 
fragmentariske og alt for ringe. Dette skyldes utilstrække­
lig koordinering og manglende udveksling af oplysninger 
mellem centralorganet og regionalkontorerne såvel som 
mellem de forskellige berørte nationale myndigheder. 
7.46. For så vidt angår oprettelse af arbejdspladser 
berører overslagene, når de da foreligger, alene den 
direkte virkning, men forbigår projektets indirekte 
virkning på beskæftigelsen. Rettens revision har i øvrigt 
med hensyn til vejprojekter i Frankrig vist, at vurderingen 
af den forventede rentabilitet ofte begrænsedes til citering 
af gennemsnitstal fra studier, der var udført på nationalt 
plan. Denne metode tilgodeser ikke interessen i at kende 
den forventede rentabilitet ved en specifik planlagt 
investering. 
82 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
7.47. Ligeledes i Frankrig finansierer fonden en del 
investeringer i vandkraftværker. Det er yderst kapital­
krævende investeringer, der kun indebærer oprettelse af 
ganske få varige arbejdspladser, og hvis bidrag til 
udvikling af regionalproduktet er begrænset. Disse 
investeringer skal i første række bidrage til landets 
almindelige elforsyning, uden at det klart kan påvises, at 
de er til gavn for regionaludviklingen. Det gælder for disse 
projekter ligesom for vejbygningsprojekterne, at de 
evalueringsmetoder, der er anvendt til udvælgelse af 
investeringer der skal finansieres, hovedsagelig tager 
udgangspunkt i kriterier, der anvendes i forbindelse med 
forvaltningsorganernes aktion og kun rent marginalt 
tager hensyn til projektets eventuelle indflydelse på 
regionaludviklingen. 
7.48. Der bør i øvrigt vises bedre opmærksomhed i de 
tilfælde, hvor der gentagne gange ydes støtte til samme 
modtager. Retten har på ny bemærket tilfælde, hvor to 
modtagere i Slesvig-Holsten flere gange har modtaget 
støtte til gennemførelse af industriprojekter, uden at den 
målsætning, der var sat for beskæftigelse ved de første 
projekter, blev opfyldt inden for de fastsatte frister, og 
uden at årsagerne hertil har givet anledning til en 
passende undersøgelse. 
7.49. I betragtning af alle disse omstændigheder vil 
Kommissionen uværgerligt modtage anmodninger, der 
ikke er tilstrækkelig gennemarbejdede, og ofte nøjes med 
at følge medlemsstaternes valg. Det er derfor vigtigt at nå 
frem til en forbedring på nationalt plan af de metoder og 
oplysninger, der tager sigte på en vurdering af projekter­
nes betydning for udviklingen i de pågældende regioner. 
Kommissionen har til gennemførelsen af den nye 
forordning til projektudvælgelsen fastsat formelle krite­
rier for en forhåndsvurdering af resultaterne. Iværksæt­
telsen af disse kriterier i 1985 har nærmest været af 
eksperimentel karakter, der desuden varierede fra land til 
land, og gennemførelsen heraf er endnu ikke sikret. 
Globale afgørelser 
7.50. Til projekter, både industri- og infrastruktur­
projekter, inden for samme region, og for hvilke 
investeringsbeløbet ikke overstiger lOmio ECU ifølge 
den gamle og 15mio ECU ifølge den nye forordning, 
bevilges der fondsstøtte i form af globale afgørelser. Det 
er med globalafgørelserne bl.a. tanken at indføre en vis 
administrativ lettelse i fondsforvaltningen, da disse 
afgørelser kun kræver et minimum af oplysninger om de 
forskellige enkeltprojekter for at kunne vedtages. 7.51. For de projekter, der er omfattet af en glo­
balafgørelse, er det med henblik på en forundersøgelse i 
henhold til artikel 21 i EFRU-forordningeh derfor 
underforstået, at Kommissionen i de fleste tilfælde må 
anmode om supplerende oplysninger i medlemsstaterne. I 
betragtning af den betydelige rolle globalafgørelserne 
spiller i forbindelse med fondsstøtten, er denne frem­
gangsmåde ikke særlig praktisk. Af de 2 560 infrastruk­
turprojekter, der blev finansieret i 1985, var 2 502 
omfattet af globalafgørelser mod 58 individuelle afgørel­
ser, og der var i begge tilfælde tale om et samlet 
støttebeløb i lignende forhold. 
7.52. Det er ofte illusorisk med den administrative 
lettelse, der skulle forventes i forbindelse med glo­
balafgørelser. Oplysninger, der ikke er givet i forvejen om 
de forskellige enkeltprojekter, skal for størstedelen 
foreligge, når sagerne afsluttes, hvilket i øvrigt medfører 
forsinkelser ved afslutningstransaktionerne. 
7.53. Forvaltningen af EFRU ville afgjort kunne 
forbedres ved at begrænse omfanget af globale ansøg­
ninger, og finansieringen af mindre projekter burde 
snarere finde sted som led i fællesskabsprogrammerne 
eller de nationale programmer af interesse for Fællesska­
bet i henhold til gældende bestemmelser. 
Gennemførelsen af projekterne 
Medlemsstaternes opfølgning af gennemførelsen 
7.54. Det centrale administrative organ, der i medlems­
staterne skal fremsende støtteansøgningerne, påtager sig 
også opfølgning af gennemførelsen af de støttede 
projekter og skal endvidere kontrollere, at de af 
forvaltningskontorerne fremsendte betalingsanmod-
ninger er gyldige eller indhente de fornødne oplysninger 
til udarbejdelsen heraf. 
7.55. Oplysningerne som centralorganet modtager fra 
forvaltningskontorerne er ofte yderst sparsomme og 
opfylder ikke fondsforordningens krav. Disse oplys­
ninger giver i de fleste tilfælde kun mulighed for at få en 
ide om den finansielle gennemførelse af projekterne, uden 
at det er muligt at kontrollere, om investeringerne er i 
overensstemmelse med overslagene. Der mangler som 
regel systematiske procedurer til opfølgning af udførelsen 
af de støttede projekter og især til at fastslå, hvilke 
projekter der er gennemført med forsinkelse. Dette gælder 
især i Frankrig, hvor det centrale administrative organ fra 
EFRU-støttens kontorer periodisk modtager oversigter, 
der kun giver mulighed for at bestemme, hvilke udgifter 
der berettiger til refusion fra fonden. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 83 
7.56. Udførelsen af projekterne forsinkes ofte ved, at 
der mangler passende økonomisk dækning inden for 
medlemsstaterne. For at undgå ulemper af denne art 
indeholder de nuværende formularer til støtteansøg­
ninger rubrikker til oplysning om projektets finansie­
ringsplan. Disse rubrikker er imidlertid alt for sjældent 
udfyldt. Kendskab alene til finansieringsplanen er 
imidlertid ikke tilstrækkeligt til at sikre en rimelig 
økonomisk dækning, og navnlig når projektet ikke er 
tilstrækkelig fuldført til at kunne anvendes, eller når 
omkostningerne hertil er sat for lavt. Det er derfor vigtigt, 
at medlemsstatens centrale organ og Kommissionen 
meget nøje analyserer de tilsendte oplysninger. 
7.57. Ved Rettens revision har det kunnet konstateres, 
at der på området for industriprojekter i Danmark 
anvendes en forskudsordning, der tager sigte på at 
fremskynde gennemførelsen af investeringerne, idet 
støttebeløbet hurtigere stilles til disposition for investo­
rerne. Der er tale om en fremgangsmåde, som bør 
undersøges til bunds, da den vil kunne bidrage til at 
fremskynde gennemførelserne. Så snart der er truffet 
beslutning om ydelsen af den nationale støtte, udbetales 
hele støtten til modtageren som forskud på grundlag af en 
bankgaranti, der gør det muligt helt eller delvis at inddrive 
beløbet, såfremt vilkårene for støtteydelsen, herunder 
fristerne, ikke skulle blive opfyldt. 
7.58. Andre forskelle berører udgiftsberettigede udgif­
ter, og Retten har i sin årsberetning for regnskabsåret 
1983 (10) påpeget, at Det forenede Kongerige som 
projekter forelægger foranstaltninger, der i virkeligheden 
er årlige trancher af udgifter til investeringer, hvis 
udførelse strækker sig over en årrække. Der er i de 
pågældende tilfælde ikke angivet nøjere afgrænsning for, 
hvilke arbejder der svarer til disse årlige trancher, og som 
for de pågældende projekter fører til, at der ikke kan 
skelnes mellem den oprindeligt planlagte investering, 
senere ændringer eller anvendelse af prisændrings-
klausuler, og som ligeledes medfører, at hovedformålet 
med projektafslutningsproceduren ikke opfyldes. 
7.59. Retten blev ved en revision i Grækenland (Epirus) 
opmærksom på to industriprojekter, som modtagerne 
havde opgivet at gennemføre for to år siden, uden at de 
nationale myndigheder eller Kommissionen var blevet 
underrettet herom. Det viste sig faktisk, at uanset der ikke 
forelå nogen betalingsanmodning fra støttemodtagerne, 
havde de nationale myndigheder ikke taget noget skridt 
til at føre tilsyn med projekternes udvikling, hvilket 
resulterede i, at der henstod overflødig forpligtede 
bevillinger. I det store og hele bør der i medlemsstaterne 
ske en forbedring af tilsynet med projekternes udvikling, 
ikke mindst da visse projekter modtager fremskyndede 
betalinger, og der i mangel af forsvarligt tilsyn er fare for 
betydelige forsinkelser med tilbagebetalingen heraf. 
7.60. Der foretages undertiden investeringer, hvor det 
efter det oprindelige evalueringstidspunkt senere viser sig, at udsigterne for anvendelsen af investeringerne er 
væsentlig forringede. I Thessalien er der gennemført 
nogle større projekter til udbygning af havnen i Volos 
med henblik på en togfærgeforbindelse med Syrien, en 
forbindelse der var resultatet af en mellemstatslig aftale. 
På et af disse projekter, som Retten undersøgte, 
påbegyndtes arbejderne ved udgangen af 1983, på et 
tidspunkt hvor de juridiske forudsætninger for iværksæt­
telsen af den mellemstatslige aftale ikke længere var til 
stede, men uden at denne ændring i forholdene havde ført 
til revision af projektet. 
Kommissionens opfølgning af gennemførelsen 
7.61. Kommissionens opfølgning af projekternes 
gennemførelse er ligeledes af største betydning, og der bør 
stadig ske fremskridt på dette område. Kommissionen 
bør gøre en indsats for at indføre mere harmoni og 
bortskaffe de mellem medlemsstaterne stadig meget store 
forskelle på betingelserne for gennemførelse af projekter. 
Indbyrdes afvigelser på området for fremskyndede 
betalinger er allerede påpeget under pkt. 7.12 — 7.14. 
7.62. Kommissionen bør effektivisere opfølgningen af 
projekter. I de tilfælde, hvor forsinkelserne i projekternes 
finansielle gennemførelse savner en rimelig begrundelse 
såsom overdreven forlængelse af fristerne for iværksættel­
se eller betydelige ændringer af de støttede projekter, 
skulle Kommissionen kunne genanvende de inddrevne 
beløb på nye projekter, hvis gennemførelse kan sikre en 
bedre forvaltning af fondens midler. 
7.63. Igennem flere år har der været foretaget 
undersøgelser og arbejdet på at indføre edb-forvaltning af 
fondens interventioner, men resultaterne har endnu ikke 
været tilstrækkelig anvendelige i praksis. Det viser sig 
praktisk talt, at databehandling er det eneste middel til at 
skabe forudsætninger for en hurtig forvaltning og en 
bedre ajourføring af oplysningerne om et stigende antal 
projekter, ikke mindst hvad angår finansieringssituatio-
nen og gennemførelsen af disse projekter. Det er blevet 
endnu mere nødvendigt med databehandling efter 
ikrafttrædelsen af den nye fondsforordning, der indebæ­
rer en mangfoldighed af interventionsformer, udvider 
Kommissionens ansvarsområde for koordinering af 
støtteaktioner og indeholder nøjere bestemmelser, der 
skal anvendes i tilfælde, hvor projekterne ikke bliver 
gennemført. 
7.64. Sålænge der ikke er indført en hensigtsmæssig 
edb-arbejdsgang til hurtig behandling af de foreliggende 
oplysninger, er der fare for, at forvaltningsorganernes 
arbejdstid bruges på registrering af data og opstilling af 
oversigter i stedet for en kvalificeret vurdering og 
fortolkning heraf. 
84 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Kontrol af udførelse 
og vurdering af resultater 
Kontrol af projekternes udførelse 
7.65. Samtlige medlemsstater råder over traditionelle 
systemer til kontrol af gennemførelsen af investeringerne 
på industri- såvel som på infrastrukturområdet. Formålet 
med disse systemer er dog ikke at tilgodese EFRU's 
specifikke behov, og det er absolut påkrævet, at 
fællesskabsinstanserne foretager bilagsrevision og kon­
trol på stedet for at sikre sig, at projekterne gennemføres 
på rette måde. 
7.66. Investeringen kan udsættes for ændringer under 
gennemførelsen bl.a. på grund af teknologiske nyskabel­
ser eller for at kunne følge nye markedstendenser. 
Forvaltningsorganerne for støtten i de fleste medlemssta­
ter foretager imidlertid ingen nøjere undersøgelse af 
begrundelsen for sådanne ændringer; de accepteres som 
oftest på forhånd stiltiende uden en egentlig undersøgelse 
af, om de er berettigede. 
7.67. De af medlemsstaterne meddelte oplysninger er 
som regel lidet fyldestgørende, og dette gør sig især 
gældende ved nyoprettelse eller bevarelse af arbejds­
pladser i forbindelse med gennemførelsen af industripro­
jekter. Der er ikke altid nationale bestemmelser om 
kontrol med, at overslag for beskæftigelsen holder stik, og 
i så fald tilrettelægges kontrollen alene med henblik på 
Fællesskabet. Dette var tilfældet i Irland og Det forenede 
Kongerige, men i Det forenede Kongerige er der sat nye 
bestemmelser i kraft i 1985, hvorved der indføres en 
national kontrol af antal nyoprettede eller bevarede 
arbejdspladser. 
7.68. Retten har i øvrigt bemærket, at de dokumenter, 
der anvendes af støttens forvaltningsorganer i Danmark 
og i Forbundsrepublikken Tyskland på beskæftigelses­
området, hovedsagelig omfatter anmeldelser, der er 
udarbejdet af støttemodtagerne og er godkendt som 
sådan. Det er endda i Danmark forekommet, at 
dokumenter, der skal forelægges de nationale forvalt­
ningsorganer for støtten, udelukkende omfattede erklæ­
ringer af finansiel art, idet der ikke blev søgt oplysninger 
om oprettelse af arbejdspladser, endsige om beliggen­
heden af faciliteterne for det støttede projekt. 
7.69. Et særligt aspekt ved kontrollen af oprettelse af 
arbejdspladser er, hvorvidt der er tale om faste stillinger. I 
flere lande forstås der ved fast arbejde en varighed på fem 
år efter projektets gennemførelse. I Det forenede 
Kongerige bliver en varighed på 18 måneder i henhold til 
de nye bestemmelser, der trådte i kraft i 1985, betragtet 
som fast arbejde, og forskelle af denne art bør undgås ved 
anvendelsen af fonden. 7.70. I medlemsstaterne, og dermed i Kommissionen, 
foreligger der kun få samlede oplysninger (sektorer, 
regioner, varighed) om de arbejdspladser, der faktisk er 
oprettet ved industriprojekter. Selv når der foreligger 
enkeltvise oplysninger, udnyttes de ikke til en helheds­
vurdering af resultaterne. Dette forhold afskærer forvalt­
ningsorganerne for støtten fra oplysninger, der sigter på 
at bedømme effektiviteten af deres virksomhed og kunne 
tjene som vejledning til en bedre udvælgelse af nye 
projekter. 
Vurdering af resultaterne med henblik på 
regionaludviklingen 
7.71. Kun i visse medlemslande er der virkelig gjort 
noget for at vurdere virkningen af aktionerne ud fra 
synspunktet om opfyldelse af målsætningen for regional­
udviklingsprogrammet. I Forbundsrepublikken Tysk­
land har spørgsmålet givet anledning til undersøgelser og 
kommentarer, især i forbindelse med udarbejdelse af 
senere programmer. I mange andre medlemsstater er 
bestræbelserne i denne retning endnu på et mere eliminært 
og uformelt stadium. 
7.72. For Fællesskabet foreskrev den tidligere fonds-
forordning, at medlemsstaterne inden den 1. oktober 
hvert år indsender en statistisk oversigt, der redegør for, 
hvilke midler der har været anvendt, og hvilke resultater 
der er opnået inden for EFRU i løbet af det foregående 
regnskabsår. Denne forpligtelse har kun været opfyldt 
tilnærmelsesvis. Marts 1986 havde Kommissionen kun 
modtaget de pågældende statistiske oversigter for året 
1984 fra fem medlemsstater (Danmark, Forbundsrepu­
blikken Tyskland, Italien, Luxembourg og Nederlan­
dene). Irland havde indsendt foreløbige oplysninger. 
Frankrig har ikke fremsendt statistiske oversigter for 
årene efter 1981. Belgien og Det forenede Kongerige har 
sendt delvise oplysninger for 1983, og Grækenland havde 
endnu ikke indsendt oversigten for 1984. Retten har hvad 
angår indholdet af oversigterne i sine tidligere beret­
ninger (n) påpeget, hvor uensartede og ufuldstændige 
oplysningerne er, og derfor ikke kan anvendes til 
sammenligninger mellem medlemsstaterne eller blot til en 
vurdering af resultaterne i et land eller en bestemt region. 
7.73. I den nye fondsforordning er det i artikel 2, stk. 3, 
litra b), foreskrevet, at medlemsstaterne for første gang 
ved udgangen af 1985 tilsender Kommissionen en 
beretning om gennemførelsen af regionaludviklings­
programmerne. Forbundsrepublikken Tyskland og Dan­
mark fremsendte deres årlige beretninger henholdsvis i 
januar og marts 1986, og Det forenede Kongerige 
fremsendte ligeledes i marts 1986 et provisorisk doku­
ment. For de øvrige medlemsstater må beretningen 
afventes senere. 
7.74. I Kommissionens periodiske beretning om 
situationen i regionerne behandles situationen og udvik­
lingen inden for medlemsstaternes regioner. Der er 
imidlertid tale om en alt for generel stillingtagen, der ikke 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 85 
gør det muligt at se den forbindelse der kunne være 
mellem fondens interventioner og de konstaterede 
tilfælde af udvikling. Det er i øvrigt vanskeligt at vurdere 
denne forbindelse, når der ikke foreligger oplysninger i 
medlemsstaterne. 7.76. En bedre klarlæggelse af metoderne til forunder­
søgelse og udvælgelse af projekterne såvel som opfølgning 
af gennemførelsen herafer en absolut forudsætning for, at 
betingelserne og målsætningen for EFRU's virksomhed 
kan opfyldes, og for at der kan undgås en svækkelse af 
interventionernes effekt. 
GENEREL BETRAGTNING 
7.75. Samtlige betragtninger om forvaltningen af 
fondene på nationalt såvel som på fællesskabsplan viser 
nødvendigheden af en bedre definition af de hovedlinjer, 
der bør præge en fællesskabsintervention. 7.77. Da der savnes hensigtsmæssige metoder og 
pålidelige statistikker til en efterfølgende socio-økono-
misk vurdering af virkningerne af de politikker, der har 
været anvendt, og til analyse af deres virkning på 
regionalt plan, er der stadig, ti år efter fondens oprettelse, 
ikke en fremkommelig vej til nogen bedømmelse af, om 
fællesskabsmidlerne er blevet anvendt på forsvarlig måde. 
C) 
(2) 
(3) 
(4) EFT L 73 af 21.3.1975, s. 1, med ændringer ved Rådets 
forordninger (EØF) nr. 214/79 af 6.2.1979 (EFT L 35 af 
9.2.1979, s. 1) og nr. 3325/80 af 16.12.1980 (EFT L 349 af 
23.12.1980, s. 10). 
EFT L 169 af 28.6.1984, s. 1, med ændringer ved Rådets 
forordninger (EØF) nr.3634/85afl7.12.1985ognr. 3641/85 
af 20.12.1985 (EFT L 350 af 27.12.1985, s. 6 og 40). 
EFT C 262 af 20.10.1986. 
Pkt. 1.10 i årsberetningen for regnskabsåret 1979 (EFT C 
342 af 31.12.1980) og pkt. 1.14 i årsberetningen for 
regnskabsåret 1980 (EFT C 344 af 31.12.1981). (5) Pkt. 7.8 i årsberetningen for regnskabsåret 1979 
(EFT C 342 af 31.12.1980). 
(6) EFT C 326 af 16.12.1985, pkt. 7.10-7.15. 
O EFT C 348 af 31.12.1984, pkt. 7.11-7.16. 
(8) EFT C 69 af 24.3.1976, s. 2. 
(9) EFT L 143 af 12.6.1979, s. 9. 
(10) EFT C 348 af 31.12.1984, pkt. 7.31-7.33. 
(n) Pkt. 7.23 i årsberetningen for regnskabsåret 1983 (EFT C 
348 af 31.12.1984) og pkt. 7.27 i beretningen for regnskabs­
året 1980 (EFT C 344 af 31.12.1981). 
86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KAPITEL 8 
Det sociale område 
8.0. INDHOLD 
Indledning 
Oversigt over generelle regnskabsmæssige oplysninger 
Afsnit 6 
Den europæiske Socialfond 
Bemærkninger om forvaltningen af Den europæiske Socialfond i henhold til de 
bestemmelser der trådte i kraft den 23. oktober 1983 
Kort gennemgang af den nye socialfond 
Den anden godkendelsesbeslutning af 23. december 1985 
Individuelle godkendelsesbeslutninger 
Foreløbige konklusioner 
Bemærkninger om afviklingen af den tidligere europæiske socialfond 
Uafsluttede sager 
Sager fra før 1980 der ikke var afsluttet pr. 1. januar 1985 
Verserende anmodninger om udbetaling af saldobeløb pr. 1. januar 
1985 vedrørerende forpligtelser indgået efter den 1. januar 1980 
Projekter som Retten har revideret på stedet 
Forbedring af forvaltningen Punkt 
8.1 
8.2 -
8.2 
8.3 -
8.9 -
8.9 -
8.12 -
8.15 — 
8.17 
8.18 — 
8.19 — 
8.20 — 
8.25 — 
8.27 — -8.8 
-8.8 
-8.17 
-8.11 
- 8.14 
-8.16 
8.36 
8.26 
8.24 
8.26 
8.36 
8.37 — 8.41 
INDLEDNING Den europæiske Socialfond 
8.1. ^ Bevillingerne til interventioner på det sociale 
område er opført under afsnit 6 i del B i det almindelige 
budgets sektion III »Kommissionen«. Under kapitlerne 
60 og 61 er opført bevillingerne til Den europæiske 
Socialfond, som dækker størstedelen af finansieringen af 
Fællesskabets sociale aktiviteter. 
OVERSIGT OVER GENERELLE 
REGNSKABSMÆSSIGE OPLYSNINGER 
Afsnit 6 
8.2. I tabel8.1 gives der en oversigt for hele afsnit 6 over 
de disponible bevillinger i 1985 og deres udnyttelse. 8.3. Tabel 8.2 viser udviklingen i de disponible 
bevillinger til Socialfondens virksomhed. 
8.4. De disponible forpligtelsesbevillinger andrager 
2 536,3 mio ECU. Der er i alt indgået forpligtelser for 
2 188,5 mio ECU, hvilket betyder en udnyttelsesgrad på 
86%, mod 92% i 1984 0). 
8.5. De forpligtelser, som endnu ikke var indfriet i 
begyndelsen af 1985, androg 2 519,5 mio ECU; 
380,3 mio ECU (15 %) blev indfriet (29 % i 1984), heraf 
358,6 mio ECU vedrørende den tidligere socialfond (»), 
og 105 mio ECU bortfaldt. Pr. 31. december 1985 beløb 
0) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 87 
Tabel 8.1 — Det sociale område: disponible bevillinger i 1985 og deres udnyttelse 
(mio ECU) 
Budgetpost 
Kapitel 60: 
Almindelige foranstaltninger: 
— Unge under 25 år, 
ugunstigt stillede regioner (6000) 
— Unge under 25 år, 
andre regioner (6001) 
— Personer over 25 år, 
ugunstigt stillede regioner (6010) 
— Personer over 25 år, 
andre regioner (6011) 
Foranstaltn., for hvilke der er indg. forpl. før 
1984: 
— Tidligere kap. 60 (607) 
— Tidligere kap. 61 (608) 
— Tidligere kap. 62 (609) 
Kapitel 61: 
Særlige foranstaltninger (610) 
Kapitel 60 og 61 i alt 
(Socialfonden) 
Kapitel 63: 
Udgifter vedrørende uddannelse og erhvervsud­
dannelse 
Kapitel 64: 
Udgifter vedrørende beskæftigelse samt social 
og sundhedsmæssig beskyttelse 
Kapitel 65: 
Bidrag til EKSF til sociale foranstaltninger i 
forbindelse med strukturomlægningen af jern-
og stålindustrien 
Kapitel 66: 
Udgifter til miljø- og forbrugerbeskyttelse 
Kapitel 67: 
Udgifter til kulturelle aktiviteter og Europa­
fonden 
Kapitel 69 
Støtte til katastroferamte befolkninger i Fælles­
skabet 
Kapitel 63-69 i alt 
Afsnit 6 i alt 
(Det sociale område) Forpligtelser 
Disponible 
bevillinger 
til forplig­
telser i 1985 
2 459,9 
753,9 
1 089,2 
247,6 
309,5 
14,7 
44,8 
0,2 
76,4 
2 536,3 
17,7 
24,6 
122,5 
26,6 
2,6 
36,8 
230,8 
2 767,1 Forpligtel­
ser i 1985 
2 115,7 
646,5 
996,9 
184,4 
287,8 
0,1 
0,0 
— 
72,8 
2 188,5 
17,7 
23,3 
— 
19,7 
2,6 
31,7 
95,0 
2 283,5 Betalinger 
Disponible 
bevillinger 
til betalinger 
i 1985 
1 477,0 
326,7 
508,3 
83,3 
142,3 
204,1 
210,3 
2,0 
28,5 
1 505,5 
23,8 
30,9 
122,5 
26,8 
3,3 
39,3 
246,6 
1 752,1 Betalinger 
i 1985 
1 388,0 
325,4 
502,6 
81,5 
119,9 
154,6 
203,0 
1,0 
25,0 
1 413,0 
16,5 
18,1 
— 
11,0 
2,1 
30,0 
77,7 
1 490,7 
de endnu ikke indfriede forpligtelser sig til 2 832,2 mio 
ECU, hvoraf 30 % vedrørte Italien, 26 % Det forenede 
Kongerige og 15 % Frankrig. Af disse uindfriede 
forpligtelser vedrører 1 022,9 mio ECU (') den tidligere 
socialfond. 8.6. De forpligtelser fra 1976, som endnu ikke var 
indfriet i begyndelsen af regnskabsåret 1985, er enten 
blevet indfriet eller er bortfaldet, hvorimod forplig­
telserne fra de efterfølgende regnskabsår stadig ikke er 
indfriet. 
88 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 8.2 — Socialfonden: udviklingen i forpligtelses- og 
betalingsbevillinger 
(mio ECU) 
Bevillingernes art 
Oprindeligt budget for 1985 
Bevillinger, som henstår fra 1984 
den tidligere fond 
Bevillinger fremført fra 1984 
Bevillinger hidrørende fra frigø­
relser af forpligtelser for 1984: 
før december 
i december 
Bevillinger fra omvurdering af 
endnu ikke indfriede forpligtelser 
Bevillingsoverførsler 
Endelige bevillinger i alt Forplig-
telses-
bevil-
linger 
2 010 
168,4 
59,7 
— 
35,1 
239,7 
23,4 
— 
2 536,3 Beta-
lings-
be vil-
linger 
1 410 
— 
— 
95,5 
— 
— 
— 
1 505,5 
8.7. Tilbagesøgningerne af for store forskudsbeløb — i 
forhold til de tilskud, som faktisk skal ydes — beløber sig 
til 48 mio ECU i 1985, fordelt med 9 mio ECU på 
Forbundsrepublikken Tyskland, 26 mio ECU på Fran­
krig, 8 mio ECU på Italien og 2 mio ECU på Det 
forenede Kongerige. 
8.8. Tilbagesøgningerne på 48 mio ECU skyldes, at der 
er udbetalt for store forskudsbeløb. Det nøjagtige 
tilbagesøgningsbeløb bestemmes ved gennemgangen af 
anmodningerne om udbetaling af saldobeløb. Kommis­
sionen foretager i reglen modregning mellem tilbagesøg-
ningsbeløbet og et nyt tilskud, når samme initiativtagende 
organ modtager tilskud til flere på hinanden følgende 
foranstaltninger. Modregningen bør imidlertid kun 
gennemføres på det rent praktiske plan i forbindelse med 
selve udbetalingen af beløbene, mens den i regnskabet 
skal opdeles i indtægter og udgifter på budgettet. 
BEMÆRKNINGER OM FORVALTNINGEN 
AF DEN EUROPÆISKE SOCIALFOND I 
HENHOLD TIL DE BESTEMMELSER 
DER TRÅDTE I KRAFT 
DEN 23. OKTOBER 1983 
Kort gennemgang af den nye socialfond 
8.9. I Rådets afgørelse 83/516/EØF af 17. oktober 
1983 (2) fastsættes Socialfondens nye opgaver. Gennem­
førelsesbestemmelserne er fastlagt i Rådets forordning 
(EØF) nr. 2950/83 af 17. oktober 1983(3). Disse 
bestemmelser danner grundlaget for Fællesskabets 
politik på det sociale område. Reglerne for forvaltningen 
af Socialfonden findes i Kommissionens beslutning 83/ 
673/EØF af 22. december 1983 (4). Tilsammen giver disse 
tre retsakter de nærmere regler for (a) hvilke ansøgninger, der kan betragtes som behørigt 
indgivet, især med hensyn til fremsættelsen og 
udformningen af medlemsstaternes ansøgninger om 
tilskud og om udbetaling af tilskudsbeløb, 
(b) tilskudsberettigelsen, efter modtagerkategorier, samt 
foranstaltningernes og udgifternes art. 
8.10. Politikken for de enkelte regnskabsår fastlægges i 
de retningslinjer, Kommissionen (5) vedtager i begyndel­
sen af regnskabsåret i samråd med medlemsstaterne. 
Kommissionen har også for 1985 fastlagt kriterier for en 
vægtet nedskæring, der beregnes under hensyntagen til de 
forskellige sociale forhold i medlemsstaterne. I denne 
sammenhæng fastlægger Kommissionen de nærmere 
bestemmelser om prioriteringen, som den vil følge. Disse 
bestemmelser skal gøre det muligt for medlemsstaterne at 
udvælge de projekter, de vil ansøge om tilskud til. 
8.11. I henhold til artikel 4, stk. 2, i forordning (EØF) 
nr. 2950/83 skal Kommissionen træffe afgørelse eller 
afgørelser om godkendelse af ansøgninger inden den 31. 
marts i det pågældende regnskabsår. Så snart en 
ansøgning er godkendt, kan modtagerne få udbetalt et 
forskud på 50 % af det bevilgede tilskud. Saldobeløbet 
udbetales, såfremt der indgives anmodning herom inden 
10 måneder efter projekternes afslutning, men før den 31. 
oktober i det følgende regnskabsår. Anmodningen om 
udbetaling af saldobeløbet skal vedlægges en attestation 
fra medlemsstaten for den faktiske og regnskabsmæssige 
rigtighed af udbetalingsanmodningen (6). Hvis det viser 
sig, at der er udbetalt et for stort forskud, tilbagesøger 
Kommissionen det pågældende beløb. 
Den anden godkendelsesbeslutning af 23. 
december 1985 
8.12. I regnskabsåret 1985 traf Kommissionen to 
beslutninger vedrørende socialfondens virksomhed med 
henblik på finansiering af projekter, der var forelagt af 
medlemsstaterne. Godkendelsesbeslutningen af 19. juni 
vedrørte 4 785 ansøgninger om tilskud, hvoraf 3 600 blev 
godkendt for et samlet forpligtelsesbeløb på 2 091 mio 
ECU (7). Beslutningen af 23. december gik ud på, at 
beløbene for 530 af de godkendte ansøgninger af 19. juni 
blev forhøjet med i alt 118 mio ECU (8), efter at der forelå 
en ny beregning af de samlede disponible forplig­
telsesbevillinger pr. 30. november 1985. 
8.13. Retten er ikke overbevist om, at en sådan 
fremgangsmåde er effektiv: 
(a) på grund af den sene vedtagelse af beslutningen fik 
den ingen virkning i retning af at fremme gennemfø­
relsen af foranstaltningerne, hvilket også skyldes, at 
de automatiske forskud, som er en følge af godken­
delsesbeslutningen i medfør af artikel 5, stk. 1, i 
forordning (EØF) nr. 2950/83, først blev udbetalt i 
begyndelsen af 1986 (9), 
15. 12. 86 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 89 
(b) beslutningen  vedrører  et ret beskedent  beløb,  og selv 
om der ikke  er tale om nye ansøgninger,  medfører  den 
et betydeligt  administrativt  arbejde  i forbindelse  med 
udvælgelsen  af de godkendte  ansøgninger,  der skal 
forhøjes,  høringen  af medlemsstaterne,  den  nye 
nedskæring,  der  skal  foretages,  samt  i forbindelse 
med databehandling  og bogføring.  Dette  administra-
tive arbejde  griber  i øvrigt  ind  i behandlingen  af 
tilskudsansøgningerne  for regnskabsåret  1986  (10) og 
anmodningerne  om udbetaling  af saldobeløb  vedrø-
rende  de aktioner,  der blev  godkendt  i 1984  (H), selv 
om det er disse,  som  bør komme  i første  række. 
8.14.  Disse  betragtninger  giver  anledning  til at tage 
spørgsmålet  om  tidspunktet  for  godkendelsesbeslut-
ningen  op til fornyet  overvejelse.  Under  den  nuværende 
ordning  kan  Kommissionen  jævnligt  blive  nødt  til at 
træffe  endnu  en beslutning,  hvis  den ønsker  at anvende  så 
godt  som  alle  de forpligtelsesbevillinger,  der  bliver 
disponible  i løbet  af regnskabsåret.  Det  vil være 
hensigtsmæssigt,  at der kun  træffes  én beslutning,  og at 
den træffes  på et tidspunkt,  der ligger  nærmere  på det 
tidspunkt,  hvor  modtagerorganerne  opstiller  de endelige 
planer  for de aktiviteter,  hvortil  der søges  om tilskud  fra 
fonden,  eller  at beslutningen  træffes,  så snart  Kommissio-
nen får kendskab  til omfanget  af de disponible  bevillinger. 
Dette  kan  få følgende  positive  virkninger: 
(a) De organer,  der modtager  tilskuddene,  vil på et mere 
hensigtsmæssigt  tidspunkt  — ofte  før påbegyndelsen 
af den  foranstaltning,  hvortil  der ydes  tilskud  — få 
kendskab  til, hvilke  ansøgninger,  Kommissionen  har 
godkendt.  De vil derfor  være  tilskyndet  til at indgive 
ansøgninger  om projekter,  der er bedre  egnede,  og 
den finansielle  virkning  af forskudsordningen  vil 
dermed  blive  større. 
(b) Der  vil ske en sikker  begrænsning  af omfanget  af 
frigørelser  af bevillinger,  der er disponeret  over. 
(c) Kommissionen  vil være  i stand  til at tilrettelægge 
gennemgangen  af tilskuds-  og udbetalingsansøgning-
erne på en mere  effektiv  måde  og undgå,  at de 
forskellige  typer  af ansøgninger  skal  behandles 
samtidig. 
Individuelle  godkendelsesbeslutninger 
8.15.  Retten  har på grundlag  af oplysningerne  — og 
især de talmæssige  oplysninger—i  sagsakterne  undersøgt 
420 af de i alt ca. 3 600 godkendelser  med  henblik  på dels 
at konstatere,  om  tilskudsansøgningerne  var  behørigt 
indgivet,  om  projekterne  var  tilskudsberettigede  og i 
overensstemmelse  med  prioriteringen,  og dels  at fastslå, 
hvorledes  de kompetente  afdelinger  har taget  hensyn  til 
disse  kriterier  under  sagsbehandlingen. 
8.16.  Undersøgelsen  giver  anledning  til følgende 
bemærkninger: (a) Der  konstateredes  8 godkendelser,  hvor  anslåede 
udgifter  til et samlet  godkendt  beløb  på 1,8 mio ECU 
ikke var  tilskudsberettigede  eller  kun  delvis  var 
tilskudsberettigede.  For  andre  8 godkendelser  til et 
godkendt  beløb  på 28,4  mio  ECU  konstaterede 
Retten,  at beviserne  for  overensstemmelsen  med 
prioriteringen  var utilstrækkelige. 
(b) Som  det var tilfældet  for regnskabsåret  1984,  byggede 
en lang  række  individuelle  beslutninger  (50 % af de 
gennemgåede  sager)  på oplysninger  — i den særlige 
formular  til brug  ved ansøgninger  om tilskud  — som 
viste  sig at være  ufuldstændige.  Det drejede  sig især 
om oplysningerne  om erhvervsuddannelsens  varig-
hed, overensstemmelsen  med  de udstedte  retnings-
linjer,  udsigterne  til, at deltagerne  finder  beskæftigel-
se, og metoderne  til beregning  af udgifterne.  Alt efter 
de enkelte  tilfælde  rejses  derved  spørgsmålet  om, 
hvorvidt  de godkendte  tilskudsansøgninger  er behø-
rigt indgivet,  er tilskudsberettigede  og i overensstem-
melse  med  prioriteringen.  De ansøgninger,  hvori  der 
gives  nøjagtige  oplysninger  om beregningsmetoder-
ne, behandles  i øvrigt  anderledes,  idet det på grundlag 
af disse  oplysninger  er let at udelukke  de ikke-
tilskudsberettigede  beløb,  mens  de ansøgninger,  der 
ikke indeholder  disse  oplysninger,  til en vis grad 
unddrager  sig denne  undersøgelse. 
(c) Den  manglende  præcisering  af visse  regler  indebærer, 
at der kan herske  tvivl  med  hensyn  til tilskudsberetti-
gelsen  eller  prioriteringen  for visse  af de foranstalt-
ninger,  hvortil  der ansøges  om tilskud  fra fonden. 
F.eks.  er prioriteringen  af visse  former  for erhvervs-
uddannelse,  som  har til formål  at lette  indførelsen  af 
ny teknologi,  ret uklar,  idet Kommissionen  i retnings-
linjerne  ikke  klart  har  fastslået,  hvilken  plads  ny 
teknologi  skal  indtage  i de pågældende  foranstalt-
ninger. 
(d) Kommissionen  har  ikke  i samme  omfang  taget 
hensyn  til supplerende  oplysninger  fra medlemssta-
terne.  I flere  tilfælde  har  den  godtaget  sådanne 
oplysninger  og i visse  tilfælde  godkendt  ansøgninger 
eller dele  af ansøgninger,  som  den  oprindelig  havde 
afslået  (16 tilfælde).  I andre  tilfælde  har Kommissio-
nen ikke  taget  hensyn  til de supplerende  oplysninger, 
men har uden  særlig  grund  enten  fastholdt  afslaget 
eller uden  nærmere  begrundelse  anvendt  satser  for 
fondens  deltagelse  i finansieringen,  som  i enkelte 
tilfælde  afviger  fra dem,  medlemsstaterne  havde 
foreslået  (9 tilfælde). 
Foreløbige  konklusioner 
8.17.  Iværksættelsen  af den nye socialfond  bærer  præg 
af, at der ikke  findes  en klar  definition  af Fællesskabernes 
målsætning  og af de foranstaltninger,  der skal  føre  denne 
målsætning  ud i livet.  Det giver  sig udtryk  i, at nogle  af 
reglerne  om tilskudsberettigelsen  og prioriteringen  af de 
projekter,  der forelægges  for Kommissionen,  er uklare,  og 
i at den  praksis,  der  følges  ved  behandlingen  af 
tilskudsansøgningerne,  ikke  er tilstrækkelig  fast.  Disse 
90 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
foreløbige konklusioner tyder ikke på, at der vil ske en 
virkelig forenkling af procedurerne — for medlemsstater­
nes ansøgninger og Kommissionens behandling af 
ansøgningerne — hvilket var et af hovedformålene med 
den nye socialfond. Der er derimod fare for, at de samme 
grundlæggende svagheder, som kendetegnede den tid­
ligere socialfond — og som er beskrevet i Rettens 
beretning om gennemførelse af konklusionerne fra Det 
europæiske Råd af 18. juni 1983 (12) — fortsat vil 
forekomme. 
BEMÆRKNINGER OM AFVIKLINGEN AF 
DEN TIDLIGERE EUROPÆISKE 
SOCIALFOND 
8.18. Retten har beskæftiget sig særlig indgående med 
de sager under den tidligere socialfond, som endnu ikke 
var afviklet i begyndelsen af regnskabsåret 1985. 
Uafsluttede sager 
8.19. Pr. 1. januar 1985 var 76 forpligtelser, som var 
indgået før 1. januar 1980, svarende til ca. 30 mio ECU, 
endnu ikke afviklede. De 16 vedrørte pilotundersøgelser 
eller -forsøg. Disse 76 forpligtelser omfattede 57 sager, 
som var godkendt af Socialfonden før den 1. januar 1980. 
Af de forpligtelser, der er indgået efter den 1. januar 1980, 
var der i begyndelsen af regnskabsåret 1985 endnu ikke 
foretaget afregning i forbindelse med 300 anmodninger 
om udbetaling af saldobeløb til i alt ca. 90 mio ECU, selv 
om Kommissionen havde modtaget anmodningerne 
inden den 30. juni 1984. 
Sager fra før 1980 der ikke var afsluttet pr. 1. januar 
1985 
8.20. I forbindelse med 40 % af de sager, som ikke var 
afsluttet pr. 1. januar 1985, var der hverken indgivet 
anmodning om udbetaling af saldobeløb i rette tid eller 
indsendt dokumentation for de modtagne forskud. De 
pågældende sager vedrører imidlertid projekter, der 
betragtes som afsluttet i løbet af 1979, 1980 og 1981, og 
Kommissionen har i samtlige tilfælde ventet over to år 
med at anmode om dokumentation for de udbetalte 
forskud, når den overhovedet har anmodet herom. 
8.21. I løbet af regnskabsåret 1985 er 26 af forplig­
telserne fra før den 1. januar 1980, svarende til 10,75 mio 
ECU, blevet afviklet, og kun i ét tilfælde er der blevet 
udbetalt saldobeløb (18 100 ECU). De øvrige er annulle­
ret, eller der er i givet fald fortaget tilbagesøgning af de 
udbetalte beløb. 
8.22. I forbindelse med syv sager, som blev afsluttet i 
1985, og som gav anledning til tilbagesøgning af forskud, 
der var udbetalt med urette, var der i gennemsnit forløbet fem år og tre måneder fra udbetalingen af forskuddene til 
tilbagesøgningen. I ét tilfælde havde modtageren gentag­
ne gange spurgt Kommissionen, hvordan et beløb, der var 
modtaget med urette, kunne tilbagebetales. Efter mere 
end et års forløb foretrak man at fremsende beløbet ved 
en bankoverførsel; men Kommissionen var først 3 år 
senere i stand til at identificere det pågældende beløb. 
8.23. Seks sager, som Kommissionen havde kontrolle­
ret på stedet, blev afsluttet i 1985, hvilket gennemsnitligt 
var 3 år og 9 måneder efter kontrollen. I én af sagerne, 
som blev afsluttet sidst i 1985, var der gennemført en 
stedlig kontrol i juni 1978. 
8.24. De bortfald af forpligtelser i forbindelse med 
nogle af disse sager, som fandt sted i 1985, skete i 
gennemsnit 5 år og 9 måneder efter, at der oprindelig blev 
indgået forpligtelse for beløbene. Det fremgik bl.a. af 
Rettens undersøgelse, at en tiendedel af de forpligtelser, 
der ikke var afviklet pr. 31. december 1985, kunne have 
været afviklet i 1985, eller i visse tilfælde i 1984 eller 1983. 
Tre bortfald af forpligtelser i 1985 vedrørte foranstalt­
ninger, der aldrig var blevet påbegyndt, hvilket Kommis­
sionen var blevet underrettet om i 1980 eller 1981. 
Verserende anmodninger om udbetaling af saldobeløb pr. 
1. januar 1985 vedrørerende forpligtelser indgået efter 
den 1. januar 1980 
8.25. For så vidt angår de forpligtelser, der var indgået 
efter den 1. januar 1980, viste en undersøgelse af de 300 
anmodninger om saldoudbetalinger, der var indgivet før 
den 30. juni 1984, at det tidsrum på mere end seks 
måneder, der forløb fra modtagelsen af anmodningerne 
til selve udbetalingen, ikke i alle tilfælde kunne begrundes 
med, at der var behov for yderligere dokumenter eller 
oplysninger, eller for at foretage stedlig kontrol. 
8.26. Retten kunne således konstatere følgende: 
(a) 143 tilfælde blev saldobeløbet udbetalt mere end seks 
måneder efter modtagelsen af anmodningen, uden at 
der fandtes nogen forklaring på denne forsinkelse. I 
22 af disse tilfælde skete udbetalingen mere end 12 
måneder efter modtagelsen, og i andre 3 tilfælde 20 
måneder efter. 
(b) 118 tilfælde, hvor Kommissionen havde modtaget de 
ønskede supplerende oplysninger eller havde foreta­
get kontrol på stedet, varede det derefter mere end 
seks måneder, inden betalingen fandt sted. 
(c) For de sagers vedkommende, som på tidspunktet for 
Rettens revision endnu ikke var afviklet, havde 
Kommissionen i 59 tilfælde modtaget anmodningen 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 91 
om udbetaling af saldobeløb eller de udbedte 
supplerende oplysninger for mere end seks måneder 
siden uden at den havde taget skridt til at afvikle 
sagerne; i 42 tilfælde var der gået mere end 12 
måneder. 
Projekter som Retten har revideret på stedet 
8.27. Under en stedlig revision i Frankrig konstateredes 
det, at et initiativtagende organ i sin rapport om 
foranstaltningens gennemførelse ikke havde omtalt det 
indskrivningsgebyr, deltagerne havde betalt. Det bør 
normalt medføre, at Socialfondens tilskud reduceres med 
2/3, når disse indtægter medregnes. 
8.28. Det fremgik desuden under samme revision, at 
kriterierne for at yde tilskud til erhvervsuddannelse for 
kvinder inden for erhverv, hvor kvinder er underrepræ­
senteret, eller inden for nye arbejdsområder, ikke byggede 
på præcise definitioner, og at tilskuddene derfor var ydet 
uden direkte hjemmel i de pågældende retningslinjer. 
8.29. I tre omfattende sager, som er repræsentative for 
landets praksis i forhold til Socialfonden, fremgår det: 
(a) at de erhvervsuddannelsesforanstaltninger, der er 
ydet tilskud til, kun er ikke nærmere afgrænsede dele 
af den nationale ordning, 
(b) at anmodningen om udbetaling af saldobeløb ikke 
bygger på faktiske tal, men på overslag, og 
(c) at selve gennemførelsen af erhvervsuddannelseskon-
trakterne ikke fandt sted i de perioder, der var 
omfattet afgodkendelsen. 
8.30. I to tilfælde, i Frankrig og Italien, konstateredes 
det, at modtagerens endelige opgørelse ikke var blevet 
kontrolleret af den attesterende myndighed, før den blev 
sendt til Kommissionen. Det viste sig under den stedlige 
revision, at der i det ene tilfælde var medregnet en række 
ikke-tilskudsberettigede udgifter, og at selve projektgen­
nemførelsen på visse væsentlige punkter afveg fra, hvad 
der var blevet godkendt eller var anført i gennemførelses-
rapporten. 
8.31. I et andet tilfælde i Italien viste det sig, at den 
attesterende myndigheds kontrol ikke var afsluttet på det 
tidspunkt, hvor anmodningen om saldoudbetalingen blev 
sendt til Kommissionen. Tilskuddet, hvis nøjagtige 
størrelse blev opgjort efter den attesterende myndigheds kontrol — som i dette tilfælde blev foretaget efter 
indsendelsen af anmodningen om saldoudbetaling og 
endog efter udbetalingen af saldobeløbet — viste sig at 
skulle være 113 110,81 ECU (13) lavere end det beløb, 
Kommissionen havde udbetalt. 
8.32. I forbindelse med to foranstaltninger i Italien til 
fremme af ansættelse af unge i henhold til Rådets 
forordning (EØF) nr. 3039/78 af 18. december 1978 (14) 
konstateredes det, at en del af modtagerne ikke var 
»arbejdsløse eller arbejdssøgende«, før de blev ansat, 
således som det kræves i forordningen, men at de allerede 
var beskæftiget i en anden virksomhed på ansættelsestids­
punktet. Det var i øvrigt ikke muligt på grundlag af de 
foreliggende dokumenter at efterprøve andre deltageres 
beskæftigelsessituation forud for ansættelsen. 
8.33. Under et revisionsbesøg i Italien i en tekstilvirk­
somhed, som netop var blevet overtaget af en større 
virksomhed, konstateredes det, at omkostningerne pr. 
time ved den erhvervsuddannelse, moderselskabet havde 
gennemført, var ansat til et beløb, der var fire gange 
højere end i andre virksomheder inden for samme sektor, 
hvor virksomhedens eget personale havde stået for 
erhvervsuddannelsen. 
8.34. Det fremgik af alle de revisionsbesøg, Retten 
aflagde, at attestationerne af anmodningerne om udbeta­
ling af saldobeløb ikke altid var pålidelige. Denne 
manglende pålidelighed skyldes, at den attesterende 
myndighed ikke foretager forudgående kontrol, eller at 
denne kontrol ikke er fyldestgørende, og endelig at den 
pågældende myndighed ikke tager hensyn til de kriterier 
for tilskudsberettigelsen, som er fastlagt i fondsforord-
ningerne. Kommissionen bør tage spørgsmålet omkring 
attestationerne op til fornyet overvejelse; formularerne til 
brug ved anmodning om udbetaling bør indeholde 
nøjagtige oplysninger om, hvilken form for kontrol, der 
er foretaget forud for attestationen, indholdet af kontrol­
len, den kontrollerende myndighed og dennes konklusio­
ner. 
8.35. At der forekommer sager fra før 1980, som ikke 
var afsluttet pr. 1. januar 1985, og at der opstår betydelige 
forsinkelser i behandlingen af visse anmodninger om 
udbetaling af saldobeløb, skyldes i det væsentlige 
Kommissionens manglende opfølgning af sagerne. Årsa­
gen til denne mangel er ikke blot hyppige sagsbehandler-
skift, men også en fuldstændig mangel på planlægning og 
på regler for systematisk opfølgning af de enkelte faser i 
sagsbehandlingen, såvel på det rent administrative plan 
som med hensyn til den økonomiske forvaltning. 
8.36. En halv snes sager fra før 1980, som ikke var 
afsluttet pr. 1. januar 1985, men som Retten ønskede at 
gennemgå, var allerede arkiveret sammen med de endeligt 
afsluttede sager. 
92 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
FORBEDRING AF FORVALTNINGEN 
8.37. Når fristen for indsendelse af ansøgninger om 
udbetaling af saldobeløb er udløbet, bør der systematisk 
stilles krav om dokumentation for alle de udbetalte 
forskud. 8.40. Sagsbehandlingen bør omfatte en fuldstændig 
gennemgang af samtlige aspekter, således at det initiativ­
tagende organ på én gang får forelagt alle de spørgsmål, 
der er af betydning for at kunne afslutte sagen. 
8.38. Kommissionens anmodninger, især om frem­
sendelse af bilag eller yderligere oplysninger — i 
forbindelse med en kontrol eller som et led i sagsbehand­
lingen — bør indeholde en klart angivet svarfrist og 
oplysninger om følgerne i tilfælde af, at fristen ikke 
overholdes. 
8.39. Der bør fastsættes interne regler for fristerne for 
behandling og opfølgning af anmodninger om udbetaling 
af saldobeløb. 8.41. Kommissionen bør i forbindelse med den stedlige 
kontrol efter gennemførelsen af de aktioner, der er ydet 
tilskud til fra fonden, sammen med de berørte organer 
fastlægge, hvilke procedurer, det er nødvendigt at følge 
for at kunne afslutte behandlingen af anmodningerne om 
udbetaling af saldobeløb, især med hensyn til svarfrister­
ne. Der bør også drages præcise konklusioner af 
kontrolbesøgene, især på det finansielle plan, og endelig 
bør de, der udfører kontrollen, sikre sig, at der tages 
hensyn til konklusionerne, og at de omsættes i praksis. 
(') Jf. bilag III til denne beretning. 
(2) EFT L 289 af 22.10.1983, s. 38. 
(3) EFT L 289 af 22.10.1983, s. 1. 
(4) EFT L 377 af 31.12.1983. 
(5) EFT C 5 af 10.1.1984, s. 2. 
(6) Reglerne om attestationen under den nye socialfond er 
fastlagt i artikel 5, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 
2950/83 af 17.10.1983, EFT L 289 af 22.10.1983, hvori det 
hedder: »Medlemsstaten attesterer den faktiske og regn­
skabsmæssige rigtighed af de i udbetalingsanmodningen 
indeholdte oplysninger«. For den tidligere socialfond er 
reglerne udtrykt i tilsvarende vendinger. De findes i artikel 4, 
stk. 1, femte afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 858/72 af 
24. april 1972, EFT L 101 af 28.4.1972, Dansk specialudgave 
1972 (II), s. 339, som ændret ved Rådets forordning (EØF) 
nr. 2894/77 af 20.12.1977, EFT L 337 af 27.12.1977, s. 5. 
(7) Den 31.7.1985 blev der vedtaget en beslutning om at 
berigtige visse individuelle godkendelsesbeslutninger vedrø­
rende Forbundsrepublikken Tyskland og Luxembourg. De 
samlede beløb, der var blevet tildelt disse medlemsstater i 
henhold til beslutningen af 19.6.1985, blev dog ikke ændret. (8) Efter en omvurdering efter kursen pr. 31.12.1985 beløb de 
samlede forpligtelser indgået i 1985 sig til 2 188,5 mio ECU. 
(9) Udbetalingerne af automatiske forskud i henhold til 
godkendelsesbeslutningen af 23.12.1985 blev bogført den 
19. og 20.2.1986. 
(10) Tilskudsansøgningerne skal indgives inden den 21. oktober 
hvert år. 
(») Anmodninger om udbetaling af saldobeløb skal indgives 
senest 10 måneder efter aktionernes afslutning. 
(12) EFT C 287 af 24.10.1983. 
(13) Efter omregningskursen for juni 1985. 
(14) EFT L 361 af 31.12.1978, s. 3. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 93 
KAPITEL 9 
Forskning, energi, etc. 
9.0. INDHOLD 
Indledning 
Budgetgennemførelsen 
Koordinering af forvaltningen af kontrakter med omkostningsdeling 
Kommissionens initiativer 
»Harmoniseringsarbejdsgruppen« 
Centralt register 
Andre initiativer 
Finansielle følger 
Konklusioner vedrørende kontrakter med omkostningsdeling 
Forvaltning af studiekontrakter Punkt 
9.1 
9.2 
9.3 -
9.7 — 
9.7 — 
9.9 
9.10 
9.11 -
9.16 -
9.19 — -9.18 
-9.10 
-9.8 
9.15 
-9.18 
-9.21 
INDLEDNING 
9.1. Dette kapitel omhandler udgifterne til energi, 
forskning og forskellige hermed beslægtede aktiviteter. 
Bevillingerne er opført under kapitel 70 — 77 i del B i 
Kommissionens sektion i budgettet. De disponible 
bevillinger til forpligtelser andrager 1 327,8 mio ECU og 
til betalinger 961,6 mio ECU (jf- tabel 9.1). Revisionsret­
tens bemærkninger for regnskabsåret 1985 vedrører 
forvaltningen af to af Kommissionens væsentligste 
udgiftsområder, nemlig: bevillingerne til forpligtelser og 254,1 mio ECU (26 %) af 
bevillingerne til betalinger ikke blev udnyttet. I tabel 9.2 
vises udviklingen i udnyttelsesgraderne fra 1982 til 1985, 
og det fremgår, at tallene for 1985 er mærkbart lavere end 
for de to foregående regnskabsår. Det medfører bl.a. en 
stigning på 34 % i endnu ikke afviklede forpligtelser, som 
således er steget fra 795,5 mio ECU pr. 31. december 1984 
til 1 066,7 mio ECU pr. 31. december 1985. Retten skal 
fremsætte følgende bemærkninger om udnyttelsen af 
bevillingerne til betalinger og til forpligtelser: 
(a) kontrakter med omkostningsdeling, som tegnede sig 
for 70 % (929,4 mio ECU) af de disponible bevillinger 
til forpligtelser og 
(b) studiekontrakter, som tegnede sig for 5 % (70,5 mio 
ECU) af bevillingerne. (a) Indirekte forskningsaktion (kapitel 73). I 1985 blev 
henholdsvis 213,9 mio ECU af bevillingerne til 
forpligtelser og 91,1 mio ECU af bevillingerne til 
betalinger ikke udnyttet. Det er et væsentligt fald i 
udnyttelsesgraden i forhold til de foregående år. 
Denne lave udnyttelsesgrad skyldes især Rådets sene 
godkendelse (i marts 1985) af syv nye forsknings­
programmer, og til en vis grad EF-procedurerne for 
forundersøgelse af og forhandling om forsknings-
forslag, hvilket betød, at kontrakterne ikke kunne 
opstilles før udgangen af regnskabsåret. 
BUDGETGENNEMFØRELSEN 
9.2. Tabel 9.1 viser udnyttelsen af bevillingerne i 1985. 
Det fremgår af tabellen, at 350,6 mio ECU (26 %) af (b) Forskning inden for informationsteknologi — 
ESPRIT-programmet (konto 7335). Der er sket en 
forbedring med hensyn til udnyttelsesgraderne, 
hvilket imidlertid skyldes, at den store mængde 
94 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 9.1 — Forskning, energi, etc: Disponible bevillinger i 1985 og deres udnyttelse 
(mio ECU) 
Udgiftsområde 
(budgetkapitel) 
Energi: 
— Energipolitik (70 eksklusive 707) 
— Særlige fællesskabsforanstaltninger (707) 
Forskning og investering: (73) 
— Forskning - direkte aktion 
— Forskning - indirekte aktion (3) 
— Informations- og telekommunikationstek­
nologi 
Industri: (77) 
— Industripolitik 
— Informations- og telekommunikationstek­
nologi 
Andre aktiviteter: 
— Nuklear sikkerhedskontrol (71) 
— Informationsmarked og innovation (75) 
— Anden forskning (72) 
lait Forpligtelser 
Bevil­
linger 
til for­
plig­
telser 
disponible 
i 1985(0 
169,5 
232,0 
511,8 
305,6 
29,3 
41,2 
3,5 
31,9 
3,0 
1 327,8 For­
plig­
telser 
indgået 
i 1985 
155,6 
212,4 
297,9 
224,6 
21,6 
37,2 
2,9 
22,1 
2,9 
977,2 Uudnyt­
tede 
bevil­
linger 
13,9 
19,6 
213,9 
81,0 
7,7 
4,0 
0,6 
9,8 
0,1 
350,6 Udnyt­
telses­
grad (%) 
92 
92 
58 
74 
74 
90 
83 
69 
97 
74 Betalinger 
Bevil­
linger 
til beta­
linger 
disponible 
i 1985(2) 
125,8 
45,8 
224,6 
298,9 
146,2 
41,6 
44,4 
5,0 
23,6 
5,7 
961,6 Betalin­
ger 
afholdt 
i 1985 
80,5 
45,8 
203,1 (4) 
207,8(5) 
99,7(6) 
18,9 
30,9 
2,7 
15,1 
3,0 
707,5 Uudnyt­
tede 
bevil­
linger 
45,3 
21,5 
91,1 
46,5 
22,7 
13,5 
2,3 
8,5 
2,7 
254,1 Udnyt­
telses­
grad (%) 
64 
100 
90 
70 
68 
45 
70 
54 
64 
53 
74 
(0 Bevillinger på 1985-budgettet + bevillinger, som henstod ved udgangen af 1984, efter overførsler. 
(2) Bevillinger på 1985-budgettet + fremførsler fra 1984, efter overførsler. 
Q) Herunder bidrag til JET (57,5 mio ECU). 
(4) Heraf 115,0 mio ECU opført under udgifter til forskningspersonale. 
(5) Heraf 19,6 mio ECU opført under udgifter til forskningspersonale. 
(6) Heraf 4,3 mio ECU opført under udgifter til forskningspersonale. 
Tabel 9.2 — Forskning, energi, etc.: udviklingen i de disponible bevillingers 
udnyttelsesgrad i 1982 til 1985 
Udgiftsområde 
(budgetkapitel) 
Energi: 
— Energipolitik (70 eksklusive 707) 
— Særlige fællesskabsforanstaltninger (707) 
Forskning og investering: 
— Forskning — direkte aktion 
— Forskning — indirekte aktion 
— Informations- og telekommunikationsteknologi 
Industri: 
— Industripolitik 
— Informations- og telekommunikationsteknologi 
Andre aktiviteter: 
— Nuklear sikkerhedskontrol 
— Informationsmarked og innovation 
— Anden forskning 
lait (73) 
(77) 
(71) 
(75) 
(72) 1982 
61 
89 
86 
29 
100 
48 
95 
76 Forpligtelser 
1983 
89 
100 
94 
90 
92 
100 
66 
91 
95 1984 
94 
100 
86 
70 
65 
92 
39 
100 
57 
97 
83 1985 
92 
92 
58 
74 
74 
90 
83 
69 
97 
74 1982 
56 
78 
92 
37 
58 
53 
55 
77 Betalinger 
1983 
35 
99 
83 
90 
53 
64 
47 
43 
87 1984 
65 
90 
86 
80 
4 
49 
52 
59 
44 
48 
77 1 /o/ 
1985 
64 
100 
90 
70 
68 
45 
70 
54 
64 
53 
74 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 95 
bevillinger, der blev fremført fra 1984, blev udnyttet i 
1985, og udtrykt i absolutte tal kunne omfanget af 
uudnyttede bevillinger til forpligtelser (72,9 mio 
ECU) og til betalinger (43,5 mio ECU) ved udgangen 
af 1985 sidestilles med tallene ved udgangen af 1984. 
Det viser, at Kommissionen stadig ikke har fundet en 
afklaring på spørgsmålet omkring forsinkelsen ved 
iværksættelsen af de årlige ESPRIT-arbejdsprogram-
mer, som Retten allerede omtalte i pkt. 9.2(c) i sin 
årsberetning for regnskabsåret 1984 (')• 
(c) Energi (kapitel 70). Der er — af de i pkt. 9.13 nævnte 
årsager — en høj udnyttelsesgrad under kapitel 70 for 
bevillinger til forpligtelser (92 %), men til gengæld en 
lav udnyttelsesgrad for bevillinger til betalinger 
(64 %). Denne lave udnyttelsesgrad (45,3 mio ECU af 
bevillingerne til betalinger er ikke udnyttet) skyldes, 
som i de foregående år, faktorer, hvortil der ikke er 
taget fornødent hensyn ved opstillingen af budgettet 
— såsom de tunge EF-procedurer og forsinkelser ved 
gennemførelsen af kontrakterne. I sit svar til pkt. 
9.2(a) i Rettens årsberetning for regnskabsåret 
1984 ('), oplyste Kommissionen, at den for at tage 
hensyn til disse faktorer, havde foretaget en kraftig 
begrænsning af bevillingerne til betalinger i det 
foreløbige budgetforslag for 1986. 
(d) Industripolitik (kapitel 77). Udnyttelsesgraderne for 
disse bevillinger er faldet, og 7,7 mio ECU af 
bevillingerne til forpligtelser og 22,7 mio ECU af 
bevillingerne til betalinger er ikke blevet udnyttet, 
hvilket til dels skyldes forsinkelser ved godkendelse af 
tjenesteydelse- og studiekontrakter, og som i visse 
tilfælde har medført bortfald af ikke-opdelte bevil­
linger (jf- pkt. 9.20(a)). 
KOORDINERING AF FORVALTNINGEN 
AF KONTRAKTER MED 
OMKOSTNINGSDELING 
9.3. De væsentligste bestemmelser om Fællesskabets 
udgifter til kontrakter findes i finansforordningens 
artikler 50 — 58. Bestemmelserne vedrører især selve 
indgåelsen af kontrakter og kun i mindre grad de øvrige 
aspekter ved forvaltningen af kontrakter (såsom vurde­
ring af kontrahenternes økonomiske og tekniske ressour­
cer, projektbedømmelse, kontrol af omkostningerne, 
tilsyn med kontraktgennemførelsen, vurdering af resulta­
terne, opfølgning osv.). Mens Kommissionen har udstedt 
særlige retningslinjer for studiekontrakter (jf. pkt. 9.19), 
findes der hverken instrukser eller retningslinjer for alle 
tjenestegrenene for det meget specielle område vedrøren­
de kontrakter med omkostningsdeling. 
(') Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 9.4. Kommissionen begyndte i 1960 at anvende 
kontrakter med omkostningsdeling. Siden da har en 
række tjenestegrene i Kommissionen uafhængigt af 
hinanden udarbejdet forskellige forvaltningsprocedurer 
for denne art kontrakter. Det drejer sig især om de 
tjenestegrene, der beskæftiger sig med følgende sektorer: 
(a) videnskab, forskning og udvikling (GD XII), 
(b) energi (GD XVII), 
(c) informations- og telekommunikationsteknologi (task 
force) (2), 
(d) informationsmarked og innovation (GD XIII). 
9.5. Retten fremhævede i pkt. 9.6 i årsberetningen for 
1983 (3), at der er behov for at forbedre koordineringen 
mellem de nævnte tjenestegrene og for udveksling af 
oplysninger om kontrahenterne. Kommissionen forsikre­
de i sit svar, »at der er gjort og fortsat gøres en betydelig 
indsats for intern koordinering i den retning, Revisions­
retten henstiller«. Der er nedsat en arbejdsgruppe under 
Kommissionen (jf. pkt. 9.7 — 9.8), som har til opgave at 
undersøge procedurerne for kontrakter med henblik på at 
indføre forbedringer — herunder oprettelse af et centralt 
register — og som skal aflægge rapport til Kommissio­
nen. Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog i maj 1986 
en udtalelse (4) om Det europæiske Fællesskabs forsk­
nings-, udviklings- og demonstrationsprogrammer med 
omkostningsdeling. Udtalelsen er resultatet af drøftelser 
med kontrahenterne og Kommissionen tjenestegrene, og 
med hensyn til koordinering af forvaltningen af kontrak­
ter med omkostningsdeling går konklusionerne i samme 
retning som Rettens bemærkninger for regnskabsåret 
1983. 
9.6. Retten har i denne forbindelse gennemgået 
resultaterne af Kommissionens bestræbelser på at 
forbedre den økonomiske forvaltning gennem en bedre 
koordinering af procedurerne for kontrakter med 
omkostningsdeling. Denne kontraktform er kun én ud af 
mange; men Kommissionens betalinger bygger i dette 
tilfælde på kontrahenternes omkostningsangivelser, og 
det er derfor afgørende, at der fastlægges effektive 
forvaltnings- og kontrolprocedurer på dette område. 
Kontrakter med omkostningsdeling indtager en særlig 
vigtig plads, da de udgør et flertal af kontrakterne og 
tegner sig for de største beløb. Inden for forskning og 
energi var der pr. 31. december 1985 4 500 løbende 
kontrakter, og de endnu ikke udbetalte forpligtelsesbeløb 
androg i alt 918,3 mio ECU. 
96 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Kommissionens initiativer 
»Harmoniseringsarbejdsgruppen« 
9.7. Harmoniseringsarbejdsgruppen, som er nedsat af 
Kommissionen og ledes af den juridiske tjeneste, havde 
alene til opgave at undersøge kontraktbestemmelserne. I 
maj 1985 blev der udsendt en rapport om gruppens 
arbejde. Den beskriver og søger at begrunde forskellen 
mellem retsgrundlagene og de typekontrakter, de pågæl­
dende tjenestegrene opretter. Selv om rapporten omtaler 
visse af de procedurer, der går forud for kontrakterne, 
behandler den ikke væsentlige spørgsmål, såsom metoden 
til efterprøvelse af udgifter, krav om forelæggelse af 
dokumentation, udvikling af edb-systemer eller oprettelse 
af et centralt register over kontrahenterne. Med hensyn til 
en forbedring af koordineringen, munder rapporten ikke 
ud i praktiske konklusioner eller henstillinger, som 
Kommissionen kunne tage op til overvejelse. 
9.8. Denne mangel på konkrete resultater understreger 
betydningen af Rettens henstilling til Kommissionen i 
pkt. 9.15 i årsberetningen for regnskabsåret 1984 Q), om 
en klarere redegørelse for den centrale finansforvaltnings 
ansvar for vejledning og styring. Den centrale finansfor-
valtning har ikke spillet nogen ledende rolle i arbejds­
gruppens arbejde med samfinansierede kontrakter, selv 
om dette før har været tilfældet på andre lignende 
områder (f.eks. studiekontrakter, jf. pkt. 9.19). 
Centralt register 
9.9. Mens der er oprettet et register over samtlige de 
kontrahenter, der kan tildeles studiekontrakter af 
Kommissionen (CERES-systemet), findes der intet 
tilsvarende for samfinansierede kontrakter—ud over det 
nylig indførte SESAME-system. Dette system er imidler­
tid især tænkt som et værktøj til vurdering af projekterne 
og til udbredelse og udnyttelse af de oplysninger, der kan 
indsamles ved gennemførelsen af projekterne, især med 
henblik på brugere uden for Kommissionen. Systemet er 
ikke tænkt som en lettelse for Kommissionens interne 
kontrol med kontrakterne eller udvekslingen af væsent­
lige oplysninger af administrativ og kontraktmæssig art 
mellem de forskellige tjenestegrene (f.eks. oplysninger om 
resultaterne af vurderingen af kontrahenternes økonomi­
ske og tekniske ressourcer). 
Andre initiativer 
9.10. Retten noterer sig Kommissionens afgørelser af 
17. oktober 1984(5) og 18. november 1985 (6) om at forbedre kontrollen med det voksende antal uindfriede 
forpligtelser; disse afgørelser er af særlig betydning for at 
der kan opnås en forbedring af samtlige berørte 
tjenestegrenes forvaltning af samfinansierede kontrakter. 
Der har desuden fundet periodiske drøftelser sted mellem 
de enkelte tjenestegrene om særlige emner, såsom: 
(a) valg af eksterne revisionsfirmaer til den stedlige 
finansielle revision hos kontrahenterne og 
(b) midler til at begrænse forsinkelser ved udbetalinger i 
forbindelse med kontrakter. 
Finansielle følger 
9.11. Det er nytteløst at efterstræbe koordinering og 
ensartethed som et mål i sig selv. Forskellene mellem 
kontrakternes retsgrundlag eller programmernes målsæt­
ning genfindes ufravigelig som forskelle mellem nogle af 
nøgleparametrene (f.eks. Fællesskabets bidrag til om­
kostningerne, kontraktens løbetid, godtgørelsesvilkår 
osv.). En harmonisering af kontraktbestemmelserne eller 
af procedurerne, hvor forskellene er mindre mærkbare, vil 
ikke være nogen større økonomisk gevinst. Der findes 
derimod flere områder, hvor de nævnte manglende 
koordineringsbestræbelser har betydet, at der er indført 
afvigende procedurer med væsentlige finansielle følger. 
Der gives eksempler herpå i pkt. 9.12 — 9.15. 
9.12. Der ville opnås en mere effektiv udnyttelse af 
personale og materielle ressourcer, hvis der sikredes en 
bedre udveksling og udnyttelse af oplysninger og 
erfaringer: 
(a) Som forklaret under ovenstående pkt. 9.9 findes der i 
dag ikke noget system, der kan påvise hvilke 
kontrahenter, der anvendes af flere generaldirektora­
ter. Et sådant system kunne afhjælpe manglen på et 
centralt register. For at finde frem til antallet af og 
navnene på disse kontrahenter, har Retten måttet 
sammenholde flere tjenestegrenes kartoteker og 
kunne konstatere, at over 100 kontrahenter går igen i 
mindst to tjenestegrene. I hvert generaldirektorat er 
der en særlig kontraktafdeling, som for gengangere til 
dels gentager det arbejde, andre afdelinger allerede 
har udført. Det drejer sig om følgende områder: 
(i) vurdering af økonomiske og tekniske ressourcer 
forud for kontraktens undertegnelse, 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 97 
(ii) kontrol af de af kontrahenterne oplyste omkost­
ninger og af regnskabsbilag og 
(iii) opfølgning og vurdering af resultaterne. 
(b) Udviklingen af edb-forvaltningssystemerne for kon­
trakter præges af utilstrækkelig koordinering. Hver 
tjenestegren har udarbejdet sit eget system uden at 
have gjort sig klart, om de systemer, der var 
udarbejdet og blev brugt af andre tjenestegrene, ikke 
kunne bruges hos dem. I løbet af andet halvår 1984 
indførte GD XII og GD XVII forskellige systemer og 
ved udgangen af 1985 var task force ved at udarbejde 
yderligere to hovedsystemer til eget brug. Selv om der 
ved selve programgennemførelsen er forskelle på 
tilrettelæggelse og midler (f.eks. decentraliseret 
kontraktforvaltning i task force og ingen kontrakter 
med flere underskrivere i GD XVII), er de oplys­
ninger, der kræves til samfinansierede kontrakter, 
stort set de samme. Omkostningerne ved udarbejd­
elsen af de fire nævnte systemer anslås til 900 000 
ECU pr. 31. december 1985. 
9.13. Udgifter vedrørende kontrakter behandles ikke 
ens i budgettet og i regnskaberne. Retten henstillede 
under pkt. 9.4 — 9.5 i årsberetningen for regnskabsåret 
1983 (3), at der anvendtes en mere ensartet frem­
gangsmåde ved indgåelse af forpligtelser. Kommissionen 
tilsendte i september 1985 Retten en analyse af de 
væsentligste forskelle mellem disse procedurer. Den 
manglende konsekvens, som bekræftes af analysen, 
skyldes, at Kommissionens tjenestegrene anvender 
forskellige udlægninger af finansforordningens artikel 32. 
For så vidt angår samfinasierede kontrakter registrerer 
GD XVII forpligtelserne, når der foreligger en råds- eller 
kommissionsafgørelse om projekterne, i reglen flere 
måneder før undertegnelsen af kontrakterne, mens de 
øvrige generaldirektorater, som selv træffer lignende 
afgørelser først foretager registreringen, når kontrakterne 
ligger klar til underskrift. GD XVII har således i 1985 
registreret forpligtelser til 127 mio ECU, som efter de 
øvrige tjenestegrenes systemer tidligst ville være blevet 
registeret i 1986. På grund af disse uensartede frem­
gangsmåder er nytten af de overslag, Kommissionen 
opstiller med henblik på budgettet, såvel som tallene i de 
regnskaber, der forelægges dechargemyndigheden, meget 
begrænset (jf. pkt. 9.2(c)). 
9.14. Kommissionens behandling af de kontrahenter, 
der gennemfører samfinansierede projekter, er også 
inkonsekvent i flere andre henseender, hvilket kan give sig 
udslag i, at visse kontrahenter på Fællesskabernes 
bekostning indrømmes gunstigere vilkår. Følgende er 
eksempler herpå: 
(a) Tjenestegrenene anvender forskellige regler for, fra 
hvilken dato kontrahentens udgifter anerkendes som 
tilskudsberettigede, hvilket kan betyde fra seks måneder før kontraktens undertegnelse til datoen for 
meddelelse om arbejdernes påbegyndelse (dvs. efter 
kontraktens undertegnelse). Praksis med at anerken­
de udgifter påløbet før kontraktens undertegnelse 
øger faren for at Fællesskabet finansierer projekter, 
som under alle omstændigheder ville være blevet 
udført (Retten har allerede fremsat bemærkninger i 
den henseende i årsberetningerne for regnskabsårene 
1981 (7) og 1982 (8)). 
(b) Det er normal praksis, at de første forskud til 
kontrahenterne udbetales automatisk ved kontrak­
tens undertegnelse. GD XVII indbetaler imidlertid 
disse forskud på for EF rentebærende bankkonti 
(139 000 ECU til 36 kontrakter gennemført mellem 
juni 1984 og april 1986), mens task force gør 
udbetalingen afhængig af kontrahentens meddelelse 
om arbejdets påbegyndelse. 
(c) Fra tjenestegren til tjenestegren er der stor forskel på, 
hvor nøje de tilskudsberettigede omkostninger er 
defineret i standardkontrakterne eller bilagene. I visse 
tilfælde anføres meget nøje, hvilke omkostninger 
kontrahenterne kan forelægge, mens der i andre kun 
opstilles større kategorier, hvilket gør det lettere at 
medtage uberettigede omkostninger. 
(d) Uensartet behandling af moms fortjener en særlig 
omtale. GD XVII anvender den enkleste metode, idet 
samtlige af kontrahenten betalte momsbeløb holdes 
ude fra de tilskudsberettigede omkostninger. De 
øvrige generaldirektorater lader momsen indgå i de 
tilskudsberettigede omkostninger, hvis kontrahenten 
ikke har kunnet få den refunderet og kan forelægge 
fornødne bilag, så Kommissionen selv kan få 
momsen refunderet hos den pågældende medlems­
stat. I betragtning af de langsommelige procedurer 
for momsrefusion har denne praksis klart en negativ 
virkning på Kommissionens likvide beholdning, når 
det tages i betragtning, at medlemsstaterne pr. 31. 
december 1985 endnu ikke havde refunderet 493 000 
ECU, som GD XII havde udbetalt til kontrahenter­
ne. 
9.15. Der er ikke i dag nogen bestemt tjenestegren i 
Kommissionen, der har til opgave at finde frem til den 
bedst mulige forvaltning af samfinansierede kontrakter 
eller at harmonisere de interne kontrolprocedurer på 
dette område. Selv om Retten har fremsat mange 
bemærkninger i sine årsberetninger (') (3) om metoderne 
for godkendelse af refusionsansøgninger, er der stor 
forskel på tjenestegrenenes interne kontrol heraf. Task 
force går især ind for at benytte eksterne revisionsfirmaer 
til stedlig kontrol af samtlige eller størsteparten af 
kontrakterne, mens andre tjenestegrene, som årligt 
bruger tilsvarende beløb på kontrakter med omkost­
ningsdeling, i langt højere grad støtter sig til den 
sandsynlighedskontrol, deres eget personale har udført, 
og kun foretager stedlig revision af kontrakter af større 
omfang, eller som giver anledning til problemer. Retten 
kan konkludere, at revisionens art og omfang i højere 
98 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
grad skyldes de disponible interne personaleressourcer, 
eller for så vidt angår task force's ESPRIT-program de 
bevillinger, der er disponible til benyttelse af eksterne 
firmaer, end en samordnet indsats for at nå frem til den 
mest produktive og effektive kontrol af udgifter af denne 
art. 
Konklusioner vedrørende kontrakter med 
omkostn ingsdeling 
9.16. Rettens revision har bekræftet de i tidligere 
årberetninger (l) (3) fremsatte bemærkninger. Retten er 
bl.a. nået til følgende konklusioner: 
(a) Uanset visse enkeltinitiativer, der har vist sig nyttige 
(jf. pkt. 9.10), har Kommissionens hidtidige foran­
staltninger foranlediget af Rettens tidligere bemærk­
ninger — som især har givet sig udslag i oprettelsen af 
en midlertidig »harmoniseringsarbejdsgruppe«, — 
vist sig at være utilstrækkelige (jf- pkt. 9.7 — 9.9). 
(b) Der er forskelle på de kontraktprocedurer og -vilkår, 
der anvendes af de tjenestegrene i Kommissionen, 
som forvalter samfinansierede kontrakter, og disse 
forskelle skyldes ikke altid afvigelser mellem projek­
terne. Nogle af disse forskelle har økonomiske 
konsekvenser for Fællesskabet (jf. pkt. 9.11 — 9.15). 
(c) Der er fortsat afvigende udlægninger af finansforord­
ningens artikel 32, hvilket har betydning for behand­
lingen af forpligtelser ved opstillingen af budget­
overslag og regnskaberne til forelæggelse for dechar­
gemyndigheden (jf- pkt. 9.13). 
(d) Det er nødvendigt at forbedre koordinering og 
udveksling af oplysninger mellem de tjenestegrene, 
der forvalter kontrakter med omkostningsdeling. 
9.17. Kommissionen bør for at sikre en mere effektiv 
koordinering iværksætte undersøgelser med deltagelse af 
alle de berørte tjenestegrene i Kommissionen for at 
fastslå, på hvilke områder, der kan gennemføres en 
gavnlig harmonisering af forvaltningen af samfinansiere­
de kontrakter. Det bør overvejes, hvorvidt det vil være 
hensigtsmæssigt at indføre principper, der bygger på den 
mest effektive fremgangsmåde, og som skal følges ved 
forvaltningen af samfinansierede kontrakter, enten i form 
af en udvidelse af finansforordningens bestemmelser (jf. 
pkt. 9.3) eller i form af interne regler. 9.18. Der bør oprettes et centralregister over kontra­
henter, for lettere at kunne indkredse de kontrahenter, der 
er fælles for flere tjenestegrene, og for at lette udveks­
lingen af administrative og tekniske oplysninger om 
kontrahenterne (jf. pkt. 9.12). 
FORVALTNING AF STUDIEKONTRAKTER 
9.19. Forvaltningen af studiekontrakter er siden 1978 
foregået efter Kommissionens interne instrukser, de 
såkaldte »samordnede retningslinjer for forvaltning af 
studiebevillinger«. Ifølge disse retningslinjer skal alle 
forslag til studier følge en fast procedure, nemlig: 
(a) høring af fællesgrupperne vedrørende koordinering, 
(b) høring af det rådgivende udvalg for studier og 
(c) godkendelse af Kommissionen. 
De bevillinger, der er disponible for de fleste studiekon­
trakter (dvs. kontrakter af højst to års varighed), er ikke-
opdelte bevillinger. Det betyder, at såfremt der indgås 
forpligtelse i løbet af regnskabsåret, kan bevillingerne 
automatisk fremføres til det følgende regnskabsår, og ved 
udgangen af dette regnskabsår bortfalder de. 
9.20. Retten har undersøgt anvendelsen af disse 
procedurer på industriområdet (kapitel 77), og undersø­
gelsen har givet anledning til følgende bemærkninger: 
(a) Selv om studieforslagene ifølge retningslinjerne hvert 
år godkendes i tre omgange, i henholdsvis februar, 
april og oktober, er der i 1985 på grund af forsinkelser 
ved anvendelsen af procedurerne kun godkendt 
forslag i to omgange, og den sidste først den 13. 
december. Der var derfor ikke tid nok til at forhandle 
om samtlige studier og indgå de hertil svarende 
forpligtelser inden udgangen af året, og bevillinger 
hertil bortfaldt. Når der f.eks. af bevillingerne på 
konto 7780 og 7790 bortfaldt 395 762 ECU (17 % af 
de disponible bevillinger), skyldes dette bortfald for 
størstedelen vanskeligheder i forbindelse med studie­
kontrakter. I 1984 var der tilsvarende problemer. 
(b) Den nuværende hørings- og godkendelsesprocedure 
anvendes især for at undgå, at studier eventuelt 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 99 
9.21. 
ger: dækker samme områder og for at fordele bevilling­
erne; men bortset fra studier, hvor omkostningerne 
overstiger 100 000 ECU, foretages der ingen vurde­
ring af valget af kontrahent. I den standard-
»finansieringsoversigt«, som er vedlagt studieforsla­
gene, er den ansvarlige tjenestegren på ingen måde 
forpligtet til at begrunde sit valg, og ingen af de 18 
sager, Retten har undersøgt (kontraktforslag til i alt 
780 000 ECU), indeholdt nogen vurdering af kontra­
henterne eller deres studieforslag. 
Retten skal henstille, at Kommissionen undersø-(a) hvordan forsinkelser ved hørings- og godkendelses­
procedurerne kan undgås, 
(b) om budgetoverslagene over udgifter til studier 
stemmer overens med den forventede tidsplan for 
godkendelserne, og 
(c) hvordan der i procedurerne — på basis af en 
begrundelse fra de ansvarlige tjenestegrene — kan 
indgå en vurdering af udvælgelsen af samtlige 
kontrahenter. 
(0 EFT C 326 af 16.12.1985. 
(2) Task force blev i 1986 slået sammen med GD XIII. 
(3) EFT C 348 af 31.12.1984. 
(4) EFT C 207 af 18.8.1986. (5) Dok. KOM(84), PV 754. 
(6) Dok. SEC(85), 1650. 
(7) EFT C 344 af 31.12.1982, pkt. 8.18. 
(8) EFT C 357 af 31.12.1983, pkt. 8.50-8.52. 
100 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KAPITEL 10 
Samarbejde med udviklingslande og tredjelande 
10.0. INDHOLD 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Gennemførelse af Dublin-planen 
Bemærkninger vedrørende fødevarehjælpen (kapitel 92) 
Tilvejebragte mængder og levering af fødevarehjælpen 
Statistikkerne over gennemførelsen af fødevarehjælpen 
Bemærkninger om samarbejdet med ikke-associerede udviklingslande 
(kapitel 93) — forvaltningen af bevillingerne under artikel 930 
Forpligtelser og betalinger 
Sammenligning mellem de regnskabsmæssige forpligtelser og de af Rådet 
fastsatte retningslinjer 
Kontoplanen 
Opfølgning af forvaltningen af artikel 930 
Bemærkninger vedrørende særlige samarbejdsaktioner til fordel for 
udviklingslande (kapitel 94) — forvaltningen af artikel 941 
Bemærkninger om lejlighedsvise aktioner til fordel for udviklingslande og 
tredjelande (kapitel 95) 
Det særlige program til bekæmpelse af sulten i verden 
Bemærkninger om Kommissionens delegationer i udviklingslandene (kapitel 
ESS' kontrol af delegationerne 
ESS' centrale forvaltning Punkt 
10.1 
10.2 
10.3 -
10.6 -
10.6 
10.7 -
10.11 -
10.11 -
10.16 -
10.20 -
10.23 --10.5 
-10.10 
-10.10 
- 10.24 
- 10.15 
-10.19 
- 10.22 
- 10.24 
10.25 10.36 
10.37 
10.37 
10.42 
10.44 
10.46 — 10.41 
— 10.41 
— 10.51 
— 10.45 
— 10.51 
INDLEDNING OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
10.1. Under afsnit 9 i det almindelige budget opføres 
hovedsagelig bevillinger til finansiering af fødevarehjælp, 
samarbejde med ikke-associerede udviklingslande og en 
række middelhavslande, samfinansiering af aktioner 
iværksat af ikke-statslige organisationer (NGO) og visse 
former for nødhjælp. Under samme afsnit opføres 
tilskuddet til Den europæiske sammenslutning for 
Samarbejde (ESS) og driftsbevillingerne til delegationer­
ne i landene i det sydlige middelhavsområde og i AVS-
landene. 10.2.^ I tabel 10.1 vises for 1985 de forpligtelser, der er 
indgået, og betalinger, der er afholdt, over de disponible 
bevillinger i henhold til 1985-budgettet og fra tidligere 
regnskabsår. De disponible bevillinger til forpligtelser var 
10 % højere end i 1984, mens de disponible bevillinger til 
betalinger var 8 % lavere end i 1984. De samlede indgåede 
forpligtelser faldt med 5% i forhold til 1984, og de 
afholdte betalinger faldt med 6 %. Udnyttelsesgraden for 
bevillinger til forpligtelser faldt fra 89 % i 1984 til 77 % i 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 101 
Tabel 10.1 — Afsnit 9: disponible bevillinger i 1985 og deres udnyttelse 
(mio ECU) 
Budgetkapitel 
(O 
Kapitel 92: 
Fødevarehjælp 
Kapitel 93 : 
Samarbejde med ikke-associerede ud­
viklingslande 
Kapitel 94: 
Særlige aktioner vedrørende samar­
bejde med udviklingslande 
Kapitel 95: 
Lejlighedsvise aktioner for udvik­
lingslande og tredjelande 
Kapitel 96: 
Samarbejde med middelhavslande 
Kapitel 98: 
Driftsudgifter for Kommissionens 
delegationer i udviklingslandene 
Kapitel 99: 
Samarbejde med tredjelande 
lait Forpligtelser 
Disponible 
bevillinger 
til forplig­
telser i 1985 
(2) Indgåede 
forpligtelser 
i 1985 
(3) Udnyttelses­
grad 
(4) = %(3)/(2) 
689,1 689,1 100% 
384,4 173,2 45% 
44,2 44,1 100% 
65,0 35,4 54 % 
241,7 134,6 56% 
58,2 58,1 100% 
5,0 5,0 100 % 
1 487,6 1 139,5 77 % Betalinger 
Disponible 
bevillinger 
til betalinger 
i 1985 
(5) Afholdte 
betalinger 
i 1985 
(6) Udnyttelses­
grad 
(7) = %(6)/(5) 
568.8 543,8 96 % 
164.9 159,6 97% 
53,2 34,6 65 % 
207,7 159,3 77% 
298,2 127,7 43 % 
58,2 58,1 100% 
6,3 1,6 25% 
1 357,3 1 084,7 80 % 
1985, mens udnyttelsesgraden for bevillinger til betalinger 
steg fra 78 % til 80 %. Den lavere udnyttelsesgrad for 
bevillinger til forpligtelser vedrørte kapitlerne 93, 95 og 
96. Den højere udnyttelsesgrad for bevillinger til 
betalinger blev konstateret for kapitlerne 93, 94 og 95. Af 
bind V af forvaltningsregnskabet fremgår det i øvrigt, at 
de uindfriede forpligtelser fra tidligere regnskabsår ved 
udgangen af 1985 udgjorde i alt 1 256,6 mio ECU. De 
uudnyttede forpligtelsesbevillinger, som henstod ved 
regnskabsårets afslutning, beløb sig til 343,8 mio ECU. 
Fremførslerne af betalingsbevillinger fra 1985 til 1986 
androg 236,6 mio ECU. Fællesskabet vil derfor efter al 
sandsynlighed være tvunget til fra og med 1986 at frigøre 
1 363,8 mio ECU af sine midler for at indfri forpligtelser, 
der er en følge af den tidligere forvaltning af afsnit 9. 
Denne byrde er i hovedsagen resultatet af aktioner, der er 
iværksat inden for rammerne af det finansielle og faglige 
samarbejde med ikke-associerede udviklingslande (jf. 
pkt. 10.14— 10.15). GENNEMFØRELSE AF DUBLIN-PLANEN 
10.3. Dublin-planen, som Det europæiske Råd iværk­
satte i slutningen af 1984, havde til formål at stille 1,2 mio 
t korn eller kornækvivalenter til rådighed for de 
afrikanske lande, der er hårdest ramt af tørken. Den 
omfattede 3 dele: levering af 400 0001 fra medlemsstater­
ne, 300 000 t under Fællesskabets normale fødevarepro­
gram for 1985 og 500 000 t til en værdi af 175 mio ECU 
som nødhjælp. 80 mio ECU af disse 175 mio ECU blev 
finansieret i henhold til Lomé li-konventionens artikel 
137 om katastrofebistand, mens resten er finansieret over 
budgettets artikel 950, der i denne forbindelse er blevet 
tilført 90 mio ECU gennem en række bevillingsoverførs­
ler. Det er hovedsagelig dette beløb på 175 mio ECU, der 
udgør det virkelig supplerende element i forhold til de 
foranstaltninger, der normalt træffes til fordel for disse 
lande. 
102 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
10.4. Gennemførelsen af Dublin-planen har været fuldt 
tilfredsstillende (jf. tabel 10.2). Da planen blev igangsat i 
begyndelsen af 1985, kom modtagerne dog ud for 
vanskeligheder med hensyn til losningen, oplagringen, 
transporten og distributionen af fødevarerne, og dette 
førte til, at Fællesskabet tog utraditionelle trans­
portmetoder i brug, især luftbroer. Samordningen med de 
andre bistandsydere var problematisk. Den politiske 
situation og de væbnede konflikter i Etiopien, Sudan og 
Angola besværliggjorde distributionen. Selv om planen 
oprindelig udelukkende var baseret på fødevarehjælp, 
blev der i gennemførelsesfasen også taget hensyn til 
grundlæggende behov inden for sundhed, børns ernæring, 
genbosættelse af fordrevne befolkningsgrupper og land­
brug (udsæd og redskaber). Disse aktioner er blevet 
overdraget internationale og ikke-statslige organisatio­
ner. også skal lægges den normale fællesskabsbistand på 
321 0001, har man fuldt ud opvejet den reduktion, der har 
kunnet konstateres for »nødhjælpsdelens« vedkommen­
de. Medlemsstaterne har ligeledes bidraget til varernes 
transport pr. fly eller i køretøjer. 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE 
FØDEVAREHJÆLPEN (KAPITEL 92) 
Tilvejebragte mængder og levering af 
føde varehjælpen 
10.5. I alt er 107 mio ECU af de 175 mio ECU, der var 
afsat til Fællesskabets supplerende bistand, blevet 
anvendt til fødevarehjælp, hvilket har gjort det muligt at 
levere 312 000 t kornækvivalenter, mens de resterende 
68 mio ECU er anvendt til andre former for bistand. Den 
mængde fødevarer, der er blevet leveret under Dublin­
planen (1 265 715 t), har oversteget de 1,2 mio t, der 
oprindelig var planlagt. Således leverede medlemsstaterne 
632 0001, og eftersom der til de allerede nævnte 312 0001 10.6. Tabel 10.3 viser, at der i 1985 blev tilvejebragt 
mindre mængder fødevarehjælp end i 1984. De tilveje­
bragte mængder udgør kun 88 % af 1985-programmet. 
Endvidere er det værd at bemærke, at en række nye 
produkter (sukker, vegetabilsk olie, bønner, tørfisk) har 
fået større betydning. På grundlag af en stikprøveunder­
søgelse af partier, der er indskibet som et led i den normale 
fødevarehjælp i 1985, har Retten konstateret, at den tid, 
der er gået indtil leveringen, har været stabil for korn, 
u„a 
Etiopien 
Sudan 
Niger 
Mozambique 
Mali 
Tchad 
Mauretanien 
Angola 
Cameroun 
Regionale aktioner 
(inkl. Burkina Faso) 
lait Tabel 10.2 — Gennemførelsen af Dublin-planen 
EØF 
Nødhjælp 
Korn eller 
kornækvi­
valenter 
(tons) 
(1) ECU) 
(2) Anden 
ECU) 
(3) I alt 
ECU) 
(4) = 
(2)+ (3) 
98 050 34,8 20,5 55,3 
118 870 37,0 30,6 67,6 
20 290 7,9 3,9 11,8 
12 040 4,0 0,5 4,5 
22 340 9,3 2,5 11,8 
20 790 8,7 3,8 12,5 
2 200 0,5 2,5 3,0 
5 580 2,5 3,2 5,7 
10 150 1,6 — 1,6 
2 000 1,0 0,2 1,2 
312 310 107,3 67,7 175,0 Fødevare­
program 
for 1985 
Korn eller 
kornækvi­
valenter 
(tons) 
(5) ECU) 
C) 
(6) 
116 200 29,0 
53 620 13,4 
26 100 6,5 
52 200 13,1 
14 400 3,6 
16 000 4,0 
17 080 4,3 
25 785 6,5 
321 385 80,4 lait 
Korn eller 
kornækvi­
valenter 
(tons) 
(7) = 
(D + (5) Anden 
ECU) 
(8) = 0) lait 
ECU) 
(9) = 
(4)+ (6) 
214 250 20,5 84,3 
172 490 30,6 81,0 
46 390 3,9 18,3 
64 240 0,5 17,6 
36 740 2,5 15,4 
36 790 3,8 16,5 
19 280 2,5 7,3 
31 365 3,2 12,2 
10 150 — 1,6 
2 000 0,2 1,2 
633 695 67,7 255,4 Medlemsstater 
Korn eller 
kornækvivalenter 
(tons) 
(10) ECU) 
C) 
(il) 
143 680 35,9 
153 100 38,3 
77 020 19,2 
71 450 17,9 
59 180 14,8 
45 720 11,4 
59 860 15,0 
22 010 5,5 
632 020 158,0 I alt under Dublin-planen 
Korn eller 
kornækvi­
valenter 
(tons) 
(12) = 
(7) + (10) Anden 
EØF(2) 
ECU) 
(13) = (8) lait 
ECU) 
(14) = 
(9) + (H) 
357 930 20,5 120,2 
325 590 30,6 119,3 
123 410 3,9 37,5 
135 690 0,5 35,5 
95 920 2,5 30,2 
82 510 3,8 27,9 
79 140 2,5 22,3 
53 375 3,2 17,7 
10 150 — 1,6 
2 000 0,2 1,2 
1 265 715 67,7 413,4 
(') Anslået til 250 ECU/t. 
(2) Der findes ingen talangivelser for anden hjælp fra medlemsstaterne. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 103 
Tabel 10.3 — Gennemførelse af fødevarehjælpeprogrammer for korn, skummetmælkspulver, butteroil og andre produkter 
(tons) 
Gennemførelse for hvert enkelt år 
1984 
1985 
1986 Fremført fra 1983 
Reguleringer i 1984 af programmet for 1983 
Program for 1984 
Tilvejebringelser i 1984 
Fremført fra 1984 
Reguleringer i 1985 af programmet for 1984 
Program for 1985 
Tilvejebringelser i 1985 
Fremført fra 1985 Korn 
(ækvival.) 
622 921 
-42 000 
1 127 663 
1 384 199 
324 385 
1 160 000 
1 016 199 
468 186 Skummet­
mælkspulver 
104 463 
-5 147 
122 500 
165 218 
56 598 
108 600 
109 997 
55 201 Butteroil 
35 718 
-626 
32 760 
49 442 
18 410 
28 700 
25 407 
21 703 Andre 
produkter 
31 570 
+ 3 311 
34 556 
49 198 
20 239 
+ 12 053 
54 377 
65 518 
21 151 
medens der har været tale om en væsentlig forbedring for 
mejeriprodukternes vedkommende sammenholdt med 
1984. Fra tilvejebringelsen påbegyndes, og indtil skibet 
ankommer til lossehavnen, har man i alt måttet påregne 
15 uger for korn (som i 1984), 16 uger for skummetmælks­
pulver og butteroil (svarende til henholdsvis 7 og 3 uger 
mindre) og 15 uger for vegetabilsk olie. betegnelser på indskibningsstadiet. Ved »gennemførte 
mængder« forstår GD VI en hjælp, hvor den indskib-
ningsperiode, der er fastlagt i forordningen om tilveje­
bringelsen, allerede er udløbet. I stedet bestræber GD 
VIII sig på at udarbejde en statistik over den hjælp, der 
reelt er blevet indskibet i en bestemt periode, og ved 
»leverede mængder« forstås i denne forbindelse en 
fødevarehjælp, der er indskibet. 
Statistikkerne over gennemførelsen af 
føde varehjælpen 
10.7. Som det fremgår Stabel 10.4, har Kommissionen 
fremlagt en række selvmodsigende tal for den mængde 
fødevarehjælp, der er blevet »leveret« eller »gennemført« i 
1984. Forskellene beror på, at der anvendes to statistiske 
registreringssystemer, hvoraf det ene føres af generaldi­
rektoratet for landbrug (GD VI), det andet af generaldi­
rektoratet for udvikling (GD VIII). En del af forklaringen 
er også, at de opstillede tal udnyttes uhensigtsmæssigt i de 
offentliggjorte dokumenter. 
10.8. De to generaldirektorater har udarbejdet disse to 
systemer, der forvaltes uafhængigt af hinanden, under 
hensyn til deres egne behov. De afspejler forskellige 
stadier af gennemførelsen. Ved mængder »under gennem­
førelse« forstår GD VI en fødevarehjælp, der endnu ikke 
er indskibet, men som allerede er godkendt af forvalt­
ningskomiteen for det leverede produkt. Ved »mængder 
under tilvejebringelse« forstår GD VIII en fødevarehjælp, 
der endnu ikke er indskibet, men som allerede har været 
genstand for en anmodning om tilvejebringelse fra GD 
VIII til GD VI. Man anvender heller ikke samme 10.9. GD VIIFs system er dog stadig i en vis 
udstrækning baseret på et skøn over indskibnings-
datoerne. Ved regnskabsårets afslutning råder generaldi­
rektoratet nemlig ikke over alle nødvendige oplysninger 
om den sidst indskibede hjælp. For at løse dette problem 
kunne GD VIII udarbejde sine statistikker over fødevare­
hjælpens gennemførelse i to etaper. På grundlag af de 
forventede indskibningsdatoer kunne det udarbejde en 
foreløbig opgørelse straks efter regnskabsårets afslut­
ning. Når alle oplysninger foreligger, kunne det derefter 
foretage en endelig opgørelse ud fra de faktiske indskib­
ningsdatoer. 
10.10. Under alle omstændigheder er en samordning af 
de to systemer — GD VIIFs og GD VI's — nødvendig, og 
den bør gennemføres hurtigst muligt, idet GD VIIFs 
system stadig er ret nyt og endnu ikke fuldt ud føres på 
EDB. De to generaldirektorater bør i snævert samarbejde 
udarbejde et egentligt »lagerregnskab« for fødevarehjæl­
pen med successive opgørelser, hvori man registrerer de 
forskellige etaper af programmernes gennemførelse, lige 
fra vedtagelsen af programmerne til hjælpens ankomst til 
bestemmelsesstedet. Der bør især gøres rede for afgørel­
sen om at yde bistand, anmodningen om at tilvejebringe 
varerne, forvaltningskomiteens godkendelse samt varer­
nes indskibning og ankomst til lossehavn. Kun med et 
integreret system af denne art vil man kunne opfylde alle 
forvaltnings- og kontrolinstansers behov og offentlig­
hedens ønske om oplysninger samtidig med, at man 
sikrer, at alle offentliggjorte tal stemmer fuldstændig 
overens. 
104 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 10.4 — Kommissionens oplysninger om de mængder, der er »leveret«, eller den fødevarehjælp, der er »gennemført«, i 1984 
(tons) 
Kilde 
Beretning om gennemførelsen af budgettet pr. 31. de­
cember 1984 
og finansieringsregnskab for regnskabsåret 1984 
Fjortende finansberetning vedrørende EUGFL, garan­
tisektionen, og den finansielle gennemførelse af fødeva­
rehjælpen for 1984 
Kommissionens svar på pkt. 10.3 i Rettens årsberetning 
for regnskabsåret 1984 
Kommissionen — generaldirektoratet for landbrug 
Et kommissionsmedlems svar på et parlamentsmedlems 
skriftlige forespørgsel, nr. 2281/84 (!) Betegnelser 
for gennem­
førelsesfasen 
»leverede 
mængder eller 
mængder under 
levering« 
»leverede 
mængder« (ekskl. 
endnu ikke 
leverede, men 
tilvejebragte 
mængder«) 
»tilvejebrin-
gelser« (incl. 
mængder under 
tilveje­
bringelse) 
»gennemført 
eller under 
gennemførelse« 
»leveret eller 
tilvejebragt« Korn Skummet­
mælkspulver Butteroil 
1 476 778 209 614 59 746 
1 505 167 173 094 49 854 
1 505 167 173 094 49 854 
1 384 199 165 218 49 442 
1 340 000 165 000 49 000 
(') EFT C 233 af 12. 9. 1985, pkt. 10. 
10.13. Selv om der er disponeret over 99% af 
bevillingerne i løbet af regnskabsåret 1985, er situationen 
vedrørende betalingerne paradoksalt nok ikke tilfredsstil­
lende. Således forekommer der udbetalinger, der, på det 
tidspunkt de foretages, faktisk ikke sker for allerede 
gennemførte aktioner. Dette er tilfældet for overførsler til 
en udviklingsbank, der fungerer som mandatar, og som 
først selv udbetaler beløbene flere år senere, når 
arbejderne er udført (jf. pkt. 10.29 i årsberetningen for 
regnskabsåret 1984) ('). Også i de tilfælde, hvor beta­
lingen modsvarer allerede præsterede ydelser, sker det, at 
det, der finansieres, er levering af rå- og hjælpestoffer, 
som f.eks. kunstgødning. Det særlige ved disse leverancer 
er, at de åbner mulighed for hurtig betaling, efter at der er 
disponeret over bevillingerne. Resultatet af denne praksis 
er imidlertid, at de faktisk afholdte betalinger til 
udviklingsprojekter, som forvaltes af Kommissionen, og 
som er gennemført, er betydelig lavere end de samlede 
betalinger, der fremgår af regnskaberne (651,4 mio ECU 
siden 1976). Det er sandsynligvis de utilstrækkelige 
ressourcer i de pågældende tjenestegrene, der virker som 
en bremse for en direkte forvaltning af et større antal 
projekter i de ikke-associerede udviklingslande. 
10.14. Under alle omstændigheder beløb de uindfriede 
forpligtelser fra årene siden 1976 sig til 611,5 mio ECU 
(!) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. BEMÆRKNINGER OM SAMARBEJDET 
MED IKKE-ASSOCIEREDE 
UDVIKLINGSLANDE (KAPITEL 93) — 
FORVALTNINGEN AF BEVILLINGERNE 
UNDER ARTIKEL 930 
Forpligtelser og betalinger 
10.11. Af de 355,8 mio ECU i disponible bevillinger til 
forpligtelser i 1985 blev der kun indgået forpligtelser for 
149,7 mio ECU i regnskabsåret 1985, svarende til en 
udnyttelsesgrad på 42 % (jf. tabel 10.5), mens 206,1 mio 
ECU henstod til 1986. Af de 149,2 mio ECU, der i 1985 
var disponible i form af bevillinger til betalinger, blev der 
afholdt betalinger på 148,3 mio ECU, svarende til en 
udnyttelsesgrad på 99 %. 
10.12. Den lave udnyttelsesgrad for bevillinger til 
forpligtelser skyldes ikke blot, at Rådet har fastsat 
retningslinjerne (jf. pkt. 10.17) for fordelingen af de 
tildelte bevillinger på et sent tidspunkt, men også den 
langsommelige procedure i forbindelse med udvælgelsen 
og iværksættelsen af aktionerne. Dette beror på, at 
projekterne forvaltes i samarbejde med medlemsstaterne 
(forudgående høring af udvalget for »de ikke-associerede 
udviklinglande«). Over en periode på to år opbruges de 
disponible bevillinger til forpligtelser dog normalt 
fuldstændigt. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 105 
Tabel 10.5 — Artikel 930: forpligtelser i 1985 
Modtager eller 
støtteform 
Asien: 
— Bangladesh 
— Bhutan 
— Indien 
— Thailand 
— Yemen 
— Besatte arabiske 
områder 
Subtotal Asien 
Amerika: 
— Costa Rica 
— Nicaragua 
— Regionale projekter 
Subtotal Amerika 
Afrika: 
— Angola 
— Mozambique 
Subtotal Afrika 
Supplerende forpligtelser i h.h.t. pro­
grammer fra før 1984 
(Subtotal programmer) 
Landbrugsforskning 
Studier og faglig 
bistand 
Administrationsomk. 
Forpligtelser i alt i 1985 Proj 
1984 
og tidligere 
Antal 
(1) 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
6 
— 
— 
1 
1 
5 
(12) 
1 
13 
11 
37 Beløb 
(mio ECU) 
(2) 
25,5 
4,5 
15,0 
2,0 
5,8 
2,0 
54,8 
— 
— 
2,3 
2,3 
3,0 
(60,1) 
6,3 
1,9 
2,0 
70,3 ;ram 
1985 
Antal 
(3) 
1 
1 
2 
2 
1 
2 
5 
1 
1 
2 
(9) 
— 
— 
— 
9 Beløb 
(mio ECU) 
(4) 
4,9 
35,0 
39,9 
13,6 
2,5 
11,8 
27,9 
4,2 
7,4 
11,6 
(79,4) 
— 
— 
— 
79,4 Kontering 
Henstående 
bevil­
linger 
fra 1984 
(mio ECU) 
(5) 
25,5 
4,5 
15,0 
2,0 
5,8 
2,0 
54,8 
7,2 
2,5 
11,8 
21,5 
2,3 
2,3 
3,0 
(81,6) 
6,3 
1,9 
2,0 
91,8 Bevil­
linger 
for regn­
skabsåret 
1985 
(mio ECU) 
(6) 
4,9 
35,0 
39,9 
6,4 
6,4 
4,2 
7,4 
11,6 
(57,9) 
— 
0,0 
— 
57,9 lait 
Antal 
(7) = 
0) + (3) 
2 
1 
1 
2 
1 
1 
8 
2 
1 
2 
5 
2 
1 
3 
5 
(21) 
1 
13 
11 
46 Beløb 
(mio ECU) 
(8) = 
(2) +(4) = 
(5)+ (6) 
30,4 
4,5 
15,0 
37,0 
5,8 
2,0 
94,7 
13,6 
2,5 
11,8 
27,9 
6,5 
7,4 
13,9 
3,0 
(139,5) 
6,3 
1,9 
2,0 
149,7 Beløbenes 
fordeling 
(%) 
(9) 
63,2 
18,6 
9,3 
2,0 
(93,1) 
4,2 
1,3 
1,4 
100 
Samlet oversigt over udnyttelsen af bevillingerne i 1985: 
Henstående bevillinger fra 1984: 
Bevillinger for regnskabsåret 
1985: 
lait Disponible 
bevillinger 
i 1985 
(mio ECU) 
91,8(0 
264,0 
355,8 Indgåede 
forplig­
telser 
(mio ECU) 
91,8 
57,9 
149,7 Udnyt­
telsesgrad 
100,0 % 
21,9% 
42,1 % Henstående 
bevillinger 
til 1986 
(mio ECU) 
— 
206,1 
206,1 
(') Heraf 1,7 mio ECU i frigørelser fra regnskabsårene før 1985. 
106 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
ved udgangen af 1985. 500 mio ECU af dette beløb kan 
forklares ved den tid, der nødvendigvis medgår i 
forbindelse med infrastrukturaktioner, som skal gennem­
føres over flere år. Dette er helt normalt, men det er på sin 
plads at anføre, at man i forbindelse med ti aktioner, som 
repræsenterer et beløb på 62,9 mio ECU, og som blev 
iværksat i 1983 og 1984, endnu ikke havde foretaget 
udbetalinger ved begyndelsen af regnskabsåret 1986, og 
at ingen udbetalinger var planlagt. En del af forklaringen 
på disse forsinkelser skal sandsynligvis søges i den nævnte 
mangel på ressourcer. 
10.15. På den anden side forfaldt der i 1985 betalinger 
til et beløb af ca. 50 mio ECU, som man imidlertid ikke 
kunne foretage, fordi de disponible betalingsbevillinger 
ganske enkelt ikke var tilstrækkelige. Hvis man sammen­
holder de ikke-indfriede forpligtelser med de forplig­
telsesbevillinger, der fortsat er disponible, vil Fællesska­
bet fra og med 1986 skulle afse i alt 817,6 mio ECU af sine 
midler for at indfri samtlige forpligtelser i forbindelse med 
det finansielle og faglige samarbejde med ikke-associere-
de udviklingslande. Udnyttelsen af 99 % af betalings­
bevillingerne i 1985 er på denne baggrund ikke udtryk for 
en hensigtsmæssig forvaltning. Da Kommissionen hver­
ken fik de bevillinger, den oprindelig havde anmodet om, 
eller siden hen fik gennemført bevillingsoverførsler, var 
den nødsaget til at fremføre uindfriede byrder fra 1985-
forvaltningen til 1986, og den kunne derfor ikke opfylde 
Fællesskabets forpligtelser over for tredjemand. 
Sammenligning mellem de regnskabsmæssige 
forpligtelser og de af Rådet fastsatte 
retningslinjer 
10.16. Den finansielle og faglig bistand til ikke-
associerede udviklingslande over bevillingerne i artikel 
930 hører til de ikke-obligatoriske udgifter, som Parla­
mentet træffer endelig afgørelse om inden for rammerne 
af sine budgetbeføjelser. I øvrigt indeholder artikel 9 i 
Rådets forordning (EØF) nr. 442/81 af 17. februar 
1981 (2) en bestemmelse om, at Rådet på forslag af 
Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet »i 
god tid inden årets udgang fastsætter de generelle 
retningslinjer for bistanden i det følgende år«. 
10.17. I praksis vedtages retningslinjerne i løbet af 
regnskabsåret (i juli 1985 for regnskabsåret 1985) og 
dermed længe efter budgettets vedtagelse. Retnings­
linjerne er afgørende for, hvordan de af budgetmyndig­
heden tildelte bevillinger skal fordeles mellem de ikke-
associerede udviklingslande, og Kommissionen har 
derfor ikke mulighed for at disponere over bevillingerne, 
før de er vedtaget. Da der er tale om opdelte bevillinger, 
kan Kommissionen dog helt i overensstemmelse med 
reglerne anvende dem det følgende år. Men på denne 
måde bliver det helt umuligt at foretage en sammenlig­
ning mellem budgetmyndighedens oprindelige ønsker, 
Rådets retningslinjer og resultaterne ifølge årsregnskabet 
(jf. tabel 10.5). 10.18. Selv om Rådets retningslinjer blev fastsast »i god 
tid«, ville revisionen af budgetgennemførelsen støde på en 
anden vanskelighed. De fordelingsnøgler, der opstilles i 
retningslinjerne, er ikke så klare og sammenhængende, at 
de kan kontrolleres ved hjælp af en gennemgang af de 
regnskabsmæssige forpligtelser. For eksempel blev der for 
1985 fastlagt en geografisk fordeling af bistanden med 
75 % til Asien, 20 % til Mellemamerika og 5 % til Afrika, i 
alt 100%. Man opstillede ligeledes en fordeling efter 
bistandsform, 5-6 % til katastrofehjælp, »samme niveau 
som i 1984« (dvs. ca. 1,5 %) til fremme af international 
landbrugsforskning og højst 3 % til driftsomkostninger. 
Disse to fordelingsnøgler kan ikke kombineres fuldt ud i 
en skematisk opstilling ud fra de to kriterier, idet støtten 
til international landbrugsforskning ikke kan fordeles 
geografisk, og det endvidere er meget vanskeligt at 
foretage en fordeling af driftsomkostningerne. 
10.19. Kommissionen har derfor måttet anvende de to 
fordelingsnøgler, der er opstillet, hver for sig i stedet for at 
kombinere dem. Den har først afsat 10 % af bevillingerne 
til de forskellige driftsomkostninger og dernæst anvendt 
den geografiske fordeling (75 %, 20 % og 5 %) på de 
resterende 90 %. Hvis det var det, Rådet havde ønsket, da 
det fastsatte retningslinjerne, ville det have været bedre, 
om det klart havde givet udtryk herfor. I den nuværende 
situation er det umuligt for revisionsinstitutionen at 
afgøre, om retningslinjerne er blevet fulgt eller ej. 
Kontoplanen 
10.20. I forbindelse med bevillingerne til finansiering af 
samarbejdet med ikke-associerede udviklingslande kon­
staterer Retten følgende: 
(a) Der er under artikel 930 opført betydelige bevillinger, 
som udgør 45 % af de bevillinger til forpligtelser og 
19 % af de bevillinger til betalinger, der finansieres 
over afsnit 9 (når der ses bort fra fødevarehjælp). 
(b) Artikel 930 er meget uensartet. I 1985 blev der over 
artiklen indgået 21 forpligtelser vedrørende projek­
ter, der var fordelt på tre kontinenter, og som 
vedrørte forskellige programmer (programmet for 
1985, for 1984 og reguleringer af tidligere program­
mer), én forpligtelse vedrørte en række tilskud til 
institutioner inden for international landbrugsforsk­
ning, og 24 forpligtelser vedrørte ret så forskellig­
artede aktioner (bidrag til nogle fællesskabsdelegatio-
ners driftsomkostninger, feasibility-undersøgelser, 
udsendelse af eksperter, der yder faglig bistand i 
forbindelse med igangsættelse eller kontrol af projek­
ter, osv. ...). 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 107 
(c) Ud over artikel 930 findes der en række andre artikler, 
hvor der ganske vist ikke er opført så store bevillinger 
(i alt ca. 1 % af bevillingerne under afsnit 9), men som 
er bestemt til finansiering af aktioner til fordel for 
ikke-associerede udviklingslande på energi-, handels-
og uddannelsesområdet. Det drejer sig her om 
artiklerne 931, 932, 933, 934 og 935. Disse bevillinger 
tager således alle sigte på at fremme det industrielle og 
faglige samarbejde med ikke-associerede udviklings­
lande. 
10.21. Retten mener derfor, at kontoplanen i kapitel 93 
bør ændres på to punkter: 
(a) Artikel 930 bør rent internt deles op i konti, eller 
endog i underkonti med henblik på budgetgennemfø­
relsen, således at man blot ved at læse Kommissionens 
regnskaber hurtigt kan identificere forpligtelserne i 
henhold til de forskellige årlige programmer, samt de 
forpligtelser, der vedrører de forskellige geografiske 
områder efter forpligtelsernes art (projekter, forsk­
ning, faglig bistand, driftsomkostninger, osv. ...). 
(b) Ud over artikel 930 bør de bevillinger, der er opført til 
finansiering af det industrielle, handelsmæssige og 
faglige samarbejde, samles i én artikel og opdeles i det 
antal konti, der er nødvendigt for at sikre, at der kan 
tages hensyn til de enkelte udgiftstypers særlige 
karakter. 
10.22. På denne måde ville det være muligt at skelne 
tydeligere mellem på den ene side finansiering af 
investeringsprojekter vedrørende den landbrugsmæssige 
udvikling i ikke-associerede udviklingslande (artikel 930) 
og på den anden side finansiering af aktioner vedrørende 
disse landes industrielle, handelsmæssige og tekniske 
udvikling (en ny artikel der omfatter de tidligere artikler 
931, 932, 933, osv.), samtidig med at man giver 
specificeringsreglen et konkret indhold, jf. finansforord­
ningens artikel 15, stk. 2, hvorefter udgifterne opdeles 
»efter deres art eller deres formål i afsnit, kapitler, artikler 
og konti«. 
Opfølgning af forvaltningen af artikel 930 
10.23. Kommissionen råder over en databank vedrø­
rende afsnit 9, men den kan kun anvendes i forbindelse 
med de aktioner, der er opført under artiklerne 965 og 966 
(Middelhavs-protokollerne). For den øvrige del af afsnit 
9 og især artikel 930, hvor de ikke-indfriede forpligtelser 
fra 1976 og 1977 ikke er indkodet, er det nødvendigt at 
supplere og korrigere oplysningerne, før de kan anvendes. 
For tiden udarbejder de tjenestemænd, der har ansvaret 
for forvaltningen for et geografisk område, manuelle 
statistikker over gennemførelsen. Disse statistikker, som 
det tager lang tid at udarbejde, sammenholdes ikke med 
oplysningerne i databanken. Der er derfor stor risiko for, 
at der opstår unøjagtigheder. 10.24. Endvidere fører de administrative afdelinger 
sagsakterne på en måde, der gør det vanskeligt at danne 
sig et klart billede af, hvor langt aktionerne inden for det 
finansielle og faglige samarbejde er fremme. Finansafde-
lingernes sagsakter er de eneste, der giver hurtige og 
præcise oplysninger. De forskellige typer sagsakter, der 
føres i de andre afdelinger, kan i almindelighed ikke 
benyttes som grundlag for at fremskaffe hurtige oplys­
ninger. 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE 
SÆRLIGE SAMARBEJDSAKTIONER TIL 
FORDEL FOR UDVIKLINGSLANDE 
(KAPITEL 94) — FORVALTNINGEN AF 
ARTIKEL 941 
10.25. Bevillingerne under artikel 941 skal benyttes til 
at finansiere »Fællesskabets deltagelse i sådanne aktioner 
til fordel for udviklingslande, som gennemføres af ikke-
statslige organisationer (NGO)«. Kommissionen overfø­
rer ikke tilskuddene direkte til organisationer, der er 
hjemmehørende i udviklingslande, men kun til organisa­
tioner med hovedsæde i Fællesskabet. Derefter kan disse 
eventuelt indgå aftaler med en lokal samarbejdspartner, 
hvilket meget ofte er tilfældet. 
10.26. De revisionsbesøg, som Retten aflagde i 1985 
(Burkina Faso, Kap Verde, Ghana, Guinea, Indien, 
Kenya, Madagaskar, Mauritius, Niger, Somalia), viste, 
at de ikke-statslige organisationer generelt set er et 
uundværligt redskab til gennemførelse af talrige foran­
staltninger, bl.a. i forbindelse med fødevarehjælp og 
udvikling af landdistrikterne. I mange tilfælde er 
omkostningerne ved gennemførelsen af disse foranstalt­
ninger lavere, end de ville have været, hvis man havde 
benyttet sig af mere klassiske administrative og tekniske 
fremgangsmåder. 
10.27. Under hensyn til de forhold, Kommissionens 
finanskontrol har konstateret, og de bemærkninger, 
Retten selv har fremsat, er der imidlertid grund til at 
påpege, at bestemmelserne for ikke-statslige organisatio­
ner, på trods af forbedringer i 1982, stadig er mangelfulde 
og upræcise. En tilfredsstillende opfølgning af sagerne er 
derfor vanskelig, og samtidig er det personale i Kommis­
sionen, som skal forvalte og kontrollere støtten til NGO, 
ikke tilstrækkelig stort til at overkomme opgaven. Dette 
forhold illustreres af følgende tre tilfælde. 
10.28. En organisation havde anmodet om samfinan­
siering i strid med de gældende regler. Ud af de ti 
undersøgte projekter opfyldte to ikke betingelserne, idet 
de praktisk taget var afsluttet. Et og samme projekt blev 
forelagt flere bidragsydere, således at de samlede bidrag 
til finansieringen oversteg omkostningerne. Kommissio­
nen opretholdt sin støtte, efter at organisationen havde 
tilbagebetalt tilskuddet fra en anden bidragsyder. 
108 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 15. 12.  86 
10.29.  Fem  af de ti gennemgåede  projekter,  som 
forvaltes  af organisationen,  var i øvrigt  mangelfulde  med 
hensyn  til den  oprindelige  tekniske  og  finansielle 
planlægning,  hvilket  medførte  overskridelser  af de 
anslåede  omkostninger.  Det  mest  iøjnefaldende  tilfælde 
var et vejprojekt,  som  måtte  opgives,  fordi  man  på det 
tekniske  plan  var nødt  til at foretage  en gennemgribende 
ændring  af det vigtigste  led, som  var opførelse  af en bro på 
60 meters  længde,  og fordi  prisen  på cement  var dobbelt 
så høj som  anslået. 
10.30.  Opfølgningen  af projekterne  har været  ringe,  idet 
der ikke  har  fundet  nogen  udveksling  af informationer 
sted mellem  organisationens  hovedsæde  og  lokale 
afdelinger.  I hovedsædet  råder  man  ikke  over  den 
nødvendige  dokumentation  vedrørende  de afholdte 
udgifter.  De gennemførelsesrapporter,  der  normalt  er 
nødvendige,  blev  først  fremsendt  til Kommissionen  efter 
gentagne  henvendelser. 
10.31.  Den  ansvarlige  for organisationens  forvaltning 
på det pågældende  tidspunkt  er blevet  retsforfulgt  og blev 
i juli  1983  idømt  en fængselstraf  for  underslæb  af 
betydelige  beløb.  Det  er imidlertid  stadig  ikke  lykkedes  at 
afklare,  om  de beløb,  Fællesskabet  har  udbetalt,  i 
virkeligheden  er blevet  overført  til projekterne.  Den 
eneste  kontrol,  der har kunnet  gennemføres,  har omfattet 
hovedkontorets  anerkendelse  af, at tilskuddene  er blevet 
modtaget,  og en brevveksling  med  de lokale  afdelinger. 
Men  i virkeligheden  er Fællesskabets  midler  blot  anvendt 
til at supplere  hovedkontorets  driftsbudget,  og i hoved-
kontoret  er beløbene  blevet  brugt  efter  forgodtbefinden-
de. 
10.32.  I  samme  medlemsstat  virker  en anden  ikke-
statslig  organisation  udelukkende  gennem  lokale  organi-
sationer  og driver  derfor  ikke  selvstændig  virksomhed. 
Den gjorde  i henhold  til de almindelige  bestemmelser 
brug  af muligheden  for i de samlede  omkostninger  ved 
projektet  at indregne  6 % til dækning  af sine  administra-
tionsudgifter  og 7,5  % i forbindelse  med  aktioner 
vedrørende  projekter  på uddannelsesområdet.  Selv  om 
der her er tale  om maksimale  satser,  foretog  Kommissio-
nen ikke  nedskæringer.  Dette  er særlig  beklageligt,  for så 
vidt angår  de 6 % til administrationsudgifter,  idet  det her 
drejer  sig om en organisation,  som  ikke  driver  selvstændig 
virksomhed.  Undersøgelsen  af de indsendte  finansierings-
anmodninger  har  således  været  utilstrækkelig.  Navnlig 
med hensyn  til beregningen  af Fællesskabets  bidrag  til 
disse  udgifter  bør  der  tages  skridt  til at ændre  den 
nuværende,  meget  uklare  tekst  i de almindelige  bestem-
melser  for NGO.  Selv  om det er hensigten,  at organisatio-
nen og Fællesskabet  skal  bære  disse  udgifter  i forhold  til 
deres  bidrag  til projektet,  er det lykkedes  organisationen 
at få dem  finansieret  i fuldt  omfang  gennem  EF-tilskud. 
10.33.  I  forbindelse  med  4 af de 12 gennemgåede 
projekter  var organisationen  — da revisionen  fandt  sted 
— ikke  i stand  til at godtgøre,  at den  rent  faktisk  havde 
overført  de midler,  den  havde  modtaget  fra Kommissio-
nen, til projekterne.  Ikke  desto  mindre  havde  den tidligere 
fremsendt  gennemførelsesrapporter  til Kommissionen, 
hvori  sådanne  overførsler  var omtalt. 
10.34.  På  trods  af, at organisationen  har  modtaget  et 
betydeligt  vederlag,  har  dens  opfølgning  af aktionerne ikke været  korrekt.  Kun  i 2 ud af de 12 gennemgåede 
sagsakter  var  der  ingen  væsentlige  uoverensstemmelser 
mellem  tilskudsanmodningen  og midlernes  senere  anven-
delse,  eller  ingen  forkerte  beregninger,  ufuldstændige 
rapporter  eller  en kombination  af disse  mangler. 
10.35.  Hvad  den  tredje  organisation  angår,  bekræftes 
bemærkningerne  i det foregående  af, hvad  Retten  har 
kunnet  konstatere  under  et besøg  på stedet  i et udviklings-
land og senere  på den pågældende  organisations  europæi-
ske hovedkontor.  Det  viste  sig således,  at der var blevet 
ydet et støttebeløb  på 0,28  mio  ECU  til et projekt,  men  at 
organisationen  ikke  selv  havde  ydet  et reelt  bidrag,  selv 
om det  følger  af de almindelige  bestemmelser,  at 
samfinansieringen  kun  må  udgøre  indtil  50 % af de 
samlede  omkostninger.  Regnskabstekniske  kunstgreb 
(medregning  af eksisterende  bygningers  værdi  og medta-
gelse  af fremtidige  indtægter)  har  gjort  det muligt  for 
denne  organisation  helt  at undgå  at yde  et finansielt 
bidrag. 
10.36.  Det  omtalte  projekt  blev  igangsat  i 1978  på et 
tidspunkt,  hvor  de almindelige  bestemmelser  var upræci-
se. I 1982  blev  der indføjet  en bestemmelse  om,  at den 
anslåede  kontantværdi  af ikke-finansielle  bidrag  kan 
medregnes.  Selv  om alle  krav  tilsyneladende  er opfyldt, 
åbner  denne  regel  mulighed  for foranstaltninger,  som  i 
det mindste  er diskutable.  Dette  er i øvrigt  ikke  den eneste 
mangel  ved  de almindelige  bestemmelser  for  NGO. 
Kontrollen  med  de aktioner,  organisationerne  gennemfø-
rer, vil være  utilstrækkelig,  så længe  organisationerne 
ikke har  en pligt  til at føre  tilsyn  på stedet  med  de 
aktioner,  der gennemføres  af de lokale  partnere,  og til at 
stille  regnskabsbilagene  til rådighed  for Kommissionen. 
Det må derfor  beklages,  at den  økonomiske  sanktion  — 
dvs. tilbagebetaling  af den  modtagne  støtte  — som  i 
henhold  til de almindelige  bestemmelser  kan  pålægges  en 
organisation,  når den  ikke  overholder  sine  forpligtelser, 
ikke bringes  i anvendelse  i flere  tilfælde.  Denne  sanktion 
kan i virkeligheden  vanskeligt  pålægges  i forbindelse  med 
overtrædelser  som  manglende  stedlig  kontrol  eller 
manglende  fremsendelse  af rapporter  inden  for  de 
gældende  frister.  Det  ville  således  være  ønskeligt  at 
overveje  en fleksibel  ordning,  som  f.eks.  kunne  medføre 
en delvis  tilbagebetaling  af allerede  udbetalte  beløb. 
Endvidere  bør  man  ændre  bestemmelserne  om godken-
delse  af bidrag  til dækning  af administrationsudgifter, 
således  at der tages  hensyn  til de faktisk  afholdte  udgifter. 
BEMÆRKNINGER  OM  LEJLIGHEDSVISE 
AKTIONER  TIL  FORDEL  FOR 
UDVIKLINGSLANDE  OG TREDJELANDE 
(KAPITEL  95) 
Det særlige  program  til bekæmpelse  af sulten  i 
verden 
10.37.  De  bevillinger,  der er nødvendige  til gennemfø-
relse  af det særlige  program  til bekæmpelse  af sulten  i 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 109 
verden, blev i 1982 opført under den i 1983-budgettet 
nyoprettede artikel 958, som også findes i alle senere 
budgetter. Rådets forordning (EØF) nr. 1993/83 (3) af 11. 
juli 1983 om iværksættelse af programmet udløb den 31. 
december 1984. Den 6. august 1985 og senere den 26. 
december 1985 foreslog Kommissionen over for Rådet, at 
programmet blev fortsat indtil udgangen af 1986 og 
senere udgangen af 1987. 
10.38. Formålet med det særlige program er i form af 
strukturforanstaltninger at forøge udviklingslandenes 
selvforsyning med fødevarer og at bidrage til beskyttelsen 
af disse landes naturlige ressourcer. På denne baggrund 
har Retten undersøgt situationen i to modtagerlande, der 
inden for rammerne af det særlige program havde indgået 
aftale med Fællesskabet om ved hjælp af EF-bidrag at 
købe lokalt produceret korn, for så senere at sælge det på 
disse landes hjemmemarkeder. De to lande havde 
forpligtet sig til at indsætte overskuddet fra videresalget 
på en særlig konto med henblik på senere at gennemføre 
tilsvarende aktioner. I et af landene omfattede opkøbene 
kun en tredjedel af den planlagte mængde, og tilmed blev 
de foretaget uden for det pågældende land. Det indkøbte 
korn blev uddelt gratis, og der opstod derfor ikke 
»counterpart«-midler. I det andet land blev provenuet af 
videresalget ikke indsat på en særlig konto som planlagt. 
Der er i begge tilfælde grund til at frygte, at Fællesskabets 
bistand er endt i halvstatslige organisationer, hvis 
forvaltning og finansielle situation giver anledning til den 
største bekymring. 
10.39. De — ikke opdelte — bevillinger, der blev 
disponeret over i 1983 (jf. tabel 10.6), gav ikke anledning 
til betalinger, og de blev derfor fremført til 1984. Også i 
1984 blev der disponeret over betydelige beløb — i 
opdelte bevillinger til forpligtelser — men der blev ingen betalinger foretaget af regnskabsårets bevillinger. I stedet 
opbrugte Kommissionen alle fremførte bevillinger fra 
1983, idet den gik så vidt som til at foretage udbetalinger, 
uden at de tilsvarende ydelser var blevet præsteret. Dette 
er en overtrædelse af finansforordningens artikel 37. 
10.40. I 1985 blev bevillingerne til nye forpligtelser 
halveret. Hovedparten af bevillingerne blev imidlertid 
ikke udnyttet, idet der ikke fandtes en forordning, der gav 
hjemmel for at anvende de bevillinger, der var opført på 
budgettet. Denne situation er opstået, fordi Kommissio­
nen først i august 1985, og det vil sige for sent, forelagde 
sit første forslag til en forlængelse af den udløbne 
forordning. Rådet godkendte imidlertid ikke forslaget. Et 
andet og mere fuldstændigt forslag, som Kommissionen 
forelagde den 26. december 1985, var ved udgangen af 
april 1986 stadig ikke blevet godkendt af Rådet. Under 
disse omstændigheder er det ikke i overensstemmelse med 
reglerne, at Kommissionen alligevel har kunnet anvende 
0,55 mio ECU. Størstedelen af beløbet (0,46 mio ECU) 
vedrører kontrakter, som blev underskrevet i 1984, men 
hvis gennemførelse strakte sig over længere tid end 
gyldighedsperioden for bevillingerne. Denne i øvrigt 
diskutable undskyldning gælder under ingen omstændig­
heder for de resterende 0,093 mio ECU. I slutningen af 
1985 blev der uden retsgrundlag disponeret over dette 
beløb, heraf 0,045 mio ECU over disponible bevillinger 
for regnskabsåret 1984 og det resterende beløb på 
0,048 mio ECU over bevillinger for regnskabsåret 1985. 
Derfor må det fremhæves, at der i dette tilfælde helt klart 
er tale om en overtrædelse af reglerne. 
10.41. Heller ikke i 1985 har man kunnet foretage 
betalinger på grundlag af regnskabsårets bevillinger, selv 
om bevillingerne kun udgjorde en tredjedel af beløbet for 
det foregående regnskabsår. Udnyttelsesgraden for de 
fremførte bevillinger fra 1984 har kun været på 55%, 
hvilket viser, at det ikke er muligt tilstrækkelig hurtigt at 
omsætte de indgåede forpligtelser til udgifter, hvis man 
skal overholde reglerne. 
Tabel 10.6 — Gennemførelsen af det særlige program til bekæmpelse af sulten i verden 
(mio ECU) 
Bevillinger til forpligtelser 
— bevillinger for regnskabsåret 
— henstående bevillinger 
Bevillinger til betalinger 
— bevillinger for regnskabsåret 
— fremførte bevillinger 1983 
Dispo­
nible 
bevil­
linger Udnyt­
tede 
bevil­
linger 
50,0 49,6 
50,0 0,1 1984 
Dispo-
bevil-
linger Udnyt­
tede 
bevil­
linger 
58,0 57,8 
42,0 — 
49,5 48,1 1985 
Dispo­
nible 
bevil­
linger Udnyt­
tede 
bevil­
linger 
29,0 0,0 
0,5 0,5 
14,0 — 
42,0 23,1 (') 1986 
Dispo­
nible 
bevil­
linger 
16,0 
29,0 
16,0 
14,0 
(') 18,9 mio ECU er således bortfaldet ved udgangen af 1985. 
110 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
BEMÆRKNINGER OM KOMMISSIONENS 
DELEGATIONER I 
UDVIKLINGSLANDENE (KAPITEL 98) 
10.42. I 1985 blev der udbetalt et tilskud på 58,14 mio 
ECU til Den europæiske sammenslutning for Samarbejde 
(ESS) til driften af 77 af Kommissionens delegationer i 
tredjelande. Til delegationerne er der knyttet 1 414 
ansatte, hvoraf de 276 er udstationeret. 
10.43. Under en revision i ESS' hovedsæde i Bruxelles 
af en række af de forskudskasser, Kommissionens 
delegationer i visse udviklingslande administrerer, kon­
staterede Retten svagheder i ESS' centrale forvaltning og 
specielt i den måde, hvorpå ESS kontrollerer delegatio­
nernes finansielle aktiviteter. 
ESS' kontrol af delegationerne 
10.44. Delegationerne skal hver måned opstille en 
oversigt over de forskudskasser, hvoraf de afholder 
driftsudgifter og eventuelt udgifter til aktioner i forbin­
delse med faglig bistand. Denne oversigt skal senere 
sammen med bilagene fremsendes til ESS. Kontrollen fra 
ESS' side består i, at ansatte i lønkategori C konto for 
konto og bilag for bilag gennemgår de opførte udgifter. 
Kontrollen er mere omfattende, især i de tilfælde hvor 
oversigterne er blevet fremsendt til ESS med forsinkelse. 
10.45. En sådan kontrol af delegationernes regnskaber 
er ikke tilfredsstillende. Selv om ESS' ansatte udfører 
deres arbejde samvittighedsfuldt, indebærer deres uddan­
nelsesniveau, at der skal være udstedt behørige arbejds­
beskrivelser. De ansatte råder imidlertid ikke en gang 
over en samlet vejledning om den kontrol, der skal 
udføres, og de foretager blot kontrollen efter instrukser, 
som oftest er mundtlige. På denne måde har man ingen 
garanti for, at den nødvendige kontrol finder sted, og det 
resulterer endvidere i en alt for rutinepræget arbejdsgang. 
Der bør indføres en mere struktureret kontrolmetode, 
således at der udtages stikprøver, og således at man 
udvælger de konti, der skal kontrolleres. Der bør 
fastlægges en kontrolstrategi, og de forskellige delegatio­
ners udgifter bør sammenlignes og analyseres på grundlag 
af faste regler. De bestræbelser, ESS har udfoldet i 
forbindelse med udgifter til brændstof, viser, hvilken 
betydning dette kan have. ESS' centrale forvaltning 
10.46. Ifølge de nye regler fra 1984 skal hver delegation 
have sit eget interne budget, men de muligheder dette 
giver, bliver ikke udnyttet i fuldt omfang. Delegationerne 
udarbejder generelt deres forslag på basis af tidligere 
udgifter. ESS analyserer de forskelle, der registreres fra år 
til år og forsøger at sammenholde de forskellige budgetter 
indbyrdes. ESS har dog stadig ikke for alle budgetkontis 
vedkommende kunnet fastlægge de objektive kriterier, 
som forslagene skal udarbejdes efter, og standardbud­
getter for delegationerne benyttes ikke. 
10.47. Når en bestemt udgift, f.eks. lokale indkøb af 
løsøregenstande, har været opført i budgetoverslaget, 
som formelt er blevet godkendt af ESS, er reglen om, at 
der skal indhentes godkendelse fra hovedsædet, når der er 
tale om en udgift på over 500 ECU, overflødig. En del af 
forklaringen på, at denne regel ikke fuldt ud overholdes af 
delegationerne, er i øvrigt, at ESS undertiden reagerer for 
langsomt på deres anmodninger og ikke tager hensyn til 
deres behov. For eksempel er der tilfælde, hvor det har 
varet flere måneder, før ESS har taget stilling til 
anmodninger om køb af køretøjer eller af løsøre. ESS 
yder ikke delegationerne rådgivning på det tekniske plan 
med henblik på at finde frem til de billigste løsninger. ESS 
gennemgår ikke de årlige vedligeholdelseskontrakter, 
som ofte overstiger 500 ECU, og som derfor er omfattet af 
reglen om indhentning af forhåndstilladelse. 
10.48. De beløb, der er afsat til delegationernes drift, 
overføres i almindelighed fra Bruxelles i det lands valuta, 
hvor delegationen er beliggende. Undertiden sker det dog, 
at ESS foretager overførslerne i hård valuta, som så 
veksles på stedet til den lokale valuta. Vekselkursen er en 
officiel kurs, som i nogle tilfælde ikke er udtryk for den 
lokale valutas reelle værdi. Denne fremgangsmåde er 
meget bekostelig for Fællesskabet. 
10.49. ESS råder ikke altid over tilfredsstillende 
forvaltningsredskaber, som samtidig kan anvendes af 
delegationernes egentlige overordnede myndighed, dvs. 
Kommissionens GD VIII. Således foretages bogføringen 
af udgifter til tjenesterejser på en sådan måde, at det ikke 
er muligt uden videre at fastslå, hvor store udgifter der er 
afholdt i forbindelse med de enkelte tjenesterejser, eller 
hvor store de samlede omkostninger har været. Desuden 
giver tjenesterejserne ikke altid anledning til tilbagebeta­
linger. Det er vanskeligt at følge de ansattes arbejde på 
stedet og deres kontrol med gennemførelsen af projekter­
ne. Det kunne være en værdifuld vejledning for Kommis­
sionen, hvis den rådede over oplysninger om, hvor hurtigt 
bevillingerne udnyttes, idet dette ofte går langsommere 
end forudset. 
10.50. Da ESS gennem mange år ikke har rådet over en 
ajourført oversigt over de enkelte delegationers løsøre­
genstande og øvrige udstyr, iværksatte man i juli 1985 en 
optælling af disse aktiver, som er til delegationernes eget 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 111 
brug og til brug for det udstationerede personale. De 
mangler, der blev konstateret, havde medført, at ESS 
havde udbetalt store beløb og havde afholdt betydelige 
udgifter i forbindelse med bosættelse af en nyansat 
medarbejder. Det var derfor absolut nødvendigt at 
fremskaffe en oversigt over fast ejendom og løsøre ved 
udstationerede medarbejderes tiltrædelse af tjenesten, 
således at der kan foretages en opgørelse ved deres afrejse, 
og således at man kan lade dem bære de udgifter, de selv 
må antages at have forårsaget. Retten konstaterer, at 
mange delegationer gennemfører denne optælling i et 
yderst langsomt tempo. 
10.51. Regnskabsmetoderne bør forbedres og samord­
nes. Delegationerne er ikke altid i stand til at opføre alle 
de afholdte udgifter under en konto på deres eget budget (udgifter, ESS' hovedsæde har afvist, og som skal 
berigtiges, udgifter, der er delegationens drift uvedkom­
mende, samt tilbagebetaling af ansattes »private« udgif­
ter). Delegationerne opfører sådanne udgifter på en 
versurkonto, men fremsender ikke hver måned en samlet 
oversigt over de udestående beløb, idet de kun angiver, 
hvad der er blevet indsat og hævet i løbet af måneden, 
samt saldoen. Denne metode giver ikke mulighed for at 
vurdere, hvor store de udestående beløb er, hvor længe 
beløbene har været udestående, og hvor hurtigt den 
endelige regnskabsafslutning finder sted. Det bør også 
fremhæves, at bilagene, især for de lokalt ansattes 
lønninger, er meget uensartede. 
(i) EFT C 326 af 16.12.1985. 
(2) EFT L 48 af 21.2.1981, s. 8. (3) EFTL 196 af 20.7.1983. 
112 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KAPITEL 11 
Fællesskabsinstitutionernes og de eksterne organers forvaltning 
11.0. INDHOLD Punkt 
Indledning 11.1 —11.4 
Personaleudgifter 11.5 — 11.27 
Regnskabsmæssige oplysninger vedrørende institutionerne og bemærk­
ninger om personalet 11.5 —11.6 
Bemærkninger om edb-systemerne for lønberegning og personaleforvalt­
ning 
Bemærkninger om institutionernes forvaltning af uddannelsestillæg 
Bemærkninger om Rådets og Kommissionens budgetforvaltning 
Bemærkninger om Kommissionens forvaltning af personalebevillingerne 
Vederlag for personale der gør tjeneste uden for Fællesskaberne 
Det fælles Forskningscenters personalebevillinger 
Driftsudgifter 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Bemærkninger om fremsendelsen af bilag 
Bemærkninger om udgifter til indretning af Rådets og Kommissionens 
lokaler 
Bemærkninger om Kommissionens forvaltning af driftsbevillingerne 
Tilsidesættelse af finansinspektørens nægtelse af påtegning 
Gennemførelse af et europæisk tv-pilotprojekt 
Bemærkninger om Revisionsrettens betaling af fakturaer 
Eksterne organer 
Generelle bemærkninger 
Bemærkninger om modtagerorganisationernes retlige organisation 11.7 
11.9 
11.14 
11.17 
11.18 
11.22 
11.28 
11.28 
11.29 
11.30 
11.33 
11.33 
11.36 
11.39 
11.40 
11.40 
11.42 — 11.8 
— 11.13 
— 11.16 
— 11.27 
— 11.21 
— 11.27 
— 11.39 
— 11.32 
— 11.38 
— 11.35 
— 11.38 
— 11.52 
— 11.41 
— 11.45 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 113 
Europaskolerne 
Euratoms forsyningsagentur 
Det fælles forskningsprojekt JET 
Bemærkninger om anvendelsen af ] 
eksterne organer 
Europaskolerne 
Det fælles forskningsprojekt JET 
INDLEDNING 
11.1. Dette kapitel omhandler Rettens revision af 
fællesskabsinstitutionernes forvaltning (personale- og 
driftsudgifter) og tilskuddene til en række organer, som 
ikke hører under Fællesskaberne. Institutionernes for­
valtning giver anledning til at fremsætte bemærkninger 
om generelle spørgsmål, som vedrører alle eller enkelte af 
institutionerne, eller om særlige spørgsmål, som vedrører 
Kommissionen alene. 
11.2. Bevillingerne til dækning af institutionernes 
personaleudgifter er opført under afsnit 1 i de enkelte 
sektioner i det almindelige budget (•), og for så vidt angår 
sektion III, Kommissionen, under afsnit 1 i del A og afsnit 
7 i del B (forskning og investering) (2). Disse udgifter, som 
i alt andrager 1 043,1 mio ECU i 1985, er afholdt i 
henhold til bestemmelserne i vedtægten for tjenestemænd 
i De europæiske Fællesskaber med bilag og i ordningen 
for øvrige ansatte. 
11.3. Bevillingerne til dækning af EF-institutionernes 
driftsudgifter er opført under afsnit 2 og 3 i de enkelte 
sektioner i det almindelige budget, og for så vidt angår 
Kommissionen under afsnit 2 i del A i budgettets sektion 
III. Driftsudgifterne andrager i alt 391,6 mio ECU. 
11.4. Retten reviderer hvert år følgende organers 
regnskaber i henhold til de særlige beføjelser, den er tillagt 
i medfør af traktaterne, oprettelsesakterne eller interne 
retsakter for disse organer: 
(a) europaskolerne og europaskolernes øverste råd, 
(b) det fælles forskningsprojekt JET, 
(c) Euratoms forsyningsagentur, 
(l) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 11.42 
11.43 — 11.44 
11.45 
tilskud til visse 
11.46 — 11.52 
11.46 — 11.50 
11.51 — 11.52 
(d) Det europæiske Center for udvikling af Erhvervsud­
dannelse (Berlin-centret — Cedefop), 
(e) Det europæiske Institut til forbedring af Leve- og 
Arbejdsvilkårene (Dublin-instituttet), 
(f) Europafonden, Paris (ingen virksomhed i 1985). 
Retten aflægger beretning for disse organers decharge­
myndigheder i henhold til reglerne i de ovennævnte 
retsakter. Disse beretninger indgår ikke i årsberetningen 
om gennemførelsen af Fællesskabernes almindelige 
budget, men der gives en fortegnelse over beretningerne i 
bilag II til den foreliggende årsberetning. 
PERSONALEUDGIFTER 
Regnskabsmæssige oplysninger vedrørende 
institutionerne og bemærkninger om 
personalet 
11.5. I tabel 11.1 gives en oversigt over omfanget og 
udnyttelsen af bevillingerne under de enkelte afsnit 1 i 
budgettet, fordelt på budgetkapitler og institutioner. Den 
samlede udnyttelsesgrad for bevillingerne er på 97,5 %, 
1,3 % af bevillingerne blev fremført og 1,2 % bortfaldt. 
11.6. I tabellerne 11.2 — 11.3 gives der oversigter over 
det teoretiske antal ansatte, antallet af bevilgede stillinger 
på budgettet og det faktiske antal ansatte, herunder de 
øvrige personalekategorier som ikke indgår i stillings­
fortegnelsen. Det fremgår af oversigterne, at der er sket en 
vis udjævning af forskellen mellem antallet af faktisk 
besatte stillinger ved udgangen af regnskabsåret og 
antallet af bevilgede stillinger på budgettet, hvilket 
bekræfter den tendens, der allerede kunne konstateres i 
1984, med undtagelse af i Publikationskontoret og 
Kommissionens »forsknings- og investerings-«personale. 
114 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 11.1 — Personalebevillinger og deres udnyttelse, efter budgetkapitel og institution 
(mio ECU) 
Budgetkapitel og institution 
(1) 
A. Efter budgetkapitel 
10 Medlemmer af institutionerne (•) 
11 Personale 
12 Godtgørelser og omkostninger i forbindelse 
med tiltræden, fratræden og forflyttelse 
13 Tjenesterejse- og befordringsudgifter 
14 Socio-medicinsk infrastruktur 
15 Praktikkurser og faglig videreuddannelse af 
personalet 
16 Velfærdsudgifter 
17 Kommissionen — repræsentationsudgifter 
37 Særlige udgifter for visse institutioner og 
organer (2) 
lait 
B. Efter institution 
Parlamentet 
Rådet 
Kommissionen (3) 
Domstolen 
Revisionsretten 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
lait Budget for 1985 
Endelige 
bevil­
linger 
(2) Forplig­
telser 
(3) Beta­
linger 
(4) Fremført 
til 1986 
(5) Bortfald 
(6) = (2)-
(4)-(5) 
55,8 54,2 52,5 1,7 1,6 
735,9 730,5 726,9 3,6 5,4 
93,1 90,8 90,1 0,7 2,3 
22,6 22,5 17,7 4,8 0,1 
2.5 2,5 2,1 0,4 0,0 
3,0 3,0 2,8 0,2 0,0 
2,2 2,0 1,6 0,4 0,2 
0,7 0,7 0,4 0,3 0,0 
1.6 1,6 1,6 0,0 0,0 
917,4 907,8 895,7 12,1 9,6 
174,3 172,1 166,6 5,5 2,2 
77.2 75,8 75,4 0,4 1,4 
606.3 602,5 596,7 5,8 3,8 
25,7 24,4 24,2 0,2 1,3 
16,6 15,9 15,7 0,2 0,7 
17.3 17,1 17,1 0,0 0,2 
917.4 907,8 895,7 12,1 9,6 Fremført fra 1984 
Bevil­
linger 
fremført 
fra 1984 
(7) Beta­
linger 
(8) Bortfald 
(9) = 
(7)-(8) 
1,7(4) 1>4 o,3 
3,2(4) 2,2 1,0 
0,6 (4) 0,4 0,2 
4,2 (4) 3,8 0,4 
0,4 0,4 0,0 
0,2(4) o,l 0,1 
0,0 0,0 0,0 
0,2 (4) 0,2 0,0 
10,5 (4) 8,5 2,0 
4,4 3,6 0,8 
0,5 0,5 0,0 
5,4(4) 4^2 1,2 
0,1 0,1 0,0 
0,1 0,1 0,0 
0,0 0,0 0,0 
10,5(4) 8,5 2,0 
(') Parlamentet, Kommissionen, Domstolen, Revisionsretten og Det økonomiske og sociale Udvalg. 
(2) Med undtagelse af konto 3742 i sektion II — Rådet (driftsudgifter i forbindelse med Spaniens og Portugals tiltrædelse). 
(3) Herunder Publikationskontoret. 
(4) Disse beløb tager højde for ændringen af Kommissionens kontoplan i 1985. 
11.8. Det fremgik af undersøgelsen, at der ikke blev 
foretaget nogen sammenholdelse af de forskellige data, 
hverken inden for det enkelte system eller fra det ene 
system til det andet, hvilket udgør en alvorlig mangel ved 
den interne kontrol med personaleforvaltningen. Selv det 
første led af en sådan sammenholdelse er ikke forsøgt, idet 
der inden for de enkelte systemer ikke findes oplysninger 
om det samlede antal ansatte, og det er derfor vanskeligt 
at sammenligne dem: 
(a) i »PAIE«-systemet er der ingen henvisninger til det 
samlede antal ansatte, der modtager vederlag, 
hverken på månedsoversigten over vederlag pr. ansat 
eller på de månedlige banklister, Bemærkninger om edb-systemerne for 
lønberegning og personaleforvaltning 
11.7. Oplysningerne om antallet af ansatte i tjeneste i de 
enkelte institutioner bør stemme overens med de tal, der 
bruges ved lønberegningen. Retten har undersøgt, i 
hvilken udstrækning det er muligt at foretage en 
sammenholdelse af antallet af ansatte i tjeneste og antallet 
af ansatte, der modtager vederlag, på grundlag af de edb-
systemer, der er udarbejdet i to af institutionerne. Det 
drejer sig om følgende edb-systemer: »RAPE«(Parlamen-
tet), »SYSPER« (Kommissionen) og »PAIE« (fælles for 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 115 
Tabel 11.2 — Tjenestemænd og midlertidigt ansatte 
Institution 
(1) 
Parlamentet 
Rådet 
Kommissionen: 
(a) drift, uden Publikationskontoret 
(b) Publikationskontoret 
(c) forskning og investering: 
— direkte aktioner 
— indirekte aktioner 
Domstolen 
Revisionsretten 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
lait 1984 
Antal 
bevilgede 
stillinger 
(2) 
2 966 
1 792 
10 037 
312 
2 222 
629 
480 
303 
398 
19 139(2) Antal 
ansatte pr. 
31. 12. 1984 
(3) 
2 826 
1 711 
9 587 
287 
2 155 
551 
438 
283 
398 
18 236 Forskel: 
kolonne 
(2)-(3) 
(4) 
140 
81 
450 
25 
67 
78 
42 
20 
— 
903 1985 
Antal 
bevilgede 
stillinger 
(5) 
2 941 (!) 
1 888 
10 429 
331 
2 260 
662 
480 
307 
405 
19 703(2) Antal 
ansatte pr. 
31. 12. 1985 
(6) 
2 917 
1 823 
10 027 
303 
2 164 
578 
441 
289 
402 
18 944 Forskel: 
kolonne 
(5)-(6) 
(7) 
24 
65 
402 
28 
96 
84 
39 
18 
3 
759 
(') En reserve på 57 stillinger for 1985 er ikke medregnet. 
(2) Omfatter hverken de 43 ansatte ved Det europæiske Center for udvikling af Erhvervsuddannelse eller de 38 ansatte ved Det europæiske Institut til 
forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene. 
Kilde: EF-institutionerne. 
Tabel 11.3 — Hjælpeansatte, lokalt ansatte og særlige rådgivere 
Institution 
Parlamentet 
Rådet 
Kommissionen: 
— drift 
— forskning og investering 
Domstolen 
Revisionsretten 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
lait Hjælpe­
ansatte 
83 
42 
77 
67 
20 
3 
17 
309 31. 12 
Lokalt 
ansatte 
0) 
— 
— 
498 
— 
10 
5 
— 
513 . 1984 
Særlige 
råd­
givere 
— 
— 
46 
— 
1 
— 
— 
47 lait 
83 
42 
621 
67 
31 
8 
17 
869 Hjælpe­
ansatte 
88(2) 
32(3) 
145 
98 
18(4) 
7 
22(5) 
410 31. 12 
Lokalt 
ansatte 
C) 
— 
— 
532 
— 
12 
2 
— 
546 . 1985 
Særlige 
råd­
givere 
— 
— 
54 
— 
1 
— 
— 
55 lait 
88 
32 
731 
98 
31 
9 
22 
1 011 
0 Omfatter ikke de lokalt ansatte, der aflønnes af midler for budgettet (restauranter, vuggestuer, osv.). 
88 ansatte pr. 31. 12. 1985, men 253 ansatte i løbet af regnskabsåret. 
32 ansatte pr. 31. 12. 1985, men 55 ansatte i løbet af regnskabsåret. 
18 ansatte pr. 31. 12. 1985, men 30 ansatte i løbet af regnskabsåret. 
22 ansatte pr. 31. 12. 1985, men 51 ansatte i løbet af regnskabsåret. 
Kilde: EF-institutionerne. 
116 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
(b) de nominelle lister fra forvaltningssystemerne 
»RAPE« og »SYSPER«, indeholder ikke oplysninger 
om det samlede antal ansatte, hverken i alt eller pr. 
kategori, 
(c) endelig er der påvist forskelle mellem forskellige 
oversigter fra »SYSPER«-systemet og mellem disse 
og oversigter fra »PAIE«-systemet. 
Kommissionen er blevet underrettet om de konstaterede 
forhold og har truffet foranstaltninger med henblik på at 
dokumentere dem. 
Bemærkninger om institutionernes forvaltning 
af uddannelsestillæg 
11.9. Udgifterne til uddannelsestillægget, som er en del 
af familietillæggene, hvortil bevillingerne er opført på 
kontiene 1002 og 1101 i de fem sektioner i budgettet, 
andrager 15,4 mio ECU for regnskabsåret 1985. Revisio­
nen af udgifterne til uddannelsestillæg i alle institutioner­
ne har givet anledning til en række generelle bemærk­
ninger, som er gengivet i det følgende. 
11.10. I henhold til de grundlæggende bestemmelser om 
uddannelsestillæg (3) modtager tjenestemanden for hvert 
barn, som modtager undervisning, et beløb svarende til de 
faktisk afholdte udgifter, inden for en vis grænse, som kan 
fordobles i bestemte tilfælde. Med henblik på anvendelsen 
af disse bestemmelser, fremgår det af de almindelige 
gennemførelsesbestemmelser (4), at en del af udgifterne 
dækkes af en fast godtgørelse, mens resten godtgøres på 
grundlag af de faktisk afholdte udgifter inden for den 
førnævnte grænse. Siden regnskabsåret 1984 er der 
desuden på Kommissionens konto A 2898 opført et 
tilskud til uddannelsesinstitutioner, hvortil der er adgang 
for børn af personalet i alle institutionerne. Dette tilskud 
må betragtes som et ekstra uddannelsestillæg. 
11.11. Forvaltningen af den faste godtgørelse er ret 
enkel og foregår i øvrigt ved hjælp af edb-lønsystemerne. 
Det forholder sig imidlertid anderledes med den del af 
tillægget, der dækker de faktiske udgifter. Den udgør kun 
ca. 20 % af de samlede udgifter, men er særdeles vanskelig 
at administrere på grund af de meget forskelligartede 
tilfælde og sager, der skal behandles. Der er således 
konstateret tilfælde af forskelsbehandling, som er 
vanskelige at forstå: 
(a) i tilfælde, hvor der afholdes de samme udgifter til 
skoleundervisning, ydes der dobbelt uddannelsestil­
læg for børn i overskolen til den tjenestemand, der 
modtager udlandstillæg, men ikke til den tjeneste­
mand, der modtager det særlige udlandstillæg, (b) der ydes dobbelt uddannelsestillæg til en tjeneste­
mand, hvis tjenestested ligger over 50 km fra den 
skole, hvor hans barn modtager undervisning, selv 
om hans bopæl ligger mindre end 50 km fra skolen, 
(c) en tjenestemand, som er ansat ved et pressekontor i sit 
hjemland, modtager dobbelt uddannelsestillæg for 
børn i under- og overskolen men ikke for børn, der 
studerer ved en højere læreanstalt. 
11.12. De bevillinger på 0,1 mio ECU, der er opført på 
konto A 2898, er beregnet til dækning af udgifterne i 
forbindelse med undervisning af børn, der af tvingende 
pædagogiske årsager eller som på grund af faderens eller 
moderens tjenestested, (tjenestemænd på kontorer uden 
for EF) ikke kan få skoleundervisning i en europaskole. 
De udgifter, der er afholdt over denne konto, kan 
anfægtes ud fra to synspunkter. På grund af udgifternes 
art og fordi beløbene udbetales direkte til de pågældende 
ansatte, er der tale om et egentligt ekstra uddannelsestil­
læg, som er i strid med reglen om en øverste grænse for 
godtgørelse af udgifter til skoleundervisning, og som 
kunstigt opføres som »tilskud til undervisningsinstitutio­
ner«. Retten er derfor af den opfattelse, at denne praksis 
må ophøre, idet der dog bør vedtages særlige bestemmel­
ser i vedtægten om visse specifikke tilfælde (kontorer uden 
for EF). 
11.13. Undersøgelsen af forvaltningssystemet for 
uddannelsestillægget viser, at bestemmelserne om godt­
gørelse af de faktiske udgifter til skoleundervisning er 
meget komplekse. Anvendelsen af bestemmelserne er 
forbundet med en tung administration og medfører fejl og 
forskelsbehandling; godtgørelserne udbetales med tilba­
gevirkende kraft, og det er umuligt at udføre en effektiv 
kontrol. De faktiske forhold er dog ikke tilstrækkelig 
forskelligartede eller komplicerede til, at det er nødven­
digt med så specificerede regler. Retten henstiller derfor, 
at ordningen forenkles, sådan at der ydes en fast 
godtgørelse af udgifter til skoleundervisning i under- og 
overskolen samt til studier ved en højere læreanstalt. 
Bemærkninger om Rådets og Kommissionens 
budgetforvaltning 
11.14. Regnskabsåret 1985 var præget af anvendelsen 
af ordningen med »foreløbige tolvtedele«, indtil budgettet 
blev vedtaget den 13. juni. Retten har ved revisionen i 
Rådet og Kommissionen påvist to forhold, som omtales i 
det følgende. 
11.15. I det første tilfælde konstateredes det ved 
gennemgangen af forvaltningen af bevillingerne på 
Rådets konto 1110 »hjælpeansatte«, at bevillingerne 
mellem den 13. juni og den 7. oktober 1985 først blev 
overskredet med 618 988 ECU indtil den 1. august og 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 117 
derefter med beløb, der varierede mellem 30 000 og 60 000 
ECU. Det oprindelige underskud blev delvis dækket ind 
ved at betalinger for 584 131 ECU blev genopført på 
konto 3741 »forventede udgifter i forbindelse med 
Spaniens og Portugals tiltrædelse af Fællesskaberne«. 
Hverken ved denne transaktion eller ved en senere 
overførsel blev konto 1110 dog tilført tilstrækkelige 
bevillinger. Selv om saldoen således var negativ, blev der 
fortsat konteret nye udgifter på kontoen, og saldoen blev 
først positiv efter endnu en overførsel den 7. oktober 
1985. Disse vanskeligheder skyldes til dels den sene 
vedtagelse af budgettet for 1985, som medførte, at Rådet 
— på grund af den forestående udvidelse af Fællesskaber­
ne — var nødt til i seks måneder at fortsætte kontrakterne 
for 35 spanske og portugisiske hjælpeansatte. Rådet gav 
derefter de pågældende status som midlertidigt ansatte 
med tilbagevirkende kraft, hvilket betød et tab af 
indbetalte bidrag til den belgiske sociale sikringsordning 
på 57 400 ECU. Retten er klar over årsagerne til disse 
vanskeligheder, men den skal dog understrege, at den 
fortsatte anvendelse af konto 1110 mellem den 13. juni og 
den 7. oktober 1985 er i strid med finansforordningen (5) 
og ikke burde være blevet godkendt på de forskellige 
stadier af budgetgennemførelsen. 
11.16. Det andet tilfælde vedrører Kommissionens 
konto A 1141 »rejseudgifter i forbindelse med årlig ferie«. 
Bevillingerne på kontoen blev overskredet i løbet af juni 
1985. Efter budgettets vedtagelse den 13. juni 1985 
androg bevillingerne 5,3 mio ECU. Den anvisnings-
berettigede havde den 11. og 12. juni opstillet to 
forpligtelsesforslag til et samlet forpligtelsesbeløb på 
6 mio ECU. Finansinspektøren, som gennemgik forplig-
telsesforslagene den 17. og 21. juni, dvs. efter vedtagelsen 
af budgettet, burde have nægtet sin påtegning på grund af 
et manglende bevillingsbeløb på 0,7 mio ECU. 
Bemærkninger om Kommissionens forvaltning 
af personalebevillingerne 
11.17. Revisionen af Kommissionens forvaltning af 
personaleudgifterne har givet anledning til bemærkninger 
om følgende to forhold: vederlag for tjenestemænd der 
gør tjeneste uden for Fællesskaberne og Det fælles 
Forskningscenters personaleudgifter. 
Vederlag for personale der gør tjeneste uden for 
Fællesskaberne 
11.18. Kommissionen har i visse tredjelande personale, 
der er ansat ved pressebureauerne og de eksterne 
delegationer eller ved Den europæiske Sammenslutning 
for Samarbejde. Disse stillinger er blevet oprettet i takt 
med behovene, og de ansatte er ofte stillet over for forskellige problemer i forbindelse med tilpasning af 
leveomkostningerne, med bolig, valuta og sikkerhed, som 
ikke var forudset, da vedtægten blev vedtaget i 1962. 
Ifølge vedtægten kan der ikke ydes boligtilskud (6) uden 
for medlemsstaterne, bortset fra til ansatte med tjeneste­
sted i Geneve. Kommissionen har derfor måttet træffe 
særlige foranstaltninger, når der var behov herfor, for at 
tage højde for forhold, som i virkeligheden burde have 
medført, at der blev indført en egentlig ordning med 
hjemmel i vedtægten. Først den 6. marts 1986 blev et 
forslag til forordning på dette område forelagt for 
Rådet (7). Forvaltningen i 1985 er ikke blot karakteriseret 
ved, at vedtægtens bestemmelser ikke er overholdt, men 
også ved en manglende finansiel strenghed i forbindelse 
med boligudgifterne og udbetalingen af vederlagene. 
11.19. Kommissionen har i regnskabsåret 1985 i alt 
udbetalt 2 mio ECU i boligtilskud til 123 tjenestemænd, 
der har tjenestested i 18 forskellige byer (herunder Tokyo 
0,7 mio ECU, New York 0,4 mio ECU og Geneve 0,2 mio 
ECU). Kommissionen anvender en metode, hvorefter 
Fællesskabet betaler den månedlige leje med fradrag af et 
forholdsmæssigt bidrag fra tjenestemanden (15-20 % af 
nettovederlaget). Denne praksis er ikke i overensstemmel­
se med artikel 14 i bilag VII til vedtægten, hvori det 
hedder, at tjenestemænd kan få godtgjort en del af deres 
boligudgifter, hvis de — og det er kun tilfældet for et 
meget begrænset antal — regelmæssigt har repræsenta­
tionsudgifter. Da der hverken er fastsat en øverste grænse 
for godtgørelsen eller objektive kriterier for bedømmelse 
af de ansattes faktiske behov, har finansinspektøren i 
øvrigt fundet anledning til at påtale dette forhold. 
Kommissionen godtgør også nyansatte tjenestemænds 
faktiske hoteludgifter, med fradrag af dagpengene eller 
det oven for omtalte forholdsmæssige bidrag, når 
opholdet varer over en måned. Denne praksis er ligeledes i 
strid med bestemmelserne i artikel 10 i bilag VII til 
vedtægten. 
11.20. I henhold til bestemmelserne i vedtægtens artikel 
63 og i artikel 17 i bilag VII udbetales tjenestemandens 
vederlag på det sted og i det lands valuta, hvor denne gør 
tjeneste. Kommissionen afviger fra disse regler og tillader, 
at 50 % af vederlaget for tjenestemænd, som er ansat i 
visse tredjelande (Brasilien, Chile, Indien, Israel, Liba­
non, Venezuela og Jugoslavien) omregnes til andre 
valutaer end de lokale, især til dollar, og oven i købet efter 
de omregningskurser, der var gældende i august 1983 (8), i 
stedet for efter dagskurserne, som det er almindelig 
praksis. Denne fremgangsmåde blev indført ved to 
kommissionsbeslutninger, som finansinspektøren nægte­
de at påtegne i 1983 og 1984, hvorefter Kommissionen 
tilsidesatte finansinspektørens nægtelse af påtegning. 
Udgifterne som følge af denne fremgangsmåde vedrører 
27 ansatte og beløber sig i 1985 til 1,1 mio ECU, herunder 
et kurstab som følge af anvendelsen af 1983-kurserne, 
som Retten anslår til 0,6 mio ECU. Retten skal understre­
ge, at disse udgifter er i strid med vedtægtens bestemmel­
ser. 
118 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
11.21. Retten er klar over, at Kommissionen har været 
nødt til at foretage visse absolut nødvendige tilpasninger 
vedrørende leveomkostningerne for ansatte med tjeneste­
sted uden for Fællesskaberne, men den skal fastslå, at der 
kun er tale om enkeltforanstaltninger, og at frem­
gangsmåden er retligt anfægtelig. Retten beklager, at en 
objektiv metode til at vurdere de ansattes faktiske behov 
og de nødvendige tilpasninger ikke er indgået som et af de 
vigtigste elementer ved udarbejdelsen af de gældende 
foranstaltninger eller af forslaget til Rådets forordning af 
6. marts 1986. 
Det fælles Forskningscenters personalebevillinger 
11.22. I henhold til en fast praksis er personalebevil­
lingerne under de enkelte afsnit 1 i de 5 sektioner i 
budgettet ikke-opdelte bevillinger, som er fordelt efter en 
kontoplan med traditionelle rubrikker (grundløn, fami­
lietillæg, øvrige ansatte osv.). Forskningscentrets perso­
nalebevillinger, som er fordelt efter en kontoplan for 
hvert enkelt aktionsprogram, er derimod opdelte bevil­
linger, som alle forsknings- og investeringsbevillingerne 
under kapitel B 73 i Kommissionens sektion af budgettet. 
Vanskelighederne med at bestemme og følge de alminde­
lige elementer i personaleudgifterne er altså forøget for 
Det fælles Forskningscenters vedkommende, fordi det er 
muligt at bevare bevillingerne over flere regnskabsår (9), 
selv om personalebevillingerne normalt er begrænset til 
regnskabsåret. Denne afvigende praksis har ført til, at der 
i forbindelse med forvaltningen af forskningscentrets 
personalebevillinger er indført forskellige kritisable 
forhold, som er i strid med de traditionelle budgetregler 
og med princippet om ligebehandling af tjenestemænd i 
Fællesskaberne, hvilket belyses i de følgende punkter. 
11.23. Forskningscentrets samlede personalebevil­
linger overstiger konsekvent regnskabsårets absolut 
nødvendige behov. Det skyldes især, at overslagene 
opstilles på grundlag af antallet af stillinger på stillings-
oversigten, idet der ikke i tilstrækkelig grad tages hensyn 
til de stillinger, der ikke er besat (overslag beregnet på 
grundlag af 2 222 stillinger, hvoraf kun 2 164 var besat), 
og til en vis grad, at bevillingerne til sociale udgifter pr. 
ansat sættes højere end i de øvrige institutioner (0,5 mio 
ECU for 2 222 ansatte i forskningscentret mod 0,2 mio 
ECU for 1 788 ansatte i Rådet). De særlige forhold 
omkring Det fælles Forskningscenter kan kun delvis 
begrunde denne praksis. 
11.24. De midler, der således er frigjort, anvendes især 
til dækning af udgifter, der ikke længere har nogen 
forbindelse med personalet. Personalekontoen indehol­
der en særlig kategori 19, som ifølge finansplanen er 
forbeholdt bevillinger, der hidrører fra et eventuelt lavere 
antal ansatte end forudset. Ifølge forskningscentrets 
interne regler anvendes denne kategori til dækning af 
udgifter, der træder i stedet for personaleudgifter, dvs. 
udgifter til forskning eller til administrativ eller teknisk drift, som normalt dækkes af bevillinger af samme art. I 
1985 blev der i alt endelig opført bevillinger på 5,7 mio 
ECU under kategori 19, dvs. omkring halvdelen af den 
samlede oprindelige tildeling til forskningcentrets forsk­
ningskontrakter. Der er altså indført en fast overførsels­
ordning, hvorefter de bevillinger, der er til overs fra 
personalet, overføres til driften. 
11.25. Det er gammel praksis, at forskningscentret 
sørger for gratis transport af personalet mellem bolig og 
tjenestested — bortset fra i Geel. Udgifterne hertil 
andrager for regnskabsåret 0,4 mio ECU. Sådanne 
fordele, som hele personalet nyder godt af, må antages at 
være i strid med vedtægten. Vedtægten giver kun hjemmel 
for befordringsgodtgørelse i helt særlige tilfælde i henhold 
til en undtagelsesordning, som skal fortolkes meget 
restriktivt (10). Da der ikke findes udtrykkelige bestem­
melser på området, savner denne praksis hjemmel, og de 
fordele, personalet nyder godt af, må betragtes som 
diskriminerende i forhold til de øvrige ansatte i Fællesska­
berne. Selv om det er forståeligt, og ligefrem hensigtsmæs­
sigt, at forskningscentret organiserer kollektiv transport 
på de bedst mulige vilkår, når der ikke findes noget 
offentligt transportnet — sådan som det er tilfældet i 
Ispra—bør udgifterne i forbindelse hermed ikke afholdes 
af forskningscentret, men af brugerne. 
11.26. De ansatte, som på grund af deres specielle 
arbejdsstid (ansatte med intensiv arbejdsdag med kort 
middagspause eller med rådighedstjeneste), ikke kan 
benytte den gratis opsamlingsordning, modtager til 
gengæld en kilometergodtgørelse. Forskningscentrets 
udgifter hertil beløber sig til 0,1 mio ECU, og som i de 
foregående tilfælde er der ikke hjemmel for disse udgifter i 
vedtægten. Den eneste godtgørelse, der er omtalt i 
bestemmelserne, er en fast godtgørelse, som dækker 
befordringsudgifter i forbindelse med tjenesten og ikke 
mellem hjemmet og tjenestestedet (10). 
11.27. Undersøgelsen af Det fælles Forskningscenters 
personaleudgifter viser, at det er påkrævet at finde fastere 
rammer for forvaltningen heraf, for derved at sikre en 
større klarhed omkring de budgetmæssige valg og undgå, 
at der ydes ekstra fordele til personalet. Kommissionen 
deler Revisionsrettens opfattelse på det budgetmæssige 
område og har som et led i revisionen af finansforord­
ningen fremsat forslag om, at der oprettes et særligt afsnit 
for personaleudgifterne med en traditionel kontoplan og 
ikke-opdelte bevillinger. Retten ser gerne, at der ud over 
disse forslag vedtages en mere realistisk metode til at 
opstille bevillingsoverslag, og at kategorien vedrørende 
udgifter, der kan erstatte personaleudgifter, afskaffes. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 119 
DRIFTSUDGIFTER Bemærkninger om fremsendelsen af bilag 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
11.28. I tabel 11.4 gives der en oversigt over de i 
regnskabsåret 1985 disponible bevillinger til driftsudgif­
ter og over udnyttelsen af bevillingerne, fordelt på 
budgetkapitler og institutioner. 11.29. For så vidt angår driftsudgifterne for regnskabs­
året 1985 har Retten konstateret, at nogle institutioner 
(Parlamentet og Rådet) har fremsendt bilagene ret 
uregelmæssigt og at de ikke har overholdt fristerne i 
finansforordningens artikel 79.1 øvrigt har Det økonomi­
ske og sociale Udvalg først i april 1986 tilsendt Retten sine 
bilag vedrørende hele regnskabsåret 1985. 
Tabel 11.4 — Driftsbevillinger og deres udnyttelse, efter budgetkapitel og institution 
(mio ECU) 
Budgetkapitel og institution 
O) 
A. Efter budgetkapitel 
20 Investering i fast ejendom, leje af ejendomme 
og andre omkostninger i forbindelse hermed 
21 Udgifter til databehandling 
22 Løsøre og omkostninger i forb. hermed 
23 Løbende administrative udgifter 
24 Kommissionen — Porto og telekommunika­
tionsafgifter 
24 Andre institutioner — Udgifter til receptio­
ner og repræsentation 
25 Udgifter til møder og indkaldelser 
26 Udgifter til studier, undersøgelser og konsul­
tationer 
27 Publikations- og informationsudgifter 
28 Tilskud til opnåelse af balance på diverse 
budgetter (!) 
29 Tilskud og deltagelse i udgifter 
37 Særlige udgifter til visse institutioner og 
organer (2) 
lait 
B. Efter institution 
Parlamentet 
Rådet (2) 
Kommissionen (') 
Domstolen 
Revisionsretten 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
lait Budget for 1985 
Endelige 
bevillin­
ger 
(2) 
137,1 
34,1 
23,2 
30,9 
17,0 
0,7 
27,3 
11,3 
51,2 
55,8 
12,1 
17,0 
417,7 
63,1 
54,3 
281,7 
6,9 
2,4 
9,3 
417,7 Forpligtel­
ser 
(3) 
135,4 
33,9 
22,8 
30,4 
17,0 
0,6 
24,9 
11,1 
50,7 
54,6 
8,1 
17,0 
406,5 
60,6 
50,9 
276,9 
6,6 
2,3 
9,2 
406,5 Betalin­
ger 
(4) 
113,1 
23,7 
14,1 
23,8 
15,2 
0,5 
20,6 
2,9 
31,6 
52,5 
5,4 
11,1 
314,5 
50,0 
34,1 
215,2 
4,9 
1,8 
8,5 
314,5 Frem­
ført 
til 1986 
(5) 
22,3 
10,3 
8,7 
6,6 
1,8 
0,1 
4,3 
8,2 
19,1 
2,0 
2,7 
5,9 
92,0 
10,6 
16,8 
61,8 
1,6 
0,5 
0,7 
92,0 Bortfald 
(6) = (2)-
(4)-(5) 
1,7 
0,1 
0,4 
0,5 
0,0 
0,1 
2,4 
0,2 
0,5 
1,3 
4,0 
0,0 
11,2 
2,5 
3,4 
4,7 
0,4 
0,1 
0,1 
11,2 Fremført fra 1984 
Bevil­
linger 
fremført 
fra 1984 
(7) 
22,7 
8,5 
8,2 
11,4(3) 
2,6(3) 
0,1 (3) 
2,7 
8,0 
17,3 (3) 
3,1 
0,8 
0,3 
85,7 (3) 
11,0 
12,5 
58,1(3) 
2,4 
0,8 
0,9 
85,7 (3) Betalin­
ger 
(8) 
20,6 
8,2 
7,5 
10,9 
2,2 
0,1 
1,5 
7,7 
14,6 
3,0 
0,6 
0,2 
77,1 
8,2 
12,0 
53,5 
1,9 
0,7 
0,8 
77,1 Bortfald 
(9) = 
(7)-(8) 
2,1 
0,3 
0,7 
0,5 
0,4 
0,0 
1,2 
0,3 
2,7 
0,1 
0,2 
0,1 
8,6 
2,8 
0,5 
4,6 
0,5 
0,1 
0,1 
8,6 
(') Herunder Publikationskontorets driftsudgifter. 
(2) Med undtagelse af konto 3741 i Rådets sektion af budgettet (personaleudgifter i forbindelse med Spaniens og Portugals tiltrædelse). 
(3) Disse beløb tager højde for ændringen af kontoplanen i 1985. 
120 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Bemærkninger om udgifter til indretning af Bemærkninger om Kommissionens forvaltning 
Rådets og Kommissionens lokaler af driftsbevillingerne 
11.30. I løbet af regnskabsåret har både Rådet og 
Kommissionen ladet foretage forskellige arbejder i 
forbindelse med indretning af lokaler i deres bygninger i 
Bruxelles. Rettens undersøgelse har især koncentreret sig 
om de indretningsarbejder i »Charlemagne«-bygningen, 
der blev vedtaget af Rådets generalsekretariat i forbindel­
se med en rammekontrakt for perioden 1985-1989, og 
som i 1985 beløber sig til 3,4 mio ECU (sektion II, artikel 
204 og konto 3742), og om de arbejder i forbindelse med 
fornyelse af telefonnettet i Kommissionens »JECL«-
bygning, der ligeledes blev udført under en rammekon­
trakt, og som i 1985 beløber sig til 0,5 mio ECU. 
11.31. Selv om disse indretningsarbej der har hver deres 
særegne træk og er gennemført uafhængigt af hinanden, 
giver de anledning til en række fælles bemærkninger, som 
gengives i det følgende: 
(a) de rammekontrakter, Rådet og Kommissionen hver 
især har indgået, indeholder ikke de elementer, der er 
nødvendige for at kunne kontrollere og efterprøve 
omkostningerne ved de arbejder, der skal udføres af 
kontrahenten, og institutionen er derfor ikke i stand 
til at kontrollere de reelle omkostninger og de 
elementer, der indgår i de fakturerede priser. Hvad 
angår den kontrakt, Rådet har indgået, var det i 
indkaldelsen af tilbud endvidere ikke specificeret, 
hvilke forskellige aspekter, kontrakten skulle dække 
(beløb, samtlige de ydelser, der skulle præsteres, 
osv.); 
(b) uanset bestemmelserne i finansforordningens artikel 
56 er det ikke blevet forlangt, at der til sikkerhed for 
gennemførelsen af kontrakterne på forhånd blev 
stillet kaution, ikke en gang i forbindelse med 
arbejdsydelser, hvis pris oversteg 0,2 mio ECU, hvor 
sikkerhedsstillelse er obligatorisk. 
11.32. Udgifterne til de arbejder i forbindelse med 
indretning af lokaler, der er blevet gennemført af Rådet 
og af Kommissionen i løbet af regnskabsåret i »Charle-
magne«- og »JECL«-bygningerne, er blevet afholdt under 
omstændigheder, der set fra et juridisk synspunkt i mange 
henseender ikke var i overensstemmelse med bestemmel­
serne i finansforordningen og i de aftaler, de to 
institutioner har indgået med ejerne af lokalerne. Det 
fremgår ligeledes, at institutionerne i denne forbindelse 
ikke har efterprøvet mulighederne for at få ejerne til at 
deltage i de afholdte udgifter. Tilsidesættelse af finansinspektørens nægtelse af 
påtegning 
11.33. I henhold til finansforordningen (artikel 32 ff.) 
skal enhver foranstaltning med udgiftsvirkning først 
gøres til genstand for forpligtelsesforslag, der skal 
påtegnes af finansinspektøren med henblik på navnlig at 
fastslå bevillingernes tilstedeværelse. I tilfælde af en 
foreløbig forpligtelse (under hvilken flere udgifter kan 
konteres) skal den anvisningsberettigede på eget ansvar 
sikre sig, at delforpligtelserne ikke overstiger den 
foreløbige forpligtelse, de er dækket af. 
11.34. I denne forbindelse må Retten påpege, at den 
kompetente anvisningsberettigede, hvad angår vedlige­
holdelses- og indretningsudgifter vedrørende regnskabs­
året 1985 (bevillingsbeløb: 0,3 mio ECU), forpligtede 
Kommissionen over for tredjemand uden først at forvisse 
sig om de nødvendige bevillingers tilstedeværelse. Da de 
for sent forelagte forslag om foreløbige forpligtelser ikke 
blev godkendt af finansinspektøren, valgte Kommissio­
nen til slut at tilsidesætte finansinspektørens nægtelse af 
påtegning. 
11.35. Retten har allerede ved flere lejligheder (n) 
henledt opmærksomheden på, at Kommissionen ikke har 
overholdt den grundlæggende bestemmelse, der er 
indeholdt i finansforordningens artikel 32. Der er her tale 
om en stor svaghed ved det nuværende forvaltnings­
system. Kommissionen bør rette op på dette ved at 
forbedre procedurerne for planlægning af og kontrol med 
udgifterne. 
Gennemførelse af et europæisk tv-pilotprojekt 
11.36. Kommissionen har ydet et tilskud på 1 mio ECU 
til et privat selskab til gennemførelse af et »europæisk tv-
pilotprojekt« med henblik på at afprøve, om det i form af 
fjernsynsudsendelser er muligt at præsentere Fællesska­
bets opbygning, mål og politikker. Kommissionen 
bevilgede dette beløb over budgetterne for 1983 og 1984; 
men på grund af forsinkelser i projektets gennemførelse 
blev betalingerne først afsluttet i december 1985. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 121 
11.37. Rettens gennemgang af bevillingen og af 
gennemførelsen af dette tilskud giver anledning til 
følgende bemærkninger: EKSTERNE ORGANER 
(a) hvad bevillingen af dette tilskud angår, konstaterer 
Retten, at der til Kommissionens beslutninger ikke 
blev knyttet betingelser, der forpligtede modtageren i 
øvrigt, navnlig vedrørende de andre udgifter, der reelt 
kunne påhvile modtageren. (Ud over de midler, 
Kommissionen bevilgede, disponerede projektet i 
sidste ende kun over 0,4 mio ECU i stedet for 0,6 mio 
ECU, svarende til 26,9 % af det oprindelige budget i 
stedet for de forventede 36,8 %). Der var heller ikke 
knyttet betingelser med henblik på at sikre, at 
omkostningerne ved projektet blev overholdt (anslåe­
de omkostninger: 1,6 mio ECU; endelige omkost­
ninger oplyst af modtageren: 1,9 mio ECU), 
(b) hvad mulighederne for at vurdere de af modtageren 
afholdte udgifter angår, fastslår Retten, at Kommis­
sionen har effektueret betalingerne på basis af en 
tidsplan, der var helt uafhængig af opstillingen af 
detaljerede oversigter over de afholdte udgifter, og at 
den endelige udbetaling har fundet sted på trods af, at 
der ikke forelå tilstrækkelige bilag til støtte for det 
endelige regnskab. Således indeholdt modtagerens 
slutregnskab ikke fyldestgørende eller tilstrækkelig 
specificeret dokumentation vedrørende det usædvan­
ligt høje beløb til konsulentudgifter, den manglende 
opdeling af forskellige vigtige konti (som for eksem­
pel ophavsrettigheder, generalomkostninger eller 
repræsentationsudgifter) og underskuddet på 0,4 mio 
ECU i forbindelse med projektet. 
11.38. Det europæiske tv-pilotprojekt har modtaget et 
tilskud, som er blevet bevilget, uden at der var stillet de 
finansielle betingelser og garantier, som normalt burde 
være krævet i betragtning af beløbets størrelse. Da 
Kommissionen udbetalte delbeløbene og saldobeløbet af 
dette tilskud, undlod den at efterprøve, om det tilsigtede 
mål med projektet var fuldstændig nået. 
Bemærkninger om Revisionsrettens betaling af 
fakturaer 
11.39. For at konstatere, hvornår de fakturaer, som 
Retten modtager, bliver betalt, er der foretaget kontrol af 
et stort antal af de fakturaer, der blev betalt eller 
modtaget i første kvartal af 1985. Kontrollen har vist, at 
Retten specielt i ét tilfælde ikke har gjort krav på den 
rabat, leverandørerne normalt yder, når fakturaer betales 
inden fjorten dage. Generelle bemærkninger 
11.40. I henhold til traktaterne og den afledte ret skal 
Retten hvert år revidere regnskaberne for de organer, der 
er nævnt i pkt. 11.4. Over bevillinger på det almindelige 
budget udbetaler Kommissionen hvert år tilskud til disse 
organer uden for Fællesskaberne. I tabel 11.5 gives der en 
oversigt over de finansielle oplysninger om de eksterne 
organer. Det særlige kendetegn ved udbetalingerne er, at 
de er organernes væsentligste indtægtskilde, og for 
Euratoms forsyningsagentur og europaskolerne forhol­
der det sig endog således, at tilskuddene dækker 
forskellen mellem indtægter og udgifter. Det beløb, der 
afholdes over EF's almindelige budget, afhænger således 
direkte af, hvorledes organerne forvaltes, men samtidig er 
forvaltningen overladt til myndigheder, som er uafhængi­
ge af Fællesskaberne. 
Tabel 11.5 — Kommissionens tilskud til en række organer, 
som ikke hører under Fællesskaberne 
Organ 
Europaskolerne (') 
Fællesforetagendet 
JET 
Euratoms forsy­
ningsagentur 
Det europæiske 
Center for udvikling 
af Erhvervsuddan­
nelse 
Det europæiske In­
stitut til forbedring 
af Leve- og Arbejds­
vilkårene 
Europafonden Organets 
betalinger 
(mio ECU) 
64,00 
94,00 
1,36 
4,69 
4,23 
— Kommis­
sionens 
tilskud 
(mio ECU) 
41,00 
52,50 
1,34 
4,68 
4,32 
0,1 Tilskud 
i procent 
af beta­
lingerne 
64% 
56%(2) 
99% 
100% 
102 %(3) 
— 
C) 
(2) Tallene for europaskolerne vedrører regnskabsåret 1984, og dette 
gælder både betalingerne og Kommissionens tilskud. 
Da budgetgennemførelsen påvirkes af de betalinger, som er afholdt 
over beløb, der i foregående år er henlagt til reserverne, når 
tilskudsprocenten fra Kommissionen tilsyneladende ikke op på de 
80 %, tilskuddet skal udgøre ifølge JET's vedtægter. 
(3) Nogle betalinger er udskudt til det følgende regnskabsår på grund af 
bevillingsfremførslerne. 
122 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
11.41. Ud over de bemærkninger, som fremsættes i 
Rettens særskilte beretninger om organernes forvaltning, 
giver den gennemgang, der er foretaget af tilskuddenes 
anvendelse, anledning til at fremhæve to forhold. For det 
første har den interne retlige organisation i nogle af 
organerne betydning for, hvordan tilskuddene anvendes. 
Desuden må det konstateres, at forvaltningen i nogle af 
organerne ikke opfylder de strenge krav, Fællesskaberne 
som den største bidragsyder må have ret til at forlange. 
Bemærkninger om modtagerorganisationernes 
retlige organisation 
Europaskolerne 
11.42. I bestemmelserne om oprettelsen af europasko­
lerne er fordelingen af beføjelserne og ansvarsområderne 
fastlagt således, at samme myndighed, skolernes øverste 
råd, varetager indbyrdes uforenelige opgaver, som 
budgetmyndighed, som udøvende myndighed og som den 
myndighed, der kontrollerer forvaltningen (decharge­
myndigheden). Dette forhold giver anledning til bekym­
ring, idet denne manglende adskillelse af beføjelserne må 
antages at være hovedårsagen til de mangler, som i en 
årrække har kunnet konstateres med hensyn til skolernes 
forvaltning. 
Euratoms forsyningsagentur 
11.43. Agenturet blev oprettet ved og dets opgaver blev 
fastlagt i Euratom-traktatens kapitel VI, hvor det også 
bestemmes, at Rådet på forslag af Kommissionen 
fastsætter vedtægterne for agenturet med kvalificeret 
flertal. 
11.44. Af forskellige grunde har agenturets virksomhed 
ikke udviklet sig som forudset, og dette har medført en 
uklar retstilstand med hensyn til den interne organisation 
og afgrænsningen af agenturets virksomhed. Således er 
Kommissionens forslag fra 1982 og 1984 om nye 
bestemmelser i Euratom-traktatens kapitel IV stadig 
under behandling i Rådet, mens der endnu ikke er fremsat 
forslag til et regnskabsregulativ i henhold til Euratom-
traktatens artikler 171 og 183 (12). Dette forhold har 
følgende konsekvenser for det almindelige budget: (a) Medlemsstaterne har kun indbetalt det første delbe­
løb på 10 % af agenturets kapital. 
(b) Efter et enstemmigt vedtaget forslag fra Euratom-
rådet har Kommissionen siden 1960 på ubestemt tid 
udsat indførelsen af den afgift, hvis provenu skal 
dække agenturets driftsudgifter, og erstattet den af et 
tilskud over det almindelige budget til opnåelse af 
balance mellem indtægter og udgifter. 
Det fælles forskningsprojekt JET 
11.45. Selv om der i artikel 3 i JET's vedtægter (13) 
sondres mellem budgetmyndigheden (JET-rådet) og den 
udøvede myndighed (direktøren for projektet), åbnes der 
i vedtægternes artikel 5, stk. 2, litra c), mulighed for en vis 
sammenblanding af ansvarsområderne med hensyn til de 
afgørelser, der træffes om forvaltningen. Det forholder 
sig således, at JET-forretningsudvalget i stadig større 
omfang inddrages i beslutningsprocessen, således at det i 
højere grad fungerer som et administrativt organ, som 
skal godkende visse afgørelser, der foreslås af direktøren 
for projektet, end som et rådgivende organ, der skal 
foretage den forberedende behandling af de sager, der 
forelægges budgetmyndigheden. Denne praksis, som er 
nedfældet i forskellige interne regler (14), giver specielt 
anledning til bekymring. 
Bemærkninger om anvendelsen af 
Fællesskabernes tilskud til visse eksterne 
organer 
Europaskolerne 
11.46. På mødet i december 1985 besluttede europasko­
lernes øverste råd at tage hensyn til to bemærkninger, som 
Retten tidligere havde fremsat, dels om den del af 
skolernes finansiering, som påhviler offentlige eller 
privatretlige organer, der har indgået aftaler med det 
øverste råd, og dels om ajourføringen af finansforord­
ningen. Men selv om der er truffet principbeslutning på 
disse to områder, har det endnu ikke givet sig udtryk i 
konkrete forbedringer. 
11.47. Selv om Retten ved flere lejligheder har rejst det 
helt afgørende spørgsmål om en revision af lønnings-
systemet for lærere, som er udsendt af medlemsstaternes 
regeringer, er det kun gjort til genstand for forhalende 
undersøgelser, og det er nødvendigt, at Kommissionen 
for fremtiden tager en mere aktiv del i budgetproceduren. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 123 
11.48. Gennemgangen af skolernes regnskaber for 1984 
har vist, at det ville have stor indvirkning på det 
tilskudsbeløb, Fællesskaberne betaler, hvis man systema­
tisk udnyttede alle de muligheder, som foreligger, for at 
opnå besparelser eller for at forøge indtægterne. Dette 
gælder specielt: 
(a) de skolepenge, som afkræves elever, der ikke umiddel­
bart har ret til at blive optaget på skolerne, 
(b) lærerpersonalets opfyldelse af tjenestepligterne, 
(c) betaling af overarbejdstimer, 
(d) timelærernes pensionsordning, 
(e) oprettelse af nye klasser og opretholdelse af klasser, 
(f) forvaltningen af visse aktiviteter uden for budgettet, 
bl.a. kantinerne. 
11.49. Af disse forskellige grunde og på baggrund af de 
mange mangler ved skolernes forvaltning udtalte Retten i 
sin beretning til det øverste råd om europaskolernes 
regnskaber for regnskabsåret 1984, at der bør indgås en 
ny aftale mellem Kommissionen og det øverste råd med 
det formål at fastlægge klare regler for, hvornår der skal 
ydes tilskud over Fællesskabets budget, og at opstille de 
nødvendige garantier for forvaltningen og kontrollen. 
Den foreløbige aftale, som den 11. december 1957 blev 
indgået med EKSF's Høje Myndighed — for én enkelt 
skole og for et tidsrum på ét år — er således på intet 
tidspunkt blevet taget op til fornyet overvejelse. I 
mellemtiden er der oprettet 8 nye skoler, elevantallet er 
steget fra nogle få hundrede til mere end tolv tusinde, over 
en tredjedel af eleverne har ingen tilknytning til EF-institutionerne, og det oprindelig fastsatte maksimale 
støttebeløb er langt overskredet. 
11.50. Retten finder det nødvendigt, at Kommissionen 
med den største alvor overvejer, hvilke midler dens 
repræsentant i det øverste råd har til sin disposition for at 
tage en mere aktiv del i beslutningsproceduren med 
henblik på effektivt at sætte ind over for de utilfredsstil­
lende forhold, som omtales i Rettens beretninger til det 
øverste råd. 
Det fælles forskningsprojekt JET 
11.51. I pkt. 7 i beretningen om JET's regnskaber for 
1984 udtalte Retten, at der i tilfælde, hvor udgifterne viste 
sig at skulle afholdes senere end forudset, burde foretages 
en nedsættelse af budgetbevillingerne for at undgå en 
unødig blokering af Fællesskabets likvide midler. I 
september 1985 anså Kommissionen det — på baggrund 
af, at den langsommere udvikling i JET's udgifter 
antagelig ville fortsætte indtil regnskabsårets udløb — for 
nødvendigt at opnå JET-rådets samtykke til en nedsættel­
se af betalingsbevillingerne på budgettet med 21,9 mio 
ECU. Nedsættelsen blev vedtaget af JET-rådet på mødet 
den 25. oktober 1985. Retten hilser dette initiativ fra 
Kommissionens side velkomment. 
11.52. Ved udgangen af regnskabsåret 1983 anlagde de 
ansatte ved UKAEA (15), som var stillet til rådighed for 
JET, sag ved EF-Domstolen mod Kommissionen og 
Rådet med påstand om, at de skulle betragtes som 
midlertidigt ansatte ved Euratom. Den 31. december 1985 
var der stadig ikke faldet dom i sagen — som har 
betydning for ca. 200 ansatte — og de økonomiske 
konsekvenser for Kommissionen er stadig usikre. 
124 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
(!) Til bevillingerne under afsnit 1 i sektion II (Rådet) skal der i 
1985 føjes de bevillinger, der er opført på konto 3741 under 
artikel 374 i afsnit 3 (»forventede udgifter i forbindelse med 
Spaniens og Portugals tiltrædelse af Fællesskaberne«). 
(2) Der er ligeledes opført bevillinger under afsnit 9 i del B i 
Kommissionens sektion af budgettet til dækning af visse 
personaleudgifter for Den europæiske Sammenslutning for 
Samarbejde (ESS) og Kommissionens delegationer. Disse 
bevillinger er ikke taget i betragtning i det foreliggende 
kapitel. 
(3) Tjenestemandsvedtægtens artikel 67 og artikel 3 i bilag VII; 
artikel 20 og 21 i ordningen for øvrige ansatte. 
(4) De almindelige gennemførelsesbestemmelser, der trådte i 
kraft den 1.3.1975 (Parlamentet, Domstolen og Kommissio­
nen), den 1.5.1978 (Det økonomiske og sociale Udvalg), den 
4.5.1978 (Rådet) og den 3.3.1983 (Revisionsretten). 
(5) Artikel 1 i finansforordningen af 21. december 1977 
vedrørende De europæiske Fællesskabers almindelige 
budget, EFT L 356 af 31.12.1977. 
(6) Artikel 14a i bilag VII til vedtægten og Rådets forordninger 
nr. 6/66/Euratom, 121/66/EØF af 28. juli 1966. Dansk 
specialudgave 1965-1966, s. 185. 
O EFT C 74 af 3.4.1986, s. 11. (8) For Israels vedkommende omregningskursen for august 
1984 og derefter for januar 1985 og juli 1985. 
(9) Finansforordning af 21. december 1977 vedrørende De 
europæiske Fællesskabers almindelige budget: artikel 88, 
stk. 3: »... forbliver forpligtelsesbevillingerne gyldige, indtil 
de ophæves ...«, artikel 6, stk. 2, litra b), og artikel 88, stk. 4: 
»Betalingsbevillinger, som ikke er anvendt ved udgangen af 
det regnskabsår, for hvilket det er opført, overføres 
automatisk, men kun til det følgende regnskabsår«. 
(10) Jf. artikel 12, stk. 4, i bilag VII til vedtægten (befordring 
under tjenesterejser), artikel 14b (særlig vanskelige og 
bekostelige transportforhold), og artikel 15 (godtgørelse til 
tjenestemænd, der til stadighed foretager tjenstlig kørsel). 
(u) Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1981, pkt. 
11.6-11.8, EFT C 344 af 31.12.1982. 
Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1982, pkt. 
12.34-12.36, EFT C 357 af 31.12.1983. 
(12) Siden 1982 har agenturet i mangel af et regnskabsregulativ 
anvendt interne regler om regnskabsføringen. 
(13) Artikel 3 i vedtægterne for fællesforetagendet JET, EFT L 
151 af 7.6.1978. 
(14) Finansforordningen og gennemførelsesbestemmelserne til 
finansforordningen. 
(15) United Kingdom Atomic Energy Authority. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 125 
KAPITEL 12 
Långivning, lånoptagelse og rentegodtgørelser 
12.0. INDHOLD 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Bemærkninger om status og resultatopgørelse for NIC- og Euratom-lån 
Bemærkninger om lovligheden og den økonomiske forvaltning 
Den europæiske Investeringsbanks forvaltningsprovision 
NIC's likvide midler 
NIC-lån og rentegodtgørelser til jordskælvsramte områder 
Indledning 
Lån og rentegodtgørelser til jordskælvsramte områder i Italien 
Lån og rentegodtgørelser til jordskælvsramte områder i Grækenland 
Kommissionens kontrol 
Konklusion 
NIC-globallån Punkt 
12.1 
12.5 
12.8 
12.12 
12.12 
12.15 
12.16 
12.16 
12.19 
12.31 
12.38 
12.41 
12.42 — 12.4 
— 12.7 
— 12.11 
— 12.41 
— 12.14 
— 12.41 
— 12.18 
— 12.30 
— 12.37 
— 12.40 
— 12.45 
INDLEDNING 
12.1. Dette kapitel omhandler långivningen og rente­
godtgørelserne under Det nye Fællesskabsinstrument 
(NIC), långivningen inden for Det europæiske Atomener­
gifællesskab (Euratom-lån) samt de lån, der ydes med 
henblik på at støtte betalingsbalancerne (betalings­
balancelån). Også de lån, Fællesskaberne optager til 
finansiering af de tre låneinstrumenter, behandles i dette 
kapitel. De lån, der ydes og optages af Det europæiske 
Kul- og Stålfællesskab (EKSF), behandles i en særskilt 
beretning (*), som ikke offentliggøres i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. Lån, som ydes af Den europæiske 
Udviklingsfond, behandles i denne beretnings anden del. 
12.2. Fællesskabernes långivning og lånoptagelse 
forvaltes uden for det almindelige budget, men indgår i 
Fællesskabernes statusopgørelse. I budgettets sektion for 
Kommissionen findes der pro memoria poster, som udgør 
0) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. den budgetmæssige sikkerhedsstillelse for Fællesskaber­
nes lånoptagelse vedrørende NIC-, Euratom- og beta­
lingsbalancelån. Rentegodtgørelser er opført i kapitel 69 i 
Fællesskabernes almindelige budget. 
12.3. Euratom-lånene bevilges af Kommissionen og 
forvaltes af Den europæiske Investeringsbank (EIB) på 
Kommissionens vegne. For NIC-lånenes vedkommende 
afgør Kommissionen, om projekterne bør støttes, men 
selve lånene bevilges og forvaltes af EIB som mandatar 
for Kommissionen og for dennes risiko, under forbehold 
af at EIB opfylder sine forpligtelser. Betalingsbalancelån 
bevilges af Ministerrådet og forvaltes af Den internatio­
nale Betalingsbank. Lånoptagelsen til finansiering af alle 
de nævnte former for udlån foretages af Kommissionen. 
12.4. 11985 har Retten specielt revideret NIC-udlånene 
og rentegodtgørelserne til jordskælvsramte områder i 
Italien og Grækenland. 
126 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER BEMÆRKNINGER OM STATUS OG 
RESULTATOPGØRELSE FOR NIC- OG 
EURATOM-LÅN 
12.5. I tabellerne 12.1 og 12.2 gives der en oversigt over 
udviklingen i långivningen og lånoptagelsen i regnskabs­
året 1985 og over udnyttelsen af de af Rådet fastsatte 
lånerammer. 
12.6. Af de i alt ca. 245 mio ECU i rentegodtgørelser, 
der i forbindelse med NIC-lån og EIB-lån (Bankens egne 
midler) er bevilget for hele tidsrummet til genopbygning 
af de jordskælvsramte områder i Campanien og Basilicata 
i Italien og i Attika, Bøotien, Korinth, Euboia og Phocis i 
Grækenland, blev der i 1985 udbetalt 28,4 mio ECU, 
deraf 25,7 mio ECU til Italien og 2,7 mio ECU til 
Grækenland. 
12.7. Retten henstillede i pkt. 14.4 i årsberetningen for 
1984 (2) til Kommissionen, at den indhentede et respon­
sum om den korrekte fortolkning af bestemmelserne om 
fastsættelsen af lofterne for lånoptagelsen og långiv­
ningen til NIC-transaktioner for jordskælvsramte områ­
der. Dette responsum er stadig ikke blevet fremsendt til 
Retten. 12.8. Retten har revideret status for NIC- og Euratom-
lånene pr. 31. december 1985 samt resultatopgørelserne 
over de to låneinstrumenter for regnskabsåret 1985. I 
denne forbindelse har Retten vedrørende Euratom-
lånene konstateret nogle fejl, som dog for størstedelens 
vedkommende er blevet berigtiget. 
12.9. Hvis alle af Retten foreslåede berigtigelser var 
blevet foretaget, ville der med hensyn til Euratom-
transaktionerne i regnskabsåret 1985 i alt være konstate­
ret et mindre underskud (ca. 50 000 ECU). Regnskabs­
årets positive resultat (137 000 ECU) skyldes, at man har 
ændret metode med hensyn til afskrivning af emissions-
omkostninger. Emissionsomkostningerne for refinansie-
ringslån udgiftsføres nu ikke længere i det pågældende 
regnskabsår, men afskrives over det nye låns løbetid. Selv 
om denne nye metode må anses for at være en forbedring, 
som Retten kan tilslutte sig, giver ændringen dog 
anledning til to bemærkninger: 
(a) Da ændringer af regnskabsmetoderne forringer 
sammenligneligheden mellem årsopgørelserne, bør de 
Tabel 12.1 — Udviklingen i långivningen og lånoptagelsen i regnskabsåret 1985 
Låneinstrument 
Långivning: 
— NIC-lån 
— Euratom-lån 
— Betalingsbalancelån 
lait 
Lånoptagelse: 
— NIC-lån 
— Euratom-lån 
— Betalingsbalancelån 
lait Løbende lån pr. 
31. 12. 1984 
Til 
ECU-kursen 
pr. 
31. 12. 1984 
(1) 
4 034,1 
1 881,3 
4 931,7 
10 847,1 
4 431,6 
1 892,4 
4 931,7 
11 255,7 Til 
ECU-kursen 
pr. 
31. 12. 1985 
(2) 
3 795,3 
1 864,0 
3 967,8 
9 627,1 
4 183,2 
1 865,9 
3 967,8 
10 016,9 Transaktioner i 1985 (') 
Nye udlån, 
hhv. nye 
lån­
optagelser 
(3) 
1 043,8 
211,0 
1 254,8 
843,6 
344,1 
2 691,7 
3 879,4 Virknin­
gerne 
af swap-
arran-
gementer 
(4) 
-10,7 
-10,7 
— Tilbage­
betaling, 
hhv. 
afdrags­
betaling 
(5) 
81,2 
63,6 
732,0 
876,8 
67,3 
197,4 
3 423,7 
3 688,4 (mio ECU) 
Løbende lån 
pr. 
31. 12.1985 
C) 
(6) 
= (2)+ (3)+ (4) 
"(5) 
4 757,9 
2 000,7 
3 235,8 
9 994,4 
4 959,5 
2 012,6 
3 235,8 
10 207,9 
(0 Til ECU-kursen pr. 31. 12. 1985. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 127 
Tabel 12.2 — Oversigt over låneinstrumenterne og lånerammerne pr. 31. december 1985 
(mio ECU) 
Låneinstrument 
NIC-lån* 
Euratom-lån* 
Betalings­
balancelån Formål 
NIC I: 
Rådets afgørelse 78/870/EØF af 16. 10. 1978 om 
bemyndigelse af Kommissionen til at optage lån under 
Det nye Fællesskabsinstrument til fremme af investe­
ringerne i Fællesskabet 
NIC II: 
Rådets afgørelse 82/169/EØF af 15. 3. 1982 om bemyn­
digelse af Kommissionen til at optage lån under Det nye 
Fællesskabsinstrument til fremme af investeringerne i 
Fællesskabet 
NIC III: 
Rådets afgørelse 83/200/EØF af 19. 4. 1983 om bemyn­
digelse af Kommissionen til at optage lån under Det nye 
Fællesskabsinstrument til fremme af investeringerne i 
Fællesskabet 
Rådets afgørelse 81/19/EØF af 20. 1. 1981 om Fællesska­
bets ekstraordinære hjælp til genopbygning af de katastro­
feramte områder i Italien ved jordskælvet i november 1980 
Rådets afgørelse 81/1013/EØF af 14. 12. 1981 om Fælles­
skabets ekstraordinære hjælp til genopbygning af de 
katastroferamte områder i Grækenland efter jordskælvet i 
februar/marts 1981 
Rådets afgørelser 77/270/Euratom af 29. 3. 1977, 82/-
170/Euratom af 15.3.1982 og 85/537/Euratom af 
5. 12. 1985 om bemyndigelse for Kommissionen til at 
optage Euratom-lån med henblik på et bidrag til finansie­
ringen af atomkraftværker 
Rådets forordninger (EØF) nr. 397/75 af 17. 2. 1975, (EØF) 
nr. 682/81 af 16. 3. 1981 og (EØF) nr. 1131/85 af 30. 4. 1985 
vedrørende fællesskabslån bestemt til støtte af medlemssta­
ternes betalingsbalancer Låne­
ramme 
(0 
1000 
1000 
3 000(3) 
2 900(3) 
1 000(4) 
80,0(4) 
3 000 
3 000(7) 
mio USD 
8 000 
mio ECU Långivning inden for 
lånerammen 
Udbetalt 
C) 
(2) Ikke 
udbetalt 
(3) 
1000 — 
970,4 8,1(2) 
2 050,7 317,9(2) 
536,3(5) 56,4(2) 
79,8(5) __ 
1 997,4 — 
2 547,8 O — 
mio USD 
3 997,2 — 
mio ECU Disponibel 
saldo 
(4) = 
(l)-(2)-(3) 
21,5 
531,4 
117,0(6) 
0,2 
1 002,6 
~(8) 
4 002,8 
mio ECU 
* Kilde: Kommissionens GD XVIII. 
(') Lån i henhold til NIC I, II, III og Euratom omregnet til modværdien af tilsvarende optagne lån under hensyn til emissionsomkostningerne. Til ECU-
omregningskursen på emissionsdagen for hvert enkelt lån. 
(2) Kontrakterede, men ikke udbetalte udlån til kursen pr. 31. 12. 1985. 
(3) Pr. 31. 12. 1985 var to trancher bevilget (i alt 2 900 mio ECU). 
(4) Lånerammen gælder foranstaltningen som helhed og omfatter således både NIC- og EIB-lån. 
(5) Til gældende dagskurs to arbejdsdage før hver udbetaling (NIC-långivning). 
(6) Saldobeløbet fremkommer efter medregning af lån på 290,3 mio ECU, som er ydet af EIB's egne midler. 
C) Hovedstol og renter. 
(8) Intet disponibelt restbeløb (foranstaltningen er udløbet). 
ikke udelukkende være begrundet i enkeltstående 
hensyn. Retten har allerede tidligere fremsat bemærk­
ninger om dette punkt (3). 12.10. I forbindelse med revisionen af NlC-trans-
aktionerne undersøgte Retten, om GD XVIII's interne 
regler for betaling af renter af optagne lån blev anvendt 
korrekt. Denne undersøgelse førte til følgende resultater: 
(b) Den her omtalte ændring samt de ændringer, Retten 
tidligere har fremsat bemærkninger om, understreger 
på ny nødvendigheden af, at alle de af Kommissionen 
anvendte regnskabsmetoder tages op til overvejelse, 
hvilket Retten allerede tidligere har krævet (4). (a) I henhold til den skriftlige procedure E/556/83 skal 
telexmeddelelser, der vedrører disse betalinger, 
underskrives af to personer (en ansat i GD XVIII og 
en ansat i GD XIX). Af de 27 undersøgte telex var 5, 
128 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
der vedrørte betalinger til et samlet beløb af 39,9 mio 
ECU, kun forsynet med én underskrift. 
(b) Desuden ville Retten sætte pris på, at man for 
transaktioner vedrørende beløb på over 15 mio ECU 
også anvendte reglen i de almindelige bestemmelser i 
GD XVIIFs interne regler, hvorefter der kræves 
underskrift af generaldirektøren eller direktøren for 
direktoratet for »lånoptagelse«. 
Retten skal derfor opfordre Kommissionen til, at den 
tager sine interne regler om underskrifter i forbindelse 
med forvaltningen af NIC- og Euratom-bankkontiene op 
til overvejelse, og at den i denne sammenhæng specielt 
drager omsorg for, at den skriftlige procedure E/556/83 
ikke fører til en mindre omfattende intern kontrol, end 
den der er foreskrevet i de almindelige bestemmelser i GD 
XVIIFs interne regler. 
12.11. Transaktionerne i forbindelse med NIC's likvide 
midler — især de af EIB administrerede udlånstrans-
aktioner — regnskabsføres af Kommissionen udelukken­
de på grundlag af de oplysninger, den har fået tilsendt fra 
EIB. Parallelt med bogføringen foretages der en kontrol 
på grundlag af dokumenter, som ligeledes stammer fra 
EIB. Efter Rettens opfattelse bør Kommissionen (ved 
hjælp af edb) benytte de oplysninger, der allerede er 
registreret i EIB, og systematisk sammenholde dem med 
de dokumenter m.v., der ligger til grund for trans­
aktionerne. 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE 
LOVLIGHEDEN OG DEN ØKONOMISKE 
FORVALTNING 
Den europæiske Investeringsbanks 
forvaltningsprovision 
12.12. I 1985 udgjorde EIB's provisionsindtægter for 
forvaltningen af NIC- og Euratom-udlån 7,5 mio ECU, 
mod 6,2 mio ECU i regnskabsåret 1984. 
12.13. Retten har ligesom sidste år ikke været i stand til 
at efterprøve, om størrelsen af de nuværende forvalt-
ningsprovisioner svarer til de faktiske omkostninger, idet 
den fortsat ikke har kunnet fremskaffe oplysninger i 
Kommissionen om Bankens virkelige omkostninger ved 
forvaltningen af disse lån. 
12.14. Retten anser det — især på baggrund af Europa-
Parlamentets klare udtalelse om dette emne (5) — for højst utilfredsstillende, at dette problem endnu ikke har 
kunnet løses, og den skal derfor gentage sin opfordring til 
Kommissionen i pkt. 14.23 i årsberetningen for regn­
skabsåret 1984(2) om, at Kommissionen henstiller til 
EIB, at Banken med henblik på nye kontrakter stiller en 
årsoversigt over de omkostninger og indtægter, der er 
knyttet til NIC- og Euratom-lånene, til rådighed. 
NIC's likvide midler 
12.15. Retten konstaterer, at NIC's likvide midler i 
gennemsnit udgjorde 471,3 mio ECU i regnskabsåret 
1984, men kun 249,7 mio ECU i regnskabsåret 1985, og at 
saldoen pr. 31. december 1985 beløb sig til 156,3 mio 
ECU, mens saldoen året før androg 321,7 mio ECU. Da 
den rente, Kommissionen modtager af EIB af saldoen på 
kontoen for likvide midler under NIC, i gennemsnit er 
1,4 % lavere end den rente, Kommissionen skal betale for 
de modsvarende lånoptagelser, vil den begrænsning af 
nettoomkostningerne, der følger af den lavere saldo, 
omregnet på årsbasis udgøre ca. 3,2 mio ECU. 
NIC-lån og rentegodtgørelser til 
jordskælvsramte områder 
Indledning 
12.16. Efter de alvorlige jordskælv, som havde ramt 
dele af Italien i november 1980 og dele af Grækenland i 
februar og marts 1981, bemyndigede Rådet (6) Kommis­
sionen til at optage lån på Det europæiske økonomiske 
Fællesskabs vegne med henblik på at finansiere investe­
ringsprojekter i forbindelse med genopbygningen af 
produktionsapparatet og genrejsningen af den økonomi­
ske og sociale infrastruktur i de ramte områder. Lån til 
disse investeringsprojekter ydes af NIC- og EIB-midler 
inden for en låneramme på 1 000 mio ECU for projekter i 
Italien og 80 mio ECU for projekter i Grækenland. For 
alle disse lån kan der for en periode på højst 12 år 
indrømmes rentegodtgørelser på 3 % p.a., som finansieres 
over De europæiske Fællesskabers almindelige budget. 
Hvis lånerammen udnyttes fuldt ud, vil de samlede 
udgifter til rentegodtgørelser for de italienske projekter 
andrage ca. 225 mio ECU og til de græske projekter ca. 
20 mio ECU. 
12.17. Fem år efter j ordskælvene har Retten undersøgt, 
hvorledes rådsafgørelserne er gennemført, for at fastslå, 
om målsætningen — som har været at yde en effektiv 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 129 
hjælp til de ramte områder — er realiseret. Undersøgelsen 
blev til og med 1984 i første række foretaget på grundlag 
af Kommissionens bilagsmateriale, som også omfattede 
bilag fra EIB. Hvad angår regnskabsåret 1985, nåede 
Retten frem til den konklusion, at den for at kunne 
bedømme sagens rette sammenhæng var nødt til at 
gennemføre revision på stedet. Repræsentanter for 
Retten aflagde derfor et kontrolbesøg i november 1985 
hos de ansvarlige italienske myndigheder og i de 
jordskælvsramte områder i Italien. 
12.18. Den revision, som Retten har udført i 1985 
vedrørende Fællesskabets bistand til genopbygning i 
Grækenland, og som bemærkningerne i denne beretning 
støttes på, er derimod kun foretaget på grundlag af 
bilagsmateriale, idet Rettens kontrolbesøg på opfordring 
af de græske myndigheder, der er ansvarlige for forvalt­
ningen af bistanden, først fandt sted i juni 1986. 
Lån og rentegodtgørelser til jordskælvsramte områder i 
Italien 
Rådsafgørelsens gennemførelse 
12.19. I tabel 12.3 gives der en oversigt over de beløb, 
der i hvert af de 5 år i perioden 1981-1985 er indgået 
låneaftaler for med de italienske myndigheder, og de 
beløb, der er blevet udbetalt inden for rammerne af disse 
aftaler. Det fremgår således af tabellen, i hvilket omfang 
rådsafgørelsen er gennemført. Ifølge tabellen henstod der 
pr. 31. december 1985, dvs. mere end 5 år efter 
jordskælvet, en uudnyttet saldo på 97,2 mio ECU af 
lånerammen på 1 000 mio ECU. I virkeligheden udgjorde 
saldoen pr. 31. december 1985 117 mio ECU, når 
beregningen foretages på grundlag af den gældende ECU-
kurs på tidspunktet for udbetalingen af lånene. 
12.20. Under gennemførelsen af 8 af de 13 projekter, 
der er finansieret af NIC-midler, er der opstået betydelige 
forsinkelser. Forsinkelserne har været størst for jernbane­
projekterne, hvor der påregnes en forsinkelse på indtil 
treethalvt år ud over en kontraktperiode, der løber over to 
år, og for vejbygningsprojekterne, hvor der påregnes en 
forsinkelse på 3 år ud over kontraktperioden på 18 
måneder. 
12.21. De rapporter, EIB har forelagt Kommissionen 
om situationen vedrørende gennemførelsen af NIC-
jordskælvslånene, fortæller kun lidt om årsagerne til disse 
forsinkelser. Ved Rettens stedlige undersøgelser i novem­
ber 1985 blev følgende hovedårsager konstateret: 
(a) tidsfristerne i kontrakterne har været urealistiske, 
(b) projekterne er påbegyndt, før de vigtigste forbereden­
de arbejder har været afsluttet, Tabel 12.3 — Lån til genopbygningsforanstaltninger i 
jordskælvsramte områder (Italien) 
(mio ECU) 
År 
(1) 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
lait Kontrakterede lån(') 
NIC 
(2) EIB 
(3) Samlet 
beløb 
(4) = 
(2) + (3) Udbetalt 
beløb 
(5) Ikke 
udbetalt 
beløb 
(6) = 
(4) - (5) 
296,2 31,8 328,0 328,0 — 
78,4 116,4 194,8 194,8 — 
208,1 61,1 269,2 222,9 46,3 
14,6 51,8 66,4 66,4 — 
14,1 30,3 44,4 30,3 14,1 
611,4 291,4 902,8 842,4 60,4 
(') ECU-omregningskursen den sidste hverdag i kvartalet forud for 
lånets undertegnelse. 
(c) overførelsen af de nødvendige midler fra det italien­
ske finansministerium til ressortministerierne og fra 
ministerierne til de lokale myndigheder har været 
forsinket, 
(d) de nationale forvaltningsprocedurer har været om­
stændelige, og der er tillige opstået kompetencekon­
flikter, 
(e) der er opstået uforudsete tekniske vanskeligheder. 
12.22. Efter Rettens opfattelse kunne man have 
undgået eller i det mindste reduceret omfanget af nogle af 
disse problemer, hvis koordinationen af foranstaltning­
erne mellem de forskellige ansvarlige myndigheder og 
overvågningen af den samlede planlægning og gennemfø­
relse af projekterne i den pågældende medlemsstat havde 
været bedre. 
Udbetaling af lån og rentegodtgørelser 
12.23. Med hensyn til udbetaling af lån, hvortil der 
ifølge låneaftalerne er knyttet rentegodtgørelser, må det 
tilstræbes, at udbetalingsrytmen i videst muligt omfang 
afpasses efter de udbetalinger, der skal foretages af den 
endelige lånemodtager. Med henblik herpå gælder der i 
EIB den generelle regel, at udbetalingerne skal finde sted 
på grundlag af de faktisk foretagne betalinger og de 
kortfristede betalingsforpligtelser. Denne generelle regel 
er også optaget i nogle af låneaftalerne. 
12.24. Retten har ikke kunnet efterprøve anvendelsen 
af denne regel på grundlag af det bilagsmateriale, der 
130 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
foreligger hos Kommissionen. Tabel 12.4, som Retten har 
opstillet på grundlag af de på stedet modtagne oplys­
ninger, indeholder for nogle udvalgte projekter en 
oversigt over udbetalingstidspunkterne og de udbetalte 
lånebeløb sammenholdt med de af modtagerne faktisk 
foretagne betalinger. Tabellen viser, at EIB's låneudbeta­
linger er foretaget langt tidligere end de endelige 
lånemodtageres tilsvarende betalinger til de implicerede 
virksomheder — i ét tilfælde toethalvt år før — og at den 
omtalte generelle regel og lånevilkårene kun sjældent er 
blevet overholdt. 
12.25. I 1985 har Kommissionen og EIB i ét tilfælde 
bevilget og udbetalt lån på 50 000 mio LIT (ca. 33,6 mio 
ECU), uden at de tilsvarende kontrakter om de planlagte 
byggearbejder var indgået. Sådanne afgørelser er efter 
Rettens opfattelse ikke udtryk for, at der i videst muligt 
omfang tages skyldige økonomiske hensyn ved forvalt­
ningen af midlerne. 
12.26. Den omstændighed, at udbetalingerne foretages 
så lang tid før modtagernes betalinger, medfører, at 
udlånsmidlerne, der stilles til rådighed med rentegodtgø­
relse, bliver stående i længere tid på det italienske 
finansministeriums konti i Banca d'Italia. 
12.27. For at undgå en gentagelse af denne utilfredsstil­
lende situation bør det sikres: Hvis disse henstillinger følges, vil det desuden i højere 
grad tilskynde de ansvarlige myndigheder til at frem­
skynde gennemførelsen af de projekter, der støttes ved 
hjælp af lån med rentegodtgørelse. 
Spørgsmålet om, hvilke projekter der kan finansieres af 
NIC-midler 
12.28. I Rådets afgørelse (6) bestemmes det, at lånene 
på 1 000 mio ECU og rentegodtgørelserne, der i alt anslås 
til 225 mio ECU, skal ydes til »genopbygningen af 
produktionsapparatet og til genrejsningen af den økono­
miske og sociale infrastruktur i de (katastroferamte) 
områder«. 
12.29. Efter Rettens opfattelse er det ikke indlysende, at 
alle de i det følgende nævnte investeringer er i overens­
stemmelse med det af Rådet opstillede mål om genrejs­
ning af den økonomiske og sociale infrastruktur i de 
katastroferamte områder, og at de dermed har været 
støtteberettigede: 
(a) opførelse af en ny »Carabinieri«-kaserne og admini­
strationsbygning i Avellino til i alt ca. 6 250 mio LIT 
(ca. 4,6 mio ECU); en sådan bygning eksisterede ikke 
før jordskælvet, 
(a) at EIB's udbetalingsrytme tilpasses bedre til låne­
modtagernes betalingsrytme, og (b) opførelse af et nyt politihovedkvarter i Avellino til i 
alt ca. 10 250 mio LIT (ca. 7,5 mio ECU) (det gamle 
hovedkvarter i Avellino benyttes stadig), 
(b) at rentegodtgørelserne først stilles til rådighed af 
Kommissionen, når de endelige lånemodtagere rent 
faktisk har foretaget betalinger til de pågældende 
virksomheder. (c) opførelse af en ny bygning til brug for det farmaceuti­
ske fakultet ved universitetet i Napoli til i alt ca. 
13 050 mio LIT (ca. 9,5 mio ECU) (den gamle 
fakultetsbygning blev lettere beskadiget ved jordskæl-
Tabel 12.4 — Oversigt over låneudbetalingerne og de af de endelige 
modtagere foretagne betalinger (Italien) 
Projekter 
Jernbaner IA 
Jernbaner IB 
Jernbaner IC 
Jernbaner IIA 
Industri­
anlæg I 
Universitets­
bygninger EIB's 
udbe­
taling 
27,6 
21,9 
14,6 
14,6 
36,4 
29,2 
7,3 
6,7 Dato 
1.7.81 
21. 1.83 
14. 3. 84 
26. 5. 83 
21. 11.83 
7. 9. 84 
11.1.84 
28. 6. 85 1981 
1 
• 15,2 
. 
} De endelige modtageres betalin 
1982 1983 1984 ger 
1985 
15,1 6,8 5,1 2,5 
— — 
7,5 36,3 18,6 
5,1 (mio ECU) 
lait 
44,7 
62,4 
5,1 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 131 
vet, men istandsættelsen vil blive finansieret i 
medlemsstaten, og bygningen vil også fremover blive 
anvendt som universitetsbygning), 
(d) et andet eksempel, som Retten ikke har undersøgt på 
stedet, er en militærkaserne, der opføres i Persano, til 
55 000 mio LIT (ca. 40,1 mio ECU). Før jordskælvet 
fandtes en sådan institution ikke. 
12.30. Kommissionen traf afgørelse om at yde lån til de 
projekter, der omfatter de ovenfor nævnte delprojekter, 
på grundlag af bilagsmateriale fra EIB. Med undtagelse af 
opførelsen af kasernen i Persano, hvor der er tale om et 
enkeltstående projekt, fremgik det ikke af materialet, at 
de forskellige projekter vedrørte opførelse af nye 
bygninger og ikke genopbygning eller istandsættelse af 
bygninger, der var blevet ødelagt eller beskadiget ved 
jordskælvet. 
Lån og rentegodtgørelser til jordskælvsramte områder i 
Grækenland 
12.31. I november 1982, dvs. 20 måneder efter 
jordskælvet, blev der indgået en kontrakt med den græske 
regering om et NIC-lån på 80 mio ECU (ca. 5 332 mio 
DRA) (7). Beløbet skulle anvendes til medfinansiering af 
forskellige projekter inden for rammerne af et af de 
græske myndigheder vedtaget program for genopbygning 
af produktionsapparatet og genrejsning af den økonomi­
ske og sociale infrastruktur, herunder boliger, i de 
jordskælvsramte områder. 
12.32. De projekter, der skulle finansieres i samarbejde 
med Fællesskabet, omfattede genopbygning, genopførel­
se og istandsættelse afveje, jernbanebygninger, jernbane­
broer og statsskoler samt tilskud til genopførelse af 
private boliger. De samlede omkostninger blev anslået til 
7 137 mio DRA (ca. 107,1 mio ECU), og arbejdet skulle 
udføres i tiden mellem 1981 og 1985. 
12.33. NIC-lånet på 5 332 mio DRA (ca. 80 mio ECU) 
blev udbetalt i 3 trancher, den sidste i april 1983. Indtil 
januar 1985 havde de græske myndigheder kun hævet 
63 % (3 362 mio DRA/ca. 50,5 mio ECU) af lånebeløbet, 
der var overført til en særlig konto i den græske 
nationalbank. Dette betyder, at lånet og den dertil 
svarende rentegodtgørelse blev stillet til rådighed, længe 
før der var brug for beløbene. 
12.34. På grundlag af de oplysninger, der foreligger i 
Kommissionen, kan de faktiske omkostninger ved de projekter, der oprindelig skulle samfinansieres ved hjælp 
af et NIC-lån, anslås til 4 000 mio DRA (ca. 60 mio ECU) 
pr. 30. juni 1985, dvs. over 4 år efter jordskælvet. De 
oprindelig anslåede omkostninger beløb sig derimod til i 
alt 7 137 mio DRA (ca. 107,1 mio ECU). 
12.35. I henhold til låneaftalerne skal modtagerne 
fremsende halvårlige rapporter om gennemførelsen til 
EIB. Denne bestemmelse er ikke blevet overholdt. 
12.36. I april 1985 stillede de græske myndigheder 
forslag om en række ændringer i det oprindelige program. 
De vigtigste ændringer var: 
(a) at programmet skulle omfatte istandsættelse af 42 541 
private boliger (faktiske omkostninger indtil 31. 
december 1985 1 325,9 mio DRA eller ca. 19,9 mio 
ECU), 
(b) at programmet skulle omfatte genopførelse af 3 
bygninger (4 delkontrakter) i Nikaia-Piræus beståen­
de af 120 boliger, 52 lagerrum og 21 butikslokaler 
(faktiske omkostninger indtil 31. december 
1985 437,2 mio DRA eller ca. 6,6 mio ECU), 
(c) at antallet af vejstrækninger, der skulle istandsættes, 
blev forhøjet fra 42 til 218 (faktiske omkostninger 
indtil 31. december 1985 1 697 mio DRA eller ca. 
25,5 mio ECU i stedet for de tidligere anslåede 
omkostninger på 872,3 mio DRA eller ca. 13,1 mio 
ECU). 
Det ændrede program blev godkendt af EIB. De faktiske 
omkostninger beløb sig indtil 31. december 1985 til i alt 
6 648,1 mio DRA (ca. 99,7 mio ECU). 
12.37. Finansieringsaftalen åbner mulighed for, at 
aftalens parter kan ændre fordelingen af NIC-lånet på de 
forskellige dele af programmet gennem en brevveksling. 
Efter Rettens opfattelse burde Kommissionen dog i 
betragtning af ændringernes omfang og medtagelsen af en 
række helt nye projekter i hjælpeprogrammet have truffet 
en formel afgørelse om, hvilke nye projekter der kunne 
tages i betragtning under programmet, især fordi enhver 
ændring af lånebeløbet har direkte betydning for 
rentegodtgørelsens størrelse. 
Kommissionens kontrol 
12.38. Når Kommissionen træffer afgørelse om, hvilke 
projekter der kan finansieres ved hjælp af NIC-lån, når 
den afgiver udtalelser om projekter, som finansieres af 
EIB's egne midler, og når den træffer afgørelse om ydelse 
af rentegodtgørelser, støtter den sig på det fra EIB 
oversendte bilagsmateriale. EIB, der forvalter alle ydede 
lån, forelægger ganske vist Kommissionen gennemførel-
132 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
ses- og afslutningsrapporter om de projekter, der er 
finansieret af NIC-midler, men ikke om de projekter, der 
er finansieret af EIB's egne midler, selv om der også til 
disse er knyttet rentegodtgørelser over Fællesskabernes 
almindelige budget. Efter Rettens opfattelse bør Kom­
missionen kræve, at EIB fremsender rapporter om alle 
projekter, der bevilges budgetmidler til. 
12.39. I artikel 7 i rådsafgørelserne (6) nr. 81/19/EØF af 
20. januar 1981 ognr. 81/1013/EØFaf 14. december 1981 
hedder det, at Kommissionen årligt underretter Rådet og 
Europa-Parlamentet om de transaktioner, der er gennem­
ført i henhold til disse afgørelser. 
12.40. Rettens undersøgelse har vist, at rapporterne 
udelukkende beskriver, hvorledes lånerammerne er 
udnyttet, men at de hverken indeholder oplysninger om 
gennemførelsen af de finansierede projekter, om årsager­
ne til eventuelle forsinkelser og om anvendelsen af de 
udbetalte midler eller oplysninger om støtteeffekten. 
Konklusion 
12.41. I betragtning af omtalte mangler og problemer i 
forbindelse med lånene bør Kommissionen efter Rettens 
opfattelse selv udfolde større bestræbelser med hensyn til 
overvågningen og evalueringen af rådsafgørelsernes 
gennemførelse og med hensyn til oplysningerne i rappor­
terne. Retten skal specielt henstille til Kommissionen, at 
den foretager en omfattende evaluering af den hjælp, der 
indtil nu er ydet på dette område, således at man kan drage nytte af de indsamlede erfaringer med henblik på de 
nuværende og kommende nødhjælpsprogrammer. 
NIC-globallån 
12.42. Siden 1982 er der ydet globallån af NIC's midler. 
Formålet med disse lån er at stille midler til rådighed for 
finansieringsinstitutter i medlemsstaterne, som derefter 
for egen risiko leder dem videre til små og mellemstore 
virksomheder, der er beskæftiget med projekter, EIB har 
godkendt. Siden disse lån blev indført, er deres betydning 
steget kraftigt. Mens der under NIC I ikke blev ydet 
globallån, var 43 % af den samlede udlånsmængde på 
988,5 mio ECU under NIC II globallån, og pr. 31. 
december 1985 udgjorde globallånene 71 % af de under 
NIC III bevilgede lån på i alt 2 408 mio ECU. 
12.43. Med hensyn til disse lån har Rettens revision i 
1985 kun omfattet en gennemgang af de dokumenter, som 
Kommissionen disponerer over, herunder dokumenter 
fra EIB. 
12.44. Revisionen af de foreliggende dokumenter viste, 
at de for nærværende ikke indeholder tilstrækkelige 
oplysninger til, at Kommissionen og Retten kan danne sig 
en mening om, hvorvidt de i rådsforordningerne opstille­
de mål er nået, især hvad angår det faktiske antal 
nyoprettede arbejdspladser. 
12.45. I samarbejde med Kommissionen er Retten for 
tiden i færd med at udarbejde nærmere retningslinjer for 
gennemførelsen af stedlig revision på dette område. 
(0 Beretning (Bilag til EKSF-årsberetningen 1985) om Det 
europæiske Kul- og Stålfællesskabs regnskabsforvaltning og 
økonomiske forvaltning. 
(2) Rettens årsberetning for regnskabsåret 1984, EFT C 326 af 
16.12.1985. 
(3) — Rettens årsberetning for regnskabsåret 1984, EFT C 326 
af 16.12.1985, pkt. 2.5-2.6. 
— Rettens årsberetning for regnskabsåret 1983, EFT C 348 
af 31.12.1984, pkt. 2.20-2.24. (4) 
(5) 
(6) 
(7) Rettens årsberetning for regnskabsåret 1983, pkt. 2.38. 
Europa-Parlamentets afgørelse af 18.4.1986, EFT L 150 af 
4.6.1986. 
Rådets afgørelser 81/19/EØF af 20.1.1981, EFT L 37 af 
10.2.1981, og 81/1013/EØF af 14.12.1981, EFT L 367 af 
23.12.1981. 
Alle beløb i DRA er angivet i ECU til den gældende kurs pr. 
15.11.1982. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 133 
ANDEN DEL 
De europæiske Udviklingsfonde 
0. INDHOLD 
Indledning 
Oversigt over regnskabsmæssige oplysninger 
Bemærkninger vedrørende den økonomiske forvaltning 
Den tredje og fjerde EUF 
Den femte EUF 
Bemærkninger om regnskabssystemer og -procedurer 
Bemærkninger om AVS-staternes rolle ved fastlæggelsen af bistanden 
Planlægning af bistanden 
Forundersøgelse af projekterne 
Bemærkninger om Fællesskabets ansvarsområde ved forvaltning af bistanden 
Udførelse af projekterne 
Evalueringen af projekterne 
STABEX 
Anvendelsen af overførslerne 
Modtagerlandenes tilbagebetaling af overførsler 
SYSMIN 
Forsinkelser i gennemførelsen 
Kontrol af midler, forvaltet af Den europæiske Investeringsbank (EIB) Punkt 
1 
2 
3 
3 
4 
5 
9 
10 
24 
43 
43 
51 
62 
62 
64 
67 
69 — 4 
— 8 
— 42 
— 23 
— 42 
— 61 
— 50 
— 61 
— 66 
— 63 
— 66 
— 72 
— 72 
73 74 
INDLEDNING OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
1. De europæiske Udviklingsfonde (EUF) er hovedin­
strumentet i den samarbejdspolitik, som EØF fra 1958 
har ført med en række udviklingslande i Afrika, 
Vestindien og Stillehavet (AVS-staterne). Bevillingerne til 
de enkelte udviklingsfonde er ikke opført på De 
europæiske Fællesskabers almindelige budget, men 
finansieres af medlemsstaternes bidrag, der er fastsat i 
henhold til en ad hoc fordelingsnøgle. Forvaltningen af 
hver udviklingsfond er i øvrigt underlagt bestemmelserne 
i en særlig finansforordning. 2. Tabel 1 viser den kumulerede udnyttelse af den tredje, 
fjerde og femte EUF pr. 31. december 1985 og de samlede 
betalinger og diverse indtægter, der er registreret i 1985. 
Beløbene for bistand ydet pr. modtagerland findes i 
anden del af bilag III. 
134 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Tabel 1 — Udnyttelse af den tredje, fjerde og femte EUF 
pr. 31. december 1985 
(mio ECU) 
Midler og 
udnyttelse 
Udbetalinger: 
— før 1985 
— i 1985 
I alt udbetalt 
Endnu ikke udbetalt: 
— forpligtelser indgået 
— forpligtelser ikke ind­
gået 
Tildeling 
Diverse indtægter: 
— før 1985 
— i 1985 
Disponible midler i alt 3. EUF 
Yaoundé II 
(udløbet: 
1976) 
875,6 
5,9 
881,5 
17,8 
17,3 
916,6 
— 
916,6 4. EUF 
Lomé I 
(udløbet: 
1981) 
2 676,3 
105,6 
2 781,9 
216,9 
157,1 
3 155,9 
40,7 
3 196,6 5. EUF 
Lomé II 
(udløbet: 
1985) 
1 454,7 
586,3 
2 041,0 
1 621,3 
1 140,0 
4 802,3 
6,9 
20,2 
4 829,4 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE DEN 
ØKONOMISKE FORVALTNING 
Den tredje og fjerde EUF 
3. Kommissionen fortsatte i 1985 med at træffe 
finansieringsafgørelser for den tredje EUF, hvilket 
yderligere har forsinket dens afslutning. Hovedparten af 
de 17,8 mio ECU, for hvilke der er indgået forpligtelser til 
den tredje EUF, men som endnu ikke er betalt, vedrører 
projekter, hvis igangsættelse går mere end ti år tilbage. 
Retten er af den opfattelse, at de overskydende forplig­
telser, der er indgået i forbindelse med disse projekter, nu 
bør frigøres og overføres til den femte EUF sammen med 
de 17,3 mio EUC, for hvilke der endnu ikke er indgået 
forpligtelser. Ligeledes bør Kommissionen forelægge 
forslag til anvendelse af visse uudnyttede midler fra den 
fjerde EUF, såsom den bistand, der er fastlagt inden for 
rammerne af det indikative program (47,1 mio ECU), og 
diverse indtægter (40,7 mio ECU). Den femte EUF 
4. Den del af midlerne fra den femte EUF, som 
Kommissionen kan planlægge, andrager 3 147,4 mio 
ECU. Artikel 110 i Lomé li-konventionen (femte 
EUF) (•) fastslår, at de beløb, for hvilke der skal indgås 
forpligtelser i forbindelse med bistand, der er bevilget 
under det indikative program, bør fordeles så jævnt som 
muligt over konventionens samlede gyldighedsperiode, 
som udløb den 28. februar 1985. Pr. 31. december 1985 
var der disponeret over 77 % af den bistand, der kunne 
planlægges. Fordelingen pr. økonomisk sektor ses i tabel 
2. Blandt hovedmodtagerne adskiller Sierra Leone, 
Liberia, Surinam, Papua Ny Guinea og Nigeria sig ved 
særlig lave udnyttelsesgrader (henholdsvis 17%, 14%, 
12 %, 13 % og 4 %). Udbetalingen af de tildelte bevillinger 
har været betydelig lavere for lån på særlige vilkår end for 
gavebistand (henholdsvis 24 % og 37 %); dette skyldes til 
dels de alt for lange frister, der er brugt til indgåelse af 
lånekontrakter. 
BEMÆRKNINGER OM 
REGNSKABSSYSTEMER OG 
-PROCEDURER 
5. Revisionsretten har i årsberetningen for regnskabs­
året 1984 (2) og i tidligere årsberetninger fremsat 
bemærkninger om de for høje bidrag, som Kommissionen 
anmoder medlemsstaterne om, samt om forsinkelserne i 
visse medlemsstaters indbetaling af deres bidrag og 
Kommissionens utilstrækkelige regnskabsføring af 
EUF's banksaldi. Disse mangler gjorde sig stadig 
gældende i 1985, hvor man afventede vedtagelsen af de 
foreslåede ændringer i finansforordningen vedrørende 
den sjette EUF og den undersøgelse af kassebogholderi­
systemet, som Kommissionen havde bebudet i pkt. 15.13 i 
sit svar til Rettens årsberetning for regnskabsåret 1984. 
6. På samme måde konstateres det, at mange af de 
tidligere påviste mangler fortsat består for så vidt angår 
de betalingsbilag, der forelægges finansforvaltningen til 
godkendelse eller revision; dette gælder ligeledes for visse 
forsinkelser med betaling eller bogføring, især i årets 
første kvartal, hvor bogføringen ikke længere er konti­
nuerlig. 
(0 Fodnoterne findes sidst i anden del. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 135 
Tabel 2 — Udnyttelsen pr. 31. december 1985 af programbistanden under den femte EUF 
Økonomisk sektor 
(1) 
Udvikling af landdistrikter 
Transport og kommunikation 
Det sociale område (sundhed og 
uddannelse) 
Industri, energi, minedrift 
Boliger og byudvikling, spilde­
vandsanlæg, vandforsyning 
Fagligt samarbejde 
Mikroprojekter 
Handelsfremmende foranstalt­
ninger 
Reserve 
Programbistand i alt Tildeling til 
indikative programmer 
mio ECU 
(2) %af 
det 
totale 
beløb 
(3) 
1 235,0 39,2 
585,0 18,6 
410,0 13,0 
285,0 9,0 
210,0 6,6 
100,0 3,2 
47,0 1,5 
45,0 1,4 
230,4 7,5 
3 147,4 100,0 Finansierings-
afgørelser 
mio ECU 
(4) Finansie-
ringsaf-
gørelserne 
udtrykt i 
procent 
(5) = %(4)/(2) 
838.8 68,0 
600,2 102,6 
314.7 76,8 
284.9 100,0 
221.8 105,6 
34,2 34,2 
61,7 131,2 
65,7 146,0 
2 422,0 77,0 Udbetalinger 
mio ECU 
(6) i pro­
cent af 
tilde­
lingen 
(7) = °/„(6)/(2) i pro­
cent af 
det ved 
finan­
sierings-
afgørelsen 
tildelte 
beløb 
(8) = %(6)/(4) 
346.6 28,1 41,3 
317,1 54,2 52,8 
108.7 26,5 34,6 
143,1 50,2 50,2 
105,3 50,1 47,5 
21,0 21,0 61,4 
32,4 68,9 52,5 
24,8 55,1 37,7 
1 099,0 34,9 45,4 
Tabel 3 — Procentdel af bistand kontrolleret af Retten i de besøgte lande 
Ghana 
95% Guinea 
91% Kap Verde 
61% Madagaskar 
67% Mauritius 
53% Kenya 
57% Somalia 
82% 
7. EUF's edb-system er en af hovedårsagerne til 
forsinkelserne. Når man tager det edb-udstyr i betragt­
ning, Kommissionen råder over, burde personale, der har 
ansvar for betalingsanvisningen og for regnskabet, f.eks. 
via terminaler, kunne få adgang til EUF's edb-registre; 
dette ville gøre det muligt at undgå de urimelig lange 
ventetider inden modtagelsen af de trykte regnskabs­
oplysninger, hvis ajourføring er et yderst besværligt 
arbejde, der foregår ved hjælp af hulkort og formularer, 
der udfyldes i hånden. 
8. De mangler, der er konstateret i forbindelse med 
bilag, skyldes bl.a., at der ikke findes en detaljeret 
håndbog over procedurerne, som er nødvendig for 
fastlæggelse og koordinering af de opgaver, der skal 
udføres af personalet i finansforvaltningen og i Kommis­
sionens delegationer. Det er derfor i særlig grad påkrævet, 
at revisionsprocedurer omgående fastlægges og anven­
des; f.eks. har Kommissionens tjenestegrene i Bruxelles 
for at sikre en hurtig iværksættelse været nødt til at foretage et stigende antal betalinger alene på basis af 
telexinstruktioner fra de delegerede, som beholder alle 
bilag på deres delegationskontorer, hvilket f.eks. har 
været tilfældet med den særbistand på i alt 80 mio ECU, 
der er bevilget til Dublin-planen. 
BEMÆRKNINGER OM AVS-STATERNES 
ROLLE VED FASTLÆGGELSEN AF 
BISTANDEN 
9. De undersøgelser, Retten foretog i 1985 i syv lande 
(Ghana, Guinea, Kap Verde, Madagaskar, Mauritius, 
Kenya og Somalia) og i Kommissionens tjenestegrene, 
omfattede 63 projekter og en lang række mikroprojekter, 
der var finansieret inden for rammerne af de nationale 
indikative programmer og det regionale samarbejde samt 
forskellige interventioner for katastrofebistand og stabili-
136 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
sering af eksportindtægter. Revisionen omfattede så 
forskellige områder som udvikling af landdistrikterne, 
landbrugsproduktion, agroindustri, den forarbejdende 
industri, infrastrukturer på vej-, vand- og sundhedsområ­
det, bevillingssystemet, støtte til små og mellemstore 
virksomheder og uddannelse. Som det i øvrigt fremgår af 
tabel 3, ligger den økonomiske del af støtten, der blev 
kontrolleret i hvert af de besøgte lande, på mellem 53 % 
og 95 % af den samlede støtte, ydet til den fjerde og femte 
EUF: 
Planlægning af bistanden 
Fastlæggelse af modtagerstaternes vigtigste behov 
10. Det hedder i artikel 109 i Lomé li-konventionen 
(femte EUF) (3): »De foranstaltninger, der finansieres af 
Fællesskabet, og som supplerer AVS-staternes egne 
bestræbelser, udgør et led i disses økonomiske og sociale 
udviklingsplaner og -programmer og indpasses i de 
udviklingsmål og -prioriteringer, som de opstiller såvel 
nationalt som regionalt.« Af undersøgelsen fremstår 
mange indikative programmer mere som sammenstil­
linger af individuelle projekter end som helheder af 
samordnede aktioner, der sigter mod præcist definerede 
målsætninger. 
11. Således er der for nogle programmer overhovedet 
ikke taget hensyn til principperne om selektivitet og 
prioritering. Eksempelvis har den fjerde EUF i Guinea, 
der i henhold til Lomé-konventionerne figurerer blandt 
de mindst udviklede AVS-stater, hovedsagelig finansieret 
industriinvesteringer og indkøb af landbrugsmaskiner, 
uanset at disse ikke kan anvendes uden elementære 
infrastrukturer (elinstallationer, veje, stier osv.), som ikke 
forefindes. Vanskeligheder med elenergiforsyning, som 
Guinea er udsat for, er hovedårsagen til den forsinkelse 
på henved tre år, der er opstået ved istandsættelsen af 
tekstilanlægget i Sanoyah og til behovet for at forhøje 
Fællesskabets deltagelse i denne foranstaltning fra 30 til 
43,2 mio ECU. Forsinkelsen på et år, der optrådte i 
forbindelse med forøgelse af driften i plastfabrikken 
Soguiplast og tilvejebringelsen af supplerende midler fra 
EUF på 0,5 mio ECU, skyldes ligeledes de manglende 
elanlæg. Hvad mere er, hvis dette sidste forhold ikke 
ændres, vil det i alvorlig grad belaste disse to virksomhe­
der. Hvad angår udviklingsprojektet for bomulds-
produktion i Øvre Guinea, skal forklaringen på dets 
fiasko til en vis grad søges i uvejsomme ørkenstier og 
broer i dette område, hvilket i høj grad besværliggjorde 
bevidstgørelsen af landbrugerne og forsyninger af 
produktionselementer. De flaskehalse, disse projekter har været udsat for, er tegn på, at en vigtig fase af 
planlægningen har været overset: en helt nøgtern 
vurdering af den nationale økonomis primære behov og 
en deraf følgende velbegrundet udvælgelse af foranstalt­
ninger, der skal fremmes. 
Hensyntagen til de ydre omstændigheder der er en følge 
af situationen for de offentlige finanser og for 
valutabeholdningerne 
12. I artikel 110 i Lomé li-konventionen (femte EUF) 
er det bestemt, at det optimale afløb for de samlede 
forpligtelser fastlægges sammen med den pågældende 
AVS-stat »under hensyn til de forskellige ydre omstæn­
digheder og prioriteringer, der gør sig gældende for 
parterne, og som de må respektere«. Arten af de 
vanskeligheder, der blev konstateret i forbindelse med de 
enkelte undersøgte projekter, giver anledning til at 
formode, at der ved udarbejdelsen af de indikative 
programmer ikke er taget tilstrækkeligt hensyn til de ydre 
omstændigheder, der gør sig gældende for udviklingspoli­
tikken i de fleste modtagerstater. Nogle af disse ydre 
omstændigheder kan som følge af deres konjunkturbe­
stemte art kun vanskeligt tages med i betragtning, når der 
er tale om planlægning for en femårsperiode. Derimod er 
det mildest talt påfaldende, så let der i de indikative 
programmer gås hen over regler på strukturområdet. 
Som eksempel herpå kan anføres den meget spændte 
situation, hvori flere nationalbudgetter befinder sig, og 
det kroniske valutaunderskud, der, selv om det som oftest 
har været tilsløret, har vanskeliggjort gennemførelse og 
drift af mange projekter. 
13. De vanskeligheder, de nationale myndigheder har 
haft med at overholde deres forpligtelser i forbindelse 
med samfinansierede projekter og med at sikre dæk­
ningen af driftsomkostningerne på grund af den penible 
situation for deres offentlige finanser, ligger til grund for 
de uheld, der har præget mange af projekterne. 
14. Hvad samfinansierede projekter angår, er det i 
forbindelse med et projekt om bygning og udvidelse af et 
hospital og nogle sundhedscentre i Kenya blevet konsta­
teret, at bygningen af et oprindelig planlagt center har 
måttet opgives, og at byggeriet på to andre centrer har 
været indstillet i flere år siden 1982 på grund af statens 
vanskeligheder med at sikre betalinger til de virksomhe­
der, der har ansvaret for byggeriet, uanset at disse udgifter 
i henhold til finansieringsaftalen skulle dækkes af 
nationale midler. I Ghana skulle en del af programmet til 
istandsættelse og opførelse af boliger til personalet på 
oliepalmeplantagen i Prestea finansieres med nationale 
midler. Da Ghana imidlertid ikke har været i stand til at 
sikre finansieringen, har boligbyggeriet midlertidig 
måttet indstilles, hvilket har gjort det vanskeligere at 
skaffe plantagen kvalificeret personale. Et lignende 
eksempel har man i Ghana været ude for på oliepalme­
plantagen i Twifo. Ændringer af denne art kan forstyrre 
økonomien i de enkelte projekter og følgelig bringe 
gennemførelsen heraf i fare. Dette taget i betragtning bør 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 137 
Kommissionen kun indgå aftaler om samfinansierede 
projekter med stater, der kan give seriøse garantier for, at 
de evner at overholde deres forpligtelser. 
15. Driften af allerede afsluttede projekter kan ligeledes 
vanskeliggøres af svigtende nationale budgetter. Besøg på 
tre hospitalscentre i Guinea viste f.eks. en tydelig 
underudnyttelse af udstyr, der var finansieret under den 
fjerde EUF, hovedsagelig som følge af mangel på 
lægemidler og de mest nødvendige instrumenter. Alene en 
gennemgang af disse centres budgetter gør det hurtigt 
klart, at bevillingerne er utilstrækkelige til at sikre en 
forsvarlig drift. I lyset heraf havde det uden tvivl været 
bedre at koncentrere Fællesskabets interventioner på 
færre investeringer med gennemførelse af integrerede 
foranstaltninger, hvor forskellige delprojekter inden for 
de enkelte aktioner blev finansieret 100 %. 
16. Da de indikative programmer ikke indeholder 
nærmere herom, påhviler det ligeledes modtagerlandene 
over deres budgetter at forestå vedligeholdelsen af langt 
størstedelen af de projekter, der er finansieret af EUF. 
Det må fastslås, at de pågældende staters offentlige 
finanser i mange af de undersøgte tilfælde ikke har været 
tilstrækkelige til at magte denne opgave. 
17. Eksempelvis havde Somalia forpligtet sig til på sit 
årlige budget at opføre de nødvendige bevillinger til 
vedligeholdelse af Goluen-Gelib vejstrækningen og til at 
underrette Kommissionen om de pågældende beløb. 
Disse betingelser er aldrig blevet opfyldt. Som følge heraf 
har der vist sig så alvorlige mangler, at der på visse 
strækninger kræves istandsættelsesarbejder. Hvad angår 
programmet for offentlige arbejder og landskabsplanlæg­
ning i Mathare Valley i Kenya, skyldes vejenes dårlige 
tilstand og fejlene på kloakeringsanlægget, at »Nairobi 
City Council« ikke har sørget for tilstrækkelig vedlige­
holdelse af infrastrukturerne. I Madagaskar lover 
budgetindskrænkninger til vedligeholdelse af Ambilobe-
Vohimarina og Manakara-Irondo strækningerne ikke 
godt for disse projekter. 
18. I samme land er endvidere mange investeringer på 
landbrugsområdet, finansieret i årene 1970-1983, slået 
fejl, hovedsagelig som følge af manglende eller utilstræk­
kelig vedligeholdelse. Dette gælder f.eks. udviklings­
projektet i Nedre Mangoky hvor mindre end 50 % af de 
udlagte arealer er opdyrket, efter at tilledninger og 
fordelingsledninger for vandforsyningen er sandet til. 
Konsekvenserne heraf, dvs. forringelse af kostbart udstyr 
og mangel på ris og bomuld i Madagaskar, står ikke i 
rimeligt forhold til de relativt beskedne midler, der er 
påkrævet til forvaltning af et reservedelslager for de 
vigtigste maskiner og til regelmæssig vedligeholdelse af 
vandledningsnettet. 
19. I betragtning af situationen for de offentlige 
finanser i de pågældende lande, var det ingen overraskel­se, at det ville blive vanskeligt, for ikke at sige umuligt for 
disse stater at dække vedligeholdelsesudgifterne til alle 
disse projekter. Det er derfor beklageligt, at der ikke er 
åbnet mulighed for finansiering af vedligeholdelses-
aktioner i de indikative programmer, når det i artikel 153 i 
Lomé li-konventionen (femte EUF) udtrykkelig hedder, 
at »efterfølgende bistand« kan finansieres når den 
»omfatter driftsomkostninger, vedligeholdelsesomkost­
ninger og administrationsomkostninger ved projekter og 
programmer, der er gennemført tidligere, med henblik på 
at sikre fuld udnyttelse af disse, navnlig ved levering af 
vedligeholdelsesmateriel og/eller udførelse af større 
reparationer«. 
20. Den anden ydre omstændighed, der ikke på kort 
sigt kan afhjælpes, og som følgelig må tages i betragtning 
ved planlægningen af bistanden, er valutaknapheden. 
Mange af de undersøgte projekter viser, at det langt fra 
altid har været sådan. Fabrikken Soguiplast i Guinea kan 
kun drives på basis af en omfattende indførsel af råvarer. 
Da Guinea ikke råder over den fornødne valuta, er det 
udelukkende gennem bevilling af ekstra fællesskabs­
midler, at en standsning af produktionen indtil nu har 
kunnet undgås. Det er imidlertid ikke tanken på ubestemt 
tid gennem bistand udefra at skulle dække en fabriks 
forsyning med råvarer, for så vidt bistand i det hele taget 
er disponibel. For et projekt til udvikling af kokosnødde-
produktionen i Madagaskar kan staten ikke stille de 
fornødne betalingsmidler til vareindførsel (gødning, 
pesticider osv.), til rådighed for Soavoanio, selskabet, der 
forestår driften. Når selskabet således er nødt til at 
forlade sig på bistand udefra, er det ikke selv herre over et 
væsentligt aspekt ved forvaltningen. Ved planlægningen 
bør man søge at tilskynde lande med varige betalings­
balanceproblemer, til, når de anmoder om finansiering 
fra EUF, at lægge vægt på projekter, der kun kræver 
råvareimport i beskedent omfang. 
Samspillet mellem EF-foranstaltninger og nationale 
foranstaltninger 
21. I artikel 109 i Lomé li-konventionen (femte EUF) 
lægges stor vægt på komplementariteten, idet Fællesska­
bets foranstaltninger skal supplere AVS-staternes egne 
bestræbelser. De afvigende initiativer, der er taget af 
Fællesskabets og AVS-staternes myndigheder inden for 
visse projekter, skaber tvivl om, hvordan det virkelig 
forholder sig med denne komplementaritet. 
22. F.eks. omfattede det mauritiske projekt til land­
brugsudvikling på øen Rodrigues et program, der skulle 
halvere bestanden på 10 000 stykker kvæg, hvoraf 
hovedparten var af en degenereret race, og skulle 
begrænse kvægets bevægelsesfrihed for at kunne forbedre 
dyrlægetilsynet samt begrænse overgræsningen og øde­
læggelsen af afgrøder. I stedet for at iværksætte den 
praktiske side af denne målsætning udvidede staten de 
bestemmelser, der på øen Mauritius var indført med 
138 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
henblik på at fremme kvægavl, til også at omfatte øen 
Rodriques, såsom tilskud til koncentreret foder og gratis 
levering af medikamenter. Denne inkonsekvens bringer 
gennemførelsen af den del af projektet i fare, der sigter på 
forøgelse af majsproduktionen; eftersom det ikke er 
lykkedes at begrænse besætningerne og deres græsning, 
vil ødelæggelserne ved det omstrejfende kvæg være en 
hindring for gennemførelsen af denne aktion. 
23. I Guinea har den fjerde EUF finansieret leveringen 
af udstyr til fem polytekniske skoler. Samtidig fortsatte 
ministeriet for faglig undervisning på gymnasieniveau og 
erhvervsuddannelse med at tildele disse skoler så 
ubetydelige midler, at de ikke havde nogen mulighed for 
at istandsætte lokalerne til det leverede udstyr, at købe det 
hertil påkrævede værktøj eller til at uddanne det fornødne 
personale til driften heraf. Som følge herafer en væsentlig 
del af det leverede udstyr forsvundet, medens resten heraf 
vil forringes ved underudnyttelse og derved hurtigt tabe i 
værdi. Det videnskabelige materiel, leveret til landbrugs­
videnskabelige fakulteter har lidt samme skæbne. Et af 
disse fakulteter, i Labé, eksisterer ganske enkelt ikke 
længere. Det af EUF finansierede materiel er stillet til side 
i åbnede kasser, og udstyret er alvorligt beskadiget og for 
en stor dels vedkommende ubrugeligt. På et andet besøgt 
fakultet, i Kankan, er en stor del af materiellet stadig 
oplagret i kasser flere år efter leveringen, idet der mangler 
bygninger til det. Disse forhold rejser alvorlig tvivl om 
sammenhængen mellem dels Fællesskabets foranstalt­
ninger, der har til formål at styrke disse institutioner, og 
dels Guineas politik, der helt har prisgivet disse institutio­
ner. 
Forundersøgelse af projekterne 
Analyse af de handelsmæssige aspekter 
24. For at sikre afsætningen af den forventede produk­
tion fra et projekt, må forundersøgelsen gå i to retninger: i 
første række at identificere behov, der skal dækkes med 
henblik på, kvantitativt såvel som kvalitativt, at vurdere 
de foreliggende afsætningsmuligheder; i anden række 
undersøge distributionskanalerne for at skabe en effektiv 
forbindelse mellem projekt og marked. De vanskelighe­
der, flere projekter har haft med afsætning af deres 
produkter, tyder på, at disse to faser ikke altid har været 
styret med fornøden konsekvens. 
25. Ved forundersøgelsen af visse projekter savnes ofte 
nøjagtighed i vurderingen af efterspørgslen på markedet. F.eks. var det planen med landbrugsprojektet på øen 
Rodrigues at øge løgproduktionen fra 540 tons i 1981 til 
1 500 tons i 1986.1 virkeligheden faldt produktionen med 
ca. halvdelen til 285 tons. Eftersom markedet på øen 
Mauritius allerede fra starten var mættet, var målsæt­
ningen for projektet ikke særlig realistisk. På Madagaskar 
førte udviklingsprojektet for kokosnøddeproduktion til 
en kraftig stigning i produktionen af kopra. Soavoanio, 
selskabet, der driver plantagen, har ikke kunnet afsætte 
denne produktion og må følgelig opbygge lagre, og har 
derfor likviditetsvanskeligheder. Grundene hertil er, at 
aftagerne af olien er delvis insolvente, og at de ikke har 
kunnet finde andre råvarer til sæbefremstillingen. 
Endvidere er den nye oliemølle, der skulle optage 
produktionsstigningen, ikke blevet opført. Ved andre 
projekter er der ikke taget tilstrækkelig hensyn til 
potentielle køberes smag, idet markedsundersøgelsen 
ikke har været tilstrækkelig detaljeret. Dette gælder 
navnlig fabrikken Soguiplast i Guinea, hvis sko, der er 
bestemt for hjemmemarkedet, kun med stort besvær blev 
afsat, da modellerne ikke faldt i forbrugernes smag, som 
gik i retning af sko, importeret fra Sierra Leone. 
26. For nogle projekter hæmmes varesalget endvidere 
af et lidet effektivt distributionssystem. I eksemplet med 
fabrikken Soguiplast, der blev omtalt under punkt 25, 
blev den samlede produktion opkøbt af det nationale 
handelsministerium, der udbød varerne til salg i sine 
statsdrevne butikker. Samme ministerium fastsætter selv 
administrativt salgspriserne. Følgelig har virksomheden 
ikke kontrol over sin fortjenstmargen. Efter liberaliserin­
gen af Guineas økonomi oversvømmes markedet af 
konkurrecevarer fra nabolandene. Disse importvarer 
distribueres af private småhandlende, der fører en ret 
agressiv handelspolitik og justerer deres salgspriser for at 
øge deres markedsandel. Under disse omstændigheder 
giver Soguiplasts varer, der hæmmes af en ufleksibel 
prisfastsættelsesmekanisme og af et lidet effektivt distri­
butionssystem, alvorlige problemer i konkurrencen. 
Tekniske undersøgelser 
27. De tekniske undersøgelser, der er et vigtigt led i 
projektforløbet, skal gøre det muligt at behandle 
problemer med investeringens placering og omfang samt 
spørgsmålet, om det udstyr, de råvarer og tjenesteydelser, 
der kræves til produktionen, er for hånden. Hvad disse 
forskellige aspekter angår, har stikprøvegennemgangen 
af projekter vist talrige mangler både i planlægningen og 
ved iværksættelsen af undersøgelsernes konklusioner. 
28. Valget af projekternes placering har ikke altid været 
genstand for tilstrækkelig opmærksomhed under forun­
dersøgelsen, hvilket ses af følgende eksempler. På basis af 
en undersøgelse, der blev foretaget i 1976, af udviklingen 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 139 
af Jubadalen, besluttede myndighederne i Somalia at 
placere et landbrugsforsøgscenter i Sakow. Til dette 
formål modtog de to tildelinger til et samlet beløb af 
6,35 mio ECU fra den fjerde EUF. De første tekniske 
undersøgelser af projektet rejste tvivl om 1976-undersø-
gelsens konklusioner, især vedrørende investeringens 
rentabilitet og jordbundens kvalitet i det område, man var 
gået ind for til de planlagte arbejder. Desuden medførte 
de dårlige tilkørselsforhold anlægsarbejder, der ikke stod 
i noget rimeligt forhold til investeringens omfang og 
formål. Til trods for disse advarsler, der blev fremsat i 
1979, om det uhensigtsmæssige i at placere dette 
forsøgscenter i Sakow, blev arbejdet først definitivt 
standset i november 1983, efter at der var brugt 897 000 
ECU til ingen nytte. Først da blev projektets placering 
taget op til fornyet overvejelse. Kommissionen foreslog 
da at placere centret i byen Alexandra, 150 km fra den 
oprindelige placering. De somaliske myndigheder, der 
påberåbte sig administrative problemer, forkastede dette 
forslag, og senere besluttedes det at placere centret et 
tredje sted, Bardeera. Disse udsættelser af valget af 
projektets placering, som har betydet forsinkelser på 
mindst tre år og store økonomiske tab, kunne have været 
undgået, hvis Kommissionen straks havde taget hensyn 
til konklusionerne af undersøgelserne i 1979. 
29. Udviklingsprojektet for kokosnøddeproduktion i 
Madagaskar omfattede oprettelse af landsbyplantager på 
405 ha. Kun 105 ha er blevet beplantet, og plantagerne 
forvaltes stort set af selskabet Soavoanio og ikke, som 
planen var, af landbrugerne. Den oprindelige tanke var 
fejlagtig, idet kokospalmerne blev samlet i store planta­
ger, uanset at landbrugerne havde anmodet om mindre 
plantager i nærheden af landsbyerne, således at der kunne 
føres bedre tilsyn med dem. 
30. Der har ikke altid ved de tekniske undersøgelser 
været vist fornøden omhu med projekternes omfang, 
hvorfor der har været eksempler på overkapacitet 
sammenholdt med behovet. I Somalia omfattede projek­
tet vedrørende opdyrkning af arealer med grapefrugt i 
Goluen-Bulo Mererta opførelse af et el-værk. Det blev 
udstyret med tre generatorer på hver 200 kW, hvoraf én 
var reservegenerator, samt med en generator på 100 kW, 
selv om spidsbelastningen for det nye opdyrkede areal 
ikke overstiger 100 kW. 
31. Overslagene, der udarbejdes på basis af fortilfælde, 
og som er indeholdt i finansieringsforslagene, viser sig 
ofte kun at være omtrentlige. For udbygningen af 
infrastrukturerne på sundhedsområdet i Machakos-
distriktet i Kenya anslog man således omkostningerne til 
bygning af og faciliteter til en ny poliklinik, til udbygning 
af og faciliteter til fire bestående sundhedscentre og til 
opførelse af et nyt sundhedscenter og personaleboliger til i 
alt 2,3 mio ECU. I praksis androg omkostningerne alene 
til bygning og indretning af poliklinikken over 3 mio ECU. Som følge af denne klare undervurdering af 
omkostningerne viste det sig nødvendigt at give afkald på 
en væsentlig del af projektet. 
32. På samme måde var det planen ved et projekt til 
genoprettelse af risbrug i Kenya at øge det opdyrkede 
areal på fire eksisterende brug fra 130 til 650 ha. Dette mål 
blev senere ændret til kun 500 ha. De oprindelige mål var 
blevet fastsat ved udarbejdelsen af finansieringsforslaget i 
oktober 1981, medens den tilsvarende feasibility-under-
søgelse først blev afsluttet i maj 1982. Dette resulterede i 
for lavt anslåede omkostninger i finansieringsforslaget, 
hvilket igen førte til en yderligere reduktion af arealerne. 
33. I de tekniske undersøgelser er der for mange af de 
kontrollerede investeringer ikke taget skridt til at sikre, at 
der kan tilvejebringes fornødne materialer og udstyr, 
samt de rå- og forbrugsvarer, der er nødvendige, for at 
projekterne kan arbejde tilfredsstillende. Til et egnudvik­
lingsprojekt i Guinea blev der ikke leveret varer i 
tilstrækkeligt omfang og af fornøden kvalitet. Den ringe 
risydelse, der blev konstateret på Mansaya- og Donka-
sletterne (500-600 kg/ha), til trods for at den derværende 
lerjord er velegnet til risdyrkning, skyldes til dels 
mangelen på gødning. I Kono og Sagana er majs- og 
højlandsrisafgrøder væksthæmmede som følge af mange­
len på midler mod ukrudt. Samme projekt blev sat tilbage, 
idet der ikke var tilstrækkeligt udstyr (traktorer og plove) 
til de forskellige landbrugsarbejder. Ved et mikrovand-
bygningsprojekt i Madagskar har landbrugerne haft 
meget vanskeligt ved på det lokale marked at skaffe sig 
forsyninger af forædlet frø og gødning. Denne mangel har 
gjort det umuligt at opnå den påregnede stigning i 
risydelsen på de pågældende arealer. 
Undersøgelse af projekternes administrative og 
finansielle forhold 
34. Det er ligeledes i forundersøgelsesfasen, at man bør 
behandle forskellige administrative og finansielle spørgs­
mål, der vil være afgørende for driften af projektet. De 
mangler, der er bemærket ved undersøgelsen, viser, at der 
ikke er foretaget en systematisk undersøgelse af finansie­
ringsplanernes troværdighed, af spørgsmål om forvalt­
ningen af investeringerne og af de administrative og 
vedtægtsmæssige bestemmelser i modtagerlandene, som 
kan få indflydelse på projekternes planmæssige forløb. 
35. Ved behandlingen af finansieringsplanen og af 
driftsregnskabet under forundersøgelsen af et projekt bør 
Kommissionens tjenestegrene kunne sikre sig, at behovet 
for driftskapital er dækket ind. Denne elementære 
forholdsregel er i visse tilfælde blevet forsømt. Ved 
projektet til istandsættelse af tekstilanlægget i Sanoyah i 
140 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Guinea blev virksomhedens likviditetsbehov i indkø­
ringsperioden således dækket af en bevilling fra staten. 
Når der ikke i Guinea findes handelsbanker, er det et 
spørgsmål, hvordan man på kort sigt vil finansiere det 
strukturelle behov, der skabes af den nødvendige 
lagerfornyelse og kredit, der ydes kunderne. Undersøgel­
ser på stedet og i Kommissionen har ikke givet svar på 
dette spørgsmål, som imidlertid er afgørende for selve 
virksomhedens fortsatte beståen. 
36. Ved forundersøgelsen bør det ligeledes påses, at 
betingelserne for forvaltning af projekterne i modtager­
landene ikke er af en sådan art, at de griber forstyrrende 
ind i projekternes drift. En del af de undersøgte 
investeringer lider af mangel på arbejdskraft eller under 
svigtende forvaltning. F.eks. på oliepalmeplantagen i 
Twifo i Ghana fastlagde staten i udviklingsprojektets 
indledende fase lønningerne på et niveau, der ligger under 
en families eksistensbehov. Denne urimelige lønpolitik 
har tillige med projektets isolerede geografiske placering 
ført til mangel især på kvalificeret personale, med 
alvorlige konsekvenser for projektets udvikling. I det 
mikrovandbygningsprojekt, der er blevet finansieret i 
Madagaskar, er visse afsnit af byggeriet som følge af 
utilstrækkelig forvaltning ikke tilstrækkelig rentable. 
Rådgivningsafdelingen havde ikke tilstrækkelige midler 
til at sikre den bedst mulige udnyttelse af de overvandede 
arealer, og de tilsynsførende viste sig uegnede til at 
motivere landbrugerne til forvaltning og vedligeholdelse 
af de anlæg, de havde fået til benyttelse. 
37. Forvaltningen af visse projekter lider under 
manglende koordinering af de administrative foranstalt­
ninger. F.eks. deltog tre ministerier i et projekt under den 
fjerde EUF om vandforsyning og spildevandsanlæg i 
Praia i Kap Verde, nemlig ministeriet for udvikling af 
landdistrikterne — om forvaltning af vandressourcerne 
—, ministeriet for offentlige arbejder — om vandledning­
erne — og indenrigsministeriet angående den finansielle 
forvaltning. Denne ansvarsspredning har været til skade 
for projektets forløb. Som det er anført i finansierings-
aftalen til dette projekt under den femte EUF, er det en 
forudsætning for en effektiv forvaltning af projektet, at 
der oprettes et forvaltningsorgan med finansiel autonomi, 
og som har passende juridiske, administrative og tekniske 
forudsætninger til at sikre projektets iværksættelse og 
gennemførelse. Når udviklingsprojektet for bomulds-
produktion i Øvre Volta delvis mislykkedes, skyldes det 
ligeledes til en vis grad overdreven indblanding fra statens 
side. Projektledelsen, der ikke havde nogen administrati­
ve eller finansielle beføjelser, var således underlagt de 
nationale myndigheder, og faglig bistand måtte komme i 
anden række. 
38. I forbindelse med landsplanlægningsprojektet 
opstod der interne kompetencestridigheder blandt myn­
dighederne i Guinea. Mens anlægsarbejderne i Kankan-
og Labé-regionerne var spredt over så store geografiske 
områder, at det krævede en særlig koordineringsindsats 
fra de nationale myndigheder, viste det sig imidlertid, at forskellige ministerier greb ind i projektet på basis af 
forskellige, ja endog modstridende retningslinjer. Som 
eksempel kan det nævnes, at Kommissionen forelagde en 
begrænset liste over fire rådgivningsfirmaer, der kunne 
tænkes at være i stand til at yde teknisk medvirken ved 
støtteprojektet i forbindelse med distriktslandbrug med 
græsgange. Ministeriet for internationalt samarbejde lod 
delegationen foreslå, at intet af de foreslåede firmaer 
kunne accepteres. Næsten samtidig meddelte det ministe­
rium, der har ansvaret for disse distriktslandbrug, 
Kommissionen, at det gik ind for et af de foreslåede 
firmaer, da »en af dets eksperter passede udmærket til den 
hovedopgave, som konsulenterne ville få«. Disse eksem­
pler understreger nødvendigheden af allerede fra forun-
dersøgelsesstadiet klart at afgrænse beføjelserne og 
ansvaret ved projektets gennemførelse og forvaltning, 
samt at identificere de kanaler og fremgangsmåder i de 
nationale administrationer, der kunne sinke projekternes 
iværksættelse og gennemførelse. Disse forudgående 
undersøgelser skulle gøre det muligt at indføre egnede 
forvaltningssystemer. 
39. Indtil slutningen af 1985 arbejdede Guineas 
økonomi med to prisordninger, hvoraf den ene var 
baseret på den officielle sylikurs og den anden på 
markedskursen, ifølge hvilken syliens købekraft var ti 
gange lavere. Indkøbsprisen for bomuld til landbrugerne 
under det tidligere omtalte projekt til udvikling af 
bomuldsproduktionen blev fastsat på grundlag af den 
officielle sylikurs, medens landbefolkningen i al væsent­
lighed kun havde adgang til produkter, der blev solgt på 
markedet til parallel kurs. Disse for bomuldsproducenter-
ne afskrækkende prisforhold har i ikke ringe grad 
bidraget til, at projektet mislykkedes. 
40. Ligeledes i Guinea indebar et projekt om bistand til 
små og mellemstore virksomheder (SMV), at der gennem 
Crédit National blev givet en budgetbevilling til finansie­
ring af lån til SMV. Gennemførelsen af finansierings-
aftalen var betinget af oprettelsen af en finansierings-
kontrakt mellem Crédit National og Kommissionen, der 
udarbejdede et udkast til finansieringskontrakt, som 
begge parter øjensynlig kunne billige. Det var først ved 
afslutningen af det langvarige arbejde med at forberede 
kontrakten, at Kommissionen blev klar over, at Crédit 
National ikke havde juridiske beføjelser til at optage 
denne slags lån. Det viste sig derfor nødvendigt at 
foretage en ændring af vedtægterne i denne finansierings­
ordning. Det er beklageligt, at der på grund af juridisk­
administrative hindringer, der let kunne være fjernet ved 
en grundig forundersøgelse, er opstået så store forsinkel­
ser i opfyldelsen af virksomhedernes finansieringsbehov. 
41. Disse mangler skyldes i vid udstrækning, at 
Kommissionen i planlægningsfasen har anlagt et globalt 
og hovedsagelig økonomisk synspunkt, medens man til 
tider ikke tager AVS-staternes nationale særpræg i 
betragtning. Som følge heraf har de indikative program­
mer, der er blevet gennemført med hver enkelt modtager­
stat, på ingen måde gjort det muligt at bestemme staternes 
vigtigste behov, de har ikke taget tilstrækkeligt hensyn til 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 141 
de begrænsninger, der er følgen af situationen for disse 
staters offentlige finanser og valutareserver, og det har 
ikke altid i programmerne været sikret, at der bestod den 
nødvendige komplementaritet mellem Fællesskabets 
indsats og de nationale bestræbelser. Fællesskabet bør i 
fremtiden ved hensyntagen til disse faktorer kunne 
overtage flere vedligeholdelsesaktioner i de dårligst 
stillede lande. 
42. Forundersøgelsen af flere kontrollerede projekter 
viste sig at være utilfredsstillende i en af følgende faser: 
(a) analysen af erhvervsaspekterne har i mange tilfælde 
været mangelfuld, idet den ikke har givet tilstrækkelig 
mulighed for en nøjere vurdering af visse produkters 
potentielle afsætningskanaler, endsige sikre oprettel­
sen af et effektivt distributionsnet; 
(b) de tekniske undersøgelser resulterede i valg af 
uegnede projektplaceringer, uforholdsmæssige di­
mensioneringer og tog ikke altid fornødent hensyn til, 
om de til projekternes drift fornødne udstyr, råvarer 
og tjenesteydelser var disponible; 
(c) undersøgelsen af projekternes administrative og 
finansielle forudsætninger har ikke altid gjort det 
muligt at foregribe problemer med lidet kompetente 
forvaltningsorganer, nationale myndigheders mel­
lemkomst og finansieringsplaner, der ikke er tilstræk­
kelig pålidelige. 
BEMÆRKNINGER OM FÆLLESSKABETS 
ANSVARSOMRÅDE VED FORVALTNING 
AF BISTANDEN 
Udførelse af projekterne 
Udbudsbetingelser for offentlige kontrakter, finansieret 
af EUF 
43. De fælles bestemmelser for de almindelige betingel­
ser og vilkår for tildeling og gennemførelse af offentlige 
kontrakter, der finansieres af fonden, og som i henhold til 
artikel 22 i protokol nr. 2, der er medtaget som bilag til 
Lomé I-konventionen (fjerde EUF) (4) skulle have været 
vedtaget ved en afgørelse af Ministerrådet på dettes andet 
møde efter konventionens ikrafttræden, men er ikke 
blevet det inden for konventionens gennemførelsesperio­de. Dette har resulteret i indførelsen af en overgangsbe­
stemmelse, der fastsætter, at tildelingen og gennemførel­
sen af de pågældende offentlige kontrakter for de AVS-
stater, der var kontrahenter i Yaoundé-konventionen 
(tredje EUF), i mellemtiden er undergivet de pr. 31. 
januar 1975 gældende regler, medens for de andre AVS-
stater deres nationale lovgivning eller faste praksis med 
hensyn til internationale kontrakter skal være gældende. 
44. Denne uholdbare situation blev ikke afklaret i 
Lomé li-konventionens (femte EUF) gennemførelsespe­
riode, som fra den første konvention (fjerde EUF) næsten 
ordret overtog de fælles bestemmelser såvel som over­
gangsbestemmelsen. Denne nye mangel har medført, at 
de nævnte bestemmelser er indføjet i artikel 237 i Lomé 
III-konventionen (sjette EUF) (5). Hvor ønskværdig 
gennemførelsen af fælles bestemmelser end er, ser det 
næppe ud til, at Rådet har planer herom i den nærmeste 
fremtid. 
45. Da de almindelige udbudsbetingelser for offentlige 
kontrakter, der finansieres af EUF, ikke var vedtaget, 
indebar det for de AVS-stater, der ikke var kontraherende 
parter i Yaoundé-konventionen (tredje EUF), at deres 
nationale lovgivning skulle anvendes. Dette forhold 
betingede, at der måtte føres en løbende oversigt over 
nævnte lovgivninger, som regelmæssigt skulle ajourføres. 
Indtil nu er der ikke taget skridt hertil. 
Voldgiftsproceduren ved uoverensstemmelser under 
gennemførelsen af offentlige kontrakter 
46. Det hedder i artikel 23 i protokol nr. 2, der er bilag 
til Lomé I-konventionen (fjerde EUF): »Enhver uover­
ensstemmelse, der opstår mellem administrationen i den 
pågældende AVS-stat og entreprenøren eller leverandø­
ren under gennemførelsen af en kontrakt, der finansieres 
af fonden, afgøres ved voldgift i overensstemmelse med 
procedureregler, der vedtages af Ministerrådet senest på 
dets andet møde efter aftalens ikrafttræden«. 
47. I en fælleserklæring er medlemsstaterne og AVS-
staterne blevet enige om, at »som overgangsforanstalt­
ning indtil den i artikel 23 i protokol nr. 2 fastsatte 
beslutnings ikrafttræden vil alle uoverensstemmelser blive 
endelig afgjort i overensstemmelse med Det internationa­
le Handelskammers mæglings- og voldgiftsregler«. 
48. Eftersom konventionen udløb, uden at disse 
procedureregler var blevet vedtaget, blev bestemmelser af 
samme ordlyd medtaget i Lomé Il-konventionen (femte 
EUF) og, da mangelen fortsat består, ligeledes i Lomé III-
konventionens (sjette EUF) artikel 238. 
142 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
49. Det er på denne baggrund derfor så meget desto 
mere beklageligt, at der ikke findes en udtømmende 
fortegnelse over de tvister, der indbringes for de 
forskellige administrative og retslige instanser på natio­
nalt plan, samt for Det internationale Handelskammer og 
Domstolen for De europæiske Fællesskaber. 
50. Betydningen af en sådan oversigt, opdelt efter 
forskellige stikord (berørte områder, implicerede parter 
og tvistens art), er helt indlysende, idet uoverenstemmel-
serne ofte har økonomiske konsekvenser for EUF, i form 
af overskridelser af budgetoverslagene eller ved ekstraud­
gifter, der blandt andet skyldes prisændringer som følge 
af af overskridelser af fristerne. 
Evalueringen af projekterne 
Evaluering under gennemførelsen 
51. I Lomé li-konventionens (femte EUF) artikel 118, 
stk. 1, hedder det: »Projekterne og programmerne kan 
under deres gennemførelse gøres til genstand for en 
evaluering. De pågældende AVS-stater og Fællesskabet 
udarbejder sammen og med en hyppighed, parterne selv 
fastsætter, en evalueringsrapport omhandlende de for­
skellige aspekter af projektet samt dets resultater«. Det er 
beklageligt, at Kommissionen ikke oftere har gjort brug 
af denne bestemmelse. Havde den været anvendt, kunne 
visse flaskehalse eller afvigelser i forhold til de fastsatte 
mål hurtigt have været påvist og derved have tilført 
problemfyldte projekter nye impulser og retningslinjer. 
52. Det integrerede udviklingsprojekt i Machakos-
regionen i Kenya omfatter en aktion for landbrugs­
konsulentvirksomhed til forbedring af arbejdsmetoderne 
inden for landbruget i området. Adskillige år efter 
igangsætning af denne aktion, foreligger der stadig ingen 
oplysninger om dens betydning for det lokale landbrug. 
Uden at underkende problemerne med denne opgave 
forekommer en evaluering af konsulentaktionens virk­
ning på landbrugsproduktionen i området på sin plads for 
ikke at udelukke muligheden for i gennemførelsesfasen at 
kunne forbedre eventuelt mindre egnede metoder til 
oplysning og bevidstgøring af landbrugerne. 
53. Projekterne bør under gennemførelsesfasen følges 
regelmæssigt og systematisk op. Det har ikke været 
tilfældet i alle de lande, undersøgelserne har omfattet. 
Således er hovedparten af de af EUF i Guinea finansiere­
de kontrakter siden 1981 indgået efter underhåndsaftaler, 
undertiden efter begrænsede konsultationer og som oftest 
med de samme leverandører. Endvidere nævnes der i bilagene sjældent noget om forhåndskonsultation af 
firmaer og om deres tilbud. 
54. I samme land er mange betalinger foretaget 
udelukkende på basis af proforma-fakturaer. Visse 
håndskrevne fakturaer virker ikke tilforladelige. F.eks. er 
en udbetaling på 300 000 sylis for levering af 10 000 liter 
gasoil afholdt på basis af en håndskreven faktura, og i den 
pågældende betalingsordre nævnes ingen bankkonto. 
Indtil 1982 var rapporterne om overtagelse af materiellet i 
de fleste tilfælde mangelfulde. Selv om de senere mere 
systematisk vedlægges betalingsordrerne, er de som regel 
kortfattede og undertiden udaterede. I øvrigt har man 
trods hyppige leveringsforsinkelser så godt som aldrig 
pålagt bøder for forsinkelser. Der er ikke nærmere 
oplysninger om anvendelsen af større mængder reserve­
dele, brændstof og sågar lastvogne, finansieret af EUF. 
55. I Lomé li-konventionens (femte EUF) artikel 103, 
stk. 3, hedder det: »Enhver fortjeneste, som en AVS-stat 
opnår ved at modtage gavebistand eller lån, hvis rente 
eller tilbagebetalingsfrist er gunstigere end for det 
endelige lån, anvendes af AVS-staten til udviklingsformål 
på de i fmansieringsaftalen fastsatte vilkår«. AVS-
staternes anvendelse af de fortjenester, der opstår som 
følge af renteforskellene på udlån på særlige vilkår, har 
sjældent været fulgt med fornøden opmærksomhed. 
F.eks. modtog Mauritius under den femte EUF et lån på 
særlige vilkår på 3,04 mio ECU til et projekt, der skulle 
løse landets boligproblem. Undersøgelser på stedet 
frembragte ingen oplysninger om anvendelsen af den 
fortjeneste, der var opnået på den del af lånet, der allerede 
var opbrugt. På samme måde var det i finansierings-
aftalen om projektet til udbedring af plantagen i Prestea i 
Ghana bestemt, at renterne af lånet på særlige vilkår 
skulle anvendes til projekter på landbrugsområdet. Disse 
renter begyndte at blive disponible i 1982, men indtil nu 
har intet landbrugsprojekt haft fordel heraf, selv om der 
er stort behov inden for denne sektor. 
Efterfølgende evaluering af projekterne 
56. Lomé li-konventionens (femte EUF) artikel 118, 
stk. 2, lyder således: 
(a) »De afsluttede projekter og programmer gøres til 
genstand for en fælles evaluering, som foretages af de 
pågældende AVS-stater og Fællesskabet. Ved evalue­
ringen sammenholdes resultaterne med målene; 
desuden behandles forvaltningen og driften af de 
gennemførte foranstaltninger samt deres vedlige­
holdelse. Begge parter gennemgår resultaterne af 
disse evalueringer. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 143 
(b) Fællesskabets og de pågældende AVS-staters kompe­
tente myndigheder træffer hver for sig de foranstalt­
ninger, som findes påkrævede på baggrund af 
evalueringsrapporten«. 
57. Kommissionen gør alt for sjældent brug af denne 
bestemmelse. De dårlige driftsvilkår for visse afsluttede 
projekter, burde have nødvendiggjort intervention fra 
Fællesskabets side. Som eksempel kan nævnes teplanta-
geprojektet i Sahambavy i Madagaskar, hvor hovedpar­
ten af produktionen er bestemt til eksport. Fra 1978, da 
fabrikken blev sat i drift, til 1982, varetog det organ, der er 
ansvarlig for teproduktionen, selv markedsføring af 
produktionen og det med så stor succes, at teens kvalitet 
blev højt anset på det internationale marked. Fra og med 
1982 overdrog staten markedsføringen til Somacodis, et 
offentligt selskab, som selv forsøgte at finde aftagere i 
stedet for at fortsætte med børsen i London. Dette nye 
distributionsnet blev en fiasko: i juli 1985 henlå 
førsteklasses varer fra høståret 1984, der skulle have været 
solgt et halvt år tidligere, stadig oplagret på havnen i 
Tamatave, medens sekundavarer fra høståret 1983 
rådnede op på plantagen. Desuden lå Somacodis' 
pristilbud kun på 60 pence pr. kg, medens prisen på 
verdensmarkedet i første halvår 1985 svingede mellem 
260 og 140 pence pr. kg, og kun halvdelen af beløbet 
betales ved indskibningen, mens saldoen afregnes efter 
salget. Følgelig sælger denne tevirksomhed kun en 
beskeden del af sin produktion og med tab, hvorfor hele 
aktionens levedygtighed er sat på spil. På trods af dette 
har Kommissionen ikke grebet videre ind for at tilskynde 
de nationale myndigheder til at genindføre en bedre 
distribution. 
Hensyntagen til Rettens tidligere bemærkninger 
58. Flere af de projekter, Retten i 1985 kontrollerede i 
Madagaskar, Kenya og Somalia, havde allerede tidligere 
været genstand for en undersøgelse på stedet. Visse af de 
bemærkninger, der i den forbindelse blev fremsat, er der 
ikke taget hensyn til, idet de mangler, der blev påtalt 
under tidligere besøg, stadig bestod. F.eks. viste Rettens 
revision at et vandoverrislings- og beplantningsprojekt i 
Bura-området i Kenya, at de allerede i 1980 oprindelig 
anslåede omkostninger havde været ansat alt for lavt, og 
at »National Irrigation Board«s projektforvaltning lod 
meget tilbage at ønske. De første foranstaltninger for at 
rette op herpå blev først truffet i 1983, og denne 
forsinkelse på tre år har derfor øget projektets vanskelig­
heder. De mål, der — ligeledes i Kenya — havde været 
opstillet for udviklingen af vandressourcerne i det 
integrerede udviklingsprogram for Machakos-regionen 
havde forekommet alt for optimitiske. Virkeligheden har 
siden bekræftet, at disse bange anelser var velbegrundede, 
idet det viste sig nødvendigt at nedsætte antallet af 
vandledninger med lille diameter fra 200 til 100 og antallet 
af store vandledninger fra 50 til 20 og senere til 12. 59. Siden Retten sidst aflagde besøg i Madagaskar i 
1979, er der ikke gjort større fremskridt i udviklings­
projektet i Andapa-dalen. Arbejdet sinkes stadig af 
forsyningsvanskeligheder og mangel på reservedele. 
Byggerimateriellet er for en stor dels vedkommende 
ubrugeligt. Regeringsdekretet af 22. december 1978 om 
ophævelse af forpagtningsordningen, er stadig ikke 
gennemført, hvorfor jordlodderne stadig i urimeligt 
omfang er koncentreret på få hænder. Der er ikke blevet 
indført en vandafgiftsordning, selv om denne foranstalt­
ning var bestemt i en afgørelse af 22. december 1981. 
Derfor noterede administrationsselskabet et driftstab på 
0,6 mio ECU i 1983. Der er heller ikke sket forbedring af 
den i 1979 konstaterede dårlige vedligeholdelse af 
pumpestationen. Det er vanskeligt at anvende gennemfø-
relsesrapporterne ved opfølgningen af et projekt, idet de 
er alt for ringe og utilstrækkelige. 
60. Disse få eksempler er tilstrækkelige til at vise, at 
Kommissionen ikke altid følger de bemærkninger op, 
som Retten har fremsat i en konstruktiv ånd. Hvis der 
blev taget mere hensyn hertil, kunne i mange tilfælde visse 
uregelmæssigheder i projekternes gennemførelse bringes 
til ophør, og følgerne af mangler ved planlægningen af 
bistanden og forundersøgelsen af projekterne kunne 
endda forebygges. 
61. Sammenfattende skal bemærkes, at der ved 
iværksættelse af aktionerne mangler bestemmelser om 
udbudsbetingelserne for offentlige kontrakter, der finan­
sieres af EUF, og om voldgiftsprocedurerne til bilæggelse 
af tvister, der opstår under gennemførelsen af kontrakter­
ne. I øvrigt viser det sig, at evalueringen af projekterne 
både i gennemførelsesfasen og efter afslutningen er 
utilstrækkelig. Desuden tages der kun delvis hensyn til de 
tidligere af Retten fremsatte bemærkninger. 
STABEX 
Anvendelsen af overførslerne 
62. De indtægtstab, der resulterer i STABEX-overførs-
ler, kan være lokalt betingede. F.eks. medførte en 
urealistisk prispolitik, en utilstrækkelig transportinfra­
struktur og ineffektive halvstatslige instanser et fald i 
Ghanas kakaoproduktion fra 281 000 tons i 1979 til 
178 000 tons i 1982. Denne nedgang kom til udtryk i 
anmodninger om bistand til et beløb af 102,2 mio ECU 
under STABEX-ordningen som kompensation for ind­
tægtstab i 1981 og 1982. Eftersom STABEX-midlerne var 
utilstrækkelige i 1981, modtog Ghana omsider 56,8 mio 
ECU af det anmodede beløb, hvoraf 40 % er anvendt til 
144 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
indførsel af forbrugsvarer uden nogen forbindelse med 
kakaoproduktionen. I henhold til STABEX-reglerne var 
Ghana ikke forpligtet til at indhente en forhåndstilladelse 
fra Fællesskabet til et program for reaktivering af 
kakaoproduktionen; hvad angår internationale kontrak­
ter, var Ghana ikke nødt til at henvende sig til EF-
leverandører eller til at indhente tilbud fra konkurrerende 
firmaer; der forelå heller ingen bestemmelse om, at 
delegationen skulle varetage finansiel og teknisk kontrol 
(selv om Ghana havde givet delegationen kontrolbeføjel­
ser ved tildelingen af kontrakterne). 
63. Hvad angår anvendelsen af den udenlandske 
valuta, der er bevilget som STABEX-bistand, mener 
Madagaskar at dokumentere størstedelen af de 6,1 mio 
ECU, modtaget under Lomé li-konventionen (femte 
EUF), ved at forelægge rapporter om udgifter for 
modværdien i national valuta. Kap Verde har ikke afgivet 
nogen rapport. Anvendelsen af STABEX-overførslerne 
er således ikke underlagt den kontrol, der gælder for de 
andre områder af det finansielle samarbejde inden for 
Lomé-konventionerne. 
Modtagerlandenes tilbagebetaling af 
overførsler 
64. I Lomé I-konventionens artikel 21 (fjerde EUF) og i 
Lomé li-konventionens artikel 43 og 44 (femte EUF) er 
det bestemt, at nogle AVS-stater skal tilbagebetale beløb, 
der er udbetalt dem under STABEX-ordningen, hvis 
udviklingen af deres eksportindtægter eller finansielle 
situation tillader det. 
65. Overførsler under den fjerde EUF, der skulle 
tilbagebetales, beløb sig til i alt 127,3 mio ECU; siden da 
er 5,0 mio ECU tilbagebetalt til EUF, 26,1 mio ECU er 
modregnet i overførsler, der skulle udbetales de følgende 
år, og 6,2 mio ECU er blevet eftergivet af tilgodehaven­
det, efter at de pågældende stater blev omklassificeret som 
»mindst udviklede stater«. En udbetaling på 0,4 mio 
ECU til et oversøisk territorium er endnu ikke tilbagebe­
talt af Det forenede Kongerige. AVS/EØF-Ministerrådet 
har stadig ikke truffet afgørelse om, om det samlede 
udestående beløb på 89,6 mio ECU, overført til fem AVS-
stater (Congo, Gabon, Liberia, Madagaskar og Senegal), 
skal tilbagebetales til EUF, eller om tilgodehavendet skal 
eftergives. Kommissionen har udarbejdet forslag om 
tilbagebetalinger og om eftergivelser, men forslagene 
bygger ikke på nærmere kriterier, da der ikke findes 
gennemførelsesbestemmelser for Lomé I-konventionens 
(fjerde EUF) artikel 21, stk. 4, der blot fastsætter, at der »skal tages hensyn til« betalingsbalancen, valutareserver­
ne og de pågældende AVS-staters gæld til udlandet, før 
der kan træffes afgørelse om en eventuel tilbageføring af 
de udestående beløb. 
66. Pr. 31. december 1985 androg overførsler under den 
femte EUF, der skulle tilbagebetales, i alt 261,2 mio 
ECU. De tilbagebetalinger, Kommissionen indtil denne 
dato havde forlangt i overensstemmelse med Lomé II-
konventionens (femte EUF) artikel 43 som følge af en 
bedring i AVS-staternes eksport og eksportpriser, beløb 
sig til 161 mio ECU, medens det tilsvarende beløb i hele 
den periode, der blev dækket af Lomé I-konventionen 
(fjerde EUF) kun var på 5,0 mio ECU. Dette forhold er 
udtryk for den betydelige stigning, der har været i de 
pågældende AVS-staters eksportindtægter; forbedringen 
har måske ikke været tilstrækkelig til, at alle modtager­
lande har kunnet opfylde den lovformelige forpligtelse til 
tilbagebetaling af overførsler inden for den syvårsperio­
de, der er fastsat i Lomé li-konventionens (femte EUF) 
artikel 42 om genoprettelse af ordningens midler, en 
periode, der begynder i 1986. 
SYSMIN 
67. SYSMIN-ordningen blev indført inden for rammer­
ne af Lomé Il-konventionen (femte EUF) med en 
bevilling på 282 mio ECU med det formål at hjælpe de 
AVS-stater, hvis økonomi i vidt omfang er afhængig af 
minedrift, til at imødegå en forringelse af deres eksport­
muligheder med en tilsvarende nedgang i eksportindtæg­
terne. Tildelingen af SYSMIN-midler sigter på under nøje 
tilsyn fra Kommissionen at genoprette den ramte sektors 
indtægtsevne. Midlernes anvendelse er underlagt EUF's 
finansforordning og regler for erhvervelse af varer og 
tjenesteydelser. Kommissionen råder ikke over et præcist 
grundlag til fastsættelse af det beløb, som en stat skal 
modtage, selv om en af de faktorer, den skal tage hensyn 
til, er indtægtsfaldets størrelse (Lomé li-konventionens 
(femte EUF) artikel 54, stk. 2). Den periode, over hvilken 
indtægtsfaldet beregnes, er ikke klart defineret, og der 
kan være tale om en meget lang referenceperiode; f.eks. er 
perioden 1976-1980 blevet valgt som grundlag for 
indbetaling af bistand til Zambia og Zaire i 1980 og 1981. 
68. Pr. 31. december 1985 var der under SYSMIN-
ordningen vedtaget fem finansieringsafgørelser til fordel 
for fire stater til et samlet beløb af 128,8 mio ECU, hvoraf 
92,6 mio ECU var blevet udbetalt. I tabel 4 gives en 
oversigt over stillingen. Anmodninger fra fem andre 
stater var stadig under behandling. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 145 
Tabel 4 — Situationen for Sysmin pr. 31. december 1985 (Lomé li-konventionen) 
Modtagerland 
Zambia: 
— 1. afgørelse 
— 2. afgørelse 
Zaire: 
— 1. afgørelse 
— 2. afgørelse 
Guyana: 
— forskud 
— saldo 
Rwanda: 
— Minedrift i mindre måle­
stok 
— Industriel minedrift 
Subtotal 
Saldo 
Tildeling til Sysmin (Lomé II) Finansieringsafgørelser 
Dato 
4/82 
10/85 
7/82 
endnu ikke 
truffet 
10/84 
endnu ikke 
truffet 
7/85 
endnu ikke 
truffet Beløb 
(mio ECU) 
55,0 
28,0 
40,0 
p.m. 
3,0 
p.m. 
2,8 
p.m. 
128,8 
153,2 
282,0 Betalt pr. 
31. 12. 1985 
(mio ECU) 
55,0 
37,4 
0,2 
— 
92,6 
189,4 
282,0 Bemærkninger 
Finansieringsaftale endnu ikke undertegnet. 
Berettigelse vedtaget i december 1985, finansie­
ringsforslag endnu ikke godkendt. 
Berettigelse vedtaget i juli 1984, finansierings­
forslag på 22-32 mio ECU endnu ikke forelagt 
Kommissionen. 
Finansieringskontrakt ednu ikke undertegnet. 
Berettigelse vedtaget i september 1984, finansie­
ringsforslag på 12-17 mio ECU, endnu ikke 
behandlet. 
Forsinkelser i gennemførelsen 
69. SYSMIN-ordningen er kendetegnet ved den særlig 
lange gennemførelsesperiode: kun to projekter er helt 
afsluttet, og kun 33 % af tildelingen var udbetalt pr. 31. 
december 1985. For de to afsluttede projekter gik der fra 
fire til seks år fra indgivelsen af finansieringsanmodning-
erne i januar 1981, før bistanden nåede frem til 
modtagerlandene. SYSMIN-ordningen har derfor ikke 
øjeblikkeligt afbødet virkningerne af indtægtsfald i 
fremmed valuta på modtagerstaternes økonomi. 
70. Denne forsinkelse skyldes for en stor del det krav, 
der er underforstået i Lomé li-konventionens (femte 
EUF) artikel 52, stk. 1, hvorefter modtagerlandene først 
skal gå ind på at genoprette et levedygtigt og økonomisk 
produktionsniveau inden for minesektoren. 
71. Gennemførelsesperiodens længde skyldes også de 
talrige administrative procedurefaser forud for udbeta­lingen af SYSMIN-midlerne. Først træffer Kommissio­
nen, efter høring af Rådets EUF-Udvalg, afgørelse om 
finansieringsanmodningens berettigelse; efter dernæst at 
have foretaget en evaluering af et givet projekt eller 
program og efter på ny at have hørt EUF-Udvalget, 
fastsætter Kommissionen finansieringsbeløbet og -vilkå­
rene. Tre kontrakter underskrives på forskellige tids­
punkter med modtageren: en aftale, der fastlægger 
fællessynspunkter om målsætningen for den vedtagne 
politik, en finansieringsaftale og endelig lånekontrakten. 
72. Ved Lomé li-konventionen (femte EUF) understre­
ges nødvendigheden af en hurtig iværksættelse af den 
under SYSMIN bevilgede bistand, ligesom der gives 
bestemmelser om udbetaling af forskud, for at der kan 
iværksættes forebyggende foranstaltninger, mens projek­
terne forundersøges eller gennemføres. Selv om fristerne 
helt klart er meget lange i samtlige tilfælde, er der ydet et 
enkelt forskud på 3 mio ECU til Guyana. Til trods for at 
myndighederne i Guyana faktisk har modtaget dette 
forskud, hvoraf en del var beregnet til faglig bistand, 
fremsendte de ikke oplysninger til Kommissionen om 
noget projekt vedrørende anvendelsen af det lovede 
ekstrabeløb på 22 til 32 mio ECU. 
146 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KONTROL AF MIDLER, FORVALTET AF 
DEN EUROPÆISKE INVESTERINGSBANK 
(EIB) 
73. I særberetningen (6) om EIBs forvaltning af 
Fællesskabets udviklingsbistandsmidler fremsatte Retten 
bemærkninger om de mangelfulde sagsakter, den fik 
forelagt om projekter, der finansieres af EUF og forvaltes 
af EIB. Parlamentet vedtog en beslutning herom den 22. 
oktober 1985 (7). Trods en vis forbedring er Kommissio­
nens sagsakter stadig meget ufyldestgørende, idet de ikke 
indeholder oplysninger om iværksættelsen af projekter, 
vedtaget inden den 1. januar 1984, selv om der stadig sker 
udbetalinger til disse projekter; der mangler endvidere 
helt oplysninger om iværksættelsen af projekter, der har 
modtaget rentegodtgørelser, selv om EUF's bidrag andrager mere end 30 % af det lån, som EIB har ydet af 
egne midler. Med hensyn til den stedlige kontrol af de 
projekter, som EIB forvalter, skal det her på ny 
fremhæves, at Rettens revisionskompetence i henhold til 
traktaten om oprettelse af Revisionsretten ikke kan 
anfægtes og ikke kan begrænses ved senere udstedte, 
afledte retsakter. Dette forhold blev klart udtrykt af 
Retten i udtalelsen om udkast til finansforordning 
vedrørende Den 6. europæiske Udviklingsfond (8) (og i 
øvrigt allerede omtalt i ovennævnte særberetning). 
74. Retten har ikke, som det blev henstillet i Parlamen­
tets beslutning af 22. oktober 1985 (7), kunnet forelægge 
Parlamentet en analyse af EIB's indtægter og udgifter på 
området for udviklingsbistand, da der i de sagsakter, den 
fik forelagt af Kommissionen, savnedes fornødent 
grundlag for et svar. 
(i) EFTL 347 af 22.12.1980. (5) 
(2) EFT C 326 af 16.12.1985. (6) 
(3) Lomé I-konventionens artikel 51 indeholder en bestemmelse 
af samme ordlyd. (7) 
(4) EFTL 25 af 30.1.1976. (8) EFTL 86 af 31.3.1986. 
Særberetning 2/84, vedtaget den 10.5.1984, ikke offentlig­
gjort, men fås ved henvendelse til Retten. 
EFT C 343 af 31.12.1985, s. 27. 
EFT C 361 af 31.12.1985. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 147 
BILAG I 
Ansvarsfordeling blandt medlemmerne af Revisionsretten for 
De europæiske Fællesskaber på tidspunktet for vedtagelsen af denne beretning 
Rettens sekretariat, administration og personale, forbindelser udadtil Marcel MART, 
formand 
Revisionsgruppe I 
Egne indtægter 1: 
told og landbrugsindtægter Richie RYAN 
Egne indtægter 2: 
momsindtægter, balance på budgettet, diverse indtægter Josep SUBIRATS 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, garantisektionen 1 
forvaltnings- og budgetkontrolprocedurer og generelle spørgsmål Charles J. CAREY 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, garantisektionen 2: 
fælles markedsordninger Keld BRIXTOFTE 
Revisionsgruppe II 
Den europæiske Socialfond Paul GAUDY 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, udviklingssektionen 
(med undtagelse af foranstaltninger med regionalt sigte) 
Fiskeri 
De europæiske Udviklingsfonde Aldo ANGIOI 
Samarbejde med udviklingslande og trejdelande Pierre LELONG 
148 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Den europæiske Fond for Regionaludvikling André J. MIDDELHOEK 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, udviklingssektionen 
(foranstaltninger med regionalt sigte) 
Revisionsgruppe III 
Generelle revisionsspørgsmål Marcel MART 
Långivning og lånoptagelse Lothar HAASE 
Det europæiske Kul- og Stålfællesskab 
Hovedbogholderiet 
Regnskabsprincipper 
Institutionernes personale- og driftsudgifter Stergios VALLAS 
Publikationskontoret, 
Presse- og informationskontorerne 
Europaskolerne 
Forskning, teknologi, nye politikker Carlos MORENO 
Tilskud 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 149 
BILAG II 
Revisionsrettens beretninger og udtalelser 
vedtaget af Revisionsretten inden for de sidste fem år 
I overensstemmelse med traktaterne påhviler det Revisionsretten 
at udarbejde en årsberetning. I henhold til traktaterne og de 
gældende forordninger påhviler det endvidere Retten at 
udarbejde årsberetninger for visse af Fællesskabets organer og 
aktiviteter. Retten kan desuden i medfør af traktaterne fremkomme med bemærkninger til særlige spørgsmål og på 
begæring fra en af institutionerne afgive udtalelser. I den 
følgende fortegnelse opregnes de beretninger og udtalelser, 
Retten har vedtaget i de sidste fem år. 
Titel 
4. årsberetning, regnskabsåret 1980 
Undersøgelse af De europæiske Fællesskabers budget- og regnskabssystemer 
(1981) 
Særberetning om udlandstillæg og det særlige udlandstillæg Vedtaget den: 
26. november 1981 
26. november 1981 
4. februar 1982 Offentliggørelse 
EFT C 344 
af 31. 12.81 
EFT C 342 
af 31. 12.81 
Fås ved henvendelse 
til Retten 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning om ændring af finansforordningen 18. februar 1982 EFT C 122 
af 21. december 1977 vedrørende De europæiske Fællesskabers almindelige af 13. 5. 82 
budget 
Særberetning om salg af smør til nedsat pris inden for Fællesskabet 
Beretning om 1981-regnskabet for Euratoms Forsyningsagentur 
Beretning om årsregnskabet 1981 for JET 
Beretning om regnskaberne for Det europæiske Kul- og Stålfællesskab pr. 
31. december 1981 (EKSF-traktatens artikel 78 f, stk. 5) 
Særberetning (bemærkninger) vedrørende Europa-Parlamentet — Medlem­
mernes kasse 
Særberetning om lånoptagelse og långivning 
Særberetning om nyoprettelse eller bevarelse af arbejdspladser ved ydelse af 
støtte til investeringer til regionale formål 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for 1980 18. marts 1982 
29. april 1982 
29. april 1982 
27. maj 1982 
6. juli 1982 
19. juli 1982 
30. juli 1982 
30. juli 1982 EFT C 143 
af 7. 6. 82 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
EFT C 270 
af 14. 10.82 
EFT C 202 
af 5. 8. 82 
EFT C 319 
af 6. 12.82 
EFT C 345 
af 31. 12.82 
Ikke offentliggjort 
Særberetning om Fællesskabets ordning for aktiv forædling 16. september 1982 EFT C 88 
af 30. 3. 83 
150 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Titel Vedtaget den: Offentliggørelse 
Udtalelse 1/82 om fire forslag til Rådets forordninger om ændring af visse 16. september 1982 EFT C 324 
bestemmelser vedrørende Det europæiske Center for udvikling af Erhvervsud- af 10. 12.82 
dannelse og Det europæiske Institut til forbedring af Leve- og Arbejds­
vilkårene 
Særberetning (note) vedrørende »Como«-svigagtige forhold (foreligger ikke 
på dansk) 
Særberetning: Det fælles Forskningscenter — Økonomisk forvaltning af 
flerårige programmer 
Beretning om 1981-regnskabet for Det europæiske Institut til forbedring af 
Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin-instituttet) 
Beretning om 1981-regnskabet for Det europæiske Center for udvikling af 
Erhvervsuddannelse (Berlin-centret) 
Beretning om lånoptagelse og långivning — rentegodtgørelser (bilag til EKSF-
årsberetningen for 1980) 
Særberetning (bemærkninger) om afslutning af regnskaberne for EUGFL, 
garantisektionen — systemet og dets virkemåde 16. september 1982 
7. oktober 1982 
7. oktober 1982 
7. oktober 1982 
12. oktober 1982 
12. oktober 1982 Ikke offentliggjort 
Fås ved henvendelse 
til Retten 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
EFT C 313 
af 29. 11.82 
Udtalelse 2/82 om forslag til rådsforordning om ændring af Rådets forordning 16. november 1982 EFT C 133 
(EØF, Euratom, EKSF) nr. 2891/77 om gennemførelsen af afgørelsen af af 20. 5. 83 
21. april 1970 angående udskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag 
med Fællesskabernes egne indtægter 
Udtalelse 3/82 om forslag til Rådets forordning om ændring af og forlængelse 16. november 1982 EFT C 151 
af gyldighedsperioden for forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77 om af 9. 6. 83 
anvendelse af afgørelsen af 21. april 1970 angående udskiftning af medlems­
staternes finansielle bidrag med Fællesskabernes egne indtægter på egne 
indtægter hidrørende fra merværdiafgiften 
Beretning om lån til boliger (bilag til EKSF-årsberetningen for 1981) 
5. årsberetning, regnskabsåret 1981 
Udtalelse 4/82 om forslag til Kommissionens forordning om finansielle 
bestemmelser for Det europæiske Samarbejdsagentur samt om bestemmelser 
vedrørende agenturets forbindelser med Kommissionen 
Udtalelse 5/82 om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning 
(EØF) nr. 2744/80 om indførelse af supplerende foranstaltninger til fordel for 
Det forenede Kongerige 25. november 1982 
25. november 1982 
9. december 1982 
16. december 1982 Ikke offentliggjort 
EFT C 344 
af 31. 12.82 
Ikke offentliggjort 
EFT C 160 
af 18. 6. 83 
Udtalelse 6/82 om forslag til Rådets forordning (EØF) om indførelse af et 16. december 1982 EFT C 199 
særligt energiudviklingsprogram af 26. 7. 83 
s. 7 
Udtalelse 7/82 om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning 2. februar 1983 
(EØF) nr. 2779/78 om anvendelse af ECU i retsakter på toldområdet EFT C 199 
af 26. 7. 83 
s. 8 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 151 
Titel Vedtaget den: Offentliggørelse 
Særberetning 1/83 vedrørende Europa-Parlamentets udgifter i forbindelse 10. marts 1983 Fås ved henvendelse 
med interparlamentariske konferencer til Retten 
Særberetning 2/83 om gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1078/77 og 14. april 1983 EFT C 278 
(EØF) nr. 1041 /78 om indførelse af en præmieordning for ikke-markedsføring af 17. 10.83 
af mælk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvægsbesætninger 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for 1981 
Beretning om årsregnskabet 1982 for JET 
Særberetning 3/83 om restauranter, kantiner, cafeterier og indkøbscentre 
Beretning om 1982-regnskabet for Euratoms Forsyningsagentur 
Særberetning 4/83 om den budgetmæssige forvaltning af programmet for 
levering af landbrugsprodukter og fødevarer til Polen 
Særberetning 5/83 om støtte til skummetmælk forarbejdet til kasein og 
kaseinater 
Beretning (artikel 78 f, stk. 5) om EKSF's årsregnskab pr. 31. december 1982 
Beretning om 1982-regnskabet for Det europæiske Institut til forbedring af 
Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin-instituttet) 
Beretning om 1982-regnskabet for Det europæiske Center for udvikling af 
Erhvervsuddannelse (Berlin-centret) 28. april 1983 
28. april 1983 
18. maj 1983 
26. maj 1983 
9. juni 1983 
9. juni 1983 
22.juni 1983 
14. juli 1983 
14. juli 1983 Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
EFT C 278 
af 17. 10. 83 
EFT C 41 
af 15. 2. 84 
EFT C 339 
af 19. 12.84 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Udtalelse 1/83 om forslag til Kommissionens forordning (EØF) om 21. juli 1983 Ikke offentliggjort 
funktionen af forskudssystemet for udgifter finansieret over Den europæiske 
Udviklings- og Garantifond for Landbruget, garantisektionen (EUGFL) 
Beretning om gennemførelsen af konklusionerne fra Det europæiske Råd af 
18. juni 1983 
6. årsberetning, regnskabsåret 1982 
Beretning (Bilag til årsberetningen EKSF 1982) om EKSF's regnskabsforvalt-
ning og økonomiske forvaltning 
Særberetning 6/83 om Den europæiske Socialfonds edb-system 6. oktober 1983 
24. november 1983 
7. december 1983 
15. december 1983 EFT C 287 
af 24. 10.83 
EFT C 357 
af 31. 12.83 
Ikke offentliggjort 
Fås ved henvendelse 
til Retten 
Udtalelse 2/83 om forslag til Rådets forordning (EØF) om rentegodtgørelse 12. januar 1984 EFT C 5,5 
ved visse lån, ydet inden for rammerne af Det europæiske monetære System af 28. 2. 84 
152 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Titel Vedtaget den: Offentliggørelse 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for regnskabsåret 1982 23. februar 1984 Ikke offentliggjort 
Udtalelse 4/83 om anden ændring af forslaget til Rådets forordning om 14. marts 1984 EFT C 163 
ændring af forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2891/77 om gennemførelse af 23. 6. 84 
af afgørelsen af 21. april 1970 angående udskiftning af medlemsstaternes 
finansielle bidrag med Fællesskabets egne indtægter 
Særberetning 1/84 om koordinering af Fællesskabets bistand til tredjelande 14. marts 1984 EFT C 224 
af 25. 8. 84 
Udtalelse 3/83 om forslag til Rådets afgørelse om bemyndigelse af 5. april 1984 EFT C 163 
Kommissionen til at medvirke ved finansieringen af innovation i Fællesskabet af 23. 6. 84 
Særberetning 2/84 om Den europæiske Investeringsbanks forvaltning af 10. maj 1984 Fås ved henvendelse 
Fællesskabets udviklingsbistandsmidler til Retten 
Udtalelse 1/84 om forslag til Rådets forordning (EØF) om foranstaltninger til 
dækning af behovene i regnskabsåret 1984, idet Fællesskabets egne indtægter 
er opbrugt 
Beretning til Kommissionen om årsregnskabet 1983 for Euratoms Forsynings­
agentur 
Revisionsrettens beretning om 1983-årsregnskabet for fællesforetagendet JET 
Beretning om årsregnskabet pr. 31. december 1983 for Det europæiske Kul- og 
Stålfællesskab 
Revisionsrettens særberetning 3/84 om hvorledes den fælles markedsordning 
for fårekød fungerer 
Revisionsrettens særberetning 4/84 om gennemførelsen af direktiv 77/435/ 
EØF af 27. juni 1977 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, 
der finansieres gennem EUGFL, garantisektionen 
Revisionsrettens beretning om 1983-regnskaberne for Det europæiske Center 
for udvikling af Erhvervsuddannelse (Berlin-centret) 
Revisionsrettens beretning om 1983-regnskaberne for Det europæiske Institut 
til forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin-instituttet) 
7. årsberetning, regnskabsåret 1983 
Beretning (Bilag til årsberetningen EKSF-1983) om EKSF's regnskabsforvalt-
ning og økonomiske forvaltning 
Særberetning 5/84 om ordningen med støtte til skummetmælk, der anvendes til 
foder 7. juni 1984 
19. juni 1984 
19. juni 1984 
26. juni 1984 
19. juli 1984 
11. oktober 1984 
24. oktober 1984 
24. oktober 1984 
22. november 1984 
13. december 1984 
13. december 1984 EFT C 228 
af 30. 8. 84 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
EFT C 350 
af 31. 12.84 
EFT C 234 
af 4. 9. 84 
EFT C 336 
af 17. 12.84 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
EFT C 348 
af 31. 12.84 
Ikke offentliggjort 
EFT C 91 
af 12. 4. 85 
Særberetning 1/85 om den fælles markedsordning for olivenolie 25. april 1985 EFT C 134 
af 3. 6. 85 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 153 
Titel Vedtaget den: Offentliggørelse 
Udtalelse 1/85 om forslag til Rådets forordning (EØF) om gennemførelsen af 2. maj 1985 EFT C 138 
bestemmelserne i aftalen i form af brevveksling mellem Det europæiske af 6. 6. 85 
økonomiske Fællesskab og republikken Portugal om ydelse af en særlig 
finansiel støtte til forbedring af landbrugs- og fiskeristrukturerne i Portugal 
Udtalelse 2/85 om forslag til Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) om 26. juni 1985 EFT C 261 
forlængelse af Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77 om af 12. 10. 85 
anvendelse af afgørelsen af 21. april 1970 angående udskiftning af medlems­
staternes finansielle bidrag med Fællesskabernes egne indtægter på egne 
indtægter hidrørende fra merværdiafgiften 
Beretning om årsregnskabet pr. 31. december 1984 for Det europæiske Kul- og 
Stålfællesskab 
Særberetning 2/85 om reglerne for udbetaling af eksportrestitutioner ved 
udførsel af landbrugsvarer (»kontrol af udførsler af landbrugsvarer«) 
Særberetning 3/85 om visse aspekter af det faglige samarbejde, der finansieres 
over Fællesskabets udviklingsbistand 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for regnskabsåret 1983 
Beretning til Kommissionen om 1984-årsregnskabet for Euratoms Forsy­
ningsagentur 
Beretning om 1984-årsregnskabet for fællesforetagendet JET 
Beretning om 1984-regnskaberne for Det europæiske Center for udvikling af 
Erhvervsuddannelse (Berlin-centret) 
Beretning om 1984-regnskaberne for Det europæiske Institut til forbedring af 
Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin-instituttet) 
Beretning (Bilag til EKSF-årsberetningen 1984) om EKSF's regnskabsforvalt-
ning og økonomiske forvaltning 
8. årsberetning, regnskabsåret 1984 
Særberetning 4/85 om den fælles markedsordning for fiskerivarer 
Særberetning 5/85 om Fællesskabets deltagelse i aktioner til fordel for 
udviklingslande, som gennemføres af ikke-statslige organisationer 
Udtagelse 3/85 om udkast til ændring af visse artikler i udkastet til 
Kommissionens forordning om gennemførelsesbestemmelser til visse bestem­
melser i finansforordningen af 21. december 1977 26. juni 1985 
26. juni 1985 
12. juli 1985 
17. juli 1985 
17. juli 1985 
17. juli 1985 
17. oktober 1985 
17. oktober 1985 
19. november 1985 
19. november 1985 
28. november 1985 
12. december 1985 
12. december 1985 EFT C 360 
af 31. 12.85 
EFT C 215 
af 26. 8. 85 
Fås ved henvendelse 
til Retten 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
Ikke offentliggjort 
EFT C 326 
af 16. 12. 85 
EFT C 339 
af 31. 12.85 
Fås ved henvendelse 
til Retten 
Ikke offentliggjort 
Udtalelse 4/85 om forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af 12. december 1985 EFT C 357 
forordning (EØF) nr. 2681/74 om fællesskabsfinansiering af udgifter i af 31. 12.85 
forbindelse med levering af landbrugsvarer som fødevarehjælp 
154 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Titel Vedtaget den: Offentliggørelse 
Udtalelse 5/85 om udkast til finansforordning vedrørende Den 6. europæiske 12. december 1985 EFT C 361 
Udviklingsfond af 31. 12. 85 
Særberetning 1/86 om kontraktforanstaltninger til udvidelse af markederne 20. februar 1986 EFT C 127 
for mælk og mejeriprodukter finansieret af provenuet fra medansvarsafgifter af 26. 5. 86 
Udtalelse 1/86 om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning 6. marts 1986 EFT C 80 
(EØF) nr. 1883/78 om de almindelige regler for finansiering af interventioner af 9. 4. 86 
gennem Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
garantisektionen 
Beretning om regnskaberne for 1985 for Euratom's Forsyningsagentur 29. maj 1986 Ikke offentliggjort 
Beretning om EKSF's årsregnskab pr. 31. december 1985 17. juni 1986 EFT C 208 
af 19. 8. 86 
Særberetning 2/86 om EFRU's særlige fællesskabsaktioner med henblik på 10. juli 1986 
regionaludvikling (kvotafrie aktioner) EFT C 262 
af 20. 10. 86 
Særberetning 3/86 om støtteordninger for olieholdige frø 10. juli 1986 Fås ved henvendelse 
til Retten 
Beretning om Europaskolernes regnskaber for regnskabsåret 1984 25. september 1986 Ikke offentliggjort 
Beretning om 1985-regnskaberne for Det europæiske Center for udvikling af 23. oktober 1986 
Erhvervsuddannelse (Berlin-centret) Ikke offentliggjort 
Beretning om 1985-regnskaberne for Det europæiske institut til forbedring af 11. november 1986 
Leve- og Arbejdsvilkårene (Dublin-instituttet) Ikke offentliggjort 
Udtalelse 2/86 om udkast til finansforordning vedrørende gennemførelsen af 11. november 1986 EFT C 302 
finansprotokollerne med Algeriet, Marokko, Tunesien, Egypten, Libanon, af 27. 11.86 
Jordan, Syrien, Malta og Cypern 
Beretning om 1985-årsregnskabet for JET 19. november 1986 Ikke offentliggjort 
Beretning (bilag til EKSF-årsberetningen 1985) om EKSF's regnskabsforvalt-
ning og økonomiske forvaltning 19. november 1986 Ikke offentliggjort 
9. årsberetning, regnskabsåret 1985 19. november 1986 Denne udgave af EFT 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 155 
BILAG III 
Finansielle oplysninger om 
De europæiske Fællesskabers almindelige budget 
og 
De europæiske Udviklingsfonde 
(1985) 
Indledende bemærkninger 
1. Kildemateriale 
De finansielle oplysninger i dette bilag er taget fra forvaltningsregnskaber og status for De europæiske 
Fællesskaber (1) og De europæiske Udviklingsfonde samt fra andre regnskabsoversigter fra Kommissionen. 
2. Regningsenhed 
Alle beløb er udtrykt i millioner ECU (mio ECU). Tallene er afrundet til tiendedele af en million. 
3. Ændret kontoplan for det almindelige budget 
Kontoplanen undergår undertiden visse ændringer. Retten vælger til fremstilling af de retrospektive 
udviklingsforløb kontoplanen for det løbende regnskabsår og tilpasser ved enhver ændring af kontoplanen 
beløbene fra tidligere regnskabsår til den nye kontoplan. 
Beløbene i § 14-§ 19 kan derfor sammenholdes fra regnskabsår til regnskabsår. 
(1) For så vidt angår regnskabsåret 1985: Forvaltningsregnskab og status vedrørende budgettransaktionerne i regnskabsåret 1985 (dok. 
KOM(86) 208, 209, 210, 211, 212). 
156 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
4. Forkortelser og tegn 
EF 
EKSF 
EØF 
Euratom 
EUGFL De(t) europæiske Fællesskab(er) 
Det europæiske Kul- og Stålfællesskab 
Det europæiske økonomiske Fællesskab 
Det europæiske Atomenergifællesskab 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget 
BNI 
MOMS Bruttonationalindkomst 
Merværdiafgift 
BFR 
DKR 
DM 
DRA 
FF 
IRL 
LIT 
LFR 
HFL 
UKL Belgiske francs 
Danske kroner 
Tyske mark 
Græske drachmer 
Franske francs 
Irske pund 
Italienske lire 
Luxembourgske francs 
Nederlandske gylden 
Pund sterling 
RE 
ERE 
ECU 
mio ECU Regningsenhed (indtil 1977) 
Europæisk regningsenhed (fra 1978 til 1980) 
Regningsenhed gældende fra 1. 1. 1981 
Millioner ECU 
OB 
IOB 
FB 
BB 
BTF 
BTB 
B 
DK 
D 
GR 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
UK 
EUR 12 Opdelte bevillinger 
Ikke-opdelte bevillinger 
Forpligtelsesbevillinger 
Betalingsbevillinger 
Bevillinger til forpligtelser 
Bevillinger til betalinger 
Belgien 
Danmark 
Tyskland (FR) 
Grækenland 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Det forenede Kongerige 
De 12 medlemsstater af De europæiske Fællesskaber, i alt 
EUF 
AVS 
OLT 
OD 
Stabex 
Sysmin Den europæiske Udviklingsfond 
Stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet 
Oversøiske lande og territorier 
Franske oversøiske departementer 
Stabilisering af eksportindtægter 
Stabilisering af eksportindtægter fra mineprodukter 
FFO 
EFT 
S 
A 
K 
0,0 
% 
§ Finansforordningen af 21. december 1977 
De Europæiske Fællesskabers Tidende 
Budgetsektion 
Budgetafsnit 
Budgetkapitel 
Ingen oplysninger 
Mellem nul og 0,05 
Procent 
Paragraftegnet henviser i dette bilag til tekst, diagrammer og tabeller 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 157 
Indholdsfortegnelse 
Første del: De europæiske Fællesskabers almindelige budget Side 
§ 1. Grundlæggende oplysninger om det almindelige budget 158 
Det almindelige budget for regnskabsåret 1985 og gennemførelsen heraf i 1985 
§ 2. Det almindelige budget 1985: Anslåede indtægter 162 
§ 3. Det almindelige budget 1985: Anslåede udgifter — bevillinger til betalinger 163 
§ 4. Det almindelige budget 1985: Bevillinger til forpligtelser 164 
§ 5. Anslåede og faktiske indtægter for 1985 165 
§ 6. Disponible bevillinger til forpligtelser i 1985 og deres udnyttelse 166 
§ 7. Disponible bevillinger til betalinger i 1985 og deres udnyttelse 167 
§ 8. Faktiske egne indtægter i 1985 168 
§ 9. De disponible bevillingers udnyttelsesgrad i 1985 169 
§ 10. Samlet driftsregnskab og saldo for regnskabsåret 1985 170 
§11. Betalinger afholdt i 1985, pr. sektor og pr. modtagermedlemsstat 171 
§ 12. EUGFL-garanti: Betalinger afholdt i 1985, pr. sektor og pr. modtagermedlemsstat 172 
§ 13. Strukturfondene: Indgåede forpligtelser og afholdte betalinger i 1985, pr. modtagermedlemsstat 173 
Retrospektive oplysninger vedrørende gennemførelsen af det almindelige budget (1981-1985) 
§ 14. Udviklingen i og udnyttelsen af bevillinger til betalinger i tidsrummet 1981-1985, pr. sektor 174 
§ 15. Udnyttelsesgraden for bevillinger til betalinger i tidsrummet 1981-1985, pr. sektor 175 
§ 16. Årlige betalinger i tidsrummet 1981-1985, pr. sektor 176 
§ 17. Udviklingen i forholdet mellem »årlige betalinger pr. sektor« og »samlede årlige betalinger over budgettet« 
(1981-1985) 177 
§ 18. Årlige betalinger til medlemsstaterne (1981-1985) 178 
§ 19. Faktiske egne indtægter, pr. medlemsstat (1981-1985) 179 
Anden del: De europæiske Udviklingsfonde (EUF) (Oversigt pr. 31.12.1985) 
§ 20. Generelle oplysninger om EUF 180 
§ 21. Den 4. og 5. EUF: Tildelinger, finansiering, fordeling af bistanden, udnyttelsesgrad 181 
§ 22. Den 4. EUF: Bistand efter art og pr. modtagerland 182 
§ 23. Den 4. EUF: Bistandens finansielle gennemførelse, pr. modtagerland 183 
§ 24. Den 5. EUF: Bistand efter art og pr. modtagerland 184 
§ 25. Den 5. EUF: Bistandens finansielle gennemførelse, pr. modtagerland 185 
§ 26. Den 4. og 5. EUF: Udnyttelse af bistanden, pr. økonomisk sektor 186 
§ 27. De fem EUF: Udviklingen i de årlige betalinger (1960-1985) 187 
158 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Første del: De europæiske Fællesskabers almindelige budget 
§ 1. Grundlæggende oplysninger om det almindelige budget 
1.1. Det almindelige budgets oprindelse 
Det almindelige budget blev indført ved fusionstraktaten (1) (artikel 20). Den 1. januar 1968 trådte det i stedet for de tre 
sæskilte EF-budgetter, der indtil da var gældende: EKSF's administrationsbudget, EØF-budgettet og Euratoms 
driftsbudget: Euratoms forsknings- og investeringsbudget blev optaget på det almindelige budget i 1971 ved Luxembourg­
traktaten (2) (artikel 10). 
1.2. Retsgrundlag 
Det almindelige budget følger de finansielle bestemmelser, der er indeholdt i Paris-traktaten (3) (artikel 78 EKSF) og 
Romtraktaten (4) (5) (artikel 199-209 EØF og artikel 171-183 Euratom), og ændringer i medfør af fusionstraktaten (1), 
rådsafgørelsen om egne indtægter (6), Luxembourg-traktaten (2), tiltrædelsesakten (7) og Bruxelles-traktaten (8). I en 
finansforordning (9) er der fastlagt nærmere enkeltheder om opstilling og gennemførelse af budgettet samt om 
regnskabsaflæggelse og revision. Finansforordningen er suppleret ved særlige retsakter, der fastlægger de nærmere 
enkeltheder for gennemførelsen af budgettet. 
1.3. De vigtigste budgetprincipper som foreskrevet i traktaterne og finansforordningen 
Budgettet vedtages forud for et regnskabsår (reglen om etårige budgetter). Når budgettet forelægges, skal det balancere. 
Budgetindtægterne skal uden sondring anvendes til finansiering af samtlige udgifter, der er opført på budgettet (reglen om 
ikke-formålsbestemmelse). Alle Fællesskabets indtægts- og udgiftsposter skal opføres på budgettet (reglen om et samlet 
budget). Samtlige indtægts- og udgiftsposter skal opføres med deres fulde beløb på budgettet og i regnskaberne, uden at 
der foretages indbyrdes modregning (bruttoprincippet). Der er visse undtagelser fra disse almindelige principper. 
1.4. Det almindelige budgets indhold og struktur 
Det almindelige budget omfatter overslag over EKSF's administrationsudgifter og de tilsvarende indtægter. EØF's 
indtægter og udgifter samt Euratoms indtægter og udgifter. 
Budgettet indeholder fem forskellige sektioner, der igen er opdelt i (anslåede) indtægts- og udgiftsopgørelser: 
(I) Parlamentet, (II) Rådet (og som bilag Det økonomiske og sociale Udvalg), (III) Kommissionen, (IV) Domstolen, 
(V) Revisionsretten. 
Inden for hver sektion er indtægter og udgifter opdelt i budgetposter (afsnit, kapitler, artikler og konti) efter deres art eller 
formål. 
1.5. Regningsenheder i det almindelige budget 
Indtil 1977 blev budgettet opstil let og gennemført i regningsenheder (RE): 1 RE = 0,88867088 g guld (= 1 US-dollar mellem 
1934 og 1972). 
Fra 1978 til 1980 blev budgettet opstillet og gennemført i europæiske regningsenheder (ERE): 1 ERE svarer til summen af 
følgende beløb i Fællesskabets medlemsstaters valutaer: 0,828 DM + 0,0885 UKL + 1,15 FF + 109 LIT + 0,286 HFL + 
3,66 BFR + 0,14 LFR + 0,217 DKR + 0,00759 IRL. 
Siden 1981 opstilles og gennemføres budgettet i ECU. Ligesom ERE er ECU en enhed, der er beregnet på grundlag af en 
kurv af nationale valutaer. For 1981,1982 og 1983 var værdien af og sammensætningen af kurven for ECU de samme som for 
ERE. (Den græske valuta, drachmen, indgik ikke i beregningsgrundlaget for ECU). For 1984 og 1985 1 ECU = 0,719 DM + 
0,0878 UKL + 1,31 FF + 140,0 LIT + 0,256 HFL + 3,71 BFR + 0,14 LFR + 0,219 DKR + 0,00871 IRL + 1,15 DRA. 
Pr. 31 december 1985 var kurserne for omregning af ECU til de nationale valutaer som følger: 1 ECU = 2,18386 DM = 
0,615334 UKL = 6,70474 FF = 1489,94 LIT = 2,46133 HFL = 44,6450 BFR/LFR = 7,95672 DKR = 0,714055 IRL = 
131,200 DRA. 
1.6. Finansiering af det almindelige budget (indtægter) 
Det almindelige budget finansieres i hovedsagen af Fællesskabernes egne indtægter (6): told, landbrugsimportafgifter, 
sukker- og isoglucoseafgifter og momsandele på højst 1 % af et ensartet EF-beregningsgrundlag (10); der findes visse 
andre mindre betydelige indtægter. 
Ifølge Rådets afgørelse af 21. april 1970 (6) har egne indtægter siden den 1. januar 1971 gradvis afløst den gamle ordning 
med medlemsstaternes finansielle bidrag i henhold til fordelingsnøglen. Indtil det blev muligt at anvende et ensartet 
momsgrundlag betalte medlemsstaterne fortsat finansielle bidrag. Fra 1975 blev disse finansielle bidrag beregnet på 
grundlag af medlemsstaternes andele af Fællesskabets bruttonationalindkomst (BNI). I 1979 indeholdt egne indtægter for 
første gang momsandele. Seks af medlemsstaterne betalte momsandele, hvorimod FR Tyskland, Irland og Luxembourg 
fortsat betalte BNI-finansielle bidrag.1980 betalte alle medlemsstater momsandele. Fra 1981 til 1985 betalte samtlige 
medlemsstater momsandele bortset fra Grækenland, der betalte et BNI-baseret finansielt bidrag. 
(1) Fusionstraktaten (8. april 1965): traktat om oprettelse af et fælles Råd og en fælles Kommission for De europæiske Fællesskaber. 
(2) Luxembourg-traktaten (22. april 1970): traktat om ændring af visse budgetbestemmelser i traktaten om oprettelse af De europæiske Fællesskaber og i 
fusionstraktaten. 
(3) Paris-traktaten (18. april 1957): traktat om oprettelse af Det europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF). 
(4) Rom-traktaten (25. marts 1951): traktat om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab (EØF). 
(5) Rom-traktaten (25. marts 1957): traktat om oprettelse af Det europæiske Atomenergifællesskab (Euratom). 
(6) Rådets afgørelse 70/243/EKSF, EØF, Euratom) af 21. april 1970 angående udskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabernes egne 
indtægter (EFT L 94 af 28. 4. 1970). 
(7) Tiltrædelsesakten (22. januar 1972): akt vedrørende tiltrædelsesvilkårene og tilpasningerne af traktaterne. 
(8) Bruxelles-traktaten (22. juli 1975): traktat om ændring af visse finansielle bestemmelser i traktaten om oprettelse af De europæiske Fællesskaber og i 
fusionstraktaten. 
(9) Finansforordningen af 21. december 1977 (EFT L 356 af 31. 12. 1977). 
(10) Jf. Rådets 6, direktiv af 17. maj 1977, det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145 af 13. 6. 1977). 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 159 
1.7. Bevillingernes art 
Der sondres i budgettet mellem følgende former for bevillinger til dækning af de opførte udgifter: 
a) Opdelte bevillinger (OB) anvendes til finansiering af flerårige foranstaltninger inden for visse sektorer. De omfatter 
forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger: 
— forpligtelsesbevillinger (FB) dækker for det løbende regnskabsår de retlige forpligtelser, der er indgået i forbindelse 
med foranstaltninger, hvis gennemførelse strækker sig over flere regnskabsår; 
— betalingsbevillinger (BB) dækker udgifter, til opfyldelsen af de i løbet af regnskabsåret og/eller tidligere regnskabsår 
indgåede forpligtelser. 
b) Ikke-opdelte bevillinger (IOB) dækker for de årlige foranstaltningers vedkommende både forpligtelser og betalinger 
over samme regnskabsår. 
Det er således muligt at foretage følgende to opstillinger for ét og samme regnskabsår: 
— de samlede bevillinger til forpligtelser (BTF) (1) = ikke-opdelte bevillinger (IOB) 
+ forpligtelsesbevillinger (FB); 
— de samlede bevillinger til betalinger (BTB) (1) = ikke-opdelte bevillinger (IOB) 
+ betalingsbevillinger (BB). 
Indtægter, der er optaget på budgettet, skal dække bevillinger til betalinger. Forpligtelsesbevillinger bliver ikke finansieret, 
før de tilsvarende betalingsbevillinger er blevet opført på budgettet. 
Nedenstående forenklede skema (med fiktive beløb) viser virkningen af disse bevillingsarter for hvert budgetår: 
Bevillinger til forpligtelser: Beløb opført på 
budgetterne for regnskabsår 1, 2, 3 til forplig­
telser inden for disse år. 
Tegnforklaring : 
Bevillin-
forplig-
(BTF) I I Forpligtelses­
bevillinger (FB) 
Ikke-opdelte 
bevillinger (IOB) 
regnskabsår 1: BTF: 150 
regnskabsår 2: BTF: 180 
regnskabsår 3: BTF: 215 . FB: 50. 
.IOB: 100. 
. FB: 60. 
.IOB: 120. 
- FB: 65. 
IOB: 150. Forpligtelses-
bevilliger 
fra tidligere 
regnskabsår 
Oversigt ovei 
\ = 
\ m 
m \ 
regnskabs­
år 1 
regnskabs­
år 2 
regnskabs­
år 3 m o 
% CD 
o = 
_£ > 
(D 
100 
120 
150 samtlige bevillingsarter 
Opdelte 
bevilinger (OB) 
tofc 
!• 
.S1--
£-> 
(2) 
50 
60 
65 I 
i <5 
S S 
a> 
(3) 
27 
38 
75 m 
o <!> 
~ O) 
(1) + (2) 
150 
180 
215 _H 
&a> Po> = .E 
>S 
(1) + (3) 
127 
158 
225 Finansieringsskema: Dette skema viser, i hvilket regnskabsår hver 
BTF-andel, der er opført for regnskabsår 1, 2, 3, skal finansieres: IOB 
finansieres inden for det regnskabsår, i hvilket de er opført på 
budgettet; FB finansieres i trancher over flere regnskabsår. 
regnskabsår 1 I 
I Beløb (trancher) finansieret i 
regnskabsår 2 regnskabsår 3 
J 
I 
D T 
I 
I 
jjjjjj 
150 
De lodrette totaler i dette skema angiver for hvert regnskabsår de 
bevillinger til betalinger (BTB), der er påkrævet til finansiering af de 
forpligtelser, der i dette regnskabsår følger af BTF. For hvert 
regnskabsår er der: BTB = IOB + betalingsbevillinger (BB), idet 
regnskabsårets BB udgør det samlede beløb for alle FB, der skal 
finansieres under dette regnskabsår. 
Bevillinger til betalinger: 
regnskabsår 1 regnskabsår 2 
i* regnskabsår 3 
BB: 
I 
Tegnforklaring: 
Bevilling­
betalinger 
(BTB) g?2 Betalingsbevillinger 
M (BB) 
Ikke-opdelte bevillinger 
(IOB) 
(1) Bemærk: Det er vigtigt at bemærke forskellen på »bevillinger til forpligtelser« og »forpligtelsesbevillinger« og på »bevillinger til betalinger« og 
»betalingsbevillinger«. Forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger anvendes udelukkende i forbindelse med opdelte bevillinger. 
160 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
1.8. Opstilling af det almindelige budget 
For hvert regnskabsår (fra den 1. januar til den 31. december) opstiller alle institutionerne inden den 1. juli i det år, der går 
forud for det år, hvor budgettet skal gennemføres, et overslag over deres udgifter. Kommissionen sammenfatter disse 
overslag i et foreløbigt budgetforslag, og dette forelægges senest den 1. september i samme år Rådet, som tillige med 
Parlamentet er budgetmyndigheden. Rådet udarbejder budgetforslaget og sender det senest den 5. oktober i samme år til 
Parlamentet. Parlamentet kan stille ændringsforslag til budgettet, for så vidt angår de obligatoriske udgifter (1) og vedtage 
ændringer, for så vidt angår ikke-obligatoriske udgifter; disse ændringsforslag og ændringer forelægges Rådet. For så vidt 
angår obligatoriske udgifter, er Rådet sidste instans. For så vidt angår ikke-obligatoriske udgifter, kan Parlamentet, inden 
for rammerne af en statistisk maksimalsats for forhøjelser, udøve sin ret til at vedtage ændringer i sidste instans. 
Parlamentets formand erklærer budgettet for endeligt vedtaget. Parlamentet kan imidlertid forkaste budgetforslaget og 
begære forelæggelse af et nyt forslag (2). 
Såfremt budgettet ikke er vedtaget ved regnskabsårets begyndelse, gælder der særlige bestemmelser i traktaterne og 
finansforordningen, for så vidt angår anvisning af udgifter (3). 
Budgetmyndigheden kan vedtage ændringsbudgetter (der ikke ændrer det samlede beløb for det årlige budget) eller 
tillægsbudgetter (som ændrer det samlede beløb) (4). 
Tildelingen til en bestemt budgetpost kan ændres ved overførsler (5) fra andre budgetposter. 
1.9. Gennemførelse af det almindelige budget 
1.9.1. Ansvar for gennemførelsen 
Kommissionen gennemfører budgettet i overensstemmelse med finansforordningen på eget ansvar og inden for 
bevillingerne. Kommissionen giver de andre institutioner de nødvendige beføjelser til at gennemføre de sektioner af 
budgettet, som vedrører dem (6). Finansforordningen fastlægger gennemførelsesbestemmelserne, især det ansvar, der 
påhviler institutionernes anvisningsberettigede, regnskabsførere, forskudsbestyrere og finansinspektører (7) 
1.9.2. Indtægter 
De anslåede indtægter opføres i budgettet med forbehold af eventuelle ændringer som følge af ændrings- og 
tillægsbudgetter (4). 
Den budgetmæssige gennemførelse af indtægterne sker ved, at fordringer konstateres og de til Fællesskaberne skyldige 
beløb (egne indtægter og andre indtægter) opkræves; der gælder særlige regler herfor (8). 
Et regnskabsårs faktiske indtægter defineres som summen af opkrævninger af de i det løbende regnskabsår konstaterede 
fordringer og opkrævninger af udestående fordringer fra tidligere regnskabsår. 
1.9.3. Udgifter 
De anslåede udgifter opføres i budgettet. Alt efter arten af den retlige forpligtelse dækkes de af bevillinger til forpligtelser 
eller bevillinger til betalinger. Den budgetmæssige gennemførelse af udgifterne, dvs. bevillingernes udvikling og 
udnyttelse kan sammenfattes som følger: 
a) Bevillinger til forpligtelser. 
— Bevillingernes udvikling: Der kan ske visse ændringer af de bevillinger til forpligtelser, der er opført i det oprindelige 
budget, før der nås frem til de endelige bevillinger til forpligtelser: endelige bevillinger til forpligtelser = oprindeligt 
budget (IOB og FB) ± ændrings- og tillægsbudgetter^) + ekstra indtægter (9) ± overførsler (5) + 
forpligtelsesbevillinger der henstår fra det foregående regnskabsår (10) + ikke-automatiske fremførsler (11) fra det 
foregående regnskabsår (IOB) for hvilke der ikke er indgået forpligtelse + frigjorte forpligtelsesbevillinger (FB) fra 
foregående regnskabsår. 
— Bevillingernes udnyttelse: Der kan i regnskabsåret indgås forpligtelser for de endelige bevillinger til forpligtelser 
(udnyttede bevillinger til forpligtelser = summen af indgåede forpligtelser. 
— Bevillinger, der forbliver disponible det følgende regnskabsår: Ikke-opdelte bevillinger, for hvilke der ikke er indgået 
forpligtelse, kan blive ikke-automatisk fremført til næste regnskabsår efter bemyndigelse fra Rådet (11). Uudnyttede 
forpligtelsesbevillinger (bevillinger der henstår ved afslutningen af regnskabsåret) forbliver disponible det næste 
regnskabsår (10). 
— Bortfald af bevillinger: Restbeløbet bortfalder. 
b) Regnskabsårets bevillinger til betalinger. 
— Bevillingernes udvikling: Bevillinger til betalinger kan ligeledes undergå ændringer, der fører til de endelige 
bevillinger til betalinger: endelige bevillinger til betalinger = oprindeligt budget (IOB og BB) ± ændrings- og 
tillægsbudgetter^) + ekstra indtægter (9) ± overførsler (5). 
— Bevillingernes udnyttelse: Der kan i regnskabsåret afholdes betalinger for de endelige bevillinger til betalinger 
(udnyttede bevillinger til betalinger i regnskabsåret = summen af betalinger afholdt af regnskabsårets bevillinger). 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 161 
— Fremførsel af bevillinger til det følgende regnskabsår: Ikke-udnyttede bevillinger kan fremføres til det følgende 
regnskabsår i form af automatiske (12) eller ikke-automatiske (11) fremførsler. 
— Bortfald af bevillinger: Restbeløbet bortfalder. 
c) Bevillinger til betalinger fremført fra det foregående regnskabsår (automatiske og ikke-automatiske fremførsler). 
Der kan i hvert regnskabsår ligeledes foretages betalinger af disse bevillinger (efter eventuelle overførsler). 
Bevillingsbeløb, der stadig ikke er betalt efter fremførsel, bortfalder, bortset fra i visse tilfælde, hvor der kan foretages 
gentagne fremførsler (13). De således bortfaldne beløb føjes til regnskabsårets resultat i det samlede driftsregnskab (se 
pkt. 1.9.4.). 
For så vidt angår de faktiske udgifter, skelnes der mellem to begreber: 
— de i et regnskabsår faktisk afholdte udgifter = samlede betalinger i løbet af regnskabsåret = betalinger af 
regnskabsårets bevillinger til betalinger plus betalinger af bevillinger til betalinger fremført fra det foregående 
regnskabsår. 
— de faktisk afholdte udgifter vedrørende et regnskabsår = de udgifter, der er opført i det samlede driftsregnskab (se 
pkt. 1.9.4.) = betalinger af regnskabsårets bevillinger til betalinger plus regnskabsårets bevillinger til betalinger 
fremført til det følgende regnskabsår. 
1.9.4. Samlet driftsregnskab og regnskabsårets saldo 
Efter afslutningen af hvert regnskabsår opstilles det samlede driftsregnskab. Regnskabsårets saldo, som skal opføres på 
budgettet for det følgende regnskabsår i forbindelse med et ændringsbudget, beregnes (14) (se § 10). 
1.10. Regnskabsaflæggelse 
Senest den 1. juni efter afslutningen af regnskabsåret sender Kommissionen regnskaberne for det pågældende 
regnskabsår til Parlamentet, Rådet og Revisionsretten; regnskaberne omfatter driftsregnskabet og status, ledsaget af en 
analyse af den økonomiske forvaltning (15). 
1.11. Ekstern revision 
Sinden 1977 foretages den eksterne revision af det almindelige budget af Revisionsretten for De europæiske 
Fællesskaber (16). Revisionsretten reviderer regnskaberne vedrørende samtlige indtægter og udgifter på det almindelige 
budget og efterprøver lovmedholdeligheden og den formelle rigtighed af indtægter og udgifter og undersøger, hvorvidt den 
økonomiske forvaltning harværetforsvarlig. Revisionen kan finde sted inden afslutningen af det pågældende regnskabsårs 
regnskaber. Revisionen sker på grundlag af regnskabsbilag, og i givet fald på stedet i fællesskabsinstitutionerne og i 
medlemsstaterne.Revisionsretten udarbejder en årsberetning for hvert regnskabsår, og den kan endvidere når som helst 
fremkomme med bemærkninger til særlige spørgsmål og på begæring fra en af Fællesskabernes institutioner afgivne 
udtalelser. 
1.12. Decharge og opfølgning 
Siden 1977 gælder følgende bestemmelser (17): Efter henstilling fra Rådet giver Parlamentet inden den 30. april det andet år 
efter det pågældende regnskabsår Kommissionen decharge for gennemførelsen af budgettet. Med henblik herpå 
gennemgår Parlamentet og Rådet de af Kommissionen forelagte regnskaber og Revisionsrettens årsberetning. 
Institutionerne træffer hensigtsmæssige foranstaltninger for at tage de antegnelser til følge, der er anført i beslutningerne 
om decharge, og skal gøre rede for de trufne foranstaltninger (18). 
(1) Obligatoriske udgifter er udgifter, der er en nødvendig følge af traktaterne eller af retsakter udstedt i henhold til disse. 
(2) For yderligere oplysninger om budgetproceduren: artikel 78 EKSF, 203 EØF og 177 Euratom. 
(3) Se artikel 8 i finansforordningen. 
(4) Se artikel 1 (5) i finansforordningen. 
(5) Se artikel 21 i finansforordningen. 
(6) Se artikel 78 d EKSF, 205 EØF, 179 Euratom og artikel 18 (2) i finansforordningen. 
(7) Se artikel 17-49 og 68-72 i finansforordningen. 
(8) Se artikel 23-31 i finansforordningen og Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2891/77 og 2892/77 af 19. december 1977 (EFT L 336 af 27. 12. 1977). 
(9) Se artikel 87 i finansforordningen og artikel 91 (2) i den ændrede finansforordning, 
(i") Se artikel 6 (2) (a) og 88 (3) i finansforordningen. 
(11) Se artikel 6 (1) (b) i finansforordningen. 
(12) Se artikel 6 (1) (c), art. 6 (2) (b) og art. 88 (4) i finansforordningen. 
(13) Se artikel 6 (4) og artikel 108 (3) (a) og (b) i finansforordningen. 
(14) Se artikel 27 i finansforordningen og artikel15 og 16 i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr 2891/77 (EFT L 336 af 27. 12. 1977). 
(15) Se artikel 73-77 i finansforordningen. 
(16) Se artikel 78 e og f EKSF, 206 og 206 a EØF, 180 og 180 a Euratom og finansforordningens artikel 78-84. 
(17) Se artikel 78 g EKSF, 206 b EØF og 180 b Euratom. 
(18) Se finansforordningens artikel 85. 
162 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
§ 2. Det almindelige budget 1985: Anslåede indtægter 
(jf. de nærmere oplysninger i § 5) 
Ikke-tillbagebetalingspligtige forskud: 1 981,6 (7,0 %) -<-
Andre indtægter: 287,4 (1,0 %) -<-
Egne momsindtægter 
og finansielle bidrag: 15 461,6 (54,4 %) 
Tegnforklaring: 
^H| Egne indtægter i alt (pr. medlemsstat) 
Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Told 
Egne momsindtægter og finansielle bidrag 
Andre indtægter/ikke-tillbagebetalingspligtige forskud 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 163 
(mio § 3. Det almindelige budget 1985: Anslåede udgifter — bevillinger til betalinger 
(jf. de nærmere oplysninger i § 7, kolonne 3) 
ECU og %) 
10. Formålsbestemte reserver og reserve til uforudsete udgifter: 23,2 (0,1 %) (heraf IOB: 9,3) 
9. Udviklingssamarbejde: 1 039,2 (3,6 %) (heraf IOB: 169,7) 
8. Refusion til medlemsstaterne: 1 266,8 (4,4 %) 
->- 7. Forskning, energi osv.: 700,3 (2,5%) (heraf IOB: 36,1) 
-»- 6. Socialpolitik: 1 625,3 (5,7 %) (heraf IOB: 209,1) 
->- 5. Regional- og transportpolitik: 1 697,8 (6,0 %) (heraf IOB: 3,8) 
4. Fiskeri: 105,4 (0,4%) (heraf IOB: 59,8) 
3. Landbrugsstrukturer: 687,7 (2,4 %) (heraf IOB: 45,2) 
2.11. Andre udgifter: -30,0 (-0,1 %) 
2.10. Agromonetære foranstaltninger: 110,0(0,4%) 
2.9. Andre sektorer: 669,0 (2,4 %) 
»^ 2.8. Kød, æg og fjerkrækød: 3 198,0 (11,2 %) 
*- 2.7. Mejeriprodukter: 6 602,0 (23,2 %) 
2.6. Tobak: 841,0 (3,0%) 
*- 2.5. Vin: 998,0 (3,5%) 
*- 2.4. Frugt og grønsager: 1 356,0 (4,8 %) 
2.3. Fedtstoffer og proteinholdige afgrøder: 2 107,0 (7,4 %) 
2.2. Sukker: 1 689,0 (5,9 %) 
>- 2.1. Korn og ris: 2 415,0 (8,5 %) 
Tegnforklaring: 
I I Ikke-opdelte bevillinger (IOB) 
Sektorer med opdelte bevillinger: 
betalingsbevillinger 
Bevillinger til disposition for Kommissionen 
Bevillinger til disposition for de 
øvrige institutioner 
164 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
(mio ECU og %) § 4. Det almindelige budget 1985: Bevillinger til forpligtelser 
(jf. de nærmere oplysninger i § 6, kolonne 3) 
->- 10. Formålsbestemte reserver og reserve til uforudsete udgifter: 68,8 (0,2 %) (heraf IOB: 9,3) 
->- 9. Udviklingssamarbejde: 1 284,3 (4,2 %) (heraf IOB: 169,7) 
-*-8. Refusion til medlemsstaterne: 1 266,8 (4,1 %) 
->- 7. Forskning, energi osv.: 1 027,9 (3,4 %) (heraf IOB: 36,1) 
•+- 6. Socialpolitik: 2 229,3 (7,3 %) (heraf IOB: 209,1) 
->- 5. Regional- og transportpolitik: 2 588,6 (8,5 %) (heraf IOB: 3,8) 
*- 4. Fiskeri: 150,2 (0,5 %) (heraf IOB: 59,8) 
*- 3. Landbrugsstrukturer: 712,7 (2,3 %) (heraf IOB: 45,2) 
Bemærk: For de sektorer, der hat fået tildelt opdelte bevil-
inger, vises i dette diagram beløbene for forpligtelsesbevil­
linger i stedet for de i § 3 viste betalingsbevillinger, da 
beløbene for de ikke-opdelte bevillinger og fremstillingen heraf 
i diagrammerne er identiske. 
De samlede bevillinger til forpligtelser balancerer ikke med 
budgettets indtægter for 1985 da forpligtelsesbevillingerne 
endvidere omfatter beløb, der skal finansieres af budget­
indtægter for senere regnskabsår (se §1 (1.7)). 
Bevillinger 
HI 
30 616,1 
mlo ECtTC) 2. EUGFL-garanti: 19 955,0(65,2%) 
(fordelingen af disse bevillinger på 
sektorer fremgår af § 3) 
(1) Summen af ikke-opdelte 
bevillinger (23 087,3 mio 
ECU) og forpligtelsesbevil­
linger (7 528,8 mio ECU) 
-*- 1. Drift (alle institutioner): 1 332,5 (4,3 %) 
(fordelingen af disse bevillinger efter institution fremgår af § 3) 
Tegnforklaring: 
Ikke-opdelte bevillinger (IOB) 
Sektorer med opdelte bevillinger: 
forpligtelsesbevillinger 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 165 
§ 5. Anslåede og faktiske indtægter — 1985 
A. Anslåede og faktiske indtægter — 1985: 
Indtægtsart 
(de tilsvarende poster i kontoplanen 
for 1985 er angivet i parentes: 
afsnit (A) og kapitel (K)) 
1. Egne indtægter: 
— landbrugsafgifter (K 10) 
— sukker- og isogIucoseafgifter (K 11) 
— told (K 12) 
— momsindtægter (K 13) 
— finansielt bidrag (BNI) Grækenland (K 20 og 
21) 
— saldi og korrektioner vedrørende indtægter 
og finansielle bidrag før 1985 (K31) 
Egne indtægter i alt 
2. Disponibelt overskud fra det foregående regn­
skabsår (K 30) 
3. Andre indtægter (A 4, 5, 6, 7, 8 (undtagen K 82) 
og 9) 
4. Forskud fra medlemsstaterne (K 82): 
— ikke-tilbagebetalingspligtige forskud 
— tilbagebetalingspligtige forskud (tilgodeha­
vender fremført fra 1984) 
Indtægter i alt Anslåede indtægter på 1985-budgettet 
mio ECU % 
1 081,5 3,8 
1 025,0 3,6 
8 596,1 30,2 
15 198,1 53,5 
263,5 0,9 
p.m. — 
26164,2 92,0 
p.m. — 
287,4 1,0 
1 981,6 7,0 
28 433,2 100 Faktiske indtægter i 1985 
(beløb indkasseret i regnskabsåret) 
mio ECU % 
1 121,7 4,0 
1 057,4 3,8 
8 310,1 29,6 
15 218,9 54,2 
260,9 0,9 
111,8 0,4 
26 080,8 92,9 
353,6 1,3 
1 242,4 4,4 
408,3 1,4 
28 085,1 100 
B. Anslåede og faktiske indtægter, 1985, pr. medlemsstat: 
(mio ECU) 
Indtægtsart 
Landbrugsafgifter: 
— anslåede 
— faktiske 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
— anslåede 
— faktiske 
Told: 
— anslået 
— faktisk 
Egne momsindtægter/ 
finansielle bidrag (1): 
— anslåede 
— faktiske 
Saldi og korrektioner før 1985: 
— anslåede 
— faktiske 
Egne indtægter i alt: 
— anslåede 
— faktiske Belgien 
160,0 
197,2 
75,3 
78,4 
493,5 
489,3 
554,5 
554,6 
p.m. 
-26,9 
1 283,3 
1 292,6 Danmark 
7,0 
9,7 
43,0 
43,5 
218,0 
208,2 
342,6 
342,6 
p.m. 
16,4 
610,6 
620,4 FR 
Tysk­
land 
130,0 
142,0 
300,0 
286,3 
2 500,0 
2 414,5 
4 693,9 
4 699,0 
p.m. 
-37,5 
7 623,9 
7 504,3 Græken­
land 
21,0 
18,1 
16,3 
12,0 
118,9 
95,9 
263,5 
260,9 
p.m. 
1,1 
419,7 
388,0 Frank­
rig 
88,0 
74,1 
330,7 
348,0 
1 206,0 
1 174,7 
3 788,3 
3 792,5 
p.m. 
-70,1 
5 413,0 
5 319,2 Irland 
5,5 
5,9 
14,9 
15,0 
134,7 
137,2 
148,9 
148,9 
p.m. 
-10,6 
304,0 
296,4 Italien 
276,1 
314,4 
70,2 
75,8 
860,0 
820,1 
2 501,9 
2 491,4 
p.m. 
-72,2 
3 708,2 
3 629,5 Luxem­
bourg 
0,1 
0,2 
— 
5,0 
6,0 
43,9 
43,9 
p.m. 
0,6 
49,0 
50,7 Neder­
landene 
125,9 
131,7 
88,8 
104,1 
790,0 
781,5 
824,1 
825,4 
p.m. 
46,7 
1 828,8 
1 889,4 Det 
forenede 
Konge­
rige 
267,9 
228,4 
85,8 
94,3 
2 270,0 
2 182,7 
2 300,0 
2 320,6 
p.m. 
264,3 
4 923,7 
5 090,3 EUR 10 
1 081,5 
1 121,7 
1 025,0 
1 057,4 
8 596,1 
8 310,1 
15 461,6 
15 479,8 
p.m. 
111,8 
26 164,2 
26 080,8 
(1) Grækenland har indbetalt et finansielt bidrag beregnet på grundlag af BNI. 
166 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
§ 6. Disponible bevillinger til forpligtelser i 1985 og deres udnyttelse 
I alt lOB + FB 
lOB 
FB 30 616,1 
23 087,3 
7 528,8 32 320,4 
23 027,7 
9 292,7 30 360,0 
22 696,5 
7 663,5 1 570,8 
122,5 
1 448,3 (mio ECU) 
c 
o .2 
<5 
to 
.£ 
_ 
-§ 
c 
*= 
CD 
•~-
O 
.2 
E 
E 
I Sektor 
(De tilsvarende poster i kontoplanen for 1985 er 
angivet i parentes: sektion (S), afsnit (A) 
og kapitel (K)) 
(D 
1. Drift 
1.1. Parlamentet (S I) 
1.2. Rådet (S II) 
(herunder Det økonomiske og sociale Udvalg) 
1.3. Kommissionen (S III, del A) 
1.4. Domstolen (S IV) 
1.5. Revisionsretten (S V) 
2. EUGFL-garanti (A 1, 2) 
2.1. Korn og ris (K 10) 
2.2. Sukker (K 11) 
2.3. Fedtstoffer og proteinholdige afgrøder (K 12, 13) 
2.4. Frugt og grønsager (K 15) 
2.5. Vin (K 16) 
2.6. Tobak (K 17) 
2.7. Mejeriprodukter (K 20) 
2.8. Kød, æg og fjerkrækød (K 21 - 24) 
2.9. Andre produkter (K 14, 18, 25) 
2.10. Agromonetære foranstaltninger (K 27, 28) 
2.11. Andre udgifter (K 29) 
3. Landbrugstrukturer (A 3) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
3.1. EUGFL-udvikling (K 30 - 33) 
3.2. Særlige foranstaltninger (K 38) 
4. Fiskeri (A 4) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
4.1. Markedsordninger (K 40) 
4.2. Andre foranstaltninger (K 41 - 43, 45 - 46) 
5. Regional- og transportpolitik (A 5) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
5.1. Regionalfonden (K 50, 51) 
5.2. Transport (K 58) 
5.3. Andre foranstaltninger (K 52 - 57) 
6. Socialpolitik (A 6) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
6.1. Socialfonden (K 60-61) 
6.2. Andre foranstaltninger (K 63 - 67, 69) 
7. Forskning, energi, osv. (A 7) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
7.1. Energi (K 70) 
7.2. Forskning og investering (K 73) 
7.3. Industri (K 77) 
7.4. Andre foranstaltninger (K 71, 72, 75, 79) 
8. Refusion til medlemsstaterne (A 8) 
8.1. Omkostninger ved opkrævning af egne 
indtægter (K 80) 
8.2. Andre former for godtgørelse (K 81 - 86) 
9. Udviklingssamarbejde (A 9) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
9.1. Fødevarehjælp (K 92) 
9.2. Finansiel bistand (K 93 - 99) 
10. Formålsbestemte reserver og reserve 
til uforudsete udgifter (K 100, 101) 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
evillinger 
svillinger 
..-° JD 
^£ Q) 
o>"° a> 
•^ o ...S> 
I*£-m o^O ofr m T =--v tb 
(2) 
lOB 
lOB 
lOB 
(lOB) 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB + FB 
(lOB) 
FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) 
lOB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) 
FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) 
FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) 
lOB + FB 
FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB + FB 
(lOB) 
lOB + FB 
lOB + FB 
lOB + FB 
(lOB) Udviklingen i 
æ 
? 
•a 
m 
(3) 
1 332,5 
237,8 
158,5 
(25,9) 
884,5 
32,6 
19,1 
19 955,0 
2 415,0 
1 689,0 
2 107,0 
1 356,0 
998,0 
841,0 
6 602,0 
3 198,0 
669,0 
110,0 
-30,0 
712,7 
(45,2) 
656,0 
56,7 
150,2 
(59,8) 
24,1 
126,1 
2 588,6 
(3,8) 
2 289,9 
91,6 
207,1 
2 229,3 
(209,1) 
2 010,0 
219,3 
1 027,9 
(36,1) 
141,3 
821,7 
36,8 
28,1 
1 266,8 
1 070,3 
196,5 
1 284,3 
(169,7) 
635,6 
648,7 
68,8 
(9,3) bevillingerne 
00 
,~ 
<D 8> 
CD = 
LU .O 
(4) 
1 336,0 
237,8 
158,5 
(26,6) 
888,0 
32,6 
19,1 
19 859,0 
2 394,0 
1 807,0 
2 192,5 
1 236,0 
925,0 
865,0 
5 981,0 
3 484,0 
741,0 
196,0 
37,5 
978,9 
(45,2) 
918,2 
60,7 
215,4 
(59,9) 
24,1 
191,3 
3 035,5 
(3,8) 
2 654,9 
171,6 
209,0 
2 767,1 
(209,1) 
2 536,3 
230,8 
1 327,8 
(38,3) 
169,5 
1 049,4 
70,6 
38,3 
1 266,8 
1 070,3 
196,5 
1 487,6 
(203,8) 
689,1 
798,5 
46,3 
(5,8) m 
CD en 
æ •-
:_,<o 
o "2 LL.E 
(5) 
1 314,4 
232,7 
153,1 
(26,3) 
879,4 
31,0 
18,2 
19 728,1 
2 360,3 
1 804,5 
2 175,4 
1 230,7 
921,4 
862,9 
5 933,2 
3 476,6 
736,1 
189,8 
37,2 
910,9 
(44,8) 
852,8 
58,1 
121,7 
(46,8) 
16,1 
105,6 
2 640,7 
(3,0) 
2 495,3 
81,2 
64,2 
2 283,5 
(80,6) 
2 188,5 
95,0 
977,2 
(31,9) 
155,6 
734,9 
58,8 
27,9 
1 244,0 
1 048,8 
195,2 
1 139,5 
(202,9) 
689,1 
450,4 
(-) •2 j§ 
o? 
~° — 
— o > g-
m -o 
(6) 
— 
(—) 
— 
— 
— 
— — 
— 
— 
54,6 
(—) 
52,5 
2,1 
57,6 
(—) 
57,6 
356,2 
(—) 
122,0 
90,0 
144,2 
418,0 
(122,5) 
288,2 
129,8 
340,6 
(—) 
13,9 
313,6 
3,5 
9,6 
_ 
— 
343,8 
(—) 
343,8 
(-) s 
E 
m 
(7) = 
(4) - (5) 
- (6) 
21,6 
5,1 
5,4 
(0,3) 
8,6 
1,6 
0,9 
130,9 
33,7 
2,5 
17,1 
5,3 
3,6 
2,1 
47,8 
7,4 
4,9 
6,2 
0,3 
13,4 
(0,4) 
12,9 
0,5 
36,1 
(13,1) 
8,0 
28,1 
38,6 
(0,8) 
37,6 
0,4 
0,6 
65,6 
(6,0) 
59,6 
6,0 
10,0 
(6,4) 
0,0 
0,9 
8,3 
0,8 
22,8 
21,5 
1,3 
4,3 
(0,9) 
4,3 
46,3 
(5,8) 
(1) Bevillinger ændret efter hensyntagen til forpligtelsesbevillinger, der henstod fra 1984, bevillinger svarende til indtægter fra tjenesteydelser for tredjemand og overførsler mellem 
budgetposter. 
(2) Ikke-automatiske fremførsler til 1986 af ikke-opdelte bevillinger, samt forpligtelsesbevillinger, der henstod ultimo 1985. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 167 
§ 7. Disponible bevillinger til betalinger i 1985 og deres udnyttelse 
(mio ECU) 
Sektor 
(se § 6, kolonne 1 vedrørende 
de tilsvarende benævnelser 
og budgetposter) 
(1) 
1. Drift 
1.1. Parlamentet 
1.2. Rådet 
(herunder ØSU) 
1.3. Kommissionen 
1.4. Domstolen 
1.5. Revisionsretten 
2. EUGFL-garanti 
2.1. Korn og ris 
2.2. Sukker 
2.3. Fedtst. og proteinhold. afgr. 
2.4. Frugt og grønsager 
2.5. Vin 
2.6. Tobak 
2.7. Mejeriprodukter 
2.8. Kød. æg og fjerkrækød 
2.9. Andre produkter 
2.10. Agromonetære foranst. 
2.11. Andre udgifter 
3. Landbrugsstrukturer 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
3.1. EUGFL-udvikling 
3.2. Særlige foranstaltninger 
4. Fiskeri 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
4.1. Markedsordninger 
4.2. Andre foranstaltninger 
5. Regional- og transportpolitik 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
5.1. Regionalfonden 
5.2. Transport 
5.3. Andre foranstaltninger 
6. Socialpolitik 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
6.1. Socialfonden 
6.2. Andre foranstaltninger 
7. Forskning, energi, osv. 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
7.1. Energi 
7.2. Forskning og investering 
7.3. Industri 
7.4. Andre foranstaltninger 
8. Refusion til medlemsstaterne 
8.1. Omkostninger ved opkræv­
ning af egne indtægter 
8.2. Andre former for godtgørel­
se 
9. Udviklingssamarbejde 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
9.1. Fødevarehjælp 
9.2. Finansiel bistand 
10. Formålsbestemte reserver og re­
serve til uforudsete udgifter 
(heraf: ikke-opdelte bevillinger) 
Bevillingsart: 
-ikke-opdelte bevil­
linger (lOB); -beta­
lingsbevillinger (BB) 
(2) 
lOB 
lOB 
lOB 
(lOB) 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB + BB 
(lOB) 
BB 
lOB + BB 
lOB + BB 
(lOB) 
lOB 
lOB + BB 
lOB + BB 
(lOB) 
BB 
lOB + BB 
lOB + BB 
lOB + BB 
(lOB) 
BB 
lOB + BB 
lOB + BB 
(lOB) 
lOB + BB 
BB 
lOB + BB 
lOB + BB 
lOB 
lOB 
lOB 
lOB + BB 
(lOB) 
lOB + BB 
lOB + BB 
lOB + BB 
(lOB) A. Bevillinger for regnskabsåret 1985 
Udvikling 
i bevillingerne 
cS 
•o 
CD 
(3) "O >co 
.52? 
(4) 
1 332,5 1 336,0 
237,8 237,8 
158,5 158,5 
(25,9) (26,6) 
884,5 888,0 
32,6 32,6 
19,1 19,1 
19 955,0 19 859,0 
2 415,0 2 394,0 
1 689,0 1 807,0 
2 107,0 2 192,5 
1 356,0 1 236,0 
998,0 925,0 
841,0 865,0 
6 602,0 5 981,0 
3 198,0 3 484,0 
669,0 741,0 
110,0 196,0 
-30,0 37,5 
687,7 747,7 
(45,2) (45,2) 
632,5 692,5 
55,2 55,2 
105,4 107,4 
(59,8) (59,9) 
24,1 24,1 
81,3 83,3 
1 697,8 1 697,8 
(3,8) (3,8) 
1 610,0 1 610,0 
35,6 35,6 
52,2 52,2 
1 625,3 1 626,2 
(209,1) (209,1) 
1 410,0 1 410,0 
215,3 216,2 
700,3 692,2 
(36,1) (38,3) 
83,3 83,3 
553,2 543,1 
43,7 44,7 
20,1 21,1 
1 266,8 1 266,8 
1 070,3 1 070,3 
196,5 196,5 
1 039,2 1 092,7 
(169,7) (203,8) 
507,9 561,4 
531,3 531,3 
23,2 11,3 
(9,3) (5,8) o 
"S 
o3 
o? 
CD — 
(5) 
1 210,3 
216,6 
135,1 
(25,6) 
811,8 
29,2 
17,6 
19 723,7 
2 359,8 
1 804,5 
2 172,1 
1 230,7 
921,4 
862,9 
5 933,2 
3 476,6 
735,5 
189,8 
37,2 
690,8 
(33,2) 
654,5 
36,3 
72,6 
(45,6) 
16,1 
56,5 
1 501,9 
(0,6) 
1 495,0 
0,3 
6,6 
1 373,1 
(54,5) 
1 317,5 
55,6 
469,6 
(7,9) 
42,4 
406,0 
11,1 
10,1 
1 239,3 
1 046,0 
193,3 
855,2 
(163,2) 
536,4 
318,8 
(-) il 
•2 oo Een 
(6) 
104,1 
16,1 
18,0 
(0,7) 
67,6 
1,8 
0,6 
4,4 
0,5 
3,3 
0,6 56,5 
(11,6) 
38,0 
18,5 
21,7 
(1,2) 
21,7 
195,1 
(2,4) 
115,0 
35,1 
45,0 
247,1 
(148,6) 
92,5 
154,6 
215,9 
(24,0) 
40,9 
136,8 
28,0 
10,2 
4,7 
2,8 
1,9 
236,6 
(39,7) 
25,0 
211,6 
(-) co 
o 
ca 
(7) = 
(4) - (5) 
- (6) 
21,6 
5,1 
5,4 
(0,3) 
8,6 
1,6 
0,9 
130,9 
33,7 
2,5 
17,1 
5,3 
3,6 
2,1 
47,8 
7,4 
4,9 
6,2 
0,3 
0,4 
(0,4) 
0,4 
13,1 
(13,1) 
8,0 
5,1 
0,8 
(0,8) 
0,2 
0,6 
6,0 
(6,0) 
6,0 
6,7 
(6,4) 
0,0 
0,3 
5,6 
0,8 
22,8 
21,5 
1,3 
0,9 
(0,9) 
0,9 
11,3 
(5,8) B. Fremførsler fra 1984 
1 T E | 
.ESo = ro »_ >,_ £ 
(8) 
96,4 
15,4 
13,9 
(0,9) 
63,6 
2,5 
1,0 
2,6 
1,9 
0,7 
55,2 
(5,3) 
35,6 
19,6 
38,4 
(6,9) 
38,4 
232,6 
(59,7) 
129,2 
80,4 
23,0 
125,9 
(24,7) 
95,5 
30,4 
269,5(2) 
(73,7) 
88,2 
126,7 
41,4 
13,2 
8,7 
4,9 
3,8 
264,6 
(129,2) 
7,4 
257,2 
(-) o 
lo 
CD ._ 
(9) 
85,7 
11,9 
13,3 
(0,8) 
57,7 
1,9 
0,9 
2,2 
1,6 
0,6 
47,8 
(4,8) 
35,6 
12,2 
9,2 
(6,7) 
9,2 
223,6 
(55,4) 
129,2 
75,7 
18,7 
117,6 
(19,8) 
95,5 
22,1 
237,9 
(71,3) 
83,8 
104,6 
38,7 
10,8 
8,7 
4,9 
3,8 
229,5 
(126,6) 
7,4 
222,1 
(-) ji5 
•2 « Een 
(10) 
(-) 
— 
(-) 
(-) 
(-) 
(-) 
4,4 
(-) 
4,4 
— 
(-) 
(-) CD 
O 
CD 
(11) = 
(8) - (9) 
- (10) 
10,7 
3,5 
0,6 
(0,1) 
5,9 
0,6 
0,1 
0,4 
0,3 
0,1 
7,4 
(0,5) 
7,4 
29,2 
(0,2) 
29,2 
9,0 
(4,3) 
4,7 
4,3 
8,3 
(4,9) 
8,3 
27,2 
(2,4) 
4,4 
17,7 
2,7 
2,4 
— 
35,1 
(2,6) 
0,0 
35,1 
(-) C. 
Betalin­
ger 
i 1985 
I alt 
(12) = 
(5) + (9) 
1 296,0 
228,5 
148,4 
(26,4) 
869,5 
31,1 
18,5 
19 725,9 
2 359,8 
1 804,5 
2 173,7 
1 230,7 
921,4 
862,9 
5 933,2 
3 476,6 
736,1 
189,8 
37,2 
738,6 
(38,0) 
690,1 
48,5 
81,8 
(52,3) 
16,1 
65,7 
1 725,5 
(56,0) 
1 624,2 
76,0 
25,3 
1 490,7 
(74,3) 
1 413,0 
77,7 
707,5 
(79,2) 
126,2 
510,6 
49,8 
20,9 
1 248,0 
1 050,9 
197,1 
1 084,7 
(289,8) 
543,8 
540,9 
(-) 
I alt lOB + BB 
lOB 
BB 28 433,2 28 437,1 
23 087,3 23 027,7 
5 345,9 5 409,4 27 136,5 
22 478,3 
4 658,2 1 086,1 
340,7 
745,4 214,5 
208,7 
5,8 1 093,9 
407,2 
686,7 962,2 
381,2 
581,0 4,4 
4,4 127,3 
26,0 
101,3 28 098,7 
22 859,5 
5 239,2 
(1) Bevillinger ændret efter hensyntagen til overførsler mellem budgetposter, indtægter fra tjenesteydelser for tredjemand og fremførsler fra 1984 overført til bevillinger for 1985. 
(2) Efter overførsler på 1,0 mio ECU til ikke-opdelte bevillinger for regnskabsåret 1985. 
168 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
§ 8. Faktiske egne indtægter i 1985 
(for de grundlæggende oplysninger se § 5) 
A. Faktiske egne Indtæger 11985 — efter art 
(mloECUog%): 
sil 
SS 
I alt: 26 080,8 mlo ECU B. Faktiske Indtægter 11985 — efter medlemsstat og art 
(mlo ECU og %): 
i WK& i 
B DK D GR IRL I 
alt: 26 080,8 mlo ECU i 
S 
W ÆåS/ 
L NL UK 
C. Medlemsstaternes andele i de forskellige arter egne Indtægter (%): 
29,9 Egne momsindtægter 
og finansielle bidrag (%) 
23,9 
o,4 { 2,3 | j; 1 1,7 0,9 15,5 
0,3 5,6 16,5 
B DK D GR F IRL I L NL UK B DK D GR F IRL I L NL UK 
32,9 
LandbrugsafgHter (%) 28,0 Sukker- og 
isoglucoseafgifter (%) 
B DK D GR F IRL I L NL UK 
15. 12. 86 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 169 
§ 9. De disponible  bevillingers  udnyttelsesgrad  i 1985 
Endelige  bevillinger  til 
forpligtelser  i 1985 
(se § 6, kolonne  4-7) Endelige  bevillinger 
til betalinger  for 1985 
(se § 7, kolonne  4-7) Tegnforklaring: 
— Ikke-opdelte  bevillinger 
I alt: 
28 437,1  mio  ECU 
"O ~ || « c 11 
O) Q. <jj 
85 i1 w 2*.= 0) := 
£ S 
>-"o 
% 2 Forpligtelsesbevillinger 
Betalingsbevillinger 
Forpligtelser 
Betalinger 
Udnyttede  bevillinger, 
som forbliver  disponible 
for 1986  (bevillinger,  der 
henstår  og/eller  er 
fremført) 
— Bortfald 
III. Bevillinger  til betalinger 
fremført  fra 1984 
(se § 7, kolonne  8-11) I alt: 
32 320,4  mio  ECU 
I alt: 1 093,9  mio  ECU 
88,0 % 
1,2 % 
4,9 % 0,8 % 
3,8 % 11,6  % 
\0,4  % 
170 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
§ 10. Samlet driftsregnskab og saldo for regnskabsåret 1985 
(Anvendelse af artikel 15 i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2891/77) 
Indtægter: 
Faktisk disponible midler til 
finansiering af regnskabsåret 1985 
lait: 
28 237,3 mlo ECU Udgifter: 
Udnyttelse af disponible midler 
til finansiering af regnskabsåret 1985 
I alt: 
28 237,3 mio ECU 
(mio ECU) 
(6) Saldo (underskud) 
for regnskabsåret 1985 
(5) Bortfald af bevillinger 
fremført fra regnskabsåret 1984 
(se § 7, kolonne 11) -*• 
(4) Fremførsler fra 1984 
overført til be­
villingerne for 1985 
(se § 7, fodnote (2)) 
(3) Tilbagebetalingspligtige 
forskud (408,3) og ikke- -*-
tilbagebetalingspligtige 
forskud (1 242,4) 
(2) Andre faktiske 
indtægter 
(se § 5) 
(1) Faktiske egne indtægter 
i 1985 i alt 
26 080,8 (se § 5) 1650,7 
~"Z /• 353,6 
"*-**k"'' ***Mdf* "Tili (9) Kursdifference 
(8) Bevillinger til be­
talinger for regn­
skabsåret 1985 frem­
ført til 1986 
(se § 7, kolonne 6) 
*- (7) Betalinger afholdt i 
1985 af bevillinger 
for regnskabsåret 
1985 
(se § 7, kolonne 5) 
Bemærk: Resultatet af regnskabsåret 1985, der er defineret som (1) + (2) + (3) - (7) - (8), er på - 137,5 mio ECU. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 171 
§ 11. Betalinger afholdt i 1985, pr. sektor og pr. modtagermedlemsstat 
Bemærk: Betalinger afholdt i 1985 = betalinger af bevillinger for 1985 plus betalinger af fremførsler fra 1984. 
A. Betalinger pr. sektor (mio ECU): 
(se også § 7, kolonna 12, og § 14) 
2. EUGFL-garanti: 19 725,9 -« 
1. Drift: 1 296,0 
9. Udviklings­
samarbejde: 1 084,7 
8. Refusion til 
medlemsstaterne: 1 248,0 
7. Forskning, energi osv.: 707,5 3. Landbrugsstrukturer: 738,6 
4. Fiskeri: 81,8 
5. Regional- og 
transportpolitik: 1 725,5 
6. Socialpolitik: 1 490,7 
B. Betalinger til medlemsstaterne: 
(for detailoplysninger, se § 12 og § 13) 
liiy iS* i 
fil' 
ii'i 
Ittil m 
M / 
^ 
!rr~7' m / Særlige 
'foranstaltninger 
Omkostninger ved 
opkrævning af egne 
indtægter 
EUGFL-udvikling 
) Regionalfonden 
| Socialfonden 
Fiskeri 
EUGFL-garanti 
(mio ECU) 
Wmw^^i *:>>:>/:':ljir::::':'' ?®."' : '" Gft IRL illfæir-jW1« 5 
EUGFL-garanti (A1-2) (1) 
EUGFL-udvikling 
(K 30-33) 
Fiskeri (K 40-43, 45-46) 
Regionalfonden (K 50-51) 
Socialfonden (K 60-61) 
Omkostninger ved opkræv­
ning af egne indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger 
(K 82, 86; art. 583, 707) 916,3 
12,4 
3,1 
12,3 
49,4 
76,5 829,3 
13,0 
2,9 
7,7 
33,5 
26,1 3 625,6 
81,0 
2,3 
61,7 
109,8 
284,5 
20,1 1 192,6 
83,7 
1,7 
309,0 
79,0 
12,2 
24,6 4 633,3 
122,3 
12,1 
233,2 
255,6 
159,9 1 166,8 
73,1 
3,2 
118,2 
171,6 
15,8 3 410,9 
175,3 
6,0 
381,1 
383,5 
123,5 4,8 
1,8 
0,7 
0,6 
0,6 2 047,4 
18,1 
2,3 
16,4 
46,0 
101,7 1 894,7 
109,4 
12,5 
483,9 
284,0 
250,1 
72,8 4,2 
35,7 19 725,9 
690,1 
81,8 
1 624,2 
1 413,0 
1 050,9 
117,5 
I alt 1 070,0 
(4,3%) 912,5 
(3,7%) 4 185,0 
(17,0%) 1 702,8 
(6,9%) 5 416,4 
(21,9%) 1 548,7 
(6,3%) 4 480,3 
(18,1%) 8,5 
(0,0%) 2 231,9 
(9,0%) 3 107,4 
(12,6%) 39,9 
(0,2%) 24 703,4 
(100%) 
(1) De her anførte tal for EUGFL-garanti omfatter justerede monetære udligningsbeløb (se § 12 D, fodnote (1)). 
172 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
§ 12. EUGFL-garanti: Betalinger afholdt i 1985, pr. sektor og pr. modtagermedlemsstat 
A. Betalinger afholdt 11985, 
pr. sektor (mio ECU og %): 
-=• «° 
S2- D» 
< 
I alt: 19 725,9 mio ECU B. Betalinger afholdt i 1985, pr. modtagermedlemsstat 
(mio ECU og %): 
I alt: 19 725,9 mio ECU NI l\K Tildeling INL U* foreligger 
'—+-
C. Fordelingen pr. modtagermedlemsstat af betalinger afholdt i 1985 for de vigtigste sektorer (%): 
27 3 Mejeriprodukter (%) 33,3 
Kød, æg og 
fjerkrækød (% 
B DK 
. Fedtstoffer og 
proteinhol­
dige afgrøder (%) F IRL I L NL UK 
34,8 Korn og 
ris (%) 
18,4 
6,1 
Hi °-1 B DK D GR F IRL I L NL UK 
Sukker (%) """ 3,2 2,1 19,1 
0,6 13,4 
3,8 
0,01 
7,8 
0,0 7,1 
0,1 
B DK D GR F IRL I i MI i ILC Tildeling L NL UK foreligger Ikke B DK D GR F IRL I 
Frugt og grønsager 
<%> 27,7 
[0,3 H 0,8, 
B DK D GR F IRL I 0,0^| — 0,5 0,5 
B DK D GR F IRL I L NL UK 
D. Oversigt over betalinger afholdt 
Sektor 
2.1. Korn og ris 
2.2. Sukker 
2.3. Fedtstoffer og pro­teinholdige afgrøder 
2.4. Frugt og grønsager 
2.5. Vin 
2.6. Tobak 
2.7. Mejeriprodukter 
2.8. Kød, æg og fjerkrækød 
2.9. Andre sektorer 
2.10.Agromenetære foran­
staltninger (1) 
2.1 I.Andre udgifter 
lait B 
143,7 
278,8 
104,7 
3,0 
— 6,7 
256,9 
90,8 
29,3 
1,6 
0,8 
916,3 I 1985, 
DK 
74,8 
64,9 
51,3 
2,0 
0,0 
387,3 
193,8 
52,4 
7,2 
-4,4 
829,3 pr. modtagermedlemssta 
D 
434,8 
320,2 
413,2 
6,4 
8,5 
44,1 
1 617,3 
548,8 
64,3 
46,8 
121,2 
3 625,6 GR 
50,8 
5,7 
130,6 
341,4 
34,6 
352,1 
8,1 
17,8 
217,5 
38,3 
-4,3 
1 192,6 F 
786,2 
774,8 
388,4 
123,2 
329,5 
81,8 
1 273,7 
807,4 
79,0 
-14,9 
4,2 
4 633,3 t og pr. sektor: 
IRL 
13,9 
14,0 
1,7 
0,2 
— 
477,0 
619,0 
36,8 
5,0 
-0,8 
1 166,8 I 
450,6 
56,1 
757,4 
742,1 
548,2 
377,5 
150,7 
328,5 
40,9 
-1,8 
-39,3 
3 410,9 L 
0,3 
0,0 
0,0 
4,1 
0,2 
0,1 
0,0 
0,1 
4,8 NL 
89,1 
162,1 
170,1 
6,6 
0,7 
1 257,4 
171,1 
117,3 
99,1 
-26,1 
2 047,4 UK 
315,6 
127,9 
153,2 
5,8 
0,6 
500,7 
699,2 
97,4 
8,5 
-14,2 
1 894,7 Tilde­
ling 
fore­
ligger 
ikke 
— 
3,1 
— 
1,1 
— 
4,2 'mio ECU) 
EUR 10 
2 359,8 
1 804,5 
2173,7 
1 230,7 
921,4 
862,9 
5 933,2 
3 476,6 
736,1 
189,8 
37,2 
19 725,9 
(1) ?fnh«M,TlMnh!^! 'o^nst^'nOf omfatter de monetære udligningsbeløb (MUB) justeret for virkningen af anvendelsen af artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr 974/71 i 
KSn^ de MUB" der 8kal *" "' '-« ' *- "r.Portmed.emsstater. Juster.nge^ foregår leTai 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 173 
§ 13. Strukturfondene: Indgåede forpligtelser og afholdte betalinger i 1985, pr. modtagermedlemsstat 
Bemærk: 
Strukturfondene (EUGFL-udvikling, Socialfonden, Regionalfonden) råder over 
opdelte bevillinger bestående af forpligtelsesbevillinger og betalingsbevil­
linger, hvis finansielle virkning ikke direkte kan sammenholdes (se § 1 (1.7)). 
Forpligtelser indgået i 1985 vedrører flerårige projekter, der finansieres i 1985 
og efterfølgende regnskabsår; betalinger afholdt i 1985 vedrører derimod 
forpligtelser indgået i 1985 og i tidligere regnskabsår. 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger Social­
fonden 
EUGFL-udvikling: 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 
Regionalfonden: 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 
Socialfonden: 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 
I alt: 
(a) Forpligtelser 
(b) Betalinger 16,3 
12,4 
24,4 
12,3 
99,3 
49,4 
140,0 
74,1 18,3 
13,0 
13,3 
7,7 
49,9 
33,5 
81,5 
54,2 89,3 
81,0 
83,6 
61,7 
113,5 
109,8 
286,4 
252,5 133,6 
83,7 
409,5 
309,0 
123,6 
79,0 
666,7 
471,7 152,8 
122,3 
309,9 
233,2 
387,2 
255,6 
849,9 
611,1 82,7 
73,1 
156,5 
118,2 
268,8 
171,6 
508,0 
362,9 225,8 
175,3 
871,0 
381,1 
568,2 
383,5 
1 665,0 
939,9 0,9 
1,8 
0,7 
1,1 
0,6 
2,0 
3,1 19,3 
18,1 
18,9 
16,4 
46,4 
46,0 
84,6 
80,5 113,8 
109,4 
608,2 
483,9 
530,5 
284,0 
1 252,5 
877,3 852,8 
690,1 
2 495,3 
1 624,2 
2 188,5 
1 413,0 
5 536,6 
3 727,3 
174 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
§14. Udviklingen i og udnyttelsen af bevillinger til betalinger i tidsrummet 1981-1985, pr. sektor 
(mio ECU) 
Sektor og regnskabsår 
Det almindelige 
budget i alt 
1. Drift (samtlige 
institutioner) 
2. EUGFL-garantl 
3. Landbrugs­
strukturer 
4. Fiskeri 
S. Regional- og 
transportpolitik 
6. Socialpolitik 
7. Forskning, 
energi, osv. 
8. Refusion til 
medlems­
staterne 
9. Udviklingssam­
arbejde 
10. Formals-
best. reserver 
og reserver til 
uforudsete 
udgifter 
(Kommissionen) | 1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 A. Bevillinger til betalinger for regnskabsåret 
Udviklingen i bevillingerne 
Oprindeligt 
budget 
(D Endeligt 
budget(1) 
(2) Endelige 
bevillinger (2 
(3) 
19 327,6 18 434,0 18 441,5 
21 984,4 21 984,4 21 994,3 
21558,5 25 061,1 25 068,8 
25 361,5 27 248,6 27 270,7 
28 433,2 28 433,2 28 437,1 
1 007,7 1 015,7 1 037,7 
1 103,2 1 103,2 1 121,2 
1 153,4 1 161,6 1 162,9 
1 229,1 1 236,6 1 245,6 
1 332,5 1 332,5 1 336,0 
12 675,0 11580,0 11538,0 
13 217,3 13 217,3 13 124,3 
14 050,0 15 811,0 15822,2 
16 150,0 17 983,0 18 358,0 
19 955,0 19 955,0 19 859,0 
468,9 518,9 553,0 
772.1 772,1 763,7 
651.2 653,4 668,5 
655.6 660,1 666,9 
687.7 687,7 747,7 
44,3 49,3 49,9 
75,8 75,8 81,5 
70,1 70,1 45,7 
101,4 112,4 87,4 
105,4 105,4 107,4 
1 675,7 1 798,8 2 417,8 
2 824,5 2 824,5 2 959,3 
1 484,3 2 397,5 2 397,5 
1 488,6 1 488,6 1 967,7 
1 697,8 1 697,8 1 697,8 
670,6 732,6 732,7 
1 022,3 1 022,3 1 130,7 
1 410,6 1 430,6 1 430,7 
1 369,3 1 369,4 1 638,1 
1 625,3 1 625,3 1 626,2 
301.1 308,1 317,1 
408,9 408,9 461,1 
527.2 1 360,4 1 380,7 
610,7 664,4 1 191,6 
700.3 700,3 692,2 
1 506,6 1 431,9 969,1 
1 120,9 1 120,9 1 123,8 
1 122,9 1 089,0 1 089,0 
1 103,5 1 150,2 1 083,2 
1 266,8 1 266,8 1 266,8 
603,6 791,3 816,2 
803,3 803,3 945,3 
966,5 981,2 984,6 
893,1 893,1 1 032,2 
1 039,2 1 039,2 1 092,7 
374,1 207,4 10,0 
636,1 636,1 283,4 
122,3 106,3 87,0 
1 760,2 1 690,8 — 
23,2 23,2 11,3 Betalinger 
(4) 
16 712,0 
19 320,3 
23 101,6 
26 119,2 
27 136,5 
886,1 
957,0 
1 019,2 
1 127,2 
1 210,3 
10 951,5 
12 257,3 
15 785,7 
18 328,2 
19 723,7 
457,0 
483,5 
513,7 
611,1 
690,8 
37,7 
50,7 
31,9 
46,6 
72,6 
2 164,8 
2 766,2 
2 268,1 
1 733,9 
1 501,9 
580,9 
910,0 
801,0 
1 509,4 
1 373,1 
214,1 
345,3 
1 213,6 
922,0 
469,6 
869,5 
952,2 
950,6 
1 073,8 
1 239,3 
550,4 
598,1 
517,8 
767,0 
855,2 
— Fremfarsier 
til det 
følgende 
regnskabs­
år 
(5) 
1 172,8 
1 385,5 
1 706,8 
1 090,1 
1 086,1 
69,9 
106,6 
100,5 
96,4 
104,1 
162,4 
2,7 
0,1 
2,6 
4,4 
93,3 
277,2 
131,5 
55,2 
56,5 
4,1 
30,4 
12,5 
38,4 
21,7 
243,2 
175,5 
126,9 
232,6 
195,1 
148,5 
220,0 
617,7 
125,9 
247,1 
95,8 
111,8 
155,0 
265,7 
215,9 
97,1 
116,0 
99,5 
8,7 
4,7 
258,5 
345,3 
463,1 
264,6 
236,6 
— Bortfald 
(6) = 
(3)-(4)-(5) 
556,7 
1 288,5 
260,4 
61,4 
214,5 
81,7 
57,6 
43,2 
22,0 
21,6 
424,1 
864,3 
36,4 
27,2 
130,9 
2,7 
3,0 
23,3 
0,6 
0,4 
8,1 
0,4 
1,3 
2,4 
13,1 
9,8 
17,6 
2,5 
1,2 
0,8 
3,3 
0,7 
12,0 
2,8 
6,0 
7,2 
4,0 
12,1 
3,9 
6,7 
2,5 
55,6 
38,9 
0,7 
22,8 
7,3 
1,9 
3,7 
0,6 
0,9 
10,0 
283,4 
87,0 
11,3 B. Fremførsler fra det foregående regnskabsår 
Endelige 
fremfør­
sler (3) 
(7) 
1 435,1 
1 404,1 
1 521,0 
1 696,6 
1 093,9 
66,2 
69,9 
106,7 
100,6 
96,4 
8,7 
162,4 
2,6 
0,1 
2,6 
343,7 
302,7 
397,3 
131,2 
55,2 
12,7 
4,1 
30,4 
12,5 
38,4 
72,6 
243,2 
175,5 
126,9 
232,6 
269,4 
159,4 
226,8 
617,7 
125,9 
192,7 
106,8 
120,4 
162,5 
269,5 
86,8 
97,1 
116,0 
99,5 
8,7 
382,3 
258,5 
345,3 
445,6 
264,6 Betalinger 
(8) 
1 080,8 
1 102,4 
1 211,4 
1404,4 
962,2 
56,8 
53,3 
91,2 
88,9 
85,7 
8,7 
112,2 
2,5 
0,1 
2,2 
117,7 
162,6 
236,0 
91,7 
47,8 
12,2 
4,1 
22,9 
10,5 
9,2 
72,6 
243,2 
141,4 
80,4 
223,6 
255,8 
150,6 
219,9 
526,9 
117,6 
162,1 
91,3 
90,4 
122,9 
237,9 
86,8 
97,1 
114,1 
99,4 
8,7 
308,1 
188,0 
293,0 
383,6 
229,5 Fremførsler 
til det 
følgende 
regnskabs­
år 
(9) 
231,3 
135,4 
7,5 
4,8 
4,4 
— 
— 
209,4 
120,1 
— 
— 
10,9 
6,7 
11,0 
8,6 
7,5 
4,8 
4,4 
— 
— 
~ Bortfald 
(10) = 
(7)-(8)-(9) 
123,0 
166,3 
302,1 
287,4 
127,3 
9,4 
16,6 
15,5 
11,7 
10,7 
50,2 
0,1 
0,0 
0,4 
16,6 
20,0 
161,3 
39,5 
7,4 
0,5 
7,5 
2,0 
29,2 
0,0 
0,0 
34,1 
46,5 
9,0 
2,7 
2,1 
6,9 
90,8 
8,3 
19,6 
6,9 
22,5 
34,8 
27,2 
1,9 
0,1 
74,2 
70,5 
52,3 
62,0 
35,1 
— 
C) Efter ændrings- og tillægsbudgetter. 
(2) Efter ekstra indtægter og overførsler. 
(3) Efter overførsler mellem budgetposter og »overførsler« til bevillingerne for det løbende regnskabsår. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 175 
§ 15. Udnyttelsesgraden for bevillinger til betalinger i tidsrummet 1981-1985, pr. sektor 
Tegnforklaring: Fremførsler 
til det følgende 
Betalinger regnskabsår (%) Bort-
(%) fald (%) 
J3» 
• o> I 
o — A. Bevillinger for regnskabsåret B. Fremførsler fra det foregående regnskabsår 
(endelige bevillinger = 100 %) (fremførte bevillinger = 100 %) 
(for de grundlæggende oplysninger se § 14) 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 90,6 
87,8 
92,2 
95,8 
95,4 (%) 
6,4 fl 
6.3T|H 
6,8"-fl 
4,0. 
3,8;-] (%) 
^^H 78,5 ^^H 
79,6 
82,8 
88,0 0,5HH 
0.3^-S 
•••0A-\ 
1 = 5 
"Il 1981 
1982 
1983 
1984 
1985 85,4 
85,4 
87,6 
90,5 
90,6 "eP" 
76,3 
85,5 
88,9 14,2 
23,7 
14,5 
11,6 
11,1 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 94,9 
93,4 
99,8 
99,8 
99,3 1,4-»•i 
0,0 -*9HH 0,0-*| 
0,0-* I 
0,0-»| 3,7 
6,6 
0,2 
0,2 
0,7 100 
96,2 
100 30,9 
3,8 
0,0 
15,4 
i2 
(B • .* 
•S,So 
1! 
Jlls 
« E M E 
"5E 
»•S 
?E 1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 89,5 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 94,6 
88,1 
79,3 
80,5 
92,1 
84,4 
67,5 
74,9 
87,9 
77,4 
67,4 
63,3 
52^ 
78,3 3 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 ^H 
^^^H ~^^^H 99,1 
97,8 0,8-J 
0,4 AJ| 0,3 
5,0 
3,6 
0,1 
1,8 100 
100 
80,6 
63,4 
96,1 
95,0 
94,5 
97,0 
85,3 
93,4 
84,1 
85,5 
75,1 
75,6 
88,3 4,0 i 
4,2 ^ 
: 
mm 
5,7 -^^M 
6.2 4BB|^H 
3.0~^^^^| 
1.6 -H • 1 1 • • 
100 
100 
98,4 1 
99,9 
100 
80,6 
72,7 
84,9 
86,1 
86,7 0,0 
0,0 
19,4 
36,6 
3,9 
1,0 
1,3 
3,0 
14,7 
6,6 
10,2 
6,4 
18,7 
21,4 
10,1 
1,6 
0,1 
19,4 
27,3 
15,1 
13,9 
13,3 
176 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
§ 16. Årlige betalinger i tidsrummet 1981-1985, pr. sektor 
Bemærk: 
1. Årlige betalinger = betalinger af bevillinger for regnskabsåret + betalinger af bevillinger fremført fra det foregående regnskabsår. 
2. Angående budgetposter svarende til kontoplanen i budgettet for 1985 henvises til § 6, kolonne (1). 
Sektor 
1. Drift 
1.1. Parlamentet 
1.2. Rådet 
(herunder Det økonomiske og sociale 
Udvalg) 
1.3. Kommissionen 
1.4. Domstolen 
1.5. Revisionsretten 
2. EUGFL-garanti 
2.1. Korn og ris 
2.2. Sukker 
2.3. Fedtstoffer og protein­
holdige afgrøder 
2.4. Frugt og grønsager 
2.5. Vin 
2.6. Tobak 
2.7. Mejeriprodukter 
2.8. Kød, æg og fjerkrækød 
2.9. Andre produkter 
2.10. Agromonetære foranstalt­
ninger 
2.11. Andre udgifter 
3. Landbrugsstrukturer 
3.1. EUGFL-udvikling 
3.2. Særlige foranstaltninger 
4. Fiskeri 
4.1. Markedsordninger 
4.2. Andre foranstaltninger 
5. Regional- og transportpolitik 
5.1. Regionalfonden 
5.2. Transport 
5.3. Andre foranstaltninger 
6. Socialpolitik 
6.1. Socialfonden 
6.2. Andre foranstaltninger 
7. Forskning, energi, osv. 
7.1. Energi 
7.2. Forskning og investering 
7.3. Industri 
7.4. Andre foranstaltninger 
8. Refusion til medlemsstaterne 
8.1. Omkostninger ved opkrævning af 
egne indtægter 
8.2. Andre former for godtgørelse 
9. Udviklingssamarbejde 
9.1. Fødevarrhjælp 
9.2. Finansiel bistand 1981 
mio ECU % 
942,9 5,3 
168,0 0,9 
103,9 0,6 
(20,0) (0,1) 
635,4 3,6 
23,1 0,1 
12,5 0,1 
10 960,2 61,6 
1 951,8 11,0 
767,5 4,3 
1 090,7 6,1 
641,1 3,6 
459,4 2,6 
361,8 2,0 
3 342,7 18,8 
1 867,0 10,5 
400,8 2,3 
238,4 1,3 
-161,0 -0,9 
574,7 3,2 
566,5 3,1 
8,2 0,1 
49,9 0,3 
28,0 0,2 
21,9 0,1 
2 237,4 12,6 
798,7 4,5 
1,0 0,0 
1 437,7 8,1 
836.7 4,7 
745.8 4,2 
90,9 0,5 
376,2 2,1 
63.1 0,3 
295,6 1,6 
7,3 0,1 
10.2 0,1 
956,3 5,4 
807,0 4,6 
149,3 0,8 
858,5 4,8 
601.7 3,4 
256.8 1,4 1982 
mio ECU % 
1 010,3 5,0 
173,3 0,9 
109,7 0,5 
(20,6) (0,1) 
688,3 3,4 
25,4 0,1 
13,6 0,1 
12 369,5 60,6 
1 874,8 9,2 
1 241,8 6,1 
1 295,0 6,3 
914,3 4,5 
570,6 2,8 
622,6 3,0 
3 327,8 16,3 
1 625,9 8,0 
583,6 2,9 
313,1 1,5 
646.1 3,2 
638.2 3,2 
7,9 0,0 
54,8 0,3 
34,0 0,2 
20,8 0,1 
3 009,4 14,7 
973,0 4,8 
1,1 0,0 
2 035,3 9,9 
1 060,6 5,2 
905,6 4,4 
155,0 0,8 
436,6 2,1 
44,0 0,2 
367,6 1,8 
15,2 0,1 
9,8 0,0 
1 049,3 5,1 
909,3 4,4 
140,0 0,7 
786.1 3,8 
540.2 2,6 
245,9 1,2 1983 
mio ECU % 
1 110,4 4,6 
214,8 0,9 
116,7 0,5 
(22,4) (0,1) 
736,3 3,0 
27,2 0,1 
15,4 0,1 
15 788,2 64,9 
2 534,1 10,4 
1 316,2 5,4 
1 764,7 7,2 
1 196,1 4,9 
659.2 2,7 
671.3 2,8 
4 396,1 18,1 
2 310,3 9,5 
559,7 2,3 
488,6 2,0 
-108,1 -0,4 
749,7 3,1 
719,7 3,0 
30,0 0,1 
54,8 0,2 
25,8 0,1 
29,0 0,1 
2 409,5 9,9 
1 255,9 5,2 
3,7 0,0 
1 149,9 4,7 
1 020,9 4,2 
890,9 3,7 
130,0 0,5 
1 304,0 5,4 
828,0 3,4 
423,3 1,7 
41,0 0,2 
11,7 0,1 
1 064,7 4,4 
921,9 3,8 
142,8 0,6 
810,8 3,3 
388,7 1,6 
422,1 1,7 1984 
mio ECU % 
1 216,1 4,4 
245,5 0,9 
126,7 0,4 
(24,2) (0,1) 
798,4 2,9 
28,6 0,1 
16,9 0,1 
18 328,3 66,6 
1 697,8 6,2 
1 631,5 5,9 
1 965,6 7,1 
1 454,6 5,3 
1 222,6 4,4 
776,4 2,8 
5 441,7 19,8 
3 246,1 11,8 
541,3 2,0 
376,2 1,4 
-25,5 -0,1 
702,8 2,5 
646,8 2,3 
56,0 0,2 
57,1 0,2 
15,7 0,0 
41,4 0,2 
1 814,3 6,6 
1 350,6 4,9 
430,8 1,6 
32,9 0,1 
2 036,3 7,4 
1 606,3 5,8 
430,0 1,6 
1 044,9 3,8 
545,7 .1,9 
441,0 1,6 
43,9 0,2 
14,3 0,1 
1 173,2 4,3 
1 109,9 4,1 
63,3 0,2 
1 150,6 4,2 
709,2 2,6 
441,4 1,6 1985 
mio ECU % 
1 296,0 4,6 
228,5 0,8 
148.4 0,5 
(26,4) (0,1) 
869.5 3,1 
31,1 0,1 
18,5 0,1 
19 725,9 70,2 
2 359,8 8,4 
1 804,5 6,4 
2 173,7 7,7 
1 230,7 4,4 
921,4 3,3 
862,9 3,1 
5 933,2 21,1 
3 476,6 12,4 
736,1 2,6 
189,8 0,7 
37,2 0,1 
738,6 2,6 
690,1 2,4 
48,5 0,2 
81,8 0,3 
16,1 0,1 
65,7 0,2 
1 725,5 6,2 
1 624,2 5,8 
76,0 0,3 
25,3 0,1 
1 490,7 5,3 
1 413,0 5,0 
77,7 0,3 
707.5 2,5 
126,2 0,4 
510.6 1,8 
49.8 0,2 
20.9 0,1 
1 248,0 4,4 
1 050,9 3,7 
197,1 0,7 
1 084,7 3,9 
543.8 2,0 
540.9 1,9 
I alt 17 792,8 100 20 422,7 100 24 313,0 100 27 523,6 100 28 098,7 100 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 177 
§17. Udviklingen i forholdet mellem »årlige betalinger pr. sektor« 
og »samlede årlige betalinger over budgettet« (1981-1985) 
(for detailoplysninger, se § 16) 
A. Det almindelige budget (alle sektorer): 
Samlede årlige betalinger over budgettet = 100 % 
100% 
50% Log 
10% 
5 % -^^••••'.IL*'" 
1 % 
0,5 % -
0,1 % 2. EUGFL-garanti 
->- 5. Regional- og transportpolitik 
-*- 6. Socialpolitik 
->- 1. Drift 
|^- 8. Refusioner til medlemsstaterne 
"^ 9. Udviklingssamarbejde 
->- 3. Landbrugsstrukturer 
"**- 7. Forskning, energi osv. 
4. Fiskeri 
1981 1982 1983 1984 1985 
B. EUGFL-garanti (alle produkter): 
100% 
50% Samlede årlige betalinger over budgettet = 100 % Log 
10% -=-
1 % 
0,5% -
0,1 % *^_^ 2.7. Mejeriprodukter 
2.8. Kød, æg og fjerkrækød 
->- 2.1. Korn og ris 
•*- 2.3. Fedtstoffer og proteinholdige afgrøder 
~*^ 2.2. Sukker 
->- 2.4. Frugt og grønsager 
_^2.5. Vin 
-*-2.6. Tobak 
•*- 2.9. Andre produkter 
-—{; 2.10. Agromonetære foranstaltninger 
2.11. Andre udgifter 
1981 1982 1983 1984 1985 
178 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
§ 18. Årlige betalinger til medlemsstaterne (1981-1985) 
Bemærk: 
1. Denne tabel giver for alle de vigtigste sektorer en oversigt over de årlige betalinger til medlemsstaterne. Betalingerne udgør for den 
pågældende periode 88 % af de samlede betalinger (fås ved sammenlægning af totalerne i § 16). 
2. Årlige betalinger = betalinger af regnskabsårets bevillinger + betalinger af bevillinger fremført fra det foregående regnskabsår. 
3. Betalingerne under EUGFL-garanti omfatter de korrigerede monetære udligningsbeløb (se § 12 D, fodnote (1)). 
(mio ECU) 
Regnskabsår/sektor 
i EUGFL-garanti (A 6 - 7) 
EUGFL-udvIkling (K 80 - 83) 
Fiskeri (K 86 - 89) 
Regionalfonden (K 55 - 56) 
Socialfonden (K 50 - 52) 
Omkostninger ved opkrævning af egne 
indtægter (K 40) 
Særlige foranstaltninger (K 49, 57, 58) 
I alt Bel­
gien 
489,1 
21,7 
0,8 
9,2 
15,3 
61,8 
597,9 
(3,9 %) Dan­
mark 
507,8 
20,7 
1,4 
10,7 
18,5 
16,2 
575,3 
(3,7 %) FR 
Tyskland 
2 031,5 
134,1 
2,8 
36,2 
72,3 
225,4 
2 502,3 
(16,1 %) Græken­
land 
146,2 
122,0 
6,6 
8,9 
111,0 
394,7 
(2,5 %) Frankrig 
3 014,2 
120,8 
4,3 
66,8 
155,3 
123,1 
3 484,5 
(22,5 %) Irland 
437,9 
57,6 
5,4 
80,3 
60,4 
8,8 
66,6 
717,0 
(4,6 %) Italien 
2 092,1 
78,5 
6,7 
211,7 
207,1 
94,9 
122,3 
2 813,3 
(18,1 %) bourg 
4,1 
2,3 
0,9 
0,6 
0,4 
8,3 
(0,1 %) Neder­
landene 
1 157,2 
21,9 
8,4 
5,7 
14,3 
77,3 
1 284,8 
(8,3 %) Det fore­
nede Kon­
gerige 
1 080,1 
108,9 
8,2 
255,2 
195,4 
190,2 
1 286,7 
3 124,7 
(20,1 %) Tildeling 
foreligger 
11,9 
11,9 
(0,1 %) ' EUR 10 
10 960,2 
566,5 
49,9 
798,7 
745,8 
807,0 
1 586,6 
15 514,7 
(100 %) 
Si å> EUGFL-garanti (A 1 - 2) 
EUGFL-udvikling (K 30 - 33) 
Fiskeri (K 40 - 42, 45 - 47) 
Regionalfonden (K 50 - 51) 
Socialfonden (K 60 - 62) 
Omkostninger ved opkrævning af egne 
indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger (K 52, 53, 82, 
86) 
I alt 535,1 
17,7 
0,6 
10,8 
16,8 
68,3 
— 
649,3 
(3,6 %) 556,7 
20,8 
3,2 
14,6 
17,6 
17,6 
— 
630,5 
(3,5 %) 2 027,5 
107,1 
3,7 
61,6 
89,9 
237,0 
— 
2 526,8 
(14,0 %) 684,6 
14,5 
— 152,3 
23,5 
18,3 
92,7 
985,9 
(5,5 %) 2 866,2 
167,4 
3,6 
130,0 
119,3 
134,7 
— 
3 421,2 
(19,0 %) 496,5 
84,3 
7,8 
93,5 
115,0 
10,2 
72,7 
880,0 
(4,9 %) 2 502,6 
125,0 
8,9 
281,8 
235,1 
102,6 
142,6 
3 398,6 
(18,8 %) 2,6 
1,6 
— 
0,1 
1,1 
0,4 
— 
5,8 
(0,0 %) 1 416,7 
32,2 
8,3 
3,2 
9,0 
83,9 
— 
1 553,3 
(8,6 %) 1 278,3 
67,6 
9,8 
225,1 
278,3 
236,3 
1 866,5 
3 961,9 
(22,0 %) 2,7 
— 
8,9 
— 
— 
11,6 
(0,1 %) 12 369,5 
638,2 
54,8 
973,0 
905,6 
909,3 
2 174,5 
18 024,9 
(100 %) 
„ « EUGFL-garanti (A 1 - 2) 
EUGFL-udvikling (K 30 - 33) 
Fiskeri (K 40 - 43, 45 - 46) 
Regionalfonden (K 50 - 51) 
Socialfonden (K 60 - 62) 
Omkostninger ved opkrævning af egne 
indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger (K 52, 53, 82, 
86; art. 707) 
lait 611,9 
18,1 
0,2 
7,0 
20,6 
77,7 
— 
735,5 
(3,4 %) 680,7 
20,5 
3,6 
16,7 
14,7 
20,3 
— 
756,5 
(3,5 %) 3 075,8 
107,7 
2,8 
45,0 
81,5 
241,8 
270,7 
3 825,3 
(17,7 %) 1 007,4 
21,9 
0,1 
214,6 
20,4 
16,6 
70,4 
1 351,4 
(6,2 %) 3 566,6 
182,0 
3,9 
219,3 
140,5 
142,5 
— 
4 254,8 
(19,6 %) 619,4 
84,1 
21,6 
94,5 
134,2 
11,6 
60,8 
1 026,2 
(4,7 %) 2 820,5 
103,0 
5,1 
344,5 
221,2 
105,9 
174,8 
3 775,0 
(17,4 %) 4,2 
0,6 
— 0,0 
0,3 
0,5 
— 
5,6 
(0,0 %) 1 707,8 
32,2 
6,4 
18,1 
12,6 
83,4 
— 
1 860,5 
(8,6 %) 1 691,0 
149,6 
8,4 
296,2 
244,9 
221,6 
1 471,9 
4 083,6 
(18,9 %) 2,9 
2,7 
— 
5,6 
(0,0 %) 15 788,2 
719,7 
54,8 
1 255,9 
890,9 
921,9 
2 048,6 
21 680,0 
(100 %) 
S % EUGFL-garanti (A 1 - 2) 
EUGFL-udvikling (K 30 - 33) 
Fiskeri (K 40 - 43, 45 - 46) 
Regionalfonden (K 50 - 51) 
Socialfonden (K 60 - 61) 
Omkostninger ved opkrævning af egne 
indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger (K 82, 86; art. 
707, 783) 
lait 686,4 
12,9 
0,7 
6,0 
52,1 
82,0 
— 
840,1 
(3,5 %) 879,6 
13,9 
3,8 
28,1 
68,7 
26,0 
— 
1 020,1 
(4,2 %) 3 323,0 
89,3 
5,1 
43,9 
63,8 
302,5 
191,7 
4 019,3 
(16,7 %) 961,2 
52,8 
0,6 
216,7 
71,3 
14,8 
46,6 
1 364,0 
(5,7 %) 3 592,0 
143,9 
9,5 
201,7 
225,7 
169,7 
— 
4 342,5 
(18,1 %) 884,4 
64,2 
10,3 
104,1 
131,4 
16,0 
— 
1 210,4 
(5,0 %) 3 909,4 
127,8 
4,1 
435,1 
368,5 
117,5 
— 
4 962,4 
(20,7 %) 3,6 
3,9 
— 
2,5 
0,5 
0,7 
— 
11,2 
(0,1 %) 1 964,2 
24,8 
3,6 
14,8 
14,1 
101,1 
— 
2 122,6 
(8,8 %) 2 121,3 
113,3 
9,5 
297,7 
610,2 
279,6 
660,9 
4 092,5 
(17,1 %) 3,2 
9,9 
— 
— 
13,1 
(0,1 %) 18 328,3 
646,8 
57,1 
1 350,6 
1 606,3 
1 109,9 
899,2 
23 998,2 
(100 %) 
JA 
-EUGFL-garanti (A 1 - 2) 
EUGFL-udvikling (K 30 - 33) 
Fiskeri (K 40 - 43, 45 - 46) 
Regionalfonden (K 50 - 51) 
Socialfonden (K 60 - 61) 
Omkostninger ved opkrævning af egne 
indtægter (K 80) 
Særlige foranstaltninger (K 82, 86; art. 
583, 707) 
lait 916,3 
12,4 
3,1 
12,3 
49,4 
76,5 
— 
1 070,0 
(4,3 %) 829,3 
13,0 
2,9 
7,7 
33,5 
26,1 
— 
912,5 
(3,7 %) 3 625,6 
81,0 
2,3 
61,7 
109,8 
284,5 
20,1 
4 185,0 
(17,0 %) 1 192,6 
83,7 
1,7 
309,0 
79,0 
12,2 
24,6 
1 702,8 
(6,9 %) 4 633,3 
122,3 
12,1 
233,2 
255,6 
159,9 
— 
5 416,4 
(21,9%) 1 166,8 
73,1 
3,2 
118,2 
171,6 
15,8 
— 
1 548,7 
(6,3 %) 3 410,9 
175,3 
6,0 
381,1 
383,5 
123,5 
— 
4 480,3 
(18,1 %) 4,8 
1,8 
— 
0,7 
0,6 
0,6 
— 
8,5 
(0,0 %) 2 047,4 
18,1 
2,3 
16,4 
46,0 
101,7 
— 
2 231,9 
(9,0 %) 1 894,7 
109,4 
12,5 
483,9 
284,0 
250,1 
72,8 
3 107,4 
(12,6 %) 4,2 
35,7 
— 
-
39,9 
(0,2 %) 19 725,9 
690,1 
81,8 
1 624,2 
1 413,0 
1 050,9 
117,5 
24 703,4 
(100 %) 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 179 
§19. Faktiske egne indtægter, pr. medlemsstat (1981-1985) 
(mio ECU) 
1 Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Told 
Egne momsindtægter (1) (2) 
I alt Bel­
gien 
178,4 
27,8 
408,4 
375,9 
990,5 
(5,5 %) Danmark 
10,1 
19,3 
135,2 
189,8 
354,4 
(2,0 %) FR 
Tyskland 
179,9 
126,9 
1 943,8 
2 806,5 
5 057,1 
(28,1 %) Græken-
17,4 
1,0 
84,6 
151,5 
254,5 
(1,4%) Frankrig 
103,1 
154,5 
977,3 
2 256,2 
3 491,1 
(19,4 %) ,*-
4,3 
4,6 
81,9 
68,1 
158,9 
(0,9 %) Italien 
247,6 
62,5 
633,0 
1 582,9 
2 526,0 
(14,0 %) Luxem-
0,1 
4,5 
22,6 
27,2 
(0,1 %) Neder­
landene 
175,4 
39,1 
572,8 
499,8 
1 287,1 
(7,1 %) Det 
forenede 
Kongerige 
348,6 
46,9 
1 550,9 
1 930,8 
3 877,2 
(21,5%) EUR 10 
1 264,9 
482,6 
6 392,4 
9 884,1 
18 024,0 
(100 %) 
i Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Told 
Egne momsindtægter (1) (2) 
I alt 238,6 
44,4 
403,7 
461,6 
1 148,3 
(5,4 %) 7,5 
25,3 
142,6 
226,8 
402,2 
(1,9%) 201,9 
190,2 
1 966,5 
3 339,9 
5 698,5 
(26,9 %) 63,5 
13,1 
108,7 
196,3 
381,6 
(1,8%) 70,9 
211,0 
1 071,2 
2 872,8 
4 225,9 
(20,0 %) 6,0 
7,0 
87,8 
107,7 
208,5 
(1,0%) 285,1 
83,5 
660,8 
1 457,8 
2 487,2 
(11,8%) 0,1 
4,3 
25,7 
30,1 
(0,1 %) 172,5 
58,9 
585,2 
649,8 
1 466,4 
(6,9 %) 475,9 
72,4 
1 784,5 
2 782,7 
5 115,5 
(24,2 %) 1 522,0 
705,8 
6 815,3 
12 121,1 
21 164,2 
(100 %) 
1 Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Told 
Egne momsindtægter (1) (2) 
I alt 293,9 
65,8 
423,8 
432,4 
1 215,9 
(5,3 %) 6,9 
38,9 
159,8 
274,3 
479,9 
(2,1 %) 143,0 
270,5 
2 019,8 
4 038,8 
6 472,1 
(28,1 %) 38,0 
16,7 
107,4 
215,6 
377,7 
(1,6%) 78,9 
293,7 
1 051,8 
3 082,1 
4 506,5 
(19,6 %) 7,0 
11,6 
100,4 
150,6 
269,6 
(1,2%) 323,2 
95,0 
657,1 
1 923,4 
2 998,7 
(13,0 %) 0,1 
4,6 
39,2 
43,9 
(0,2 %) 135,8 
82,2 
633,2 
713,7 
1 564,9 
(6,8 %) 320,3 
73,6 
1 830,8 
2 859,7 
5 084,4 
(22,1 %) 1 347,1 
948,0 
6 988,7 
13 729,8 
23 013,6 
(100 %) 
i Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Told 
Egne momsindtægter (1) (2) 
I alt 211,0 
83,9 
470,0 
473,4 
1 238,3 
(5,0 %) 8,0 
38,0 
197,3 
289,6 
532,9 
(2,1 %) 158,6 
350,2 
2 309,7 
4 233,9 
7 052,4 
(28,4 %) 19,5 
16,6 
99,4 
220,3 
355,8 
(1,4 %) 94,2 
406,3 
1 100,0 
3 201,8 
4 802,3 
(19,3 %) 6,9 
16,8 
126,7 
135,9 
286,3 
(1,2 %) 288,5 
84,1 
750,9 
2 319,9 
3 443,4 
(13,8 %) 0,1 
5,9 
45,3 
51,3 
(0,2 %) 131,8 
76,9 
740,8 
738,3 
1 687,8 
(6,8 %) 341,4 
103,6 
2 160,1 
2 824,4 
5 429,5 
(21,8%) 1 260,0 
1 176,4 
7 960,8 
14 482,8 
24 880,0 
(100 %) 
1 Landbrugsafgifter 
Sukker- og isoglucoseafgifter 
Told 
Egne momsindtægter (1) (2) 
I alt 197,2 
78,4 
489,3 
527,7 
1 292,6 
(5,0 %) 9,7 
43,5 
208,2 
359,0 
620,4 
(2,4 %) 142,0 
286,3 
2 414,5 
4 661,5 
7 504,3 
(28,8 %) 18,1 
12,0 
95,9 
262,0 
388,0 
(1,5%) 74,1 
348,0 
1 174,7 
3 722,4 
5 319,2 
(20,4 %) 5,9 
15,0 
137,2 
138,3 
296,4 
(1,1 %) 314,4 
75,8 
820,1 
2 419,2 
3 629,5 
(13,9 %) 0,2 
6,0 
44,5 
50,7 
(0,2 %) 131,7 
104,1 
781,5 
872,1 
1 889,4 
(7,2 %) 228,4 
94,3 
2 182,7 
2 584,9 
5 090,3 
(19,5%) 1 121,7 
1 057,4 
8 310,1 
15 591,6 
26 080,8 
(100 %) 
(1) Herunder saldi og korrektioner fra tidligere regnskabsår. 
(2) Grækenland har indbetalt et finansielt bidrag, som er beregnet på grundlag af BNI. 
180 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Anden del: De europæiske Udviklingsfonde (EUF) 
(Oversigt pr. 31. 12. 1985) 
§ 20. Generelle oplysninger om EUF 
DE TRE FØRSTE EUF 
20.1 Sidst, der blev givet grundlæggende og detaljerede finansielle oplysninger om de tre første EUF, som blev oprettet i 
henhold til de mellem 1959 og 1976 gældende konventioner, var i Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1980. 
Der henstår endnu under den 3. EUF nogle mindre beløb, som skal gøres op. 
I § 27 gives en oversigt over de årlige betalinger under de tre første EUF. 
DEN 4. OG 5. EUF 
20.2. Juridiske foranstaltninger 
a) Retsgrundlaget for AVS-staterne: 
— den 4. EUF: AVS-EØF-konventionen, undertegnet i Lomé den 28. februar 1975 (Lomé I) 
— den 5. EUF: Den anden AVS-EØF-konvention undertegnet i Lomé den 31. oktober 1979 (Lomé II) 
b) Retsgrundlag for OLT og OD: 
— den 4. EUF: Rådets afgørelse 76/568/EØF af 29. juni 1976 
— den 5. EUF: Rådets afgørelse 80/1186/EØF af 16. december 1980 (omfatter ikke længere OD). 
c) Oprettelse af EUF: 
— den 4. EUF: Intern aftale af 11. juli 1975 
— den 5. EUF: Intern aftale af 20. november 1979. 
d) Finansforordninger: 
— den 4. EUF: finansforordninger 76/647/EØF af 27. juli 1976 
— den 5. EUF: finansforordninger 81/215/EØF af 17. marts 1981. 
20.3. Tildelinger, finansiering, bistandens fordeling og art 
EUF's tildelinger ser efter Rådets ændringer (1) således ud: 
— den 4. EUF: 3 155,9 mio ECU, 
— den 5. EUF: 4 802,3 mio ECU. 
EUF finansieres af EF's medlemsstater (bortset fra Grækenland for den 4. EUF) efter en fordelingsskala, som er fastsat i de 
interne aftaler. 
I henhold til de ovennævnte interne aftaler skal tildelingerne under den 4. og 5. EUF fordeles mellem AVS-staterne og OLT-
OD-landene og på gavebistand, lån på særlige vilkår, risikovillig kapital, Stabex(2) samt på Sysmin (3), for så vidt angår den 
5. EUF. 
En del af tildelingen til gavebistand er forbeholdt ekstraordinær bistand og rentegodtgørelse på lån ydet af Den europæiske 
Investeringsbank. Den resterende del af tildelingen til gavebistand og tildelinger til lån på særlige vilkår fordeles på 
modtagerlandene, med undtagelse af beløb, der er afsat til regionalprojekter, administrationsomkostninger og til en 
reserve. De beløb, der således er tildelt modtagerlandene, og som i tilfælde af AVS-staterne betegnes som indikative 
programmer, anvendes til finansiering af de fastsatte aktioner. 
20.4. Monetær enhed 
EUF-beløbene er fastsat i ECU; ved omregning af de tidligere gældende monetære enheder til ECU vedtoqes det at 1 RE = 
1 ERE = 1 ECU. 
20.5. Dato for ikrafttræden 
— den 4. EUF: 1. april 1976 
— den 5. EUF: 1. januar 1981. 
20.6. Finansiel gennemførelse 
Kommissionen fastsætter forfaldstider for indbetaling af EF-medlemsstaternes bidrag, som i princippet skal betales hvert 
kvartal (den 4. EUF: halvårligt). Udnyttelsen af EUF-midlerne opføres i regnskaberne på tre stadier: (l)finansieringsbeslut-
ning, (II) underskrivelse af kontrakter og aftaler over bevillinger til de nationale anvisningsberettigede, (III) anvisning af 
betaling til tilslagsmodtagere. 
20.7. Ekstern kontrol 
Revisionsretten er ansvarlig for den eksterne kontrol med EUF (i overensstemmelse med traktaten). 
20.8. Dechargemyndighed 
Europa-Parlamentet giver efter henstilling fra Rådet decharge for den økonomiske forvaltning af EUF (i overensstemmelse 
med de interne aftaler). 
(1) 
(2) 
(3) bJn°kPrentdeerM9e tildelinger blev ændret ved Rådets frelse, og er blevet forøget ved forskellige indtægter, såsom genoprettelse af Stabex-overførsler og 
Ordning, som skal sikre en stabilisering af indtægter fra eksport fra AVS-stater til Fællesskabet (Lomé I, artikel 16, og Lomé II artikel 23) 
f^eCrn™^ 
15. 12.  86 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 181 
§ 21.  Den  4. og 5. EUF:  Tildelinger,  finansiering,  fordeling  af bistanden,  udnyttelsesgrad 
Tildeling  og finansiering Bistandens  fordeling  (mio  ECU) Udnyttelse  pr. 31.12.1985 
(mio ECU  og %) 
Den 4. EUF Tildeling: 
3155,9  mio  ECU 
Finansieret 
af: 
DK: 2,40  % 
IRL: 0,60  % 
L: 0,20  % Planlægning 
af bistanden: 
Bistandens  art: 
Lån på sær-
lige vilkår: 
470,1 
Gavebistand: 
2 195,0 
Bistand  der kan 
V planlægges: 
2 466,0 co > 
< 
S — 
E oo 
H "S 
? o < 
OLT-OD:  67,6 AVS-stater: 
2 398,4 
CD ,  © 
S 52  7 ® O >-
o -S & 
Q. 5 C 
I o) E ® T3 
DC < « c © 
SS £ 
Risikovillig 
kapital 
bistand: Udnyttelse: 
Endnu  ikke 
udnyttet 
Finansierings-
Si- afgørelser: 
2 359,4  (95,7  %) 
Endnu  ikke 
udnyttet 
Finansierings-
V afgørelser: 
687,1  (99,6  %) 
Den 5. EUF: 
Tildeling: 
4 802,3  mio  ECU 
Finansieret  af: 
2,47 % 
GR 
1,34 % 
IRL: 
0,59 % 
0,20 % Planlægning  af 
bistanden: 
Bistandens  art: 
Lån på særlige  vilkår 
545 0 
Gavebistand: 
3 037,0 
.52 -a æ •oc i_ tg æ 
85 w s C £3 O) T3 .£ TJ 
0 2 2. co 0 
« ™ S •* co ® LU £ CC 
205,2 
"178,8" Udnyttelse: 
Bistand 
. der  kan 
> plan-
lægges  : 
3 198,0 
OLT:  50,6 
•;Trn5mra:!ranfM 
WKHKKTif  ifeti 
Sysmin:  282,0 AVS-stater: 
3 147,4 Endnu  ikke 
udnyttet 
0) O) 
Heraf  regional-
projekter  : 
631,5 
Endnu  ikke 
udnyttet 
Ikke planlagt 
1 604,3 Finan-
sierings-
Vaf-gørelser: 
2 449,6 
(76,6  %) 
Finan-
sierings-
> af-
gørelser: 
1 212,7 
(75,6  %) 
182 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
§ 22. Den 4. EUF: Bistand efter art og pr. modtagerland 
(Den finansielle gennemførelse pr. 31.12.1985) 
(mio ECU) 
Modtagerland 
(D 
I. AVS-stater 
herunder: 
Etiopien 
Tanzania 
Zaire 
Sudan 
Uganda 
Mali 
Kenya 
Madagaskar 
Burkina-Faso 
Malawi 
Guinea 
Somalia 
Senegal 
Rwanda 
Burundi 
Cameroun 
Tchad 
Ghana 
Zambia 
Benin 
Elfenbenskysten 
Den centralafrikanske 
Republik 
Togo 
Mauretanien 
Sierra Leone 
Congo 
Liberia 
Lesotho 
Guinea-Bissau 
Jamaica 
Botswana 
Suriname 
Mauritius 
Guyana 
Swaziland 
Gambia 
Papua Ny Guinea 
Fiji 
Gabon 
Salomonøerne 
Nigeria 
Andre AVS-stater: 
Bahamas 
Barbados 
Kap Verde 
Comorerne 
Djibouti 
Dominica 
Grenada 
Ækvatorialguinea 
Kiribati 
Såo Tome og Principe 
St. Lucia 
St. Vincent 
Vestsamoa 
Seychellerne 
Tonga 
Trinidad og Tobago 
Tuvalu 
Vanuatu 
(Andre stater i alt) 
II. Regionalprojekter 
Adm. omkostninger 
Reserve 
AVS i alt (1 + II) 
III. OLT-OD 
Den 4. EUF i alt A. Ikke-planlagt bistand 
Finansieringsafgørelser 
* f 3 m 
god 
bist Rente 
relse 
(Gave 
(2) 
57,6 
— 
0,1 
8,5 
0,9 
1.6 
2,3 
0,4 
1.8 
4,2 
1,9 
1,5 
7,1 
— 0,4 
3,6 
1,2 
1,3 
2,0 
2,0 
1,1 
4,0 
9,0 
— 1,2 
z — 
1,5 
— 
(2,7) 
2,6 
-
60,2 
1,5 
61,7 g» 
= 
(3) 
90,9 
— 
7,7 
5,6 
6,5 
0,3 
6,4 
1.2 
2,3 
0,9 
7,6 
1,6 
0,3 
0,2 
7,4 
3,0 
0,5 
5,0 
7,5 
0,2 
3,3 
0,4 
0,9 
— 3,0 
3,1 
0,4 
0,1 
1,7 
0,0 
3,2 
1,1 
2,4 
1,6 
0,1 
— 
3,6 
0,0 
1,0 
0,2 
— 0,6 
— 
— 
(5,4) 
6,1 
-
97,0 
1,1 
98,1 
inær 
and) 
"2 Hi 
Qxs'E Ekstra 
bistan 
(Gave 
(4) 
125,8 
4,7 
0,3 
19,0 
4,9 
3,3 
1,0 
1,3 
1,5 
7,7 
2,6 
3,0 
13,3 
4,6 
5,9 
2,1 
2,3 
0,3 
2,7 
16,4 
0,0 
0,1 
1,0 
1,4 
0,2 
1,1 
0,5 
1,2 
2,7 
4,5 
0,0 
0,7 
3,6 
— 0,1 
1,4 
3,0 
1,3 
3,9 
0,4 
0,3 
0,3 
1,0 
— 
0,2 
— 
— 
(11,9) 
11,2 
-
137,0 
0,5 
137,5 (0 
55 
(5) 
377,5 
14,4 
20,7 
41,8 
20,6 
9,8 
5,7 
22,7 
7,3 
1,9 
65,1 
0,6 
1,5 
4,1 
7,3 
5,2 
20,4 
15,0 
7,8 
3,6 
37,0 
4,0 
7,4 
7,6 
11,3 
13,2 
7,5 
2,1 
6,7 
— 
1,2 
2,8 
1,2 
— 
— 
(5,2) 
— 
-
377,5 
12,3 
389,8 + 
SS I alt 
(2) + 
(4) + 
(6) 
651,8 
19,1 
28,8 
24,6 
53,2 
24,2 
17,2 
11,0 
9,5 
32,2 
16,5 
6,5 
3,7 
15,4 
78,9 
9,5 
4,1 
15,6 
15,1 
10,0 
21,2 
20,8 
23,1 
8,8 
7,0 
42,0 
4,0 
10,7 
9,2 
1,2 
11,8 
1,2 
5,7 
6,5 
3,2 
16,3 
10,6 
2,7 
9,8 
6,7 
9,0 
— 1,3 
6,2 
3,0 
2,3 
3,9 
0,4 
0,3 
0,3 
1,2 
2,8 
0,6 
1,4 
1,5 
— 
(25,2) 
19,9 
-
671,7 
15,4 
687,1 O) 
•s 
S 
o 
< 
(7) 
646,7 
19,1 
28,9 
24,5 
53,1 
24,2 
17,1 
10,7 
9,5 
32,2 
16,5 
6,0 
3,5 
15,5 
78,9 
9,5 
4,1 
15,3 
14,6 
10,0 
21,2 
20,7 
22,7 
8,8 
7,0 
41,6 
4,0 
10,7 
9,1 
1,2 
11,8 
1,1 
5,2 
6,5 
3,2 
15,8 
10,6 
2,7 
9,4 
6,7 
9,0 
— 0,8 
6,1 
3,0 
2,3 
3,9 
0,4 
0,3 
0,3 
1,2 
2,8 
0,6 
1,4 
1,4 
— 
(24,5) 
19,7 
-
666,4 
15,3 
681,7 B. Bistand der kan planlægges (Indikativs 
programmer AVS og anden bistand) 
<5 o> 
a> 
(8) 
1 934,0 
118,2 
103,4 
96,5 
90,6 
73,6 
73,5 
72,0 
69,2 
68,5 
68,0 
67,9 
64,0 
63,6 
59,0 
58,7 
58,1 
55,3 
51,9 
48,0 
45,1 
44,3 
40,0 
37,3 
35,7 
33,6 
31,1 
30,0 
25,0 
22,0 
20,0 
20,0 
19,0 
18,0 
15,3 
12,8 
12,0 
11,3 
10,0 
9,9 
9,5 
9,0 
9,0 
1,8 
2,6 
4,0 
6,3 
2,7 
0,5 
2,0 
7,0 
3,4 
1,8 
0,9 
4,6 
2,4 
3,2 
10,3 
0,6 
(54,1) 
303,9 
108,3 
52,2 
2 398,4 
67,6 
2 466,0 Finans 
-o 
« 
5 CD 
(9) 
1 533,2 
118,1 
69,9 
88,0 
74,7 
63,9 
71,9 
34,2 
62,6 
68,4 
59,7 
56,0 
38,1 
57,1 
39,3 
56,0 
52,2 
32,7 
43,8 
28,4 
27,1 
37,1 
16,9 
37,2 
33,2 
33,3 
27,3 
23,1 
20,2 
18,8 
19,5 
10,0 
18,0 
2,9 
4,6 
5,9 
8,4 
11,2 
6,3 
3,2 
2,0 
0,8 
8,7 
0,7 
0,9 
4,0 
6,3 
2,5 
0,5 
2,0 
7,0 
3,2 
1,8 
0,9 
3,6 
2,4 
3,1 
3,0 
0,6 
(42,5) 
222,5 
108,3 
1 864,0 
36,6 
1 900,6 eringsafgørelser 
ffi-
•« — 
a> 
c o 
(10) 
362,9 
32,8 
8,0 
15,0 
9,7 
1,4 
37,8 
6,0 
7,0 
11,6 
25,4 
19,3 
2,6 
5,0 
20,8 
7,6 
19,6 
17,6 
0,3 
22,8 
— 2,3 
3,8 
6,7 
4,8 
3,0 
8,6 
0,6 
11,5 
10,6 
6,8 
3,5 
3,5 
6,7 
7,4 
6,8 
— 
1,1 
1,6 
— 
0,9 
0,1 
2,3 
(6,0) 
72,1 
-
435,0 
23,8 
458,8 O 
"S 
(11) 
1 896,1 
118,1 
102,7 
96,0 
89,7 
73,6 
73,3 
72,0 
68,6 
68,4 
66,7 
67,6 
63,5 
57,1 
58,6 
58,6 
57,2 
53,5 
51,4 
48,0 
44,7 
37,4 
39,7 
37,2 
35,5 
33,3 
31,1 
29,8 
25,0 
21,8 
19,5 
18,6 
18,6 
14,4 
15,2 
12,7 
11,9 
11,2 
9,8 
9,9 
9,4 
7,6 
8,7 
1,8 
2,5 
4,0 
6,3 
2,5 
0,5 
2,0 
7,0 
3,2 
1,8 
0,9 
4,5 
2,4 
3,2 
5,3 
0,6 
(48,5) 
294,6 
108,3 
2 299,0 
60,4 
2 359,4 O) 
S 
•o 
o 
5 
(12) 
1 695,7 
110,9 
91,6 
83,6 
79,5 
53,6 
67,0 
69,9 
63,3 
63,3 
56,1 
63,6 
62,4 
49,5 
54,4 
57,0 
51,4 
44,6 
47,4 
47,3 
40,2 
32,7 
29,7 
34,4 
32,3 
31,7 
26,8 
29,3 
18,4 
18,8 
18,2 
13,2 
16,8 
9,2 
10,5 
12,6 
11,4 
10,6 
8,4 
9,6 
8,9 
7,5 
6,4 
1,6 
1,9 
3,7 
5,4 
2,1 
0,5 
2,0 
6,5 
2,0 
1,8 
0,8 
4,5 
2,4 
3,1 
2,8 
0,6 
(41,7) 
248,1 
105,5 
2 049,3 
50,9 
2 100,2 I alt (A + B) 
Q O) 
CO 
O) 
.2 
fæ 
il£ 
(13) = 
(6)+ (11) 
2 547,9 
137,2 
131,5 
120,6 
142,9 
97,8 
90,5 
83,0 
78,1 
100,6 
83,2 
74,1 
67,2 
72,5 
137,5 
68,1 
61,3 
69,1 
66,5 
58,0 
65,9 
58,2 
62,8 
46,0 
42,5 
75,3 
35,1 
40,5 
34,2 
23,0 
31,3 
19,8 
24,3 
14,4 
21,7 
15,9 
28,2 
21,8 
12,5 
19,7 
16,1 
7,6 
17,7 
1,8 
3,8 
10,2 
9,3 
4,8 
4,4 
2,4 
7,3 
3,2 
2,1 
2,1 
7,3 
3,0 
4,6 
6,8 
0,6 
(73,7) 
314,5 
108,3 
2 970,7 
75,8 
3 046,5 0) 
O) 
.0 
S 
o 
< 
(14) = 
(7)+ (12) 
2 342,4 
130,0 
120,5 
108,1 
132,6 
77,8 
84,1 
80,6 
72,8 
95,5 
72,6 
69,6 
65,9 
65,0 
133,3 
66,5 
55,5 
59,9 
62,0 
57,3 
61,4 
53,4 
52,4 
43,2 
39,3 
73,3 
30,8 
40,0 
27,5 
20,0 
30,0 
14,3 
22,0 
9,2 
17,0 
15,8 
27,2 
21,2 
11,1 
19,0 
15,6 
7,5 
15,4 
1,6 
2,7 
9,8 
8,4 
4,4 
4,4 
2,4 
6,8 
2,0 
2,1 
2,0 
7,3 
3,0 
4,5 
4,2 
0,6 
(66,2) 
267,8 
105,5 
2 715,7 
66,2 
2 781,9 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 183 
mio ECU § 23. Den 4. EUF: Bistandens finansielle gennemførelse, pr. modtagerland (31.12.1985) 
(for detailoplysninger se § 22) 
B. Bistand der kan planlægges 
A. Ikke-planlagt bistand (Indikative programmer AVS og anden bistand) 
Modtagerland 
Etiopien 
Tanzania 
Zaire 
Sudan 
Uganda 
Kenya 
Madagaskar 
Burkina Faso 
Malawi 
Guinea 
Somalia 
Senegal 
Rwanda 
Burundi 
Cameroun 
Tchad 
Ghana 
Zambia 
Benin 
Elfenbenskysten 
Den centralafrikanske 
Republik 
Mauretanien 
Sierra Leone 
Congo 
Liberia 
Lesotho 
Guinea-Bissau 
Jamaica 
Botswana 
Papua-Ny Guinea 
Salomonøerne 
Regionalprojekter 
Administrations-
omkostninger 
OLT-OD 
184 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
24. Den 5. EUF: Bistand efter art og pr. modtagerland 
(Den finansielle gennemførelse pr. 31.12.1985) 
(mio ECU) 
Modtagerland 
(D 
I. AVS-stater 
herunder: 
Etiopien 
Tanzania 
Sudan 
Uganda 
Mali 
Kenya 
Madagaskar 
Burkina-Faso 
Malawi 
Guinea 
Somalia 
Senegal 
Rwanda 
Burundi 
Cameroun 
Tchad 
Ghana 
Zambia 
Benin 
Elfenbenskysten 
Den centralafrikanske 
Republik 
Togo 
Mauretanien 
Sierra Leone 
Congo 
Liberia 
Lesotho 
Guinea-Bissau 
Jamaica 
Botswana 
Suriname 
Mauritius 
Guyana 
Swaziland 
Gambia 
Papua Ny Guinea 
Fiji 
Gabon 
Salomonøerne 
Nigeria 
Zimbabwe 
Andre AVS-stater: 
Antigua og Barbuda 
Bahamas 
Barbados 
Kap Verde 
Comorerne 
Djibouti 
Dominica 
Grenada 
Ækvatorialguinea 
Kiribati 
Såo Tome og Principe 
St. Christopher og Nevis 
St. Lucia 
St. Vincent 
Vestsamoa 
Seychellerne 
Trinidad og Tobago 
Tuvalu 
Vanuatu 
(Andre stater i alt) 
II. Regionalprojekter 
Adm. omkostninger 
AVS i alt (I + II) 
III. OLT 
Den 5. EUF i alt A. Ikkeas nåo m-oaramadaa 
Finansieringsafgørelser 
* t 3 « 
° 1 Rente 
relse 
(Gave 
(2) 
114,0 
— 
8,6 
3,6 
1,2 
1,1 
5,6 
20,9 
8,5 
10,6 
— 1,5 
5,3 
0,5 
0,7 
6,3 
0,7 
2,1 
1,4 
6,8 
9,4 
5,1 
6,7 
1,9 
0,3 
-
-
5,2 
(7,4) 
1,3 
115,3 
2,9 
118,2 = 
ir.* 
(3) 
244,3 
12,5 
11,0 
18,2 
10,2 
10,0 
3,4 
1,5 
21,2 
7,0 
13,5 
2,7 
9,6 
4,2 
0,7 
6,5 
2,0 
13,6 
1,5 
4,5 
5,1 
7,0 
0,5 
0,7 
6,0 
3,8 
5,0 
4,3 
0,5 
4,0 
0,0 
13,8 
7,8 
2,5 
5,4 
-
0,6 
1,7 
0,2 
2,3 
1,0 
2,4 
2,0 
0,2 
0,0 
1,0 
3,3 
4,0 
2,3 
0,1 
3,0 
(24,1) 
25,9 
270,2 
6,7 
276,9 
inær 
ata-
ind 
and) Ekstra 
bistan 
strofel 
(Gave 
(4) 
172,3 
48,2 
0,5 
2,8 
17,5 
4,5 
14,1 
2,4 
1,8 
13,6 
0,5 
0,4 
1,1 
16,2 
2,1 
2,0 
0,2 
1,6 
11,7 
4,4 
1,6 
1,5 
0,8 
0,5 
0,6 
4,4 
0,1 
0,2 
0,1 
0,1 
0,0 
4,3 
7,5 
0,2 
1,2 
0,4 
0,3 
0,5 
0,1 
0,2 
0,2 
0,1 
0,2 
1,4 
0,2 
(5,0) 
172,3 
0,9 
173,2 0) 
55 
(5) 
505,8 
10,8 
19,2 
32,2 
9,9 
31,1 
6,1 
1,0 
4,7 
2,8 
64,9 
7,7 
11,6 
17,3 
6,1 
63,9 
4,1 
54,5 
4,2 
28,8 
13,6 
1,3 
3,4 
3,2 
8,2 
14,3 
41,8 
2,1 
3,8 
-
0,5 
6,6 
3,0 
4,0 
1,6 
7,0 
1,3 
5,1 
4,0 
0,1 
(33,2) 
-
505,8 
9,8 
515,6 E 
V) 
(6) 
128,8 
— 
40,0 
2,8 
83,0 
— 
3,0 
— 
-
-
-
-
— 
(-) 
128,8 
128,8 s+ I alt 
(2) + 
+ (5) 
(7) 
1 165,2 
71,5 
30,7 
61,0 
59,9 
14,5 
27,4 
43,6 
29,1 
17,2 
8,5 
19,8 
4,9 
28,6 
76,8 
13,2 
18,3 
39,8 
19,8 
81,9 
94,6 
10,1 
65,9 
9,8 
30,9 
11,4 
13,6 
5,8 
1,2 
7,4 
7,2 
8,9 
6,5 
4,3 
1,3 
7,0 
10,4 
14,3 
57,0 
21,0 
11,9 
3,8 
5,1 
19,6 
0,2 
1,9 
0,9 
3,4 
7,2 
2,6 
4,5 
6,4 
2,0 
1,8 
7,1 
2,5 
0,2 
8,5 
4,2 
7,7 
5,2 
0,2 
3,2 
(69,7) 
27,2 
1 192,4 
20,3 
1 212,7 0 
a> 
o 
< 
(8) 
907,4 
37,0 
28,3 
46,1 
38,4 
13,2 
23,0 
41,4 
17,4 
14,7 
1,5 
9,6 
2,5 
27,6 
74,1 
9,6 
16,4 
31,2 
15,6 
66,4 
62,8 
5,5 
58,8 
9,2 
30,9 
4,0 
13,5 
5,0 
1,2 
3,8 
4,9 
5,9 
5,0 
0,1 
0,9 
0,2 
10,4 
14,3 
53,9 
11,3 
9,5 
3,8 
5,1 
13,5 
0,1 
0,9 
0,9 
3,4 
7,2 
2,5 
4,4 
6,1 
1,8 
7,1 
2,1 
0,2 
8,5 
1,2 
7,3 
5,2 
0,2 
0,8 
(59,9) 
5,9 
913,3 
16,8 
930,1 I B Bistand der kan planlægges 
(indlkatlve progr. AVS og anden 
O) 
O 
2 
P 
(9) 
2 515,9 
141,0 
120,7 
104,0 
103,0 
87,0 
96,0 
88,0 
78,0 
80,5 
84,5 
80,0 
80,0 
79,3 
69,0 
79,0 
77,0 
69,0 
62,0 
60,0 
58,0 
55,0 
54,0 
49,0 
43,0 
43,0 
48,5 
31,5 
31,0 
29,0 
25,0 
26,4 
23,0 
18,0 
20,5 
14,6 
18,5 
14,0 
23,0 
13,0 
16,0 
12,0 
50,0 
49,0 
2,7 
2,1 
3,7 
5,5 
16,0 
14,5 
5,4 
3,5 
3,5 
8,5 
4,0 
4,0 
2,2 
3,7 
3,7 
6,2 
3,6 
4,1 
10,5 
1,0 
4,5 
(112,9) 
631,5 
3 147,4 
50,6 
3198,0 Finansieringsafgørelser 
Y 
a 
> 
(0 
(3 
(10) 
1 685,3 
107,8 
93,2 
71,4 
85,8 
60,1 
61,2 
51,4 
60,1 
67,4 
67,6 
57,0 
54,5 
49,9 
36,0 
52,8 
50,7 
26,6 
52,7 
35,2 
33,0 
36,3 
17,8 
41,8 
29,4 
27,8 
24,2 
18,4 
15,5 
19,5 
18,5 
16,5 
17,2 
2,9 
12,7 
13,0 
11,9 
12,0 
6,2 
9,9 
8,0 
6,0 
30,8 
26,9 
0,0 
2,0 
3,7 
0,1 
13,6 
9,8 
4,6 
3,5 
3,3 
4,8 
4,0 
4,1 
1,7 
3,7 
3,4 
6,2 
3,6 
3,1 
6,9 
1,1 
4,5 
(87,7) 
352,3 
3,0 
2 040,6 
20,1 
2 060,7 JB<5 
Q.> 
C <D 
_l := 
(11) 
316,3 
31,0 
11,6 
16,6 
16,4 
11,0 
9,8 
8,0 
7,0 
11,8 
7,0 
17,3 
11,9 
11,7 
17,9 
7,0 
2,0 
6,4 
18,3 
4,7 
6,9 
8,7 
2,4 
12,0 
4,7 
8,8 
9,1 
2,3 
2,7 
7,7 
4,7 
4,4 
5,1 
8,1 
0,8 
0,5 
-
-
— 
(1,3) 
68,8 
385,1 
3,8 
388,9 ~ 
+ 
(12) 
2 001,6 
138,8 
104,8 
88,0 
85,8 
60,1 
77,6 
62,4 
69,9 
75,4 
74,6 
68,8 
61,5 
49,9 
53,3 
64,7 
62,4 
44,5 
52,7 
42,2 
35,0 
42,7 
36,1 
46,5 
36,3 
36,5 
26,6 
30,4 
20,2 
28,3 
18,5 
25,6 
19,5 
5,6 
20,4 
13,0 
16,6 
12,0 
10,6 
9,9 
13,1 
6,0 
30,8 
35,0 
0,8 
2,0 
3,7 
0,1 
13,6 
9,8 
4,6 
3,5 
3,3 
4,8 
4,0 
4,1 
2,2 
3,7 
3,4 
6,2 
3,6 
3,1 
6,9 
1,1 
4,5 
(89,0) 
421,1 
3,0 
2 425,7 
23,9 
2 449,6 bistand) 
O) 
3 
T5 
o 
< 
(13) 
895,2 
81,8 
45,5 
40,0 
62,1 
28,6 
31,1 
26,7 
28,2 
29,5 
37,3 
19,3 
25,0 
24,2 
24,1 
35,5 
17,9 
17,5 
21,3 
14,0 
9,8 
11,7 
24,2 
27,7 
23,7 
20,7 
8,2 
28,3 
4,4 
12,6 
8,5 
6,0 
5,1 
2,2 
7,5 
6,4 
4,0 
4,1 
3,0 
6,6 
8,9 
2,0 
2,2 
11,1 
0,0 
0,3 
1,3 
0,1 
2,5 
3,8 
2,1 
2,7 
1,8 
1,0 
0,6 
2,6 
1,9 
2,8 
5,9 
2,2 
0,7 
1,8 
0,4 
2,2 
(36,7) 
204,2 
2,5 
1 101,9 
9,0 
1 110,9 I lait 
(A + B) 
s 
O) 
« 
.2 
il £ 
(14) = 
(7)+ (12) 
3 166,8 
210,3 
135,5 
149,0 
145,7 
74,6 
105,0 
106,0 
99,0 
92,6 
83,1 
88,6 
66,4 
78,5 
130,1 
77,9 
80,7 
84,3 
72,5 
124,1 
129,6 
52,8 
102,0 
56,3 
67,2 
47,9 
40,2 
36,2 
21,4 
35,7 
25,7 
34,5 
26,0 
9,9 
21,7 
20,0 
27,0 
26,3 
67,6 
30,9 
25,0 
9,8 
35,9 
54,6 
1,0 
2,0 
5,6 
1,0 
17,0 
17,0 
7,2 
8,0 
9,7 
6,8 
5,8 
11,2 
2,2 
6,2 
3,6 
14,7 
7,8 
10,8 
12,1 
1,3 
7,7 
(158,7) 
448,3 
3,0 
3 618,1 
44,2 
3 662,3 O) 
"S 
-O 
T5 
o 
< 
(15) = 
(8)+ (13) 
1 802,6 
118,8 
73,8 
86,1 
100,5 
41,8 
54,1 
68,1 
45,6 
44,2 
38,8 
28,9 
27,5 
51,8 
98,2 
45,1 
34,3 
48,7 
36,9 
80,4 
72,6 
17,2 
83,0 
36,9 
54,6 
24,7 
21,7 
33,3 
5,6 
16,4 
13,4 
11,9 
10,1 
2,3 
8,4 
6,6 
14,4 
18,4 
56,9 
17,9 
18,4 
5,8 
7,3 
24,6 
0,1 
0,3 
2,2 
1,0 
5,9 
11,0 
4,6 
7,1 
7,9 
1,0 
2,4 
9,7 
4,0 
3,0 
14,4 
3,4 
8,0 
7,0 
0,6 
3,0 
(96,6) 
210,1 
2,5 
2 015,2 
25,8 
2 041,0 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 185 
§ 25. Den 5. EUF: Bistandens finansielle gennemførelse pr. modtagerland (31.12.1985) 
(for detailoplysninger, se § 24) 
B. Bistand der kan planlægges 
(Indikatlve programmer AVS og anden bistand) A. Ikke-planlagt bistand 
mio ECU 50 10 
94,6 Modtagerland 10 50 100 
Etiopien 
Tanzania 
Zaire 
Sudan 
Uganda 
Kenya 
Madagaskar 
Burkina Faso 
Malawi 
Guinea 
Somalia 
Senegal 
Rwanda 
Burundi 
Cameroun 
Tchad 
Ghana 
Zambia 
Benin 
Elfenbenskysten 
Den centralafrikanske 
Republik 
Mauretanien 
Sierra Leone 
Congo 
Liberia 
Lesotho 
Guinea-Bissau 
Jamaica 
Botswana 
Mauritius 
Swaziland 
Papua-Ny Guinea 
Salomonøerne 
Zimbabwe 
Regionalprojekter 
Administrations-
omkostninger mio ECU 
138.8 141,0 
3L 
204,2 421,1 631,5 
OLT 
186 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
§ 26. Den 4. og 5. EUF: Udnyttelse af bistanden, pr. økonomisk sektor (31.12.1985) 
Tildelinger og udnyttelse I alt FInansleringsafgørelser og betalinger pr. økonomisk sektor 
Den 4. EUF: 
Tildeling: 
3 155,9 mio ECU (100 %) rO 
n 
Pr. økonomisk sektor: 
Finansierings-
afgørelser (mio ECU) 718,9 
Betalinger (mio ECU) 2 781,9 627,1 742,5 
668,5 238,6 
223,2 171,6 
163,8 18,8 
17,5 250,4 
217,0 3,0 112,9 31,9 
56,4 I 97,9 I 26,3 137,5 
137,2 389,8 56,3 108,3 
389,8 I 51,6 I 105,6 
Den 5. EUF: 
Tildeling: 
4 802,3 mio ECU (100%) *i 
O 
01 —» 
.ES 
S 8 -3>k 
co 
00 CM uEeov 
Finansierings-
afgørelser (mio ECU) 
Betalinger (mio ECU) ^<si O tO 
c? 
Pr. økonomisk sektor 
936,9 
2 041,0 396,9 642,2 
339,9 314,3 
165,9 250,1 
127,6 206,0 
128,6 252,3 
86,0 67,8 
26,1 228,9 50,6 174,0 
109,0 I 19,2 I 129,9 476,5 59,7 3,0 
476,5 I 32,9 2,5 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 187 
§ 27. De fem EUF: Udviklingen i de årlige betalinger (1960-1985) 
mio E 
> 
700 -
600 -
500 -
400 -
300 -
200 -
100 -
1. EUF 
2. EUF 
3. EUF 
lait CU 
Bemærk: 
I denne paragraf gives en oversigt over de årlige betalinger under samtlige 
EUF. Der er sidst givet detailoplysninger om de tre første EUF i årsberetningen 
for 1980, bl.a. om fordelingen af bistanden efter art og pr. modtagerland. 
<5 Tegnforklaring: 
5. EUF 
4. EUF 
g •• S ^H 3. EUF 
o Bl 
°< 2. EUF 
1. EUF 
. 1 I—""I 
;;:; 
¥:':'M 
1960 
3,4 
3,4 61 
15,8 
15,8 62 
53,3 
53,3 63 
65,3 
65,3 64 
83,4 
83,4 65 
84,8 
21,9 
106,7 66 
76,7 
31,6 
108,3 67 
61,7 
42,9 
104,6 68 
38,6 
67,9 
106,5 69 
25,6 
89,4 
115,0 70 
16,1 
129,5 
145,6 71 
11,4 
120,5 
22,5 
154,4 72 
10,1 
78,6 
42,8 
131,5 73 
9,9 
49,4 
98,5 
157,8 74 
5,5 
25,9 
140,6 
172,0 75 
2,4 
23,3 
182,7 
208,4 76 
2,9 
17,2 
131,0 
97,5 
248,6 77 
0,6 
16,3 
79,8 
148,0 
244,7 78 
0,8 
7,9 
66,0 
326,3 
401,0 79 
0,4 
4,1 
37,4 
423,4 
465,3 80 
0,3 
2,5 
19,8 
459,3 
481,9 81 
0,4 
0,9 
20,7 
445,8 
195,9 
663,7 |;|fl 
i>.åii 
i^ff 
il 
I'ét 
Hill 
:;|| -M 
s ;•! 
¥M 
11 
?*!:i B 
(mio ECU) 
82 
0,4 
11,2 
305,5 
330,1 
647,2 83 
0,1 
14,3 
285,2 
419,2 
ri8,8 84 
0,1 
8,2 
185,2 
509,5 
703,0 85 
6,0 
105,7 
586,3 
698,0 lait 
569,4 
730,4 
881,5 
2 781,9 
2 041,0 
7 004,2 

15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 189 
Institutionernes svar til Revisionsrettens bemærkninger 
vedrørende regnskabsåret 1985 
FØRSTE DEL 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 1 
Generelle betragtninger 
INDLEDNING 
Revisionsretten anlægger i kapitel 1 i sin årsberetning for 
regnskabsåret 1985 en række generelle betragtninger, som 
analysen af EF-budgettets gennemførelse på de forskel­
lige områder giver anledning til. 
Kommissionen ønsker for det første at understrege, at 
den altid — og specielt siden den nye Kommissions 
tiltrædelse i januar 1985 — har fundet det meget vigtigt 
med en forsvarlig forvaltning af Fællesskabets midler, 
hvilket de nuværende budgetproblemer også gør bydende 
nødvendigt. 
Ligesom sidste år finder Kommissionen det hensigtsmæs­
sigt i sit svar på kapitel 1 i Revisionsrettens beretning at 
fremsætte sine generelle betragtninger til budgettets 
gennemførelse ved at gøre rede for sin indstilling og 
planlagte foranstaltninger. 
Da Revisionsrettens særlige betragtninger er fremsat i 
beretningens specialkapitler, henvises der i den forbindel­
se til Kommissionens specifikke svar til hvert af disse 
kapitler. I. BUDGETFORVALTNINGEN 
1. Budgettets gennemførelse 
Allerede i begyndelsen af 1984 havde Kommissionen til 
sikring af den bedst mulige gennemførelse af budgettet 
indført et nyt instrument til fastlæggelse og opfølgning af 
udgifterne som følge af, at de disponible egne indtægter 
var opbrugt. 
Kommissionen bekræfter, at den tillægger forvaltningen 
af Fællesskabets finansielle midler en særlig betydning, 
hvilket den understregede den 14. januar 1985 i forbindel­
se med forelæggelsen af sit arbejdsprogram i Europa-
Parlamentet. Den har derfor besluttet at forbedre 
kontrollen med Fællesskabets indtægter og udgifter og 
således utvetydigt tilkendegive sin politiske vilje til at 
tillægge dette spørgsmål afgørende betydning. 
190 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
2. Opfølgning af kontrolinstansernes 
betragtninger 
I øvrigt bestræber Kommissionen sig til stadighed på at 
følge de betragtninger op, som kontrolmyndighederne, 
dvs. Europa-Parlamentet, har fremsat i sin beslutning i 
tilknytning til beslutningen om decharge, og Revisions­
retten i sin årsberetning og sine særberetninger. 
Kommissionen finder det væsentligt, at forpligtelserne 
over for disse institutioner overholdes. Derfor har 
Kommissionen — for at få et samlet overblik over 
igangværende foranstaltninger og eventuelt foretage visse 
korrektioner—indført en intern procedure, hvorved den 
hvert år informeres om sine forpligtelser over for 
kontrolmyndighederne, om nyligt indførte eller planlagte 
foranstaltninger til opfølgning herafog om tidsplanen for 
gennemførelsen. Opfølgningen af Kommissionens for­
pligtelser efter denne procedure skete for første gang i 
foråret 1986. 
Generelt vil Kommissionen gerne gentage, at den fortsat 
er villig til at gøre det lettere for Europa-Parlamentet og 
Revisionsretten at udøve deres kontrolbeføjelser. 
3. De fireårige finansielle overslag 
Med hensyn til den økonomiske forvaltning finder 
Kommissionen det meget vigtigt med en finansplanlæg-
ning på mellemlang sigt for således at opnå større 
budgetgennemsigtighed og en højere grad af overens­
stemmelse mellem de politiske beslutninger og de 
finansielle konsekvenser heraf. 
Det var på den baggrund, at Kommissionen den 2. april 
1986 forelagde Europa-Parlamentet og Rådet en medde­
lelse vedrørende Fællesskabets finansielle overslag for 
perioden 1987-1990. 
Disse overslag er — specielt i den nuværende situation 
med en stram budgetpolitik — et vigtigt instrument for 
den finansielle planlægning på mellemlang sigt til fremme 
af højt prioriterede mål inden for EF-politikken. 
Det enkelte regnskabsår vil fremover blive indarbejdet i 
de fireårige finansielle overslag, hvis politiske konsekven­
ser må vurderes nøje af budgetmyndighedens to parter. 
Disse overslag revideres fra tid til anden, hvilket er af 
væsentlig betydning for den finansielle planlægning og 
enhver ønskelig forbedring. 4. Forvaltningen af de forskellige EF-
politikker 
En bedre forvaltning af de forskellige EF-politikker er et 
vigtigt hensyn for Kommissionen, der har analyseret 
Revisionsrettens bemærkninger med en positiv indstil­
ling. 
For så vidt angår strukturfondene, påregner Kommissio­
nen at udnytte sit mandat i henhold til artikel 130 D i 
EØF-traktatens ny afsnit V vedrørende økonomisk og 
social samhørighed til at foretage de strukturelle og 
funktionelle tilpasninger af strukturfondene, som måtte 
være nødvendige for at øge disses effektivitet. Kommis­
sionen ønsker at opfylde dette mandat i snævert 
samarbejde med de øvrige kompetente institutioner. De 
første drøftelser i kollegiet finder sted i efteråret 1986. 
Derudover har Kommissionen pålagt et af sine medlem­
mer en særlig opgave og inden for institutionen oprettet et 
nyt generaldirektorat til sikring af koordineringen af 
strukturinstrumenterne. 
Med hensyn til afslutningen af regnskaberne for EUGFL, 
garantisektionen skal Kommissionen erindre om, at den 
har sat sig som mål at afslutte 1985-regnskaberne den 30. 
juni 1987, for så vidt som medlemsstaterne senest en 
måned før denne frist har indgivet deres angivelser til 
Kommissionen. Specielt tilstillede Kommissionens for-
mand den 6. december 1985 medlemsstaterne en skrivelse 
for at henlede deres opmærksomhed på afslutnings-
procedurens betydning og på nødvendigheden af at 
indhente forsinkelsen. Endvidere har Kommissionen 
vedtaget de nødvendige bestemmelser for at få sat skub i 
dette arbejde. Kommissionen afsluttede i 1986 regnskabet 
for 1982 og regner med før udgangen af 1986 at afslutte 
regnskabet for regnskabsåret 1983. 
Med hensyn til problemet med landbrugslagrene gav 
Kommissionen i 1986 i sit forslag vedrørende fastsættel­
sen af landbrugspriserne (dok. KOM(86) 20 endelig udg., 
punkt 14) meddelelse om et »program vedrørende 
yderligere afsætning af gamle lagre«. Inden for rammerne 
af budgettet for regnskabsåret 1986 og regnskabsåret 
1987 har man truffet beslutning vedrørende bevillinger til 
dette program. Parallelt hermed fortsætter Kommissio­
nen alle sine bestræbelser for at sikre ekstraordinær 
afsætning og derved mindske lagerbeholdningen. Man 
må imidlertid konstatere, at dette problem kun kan løses, 
når de nødvendige midler stilles til rådighed og under 
medvirken af alle berørte institutioner, specielt Rådet. 
Med hensyn til EUGFL, udviklingssektionen bekræfter 
Kommissionen — hvilket den i øvrigt også forpligtede sig 
til i sit seneste forslag vedrørende landbrugsstrukturpoli­
tikken (dok. KOM(86) 199 endelig udg. af 21. april 1986) 
— sin vilje til at sikre en bedre overensstemmelse mellem 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 191 
interventionerne inden for EUGFL's to sektioner. 
Kommissionen må imidlertid understrege, at det i visse 
kriseramte regioner ikke er muligt at gøre strukturpoli­
tikken afhængig alene af hensyn til landbrugsmarkeder­
ne. 
Med hensyn til fødevarehjælpen har Kommissionen 
nedsat en arbejdsgruppe med det formål at opnå en 
tilpasning af den nuværende lovgivning og finde frem til, 
hvorledes man kan forbedre beslutnings- og forvaltnings-
procedurerne. Denne gruppes arbejde er mundet ud i et 
kommissionsforslag om ophævelse af Rådets forordning 
(EØF) nr. 3331/82, som blev tilstillet Europa-Parlamentet 
og Rådet i juli 1986 (l). Kommissionen påtænker 
endvidere at træffe andre foranstaltninger med henblik på 
at gøre fødevarepolitikken mere effektiv, specielt for så 
vidt angår leveringen. 
Med hensyn til forskning og nye teknologier tilstillede 
Kommissionen den 1. august 1986 Rådet og Europa-
Parlamentet et forslag til forordning om rammeprogram­
met for Fællesskabets forskning og teknologiske udvik­
ling (1987-1991). Dette forslag var blevet udarbejdet på 
baggrund af drøftelserne på rådsmødet om forsknings-
spørgsmål vedrørende hovedretningslinjerne i det nye 
rammeprogram, som Kommissionen havde tilstillet 
Rådet i marts 1986. 
II. PROBLEMET MED ULIGEVÆGT 
MELLEM INDTÆGTER OG UDGIFTER 
Revisionsretten påpegede allerede i sin beretning vedrø­
rende gennemførelsen af budgettet for 1984 den manglen­
de overensstemmelse mellem indtægts- og udgiftsskaben-
de faktorer; Kommissionen svarede udtømmende på 
denne bemærkning (2), som var relevant, men hvortil 
årsagerne især må søges i den i selve traktaten fastlagte 
kompetencefordeling. 
I øvrigt deler Kommissionen — naturligvis — Revisions­
rettens bekymring med hensyn til kravet om ligevægt 
mellem indtægter og udgifter; Kommissionen erindrer 
endnu en gang om, at den i tide havde fremsat de 
påkrævede forslag. Den situation, som Kommissionen 
befandt sig i i 1985, var desværre navnlig en følge af den 
forsinkede vedtagelse af den nye beslutning vedrørende 
de egne indtægter (som først trådte i kraft pr. 1. januar 
1986). 
0) Fodnoterne findes efter indledningen. Kommissionen beklager også ligesom Revisionsretten, at 
medlemsstaterne har benyttet aftaler mellem regeringer 
— og ikke EF-instrumenter — som supplement til 
finansieringen af budgettet for 1985 (som det allerede var 
tilfældet i 1984). Denne fremgangsmåde er nemlig en 
krænkelse af princippet om Fællesskabernes »finansielle 
autonomi«, som man dog havde ønsket at gennemføre 
ved at overdrage Fællesskaberne egne indtægter. 
I den forbindelse skulle man med de fireårige finansielle 
overslag kunne skabe klarhed i problematikken vedrø­
rende ligevægt på mellemlang sigt mellem indtægter og 
udgifter. 
Under alle omstændigheder vil Kommissionen — i 
henhold til de på Det europæiske Råds møde i Fontaine­
bleau i 1984 indgåede forpligtelser — ultimo 1986 
fremlægge en rapport om Fællesskabets finansieringsord­
ning og eventuelle forbedringer og nyskabelser i den 
forbindelse. 
III. ORDNINGEN MED FORELØBIGE 
TOLVTEDELE 
Kommissionen kan — ud over sine svar på de specifikke 
bemærkninger (specielt vedrørende bemærkningerne til 
EUGFL, garantisektionen) — tilslutte sig Revisionsret­
tens henstilling om, at der skabes et supplement til den 
gældende lovgivning. 
Kommissionen har nemlig i mange år været helt klar over, 
at finansforordningens bestemmelser på dette område (jf. 
artikel 8 i den nuværende tekst) er meget ufuldstændige. 
Det er baggrunden for, at Kommissionen i sit oprindelige 
forslag til revision af finansforordningen — som blev 
udarbejdet allerede i 1980 — har udarbejdet en mere 
fuldstændig tekst for således at udfylde alle de tidligere 
konstaterede huller. 
Efter udtalelse fra Revisionsretten og Europa-Parlamen­
tet fremsatte Kommissionen allerede i marts 1984 (dok. 
KOM(84) 123 endelig udg.) sit endelige forslag. Det er 
Kommissionens håb, at Rådet — også på baggrund af 
Revisionsrettens bemærkninger — snarest muligt vil 
kunne vedtage den reviderede tekst til finansforord­
ningen, hvorved størstedelen af de problemer, der har 
givet anledning til Revisionsrettens bemærkninger, kan 
blive løst. 
Med hensyn til den formelle rigtighed af budgetforvalt­
ningen under ordningen med de foreløbige tolvtedele 
finder Kommissionen efter sin fortolkning af denne 
192 De Europæiske Faflesskabers Tidende 15. 12. 86 
ordning — som er baseret på i høj grad ufuldstændige 
bestemmelser — at den har overholdt de gældende 
bestemmelser. 
IV. FORTIDENS BYRDER 
Revisionsretten er med rette bekymret over de store 
udgifter i de kommende år, som skyldes tidligere indgåede 
forpligtelser. 
Kommissionen havde i sit foreløbige forslag til budget for 
1987 fundet, at man burde skelne mellem Fællesskabets 
forpligtelser på grundlag af følgende fire kriterier: 
— de forpligtelser som, omend de er politisk bindende, 
snarere bygger på erklæringer som f.eks. Det 
europæiske Råds erklæring med det formål at 
intensivere Fællesskabets rolle inden for forskning og 
udvikling og at støtte en egentlig udvikling af 
strukturfondene; 
— de politiske forpligtelser, som er knyttet til et retligt 
instrument til indførelse af et EF-program, der skal 
gennemføres over flere regnskabsår som f.eks. den 
femårige rammebevilling# til EUGFL, udviklings­
sektionen, og de flerårige forskningsprogrammer; 
— de forpligtelser, som er direkte baseret på EF-
instrumenter, og som er retligt bindende, f.eks. de 
finansielle byrder som følge af den fælles landbrugs­
politik, tilbagebetalingen til medlemsstaterne af 10% 
af de traditionelle egne indtægter og den finansielle 
rammebevilling for de integrerede middelhavspro­
grammer ; 
— de forpligtelser, der for Fællesskabet medfører 
kontraktmæssige forpligtelser, f.eks. lønninger og 
vederlag til tjenestemænd, huslejer, henstående 
forpligtelsesbevillinger for strukturfondene, finans­
protokoller med tredjelande m.v. 
I forbindelse med Revisionsrettens årsberetning finder 
Kommissionen, at to af disse former for forpligtelser 
fortjener særlig opmærksomhed, nemlig 
— de indgåede forpligtelser, der endnu ikke er indfriet, 
specielt vedrørende strukturfondene; 
— udgifterne i forbindelse med afsætning af landbrugs-
lagre. 1. Uindfriede forpligtelser 
Kommissionen (og Revisionsretten) anslog ultimo 1985 
(jf. bind V i forvaltningsregnskabet, s. 29), at disse 
forpligtelser udgjorde 11 805 mio ECU. Hvis der fra dette 
beløb trækkes de til 1986 fremførte betalingsbevillinger til 
indfrielse heraf, fremkommer der et restbeløb på 11 116,4 
mio ECU, som må finansieres over kommende EF-
budgetter. 
Eksistensen af uindfriede forpligtelser er i sig selv et helt 
normalt fænomen, en naturlig følge af opsplitningen af 
bevillinger til forpligtelser og bevillinger til betalinger. 
Disse »fortidens byrder« er konsekvensen af en veloverve­
jet politik fra budgetmyndighedens side, som efter forslag 
fra Kommissionen gennemføres med henblik på at 
udvikle alle strukturpolitikker og nye aktioner inden for 
Fællesskabet. 
Revisionsretten peger på, at omfanget af uindfriede 
forpligtelser er steget støt i årenes løb. Selv om denne 
udvikling - som vi har konstateret — til dels er en følge af 
en bevidst beslutning om at styrke disse fondes rolle, er 
den imidlertid også blevet understreget af indfrielse af 
forpligtelser i et langsommere tempo end forventet og af 
utilstrækkelige betalingsbevillinger. 
Betalingerne i forbindelse med disse forpligtelser risikerer 
at belaste udviklingen af de forskellige strukturpolitikker, 
for så vidt som de disponible midler på de kommende års 
budgetter ikke øges i tilstrækkeligt omfang. 
Kommissionen har i sine foreløbige budgetforslag og i 
sine fireårige overslag klart gjort rede for problemerne og 
fremsat løsningsforslag. Specielt har Kommissionen i sit 
foreløbige forslag til budget for 1987 foreslået opført 
bevillinger til sikring af den nødvendige dækning af de 
betalinger, der i medfør af tidligere indgåede forpligtelser 
skal foretages i 1987; samtidig har Kommissionen taget 
hensyn til den uundgåelige nødvendighed af at holde 
væksten af nye betalingsbevillinger i ave. 
Kommissionen ønsker i øvrigt klart at understrege, at 
viljen til at gennemføre en forsvarlig økonomisk forvalt­
ning er uforenelig med den lette løsning, der består i at 
udskyde betalingen af skyldige beløb til efterfølgende 
regnskabsår. 
2. Udgifter i forbindelse med afsætning af 
landbrugslagre 
Landbrugslagrene er vokset betydeligt i omfang og steget 
meget i værdi siden 1983, især fordi produktionsstig­
ningen ikke har været ledsaget af en lige så hurtig stigning 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 193 
i det interne forbrug, og endvidere fordi eksportmulighe­
derne har vist sig at være begrænsede. 
Således er den bogførte værdi af interventionsorganernes 
lagre, som ultimo 1982 blev anslået til ca. 4 000 mio ECU, 
steget til 7 000 mio ECU ultimo 1983, 8 800 mio ECU 
ultimo 1984 og 10 500 mio ECU ultimo 1985, hvor 
salgsværdien udgjorde ca. 5 000 mio ECU. 
De omfattende lagre vil således være en belastning i de 
kommende regnskabsår på grund af de dermed forbund­
ne potentielle tab. En løsning til at tage højde for denne 
stigende værdi af lagrene i betragtning af produktions­
niveauet ville have været at øge udgifterne, enten i form af 
tilskud til eksport og andre former for afsætning, eller i 
form af en årlig finansiel nedskrivning af lagrene. 
Kommissionen traf beslutning om en nedskrivning af 
lagrene ultimo 1985 (435,1 mio ECU) og primo 1986, for 
således også at udnytte de hertil opførte bevillinger på 
1986-budgettet (471 mio ECU). Der er tale om helt 
utilstrækkelige beløb, som nødvendigvis må øges væsent­
ligt, hvis der skal opnås mærkbare resultater. Kommissio­
nen vil i de nærmeste år udnytte enhver mulighed for at 
fortsætte sin politik med henblik på at opnå en 
tilnærmelse af lagerværdien til salgsværdien. 
Kommissionen erindrer endvidere om, at det i medfør af 
de nye regler for nedskrivning, som Rådet traf beslutning 
om i 1986 på forslag af Kommissionen, nu er muligt at 
anvende den af Revisionsretten anbefalede metode. 
I 1987 har Kommissionen planlagt at fortsætte med at 
følge det treårsprogram vedrørende udlagring, som blev 
igangsat i 1986. Imidlertid kræver problemet med lagrene, 
som er stadig alvorligere, usædvanlige løsninger, der går langt ud over de foranstaltninger, der allerede er truffet på 
dette område. 
3. Forelæggelse af regnskaber 
Kommissionen opfører på Fællesskabernes status de 
forpligtelser, som er en følge af konkrete foranstaltninger 
og af regnskabsføringen, f.eks. forskud på tilbageførsel til 
medlemsstaterne og regnskabsårets underskud. 
Endvidere opfører Kommissionen uden for status 
fremtidige forpligtelser, som allerede er registreret, f.eks. 
forpligtelser i forbindelse med de opdelte bevillinger, som 
senere skal dækkes over betalingsbevillingerne. 
Endelig har Kommissionen fra regnskabsåret 1984 
udarbejdet en note til forvaltningsregnskabet vedrørende 
finansieringen over EUGFL, garantisektionen, af inter­
ventionslagre og potentielle byrder som følge af afsæt­
ningen af interventionslagre. 
Kommissionen er rede til at se nærmere på, hvorledes den 
bedst kan angive visse potentielle byrder i regnskabsårets 
finansdokumenter, f.eks. under forpligtelserne uden for 
status. Kommissionen kan imidlertid ikke påtage sig at 
fremlægge en oversigt over potentielle byrder, hvis 
eksistens er tvivlsom, som anslås tilfældigt, og i forbindel­
se med hvilke tidsplanen er underlagt uberegnelige 
faktorer. 
Kommissionen mener ikke, at budgetmyndigheden på 
baggrund af sådanne oplysninger er i stand til at uddrage 
brugbare konklusioner for Fællesskabernes fremtidige 
budgetter. 
(!) »Forslag til Rådets forordning (EØF) om politikken med 
hensyn til fødevarehjælp og forvaltning af denne hjælp«. 
Dok. KOM(86) 418 endelig udg./2 af 29.9.1986 (2) Jf. EFT C 326 af 16.12.1983, s. 60, punkt II.2. 
194 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
INSTITUTIONERNES SVAR TIL 
KAPITEL 2 
Regnskaberne 
PARLAMENTETS SVAR 
BEMÆRKNINGER OM 
REGNSKABSAFLÆGGELSEN OG STATUS 
Kasseunderskud 
2.2 - 2.3. Europa-Parlamentet henviser Revisionsretten 
til Parlamentets afgørelse af 11. juli 1986 af gennemførel­
sen af Parlamentets budget for regnskabsåret 1982 (EFT 
nr. C 227/154, 8.9.1986). Europa-Parlamentet kan for 
blot delvis at dække det pågældende kasseunderskud 
anvende den i artikel 70, stk. 3, i finansforordningen 
omhandlede kreditsaldo på garantikontiene inden for de 
grænser, på de betingelser og efter de gennemførelsesbe­
stemmelser, der er fastsat i finansforordningen. Europa-
Parlamentet agter at tage dette spørgsmål op til fornyet 
behandling hvad angår den del af beløbet, der ikke bliver 
dækket af denne eventuelle anvendelse af garantikontie­
ne. 
Forskudsforvaltning 
2.4. Europa-Parlamentets politiske og administrative 
aktiviteter er spredt over tre arbejdssteder, og dets 
politiske organer holder ofte møder rundt om i og endog 
uden for Europa. En sådan spredning af aktiviteterne 
over et stort geografisk område berettiger fuldt ud 
Europa-Parlamentets anvendelse af forskudskasser med 
henblik på at opnå en hurtig og effektiv betalingsafvik-
ling. erne hurtigt og effektivt bliver bragt i overensstemmelse 
med bestemmelserne og konteret budgettet. I forbindelse 
med oprettelsen af en forskudskasse anfører regnskabs­
føreren fristerne for indsendelse og regnskabsføring af 
udgifterne til brug for den anvisningsberettigede og 
forskudsbestyreren. 
Spørgsmålet om at afskaffe kontantudbetalinger til 
medlemmer af Europa-Parlamentet blev behandlet af 
kvæstorkollegiet i maj 1985; den 9. juli 1985 vedtog 
præsidiet kollegiets forslag gående ud på, at medlemmer­
ne fortsat skulle være i stand til at vælge, under hvilken 
form deres rejse- og dagpenge skulle udbetales. 
Efterbetaling af lønninger 
2.5. Rådets forordning om tilpasning af vederlagene 
daterer sig fra den 17. december 1985 (EFT nr. L 343 af 
20. december 1985). Europa-Parlamentet har modregnet 
efterbetalingen (dvs. et samlet beløb på 2,6 mio ECU) dels 
i de overskydende bevillinger fra 1985, dels i bevillingerne 
for 1986, og har gjort dette som følge af den meget sene 
vedtagelse af den pågældende ordning. 
I realiteten kunne Europa-Parlamentet ikke handle på 
anden vis, eftersom tidspunktet for Rådets vedtagelse af 
forordningen umuliggjorde anvendelse af de normale 
procedurer for bevillingsoverførsler inden udgangen af 
1985. Kommissionen befandt sig i den samme situation, 
og valgte samme fremgangsmåde som Parlamentet. 
Forskudskasser er ikke nødvendigvis af det onde, 
forudsat der fastsættes realistiske »lofter«, og betaling-Parlamentet deler ikke Revisionsrettens synspunkt, 
hvorefter kontering i et regnskabsår af indtægter 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 195 
fremkaldt af udgifter i regnskabsåret er i modstrid med 
bestemmelserne. Tværtimod angår indtægterne forårsa­
get af efterbetalingerne i 1985 regnskabsåret 1985, og de 
skal automatisk konteres dette regnskabsår. De tilbage­
holdte beløb i vederlagene for 1985 kan ikke ekstrapoleres 
eller fordeles over to regnskabsår. 
Der eksisterer kun to løsninger, hvis man i fremtiden 
ønsker at undgå en kontering af disse udgifter i to 
regnskabsår. 
(a) øgede bevillinger på kapitel 11 i budgettet, således at 
der tages højde for alle eventualiteter. En sådan 
løsning risikerer at møde modstand fra budget-
BEMÆRKNINGER OM 
REGNSKABSAFLÆGGELSEN OG STATUS 
Skatter og afgifter, der skal refunderes 
2.8. Det af Revisionsretten rejste problem opstår kun, 
såfremt momsfritagelsen for Kommissionen er baseret på 
anvendelsen af artikel 3 og 4 i Protokollen vedrørende De 
europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter. 
Såfremt medkontrahenten skal betale merværdiafgift, er 
afgiftsbeløbet indbefattet i overensstemmelse med artikel 
8.6 i standardkontrakten vedrørende undersøgelser i det i 
artikel 4 i nævnte kontrakt skønsmæssigt fastsatte 
vederlag for arbejdet. 
Vanskelighederne i forbindelse med Kommissionens 
refusion af de beløb, den kan kræve at få refunderet, er 
ikke ubekendte for Kommissionen, der så snart bestem­
melserne for forvaltningen af undersøgelseskontrakter 
blev iværksat, bestræbte sig på at fastlægge de forplig­
telser, der påhviler medkontrahenterne, for at gøre det 
muligt for Kommissionen at få godtgjort sine erlagte 
merværdiafgiftsbeløb. 
Disse forskrifter følger bl.a. af: 
— andet afsnit i standardkontraktens artikel 8.6; 
— afgiftsbestemmelserne i punkt VI, c, i vejledningen for 
anvendelsen af de samordnede direktiver vedrørende 
undersøgelser, med hensyn til den budgetmæssige 
gennemførelse af kontrakterne, der bl.a. pålægger 
medkontrahenterne at stille alle de bilag til rådighed myndighedens side, eftersom denne i mange år har 
krævet et mere nøjagtigt skøn over disse bevillinger; 
(b) Rådet kunne opfordres til at træffe sine afgørelser om 
tilpasning af vederlagene inden den 1. december i det 
pågældende år eller efter den 1. januar i det næstføl­
gende år. Dermed ville man fjerne usikkerheden med 
hensyn til, i hvilket regnskabsår tilpasningerne skulle 
konteres, og Europa-Parlamentet kunne træffe de 
nødvendige foranstaltninger. 
En endelig løsning af dette spørgsmål vil imidlertid kun 
kunne findes på grundlag af en tværinstitutionel samord­
ning. 
for Kommissionen, der kan gøre det muligt for denne 
at opnå momsrefusion hos de nationale myndigheder. 
Endvidere er der flere gange blevet henvist til de 
forpligtelser, der påhviler såvel medkontrahenterne som 
Kommissionens tjenestegrene, som forvalter bevilling­
erne. 
For at imødekomme Revisionsretten har Kommissionens 
instanser fået forelagt et forslag om, at der i undersøgel-
seskontrakterne bliver anført det merværdiafgiftsbeløb, 
der skal betales. En sådan ændring af disse kontrakter 
skulle i fremtiden gøre det muligt at undgå enhver 
uklarhed, som kan være til skade for den faktiske refusion 
af de beløb, der skyldes Kommissionen inden for 
rammerne af deres forvaltning. 
2.9. Den regnskabsføring af de betalte skatter og 
afgifter, som medlemsstaterne skal refundere, og som 
Kommissionen sigtede til i sine svar på bemærkningerne 
vedrørende regnskabsåret 1984, planlægges indført i 
1987. Denne regnskabsanalyse vil gøre det muligt at 
bestemme alle potentielle tilgodehavender, der skal 
opføres på status, og deres størrelse. 
Hvad angår de skatter og afgifter på 0,6 mio ECU, som 
skal refunderes, er der to forskellige adkomster til dette 
beløbs opførelse i status under aktiverne. På baggrund af 
Revisionsrettens bemærkning vil Kommissionen tilstræ­
be for fremtiden at undgå denne dobbeltregistrering. 
2.10. Kommissionen har ultimo juni 1986 rettet en 
henvendelse til de medlemsstater, som ikke anvender 
ordningen med direkte momsfritagelse, om indledning af 
samtaler med henblik på at undersøge mulighederne for 
en ændring af anvendelsesbestemmelserne for artikel 3 og 
4 i Protokollen vedrørende De europæiske Fællesskabers 
privilegier og immuniteter. KOMMISSIONENS SVAR 
196 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Indtægter, som endnu ikke er indbetalt 
2.11. Der blev i januar 1985 taget forholdsregler 
gennem indførelsen af et databehandlingssystem for 
registrering af tilgodehavender og indbetalinger; i løbet af 
dette systems første år måtte der foretages ændringer af 
programmerne. I øvrigt gøres der for tiden en stor indsats 
for at sikre kontrollen og forfølgningen af opkrævningen 
af forfaldne tilgodehavender. 
Forskud til personalet og personalets løbende 
mellem vær ender 
2.12. Som følge af visse problemer med hensyn til 
personale og databehandling har ca. 150 sager ikke 
kunnet indlæses i den automatiske lønudbetaling inden 
udgangen af regnskabsåret 1985. Det har bevirket, at det 
pågældende personale, har måttet aflønnes gennem 
forskud over en konto uden for budgettet, selv om det har 
været i tjeneste i flere måneder. Denne forsinkelse kunne 
indhentes i de første måneder af 1986, således at 
reguleringerne såvel på som uden for budgettet vil 
optræde i 1986-regnskaberne. Det drejer sig her i meget 
vidt omfang om forklaringen på niveauet for forskuddet 
til personalet pr. 31. december 1985, men det bør under 
alle omstændigheder erindres, at det praktisk taget er 
udelukket, at lønnen til en ansat indlæses i den 
automatiske lønudbetaling på mindre end 2 måneder 
efter ansættelsen. 
I øvrigt har Kommissionens kompetente tjenestegrene i 
1985 og indtil nu gennemgået forskudsregnskaberne samt 
personalets løbende mellemværender med særlig op­
mærksomhed. Det har saledes været muligt at afvikle et 
betydeligt antal af de pågældende mellemværender. 
Efterbetaling af lønninger 
2.13. (a) Rådets beslutning om løntilpasninger sker 
efter en langvarig procedure. Forud for beslutningen går 
en fremsendelse fra medlemsstaterne til Kommissionen af 
statistiske oplysninger. For regnskabsåret 1985 har 
Kommissionen ikke været i stand til at forelægge Rådet et 
udkast til beslutning før den 26. november 1985. Rådet 
traf sin beslutning den 17. december 1985. 
I betragtning af det sene tidspunkt for Rådets beslutning i 
1985 havde Kommissionen ikke mulighed for at foretage 
de pågældende overførsler. Kommissionen kunne heller 
ikke anmode om overførsel på grundlag af sit forslag, da 
det var op til Rådet at træffe den endelige beslutning, og 
da det drejer sig om formålsbestemte reserver, er 
sidstnævnte ikke i stand til at godkende en overførsel i 
mangel af den beslutning, der er grundlaget herfor. Kommissionen har inden for rammerne af reglen om 
etårige budgetter og budgettets gennemsigtighed konteret 
regnskabsåret 1985, som udgør det normale konterings-
regnskabsår, for de flest mulige af udgifterne i forbindelse 
med efterbetalingerne for 1985. For de resterende beløbs 
vedkommende måtte Kommissionen opfylde de retlige 
forpligtelser ved at kontere saldoen over bevillingerne for 
regnskabsåret 1986. 
Kommissionen har kun ringe indflydelse på tidsplanen 
for løntilpasningsproceduren. For at løse dette problem 
ønsker Kommissionen for fremtiden, at denne procedure 
afsluttes allerede i november måned ved en beslutning 
truffet af Rådet, således at Kommissionen bliver i stand 
til at træffe de fornødne dispositioner for på hensigtsmæs­
sig vis at kunne dække de udgifter, der er en følge heraf. 
(b) Kommissionen mener ikke, at indtægtskonteringen 
er underlagt samme vilkår som udgiftskonteringen. Det 
er endvidere ud fra et teknisk synspunkt meget vanskeligt 
at foretage samme opdeling på regnskabsår for indtægter 
svarende til de konterede udgifter, som den opdeling, der 
foretages for selve disse udgifter. 
Diverse indtægter, der skal konteres 
2.14. Forsinkelsen i udstedelsen af opkrævningsordrer 
med henblik på budgetkonteringen af indtægter skyldes 
vanskeligheder, som tjenestegrenene har været udsat for, 
og med hensyn til hvilke Kommissionen ikke vil undlade 
at henvise til bestemmelserne om fastlæggelse af tilgode­
havender. 
Fællesskabets eksterne kontorer og 
delegationer 
2.15. Kommissionen tager hvert år forskudskassernes 
maksimalbeløb op til vurdering med henblik på en 
tilpasning til de faktiske behov. Denne revision er baseret 
på de gennemsnitlige udgifter for de 11 foregående 
måneder Q); for at tage hensyn til eventuelle forsinkelser i 
meddelelserne, til særlige behov hos forskudskasser, der 
ligger meget langt væk og til pludselige udsving i 
udgifterne, mener Kommissionen, at det er nødvendigt 
med en tremåneders dækning. Der blev i juni 1986 
foretaget en revision baseret på perioden december 1984 
— november 1985. 
Godtgørelse af udgifter, som er afholdt for 
EKSF's regning 
2.16 - 2.17. De vanskeligheder, som regnskabsmyndig-
hederne tidligere har haft med at sikre en regnskabs­
analyse (se svaret på punkt 2.8 i beretningen for 
regnskabsåret 1984) i forbindelse med uforudsete begi­
venheder samtidig med den udgiftsbetaling, som Kom­
missionens administrative tjenestegrene foretog, er 
årsagen til, at denne sag i nogen tid har været uafsluttet. 
C1) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 197 
Kommissionen erkender, at den administrative afregning 
af udgifterne til arbejdet på boligen i Washington skete 
med forsinkelse. (c) Centralbankerne intervenerer ved de vigtige valuta­
transaktioner (overførsler fra en medlemsstat til en 
anden) i henhold til traktatens artikel 208. De foretager 
almindeligvis omregningen på grundlag af den gennem­
snitlige kursnotering. 
BEMÆRKNINGER OM KOMMISSIONENS 
LIKVIDITETSSTYRING 
2.18-2.22. Kommissionen har faktisk indledt en 
generel genforhandling af de vilkår, som bankerne 
tilbyder, såvel for at tage hensyn til Revisionsrettens 
bemærkninger som på eget initiativ. Nogle resultater er 
opnået, hvilket Revisionsretten også fremhæver under 
punkt 2.20. Den ekstra arbejdsbyrde, som denne forhand­
ling indebærer, og dens særlige art har forsinket 
gennemførelsen. Kommissionen beklager denne forsin­
kelse og præciserer, at denne foranstaltning imidlertid er 
af særlig interesse for Kommissionen. 
Hvad angår ovennævnte punkt, skal følgende bemærkes: Opkøbene i ECU gennemføres ved at lade bankerne 
konkurrere, (som valutahandlerne gør det). 
Hvad valideringen angår, går Kommissionens hovedbe­
stræbelse for øjeblikket ud på at sørge for, at dens ordrer 
ankommer hurtigt til bankerne; tilføjelsen af en valørda­
to kan kun forsinke gennemførelsen. Hver gang en 
betaling nødvendiggør en valørdato, angiver Kommissio­
nen naturligvis denne. 
Kommissionen minder om, at hver gang en betaling 
nødvendiggør det, foretages der en telegrafisk overførsel. 
Fordelingen mellem medlemsstaterne af de 
likvide midler 
(a) I mellemtiden har Generaldirektoratet for budgetter 
indledt en undersøgelse af fremgangsmåderne, sik­
kerheden osv.; i den forbindelse behandles bankfor­
bindelserne ligeledes. 
(c) Transaktioner »i et betydeligt omfang« kan eventuelt 
være et negativt element. 
(d) Kommissionens regnskabsfører havde den 16. juni 
1986 et første møde med sine kollegaer fra de øvrige 
institutioner for bl.a. at drøfte problemet vedrørende 
bankvilkår. 
Hvad angår punkt 2.21: 
(a) (b) (d) De under det foregående punkt nævnte 
vanskeligheder har på nuværende tidspunkt forhindret en 
konsekvent aktion som ønsket af Revisionsretten 2.23 - 2.24. Kommissionen mener, at den konstaterede 
forringelse (punkt 2.23, litra (a)) skyldes den manglende 
pålidelighed af overslagene fra de anvisningsberettigede 
tjenestegrene til den kompetente tjenestegren, trods visse 
fremskridt med beregningsproceduren. 
Det er i virkeligheden budgetkonteksten i 1985 (og på 
nuværende tidspunkt), der har forårsaget nedgangen i de 
til fordelingen disponible beløb. Det er klart, at under 
disse omstændigheder har enhver afvigelse af samme 
størrelse en meget større procentvis virkning. 
Man må endvidere henholde sig til artikel 12 i Rådets 
forordning (EØF) nr. 2891/77 af 19. december 1977 og 
især følgende sætningsdel: »...så vidt muligt...« for at vide 
noget om betydningen og størrelsen. Formålet med denne 
tekst er at undgå at gøre likviditetsforvaltningsarbejdet 
for stort. 
(0 De eksterne kontorer afslutter novemberregnskaberne i de 
første 10 dage af december måned. Der udarbejdes en enkelt 
opgørelse for den resterende del af denne måned og januar 
måned. 
198 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 3 
Indtægter 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
Særlige forhold som følge af at de egne 
indtægter er opbrugt, samt finansieringen af 
budgettet 
3.4. Opførelsen af forskuddene under afsnit 8 har sikret 
budgettets gennemsigtighed, idet den åbner mulighed for 
en direkte sammenligning mellem forskuddene for 
regnskabsåret 1984 og forskuddene for regnskabsåret 
1985. Hvad enten det drejer sig om tilbagebetalingsplig­
tige eller ikke tilbagebetalingspligtige forskud, er teksten 
under afsnit 8 »Lånoptagelse og långivning« i oversigten 
over indtægter endvidere den mest dækkende for denne 
type indtægter. 
3.5. Forsinkelsen i budgetproceduren er årsag til, at kun 
en del af underskuddet for regnskabsåret 1984 er blevet 
opført på budgettet for regnskabsåret 1985. De finansielle 
beregninger skal baseres på en saldo som ligeledes 
omfatter momssaldiene (111,8 mio ECU) og medlemssta­
ternes forskud for regnskabsåret 1984, som blev indbetalt 
i 1985 (408,3 mio ECU). Nettounderskuddet ville i så fald 
have andraget 134,7 mio ECU. 
Regnskabsårets underskud 
3.7 - 3.9. På grund af forsinkelserne i medlemsstaternes 
indbetalinger af forskuddene vedrørende regnskabsårene 
1984 og 1985 er det kun saldiene for de 2 regnskabsår 1984 
og 1985 samt de i 1986 indbetalte forskud for regnskabs­
året 1985, som kan give et klart billede af situationen: 
mio ECU 
1984: underskud 827,3 0 
1985: underskud 23,9 0 
1986: indbetaling af forskuddene 
vedrørende regnskabsåret 1985 727,9 0 
nettounderskud 123,3 0 
O Fodnoterne findes sidst i kapitlet. Det faktiske underskud for de 3 år andrager således 123,3 
mio ECU. 
De resterende underskud for regnskabsåret 1984 kan kun 
integreres i regnskaberne for regnskabsåret 1985 via et 
budget. Opførelsen af et sådant underskud skulle ledsages 
af momssaldiene og de forskud, der ikke var blevet 
indbetalt i 1984 (jf- punkt 3.5). De resterende beløb på 
134,7 mio ECU skulle dækkes ved hjælp af andre 
foranstaltninger som kunne skabe ligevægt på budgettet. 
Underskuddet for regnskabsåret 1984 havde således 
været dækket fuldt ud. 
3.8. Med hensyn til beregningen af regnskabsårets saldo 
er den i finansforordningen fastsatte procedure blevet 
overholdt og beregningerne er blevet foretaget i overens­
stemmelse med bestemmelserne i artikel 15 i Rådets 
forordning (EØF) nr. 2891/77 af 19. december 1977. 
Med hensyn til underskuddet for regnskabsåret 1984 
henviser Kommissionen til svaret under punkt 3.5. 
Da der ikke var blevet vedtaget noget tillægs- og/eller 
ændringsbudget i 1985 skulle det resterende underskud 
for regnskabsåret 1984 fortsat opføres som budgetudgift. 
Det skal dog understreges, at Fællesskabernes konsolide­
rede status (side 19 i bind V) under »omsætningsaktiver« 
viser det samlede underskud, der skal dækkes ved 
udgangen af regnskabsåret 1985 (678,8 mio ECU), nemlig 
summen af underskuddene for henholdsvis regnskabsåret 
1984 (restbeløb på 654,8 mio ECU) og regnskabsåret 
1985 (24,0 mio ECU). 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 199 
EGNE INDTÆGTER FRA 
MERVÆRDIAFGIFTEN 
Afskrevne eller udestående beløb 
3.12 - 3.16. Som Kommissionen tidligere har nævnt i 
sine svar på Revisionsrettens bemærkninger vedrørende 
regnskabsåret 1984(2) fastsætter artikel 3 i Rådets 
ændrede forordning (EØF) nr. 2892/77, at hver medlems­
stat kan vælge den metode, den ønsker, og i henhold til 
artikel 6, stk. 1, i denne forordning baseres grundlaget for 
momsindtægterne for de medlemsstater, som har valgt B-
metoden på de samlede nettoindtægter, som medlemssta­
ten har oppebåret for et givet regnskabsår. Den af 
Revisionsretten beskrevne situation stemmer således 
overens med princippet i denne forordning og er udtryk 
for en korrekt anvendelse heraf. 
Kommissionen vil dog atter gøre opmærksom på 
følgende faktorer: 
i) I henhold til Rådets forordning (EØF, Euratom, 
EKSF) nr. 3735/85 af 20. december 1985 om 
forlængelse af gyldighedsperioden for forordning 
2892/77 skal Kommissionen inden den 31. december 
1987 fremsætte forslag til en ensartet metode til 
fastlæggelse af opkrævningsgrundlaget for momsind­
tægterne. I forbindelse hermed vil Kommissionen 
undersøge alle de spørgsmål, der er knyttet til 
ligebehandlingen af medlemsstaterne for så vidt 
angår fastlæggelsen af dette grundlag. 
ii) Den omstændighed, at alle de medlemsstater, som 
indbetaler egne momsindtægter, har valgt at anvende 
B-metoden fra regnskabsåret 1986, bidrager til at 
skabe større lighed mellem dem. 
iii) Størstedelen af de momsindtægter, som opkræves af 
medlemsstaterne (fra 88% til 95%), forbliver i deres 
besiddelse, hvilket i høj grad gør dem finansielt 
interesserede i at føre en streng kontrol med 
opkrævningen af momsbeløbene. Kommissionen vil 
dog i denne forbindelse minde om, at den fortsætter 
sine bestræbelser for at opnå en større harmonisering 
af momssystemet i Fællesskabet, og at den allerede 
har fremsat forskellige forslag, som er til behandling i 
Rådet. 
iv) De uindfriede fordringer ved udgangen af et regn­
skabsår medfører ikke tab af egne indtægter, men 
betyder blot, at visse transaktioner medregnes i 
grundlaget på et senere tidspunkt; disse beløb 
inkluderes i grundlaget vedrørende de regnskabsår, i 
løbet af hvilke de faktisk er blevet opkrævet, og er således undergivet den momssats, som gælder for 
disse regnskabsår. Størrelsen af disse udestående 
fordringer er således mindre væsentlig end deres 
udvikling fra år til år. Endvidere er det vanskeligt at 
foretage en indbyrdes sammenligning af tallene i tabel 
3.3 vedrørende dette punkt: da de kilder, som tallene 
bygger på, ikke er omfattet af bestemmelserne 
vedrørende egne indtægter, afspejler de forskellige 
nationale situationer. 
Begrænsninger i adgangen til revision 
3.17 - 3.20. Kommissionen kan ikke udtale sig om de 
vanskeligheder, som Revisionsretten har mødt, når den 
udførte sit hverv i medlemsstaterne. 
Kommissionen udøver inden for rammerne af de 
nuværende bestemmelser de kontrolbeføjelser, som er den 
tillagt. 
TOLD 
Varers overgang til fri omsætning efter 
forenklede angivelsesprocedurer 
3.21 - 3.22. Kommissionen har taget de af Revisions­
retten fastslåede forskelle i de forskellige medlemsstaters 
gennemførelse af bestemmelserne vedrørende de særlige 
fremgangsmåder, der er fastsat i artikel 16-21 i direktiv 
79/695/EØF, ad notam. 
Den er ligesom Revisionsretten interesseret i, at disse 
fremgangsmåder anvendes på en sådan måde, at importø­
rer, der er etableret i Fællesskabet, behandles ensartet, og 
at der fortsat udøves en tilstrækkelig toldkontrol, 
samtidig med at formaliteterne forenkles mest muligt. 
Med hensyn til det første mål henviser Revisionsretten 
med rette til, at de omhandlede fremgangsmåder som 
anført i førnævnte direktiv anvendes »i det omfang, det er 
administrativt muligt«. 
200 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Men da der er store forskelle mellem de forskellige 
medlemsstaters nuværende administrative strukturer 
varierer disse fremgangsmåders anvendelseshyppighed 
og -måde ligeledes inden for de grænser, der er afstukket 
af førnævnte direktiv. 
Ikke desto mindre er en systematisk begrænsning af 
adgangen til de forenklede procedurer til kun at omfatte 
varer, der er fritaget for importafgift, ikke rimelig ud fra 
et fællesskabsretligt synspunkt. 
Med hensyn til det andet mål gør Kommissionen 
opmærksom på, at fællesskabsbestemmelserne ganske 
vist helt klart tager sigte på at bevare muligheden for 
toldvæsenet for at foretage en fysisk kontrol af varerne, 
før de frigives, men at den praktiske gennemførelse skal 
afpasses efter de særlige omstændigheder, der gør sig 
gældende for hvert enkelt tilfælde, f.eks. varernes art, 
regelmæssig eller uregelmæssig import, afstanden til det 
toldkontor, der skal gennemføre kontrollen osv. 
3.23. Kommissionen har til hensigt i de kommende 
måneder at foretage en dybtgående undersøgelse af de 
vilkår, hvorunder de forenklede procedurer faktisk 
anvendes i Fællesskabet. 
Hvis det skulle vise sig nødvendigt, vil Kommissionen 
forelægge et direktivforslag om anvendelsen af artikel 20 i 
direktiv 79/695/EØF. Det skal clog understreges, at 
gennemførelsen af et sådant direktiv ganske vist ville føre 
til en større grad af harmonisering af vilkårene for 
anvendelsen af den pågældende forenklede procedure i de 
medlemsstater, hvor den benyttes, men ikke ville 
medføre, at denne procedure blev anvendt i samtlige 
medlemsstater. 
Forenklede procedurer for jernbanetransport 
med store containere efter reglerne for 
fællesskabsforsendelse 
3.24-3.27. Den forenklede procedure for jernbane­
transport med store containere efter reglerne om 
fællesskabsforsendelse er blevet udformet i overensstem­
melse med retningslinjer, som i enhver henseende kan 
sammenlignes med de retningslinjer, der er fastsat for den 
forenklede procedure, der anvendes i forbindelse med 
egentlige transporter med jernbane. Disse principper 
hviler for en meget stor del på den tillid myndighederne 
kan have til jernbanerne og den berørte transportvirk­
somhed, som såvel på det juridiske som på det praktiske 
plan fungerer som jernbanerne. 
Denne situation har gjort det muligt — ligesom det har 
været tilfældet med jernbanerne — at basere den forenklede procedure for transport med store containere 
på en ordning, som indebærer, at den enkelte medlemsstat 
udøver regnskabskontrol, som i det foreliggende tilfælde 
gennemføres på grundlag af de posteringer, der er 
foretaget af den eller de nationale repræsentanter for 
transportvirksomheden. Det skal tilføjes, at sidstnævnte 
løsning er blevet vedtaget efter en dybtgående analyse 
samt en undersøgelse på stedet, som har vist, at den 
frembyder alle nødvendige garantier. 
Kommissionen henleder Revisionsrettens opmærksom­
hed på de vanskeligheder, der er forbundet med at 
gennemføre en kontrol i en virksomheds hovedsæde, 
såfremt virksomheden er beliggende i et tredjeland. 
Med hensyn til de nationale myndigheders faktiske 
udøvelse af denne kontrol vil Kommissionens tjenestegre­
ne, særlig i forbindelse med møderne i Udvalget for 
Varebevægelser, minde de nævnte myndigheder om det 
ansvar, der påhviler dem på dette område, samt 
nødvendigheden af at udnytte de kontrolmuligheder, der 
er fastsat i fællesskabsretten. 
LANDBRUGSAFGIFTER 
Medansvarsafgift på mælk 
3.28. Ifølge Revisionsrettens opfattelse burde medan-
svarsafgiften på mælk være omfattet af ordningen 
vedrørende egne indtægter. Men, som det er nævnt i 
svaret under punkt 4.4 i denne beretning, er afgiften en 
interventionsmekanisme og skal derfor følge reglerne for 
EUGFL, garantisektionen. Den ordning, der gælder for 
opkrævningen af mælkeafgiften, afviger fra ordningen 
vedrørende landbrugsafgifter. Dette er årsagen til, at 
beløbene bogføres på samme måde som betalingerne, dvs. 
på grundlag af de opkrævede beløb. 
3.29. I en enkelt medlemsstat er den frist på 45 dage, 
som gælder for indbetaling af afgiften, blevet overskredet, 
og beløb som var forfaldne i 1982 er først blevet krediteret 
EUGFL i 1983. På anmodning af Kommissionen har de 
berørte nationale myndigheder truffet strenge foranstalt­
ninger, som har ført til en klar forbedring af denne 
situation. 
Imidlertid fortsætter en anden medlemsstat med at 
indbetale den afgift, der er opkrævet hos producenterne, 
for sent til trods for at Kommissionen gentagne gange har 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 201 
krævet iværksættelse af foranstaltninger, der kan for­
bedre situationen under henvisning til, at der ikke er 
fastsat sanktioner i fællesskabslovgivningen. Den 21. maj 
1986 vedtog Kommissionen en negativ korrektion på 
690 000 ECU for regnskabsåret 1982 under hensyntagen 
til de beløb, der var forfaldne i 1982, men som først blev 
krediteret i 1983. 
Endvidere har Kommissionen indledt en overtrædelses­
procedure med det resultat, at de berørte nationale 
myndigheder har indført foranstaltninger, som tager sigte 
på at løse dette problem. I forbindelse med afslutningen af 
regnskaberne for regnskabsårene 1984 og 1985 vil 
Kommissionen kontrollere gennemførelsen af disse nye 
foranstaltninger. 
3.30. Kommissionen vil over for Revisionsretten under­
strege : 
(a) at den har sikret sig, at ikke blot den under punkt 3.29 
omhandlede medlemsstat, men også de øvrige 
medlemsstater har vedtaget de foranstaltninger, der 
er nødvendige for at sikre opkrævningen af afgiften; 
(b) at den bekræfter den oplysning, som den allerede har 
leveret på anmodning fra Revisionsretten, nemlig at 
den har truffet de under punkt 3.29 nævnte foranstalt­
ninger for at sikre, at afgiften betales inden for de 
fastsatte frister. 
Selv om bestemmelserne vedrørende opkrævningen af 
medansvarsafgiften ikke åbner mulighed for sanktioner 
fra Fællesskabets side i tilfælde af forsinkelser med 
betalingerne, behandles sådanne sager i overensstemmel­
se med en mere rummelig fortolkning af fællesskabs­
lovgivningen. Således foretog Kommissionen i 1986 en 
betydelig negativ korrektion af medlemsstatens regnska­
ber for regnskabsåret 1982. I øvrigt anvender medlems­
staterne administrative eller endog retslige nationale 
inddrivelsesprocedurer over for mejerier eller privatper­
soner. 
Fysisk kontrol af produkter, der er omfattet 
af den fælles landbrugspolitik 
3.31 - 3.32. Som Revisionsretten har nævnt under 
punkt 3.32 har Kommissionen på baggrund af Revisions­
rettens bemærkninger i særberetningen om reglerne for 
udbetaling af eksportrestitutioner ved udførsel indvilget i 
at undersøge muligheden for at vedtage fællesskabs­
bestemmelser på dette område. Siden da har Kommissio­
nen arbejdet aktivt på denne sag og den vil inden årets 
udgang forelægge Rådet et forslag til fællesskabslovgiv­
ning (jf. punkt 3.33). Dette forslag skal bidrage til at løse 
det problem, som Revisionsretten har peget på, nemlig 
den utilstrækkelige harmonisering af de forskellige 
medlemsstaters fremgangsmåder og nødvendigheden af 
at træffe foranstaltninger for at fastsætte minimumsni­
veauet for den kontrol, der er nødvendig for at sikre, at toldmyndighederne foretager en effektiv kontrol, for så 
vidt angår eksportangivelserne for landbrugsprodukter, 
som giver ret til restitutioner. 
3.33 - 3.34. Kommissionen er enig med Revisionsretten 
i, at det er nødvendigt at sikre opkrævningen af 
importafgifterne for landbrugsvarer og en rimelig fysisk 
kontrol af varerne. 
Det er især vigtigt, at importørerne er klar over, at der er 
en permanent trussel om udøvelse af sådanne kontrolfor­
anstaltninger, således at de afskrækkes fra at foretage 
transaktioner med henblik på at opnå finansielle fordele 
på ulovlig måde. 
Derfor er der i artikel 9 i direktiv 79/695/EØF fastsat 
følgende: 
— »Med forbehold af de øvrige kontrolmidler, der står 
til dens rådighed, kan toldmyndigheden foretage 
undersøgelse af alle eller en del af de angivne varer« 
(stk. 1). 
— »Toldmyndigheden kan i forbindelse med undersø­
gelsen af varerne udtage prøver med henblik på 
analyse eller nærmere kontrol« (stk. 5). 
I artikel 11-17 i Kommissionen direktiv 82/57/EØF af 17. 
december 1981 om fastsættelse af visse gennemførelsesbe­
stemmelser til direktiv 79/695/EØF(3) er der endvidere 
fastsat visse regler, der skal følges med hensyn til 
undersøgelse af varerne og udtagning af prøver. 
Men hvorvidt det er hensigtsmæssigt at lade denne 
kontrol omfatte en given type varer eller en given 
importtransaktion, afhænger oftest af toldmyndighe­
dernes vurdering, som bygger på særlige omstændigheder 
og antager en subjektiv karakter. Initiativet bør således i 
væsentlig grad overlades til toldmyndighederne i den 
henseende. 
Derfor mener Kommissionen, at det vil være hensigts­
mæssigt at vente med at udarbejde et nyt direktivforslag 
vedrørende fysisk kontrol af varer, der overgår til fri 
omsætning, indtil den kender resultaterne af Rådets 
undersøgelser vedrørende forslaget om fysisk kontrol af 
varer, som giver anledning til eksportrestitution, således 
at den kan tage hensyn til disse resultater, når den 
udarbejder det nye direktivforslag (jf. svaret under punkt 
3.31 og 3.32 i Revisionsrettens beretning). 
202 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
»Trekantshandel« med ris Kvotaordningen og produktionsafgifterne 
3.35 - 3.39. Som det fremgår af svarene på Revisions­
rettens bemærkninger vedrørende regnskabsåret 1978 og 
1980, er Kommissionen ikke positivt indstillet over for 
indførelsen af monetære udligningsbeløb inden for denne 
sektor og det så meget mindre som indførelsen af MUB 
ikke blot vedrører samhandelen inden for Fællesskabet, 
men også samhandelen med tredjelande. 3.43. I henhold til artikel 28 i Rådets forordning (EØF) 
nr. 1785/81 skal beregningerne vedrørende producenter­
nes egen finansiering inden for sukkersektoren foretages 
kumulativt, idet de positive eller negative saldi fremføres 
til det følgende produktionsår. 
Kommissionen vil fortsat følge de af Revisionsretten 
nævnte problemer med stor opmærksomhed. 
Balance mellem indtægter og udgifter inden 
for den fælles markedsordning for sukker Konklusioner om sukker 
Indledning 
3.41. Skønt den garanti, der ydes producenterne i 
forbindelse med A- og B-kvoterne, andrager 11,8 mio t, 
ligger den faktiske produktion i realiteten nærmere ved 
forbrugsniveauet (f.eks. 10,9 mio t i 1983/84, 11,1 mio t i 
1984/85). Forskellen mellem på den ene side sukkerpro­
duktionen under A- og B-kvoterne og på den anden side 
forbruget er således i realiteten mindre omfattende. 
Udligningsordningen for lageromkostninger 
3.42. Udligningsordningen for lageromkostninger skal 
ikke blot sikre en regelmæssig afsætning af sukker på 
markederne, men også hindre salg af sukker ved offentlig 
intervention. Den omstændighed, at interventionssalg er 
et meget sjældent fænomen, viser systemets effektivitet. 3.45. Kommissionen minder om, at den den 7. august 
1985 foreslog en fornyelse af kvotaordningen for 
sukkerproduktion samtidig med en betydelig forøgelse af 
producenternes egen finansiering. Dette forslag, som tog 
sigte på at forhøje den maksimale afgift på A-sukker fra 
2% til 2,5% af interventionsprisen og for B-sukker fra 
37,5% til 47% af interventionsprisen, blev ikke vedtaget af 
Rådet. 
Men Rådet vedtog dog »absorptionsafgiften« med 
henblik på at fjerne det akkumulerede underskud. Denne 
ordning er fastsat i forordningen vedrørende det akkumu­
lerede underskud (Rådets forordning nr. 934/86 af 24. 
marts 1986). Afgiften fastsættes dels på grundlag af de 
bidrag, der tidligere er blevet betalt af samtlige sukkerroe-
og sukkerrørsproducenter og samtlige sukker- og isoglu-
koseproducenter i hver region, dels på grundlag af den 
faktiske forventede produktion i disse regioner sammen­
lignet med produktionen i produktionsåret 1984/85. 
Kommissionen understreger, at afgiften af praktiske og 
handelsmæssige hensyn skal fastsættes inden begyndelsen 
af det nye produktionsår, i hvilket den anvendes. På det 
tidspunkt kender man ikke engang tallene for den 
endelige produktion i det igangværende produktionsår 
med sikkerhed, og der kan kun foretages en skønsmæssig 
vurdering af den følgende høst, eksporttempoet samt de 
overførte lagre. Kommissionen er således ikke enig med 
Revisionsretten i, at det skulle være muligt på et tidligere 
tidspunkt at tilvejebringe en bedre ligevægt i udligningen 
af lageromkostningerne inden for de enkelte år; den 
bestræber sig for at opretholde en global ligevægt. 3.46. Kommissionen understreger, at der ikke er varer 
oplagret til offentlig intervention inden for sukkersekto­
ren. Derfor er der ingen potentielle forpligtelser af den art, 
som Revisionsretten har anført under punkt 4.23. 
Oplysningerne vedrørende det eventuelle tab som følge af 
det overskud, der kan eksporteres, offentliggøres i 
Kommissionens årlige finansberetning vedrørende 
EUGFL, garantisektionen. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 203 
3.47. Bogføringen af indtægterne og forelæggelsen af 
dokumenterne vedrørende forvaltningsregnskabet fore­
går i overensstemmelse med den vedtagne kontoplan for 
budgettet, idet oppebørslerne inden for sukkersektoren 
udgør egne indtægter i henhold til afgørelsen af 7. maj 
1985. Det skal bemærkes, at den årlige finansberetning 
vedrørende EUGFL indeholder en række oplysninger om 
underskuddet i de enkelte produktionsår. 3.48. Som nævnt under punkt 3.45 har Rådet allerede 
vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for at 
mindske det akkumulerede underskud, idet absorptions­
afgiften er indført ved forordning nr. 934/86. 
(!) Hvoraf 172,5 mio ECU er opført på 1985-budgettet. 
(2) EFT C 326 af 16.12.1985, s. 176. (3) EFT L 28 af 5.2.1982, s. 38. 
204 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 4 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
garantisektionen (EUGFL, garantisektionen) 
BEMÆRKNINGER OM DEN 
BUDGETMÆSSIGE GENNEMFØRELSE 
Opstilling af regnskaberne og status 
4.4. (a) I tabellen med titlen »Fordelingen på de enkelte 
budgetposter af virkningerne af afgørelserne om regn­
skabsafslutning« i forvaltningsregnskabet (side 144 i bind 
II for 1985) vil Kommissionen fra og med regnskabsåret 
1986 tilføje en anmærkning vedrørende de forbehold, den 
har taget over for godkendelsen af de af medlemsstaterne 
angivne udgifter. 
(b) Oplysninger vedrørende uregelmæssigheder kan 
findes i den årlige finansberetning for EUGFL (antal 
tilfælde, finansielle virkninger og det tilbagesøgte beløb). 
Eftersom resultaterne af den undersøgelse, der blev 
foretaget af den arbejdsgruppe, som er nævnt under 
svaret på punkt 4.25 i Revisionsrettens beretning for 
regnskabsåret 1984, endnu ikke er blevet gennemgået, 
kan Kommissionen kun fastholde den holdning, den gav 
udtryk i dette svar. 
(c) Som det allerede blev forklaret af Kommissionen i 
forbindelse med årsberetningen for regnskabsåret 1983 
(punkt 4.5) er begrebet »negative udgifter« affødt af de 
særlige bestemmelser, der af politiske og praktiske årsager 
blev indført i EF-reglerne. Medansvarsafgiften kan 
sidestilles med de markedsregulerende foranstalt­
ninger (*), og dette er netop baggrunden for, at budget­
myndigheden besluttede, at den skulle opføres på 
budgettet. 
De negative virkninger, dette kan få for budgetklarheden, 
begrænses ved, at der anvendes en detaljeret kontoplan, 
således at provenuet af disse afgifter altid fremgår. 
I sin finansberetning om EUGFL, garantisektionen, 
offentliggør Kommissionen desuden hvert år detaljerede 
(0 Fodnoterne findes sidst i kapitlet. oplysninger om provenuet af medansvarsafgiften i 
forbindelse med mælk og mejeriprodukter samt anvendel­
sen heraf. 
(d) Det samme gælder for »tillægsafgiften«. Formålet med 
denne afgift er navnlig at afholde mælkeproducenterne 
fra overproduktion ved at gøre det meget dyrt at 
producere uden for kvoterne. 
Den af Revisionsretten beskrevne situation er et resultat 
af følgende 2 faktorer: 
— den tillægsafgift, der skal betales af landmændene 
eller mejerierne, beregnes for et produktionsår. Det 
første acontobeløb, der blev indbetalt ved udangen af 
1984, kunne derfor kun beregnes foreløbigt, idet den 
endelige udregning endnu ikke forelå. Som følge af 
den tid, det tager at tilpasse mælkeproduktionen, var 
det beløb, der skulle indbetales for et produktionsår 
undertiden lavere end acontobeløbet, og der måtte 
derfor foretages tilbagebetaling af afgift. 
— Rådets forordning (EØF) nr. 1305/85 giver for 
produktionsårene 1984/85 og 1985/86 medlemssta­
terne mulighed for at anvende de oppebårene 
tillægsafgifter til nationalte foranstaltninger, der 
træffes med det formål at omlægge mælkeproduktio­
nen. Det er derfor kun den del af afgiften, der ikke 
anvendes hertil, som fremgår af EUGFL-regnskaber-
ne. Med henblik på kontrollen med denne afgift har 
Kommissionen anmodet om, at de pågældende 
landes angivelser skal omfatte samtlige beløb. 
Ordningen med foreløbige tolvtedele 
4.7. Kommissionen vil gerne erindre om sin holdning til 
ordningen med foreløbige tolvtedele: der er tale om en 
ordning, der udelukkende har til formål at sikre 
kontinuiteten i forvaltningen. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 205 
4.8-4.10. Finansforordningens artikel 8 indeholder 
ikke udtrykkelige bestemmelser for EUGFL, garantisek­
tionen. I finansforordningens artikel 96 fastsættes det 
imidlertid, at »forskud« i forbindelse med EUGFL, 
garantisektionen, på budgettet kommer til udtryk som 
»samlede foreløbige forpligtelser«. 
Forskuddene er således at betragte som forpligtelser, selv 
om der er tale om en særlig art i kraft af den særlige 
finansiering af garantisektionen under EUGFL. 
Heraf følger, at man fra januar 1985 rådede over 3 
tolvtedele til forpligtelser. 
Som anført af Revisionsretten viste de disponible midler 
sig i marts at være utilstrækkelige, hvilket foranledigede 
Kommissionen til at anmode om en yderligere tolvtedel. 
Denne tolvtedel blev jf. finansforordningens artikel 8 
beregnet efter dobbeltgrænsen — dvs. 1984-budgettet 
inklusive overførsler og det forkastede budgetforslag for 
1985. 
Budgetmyndigheden fandt derefter, at den eneste grænse, 
der i tilfælde af budgettets forkastelse skulle lægges til 
grund, var foregående års budget, og at der i så fald ikke 
ville være behov for en yderligere tolvtedel, idet de 
disponible midler da ville være tilstrækkelige. Kommis­
sionen anvendte de tilrådighed værende bevillinger i 
henhold til denne afgørelse, men fremhævede, at den 
fastholdt sin oprindelige holdning, og at den revision af 
finansforordningen, der havde været i gang siden 
december 1980, nu var vigtigere end nogensinde. 
Med vedtagelsen af det nye budgetforslag for 1985 den 24. 
april 1985 blev den af budgetmyndigheden anerkendte 
anden grænse tilvejebragt, og Kommissionen kunne 
således igen følge principperne om dobbeltgrænsen. 
4.11. I betragtning af det ovenstående er Kommissionen 
ikke enig med Revisionsretten i, at Kommissionen skulle 
have sat sig ud over de begrænsninger, der følger af 
ordningen med foreløbige tolvtedele. 
Kommissionen ønsker ligesom Revisionsretten (jf. punkt 
1.35), at revisionen af finansforordningen kan finde sted 
så hurtigt som muligt, således at man får præciseret de 
regler, der er gældende på dette område, og dermed i 
fremtiden undgå de nuværende fortolkningsproblemer. Forvaltningen af likvide beholdninger i 
medlemsstaterne 
og 
virkningerne heraf for gennemførelsen af 
budgettet 
4.12-4.13. Kommissionen deler Revisionsrettens op­
fattelse af, at det er nødvendigt at løse problemet med de 
store saldi, og bemærker sig den interesse, Revisionsretten 
har udtrykt for det arbejde, der er sat i gang med henblik 
på at forbedre betalingssystemet inden for EUGFL, 
garantisektionen. En sådan forbedring kræver en række 
ændringer i arbejdsgangen i de udbetalende organer i 
medlemsstatene, der hører under de nationale myndighe­
der, samt indførelse af et edb-system mellem alle 
medlemsstater og Kommissionen. Derfor traf Kommis­
sionen i juli 1986 beslutning om i første fase at køre et 
pilotprojekt med det land, der havde tilpasset sit system 
efter Kommissionens retningslinjer, nemlig Danmark. 
Kommissionen finder, at der dermed et taget et skridt på 
vejen mod at tilvejebringe et EF-system, der kan sikre en 
bedre forvaltning af bevillingerne under EUGFL, 
garantisektionen. 
Hvad angår bemærkningerne under punkt 4.12(a), må i 
øvrigt anføres, at en del af årsagen til den situation, som 
Revisionsretten nævner, skal søges i en langvarig strejke i 
den offentlige sektor i en medlemsstat. 
BEMÆRKNINGER OM DEN 
ØKONOMISKE FORVALTNING 
Offentlig oplagring, generelle aspekter 
Udviklingen i lagrene 
4.14. Kommissionen beklager ligesom Revisionsretten 
den forøgelse af lagrene, der kunne konstateres ved 
udgangen af 1985, og har taget hensyn hertil i sine forslag 
om priser for 1986/87. Kommissionen har konsekvent 
udnyttet muligheden for at nedskrive lagrene i forhold til 
forringelsen af deres handelsværdi, hvilket har givet en 
rentebesparelse. 
4.16. Kommissionen understreger, at verdens kornpro­
duktion i 1985 nåede op i rekordhøjde, og at der kun har 
været begrænsede anmodninger fra de største importlan­
de. 
206 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Til trods herfor er det lykkedes Fællesskabet at øge sin 
eksport, således som Revisionsretten også konstaterer 
det. 
Revisionsretten anerkender de vigtige faktorer, der ikke 
har økonomisk karakter, men som Kommissionen må 
tage hensyn til i forbindelse med fremme af landbrugs­
eksporten, og som betinger udviklingen heraf. 
Udviklingen i udgifterne 
4.17. Hvis man sammenligner udgifterne i 1985 med 
udgifterne i 1984 efter fradrag af de 439 mio ECU, 
hvormed lagrene i 1985 blev nedskrevet, ses en stigning på 
14,7% 
Udgifter, der afholdes over medlemsstaternes budgetter 
4.20. Det EF-system, der blev valgt til finansiering af 
lagerudgifterne, er baseret på faste beløb, men udgifterne 
er hverken med hensyn til de elementer, der indgår heri, 
eller deres størrelse, de samme i hver enkelt medlemsstat. 
Det er derfor rigtigt, at finansieringen af disse lagerudgif­
ter ikke dækker visse interventionsorganers udgifter 
100%. 
I betragtning af de nuværende budgetproblemer i 
Fællesskabet er der sat grænser for tilbagebetaling af 
finansierings- og lagerudgifter. Reglerne herfor blev — 
alene for perioden fra 1986 til 1988 — skærpet af Rådet, 
da det vedtog forordning. (EØF) nr. 1334/86 efter 
udtalelse fra Europa-Parlamentet. Det må imidlertid 
bemærkes, at medlemsstaterne kun medvirker ved 
dækningen af en del af udgifterne (160,2 mio ECU). Der 
er tale om overgangsforanstaltninger, hvilket ikke 
berører denne politiks karakter af en fællesskabspolitik. 
Latente tab og nedskrivninger 
4.21. Kommissionen er enig med Revisionsretten i, at 
det ville være ønskeligt at få indført helt faste regler, 
således at lagrene værdiansættes til en pris, der stemmer 
bedst muligt overens med situationen på markedet. 
Den finder imidlertid, at betingelserne herfor endnu ikke 
er opfyldt som følge af det nuværende loft over egne 
indtægter i forhold til de meget store lagre. 
Når betingelserne herfor bliver mere gunstige, vil 
Kommissionen foreslå en permanent ændring af værdian­
sættelsen af interventionslagrene. 
Indtil da vil Kommissionen benytte enhver lejlighed til at 
foretage punktvise nedskrivninger i henhold til de 
gældende regler. Dens muligheder herfor blev øget ved 
Rådets forordning (EØF) nr. 964/86. 4.22. (a) Det er rigtigt, at de finansielle virkninger af 
forventede tab indtil 1985 blev opført på budgetposter 
med titlen »Andre udgifter til offentlig oplagring«, men 
de angives særskilt i Kommissionens finansberetning 
vedrørende EUGFL. Det bemærkes, at for regnskabsåret 
1986 oprettede budgetmyndigheden på Kommissionens 
initiativ 2 nye poster til nedskrivning af lagre under 
kapitlerne »Mejeriprodukter« og »Oksekød«, og de er 
bibeholdt på 1987-budgettet. 
(b) Kommissionen fandt, at hovedmålet måtte være at 
undgå, at der under gennemførelsen af 1985-budgettet 
opstod en negativ saldo, bl.a. som følge af et lavere 
overslag over egne indtægter end de på budgettet opførte. 
Dette var baggrunden for, at den ikke fuldt ud har 
udnyttet de disponible bevillinger til nedskrivning af 
lagrene. 
(c) Hvis Kommissionen baserede sin vurdering af 
mulighederne for størst mulige nedskrivning af lagrene 
ved regnskabsåret udgang, ville den først få kendskab til 
disse muligheder i januar året efter, altså for sent til at 
kunne reagere i samme regnskabsår. I praksis ville en 
ændring af metoden i øvrigt ikke have haft nogen 
betydning i 1985, eftersom de maksimale disponible 
bevillinger hertil under alle omstændigheder ville have 
været lavere end 1/3 af den maksimale nedskrivning. 
(d) Kommissionen har inden for rammerne af de kriterier, 
der blev fastsat ved Rådets forordning (EØF) nr. 1883/78 
foretaget en ny fordeling af nedskrivningen på de 
forskellige produkter, under hensyntagen til mulighe­
derne for nedskrivning, lagrenes størrelse og afsætnings­
mulighederne for produkterne. 
Hovedvægten blev lagt på smør som følge af smørlagre­
nes størrelse og de betydelige tab under afsætningen 
heraf. 
Potentielle omkostninger 
4.23. (a) I forvaltningsregnskabet for 1984 indføjede 
Kommissionen for første gang en orientering om 
potentielle omkostninger, og denne fremgangsmåde blev 
benyttet igen i 1985, hvor der blev givet et overslag over 
afsætningsværdien. 
Kommissionen er af den opfattelse, at den således har 
efterkommet de af Revisionsretten fremsatte anmod­
ninger. 
Fra og med regnskabsåret 1986 vil den efter de finansielle 
opgørelser indføje et bilag vedrørende de forventede 
indtægter af afsætningen og de potentielle omkostninger. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 207 
(b) Det »normallager«, som Kommissionen lagde til 
grund ved beregningen af de potentielle omkostninger, 
vurderes på baggrund af de hidtil indhøstede erfaringer 
og den andel, det udgør af forbruget. »Normallagrene« 
svarer til 5-40 dages forbrug alt efter produkt, hvilket ikke 
forekommer at være for meget, når man sammenligner 
med andre sektorer, f.eks. olie, hvor der ofte er tale om 
lagre til 90 dages forbrug. 
I forbindelse med sine fireårige overslag har Kommissio­
nen søgt at vurdere interventionslagrenes reelle værdi 
under andre forudsætninger, nemlig såfremt alle lagre 
hurtigt afsættes med lavere afsætningspriser til følge. 
Konklusioner vedrørende offentlig oplagring: generelle 
aspekter 
4.24-4.26. Hvad angår de potentielle omkostninger, 
har Kommissionen efterkommet Revisionsrettens 
anmodninger ved at give yderligere oplysninger i 
forbindelse med regnskaberne. Med hensyn til den lille del 
af lagerudgifterne, der påhviler medlemsstaterne, henvi­
ser Kommissionen til sit svar til punkt 4.20. 
Efter Kommissionens opfattelse bunder lagerproblemer­
ne hovedsagelig i forskellige økonomiske parametre og 
Fællesskabets landbrugsbestemmelser. 
Offentlig oplagring: Korn 
Indledning 
4.27-4.28. Kommissionen er fuldt ud klar over, at 
kornproduktionen vokser langt hurtigere end afsætnings­
mulighederne. Netop derfor søgte den under prisforhand­
lingerne både for 1985/86 og for 1986/87 at få Rådet til at 
vedtage foranstaltninger med henblik på en tilpasning af 
den fælles markedsordning for korn. Kvaliteten 
Handels- og EF-kriterier 
4.29-4.30. Ved forordninger vedtaget af Rådet og 
Kommissionen blev kvalitetskriterierne i forbindelse med 
salg af korn ved offentlig intervention skærpet fra og med 
1. juli 1986 (forordning (EØF) nr. 1580/86, 2134/86 og 
2135/86). Således blev vandindholdet ved intervention 
som hovedregel fastsat til 14% i stedet for 16%. For 
bageegnet hvede har Rådet også skærpet kriterierne. 
Dertil kommer nedslag i interventionspriserne for korn, 
der ikke opfylder de fastsatte kriterier. 
Kvalitetskontrol 
4.31. Kommissionen erkender, at der i praksis er stor 
forskel mellem de forskellige medlemsstater hvad angår 
den måde, hvorpå offentlige interventioner foregår. Den 
må imidlertid pege på, at resultaterne af den indledende 
undersøgelse, Revisionsretten har foretaget, kun er at 
betragte som foreløbige. 
4.32. Hvad angår kvalitetskontrollen med korn til 
interventionsopkøb, må Revisionsrettens bemærkninger 
tages som et udtryk for de særlige administrative 
strukturer, der findes i medlemsstaterne. For at undgå 
store administrative omkostninger tilrettelægges inter­
ventionerne i hver medlemsstat på en måde, så de ligger så 
tæt op ad den kommercielle praksis som muligt. 
4.33. Som anført af Revisionsretten er lagerholderne 
kontraktligt ansvarlige over for interventionsorganerne i 
medlemsstaterne både for kvantiteten og for kvaliteten af 
det interventionskorn, de får betroet. Med hensyn til 
kvaliteten er det naturligvis vanskeligere at drage dem til 
ansvar, men Kommissionen erindrer om, at den efter sin 
egen kontrol i sådanne tilfælde i forbindelse med sine 
afgørelser om regnskabsafslutning foretager udgiftsberig-
tigelser, hvis medlemsstaterne ikke selv har foretaget dem 
på deres udgiftsangivelser. 
4.34. Kommissionen er klar over de problemer, som 
fremgik af Revisionsrettens indledende undersøgelser. 
Den må på nuværende stadium bemærke, at oplagringen 
er baseret på den bestående lagerinfrastruktur, hvilket 
kan bevirke, at kornet oplagres i meget store partier, 
hvilket er årsagen til problemerne med at identificere 
kornet og bestemme ensartetheden. Hvis oplagringen 
tilrettelægges på en anden måde, ville det imidlertid 
formentlig kræve lagre, der udelukkende er forbeholdt det 
208 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
pågældende interventionsorgan og/eller større ændringer 
i de bestående lagre, med de deraf følgende omkostninger. 
4.35. Kommissionen vil ved afslutningen af regnskaber­
ne for de pågældende medlemsstater tage hensyn til disse 
nyttige oplysninger. 
4.36 - 4.37. Kommissionen er enig med Revisionsretten 
i, at kvalitetskontrollen nok bør skærpes. 
Netop derfor har den i produktionsåret 1985/86 analyse­
ret tæt ved 2 000 prøver af interventionskorn og er i 
øjeblikket i færd med at bearbejde retsultaterne. Efter en 
gennemgang af disse resultater agter Kommissionen at 
foreslå de yderligere undersøgelser og forbedringer af 
kontrolordningen, der måtte vise sig nødvendige, under 
fuld hensyntagen til Revisionsrettens forslag. 
De øvrige aspekter ved medlemsstaternes forvaltning 
4.38. (a) Hvad angår betalingsfristerne, der oprindelig 
henhørte under medlemsstaterne, har Kommissionen i 
første omgang foretaget en harmonisering og sat fristerne 
til mellem 60 og 120 dage. Dette interval blev reduceret til 
90-120 dage ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 
2180/85 af 30. juli 1985. 
(b) De situationer, Revisionsretten henviser til, kan opstå 
i tilfælde, hvor interventionsorganet som følge af tekniske 
krav eller manglende lagerkapacitet anmoder om faktisk 
levering efter den dato, der er anført i tilbudet. 
(c) (d) Kommissionen vil sikre, at kontrolprocedurerne 
(herunder også i forbindelse med interventionsorganer-
nes regnskaber) — som henhører under medlemsstaternes 
kompetence — opfylder kravene i EF-reglerne. 
Konklusioner vedrørende offentlig oplagring af korn 
4.39. Kommissionen er af den opfattelse, at kornpro­
duktionen hovedsagelig afhænger af forskellige parame­
tre, såsom garanterede priser, produktionsomkostninger, 
skøn over alternative afgrøder og vejrforhold. Det er 
desuden den teknologiske og bioteknologiske udvikling, der var hovedårsagen til den kraftige forøgelse i udbytte 
og produktion. 
I betragtning af denne situation foreslog Kommissionen i 
1984 en nedsættelse af kornpriserne og indførelse af en 
medansvarsafgift i denne sektor. Samtidig skærpede den 
betingelserne for offentlige interventionsopkøb. 
Kommissionen er imidlertid fuldt klar over vigtigheden 
af, at kvalitetskontrollen forbedres. Den agter at træffe de 
fornødne foranstaltninger på basis af resultaterne af de 
undersøgelser, der er igang i de forskellige EF-institutio-
ner. 
BEMÆRKNINGER OM DEN INTERNE 
KONTROL 
Svig og uregelmæssigheder 
Er oplysningerne troværdige og fyldestgørende 
4.40. Stigningen i antallet af tilfælde i forhold til 1984 
berører de fleste medlemsstater og praktisk taget alle 
sektorer, hvilket kan ses som et tegn på en bedre 
håndhævelse af forordningerne. 
For at kunne vurdere med større nøjagtighed, om 
statistikkerne er troværdige og repræsentative, må man 
imidlertid tage hensyn til en lang række faktorer, som 
f.eks. de anvendte kontrolsystemer, udgifternes relative 
størrelse i. de forskellige medlemsstater samt antallet af 
transaktioner i forbindelse med visse foranstaltninger og 
antallet og arten af de personer, der nyder godt af disse 
ordninger, i forbindelse med andre foranstaltninger. 
Som svar på Revisionsrettens beretning vedrørende 
regnskabsåret 1984 nævnte Kommissionen, at den havde 
indledt en undersøgelse for at få større indblik i, hvorfor 
nogle medlemsstater indberetter langt flere uregelmæssig­
heder end andre. Denne undersøgelse er i øjeblikket 
igang. Kommissionen skal ikke undlade at underrette de 
berørte institutioner om resultalterne heraf, når den er 
afsluttet. Disse resultater ventes at foreligge ved udgan­
gen af 1986. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 209 
Inddrivelse af fordringer 
4.42 - 4.43. Som nævnt under punkt 4.4. (b), henviser 
Kommissionen i forbindelse med dette spørgsmål til sit 
svar på punkt 4.25 i Revisionsrettens årsberetning for 
1984. 
Samarbejde om bekæmpelse af svig 
4.44. Kommissionen medvirker aktivt ved udbygningen 
af samarbejdet mellem medlemsstaternes administrative 
myndigheder og mellem disse og Kommissionen. Udbyg­
ningen af dette samarbejde er kommet til udtryk ved 
løbende kontakter og jævnlige møder mellem medlems­
staterne og Kommissionen. Forslaget om ændring af 
Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 tager sigte på at 
styrke dette samarbejde i videst mulige udstrækning. 
Forslaget går bl.a. ud på, at medlemsstaterne på 
Kommissionens initiativ skal give alle fornødne oplys­
ninger om større misbrug eller uregelmæssigheder, der vil 
kunne berøre andre medlemsstater. 
Hertil må føjes, at Kommissionen den 1. juli 1986 vedtog 
en ændring af sit oprindelige forslag (EØF-traktatens 
artikel 149, stk. 2) til oversendelse til Rådet (2). Ændrin­
gen gik bl.a. ud på at åbne mulighed for, at Kommissio­
nen kan foretage kontrol i medlemsstaterne. 
Regnskabsafslutning 
Kommissionens kontrol 
4.46. Det er korrekt, at det bliver nødvendigt at tilpasse 
kontrolproceduren, således at hovedvægten bliver lagt på 
de vigtigste aspekter, for at kunne afslutte regnskaberne 
for regnskabsårene frem til 1985 pr. 30. juni 1987. 
4.47. Kommissionen har fortsat arbejdet med at indføre 
en generel analyse af kontrolsystemerne. Desuden må 
nævnes, at der på basis af de hidtidige erfaringer er 
udarbejdet en håndbog vedrørende den kontrol, der 
gennemføres i form af systemanalyser, som herefter vil 
være gældende. Anvendelsen af denne håndbog vil kunne 
gøre kontrollen mere fuldstændig og bidrage til at 
harmonisere kontrolinspektørernes arbejdsmetoder. I denne forbindelse blev der aflagt et nyt kontrolbesøg hos 
de største udbetalende organer i medlemsstaterne for at 
undersøge, hvilke ændringer der er foretaget i systemerne 
siden det første besøg, og der er for første gang foretaget 
en systemanalyse hos to andre udbetalende organer. 
Kommissionen har i øvrigt i forbindelse med en række 
vigtige foranstaltninger undersøgt de nationale kontrol­
systemers pålidelighed. 
4.48. Der er ikke slækket på kvaliteten af den indivi­
duelle, stedlige kontrol, og når den nuværende forsinkelse 
i regnskabsafslutningen er blevet indhentet, vil kontrollen 
kunne udbygges og effektiviseres efter 30. juni 1987. 
Spørgsmålet om forbehold 
4.49 - 4.51. I betragtning af de bemærkninger og den 
kritik, Revisionsretten igennem de seneste år har fremsat i 
forbindelse med spørgsmålet om forbehold, har Kommis­
sionen taget sin generelle fremgangsmåde på dette 
område op til fornyet overvejelse og vil gerne benytte 
lejligheden til at give en mere fuldstændig redegørelse 
herfor. Der må skelnes mellem generelle forbehold, taget i 
forbindelse med igangværende konkrete undersøgelser og 
specifikke forbehold. 
1. Hvad angår generelle forbehold, er der tale om at 
bevare Kommissionens ret til at drage finansielle 
konklusioner af konkrete undersøgelser, der gennem­
føres uafhængigt af afslutningen af regnskaberne for 
et givet regnskabsår. Disse konkrete undersøgelser 
omfatter bl.a. procedurer i forbindelse med behand­
ling af »overtrædelser« (traktatens artikel 169), 
»uforenelig statsstøtte« (traktatens artikel 93) samt 
formodede uregelmæssigheder eller forsømmelser 
(artikel 6 i forordning (EØF) nr. 283/72 eller artikel 9 i 
forordning (EØF) nr. 729/70). 
Den eneste forbindelse med regnskabsafslutningen 
ligger i, at beslutningen om regnskabsafslutning 
danner basis for at drage de finansielle konsekvenser 
af eventuelle konkrete undersøgelser. Det er i øvrigt 
netop for at sikre Kommissionens ret til senere at 
drage finansielle konklusioner, at der tages et generelt 
forbehold i beslutningerne om regnskabsafslutning. 
2. De specifikke forbehold er derimod direkte knyttet til 
selve regnskabsafslutningen. De kan tage form af 
foreløbige godkendelser (positive forbehold) eller 
afslag (negative forbehold). 
210 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
(a) Foreløbige godkendelser blev anvendt, hvor det 
blev skønnet, at en udgift ville kunne godkendes, 
men hvor der fortsat herskede en vis tvivl, der 
nødvendiggjorde en nærmere undersøgelse af 
sagen. 
Der anvendes for øjeblikket en anden frem­
gangsmåde i de tilfælde, hvor der er behov for 
supplerende undersøgelser. I disse tilfælde kan 
Kommissionen for at undgå forsinkelser i regn­
skabsafslutningen beslutte at holde de pågælden­
de udgifter ude fra beslutningen om regnskabs­
afslutning. Afviklingen af disse udgifter udsættes 
således til et senere tidspunkt. Med denne 
fremgangsmåde, der for første gang blev benyttet 
ved regnskabsafslutningen for 1980/81 og 1982, 
undgår man de foreløbige godkendelser af 
udgifter (positive forbehold), men der bliver ikke 
tale om en samlet beslutning om regnskabsafslut­
ning. 
(b) De foreløbige afslag af udgifter er fordelt mellem: Frankrig, blev medtaget ved regnskabsafslutningerne for 
1978-1982. 
Det må også understreges, at der både i Italien og i 
Frankrig er truffet foranstaltninger til at forbedre 
kontrolsystemerne i de berørte sektorer, så snart der viser 
sig svagheder. 
Som nævnt i svaret på årsberetningen for 1984 (kapitel 1, 
del III, punkt 4), er Kommissionen klar over behovet for 
at forbedre kontrollen med gennemførelsen af EF's 
politikker. Kommissionen er således enig med Revisions­
retten i dens synspunkter om den tid, det tager Frankrig 
og Italien at færdiggøre de af Kommissionen ønskede 
undersøgelser, og vil fortsat bestræbe sig på at løse disse 
problemer. 
Medlemsstaternes samarbejde 
foreløbige afslag, indtil EF-Domstolen har 
truffet en afgørelse i en sag, der svarer til den 
aktuelle; 
foreløbige afslag af andre årsager, normalt 
fordi der kræves forelagt yderligere bilag fra 
medlemsstaten. Disse foreløbige afslag sker 
kun ekstraordinært i særligt begrundede 
tilfælde. For 1980/81 var der således tale om 
24 mio ECU i forhold til de i alt 21 200 mio 
ECU, der blev angivet. Afslagene er tidsbe­
grænsede, idet Kommissionen i princippet 
træffer sin endelige afgørelse ved den efterføl­
gende regnskabsafslutning. 4.56. Kommissionen bekræfter sit svar på dette punkt i 
Revisionsrettens årsberetning for 1984 (punkt 4.43-
4.44) med hensyn til den betydning, den tillægger indsigt i 
medlemsstaternes kontrolrapporter. Den har henvendt 
sig til medlemsstaterne for at få løst de problemer, der 
rejser sig i forbindelse hermed. 
Det må bemærkes, at Kommissionens formand den 6. 
december 1985 sendte samtlige medlemsstateren skrivelse 
for generelt at motivere dem til samarbejde i forbindelse 
med regnskabsafslutningen og opfordre dem til at udvise 
større samarbejdsvilje. 
(c) De beløb, der var tale om med disse foreløbige 
afslag, og fordelingen på begrundelser, anføres i 
beslutningerne om regnskabsafslutning, og oplys­
ninger herom vil blive vedlagt forvaltnings­
regnskabet. FØLGERNE AF SÆRBERETNINGEN OM 
STØTTE TIL OLIVENOLIE 
4.52 - 4.55. De af Revisionsretten nævnte undersøgel­
ser, nemlig i Italien vedrørende olivenolie og i Frankrig 
vedrørende frugt og grønsager, var specifikke undersøgel­
ser, der i henhold til artikel 9 i forordning (EØF) nr. 729/ 
70 blev gennemført af de nationale myndigheder efter 
anmodning fra Kommissionen. De gennemføres uafhæn­
gigt af regnskabsafslutningsprocedurerne. Produktionsstøtte 
Olivenoliekontrolkontorerne 
Hvad angår undersøgelsen i Italien, blev det i den 
sammenfattende rapport vedrørende afslutningen af 
regnskabsåret 1982 (punkt 3.4.1.1) anført, at undersøgel­
sesresultaterne hidtil ikke havde givet anledning til 
finansielle korrektioner. De finansielle konsekvenser, der 
på nuværende stadium kan drages af undersøgelsen i 4.58-4.59. Der har rent faktisk været forsinkelser i 
gennemførelsen af den kontrol og de øvrige opgaver, der i 
henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2262/84 påhviler 
olivenoliekontrolkontorerne i Italien og Grækenland. 
Disse forsinkelser skyldes hovedsagelig administrative 
og/eller lovgivningsmæssige problemer i de to medlems-
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 211 
stater på det tidspunkt, hvor de første foranstaltninger til 
at oprette disse kontorer blev truffet. 
Almindelig kontrol 
4.60. Kommissionen har lige fra begyndelsen fulgt 
udviklingen i oprettelsen af kontrolkontorer meget nøje. I 
overensstemmelse med artikel 8 i forordning (EØF) nr. 
27/85 har medlemsstaterne pligt til at gennemføre den 
kontrol i olivenoliesektoren, der foreskrives af EF-
bestemmelserne, så længe disse kontorer ikke er i stand til 
at gøre det. 
Hvad angår registeret i Grækenland, sendte Kommissio­
nen den 25. juli 1986 en skrivelse til denne medlemsstat 
med en påmindelse herom, men svaret er endnu ikke 
indkommet. Samtidig sendte Kommissionen en åbnings­
skrivelse til Italien angående edb-registeret i dette land. 
Fortegnelsen over olivendyrkningsarealer 
4.62. Kommissionen har anmodet de italienske myn­
digheder om at anvende den allerede færdige del af 
fortegnelsen til kontrollen af angivelserne vedrørende 
olivendyrkningsarealerne fra og med høståret 1983/84. 
I Grækenland er arbejdet med denne fortegnelse endnu 
ikke påbegyndt, idet de nærmere betingelser endnu 
drøftes med de græske myndigheder og Kommissionen. 
Udarbejdelsen af fortegnelsen blev forsinket af, at der 
ikke findes nogen matrikelbog i Grækenland og af det 
græske forslag om at udarbejde en sådan samtidig med 
fortegnelsen over olivendyrkningsarealerne. 
Regnskabsafslutning 
4.63. I de af Revisionsretten nævnte tilfælde er regnska­
berne endnu ikke afsluttet, fordi der er indledt en særlig 
undersøgelse, hvis resultater endnu ikke foreligger. 
Kommissionen har taget generelt forbehold i dette tilfælde (se også svaret til punkt 4.46 - 4.55 i nærværende 
beretning). Kommissionen skal ikke undlade at erindre 
den pågældende medlemsstat om dens forpligtelser. 
Olivenolielagre 
4.64. En sådan uoverensstemmelse kan opstå som følge 
af den kontrol, der gennemføres bagefter i medlemsstater­
ne bl.a. i forbindelse med angivelserne med henblik på 
regnskabsafslutningen. 
I det foreliggende tilfælde har de italienske myndigheder 
efter anmodning fra Kommissionen givet en forklaring 
herpå. Heraf fremgår, at der senere blev foretaget en 
korrektion af lagrene pr. 30. december 1984, under 
hensyntagen til de forskelle, der var konstateret under 
kontrollen. Denne korrektion blev foreløbig medregnet 
under forbehold af nærmere undersøgelse ved regnskabs­
afslutningen. 
Konklusioner vedrørende olivenolie 
4.65. Kontrolkontorerne blev oprettet specielt til 
løsning af problemerne i olivenoliesektoren. 
Til trods for de under punkt 4.59 nævnte forsinkelser med 
indførelsen af visse elementer i denne nye ordning finder 
Kommissionen, at problemerne i forbindelse med pro­
duktionsstøtten vil kunne løses ved hjælp af de foranstalt­
ninger, der blev fastlagt i 1984. 
Forsinkelserne vedrører snarere oprettelsen af kontorer­
ne og disses virksomhed end selve principperne i de 
anvendte kontrolmetoder. 
Det må i øvrigt bemærkes, at Kommissionen påtænker 
inden sommeren 1987 at stille forslag om, efter hvilke 
hovedretningslinjer EF-reglerne vedrørende vegetabilske 
fedtstoffer bør tilpasses i overensstemmelse med fælleser­
klæringen, der dannede bilag til akten vedrørende 
Spaniens og Portugals tiltrædelse til De europæiske 
Fællesskaber. 
(J) Forordning (EØF) 1079/77, anden betragtning. (2) Dok. KOM(86) 381 endelig udg. af 2.7.1986. 
De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 5 
Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
udviklingssektionen, og specifikke foranstaltninger inden for 
landbruget 
BEMÆRKNINGER OM 
BUDGETFORVALTNINGEN 
Inddrivelse af for meget udbetalte beløb 
5.6. Kommissionen henviser på dette punkt til sit svar 
på punkt 2.11 i Revisionsrettens beretning. 
Ikke afholdte udgifter 
5.7. Kommissionen er positiv over for, at beløbene i 
anmodningerne om godtgørelse af udgifter, der af 
forskellige årsager ikke har kunnet betales ved årets 
afslutning, på passende vis angives i regnskabsoversigten 
for regnskabsåret. 
Det er klart, at disse beløb kun kan være vejledende, og 
ikke foregribe de beslutninger om godtgørelse, som 
Kommissionen træffer efter kontrollen af anmodning­
erne. 
5.8. Det er nyttigt at sondre mellem indirekte foranstalt­
ninger uden loft (sociostruktuelle foranstaltninger og 
udligningsgodtgørelser i ugunstigt stillede områder) og 
særlige indirekte foranstaltninger på grundlag af et 
program. 
I det første tilfælde er det umuligt præcist at bestemme 
udgifterne, inden anmodningerne om godtgørelse er 
fremlagt. For de særlige foranstaltninger i medfør af et program, 
vedtaget ved rådsforordning, er programmerne endvidere 
af en sådan art, at de ofte kun indeholder et anslået 
vejledende beløb. 
5.9. Kommissionen er rede til at undersøge Revisions­
rettens forslag. 
5.10. Det af Revisionsretten nævnte beløb er kun et 
foreløbigt skøn, der falder inden for den femårige 
bevillingsramme, som Rådet har fastsat i sin forordning 
(EØF) nr. 729/70 (jf. svaret på kapitel 1). 
Forvaltning af bevillingerne under artikel 320 
5.11. Kommissionen henviser til sit svar på punkt 6.9 i 
Revisionsrettens bemærkning. 
5.12. Budgettet for regnskabsåret 1985 for EUGFL, 
udviklingssektionen, er blevet udarbejdet på baggrund af 
de alvorlige økonomiske forhold, og derfor har bevilling­
erne under et stor antal artikler i kapitel 32 været 
utilstrækkelige. 
Kommissionen har været opmærksom på denne situation 
og besluttet at prioritere de særlige foranstaltninger af 
følgende årsager: a) fortsættelsen af disse foranstalt­
ninger afhænger af Fællesskabets finansiering; b) disse 
foranstaltninger medfører udgifter midt i året i modsæt­
ning til bevillingerne til udligningsgodtgørelse i ugunstigt 
stillede områder, der først anvendes ved årets slutning. 
For ikke at hæmme den takt, hvormed disse foranstalt­
ninger gennemføres, er der i første omgang blevet 
foretaget overførsler fra artikel 320 til andre konti under 
kapitlet. I anden omgang har Kommissionen ved en 
overførsel fra afsnit 2, der først kunne finde sted ved 
regnskabsårets slutning, øget bevillingerne under artikel 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 213 
320, således at den kan godtgøre alle de anmodninger, 
hvis sagsbehandling er blevet afsluttet. 
Kommissionen mener derfor, at den under særligt 
vanskelige vilkår har forvaltet budgettet forsvarligt. 
Udarbejdelse af forventede forfaldsplaner for 
betalingerne 
5.13-5.14. Kommissionen vil gerne bemærke, at 
budgetprocedurens længde og de almindelige regler for 
udarbejdelsen af forfaldsplaner i visse tilfælde har 
bevirket, at dens tjenestegrene ikke råder over alle de 
oplysninger, der er nødvendige, for at disse forfaldsplaner 
kan få den ønskede nøjagtighed. 
Supplerende udgifter under konto 3841 
»Forskningsprogrammer« 
5.15. Kommissionen vil gerne over for Revisionsretten 
anføre, at det er for at udvide brugen af ECU og af hensyn 
til ensartetheden i forhold til dens beslutning om 
forskningskontrakter, at den ligeledes har besluttet at de 
fremlagte yderligere omkostninger i nationalvaluta fra 
tredjeparter godtgøres i ECU. 
Kommissionen forstår imidlertid den bekymring, der 
ligger til grund for Revisionsrettens bemærkning, og er 
rede til at undersøge dens forslag inden for sådanne 
rammer, som ikke medfører for store kontrol- og 
administrationsvanskeligheder. 
Bevillinger opført under konto 3892 
»Slagtning af svin og forarbejdning af 
svinekød i Det forenede Kongerige« 
5.16. Hvad angår Revisionsrettens bemærkninger til 
budgetkonteringerne under konto 3892, opretholder 
Kommissionen for gennemførelsen af 1985-budgettet det 
synspunkt, der går ud på, at »anmærkningen i TÆB nr. 
2/83, hvor budgetpost 3892 blev oprettet, er et godt 
udtryk for budgetmyndighedens hensigt og danner et 
gyldigt grundlag for kontering under denne post« (*). 
C1) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. For så vidt angår fremtiden, har Kommissionen i det 
foreløbige forslag til 1987-budget foreslået, at de 
betalinger, der endnu ikke er forelagt vedrørende de for 
denne foranstaltning indgåede forpligtelser, foretages 
under budgettets artikel 301, og følgelig medtages den 
tidligere konto 3892 ikke i kapitel 38 i det foreløbige 
forslag for 1987. 
ANVENDELSEN AF 
FORANSTALTNINGERNE TIL 
FORBEDRING AF VILKÅRENE FOR 
FORARBEJDNING OG AFSÆTNING TIL 
FORDEL FOR FRUGT- OG 
GRØNSAGSVIRKSOMHEDER 
(FORORDNING (EØF) NR. 355/77) 
Problemer vedrørende garantien for projekternes 
rentabilitet 
5.19-5.20. Kommissionens tjenestegrene skal under­
søge spørgsmålet om rentabiliteten ex ante og Revisions­
retten konstaterer resultaterne ex post. Det er således 
klart, at en prognose på grundlag af de oplysninger, der er 
disponible under sagsbehandlingen, i visse tilfælde af de 
mest forskellige årsager kan vise sig upræcis i virkelig­
heden. 
5.20. (a) Hvad angår det franske kooperativ, der er tale 
om, er det ikke overraskende for Kommissionen, at de 
økonomiske resultater blot er ganske lidt positive eller 
negative. Det er tilfældet for næsten alle de kooperativer, 
hvis hovedformål er at skaffe deres medlemmer de bedst 
mulige priser og vilkår. 
(b) I dette tilfælde sammenligner Revisionsretten progno­
ser fra 1979 og det reelle resultat, der herefter er 
konstateret for året 1984/85. Et ganske svagt negativt 
resultat (og den negative saldo er meget lille i forhold til 
omsætningen) gennem et eller to år har i øvrigt ingen 
betydning for rentabiliteten på mellemlang og lang sigt. I 
det pågældende tilfælde er der i den forbindelse for 
øjeblikket ikke anledning til særlig bekymring. 
(c) Ved ydelsen af støtten ultimo 1981 viste statusopgørel­
ser for 1977, 1978 og 1979 en tilfredsstillende økonomisk 
og finansiel situation. Virksomheden afsluttede endvidere 
regnskabsåret 1981 med fortjeneste. 
214 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Prognoserne for investeringsrentabiliteten var ligeledes 
tilfredsstillende. 
Vanskelighederne for projektet synes snarere at være en 
følge af et management-problem efter pensioneringen af 
den kommercielt ansvarlige. 
(d) Hvad angår støttens ydelse, var den senere ugunstige 
udvikling ikke forudsigelig på det tidspunkt, hvor 
beslutningen blev truffet, så meget mere som selskabet 
havde haft en meget stabil udvikling gennem mange år. 
(e) Det er klart, at når Kommissionen yder støtte fra 
EUGFL, udviklingssektionen, til et projekt, kan den ikke 
garantere en vedvarende gunstig situation for visse 
spekulationer. 
Kommissionen har endvidere, som Revisionsretten 
anfører det, reageret med passende foranstaltninger, så 
snart situationen blev forværret (jf. svaret på skriftlig 
forespørgsel nr. 1631/85 fra José Happart til Kommissio­
nen) (2). 
Problemer med tomatforarbejdningskapaciteten 
5.22. Revisionsretten konstaterer med rette, at projek­
terne ikke omfatter en forøgelse af tomatforarbejdnings­
kapaciteten og derfor helt er i overensstemmelse med 
støttekriterierne. Inden for rammerne af forordning 
(EØF) nr. 355/77 undgår Kommissionen ved udarbejd­
elsen af udvælgelseskriterierne systematisk at yde støtte 
fra EUGFL, udviklingssektionen, til udviklingen af alt 
for store overskudsproduktioner. 
Det er til gengæld klart, at de virksomheder, der investerer 
i fuldstændigt valable projekter, ikke kan udelukkes fra 
lovbestemt støtte, blot fordi de, udover disse projekter, 
helt legalt investerer deres egne midler i andre sektorer. 
Imidlertid vil Kommissionen, der er opmærksom på 
problemet, så vidt muligt undersøge de tilfælde, der kan 
indebære sådanne risici. 
Problemer med overholdelse af projekternes 
finansieringsplan 
5.26. (a) Det er rigtigt, at der i et vist antal tilfælde (hvoraf 
Revisionsretten nævner nogle) er blevet konstateret modsigelser eller fejlagtige påstande i de fremsendte bilag. 
Kommissionen har anmodet de pågældende myndigheder 
om forklaringer og opfordret dem til nøje at anvende 
fællesskabsbestemmelserne. I Frankrig har myndighe­
derne allerede reageret med at omlægge visse procedurer, 
hvilket skulle hindre gentagelsen af sådanne tilfælde. 
(b) Kommissionen står over for følgende problemer: 
projekter i lande med høj inflation og langsom gennemfø­
relse vil ikke blive gennemført, hvis man ikke tillader 
medlemsstaterne at påtage sig den del af udgiftsoverskri-
delsen, som modtageren ikke kan klare. Det er årsagen til, 
at Kommissionen ved betalingen begrænser prorata-
reglen til de refusionsberettigede omkostninger, samtidig 
med at det i dens afgørelse fastsatte støttebeløb ikke 
overskrides. 
(c) For så vidt angår det franske projekt, er det rigtigt, at 
de interne instrukser vedrørende beregningen ikke er 
anvendt korrekt i dette tilfælde, og der er derfor blevet 
mindet om nødvendigheden af nøje at overholde disse. Da 
det ukorrekt beregnede beløb imidlertid optræder i 
afgørelsen, og modtageren er i god tro, idet han ikke har 
kendskab til de interne instrukser, er det ikke muligt at 
give afslag på støtten, eller kræve den tilbagebetalt. 
(d) I det nederlandske tilfælde var Kommissionen nødt til 
at udbetale det samlede støttebeløb, da dette beløb under 
alle omstændigheder var mindre end den retligt mulige 
maksimumstøtte, dvs. 25%. 
Således kunne modtageren samtidig med at benytte færre 
midler end forventet opnå en proportionelt højere støtte. 
Da Kommissionen ønsker at undgå sådanne situationer, 
har den fra og med udgangen af 1985 medtaget en klausul 
i afgørelserne, der gør det muligt at undgå disse tilfælde. 
(e) For det engelske projekt er støtten på 16 493 UKL 
beregnet korrekt på støttetidspunktet. Medlemsstaten 
har ikke betalt hele sit bidrag ifølge de gældende regler. 
Kommissionen har derefter ikke kontrolleret det af 
medlemsstaten betalte beløb. Dog har Kommissionen 
taget kontakt med de britiske myndigheder for at sikre en 
afregning. Endvidere er der truffet foranstaltninger med 
henblik på at undgå en gentagelse af sådanne tilfælde. 
(f) I det pågældende tilfælde er der anmodet om 
forklaringer vedrørende ydelsen af den nævnte støtte. Det 
er imidlertid ikke indlysende, at denne ydelse medfører en 
nedsættelse af fællesskabsstøtten. Fællesskabsstøtten 
nedsættes nemlig kun, når den kumulerede støtte fra 
medlemsstaten og EUGFL overstiger 50% af omkost­
ningerne, og i dette tilfælde når modtagerens bidrag ikke 
op på det lovbestemte minimumsbeløb. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 215 
(g) I det pågældende tilfælde har modtageren fremlagt en 
dokumentation, der viser: 
- faktureringstidspunktet 
- beløbet 
- betalingsformen og 
- betalingstidspunktet. 
Kommissionen mener, at i dette tilfælde har denne 
dokumentation været tilstrækkelig. Den er enig med 
Revisionsretten i, at dokumentationen normalt skal være 
mere fuldstændig. På baggrund af Revisionsrettens 
bemærkning er Kommissionen rede til igen at behandle 
dette tilfælde. 
Problemer, når projekter ændres, efter at støtte er ydet 
5.28. Projektet har faktisk været udsat for betydelige 
ændringer, der har været nødvendige som følge af 
markedssituationen. Der findes i Kommissionen meget 
præcise instrukser, der angiver, i hvilken udstrækning 
sådanne ændringer kan accepteres. Ændringerne af det 
pågældende projekt kunne ifølge disse instrukser godta­
ges. 
På det tidspunkt, hvor afgørelsen blev ændret, var 
modtagerselskabet retligt set uændret, men en del af 
kapitalen var blevet overtaget af et privat selskab. Den 
store kooperative koncern beholdt imidlertid stadig over 
en tredjedel af kapitalen, og kontrakterne med producen­
terne var ikke blevet berørt. 
Problemer vedrørende gentagen støtte 
5.30-5.31. Blot det forhold, at en virksomhed flere 
gange efter hinanden modtager støtte, er ikke i sig selv 
kritisabelt. Det drejer sig nemlig i almindelighed om 
modtagere med en forsigtig investeringspolitik, der med 
henblik på støtte kun fremlægger den del af investeringer­
ne, der skal foretages på meget kort sigt. Der er til 
gengæld modtagere, der, selv om de kun har opnået en 
enkelt støtte, har modtaget meget mere støtte, end de af 
Revisionsretten nævnte modtagere. Kommissionen kan generelt bekræfte, at den tillægger 
spørgsmålet om konkurrencevilkårenes overholdelse 
særlig betydning. 
FÆLLES FORANSTALTNINGER TIL 
FORDEL FOR HUSDYROPDRÆT I 
ITALIEN 
Forordning (EØF) nr. 1944/81 
5.33. Efter en positiv udtalelse fra Europa-Parlamentet 
fastsatte Rådet i forordning (EØF) nr. 1944/81 de 
maksimale refusionsberettigede enhedsbeløb for visse 
foranstaltninger under de fælles foranstaltninger, samt 
det hos fonden refusionsberettigede globale beløb for de 
forskellige interventionstyper. Rammeprogrammet er 
blevet udarbejdet i overensstemmelse med Rådets 
forordning. 
5.34. Hvad angår Revisionsrettens bemærkning vedrø­
rende leveringen til intervention, mener Kommissionen, 
at der er taget hensyn til markedssituationen for oksekød 
ved udarbejdelsen af forordningen og henviser til svaret 
på punkt 4.15 i beretningen for regnskabsåret 1984. 
Ændringerne ved Rådets forordning (EØF) nr. 797/85 er 
ikke af en sådan art, at denne vurdering ændres, da de kun 
tager sigte på at tilpasse betingelserne for ydelsen af støtte 
inden for rammerne af forordning (EØF) nr. 1944/81 til 
betingelserne i nævnte forordning, der anvendes generelt. 
5.35. Kommissionen erkender, at forordningens anven­
delse har været begrænset, og at kun 6 regioner hidtil har 
fremlagt refusionsanmodninger. 
Årsagerne til foranstaltningens langsomme fremadskri-
den skyldes, i det mindste delvis, programmets nyskaben­
de karakter med hensyn til såvel mekanismer som 
målsætninger. Det har sammen med en meget decentrali­
seret national administration forsinket foranstaltningens 
igangsætning. 
Kommissionen mener, at der vil komme en stigning i den 
takt, hvormed denne foranstaltning gennemføres, bl.a. på 
grund af ændringerne af forordningen som følge af 
vedtagelsen af forordning (EØF) nr. 797/85. 
216 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Forordning (EØF) nr. 2969/83 
5.37. Det forhold, at forordning (EØF) nr. 2969/83 
omfatter et større antal bedrifter med husdyravl end 
forordning (EØF) nr. 1944/81, mindsker ikke på nogen 
måde dens karakter af foranstaltning, der kan lette 
starten for forordning (EØF) nr. 1944/81. 
5.38. Kommissionen erkender, at den har baseret sig på 
overslag fra de nationale myndigheder. Det drejer sig 
nemlig om et typisk tilfælde, hvor gennemførelsen af en 
foranstaltning er direkte knyttet til den modtagelse, 
landbrugerne giver denne foranstaltning. I sådanne 
tilfælde er det vanskeligt at udarbejde en prognose, og 
resultaterne er nødvendigvis underkastet variation. 
Endvidere skal Kommissionen nævne, at det var banker­
ne, der var ansvarlige for foranstaltningens gennemførel­
se. 
AFGRÆNSNINGEN AF BJERGOMRÅDER 
OG ANDRE UGUNSTIGT STILLEDE 
OMRÅDER 
Begrundelsen for udvidelsen af områderne 
5.45. Kommissionens forslag til klassifikation af områ­
der som ugunstigt stillede er altid sket efter en grundig 
gennemgang af oplysningerne fra medlemsstaterne. 
I Det forenede Kongeriges tilfælde har Kommissionen 
stået over for særlige statistiske problemer som følge af, at 
en stor del af arealerne er dækket af magre græsgange. 
Imidlertid er forskellen mellem de i 1974 og de i 1982 
anmeldte arealer blevet analyseret og kontrolleret af 
Kommissionen. 
I andre tilfælde, som i Frankrigs, har Kommissionen 
bemærket, at en udvidelse og tilpasning af områderne, og 
som følge heraf en overførsel af områder fra en kategori til en anden inden for rammerne af fællesskabskriterierne, 
forekommer berettiget, fordi der oprindelig har været en 
ret begrænset områdeafgrænsning. 
5.46. De generelle klassifikationskriterier for områ­
derne er anført i direktiv 75/268/EØF. Disse generelle 
kriterier skal imidlertid omsættes til statistiske kategorier, 
og disse statistiske kategorier kan variere fra medlemsstat 
til medlemsstat, fra region til region og over tid, for at der 
bedre kan tages hensyn til de faktiske forhold i hver enkelt 
situation. 
Når Kommissionen foretager ændringer af de kriterier, 
den anvender, er disse ændringer nævnt i dens forslag, 
således at Rådet og Europa-Parlamentet kan tage stilling 
hertil. 
I tilfældet med ændring af klassifikationskriterierne i 
Irland i 1985 vil Kommissionen gerne understrege, at den 
foreslog denne efter grundige undersøgelser. 
GENERELLE BEMÆRKNINGER OM DE 
REGIONALE INTERVENTIONER 
5.48. Kommissionen er enig med Revisionsretten. Den 
vil tage hensyn til den indhøstede erfaring ved udarbejd­
elsen af de forslag om tilpasning af strukturpolitikkerne, 
den forelægger Rådet. 
5.49. Kommissionen erkender nødvendigheden af at 
foretage en vurdering af foranstaltningernes økonomiske 
virkning. 
Kommissionen har altid nøje fulgt de forskellige foran­
staltningers anvendelse og virkninger, og den har til 
hensigt at øge denne indsats, bl.a. ved anvendelse af 
bestemmelserne i artikel 22 i forordning (EØF) nr. 797/ 
85, der fastsætter en fællesskabsfinansiering for gennem­
førelsen af undersøgelser med henblik på vurdering af den 
økonomiske virkning af de i nævnte forordning fastsatte 
foranstaltninger. 
(i) EFT C 326 af 16.12.1985, punkt 5.12. (2) EFT C 29 af 10.2.1986, s. 21. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 217 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 6 
Den fælles fiskeripolitik 
INDLEDNING 
6.3. Konklusionerne fra Revisionsrettens særberetning 
om den fælles markedsordning for fiskerivarer blev 
gennemgået af Kommissionen, og der blev i det ønskede 
omfang taget hensyn hertil ved opfølgningen af de 
forpligtelser, som Kommissionen havde indgået for 
regnskabsåret 1985. 
BEMÆRKNINGER OM 
BUDGETFORVALTNINGEN 
Udnyttelsen af de disponible bevillinger 
6.7. Fra september 1985 har de nærmere retningslinjer 
for ansøgninger om refusion været gældende (Kommis­
sionens beslutning 85/474/EØF af 16. september 
1985 O)). Medlemsstaternes deltagelse har dog været 
mindre end forventet. 
6.8. Kommissionen vedtog den 14. november 1985 et 
nyt forslag til Rådets forordning om koordinering og 
fremme af fiskeriforskningen. Dette forslag er stadig 
under drøftelse i Rådet (2). Udgifter i forbindelse med fiskeriaftalen med 
Grønland 
6.9. For at kunne opfylde den retlige forpligtelse, der 
følger af en international aftale (Rådets forordning 
(EØF) nr. 2/85), til at betale et beløb på 26,5 mio ECU til 
Grønlands landsstyre og under hensyn til, at dette ikke er 
muligt under ordningen med foreløbige tolvtedele, har 
Kommissionen forelagt spørgsmålet for budgetmyndig­
heden. 
Som anført i den aftale, som budgetmyndighedens to 
parter er nået frem til, er 10 mio ECU konteret artikel 422 
og 16,5 mio ECU artikel 320. 
Ved vedtagelsen af det endelige budget for 1985 blev 
betalingen derpå udelukkende konteret artikel 424, der 
var oprettet med dette formål. 
Betalinger inden for rammerne af 
fiskeriaftaler med en række udviklingslande 
6.10. De beløb, der i december 1985 blev betalt til et 
fransk organ, som sørger for stipendiater fra visse 
afrikanske lande, dækkede omkostningerne i de akademi­
ske år 1985/86 og 1986/87. 
Disse omkostninger er baseret på overslag over udgifter, 
der er foretaget for hver enkelt studerende for hele dennes 
forventede uddannelsesperiode, og kan ikke efterprøves 
før afslutningen af denne periode. 
0) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. Følgelig er disse betalinger foretaget som forskud. 
218 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Det blev bemærket, at der anmodes om, at der ud over de 
allerede indgivne overslag indgives en opgørelse over hver 
stipendiats faktiske udgifter, og at denne opgørelse 
kontrolleres af Kommissionens tjenestegrene. 
6.11. Kommissionen har måttet acceptere en sådan 
klausul i aftalen med Madagaskar efter udtrykkelig 
anmodning fra den anden part. 
BEMÆRKNINGER OM DEN FÆLLES 
FORANSTALTNING TIL UDVIKLING AF 
FISKERIET OG AKVAKULTUREN 
(ARTIKEL 460 I BUDGETTET) 
Særlige bemærkninger 
Italienske projekter 
6.18 - 6.21. Ved gentagne lejligheder, specielt i forbin­
delse med et besøg på stedet, er det blevet anbefalet de 
italienske myndigheder at udbetale hele den nationale 
støtte, før der indsendes anmodning om endelig betaling 
til Kommissionen. Ifølge de italienske myndigheder må 
hele den nationale støtte i henhold til national lovgivning 
først udbetales, når Kommissionen allerede har betalt 
80% af støtten. Kommissionen er helt klar over, at en 
sådan praksis fører til forsinkelser i behandlingen af 
sagerne og betyder unødvendige gentagelser afbetalings-
procedurerne. 
Med hensyn til de finansieringsplaner, som støttemodta­
gerne forelægger, er Kommissionens tjenestegrene ikke i 
stand til at sikre, at den egenkapital, som ansøgeren råder 
over på tidspunktet for ansøgningen, stadig eksisterer, 
når projektet skal gennemføres. 
Der er således ingen tvivl om, at mindre erhvervsfiskeres 
beskedne kapital undertiden anvendes til at klare 
uventede situationer (reparationer, ulykker, osv.). Loven 
af 1982, som Revisionsretten henviser til, er indført for at 
lette finansieringsproblemer, men, som det er nævnt i 
beretningen, anvendes den dog endnu ikke generelt. Projekter i Irland 
6.22 - 6.25. Da der er tale om forsøgsprojekter, er det 
ikke altid muligt for støttemodtagerne at overholde de 
fastsatte frister. 
De nationale myndigheder forventes forud for indsendel­
sen af projekterne bl.a. at undersøge, om status og 
driftsregnskaberne er pålidelige, og kun sende projekter, 
der giver stor sikkerhed for succes på længere sigt. Men 
det må bemærkes, at en stor del af disse fiskere gennem 
lovgivningen har ret til at føre en forenklet status og et 
forenklet regnskab, og at investeringer inden for fiskerier­
hvervet ifølge sagens natur indebærer et risikoelement. 
Med hensyn til projekt IRL/61/80 og IRL/109/82 (det 
førstnævnte vedrører opdræt af åleyngel og det sidst­
nævnte udvikling heraf) fremgik det af ansøgningen 
vedrørende det andet projekt, at det første var operatio­
nelt. Ikke alene var det første projekt i starten blevet 
grundigt gennemgået, men det blev endvidere ved et 
besøg på stedet konstateret, at det første projekt skred 
regelmæssigt frem, og at den forudsete placering af det 
andet projekt viste sig at svare til normerne på området. I 
mellemtiden gjorde udefra kommende begivenheder det 
vanskeligt at komme videre med arbejdet. For det første 
afløste i løbet af to sæsoner store mængder af vild yngel 
pludselig en total mangel på arten — hvilket undertiden 
kan forekomme, når der er tale om vandrefisk. Endvidere 
hang udviklingsplanen for denne yngel sammen med 
varmtvandsforsyningen fra et elværk. Det organ (Electri-
city Supply Board), som leverede elektriciteten, gav i 
september 1983 meddelelse om den undersøgelse, der blev 
foretaget for at kontrollere driftsomkostningerne for 
værket, som der var tale om at lukke. Dette organ 
besluttede i 1985 at opretholde værket, og projektet gik i 
gang igen med en produktion på 6 t ål, som alle blev 
udført til fællesskabsmarkedet. Disse projekter blev 
afsluttet i 1986/87. 
Det er klart, at Kommissionen gennem henvendelser til de 
kompetente nationale myndigheder skal holde sig 
orienteret om, hvordan projekterne skrider frem. Svarene 
fra de berørte medlemsstater kan dog kun efterprøves 
gennem kontrol på stedet, hvilket ofte tager lang tid. 
Kommissionen vil bestræbe sig på at foretage denne form 
for kontrol med de midler, som den for øjeblikket råder 
over. 
Projekter i Grækenland 
6.28-6.31. Kommissionens tjenestegrene foran­
staltede en tjenesterejse til Grækenland i marts 1986. Ved 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 219 
denne lejlighed blev en række projekter kontrolleret, og 
man konsulterede de nationale myndigheder for at 
efterprøve bevisdokumenterne. Som følge af de besøg, 
som Revisionsretten og Kommissionen aflagde, blev 23 
projekter annulleret. 
De kollektive projekter er i forbindelse med igangsæt­
ningen blevet noget forsinket, hvilket dog vil blive 
udlignet under normale forhold, specielt når der indføres 
egnede foranstaltninger som foreslået af Kommissionen 
(se svaret på punkt 6.32). Generel bemærkning 
6.32. Kommissionen undersøger for øjeblikket mulig­
hederne for at forenkle og fremskynde procedurerne på 
de enkelte gennemførelsesstadier for projekterne og i 
forbindelse med de nye strukturforanstaltninger, som 
Kommissionen har stillet forslag om til Rådet (dok. 
KOM(86) 446 endelig udg.). 
0) EFTL 284 af 24.10.1985. (2) Dok. KOM(85) 590 endelig udg. 
220 De Europæiske Fællesskabers Tidende .15. 12. 86 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 7 
Interventionsudgifter på områderne for regionaludvikling og transport 
ANALYSE AF 
BUDGETGENNEMFØRELSEN »kvotabestemte« aktioner. Som Kommissionen allerede 
har understreget, betragter den denne transaktion som 
fuldt lovlig (3). 
Uudnyttede bevillinger inden for Den 
europæiske Fond for Regionaludvikling 
(EFRU) Desuden kan fremførte betalingsbevillinger anvendes til 
dækning af årets forpligtelser (4). 
7.8. Hvad angår underudnyttelsen af de disponible 
bevillinger til særlige (kvotafri) fællesskabsaktioner, 
henviser Kommissionen til sit svar på Revisionsrettens 
særberetning om disse aktioner 0), hvori den bl.a. 
understreger, at medlemsstaternes vanskeligheder med at 
iværksætte disse aktioner kan tilskrives deres karakter af 
nyskabelse. 
7.9. Som følge af en teknisk fejl blev de disponible 130 
mio ECU, som stod til rådighed under kapitel 51, overført 
til artikel 505 (nye EFRU) i stedet for artikel 500 (gamle 
EFRU), hvor der var et føleligt behov for betalingsbevil­
linger. Denne fejl blev rettet i begyndelsen af regnskabs­
året 1986. Hvad angår forpligtelsesbevillingerne på 4,9 mio ECU, 
som henstår fra 1984 under artikel 500, indgår disse i 
1986-regnskabet med 4,6 mio ECU. 
7.11. Bortfaldet af en forpligtelsesbevilling på 9,6 mio 
ECU ved udgangen af 1985 skyldtes en misforståelse, og 
denne bevilling blev genopført i begyndelsen af 1986. Der 
er nemlig tale om en bevilling, som i henhold til artikel 32, 
stk. 6, i den nye EFRU-forordning ikke kan bortfalde. I 
forvaltningsregnskabet for regnskabsåret 1986 vil den 
blive opført som bevilling, der henstår fra 1985. 
De fortsat disponible bevillinger til betalinger under 
artikel 505 til et beløb af 115 mio ECU blev i 1986 overført 
til artikel 500, hvor de vil gøre det muligt at dække mere 
end halvdelen af de betalingsansøgninger, der ikke blev 
imødekommet i 1985. 
Overførsler af EF RU-bevillinger 
7.10. De midler, som i 1984 blev afsat til betaling af 
»kvotafri« aktioner, men som endnu ikke var udnyttet 
inden udgangen af 1985, blev—jf. artikel 2, stk. 3, litra b), 
i forordning (EØF) nr. 214/79 af 6. februar 1979 (2) — 
med budgetmyndighedens godkendelse overført til de 
(•) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. Situationen for EF RU-betalinger pr. 
medlemsstat 
7.14. Hvad angår ydelsen af støtte til projekter, der 
»befinder sig på et fremskredet stadium«, hvilket ifølge 
Revisionsretten mindsker fondens indflydelse, minder 
Kommissionen om, at selve EFRU-forordningen inde­
holder en bestemmelse om, at udgifter, der afholdes for 
den tolvte måned forud for støtteansøgningens dato, skal 
tages i betragtning (artikel 29 i den nye forordning). 
Kommissionen er enig med Revisionsretten i, at EFRU-
interventionernes karakter af supplerende foranstaltning 
skal betones, og vil i videst mulig udstrækning bestræbe 
sig på at virkeliggøre dette mål. 
.15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 221 
Revisionsrettens analyse, der ganske vist kun vedrører 
1984- og 1985-betalingerne i tilknytning til de i 1984 
indgåede forpligtelser, viser rent faktisk, at EFRU's 
betalingsrytme er meget uensartet. Kommissionen er i sin 
økonomiske forvaltning forpligtet til at tage hensyn til 
forordningens mangfoldige bestemmelser på betalings­
området, det være sig om normale ansøgninger eller om 
ansøgninger om forskud eller fremskyndede betalinger, 
der for sidstnævntes vedkommende finder sted i overens­
stemmelse med de i den nye forordnings artikel 28, stk. 3, 
fastsatte kriterier. 
Stillingen med hensyn til udestående 
forpligtelser 
7.16. Som Kommissionen allerede understregede det i 
sit svar på samme bemærkning fra Revisionsretten 
vedrørende regnskabsåret 1983 (5), hænger den tidsmæs­
sige forskydning mellem betalingernes og forpligtelsernes 
rytme nøje sammen med interventionernes egenart og 
derfor med selve bestemmelserne om EFRU's virksom­
hed. Det forskudssystem, som blev indført med den nye 
forordning, kan mindske denne tidsmæssige forskydning, 
forudsat medlemsstaterne tager dette system i anvendelse. 
En yderligere årsag til den øgede mængde ikke-indfriede 
forpligtelser er imidlertid, at der ikke er tilstrækkeligt med 
betalingsbevillinger, således som det var tilfældet i 1985 
og også må forventes at blive det i 1986. 
7.18. Den tidligere EFRU-forordning indeholdt hver­
ken nogen bindende bestemmelser om afslutningen af de 
forskellige dossiers eller om den i støtteansøgningerne 
omhandlede gennemførelsesperiode, således som Kom­
missionen allerede oplyste det i sit svar på Revisionsret­
tens bemærkninger vedrørende regnskabsåret 1984 (6). 
Den nye forordning indeholder i artikel 32, stk. 6, en mere 
tvingende bestemmelse, der gør det muligt at frigøre en 
allerede ydet EFRU-støtte, når der ikke har været 
foretaget betalinger hertil i fire år. Det forhold, at der 
gives medlemsstaten mulighed for at begrunde denne 
forsinkelse, formindsker dog bestemmelsens bindende 
karakter. 
Kommissionen har på dette grundlag truffet foranstalt­
ninger til at fremskynde afslutningen af de forskellige 
dossiers (samlet årlig gennemgang og særlige undersøgel­
ser i forbindelse med kontrolbesøg på stedet — disse 
foranstaltninger er beskrevet i Kommissionens svar på 
Revisionsrettens bemærkninger vedrørende regnskabs­
året 1983 0. 
Andre aktioner i forbindelse med afsnit 5 
7.21. Der har ikke kunnet disponeres over 1985-
bevillingerne, fordi Rådet ikke har vedtaget nogen 
forordning herom. Rådet har hverken behandlet den ændring af forslaget af 
9. august 1983, som Kommissionen fremlagde den 6. 
september 1984, eller meddelelsen (dok. KOM(84) 709), 
som skulle have udstukket rammerne for en aktion på 
mellemlang sigt. Disse rammer ville have gjort det muligt 
at undgå den midlertidige løsning, som fremgår af den 
nævnte ændring. 
Kommissionen har taget et nyt initiativ, idet den i juni 
1986 sendte Rådet et transportinfrastrukturprogram på 
mellemlang sigt (dok. KOM(86) 340 af 17. juni 1986) 
ledsaget af et forslag til rådsforordning, som skulle sætte 
Kommissionen i stand til at træffe beslutninger om ydelse 
af finansiel støtte og anvende de fra regnskabsåret 1985 
fremførte bevillinger. 
BEMÆRKNINGER OM FORVALTNINGEN 
AF EFRU 
Overgangen fra den tidligere til den nye 
forordning 
1.22. Når det er muligt at genanvende bevillinger, der er 
blevet disponible som følge af valutakurssvingninger, 
skyldes dette, at ECU har været anvendt som regningsen­
hed siden 1979, og der er ingen grund til at formalisere 
dette i EFRU-forordningen. 
De af Revisionsretten fremhævede punkter indgår i en 
samlet problematik, bl.a. vedrørende ydelse af EFRU-
støtte i national valuta. Kommissionen vil undersøge, 
hvorvidt det er hensigtsmæssigt at indgå forpligtelse for 
alle former for EFRU-støtte i ECU. 
7.24. De støtteansøgninger, som medlemsstaterne frem­
sendte inden den nye forordnings ikrafttrædelsesdato, er 
blevet fremlagt på den gamle forordnings betingelser. 
Efter bekræftelse fra medlemsstaternes side er de også 
blevet behandlet som sådanne af Kommissionen. 
7.25. Da de nye EFRU-bestemmelser ikke åbner 
mulighed for at forudse bevillingsbehovene inden for de 
enkelte interventionsformer, er det ikke muligt at foretage 
en yderligere findeling af budgetkontoplanen; desuden er 
en sådan findeling uforenelig med hensynet til en fleksibel 
forvaltning. 
222 De Europæiske Fællesskabers Tidende .15. 12. 86 
Derimod kan Kommissionen fremlægge en a posteriori-
fordeling af disse data. 
Finansiering af programmerne 
7.27. Som Kommissionen allerede anførte det i sit svar 
på Revisionsrettens særberetning om de særlige fælles-
skabsaktioner(7), er den sig fuldt ud bevidst, at der kan 
foreligge et problem med gennemsigtigheden af de 
økonomiske konsekvenser af de politiske forpligtelser, 
som Fællesskabet indgår, når det for hvert enkelt 
program godkender et samlet indikativt rammebeløb for 
en femårig periode, og den gennemgår dette spørgsmål i 
en større sammenhæng tøf. punkt IV i svaret på kapitel 1 i 
nærværende beretning). 
7.28. Hvad angår interventionerne til fordel for Fran­
krig, blev der ydet EFRU-støtte til de projekter, som 
indgik i programansøgningerne, indtil Frankrig havde 
foretaget en revision af sine forslag. Denne løsning blev 
valgt som en midlertidig foranstaltning for ikke at 
forsinke eller forhindre gennemførelsen af transaktioner, 
der blev betragtet som højtprioriterede. 
Den del af støtten, som anvendes til 
industriin vesteringer 
7.29-7.31. Den nye forordning er på dette punkt 
mindre bindende end den gamle. Ændringen skyldes øget 
hensyntagen til de faktiske forhold. Ved gennemførelsen 
af det i forordningen fastsatte mål på 30% må det nemlig 
ikke tabes af syne, at der er betydelige problemer i de 
regioner, hvor tendensen i retning af øgede erhvervsmæs­
sige investeringer stadig er stærkt hæmmet af den 
ugunstige socio-økonomiske situation og mangelen på 
basisinfrastruktur. Det skal desuden understreges, at der 
kun fremlægges mange industriprojekter i situationer, 
hvor konjunkturerne er gode. 
Det er imidlertid Kommissionens opfattelse, at der bør 
ske en forhøjelse af de fondsmidler, som går til 
investeringer inden for industri, håndværk og servicefag. BEMÆRKNINGER OM FORVALTNINGS-
OG KONTROLORDNINGEN FOR EFRU-
STØTTE 
Regionaludviklingsprogrammerne 
7.37. Som fremhævet i Kommissionens udtalelse af 19. 
juni 1984 om regionaludviklingsprogrammerne(8) er disse 
andengenerationsprogrammer blevet udarbejdet i over­
ensstemmelse med den af udvalget for Regionalpolitik 
opstillede fælles ramme(9) og under hensyntagen til 
Kommissionens henstilling af 23. maj 1979(10). Til trods 
for disse fælles retningslinjers eksistens afspejler program­
merne imidlertid uundgåeligt de forskelligartede proble­
mer, traditioner og administrative strukturer i de 
forskellige medlemsstater. Kommissionen anser det 
derfor ikke i øjeblikket for hensigtsmæssigt at foretage 
nogen ændring af den fælles ramme for regionaludvik­
lingsprogrammerne (7.40). 
7.41. Kommisionen understregede i sin udtalelse af 19. 
juni 1984, at andengenerationsprogrammerne er mærk­
bart bedre end de i den foregående periode udarbejdede 
programmer og gør det muligt at foretage en optimal 
bedømmelse af de investeringsprojekter, der fremlægges 
med henblik på EFRU-støtte, men er sig alligevel fuldt ud 
bevidst, at der skal foretages yderligere forbedringer. 
I denne sammenhæng har der forud for tredjegenerations-
programmerne, der skal dække tidsrummet 1986-1990, 
været gennemført tilbundsgående drøftelser mellem 
medlemsstaternes administrationer og Kommissionens 
tjenestegrene. I overensstemmelse med Kommissionens 
udtalelse af 19. juni 1984(8) har et af hovedemnerne for 
disse drøftelser været nødvendigheden af en bedre 
klarlæggelse af regionernes udviklingsprioriteter. 
Udvælgelse af projekter 
1M. Det skal bemærkes, at den nye forordning som 
helhed udgør en forbedring i forhold til den gamle, hvad 
angår Kommissionens muligheder for at vurdere, om de 
investeringer, der udvælges til at modtage EFRU-støtte, 
er af interesse for Fællesskabet. 
Der mindes om, at medlemsstaterne i henhold til den nye 
forordning i hvert fald for de store industri- og 
infrastrukturinvesteringers vedkommende skal forelægge 
Kommissionen en analyse af rentabiliteten og af de socio­
økonomiske omskolinger og fordele, som sætter Kom-
.15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 223 
missionen bedre i stand til at vurdere disse investeringers 
levedygtighed. 
Desuden erklærede Kommissionen ved vedtagelsen af 
den nye forordning, at den — eftersom den konkrete 
fordeling af EFRU's midler bl.a. afhænger af, om de af en 
støtteforanstaltning omfattede aktioner er af interesse for 
Fællesskabet — ville indføre en praktisk anvendelig 
metode til vurdering af denne fællesskabsinteresse. Siden 
da er denne metode, som giver tydelige forklaringer på de 
i EFRU-forordningen fastsatte bedømmelseskriterier, 
blevet udarbejdet og meddelt medlemsstaterne som 
praktisk vejledning. Kommissionen har permanent 
kontakt med medlemsstaterne og bestræber sig på at 
sikre, at medlemsstaterne i højere grad tager fællesskabs-
dimensionen i betragtning, når de udarbejder deres 
ansøgninger om EFRU-støtte. De stærkt uensartede administrative strukturer og 
fremgangsmåder i de forskellige medlemsstater bevirker 
imidlertid, at det er vanskeligt at harmonisere de 
nationale betingelser, hvorunder projekterne gennemfø­
res (7.61), og dette er da heller ikke påbudt i nogen 
forordningsbestemmelse. 
Hvad angår investeringsprojekter, hvis gennemførelse 
forsinkes (7.62), viderefører Kommissionen sine opfølg-
ningsbestræbelser (7.18) med henblik på at frigøre og 
genanvende de pågældende beløb. 
Kontrol af udførelse og vurdering af resultater 
Globale afgørelser 
7.50 - 7.53. Kommissionen er enig med Revisionsretten 
i, at EFRU's interventioner i form af globale afgørelser 
gradvis og i videst mulig udstrækning bør afløses af 
programfinansieringer. Vurdering af resultaterne med henblik på 
regionaludvikling 
Gennemførelsen af projekterne 
Kommissionens opfølgning af gennemførelsen 
7.61 - 7.64. De nationale proceduremæssige aspekter 
unddrager sig ikke Kommissionens opmærksomhed 
under kontrolforanstaltningerne på stedet. 7.72-7.75. De periodiske beretninger om program­
mernes gennemførelse skal gøre det muligt for Kommis­
sionen at føre nøjere tilsyn med virkeliggørelsen af de i 
disse programmer opregnede mål. Som det konstateres af 
Revisionsretten selv, er det overordentligt vanskeligt at 
måle EFRU's betydning for de pågældende regioners 
socio-økonomiske udvikling, bl.a. på grund af de 
metodemæssige og statistiske vanskeligheder, der knytter 
sig til vurderingen af regionalpolitikkens gennemslags­
kraft på medlemsstatsniveau. 
0 (2) 
(3) 
(4) 
(5) EFT C 262 af 20.10.1986. 
EFTL 35 af 9.2.1979, s. 1. 
EFT C 344 af 31.12.1981, s. 210, punkt 1.14. 
EFT C 342 af 31.12.1980, s. 277, punkt 7.8. 
EFT C 348 af 31.12.1984, s. 208, punkt 7.11 — 7.16. (6) EFT C 326 af 16.12.1985, s. 191. 
(7) EFT C 262 af 20.10.1986. 
(8) EFTL 211 af 8.8.1984. 
(9) EFT C 69 af 24.3.1979, s. 2. 
(10) EFT L 143 af 12.6.1976, s. 9. 
224 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 8 
Det sociale område 
OVERSIGT OVER GENERELLE 
REGNSKABSMÆSSIGE OPLYSNINGER BEMÆRKNINGER OM FORVALTNINGEN 
AF DEN EUROPÆISKE SOCIALFOND I 
HENHOLD TIL DE BESTEMMELSER DER 
TRÅDTE I KRAFT DEN 23. OKTOBER 1983 
Den europæiske Socialfond (ESF) Den anden godkendelsesbeslutning af 23. 
december 1983 
8.12-8.14. Kommissionen tager Revisionsrettens kri­
tik til efterretning. Med henblik på at kunne indgå 
forpligtelse for de disponible bevillinger til Fonden, agter 
Kommissionen for regnskabsåret 1986 kun at træffe én 
eneste beslutning. 
8.4. Udnyttelsesgraden på 86% skyldes i det væsentlige, 
at Kommissionen først har fået kendskab til de uudnytte­
de bevillinger, som kan genanvendes, i forbindelse med 
ansøgningerne om udbetaling af saldobeløbet vedrørende 
forpligtelserne for regnskabsåret 1984, lige inden udløbs­
datoen (31. oktober 1985), dvs. for sent til at de 
pågældende bevillinger kan frigøres og til, at der på ny 
kan disponeres over dem inden regnskabsårets udløb. 
8.5. Det beløb, der i 1985 er udbetalt som saldobeløb, 
tillægsudbetalinger og det andet forskud (ca. 380 mio 
ECU), har stort set svaret til det, der er udbetalt til samme 
formål i løbet af 1984 både i absolutte tal og som 
procentdel (15%). 
De 29%, der er redegjort for med hensyn til 1984, omfatter 
ligeledes de 320 mio ECU, der er udbetalt i begyndelsen af 
dette regnskabsår som forskud på forpligtelser, der er 
indgået i slutningen af det foregående regnskabsår. Individuelle godkendelsesbeslutninger 
8.16. (a) Den af Kommissionen gennemførte kontrol har 
påvist, at 5 sager ud af de 8, som omtales af Revisionsret­
ten, omfattede anslåede udgifter, der ikke var tilskudsbe­
rettiget, til et samlet beløb af ca. 1,4 mio ECU (mod de 1,8 
mio ECU Revisionsretten nævner). De rettelser, der er 
nødvendige, skal foretages i forbindelse med behand­
lingen af ansøgningerne om udbetaling af saldobeløb, der 
for størstedelen af de pågældende sagers vedkommende 
skal indsendes senest den 31. oktober 1986. 
Med hensyn til 8 andre godkendelser, i forbindelse med 
hvilke Revisionsretten fremhæver, at der er afsat 28,4 mio 
ECU til ikke-prioriterede formål, bekræfter Kommissio­
nen, at godkendelsesbeslutningerne er velunderbygget 
undtagen med hensyn til 2 sager til et beløb af 0,4 mio 
ECU. Det skal nævnes, at en ansøgning om tilskud, 
hvortil der er afsat et beløb på 27,2 mio ECU, og som 
alene repræsenterer næsten hele det beløb, der anfægtes af 
Revisionsretten i dens bemærkninger, har været drøftet 
med de ansvarlige nationale myndigheder med henblik 
på, at godkendelsen kun skal omfatte de foranstaltninger, 
der omfattes af Fællesskabets prioriteter. Sagen vedrø-
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 225 
rende denne ansøgning om tilskud indeholder en 
redegørelse for disse drøftelser. 
(b) Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt de i sagerne 
indeholdte oplysninger er tilstrækkelige, skal det under­
streges, at visse ansøgninger rent faktisk undertiden er 
meget kortfattede, for så vidt angår redegørelsen for 
foranstaltningerne og særlig kortfattede, når det drejer sig 
om redegørelsen for, hvorvidt de i retningslinjerne 
fastsatte betingelser er overholdt. I sådanne tilfælde er 
Kommissionen særlig opmærksom på disse sager, når 
saldobeløbet skal udbetales. Under alle omstændigheder 
accepterer Kommissionen kun disse ansøgninger, når den 
i øvrigt har tilstrækkeligt kendskab til de pågældende 
sagers reelle omstændigheder. 
(c) Hvad angår spørgsmålet om en manglende klar 
definition af visse regler, henviser Kommissionen til sit 
svar under punkt 8.17. Med hensyn til aspektet »nye 
teknologier« vurderes dette under hensyntagen til en 
række oplysninger, som persongruppe og sted. Det er 
hverken muligt eller ønskværdigt at forsøge at opstille en 
oversigt over »nye teknologier«, da det drejer sig om et 
område, der stadig udvikler sig og som ikke altid udvikler 
sig i hele Fællesskabet. 
(d) Visse medlemsstater har efter indsendelsen af 
ansøgningerne eftersendt visse oplysninger med henblik 
på at komplettere, ændre eller rette visse sager. I det 
omfang, disse oplysninger er nået frem inden den 21. 
oktober 1984, som er den frist, der er fastsat i forord­
ningen for indsendelsen af ansøgning om tilskud, har de 
kunnet tages i betragtning ved behandlingen. Ligeledes er 
disse oplysninger blevet accepteret, hvis de havde til 
formål at formindske det ansøgte beløb. 
I øvrigt har sagsbehandlingen vist visse mangler, som ikke 
har været af en sådan art, at de kunne begrunde en total 
afvisning af en ansøgning eller af en gruppe ansøgninger. I 
sådanne præcise og afgrænsede tilfælde har Fondens 
administration under hensyntagen til de pågældende 
sagers betydning under streng overholdelse af princippet 
om ligebehandling selv anmodet om visse yderligere 
oplysninger med henblik på, at disse sager kunne tages i 
betragtning. 
Revisionsrettens og Kommissionens forskellige fortolk­
ninger med hensyn til ovennævnte sager skyldes i det 
væsentlige, at Revisionsretten udelukkende baserer sin 
fortolkning på de oplysninger der indeholdes i sagerne, 
hvorimod tjenestegrenene ligeledes anvender det kend­
skab til sager og organer, den har erhvervet sig i praksis i 
løbet af årene samt de mundtlige oplysninger, den får 
under drøftelserne med medlemsstaternes repræsentan­
ter. Kommissionen har gjort sine tjenestegrene opmærk­
som på nødvendigheden af at udarbejde komplette sager, 
som fremover indeholder alle de oplysninger, der på et givet stadium af behandlingen af sagen har dannet 
grundlag for en beslutning givet, skriftligt. 
Foreløbige konklusioner 
8.17. I sit administrative arbejde forfølger Kommissio­
nen Fællesskabets målsætninger, således som de er 
defineret i de gældende lovtekster. I forbindelse hermed 
tager den størst muligt hensyn til Revisionsrettens 
konstruktive bemærkninger. Således har den bl.a. i 1985 
forbedret forberedelsesprocedurerne til godkendelses­
beslutningerne, og en mere systematisk og udtømmende 
pointliste er blevet anvendt ved vurderingen af eventuel 
tilskudsberettigelse og prioritering af ansøgningerne om 
tilskud. I øvrigt er retningslinjerne for forvaltning blevet 
strengere fulgt i forbindelse med udvælgelsen af ansøg­
ningerne om tilskud. 
Disse bestræbelser vil ikke blive formindsket i 1986, og 
Kommissionen vil fortsætte sit arbejde i den af Revisions­
retten foreslåede retning. 
BEMÆRKNINGER OM AFVIKLINGEN AF 
DEN TIDLIGERE EUROPÆISKE 
SOCIALFOND 
Uafsluttede sager 
Sager fra før 1980, der ikke var afsluttede pr. 1. ji 
1985 
8.19 - 8.21. Kommissionen er af samme opfattelse som 
Revisionsretten for så vidt angår nødvendigheden af 
snarest muligt at afslutte de sager, der vedrører forplig­
telser fra før 1980. Derfor vil den særlige indsats, der er 
gjort i 1985, blive fulgt op i 1986.1 september 1986 er der 
kun i alt 7 forpligtelser, for hvilke indfrielsesproceduren 
endnu ikke har kunnet indledes. 
Kommissionen vil fortsat gøre en indsats for at få løst de 
af Revisionsretten omtalte problemer. 
8.22 - 8.24. Forsinkelserne ved behandlingen af ansøg­
ningerne om udbetaling skyldes navnlig mangel på 
personale og det tidsrum, medlemsstaterne har behov for, 
226 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
for at fremskaffe yderligere oplysninger samt en vis 
træghed i forbindelse med tilbagebetalingerne i form af 
kompensation. Projekter som Retten har revideret på stedet 
I mellemtiden har Kommissionen truffet de nødvendige 
dispositioner med henblik på at råde bod på denne 
situation, som dels skyldes dens egen administration, dels 
medlemsstaternes ansvarlige tjenestegrene. Det skal 
navnlig bemærkes, at den har indført en ordning med 
henblik på dels hurtigst muligt at tilbagesøge de fejlagtigt 
udbetalte beløb dels at fremskynde annulleringen af de 
uudnyttede bevillinger. 
Her bør det bemærkes, at det gennemsnitlige nødvendige 
tidsrum inden den endelige annullering af de uudnyttede 
bevillinger efter Kommissionens opfattelse skal regnes fra 
datoen for modtagelsen af ansøgningerne om udbetaling 
af saldobeløb (eller hvis disse ikke foreligger fra datoen 
for modtagelsen af den generelle oversigt over udgifter 
eller meddelelse om manglende gennemførelse) og ikke 
fra datoen for den oprindelige forpligtelse. 8.27. Kommissionen har anmodet om tilbagebetaling. 
8.28. Det Revisionsretten anfægter er mindre, hvorvidt 
visse foranstaltninger, der har modtaget tilskud fra 
Fonden, er tilskudsberettigede end, hvorvidt de er 
prioriterede og det drejer sig altså om den måde, hvorpå 
Kommissionen som forvaltningsorgan har gjort brug af 
sin skønsfrihed. Hvorvidt en foranstaltning til fordel for 
kvindernes beskæftigelsesmuligheder er prioriteret, er en 
vurdering baseret på en række forskellige oplysninger. 
Det forekommer ikke for øjeblikket ønskeligt at udar­
bejde en oversigt til brug i hele Fællesskabet, uanset, 
hvilke regioner, grupper af kvinder samt kvalifikations­
niveauer der er tale om. 
8.29. Kommissionen tager Revisionsrettens bemærk­
ninger ad notam og forpligter sig til hurtigt at kontrollere 
de nævnte forhold. 
Verserende anmodning om udbetaling af saldobeløb pr. 
1. januar 1985 vedrørende forpligtelser indgået efter den 
1. januar 1980 8.30 - 8.31. Kommissionen er opmærksom på proble­
merne i forbindelse med garantien for attesteringsord-
ningernes tilforladelighed. Tjenestegrenene er i færd med i 
samarbejde med de nationale myndigheder at finde en 
tilfredsstillende løsning med henblik på en rimelig 
forvaltning af Fællesskabets midler. 
8.25 - 8.26. Kommissionen er opmærksom på proble­
met vedrørende forsinkelser med hensyn til udbetaling­
erne. Den er i øjeblikket i færd med at undersøge, hvor i 
proceduren de forsinkelser opstår som må undgås, for at 
der for fremtiden ikke skal opstå nye forsinkelser i 
forbindelse med udbetalingerne. Den regner med at 
udbetalingssituationen snart vil kunne normaliseres 
(efteråret 1986). 
Ved vurderingen af dette problem bør der i øvrigt tages 
hensyn til den mærkbare stigning i arbejdsmængden de 
seneste år. Desuden er visse komplicerede tilfælde og 
undertiden flere sådanne tilfælde ikke blot til hinder for en 
afslutning af de pågældende sager, men de forsinker 
ligeledes det samlede administrative arbejde i forbindelse 
med udbetalingerne. 
Det skal endelig bemærkes, at de 3 tilfælde, der omtales i 
Revisionsrettens rapport som repræsentative for de 
største forsinkelser, var dele af en gruppeansøgning (jf-
under 8.26 a). Det drejede sig i dette tilfælde om enkelte 
sager, hvis behandling afhang afløsningen af problemer i 
forbindelse med den samlede gruppeansøgning. Det skal bemærkes, at det fejlagtigt udbetalte beløb 
svarende til 113 110,81 ECU, som Revisionsretten gør 
opmærksom på, er blevet tilbagebetalt af de italienske 
myndigheder inden udgangen af 1985. 
8.32. Kommissionen tager indvendingen ad notam og 
kontrollerer, at medlemsstaternes fortolkning af betingel­
serne for tilskudsberettigelse er i overensstemmelse med 
forordning 3039/78 og navnlig med artikel 1 a) i denne. 
Hvad angår de 2 pågældende tilfælde forbeholder 
Kommissionen sig ret til hos den pågældende medlems­
stat at indsamle yderligere oplysninger, som den straks vil 
meddele Revisionsretten. 
8.33. Kommissionen er opmærksom på problemet 
vedrørende væsentlige forskelle i uddannelsesomkost-
ningerne pr. time og kan kun acceptere disse forskelle, 
hvis udgiftsbilagene ikke kan bestrides. Som på andre 
områder findes der her ingen tarifering af ydelserne, som 
kan danne grundlag på fællesskabsplan. 
8.34. Kommissionen henviser til sit svar givet under 
punkt 8.30 og 8.31. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 227 
8.35 - 8.36. Anvendelsen af databehandling vil navnlig 
gøre det muligt at foretage en bedre opfølgning af 
sagerne, i særdeleshed for så vidt angår de bilag, der 
systematisk skal anmodes om i tilfælde af, at der er ansøgt 
om forskud, der ikke inden fristens udløb er fulgt op af en 
ansøgning om udbetaling af saldobeløb. 
FORBEDRING AF FORVALTNINGEN 
8.37 - 8.41. Kommissionen er enig med Revisionsretten 
i, at forvaltningen af Den europæiske Socialfond skal gøres mere effektiv og gør opmærksom på, at flere af de 
forslag, der er fremsat i rapporten, allerede indgår i 
Fondens administrative praksis, som f.eks. fastsættelsen 
af en klart præciseret svarfrist samt hvilke konsekvenser, 
der skal drages i tilfælde af, at disse frister ikke 
overholdes. 
Hvad angår de øvrige forslag vil Kommissionen undersø­
ge, hvilke fordele der vil være forbundet med en samlet 
behandling af en ansøgning om tilskud eller om udbeta­
ling af saldobeløb, således som Revisionsretten anbefaler. 
Kommissionen er enig med Revisionsretten i, hvilke 
præcise konklusioner der skal drages med hensyn til 
opfølgning af kontrol, særlig på det regnskabsmæssige 
plan. 
228 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 9 
Forskning, energi osv. 
GENERELLE BEMÆRKNINGER — støtteaktiviteter (databaser, SYSTRAN osv.). 
1. Revisionsretten har valgt at behandle udgifterne til 
energi, forskning og forskellige hermed beslægtede 
aktiviteter samlet i et kapitel. Bevillingerne er opført 
under kapitel 70-77 i del B i Kommissionens sektion i 
budgettet. Med denne fremgangsmåde kommer kapitel 9 
til at omfatte en række bemærkninger af tværgående 
karakter. Efter Kommissionens vurdering indeholder 
budgettets afsnit 7 en række aktiviteter, der reelt er uhyre 
forskellige, og som derfor må undersøges under hensynta­
gen til deres særegenhed. Dette begrænser Kommissio­
nens muligheder for at følge Revisionsrettens forslag. 
Sagen er den, at aktiviteterne under afsnit 7 i budgettet 
dels tilhører det særdeles store område, der omfatter 
forskning og teknologisk udvikling (FTU), dels falder ind 
under energisektoren eller industripolitikken, og det må 
nødvendigvis konstateres, at bevillingerne under dette 
afsnit tjener til at finansiere meget forskellige aktiviteter, 
som f.eks.: 
— standardiseringsarbejde (ved gennemførelse af FTU-
programmer eller via standardiseringsorganisationer 
f.eks.) 
— undersøgelser (energi, industri osv.) 
— forskningsarbejder af tværgående karakter 
— sektorielle forskningsprogrammer (med meget for­
skellige målsætninger: industrielle, miljømæssige, 
medicinske osv.) 
— demonstrationsprojekter (energi) 
— foranstaltninger med henblik på at fremme innova­
tionen Hertil kommer, at aktiviteterne inden for et og samme 
kapitel — f.eks. kapitel 73 vedrørende forskning, som i 
1985 omfattede 70% af de disponible forpligtelsesbevil­
linger i afsnit 7 — langtfra er ensartede. Inden for 
forskning og udvikling (F&U) gennemføres Kommissio­
nens aktiviteter enten: 
— i Fællesskabets forskningscentre, 
— gennem aktioner med omkostningsdeling, hvorom 
der indgås forskningskontrakter med industrivirk­
somheder, universiteter, forskningscentre osv., eller 
— gennem samordnede aktioner. 
2. Selv om Revisionsretten hverken påpeger fejl eller 
uregelmæssigheder i de forskellige betalingsanviseres 
behandling af kontrakter med omkostningsdeling, be­
mærker den, at utilstrækkelig samordning på flere 
områder har medført afvigende fremgangsmåder, som 
den mener har finansielle følger. 
Tre faktorer er afgørende for en effektiv forvaltning af de 
pågældende aktiviteter: 
— Kommissionen skal henholde sig til den lovgivende 
myndigheds ønsker, når den iværksætter aktioner 
- med omkostningsdeling. Der kan ikke ses bort fra, at 
eksempelvis demonstrationsprojekterne på energi­
området, hvad angår beslutningsprocessen og der­
med fremgangsmåden ved indgåelse af forpligtelser 
tilhører en helt anden problematik end F&U-
programmerne. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 229 
— Hver betalingsanviser skal have et vist selvstændigt 
råderum til opfyldelse af særlige behov. Revisionsret­
ten henviser selv i punkt 9.11 til, at det derfor ikke 
forekommer ønskværdigt for enhver pris at harmoni­
sere program- og dermed kontraktforvaltningen for 
områder, som adskiller sig med hensyn til mål og 
midler. Kommissionen har ud fra dette perspektiv og 
på grundlag af over 25 års erfaring udarbejdet en 
række typekontrakter og rammekontrakter. 
— Kommissionen har ganske vist bestræbt sig på at 
samordne kontraktforvaltningen under hensyntagen 
til sagsområdernes særpræg, men samordningen er 
hidtil blevet bremset af problemer med både edb- og 
personaleressourcer, hvorfor indførelse af edb i 
kontraktforvaltningen har måttet udsættes. 
3. Kommissionen skal påpege over for Revisionsretten, 
at den siden 1984 har gjort et stort fremstød for at 
stimulere til, at der i Fællesskabet gennemføres teknologi­
ske forsknings- og udviklingsprojekter, som navnlig 
vedrører styrkelse af den industrielle konkurrenceevne 
(ESPRIT, BRITE, BIOTEKNOLOGI osv.) og gradvis 
oprettelse af et europæisk forskningsnet (STIMULE­
RING: stimulering af det europæiske potentiel ved en 
øget udveksling af forskere). I forvaltningen af F&U-
programmer føres der som modstykke til dette fremstød 
en kontraktpolitik, som er baseret på kriterierne i 
rammeprogrammet 1984-1987 (kritisk masse, tværnatio­
nal karakter), ligesom der gennemføres en systematisk 
evaluering af F&U-programmerne på grundlag af Rådets 
resolution (juli 1983). 
4. Når dette er sagt, er det Kommissionens opfattelse, at 
det, som Revisionsretten understreger, ville være nyttigt 
at have et centralregister med oplysninger om alle 
potentielle kontrahenter, som Kommissionen kunne 
henvende sig til, og at integrere de edb-baserede 
forvaltningssystemer. 
Endelig bør denne indsats foregå som et led i det generelle 
arbejde, der skal gøres med hensyn til forvaltningen af 
aktiviteterne under rammeprogrammet 1987-1991: 
Kommissionen har pålagt en arbejdsgruppe (se 9.3-
9.18) at undersøge dette spørgsmål og i fornødent 
omfang tage hensyn til Revisionsrettens bemærkninger. BUDGETGENNEMFØRELSEN 
9.2. Generelt må det bemærkes, at de uudnyttede 
bevillinger omfatter de bevillinger, der skal fremføres til 
1986. De automatiske fremførsler og den senere udnyttel­
se af disse bevillinger er sket i overensstemmelse med 
finansforordningen. 
9.2. (a) Kommissionen ønsker at understrege, at den i tide 
henledte budgetmyndighedens opmærksomhed på de 
vanskeligheder, den ville støde på med udnyttelsen af 
forskningsbevillingerne for 1985; den skal påpege, at 
beregningen af bevillingerne for 1986 er opstillet under 
fuld hensyntagen til dette forhold. 
Hertil kommer, at en del af de aktioner, Rådet den 12. 
marts 1985 traf afgørelse om, blev iværksat med 
forsinkelse, fordi man måtte arbejde med foreløbige 
tolvtedele. 
Endelig skal det nævnes, at forsknings- og udviklingsfor-
anstaltningerne ikke er beslægtede med tilskud, idet 
Kommissionen skal gennemføre en stram procedure 
(indkaldelse af forslag, udtalelse fra CGC og udvælgelse), 
før den når frem til indgåelse af egentlige kontrakter. 
9.2. (b) ESPRIT-programmets omfang blev øget betyde­
ligt 1985: de 223 mio ECU i forpligtelsesbevillinger og de 
100 mio ECU i betalingsbevillinger skal sammenlignes 
med 134 mio ECU i forpligtelsesbevillinger og 2 mio ECU 
i gennemførte betalingsbevillinger i 1984 — det år, hvor 
dette store program blev lanceret af en medarbej­
dergruppe, der var under opbygning. 
Udtrykt på anden måde er der under dette program i 1984 
og 1985 disponeret over 357 mio af de bevilgede 430 mio 
ECU. 
Denne positive udvikling er fortsat i 1986. 
9.2. (c) Kommissionen bekræfter det svar, den har givet 
de foregående år. Men den vil tilføje, at den nyskabende 
og stærkt teknologiske karakter af det arbejde, der 
gennemføres for bevillingerne under kapitel 70, gør det 
meget vanskeligt at gennemføre en præcis forudsigelse af 
udgifterne i et givet år. 
9.2. (d) Betalingsbevillingernes lave udnyttelsesgrad på 
det industripolitiske område skyldes flere faktorer, 
herunder navnlig den forsinkede modtagelse af fakturaer 
vedrørende stålkontrollen (artikel 775). 
Også andre aktioner under kapitel 77 har bidraget til, at 
der har måttet fremføres betalingsbevillinger, herunder 
230 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
navnlig programmet for mikroelektronik, som det ikke 
har været muligt at gennemføre inden for de forudsete 
frister. 
KOORDINERING AF FORVALTNINGEN 
AF KONTRAKTER MED 
OMKOSTNINGSDELING 
9.3-9.18. Som nævnt i indledningen, overvejer Kom­
missionen parallelt med udarbejdelsen af det nye 
rammeprogram for FTU-aktiviteterne i perioden 1987-
1991, hvordan disse aktiviteter bør forvaltes, således at 
den kan have rådighed over et egnet gennemførelsesred-
skab. 
På dette punkt mener Kommissionen, at harmoniserings-
gruppen har gjort det muligt at udarbejde en liste over 
problemerne på kontraktområdet. 
Denne gruppes arbejde har sammen med andre senere 
overvejelser, som har haft umiddelbare positive virk­
ninger for forvaltningen af de eksisterende programmer, 
foranlediget Kommissionen til den 24. juli 1986 at 
nedsætte et hurtigtarbejdende udvalg, der har til opgave 
at fremsætte konkrete forslag, som navnlig skal vedrøre 
en bedre udnyttelse af mulighederne i edb og en mere 
direkte og effektiv tilrettelæggelse af arbejdet. 
Selv om visse af problemerne først kan finde en løsning 
efter en udviklingsproces, der må strække sig over flere år, 
er der andre, der kan løses på kortere sigt: det drejer sig 
navnlig om budgetgennemførelsen, både på forpligtelses-
og betalingssiden, behandlingen af momsen og kontrol­
operationerne. 
9.13. Hovedreglen, som anvendes i alle grene af 
Kommissionen, er at et forslag vedrørende forpligtelse 
skal ledsages af et kontraktudkast eller en skriftlig ordre, 
som er klar til undertegnelse. 
De eneste muligheder er de af Kommissionens beslut­
ninger, der indebærer forpligtelser i henhold til artikel 32, 
stk. 2, i finansforordningen. 
For energipolitikkens vedkommende (GD XVII) er 
Kommissionen finansielt og retligt bundet af sine 
beslutninger, i det omfang disse fastlægger beløb og 
modtagere og meddeles ved en skrivelse, der har form af 
en rammekontrakt. Forpligtelsen etableres allerede på dette tidspunkt for at 
sikre, at betalingsmidlerne står til rådighed, og Kommis­
sionens holdning er blot en afspejling af anvendelsen af de 
gældende tekster. 
FORVALTNING AF STUDIEKONTRAKTER 
9.20. (a) Det er rigtigt, at Kommissionen i 1985 fik 
forelagt undersøgelser til godkendelse i to omgange. Det 
kan imidlertid understreges, at størstedelen af undersø­
gelsesprogrammerne generelt forelægges i første omgang, 
således at der bliver længst mulig tid til at gennemføre 
dem inden for bevillingernes gyldighedsperiode. F.eks. er 
56,7% af bevillingerne under kapitel 26 godkendt på 
denne måde. 
I øvrigt forklarer ordningen med foreløbige tolvtedele og 
usikkerheden om budgettets finansiering de omstændig­
heder, som har ført til, at Kommissionen kun har vedtaget 
undersøgelser i to omgange i løbet af regnskabsåret 1985, 
og at den ikke har kunnet træffe afgørelse om sidste 
omgang før december 1985. 
(b) Hvad angår vurderingen af valget af kontrahent, vil 
det efter Kommissionens opfattelse være rimeligt at 
henvise til Kommissionens afgørelse af 19. december 
1984, i henhold til hvilken forvaltningsmyndigheden for 
studiekontrakter skal begrunde valget af kontrahenter for 
enhver udgift mellem 50 000 og 100 000 ECU med 
henvisning til den fortegnelse, der er opstillet på grundlag 
af CERES-basen (dokumentations- og forvaltningsbase 
for de undersøgelser og rundspørger, der gennemføres 
uden for huset). 
Studiekontrakter, hvis omkostninger overstiger 100 000, 
sendes som regel i udbud, eventuelt inden for en 
begrænset kreds. Kontrahenten udvælges derefter i den 
pågældende tjenestegren med forholdet mellem kvalitet 
og pris som kriterium. 
Den omstændighed, at de gennemgåede sagsakter ikke 
indeholdt nogen vurdering af kontrahenterne eller deres 
undersøgelsesforslag, betyder ikke, at en sådan vurdering 
ikke har fundet sted (se også punkt 9.21 c)). De trufne valg 
er vurderingens resultat. 
9.21. (a) og (b) I 1986 er det planlagt at godkende 
undersøgelser i 4 omgange, hvoraf de 3 allerede er 
gennemført, og den sidste forelægges for Kommissionen i 
4. kvartal. 
(c) I regnskabsåret 1985 og ved gennemgangen af de 
undersøgelser, der er fremsat forslag om under de 3 første 
runder i 1986 har tjenestegrenenes tværgående samord­
ningsgrupper bestræbt sig på at indhente tjenestegrenenes 
begrundelse for valget af kontrahent både for undersøgel­
ser, der ligger mellem 50 000 og 100 000 ECU og for 
undersøgelser over 100 000 ECU. For at imødekomme 
Revisionsretten vil Kommissionen træffe de nødvendige 
foranstaltninger for i de tilfælde, hvor det endnu ikke er 
sket, at udvide finansieringsoversigten med en rubrik til 
systematisk begrundelse af kontrahentvalget. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 231 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 10 
Samarbejde med udviklingslande og tredjelande 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE 
FØDEVAREHJÆLPEN (KAPITEL 92) Det er ikke muligt at indføre en særskilt rubrik for de 
mængder, der er ved at blive afskibet på bestemmelsesste­
det. 
Statistikker over udførelsen af 
fødevarehjælpen 
10.8-10.10. Som Revisionsretten med rette frem­
hæver, har generaldirektoratet for udvikling og generaldi­
rektoratet for landbrug ikke samme behov på det 
statistiske område. Hvor der er tale om fob-leverancer, er det praktisk taget 
umuligt forinden at fastslå datoen for fødevarehjælpens 
ankomst til bestemmelsesstedet. Hvor der er tale om 
indirekte hjælp, kan begrebet ankomst til bestemmelses­
stedet desuden for et og samme parti opsplittes på en lang 
række oplysninger, der først foreligger flere måneder 
efter. 
Man har imidlertid søgt at nå frem til en harmonisering, 
som ventes at kunne komme til at gælde for 1986-
programmet. 
De statistiske oplysninger opdeles i 4 rubrikker: BEMÆRKNINGER OM SAMARBEJDET 
MED IKKE-ASSOCIEREDE 
UDVIKLINGSLANDE (KAPITEL 93) — 
FORVALTNINGEN AF BEVILLINGERNE 
UNDER ARTIKEL 930 
1) tildeling: disse tal, der er fælles for begge generaldi­
rektorater, repræsenterer de mængder, der har været 
genstand for en afgørelse om tildeling; 
2) tilslag: disse tal, der er fælles for begge generaldirek­
torater, repræsenterer de mængder, der er godkendt 
af forvaltningskomiteen, men endnu ikke indskibet i 
den under punkt 3) nævnte betydning; 
3) leverancer: disse tal, der er fælles for begge generaldi­
rektorater, repræsenterer de mængder, der automa­
tisk formodes at være indskibet ved udgangen af 
leveringsperioden; 
4) tilvejebringelse: supplerende tal fra generaldirektora­
tet for udvikling, der repræsenterer de mængder, der 
er i licitation, dvs. de mængder, for hvilke der til 
generaldirektoratet for landbrug er indgivet en 
anmodning om tilvejebringelse. Forpligtelser og betalinger 
10.13. Det er rigtigt at der hurtigt kan foretages 
udbetalinger, når der er tale om leverancer af forbrugs­
varer, men dette er ikke hovedformålet med denne form 
for bistand, der navnlig tager sigte på at afhjælpe en særlig 
situation i modtagerlandet. 
Bistanden fra EF har altid til formål at yde en effektiv 
hjælp, og hvis dette kan sikres ved at benytte en 
organisation, der har gode erfaringer på eller i et bestemt 
område, foretrækker Kommissionen at gøre dette (f.eks. 
UNICEF i forbindelse med vandrensningsprojekterne i 
Laos). I disse tilfælde skal Kommissionens tjenestegrene 
imidlertid indgå aftale om projektforvaltningen med det 
pågældende organ og følge udviklingen i projekterne. 
232 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Det er korrekt, at de tjenestegrene i Kommissionen, der 
har til opgave at administrere bistanden til udviklingslan­
de i Sydamerika og Asien, ikke råder over de tilstrække­
lige midler hertil på det administrative plan, og at det 
endnu ikke har været muligt at løse disse problemer, bl.a. 
som følge af de budgetmæssige begrænsninger. Netop 
derfor vil visse af de forvaltningsordninger, der er indført, 
kunne afhjælpe disse vanskeligheder. 
10.14. På grund af personalemangelen er det ganske 
rigtigt ikke altid muligt at sikre den nødvendige praktiske 
opbakning til at få projekterne sat i gang i rette tid. 
Hovedårsagen til forsinkelserne skal imidlertid ofte søges 
i administrative problemer i modtagerlandene. Dette er 
tilfældet med størstedelen af de 10 aktioner, Revisionsret­
ten nævnte. 
10.15. Kommissionen havde indgivet anmodning om 
overførsel af de fornødne betalingsbevillinger i rette tid, 
men denne anmodning blev ikke imødekommet af 
budgetmyndigheden. 
Sammenligning mellem de regnskabsmæssige 
forpligtelser og de af Rådet fastsatte 
retningslinjer 
10.17. Det ville helt klart være lettere at foretage en 
sammenligning mellem budgetmyndighedens oprindelige 
intentioner, Rådets retningslinjer og de årlige forvalt-
ningsresultater, hvis Rådet underrettede Kommissionen 
om disse retningslinjer ved årets begyndelse. 
10.18. De generelle retningslinjer, Rådet har vedtaget, 
forekommer at give en tilstrækkelig klar formulering af 
medlemsstaternes politiske vilje. Det vil dog uden tvivl 
være muligt at forbedre udformningen heraf i fremtiden. 
Under alle omstændigheder må de fortsat affattes med en 
vis smidighed for at tage hensyn til de praktiske 
muligheder for at iværksætte relevante og velafbalancere­
de projekter i en gruppe lande. 
10.19. Ordningen med 2 særskilte fordelingsnøgler (en 
geografisk og en funktionel), som Rådet træffer afgørel­
sen om, har været gældende i flere år. Fordelingen kan 
kontrolleres enten samlet ved hjælp af årsberetningerne 
(jf. 10.17) eller særskilt hver gang et forpligtelsesforslag 
indgives til forvaltningskomiteen til finansiering. 
Kontoplanen 
10.21.(a) Revisionsrettens forslag om at opdele bevil­
lingerne vil gøre det umuligt at se, hvilke forpligtelser der 
henhører under de forskellige årlige programmer, så 
længe de årlige programmer stort set går fra midten af det ene år til midten af det andet, medens budgettet dækker 
hele kalenderår. Under alle omstændigheder ville en 
sådan opdeling indebære, at budgetmyndigheden fastsat­
te bestemte beløb for hver region, men dette er et aspekt, 
der bør vurderes ud fra politiske og praktiske hensyn i 
forbindelse med de reelle udviklingsmuligheder. 
(b) Fordelen ved at samle bevillingerne til industrielt, 
kommercielt og teknisk samarbejde i en enkelt artikel (der 
opdeles på det fornødne antal konti) forekommer ikke 
åbenlys. 
10.22. På udviklingsområdet er det ofte vanskeligt at 
definere og dermed også klassificere en foranstaltning i en 
bestemt sektor. Selve begrebet »udvikling i land­
distrikter« kan fortolkes på mange måder. Kommissio­
nen finder, at Revisionsrettens forslag om, at der skal 
fastsættes bevillingsrammer, længe inden der tages stilling 
til hvert årlige program, vil virke alt for hæmmende og 
unødt komplicere forvaltningen af programmerne. 
Opfølgning af forvaltningen af artikel 930 
10.23. Statistikkerne over gennemførelsen egner sig 
unægteligt helt klart til edb-behandling. I det mindste i 
den første fase er der imidlertid behov for yderligere 
personale til indførelse af et optimalt system og til at 
overføre dataene fra det manuelle system til edb-systemet. 
10.24. De administrative afdelinger erkender fordelene 
ved et ensartet arkiveringssystem, der ville åbne mulighed 
for hurtigere at få overblik over udviklingen i de 
foranstaltninger, der gennemføres som led i det finansielle 
og faglige samarbejde. De har til hensigt at indføre et 
sådant system, så snart der bliver personale hertil. 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE 
SÆRLIGE SAMARBEJDSAKTIONER TIL 
FORDEL FOR UDVIKLINGSLANDE 
(KAPITEL 94) — FORVALTNINGEN AF 
ARTIKEL 941 
10.25. I henhold til de nugældende generelle vilkår for 
samfinansiering skal der ved afgørelsen af spørgsmålet 
om, hvorvidt en ikke-statslig organisation (NGO) kan 
modtage finansiel støtte, tages hensyn til en lang række 
elementer såsom: 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 233 
— i hvilket omfang den er i stand til at mobilisere privat 
støtte i Det europæiske Fællesskab til sine oversøiske 
udviklingsaktiviteter, 
— hvor højt den prioriterer den oversøiske udviklings­
bistand, 
— hvilke erfaringer, den har med bistand til udviklings­
landene og specielt med samfinansieringer med 
Kommissionen eller med tilsvarende ordninger, der 
forvaltes af EF's medlemsstater, 
hvor effektivt organisationen drives, og hvorvidt den 
er i stand til at sikre en god definition og pålidelig 
gennemførelse af de projekter, den gennemfører eller 
støtter på de pågældende befolkningers initiativ, 
— hvilke forbindelser den har med tilsvarende organisa­
tioner i udviklingslandene, 
hvilke forbindelser den har med andre NGO, både i 
og uden for Fællesskabet. 
Det er desuden udtrykkeligt fastsat, at de ikke-statslige 
organisationer, som handler på vegne af andre organisa­
tioner, der ikke er bemyndiget til at indgive ansøgninger, 
og som derfor ikke har nogen indflydelse på gennemførel­
sen og finansieringen af de pågældende projekter, ikke 
kan modtage EF-støtte. 
10.27. Kommissionen bekræfter, at der er personale­
mangel i den afdeling, der administrerer artikel 941. 
Denne afdeling bestræber sig ikke desto mindre på med de 
til rådighed værende midler at sikre den bedst mulige 
opfølgning af sagerne og en korrekt forvaltning af de 
opgaver, den har fået overdraget, til trods for deres stadig 
stigende antal. 
10.28. Revisionsretten omtaler 2 projekter, som Kom­
missionen har accepteret til samfinansiering, men »som 
ikke er støtteberettigede, eftersom de praktisk taget er 
afsluttet«. 
Det må præciseres, at det første af disse projekter var 
underlagt de tidligere generelle vilkår, der ikke specielt 
nævnte noget om medfinansiering af projekter med 
tilbagevirkende kraft. 
Hvad angår det andet projekt, der blev forelagt i juli 1981, 
og hvorfor der blev indgået forpligtelser i 1982, må 
nævnes, at det stadig er under gennemførelse. Ifølge de 
reviderede samfinansieringsvilkår (der har været gælden­
de siden 1. januar 1982), er det kun de ansøgninger om samfinansiering af projekter, der på tidspunktet for 
ansøgningens indgivelse allerede befinder sig på et 
fremskredent stadium, der ikke kan antages, og dette var 
ikke tilfældet med dette projekt. 
10.29. Ikke-statslige organisationer arbejder ikke med 
gevinst for øje og er ofte baseret på frivillig arbejdskraft. 
De gennemfører projekter med lave omkostninger, langt 
lavere end de projekter, der gennemføres af kommercielle 
virksomheder. Det er derfor også meget forståeligt, at 
projekternes tekniske og finansielle udformning ikke kan 
være så perfekt som hos kommercielle virksomheder, der 
har en hel anden organisation og råder over langt større 
finansielle og menneskelige ressourcer. Det kan derfor 
ske, at en NGO fra tid til anden må foretage ændringer i 
den oprindelige udformning eller endog opgive et projekt 
af hensyn til de lokale forhold. Hvad angår råvarepris­
erne, er det klart, at de ikke-statslige organisationer ofte 
opererer i meget isolerede regioner i lande med galoperen­
de inflation, og at omkostningerne derfor er vanskelige at 
forudberegne. 
10.30. Under et kontrolbesøg hos den første ikke-
statslige organisation, som Revisionsretten nævnte, der 
blev aflagt på organisationens hovedsæde, gav Kommis­
sionen organisationen en påmindelse om dens regnskabs­
mæssige forpligtelser og understregede behovet for at 
forbedre informationsudvekslingen med de lokale afde­
linger. Den omstændighed, at den europæiske organisa­
tion råder over regnskabsbilag for sine udgifter i Europa 
og en sammenfattende oversigt over lokale udgifter, er 
ikke i strid med de generelle samfinansieringsvilkår. 
Kommissionen erkender, at visse rapporter om projekter­
nes gennemførelse blev ret sent indgivet. Den har dog ikke 
desto mindre kunnet konstatere en klar forbedring siden 
kontrolbesøget på organisationens hovedsæde. 
10.31. Hvad angår den anden organisation, stillede 
Kommissionen alle udbetalinger samt indgåelse af enhver 
ny kontrakt i bero, så snart den fik kendskab til, at der var 
begået svig. Samarbejdet blev først genoptaget, efter at 
Kommissionen havde forvisset sig om, at de mål, hvortil 
EF-midlerne var blevet ydet, rent faktisk var nået. 
Deri pågældende organisation har siden da foretaget sine 
lokale overførsler af EF-midler særskilt. 
10.32. I henhold til de generelle vilkår for samfinansie­
ring af projekter med ikke-statslige organisationer er der 
mulighed for i de samlede projektomkostninger at 
indregne 5% for projekteringsomkostninger, 6% for 
administrative omkostninger og 7,5% for uddannelses­
foranstaltninger i forbindelse med projektet — uanset om 
der er tale om en organisation, der er aktiv på stedet eller 
ej. En ikke-statslig organisation, der ikke opererer på 
stedet, har ingen mulighed for at benytte lokale repræsen­
tanter, hvilket naturligvis gør det nødvendigt med dyre 
udsendelser af personale på stedet. Kommissionen finder 
234 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
derfor, at indregningen af 6% for administrative omkost­
ninger er berettiget, og at der ikke er tale om en 
utilstrækkelig gennemgang af de finansieringsanmod-
ninger, der blev indgivet af organisationen, som aldrig har 
anmodet Kommissionen om at bidrage til dækning af de 
projekteringsomkostninger, den faktisk havde haft. 
I erkendelse af, at formuleringen giver anledning til 
fortolkningsproblemer, fastlagde Kommissionens tjene­
stegrene ved slutningen af 1985 en definition af, hvorledes 
administrative omkostninger skulle beregnes: 
»Det accepteres, at der er tale om forudfastsatte udgifter 
svarende til højst 6% af de reelle projektomkostninger, 
der skal fordeles proportionelt mellem de forskellige 
bidragydere. Den del, der påhviler EF, kan således ikke 
overstige 6% af EF's bidrag til projektet«. 
10.33. Bortset fra 1 enkelt aktion i forbindelse med den 
samlede tildeling, hvor Kommissionen anmodede om 
tilbagebetaling af midlerne, har den pågældende organi­
sation bevist, at den lokale partner faktisk havde 
modtaget bidragene. 
10.34. Det ligger i selve karakteren af de programmer, 
der støttes af disse organisationer, at en permanent 
tilpasning til udviklingen i situationen, der ikke kan 
forudses, er nødvendig og undertiden også uundgåelig. 
Dette er i mange tilfælde forklaringen på uoverensstem­
melserne mellem beregningerne af projektets omkost­
ninger og de faktiske omkostninger. Det er rigtigt, at den 
pågældende organisation ikke altid rettidigt har underret­
tet Kommissionen om disse ændringer. Ved den kontrol, 
der blev gennemført, fik organisationen en påmindelse 
om disse forpligtelser og har siden gjort en betydelig 
indsats, dels for at bringe sagsakterne for de allerede 
finansierede projekter i orden og færdiggøre disse og dels 
for at behandle igangværende projekter og nye ansøg­
ninger i strengeste overensstemmelse med de generelle 
vilkår. 
I denne sammenhæng må bemærkes, at organisationen 
har ansat en person, der siden 1985 har taget sig af alle 
aspekter i forbindelse med samfinansieringen med 
Kommissionen. Dette vil unægtelig kunne lette samar­
bejdet med denne organisation og bidrage til at forbedre 
dens administration. 
10.35. I henhold til de dengang gældende generelle 
vilkår kunne denne organisation medregne eksisterende 
bygninger som indskud i projektet. Disse vilkår er siden 
blevet revideret. 
10.36. Ifølge de reviderede generelle vilkår, der har 
været gældende siden 1982, skal Kommissionen i 
princippet lægge hovedvægten på projekter, for hvilke 
den ikke-statslige organisation selv har indsamlet 15% 
private midler. Kommissionen kan desuden godkende, at 
der i et projekts samlede omkostninger medregnes 
kontantværdien af bidrag ydet i form af naturalier, såsom 
byggegrunde, arbejdskraft osv., samt den anslåede 
kontantværdi af eksisterende infrastrukturer eller dertil 
knyttede projekter, der allerede er gennemført, når de har 
eksisteret i mindre end 2 år. Kommissionen henleder imidlertid jævntligt de ikke-
statslige organisationers opmærksomhed på, at de har 
pligt til at indgive rapporter (efter hver udbetaling sendes 
altid en skrivelse herom til organisationen) og føre 
særskilte regnskaber for hvert projekt (dette erindres der 
om i hver kontrakt). 
Er de krævede foreløbige rapporter, beskrivende rappor­
ter og finansielle rapporter ikke indgivet i overensstem­
melse med reglerne, udbetaler Kommissionen ikke de 
senere rater. 
Under de forskellige kontrolbesøg på stedet blev det 
konstateret, at disse organisationer er i løbende kontakt 
med deres lokale partnere og selv aflægger kontrolbesøg 
og foretager evalueringer. 
Kommissionen finder i betragtning heraf, at det hverken 
vil være nødvendigt eller særligt virkningsfuldt at træffe 
andre økonomiske sanktioner end dem, der er fastsat i de 
generelle vilkår. 
Med hensyn til de administrative udgifter må Kommissio­
nen henlede opmærksomheden på, at de 6% er et 
maksimum, og at tilskuddene hertil i perioden 1982-1985 
gennemsnitligt udgjorde 3,5% af de bevilgede beløb. 
BEMÆRKNINGER OM LEJLIGHEDSVISE 
SAMARBEJDSAKTIONER TIL FORDEL 
FOR UDVIKLINGSLANDE OG 
TREDJELANDE (KAPITEL 95) 
Det særlige program til bekæmpelse af sulten i 
verden 
10.38. Revisionsrettens bemærkninger vedrører 2 aktio­
ner, der blev truffet afgørelse om i december 1983 i 2 AVS-
lande, den ene til et beløb på 3 mio ECU (arbejdskapital), 
den anden til et beløb på 2 mio ECU (revolverende fond): 
— For den første aktion var opkøbet af ca. 3 0001 majs i 
et naboland begrundet i den alvorlige mangelsitua­
tion, landet stod i ved udgangen af 1984 (produk­
tionsåret 1984/85), og som var baggrunden for, at det 
statslige organ med Kommissionens samtykke an­
vendte disse midler til at stabilisere markedet for at 
afhjælpe en nødsituation, som den normale fødevare­
hjælp ikke kunne imødegå i betragtning af den tid, det 
tog at iværksætte den. Dette er også forklaringen på, 
at opkøbene blev foretaget uden for landet (mangel 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 235 
på lokale ressourcer), og at majsen blev uddelt gratis 
(fødevarehjælpen var utilstrækkelig under disse 
omstændigheder). Der er imidlertid tale om en 
foreløbig situation, idet det pågældende statslige 
organ, når forsyningssituationen igen er blevet 
normal, gradvis skal tilvejebringe de oprindelige 
midler og anvende dem til de formål, de blev ydet til. 
— Ved den anden aktion var der tale om, at et statsligt 
organ opkøbte 6 800 t lokalt korn, der endnu ikke 
kunne videresælges som følge af en relativt gunstig 
forsyningsituation i landet i 1985 og den omstændig­
hed, at der fra forskellige kilder var ydet fødevare­
hjælp, der kunne uddeles gratis. Ved Revisionsrettens 
kontrol var de foreskrevne »counterpart«-midler 
således ikke tilvejebragt. Alt tyder imidlertid på, at 
denne forsinkelse må tilskrives de særlige omstændig­
heder. 
Kommissionen vil ligesom hidtil søge at håndhæve 
forpligtelserne i forbindelse med counterpart-midler. 
10.39. For at lette forvaltningen af denne hjælp på 
stedet og dermed fremme den bedst mulige udnyttelse af 
de ikke-opdelte bevillinger, budgetmyndigheden har 
afsat, er der blevet åbnet konti i modtagerlandenes navn. 
Udbetalinger via disse konti er betinget af en underskrift 
fra såvel modtagerlandets anvisningsberettigede og 
Kommissionens delegerede. 
Valget af denne procedure var en uundgåelig følge af selve 
arten af de bevillinger, der var opført på 1983-budgettet 
og størrelsen af betalingsbevillingerne på 1984-budgettet. 
Som Revisionsretten nævner det under punkt 10.38, var 
formålet med det særlige program at øge udviklingslan­
denes selvforsyning med fødevarer gennem strukturfor­
anstaltninger, dvs. foranstaltninger, der nødvendigvis 
gennemføres over flere år. I 1983 var bevillinger på 
budgettet (50 mio ECU) imidlertid ikke-opdelte bevil­
linger, og desuden blev de først disponible efter vedtagel­
sen afgrundforordningen, der fandt sted den 11. juli 1983. 
Det var derfor ikke muligt at afslutte samtlige aktioner og 
foretage alle udbetalinger inden den 31. december 1984. 
Skønt der for regnskabsåret 1984 var tale om opdelte 
bevillinger (forpligtelsesbevillinger: 58 mio ECU, beta­
lingsbevillinger: 42 mio ECU), gælder samme betragt­
ninger som ovenfor anført for deres anvendelse. Det 
tjener således intet formål at opdele bevillingerne, hvis 
budgetmyndigheden ikke fastsætter et rimeligt forhold 
mellem betalingsbevillinger og forpligtelsesbevillinger. 
En normal gennemførelse af strukturprojekterne ville 
næppe have rejst behov for mere end 10 mio ECU i 
betalingsbevillinger i betragtning af, at der var indgået 
forpligtelser for 58 mio ECU. 10.40. Forslaget til forordning blev først oversendt til 
Rådet og Europa-Parlamentet den 6. august 1985, fordi 
Kommissionen fandt, at det ikke ville være hensigtsmæs­
sigt at fremsende forslaget, før 1985-budgettet var 
endeligt vedtaget. Dette skete imidlertid først den 16. juni 
1985. Man kan således ikke tale om nogen forsinkelse, og 
under alle omstændigheder er det ikke den halvanden 
måned, der gik, der er årsagen til, at bevillingerne på 
1985-budgettet ikke blev anvendt, men derimod Rådets 
manglende vilje til at vedtage dette forslag. 
10.41. Den lave udnyttelsesgrad for betalingsbevilling­
erne i regnskabsåret 1984 er simpelthen et udtryk for, at 
forholdet (42/58) mellem betalingsbevillinger og forplig­
telsesbevillinger var helt urealistisk i betragtning af, at der 
var tale om strukturprojekter. 
Der er således ikke noget mærkeligt i, at bevillingerne for 
regnskabsåret 1985 (14 mio ECU) slet ikke er blevet 
udnyttet. Kommissionen havde i øvrigt undladt overho­
vedet at anmode om betalingsbevillinger for dette 
regnskabsår under budgetbehandlingen. 
BEMÆRKNINGER OM KOMMISSIONENS 
DELEGATIONER I 
UDVIKLINGSLANDENE (KAPITEL 58) 
ESS' kontrol af delegationerne 
10.44-10.45. Den kontrol med forskudsforvaltning-
erne, som gennemføres af ESS og dette organs kontrolin­
spektører, er baseret på en række velkendte kriterier, 
således at spørgsmålet om, hvor grundigt en forskudsfor-
valtning kontrolleres, afgøres ud fra disse kriterier. 
Som eksempel kan nævnes: 
— manglende bankudtog, 
— tvivlsomme bankudtog, 
— kontoafstemningsoversigter vedrørende længereva­
rende operationer, 
— bilagenes kvalitet, 
236 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
— unormalt bevillingsforbrug (over- eller underfor­
brug). 
Det må for alle eventualiteters skyld fremhæves, at selv 
om der ikke findes nogen håndbog, findes der dog i ESS 
visse arbejdsdokumenter, hvori alle kontrollanter kan 
hente vejledning, herunder bl.a. en edb-liste over 
udgifterne fordelt på ca. 50 regnskabsposter over 12 
måneder. 
ESS' centrale forvaltning 
10.46. Den budgetmæssige forvaltning af delegationer­
ne, der blev indført i 1984, fungerer tilfredsstillende både 
for delegationerne og for hovedkontoret. Før budgettet 
for hver enkelt delegation godkendes, gennemføres en 
række præcise analyser, bl.a. en analyse af de månedlige 
gennemsnitsudgifter til en ansat i hver delegation, 
hvorved afvigelser fra en statistisk normalfordeling 
fremkommer klart. 
10.47. Revisionsretten anfægter her en af ESS' interne 
forvaltningsbestemmelser. I denne forbindelse har ESS 
taget initiativ til inden for rammerne af det årlige møde 
mellem de delegerede at ændre denne bestemmelse, som er 
blevet drøftet nærmere i arbejdsgruppen »moderne budgetforvaltning«. Hvad angår 1987-budgettet, vil der 
blive anvendt nye procedurer. 
10.48. Det er rigtigt, at overholdelsen af de officielle 
valutakurser påfører EF-budgettet store omkostninger. 
Dette er netop årsagen til, at de delegerede for længe siden 
— både hvad angår forvaltningen af EUF og ESS — fik 
instrukser om at indlede forhandlinger med AVS-
landenes regeringer om muligheden for at anvende de 
gunstigste officielle valutakurser, når der findes et dobbelt 
valutamarked. Det er klart, at når der ikke findes et 
sådant dobbelt marked, kan ESS og EUF udelukkende 
anvende den gældende officielle kurs. 
10.49... Ligesom i EF-institutionernes kontoplaner, 
råder ESS over en fordeling af udgifterne efter deres art. 
ESS følger via forskudskasserne de tjenesterejser, der 
foretages, og fører navnlig kontrol med tempoet for 
udnyttelsen af bevillingerne hertil. 
Hovedsædet har således ingen vanskeligheder med at føre 
tilsyn med de ansattes arbejde på stedet og deres kontrol 
med gennemførelsen af projekterne. 
10.51. Ved den kontrol, der gennemføres på hovedsæ­
det, følges alle igangværende transaktioner fra måned til 
måned med henblik på den hurtigst mulige afvikling. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 237 
INSTITUTIONERNES SVAR TIL 
KAPITEL 11 
Fællesskabsinstitutionernes og de eksterne organers forvaltning 
PARLAMENTETS SVAR 
PERSONALEUDGIFTER 
Bemærkningerne om edb-systemerne for 
løberegning og personaleforvaltning 
11.7 - 11.8. Systemerne »PAIE« og »SYSPER« forval­
tes af Kommissionen; Parlamentet forvalter systemet 
»RAPE«. 
Parlamentet er enig med Revisionsretten i, at kontrolsy­
stemerne til sammenholdelse af antallet af ansatte og 
vederlagene kan forbedres. Dette problem kunne løses 
inden for rammerne af et edb-system, som integrerer 
personaleforvaltning og lønberegning. 
Med dette formål for øje blev der i 1985 etableret en 
projektgruppe, som har fået til opgave at udarbejde et nyt 
edb-personaleforvaltningssystem, hvori der tages hensyn 
til dette forvaltningsmæssige kontrolproblem (personale/ 
vederlag). 
De navnelister, der produceres af personaleforvaltnings­
systemet RAPE indeholder rent faktisk ikke en sammen­
tælling af antallet af ansatte; men brugeren kan i 
forbindelse med anfordringen af listen over en særlig 
funktion få et tal for det samlede antal ansatte, der er 
opført på listen. Bemærkninger om institutionernes forvaltning 
af uddannelsestillæg 
11.11. På grundlag af en afgørelse truffet af Parlamen­
tets formand den 24. januar 1984 har Parlamentet bragt 
det under a) anførte misforhold til ophør. De under b) og 
c) anførte forhold er en følge af fællesskabsinstitutioner­
nes fælles fortolkning af de almindelige gennemførelses­
bestemmelser vedrørende tildeling af uddannelsestillæg. 
11.12. De pågældende bevillinger var opført på Kom­
missionens budget på konto 2898 (»Andre uddannelsesin­
stitutioner«) og var forvaltet af Kommissionen; de rejste 
punkter angår derfor i første række denne institution. 
11.13. Europa-Parlamentet påtænker at tage et tværin­
stitutionelt initiativ med henblik på at gøre basisteksterne 
mere enkle og konsekvente. 
DRIFTSUDGIFTER 
Bemærkninger om fremsendelse af bilag 
11.29. Det er korrekt, at den i finansforordningen 
foreskrevne tidsfrist ikke er blevet fuldstændig overholdt, 
men den sene fremsendelse har muliggjort afvikling af 
238 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
beløb på interimskonti uden en kostbar fotokopiering af 
alle regnskabsbilag og den tidskrævende og ofte vanske­
lige opgave det er at sende medarbejdere til Revisionsret­
ten for at lede efter bilagene. 
I tilfælde af at en evt. ændring af finansforordningen bør 
det fastsættes, at bilagene skal opbevares i institutionerne, 
hvor de skal stå til rådighed for Revisionsretten, i stedet 
PERSONALEUDGIFTER 
Bemærkninger om institutionernes forvaltning 
af uddannelsestillæg 
11.11 og 11.13. Rådet mener, at de problemer, som 
Revisionsretten omtaler, bør tages op i de relevante 
institutioner med sigte på at forenkle teksterne. 
11.12. Hidtil har der ikke været nogen tjenestemænd i 
Rådet, der har været omfattet af denne bestemmelse. 
Bemærkninger om Rådets budgetforvaltning 
11.14-11.15. Rådet accepterer Revisionsrettens be­
mærkninger om forvaltningen af bevillingerne på post 
1110 »hjælpeansatte«, men ønsker at understrege, at det 
har været meget vanskeligt at forvalte denne post i 1985. 
Vanskelighederne skyldes først og fremmest at det dels 
var umuligt inden den sene vedtagelse af 1985-budgettet 
at give et stort antal spanske og portugisiske hjælpeansat­
te status af midlertidigt ansatte, dels at bevillingerne på 
konto 1110 var utilstrækkelige på 1985-budgettet. 
Følgende ekstraordinære forhold har også på grund af 
deres pludselige og uventede karakter medført de 
vanskeligheder, som Revisionsretten nævner: det var 
umuligt at få de indbetalte bidrag til ONSS (den nationale 
sociale sikring) tilbage, der opstod pludselig større 
vanskeligheder med oversættelsen af den afledte ret, 
hvilket gjorde det nødvendigt at ansætte yderligere for, at de skal fremsendes til Revisionsretten, hvilket 
kræver omfattende arkiveringsplads og personale til 
kontrol af dokumenterne. Dette ville give institutionerne 
let adgang til deres bilag i forbindelse med afviklingen af 
interimskonti og andre spørgsmål. 
medarbejdere, og det blev uundgåeligt med kort varsel at 
træffe beslutning om at beholde visse hjælpeansatte 
sekretærer ud over den fastsatte periode. 
Rådet mener ikke, at den situation, som Revisionsretten 
nævner, vil gentage sig i fremtiden, og gjorde de 
ansvarlige for budgetforvaltningen opmærksom på, at det 
er nødvendigt, at finansforordningen overholdes nøje. 
DRIFTSUDGIFTER 
Bemærkninger om fremsendelsen af bilag 
11.29. Rådet accepterer Revisionsrettens kritik. For 
fremtiden vil tidsfristerne blive overholdt ved frem­
sendelsen af bilag. 
Bemærkninger om udgifter til indretning at 
Rådets lokaler 
11.31. (a) 
i) Som Revisionsretten fastslår, indeholder rammekon­
trakterne ikke de elementer, der er nødvendige for at 
kunne kontrollere og efterprøve omkostningerne ved 
de arbejder, der skal udføres af kontrahenten. 
Nedenstående procedurer, som Generalsekretariatet 
for Rådet anvender, sikrer imidlertid den nødvendige 
kontrol på dette område. Efter disse procedurer kan 
følgende nemlig kontrolleres: RÅDETS SVAR 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 239 
— udgifterne til timelønninger på tidspunktet for 
tilbudenes afgivelse på grundlag af de officielle 
tabeller, som økonomiministeriet bruger ved 
fakturering af lønninger; 
— gennemsnitstimelønnen for samtlige arbejdere 
under hensyn til deres kvalifikationer; denne 
undersøgelse foretages i forbindelse med afreg­
ningen, der sker efter »de åbne bøgers« princip. 
Med hensyn til kontrol med kvaliteten af det udførte 
arbejde, de anvendte materialer og det installerede 
udstyr har dels Rådets arkitekt, dels den pågældende 
tjenestegren i Generalsekretariatet for Rådet ansvaret 
herfor. 
ii) Revisionsretten konstaterer med rette, at alle de 
forskellige aspekter af rammekontrakten ikke var 
omfattet af indkaldelsen af tilbud. Efter Rådets 
mening kunne denne indkaldelse, da den var generel, 
ikke indeholde en udtømmende liste over de arbejder, 
der skulle udføres. Der blev opstillet en ikke-
udtømmende liste over 13 projekter, for at eventuelle 
PERSONALEUDGIFTER 
Regnskabsmæssige oplysninger vedrørende 
institutionerne og bemærkninger om 
personalet 
11.6. Af tabel 11.2 fremgår det, at der i forhold til 1984 
er en tilbagegang i antallet af stillinger, som ikke var 
blevet besat ved slutningen af regnskabsåret 1985. Deres 
antal er imidlertid stigende ved Publikationskontoret på 
grund af de særlige problemer, som gør sig gældende der, 
navnlig med hensyn til korrekturlæsning, samt inden for 
forskningen, hvor de ansatte midlertidigt befinder sig på 
et højere niveau, for at der kan blive iværksat foranstalt­
ninger med henblik på frivillig fratræden. tilbudsgivere kunne danne sig en idé om omfanget af 
det arbejde, der skulle udføres under rammekontrak­
tens gyldighedsperiode. 
11.31. (b) Rådet har noteret sig bemærkningen om 
kaution. Selv om det anses, at Generalsekretariatet havde 
tilstrækkelige pressionsmidler til at få sikkerhed for, at 
arbejdet blev udført korrekt, er praksis med at kræve 
kaution i form af bankgaranti blevet fulgt, efter at denne 
bemærkning er fremsat. 
11.32. På grund af karakteren af de arbejder, der blev 
udført i 1985, kunne Rådet ikke få ejeren til at deltage i de 
afholdte udgifter. Ejeren af Charlemagne-bygningen har 
dog flere gange tidligere deltaget i udgifterne til visse 
større arbejder, der forøgede bygningens værdi, f.eks. 
— 4 mio BFR til energibesparende foranstaltninger; 
— 4,5 mio BFR til forbedring af nødstrømforsyningen; 
— 3,5 mio BFR til udvidelse af elevatoranlægget. 
Bemærkninger om edb-systernerne for 
lønberegning og personaleforvaltning 
11.7-11.8. For Kommissionens vedkommende er 
anvendt følgende systemer ved fastlæggelsen og afvik­
lingen af personalets økonomiske rettigheder: 
— For det første »SYSPER«, der er et edb-system, som 
anvendes til fastsættelsen af de økonomiske rettighe­
der for hver i henhold til vedtægten ansatte; dette 
system gør det muligt at få et samlet overblik over de 
rettigheder, de forskellige kategorier af ansatte har. 
— For det andet råder Kommissionen over et edb-
program »PAIE«, som afvikler de økonomiske 
rettigheder, der er fastlagt efter systemet »SYSPER«, 
idet de to systemer naturligvis er uafhængige af 
hinanden. Systemet »PAIE« omfatter bl.a. også en 
liste »BUDCOL«, der indeholder en opdeling efter 
lønklasse og løntrin af de ansatte, som får udbetalt 
deres løn i løbet af den pågældende måned, hvorved KOMMISSIONENS SVAR 
240 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
man kan få kendskab til det samlede antal ansatte, der 
får lønudbetaling. 
Kommissionen er enig med Revisionsretten i, at der med 
regelmæssige mellemrum bør foretages en sammenligning 
mellem programmet for den kollektive udbetaling og 
SYSPER-systemet. 
For så vidt angår den af Revisionsretten konstaterede 
forskel mellem antallet af ansatte efter systemerne 
»PAIE« og »SYSPER«, skal det bemærkes, at der er en 
stadig udvikling i personalesituationen, og at de to 
systemer i øvrigt udgør to forskellige databanker. 
Desuden repræsenterer disse lister ikke nogen ensartet 
personalestyrke. Under lønudbetalingen er f.eks. efter 
»PAIE«-systemet medtaget personalet ved JET i Culham, 
ved Instituttet til forbedring af leve- og arbejdsvilkårene i 
Dublin og ved hovedsædet for ESA. De ansatte ved JET 
og nævnte institut forvaltes imidlertid ikke af SYSPER, 
og personalet ved ESA optræder efter »SYSPER«-
systemet under den tjenesteretlige stilling A 20 (midlerti­
dig tjeneste i anden stilling i tjenestens interesse). 
Efter en ny undersøgelse foretaget af Kommissionens 
tjenestegrene har det kunnet konstateres, at der er 
overensstemmelse mellem de to systemer »PAIE« og 
»SYSPER«. 
Bemærkninger om institutionernes forvaltning 
af uddannelsestillæg 
11.11 -11.13. For så vidt angår pkt. 11.11 a), b) og c) 
anvender Kommissionen de gældende vedtægtsbestem-
melser og følgelig også de deraf afledte bestemmelser. 
Som disse bestemmelser nu er udformet, tages der i øvrigt 
ikke hensyn til forskelligartetheden af de situationer, man 
kommer ud for. Der arbejdes for øjeblikket på en ændring 
af artikel 3 i bilag VII til vedtægten, der omhandler 
uddannelsestillæg. Det vil for øvrigt medføre, at budget­
konto A 2898 definitivt afskaffes. 
11.12. Budgetkonto A 2898 blev oprettet af budget­
myndigheden for at råde bod på meget specielle 
problemer, der ikke omfattes af vedtægten. 
For at der kan modtages et tillæg fra denne budgetkonto, 
skal følgende betingelser være opfyldt: 
— der skal enten være tvingende pædagogiske grunde, 
der er behørigt attesteret af en rektor for en 
Europaskole, til at barnet er nødt til at gå på en anden undervisningsinstitution, eller også skal der ikke være 
nogen Europaskole eller hensigtsmæssig national 
undervisningsinstitution inden for en radius af 50 km; 
— endvidere skal der være et overskud af de årlige 
undervisningsudgifter i forhold til det modtagne 
uddannelsestillæg, som mindst svarer til 30% af den 
månedlige grundløn (denne tærskel på 30% er blevet 
fastsat for at gøre det muligt at vurdere, i hvilken 
udstrækning de resterende udgifter, der skal afholdes 
af tjenestemanden, er en tung byrde i forhold til hans 
indtægter). 
Da det tog en vis tid for en paritetisk gruppe at gennemgå 
ansøgningerne om dette tillæg (26 ansøgninger blev 
efterkommet), havde de tjenestemænd, som er de 
pågældende børns forældre, allerede foretaget indbeta­
lingen til undervisningsinstitutionerne, da den afgørelse, 
som vedrørte dem, blev truffet. 
Tillægget er derfor betalt direkte til de pågældende 
forældre som en delvis godtgørelse af det beløb, de 
allerede har betalt til undervisningsinstitutionen. 
Kommissionen bekræfter, at den i forbindelse med 
iværksættelsen af den nye ordning for uddannelsestillæg 
vil kunne foreslå, at budgetkonto A 2898 afskaffes. 
Bemærkninger om Kommissionens forvaltning 
af personalebevillingerne 
Vederlag for personale, der gør tjeneste uden for 
Fællesskaberne 
11.18-11.21. Vedtægten indeholder i sin nuværende 
udformning ingen bestemmelser, der kan anvendes for 
tjenestegørende i hele verden, og Kommissionen har 
derfor set sig nødsaget til at vedtage nogle bestemmelser 
for tjenestemænd, som gør tjeneste uden for Fællesskabet. 
Et forslag til forordning, som den 6. marts 1986 blev 
fremsendt til Rådet, har til formål at afhjælpe de af 
Revisionsretten fremhævede mangler og at tilvejebringe 
de særlige vedtægtsmæssige rammer for dette personale, 
der gør tjeneste uden for Fællesskabet. 
Forslaget er for øjeblikket til drøftelse i Rådet, og 
Europa-Parlamentet har afgivet en positiv udtalelse. 
11.19. For så vidt angår tildelingen af boligtilskud 
foretager Kommissionen i hvert enkelt tilfælde en 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 241 
indgående undersøgelse for at kontrollere, om den bolig, 
tjenestemanden bor i, svarer til hans stilling og sammen­
sætningen af hans familie. Om fornødent indhentes 
yderligere oplysninger. 
11.20. Efter Kommissionens opfattelse har det været 
nødvendigt at træffe de af Revisionsretten kritiserede 
foranstaltninger for at overholde et af vedtægtens 
grundlæggende principper, nemlig købekraftens ækviva­
lens for EF-tjenestemænd på de forskellige tjenestesteder. 
Efter at der havde været valutaudsving på visse tjeneste­
steder og nogle steder tillige konvertibilitetsrestriktioner, 
og disse foranstaltninger førte til en nedgang i EF-
tjenestemændenes købekraft, besluttede Kommissionen 
den 27. juli 1983 på fire tjenestesteder Q) at konvertere en 
del af lønnen til lokalt anvendelig valuta ved hjælp af en 
fast omregningskurs. Denne afgørelse forlængedes den 8. 
november 1983 og den 29. februar 1984 ved anvendelse af 
de i august 1983 gældende vekselkurser. Den 12. 
december 1984 udvidede Kommissionen bestemmelserne 
til at omfatte yderligere tre lande (2). 
Efter ændringen af løntabellerne med virkning pr. 1. juli 
1985 har det vist sig, at den generelle fastholdelse af 
vekselkursen fra august 1983 ville føre til en for stor 
kompensation for tabene af købekraft på visse tjeneste­
steder, og det besluttedes i disse tilfælde at tilpasse 
vekselkursdatoerne. 
Parallelt med anvendelsen af disse foranstaltninger har 
Kommissionen i forbindelse med sit forslag til Rådets 
forordning af 6. marts 1986, som omtalt i svaret under 
pkt. 11.18, ladet foretage en undersøgelse med henblik på 
en eventuel ændring af vedtægten for at undgå sådanne 
problemer i fremtiden. I dette forslag tages der hensyn til 
den praktiske erfaring, som er erhvervet ikke blot med 
forvaltningen af det i henhold til vedtægten ansatte 
personale, men også med forvaltningen af de ansatte ved 
Den europæiske sammenslutning for Samarbejde. Vedta­
gelsen af dette forslag vil give en bedre garanti for 
ligestillingen af vederlagene til tjenestemænd, der gør 
tjeneste i lande uden for Fællesskabet, og navnlig på 
tjenestesteder med udsving i den økonomiske og monetæ­
re situation. 
Det fælles Forskningscenters personalebevillinger (FFC) 
11.22. Kommissionen anvender de gældende finansbe-
stemmelser, ifølge hvilke forpligtelsesbevillingerne, her-
C1) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. under de som vedrører personalet, kan bibeholdes over 
flere regnskabsår. Som Kommissionsretten bemærker 
under pkt. 11.27, har Kommissionen imidlertid til hensigt 
at imødekomme Revisionsrettens kritik på visse punkter i 
forbindelse med forslaget om ændring af finansforord­
ningen. Men Kommissionen erindrer om, at den afvigen­
de praksis, der for øjeblikket anvendes i medfør af 
finansforordningen, opfylder FFC's særlige krav. 
11.23 - 11.24. For så vidt angår forskningsbevillingerne 
er det almindelig praksis at skønne, hvor store bevillinger 
der er nødvendige til lønningerne på grundlag af det 
samlede antal godkendte stillinger, der er opført på 
stillingsfortegnelsen. Dette samlede antal svarer således 
til, hvad der er nødvendigt til gennemførelse af program­
met som besluttet af Rådet. Behovet kan for en tid og for 
en mindre dels vedkommende dækkes af kontraktansat 
eksternt personale. 
Bevillingerne til Det fælles Forskningscenters sociale 
udgifter er fastsat efter de særlige forhold, der gør sig 
gældende med hensyn til forskningscentret, som Revi­
sionsretten selv delvis indrømmer. 
For så vidt angår den særlige kategori 19, er der i det 
ændrede forslag til finansforordning (jf. svaret under pkt. 
11.27) fastsat nye bestemmelser herom. 
11.25 -11.26. Da de fire anlæg under FFC oprettedes: 
— trådte de enten i stedet for nationale centre; 
— eller de blev placeret ved eller i umiddelbar nærhed af 
nationale centre. 
Under disse omstændigheder indførte de på en række 
områder en praksis, der stadig anvendes, herunder 
navnlig gratis transport af personalet med den begrundel­
se, at der er langt til bycentre og intet offentligt 
transportnet. 
For så vidt angår kilometergodtgørelsen, anser Kommis­
sionen befordring mellem hjemmet og arbejdspladsen i 
tilfælde af skifteholdsarbejde for en del af tjenesten. 
Kommissionen er klar over det af Revisionsretten rejste 
problem. 
11.27. Kommissionen vil bl.a. gerne benytte revisionen 
af finansforordningen til at råde bod på nogle af de 
forhold, der har givet Revisionsretten anledning til 
bekymringer. I denne forbindelse har Kommissionen i 
242 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
øvrigt foreslået, at de personalebevillinger, der er blevet 
disponible som følge af, at den nuværende personalestyr­
ke midlertidigt ville blive mindre end den, der var truffet 
afgørelse om, fortsat kan anvendes udelukkende til 
udgifter, der skal kompensere for personalemangelen. 
DRIFTSUDGIFTER 
Bemærkninger om udgifter til indretning af 
Rådets og Kommissionens lokaler 
11.31 - 11.32. Der er i overensstemmelse med finansfo­
rordningens artikel 51, stk. 2, indkaldt tilbud med henblik 
på fornyelsen af telefonnettet i JECL-bygningen. 
De modtagne tilbud er blevet gennemgået af Det 
rådgivende udvalg for Indkøb og Aftaler (CCAM), der 
skal afgive udtalelse i henhold til finansforordningens 
artikel 54. 
Efter denne reglementerede procedure er det laveste bud 
blevet valgt. I udbudsbetingelserne blev der givet en 
detaljeret beskrivelse af arbejdet. Da der var tale om et 
fast tilbud, skulle der ikke foretages nogen enheds-
kontrol. 
Det var nødvendigt at gøre brug af en rammekontrakt, da 
arbejdet skulle fordeles over flere regnskabsår, idet 
Kommissionen kun forpligter sig for successive trancher 
alt efter de bevillinger, der er til rådighed på budgettet. 
Bestemmelserne i denne rammekontrakt blev dernæst 
udvidet til at omfatte alle de bygninger, hvor der 
regelmæssigt skal udføres arbejde i forbindelse med 
tilpasningen af telefonnettet. 
Prisen for dette arbejde, som der ikke på forhånd kunne 
gives et fast beløb for, er for hver arbejdsplads blevet 
fastlagt på grundlag af et af Kommissionen forelagt 
overslag, efter at leverandørens og Kommissionens 
kvalificerede repræsentanter havde udarbejdet et overslag 
over det arbejde, der skulle udføres. 
Leverandøren, et af de offentlige myndigheder i Belgien 
og Luxembourg autoriseret selskab, har anvendt sin 
officielle timelønsats; under hensyntagen til disse proce­
durer var det således muligt for Kommissionens tjeneste­
grene at kontrollere udgifterne. Det skal bemærkes, at der er blevet indkaldt nye tilbud 
siden udarbejdelsen af rapporten. Da udbudsbetingelser­
ne ikke længere vedrørte et ganske bestemt arbejde, som 
det var tilfældet med udbedringen af JECL-bygningen, 
hvor ejeren betalte størsteparten af udgifterne, forhandle­
des der på grundlag af en fortegnelse over de arbejds­
opgaver, der sædvanligvis udføres inden for telekommu­
nikation, og for hvilke tilbudsgiverne havde angivet deres 
priser. 
Ud fra disse referencepriser har der så kunnet foretages en 
udvælgelse blandt de konkurrerende tilbud; den tidligere 
leverandør er på ny den lavestbydende, og hans ramme­
kontrakt er derfor blevet fornyet. 
Der vil som tidligere blive foretaget en forudgående 
godkendelse af de kommende ordrer i form af et »devis 
contradictoire« (overslag udarbejdet efter fælles aftale 
mellem parterne). 
Bemærkninger om Kommissionens forvaltning 
af driftsbevillingerne 
Tilsidesættelse af finansinspektørens nægtelse af 
påtegning 
11.33-11.35. Gennemførelsen af budgettet for 1985 
var særlig vanskeligt, for så vidt angår driftsbevillingerne, 
efter en lang periode med foreløbige tolvtedele. Som følge 
af de vanskeligheder, Kommissionen er stødt på, har den 
måttet gøre brug af reserven under kapitel B.101 (reserve 
til uforudsete udgifter) til dækning af sine uundgåelige 
administrative udgifter (der som tidligere anført er på i alt 
3,2 mio ECU). 
Navnlig for så vidt angår udgifterne under konto A 2353 
(flytning og transport), blev det på grundlag af de første 
måneder af budgettets gennemførelse fastsat, at denne 
konto ikke skulle anvendes for sidste kvartal af 1985. I 
løbet af sommeren, som normalt er en død tid, er der 
imidlertid sket betydelige fremskridt med hensyn til 
programmet for flytning og transport. Det hænger 
sammen med forberedelsen af Fællesskabernes udvidelse 
med Spanien og Portugal, således at man ophørte med at 
anvende kontoen langt tidligere på året, end det 
oprindelig var fastsat, uden at det var muligt at få tilført 
nye midler til denne konto i tide. I denne situation har de 
anvisningsberettigede midlertidigt overskredet grænsen 
for de disponible bevillinger. 
Kommissionen har i sin beslutning om tilsidesættelsen 
indskærpet over for sine tjenestegrene, at de skal forbedre 
procedurerne for programmering og tilsyn med bevil­
linger, navnlig i forbindelse med gennemførelsen af dens 
afgørelse af 17. oktober 1984 om iværksættelse af 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 243 
konkrete foranstaltninger til oprettelse og styrkelse af 
finanssektioner i generaldirektoraterne. 
Gennemførelse af et europæisk tv-pilotprojekt 
11.37. (a) Det finansielle bidrag, Kommissionen har 
ydet til dette projekt, var baseret på et budget forelagt af 
det af Revisionsretten omtalte private selskab for 
audiovisuel produktion. gen på grundlag af artikel 82 i finansforordningen, som 
gik ud på, at modtageren var forpligtet til at forelægge et 
finansregnskab tre måneder efter anvendelsen af tilskud­
det. Den endelige betaling af 35 294 ECU (78 000 DM) er 
blevet foretaget efter godkendelsen af undersøgelsen af 
muligheden for at gennemføre en fjernsynsserie beregnet 
på et stort publikum (»TV Family-Project«), et udsendel-
sesprojekt baseret på et manuskript beregnet på et 
familiepulikum samt en endelig rapport, som omtalt i 
artikel 7 i kontrakten af 24. februar 1984. 
Dette budget var på 1,6 mio ECU (3 607 156 DM), og det 
blev finansieret på følgende måde: 
— Kommissionen: 
— Privat selskab for 
audiovisuel produktion: 
— lait: 1031 674 ECU: 63,2% 
600 523 ECU: 36,8% 
1 632 197 ECU 
Det var blevet aftalt, at selskabet for audiovisuel 
produktion, der er et erhvervsdrivende selskab efter tysk 
ret, skulle dække sin investering gennem indtægter fra co-
produktionsaftaler eller salg af produktion til andre 
fjernsynsstationer samt indtægter fra et arrangement 
tilrettelagt i Bruxelles (Euroshow i Forest-National). 
Ifølge finansregnskabet er de faktiske udgifter 1 884 168 
ECU, som er blevet dækket på følgende måde: 
Kommissionen: 
Produktionsselskabet: 
Heraf: 
— indtægter Zweites 
Deutsches Fernsehen 
(ZDF) og salg: 
— underskud: 1 031 679 ECU 
852 489 ECU 
436 639 ECU 
415 850 ECU 
1 884 168 ECU = 55% 
= 45% 
= 23% 
= 22% 
Da det drejer sig om et pilotprojekt, og udgifterne til dette 
i øvrigt fordeler sig over to år, var det til at begynde med 
vanskeligt at foretage et nøjagtigt skøn, hvilket har ført til 
en overskridelse af det oprindelige budget på 0,3 mio 
ECU. At den finansielle forpligtelse havde karakter af et 
fast beløb har bevirket, at overskridelsen ikke har 
medført udgifter for Kommissionen. Det endelige finansregnskab er blevet forelagt af 
produktionsselskabet inden for fristen på tre måneder, 
men Kommissionen har ment, at det i betragtning af 
projektets rækkevidde var nødvendigt med en kontrol af 
udgifterne hos dette selskab, og den finder sted i 
Hamburg til efteråret. Kommissionen har i sinde at 
udspørge dette selskab om konsulentudgifterne samt 
visse større konti såsom ophavsrettigheder, generalom­
kostninger og repræsentationsudgifter. 
Kommissionen finder, at dette forsøgsprojekt som helhed 
har været tilfredsstillende, og erindrer navnlig om, at 
Euro-show har haft et publikum på ca. 30 millioner seere, 
hvilket har givet Kommissionen mulighed for at få dele af 
offentligheden i tale, som det er vanskeligt at nå med 
Fællesskabets traditionelle informationsmidler. 
11.38. Det drejede sig om et første pilotprojekt, helt på 
forsøgsbasis, som derfor vanskeligt kunne evalueres på 
forhånd. Den nødvendige endelige kontrol vil derfor blive 
foretaget (jf- pkt. 11.37 b). Under alle omstændigheder 
mener Kommissionen, at den gennem dette projekt har 
fået den europæiske offentlighed i tale, hvilket var det 
mål, den havde sat sig. 
Kommissionen vil for fremtiden tage hensyn til erfaringen 
(b) Betalingerne har fundet sted i overensstemmelse med fra denne sektor og i videst muligt omfang til Revisions-
artikel 7 i kontrakten og efter underskrivelse af erklærin- rettens bemærkninger. 
244 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
EKSTERNE ORGANER 
Bemærkninger om modtagerorganisationernes 
retlige organisation 
Europaskolerne 
11.42. Europaskolernes retsgrundlag giver ikke Kom­
missionen hjemmel for noget direkte ansvar for deres 
forvaltning. Den er imidlertid ved at behandle dette 
spørgsmål og forbeholder sig ret til at fremsætte relevante 
forslag i de kompetente instanser. 
Euratoms forsyningsagentur 
11.44. Indtil der er fundet en løsning på visse problemer 
i forbindelse med Euratom-traktatens artikel VI, er det 
efter Kommissionens opfattelse ikke ønskeligt at påtænke 
ændringer i agenturets vedtægter med hensyn til dets 
kapital, og heller ikke i finansieringen eller finansforvalt-
ningen af dets budget, eftersom sådanne anliggender er 
afhængige af den rolle, agenturet spiller, og af en eventuel 
ændring af denne rolle. 
Det fælles forskningsprojekt JET 
11.45. Kommissionen bekræfter, at bestemmelserne i 
såvel vedtægterne for det fælles forskningsprojekt JET 
som i den finansforordning, der er udarbejdet i henhold til 
artikel 11 i disse vedtægter, fuldt ud respekteres. Det 
fælles forskningsprojekts forretningsudvalg udøver såle­
des kun sin virksomhed inden for rammerne af de 
beføjelser, det har fået tildelt. 
(0 Chile, Indien, Venezuela, Jugoslavien. Bemærkninger om anvendelsen af 
Fællesskabernes tilskud til visse eksterne 
organer 
Europaskolerne 
11.46. a) På et ekstraordinært møde den 15. september 
1986 gav Det øverste Råd sin repræsentant mandat til at 
drage omsorg for, at de forhandlinger vedrørende 
finansieringen, der var indledt med de nationale eller 
internationale organer (NATO, NAMSA osv.), blev 
afsluttet inden november 1986. De således indgåede 
aftaler skulle så anvendes for skoleåret 1987/88. 
b) Det blev også aftalt, at Det øverste Råd på sit møde i 
april 1987 skulle tage stilling til et udkast til en ny 
finansforordning, udarbejdet af Det administrative og 
finansielle Udvalg, et organ under Det øverste Råd, i 
samarbejde med Kommissionen. 
11.47. I november 1986 vil Det øverste Råd få forelagt 
en analyse af de vanskeligheder, der er opstået som følge 
af de udstationerede læreres aflønningsordning. Det skal 
udtale sig om den metode, der skal anvendes til en 
fyldestgørende undersøgelse af problemerne, herunder 
om det er hensigtsmæssigt at gøre brug af en ekstern 
konsulent, som det allerede ved flere lejligheder har været 
foreslået. 
Endelig skal der vedtages en nøje tidsplan for opnåelsen 
af resultaterne af denne undersøgelse, således at der kan 
forelægges en rapport til november 1987, også selv om det 
kun bliver en foreløbig rapport. 
11.48. Kommissionen er klar over, at der kan opnås 
besparelser eller øgede indtægter, således at Fællesskaber­
nes tilskud reduceres. 
Kommissionen understreger bl.a., at der efter dens 
anmodning er ved at blive foretaget en undersøgelse med 
henblik på at forhøje de skolepenge, der afkræves nogle 
elever. De andre spørgsmål, der er rejst af Revisionsret­
ten, vil den også bringe på bane i Skolernes organer. 
11.50. Kommissionen finder det lige som Revisionsret­
ten meget vigtigt, at den i endnu højere grad kan spille en 
aktiv rolle i Europaskolernes beslutningsproces. Det vil 
utvivlsomt kunne opnås i forbindelse med de forslag, der 
omhandles under ovenstående punkt 11.42 og 11.48. 
(2) Brasilien, Israel, Libanon. 
15- 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 245 
DOMSTOLENS SVAR 
PERSONALEUDGIFTER 
Bemærkninger om institutionernes forvaltning af uddannelsestillæg 
11.9 -11.13. Domstolen har til hensigt at følge henstillingen om at søge at opnå en aftale med de øvrige institutioner om 
en forenkling af uddannelsestillægsordningen, således at der udbetales et fast beløb til godtgørelse af udgifterne i 
forbindelse med hvert enkelt af de tre uddannelsestrin. 
REVISIONSRETTENS SVAR 
DRIFTSUDGIFTER 
Bemærkninger om Revisionsrettens betaling af fakturaer 
11.39. Så snart Revisionsretten blev bekendt med resultatet af kontrollen, sørgede den for at få godtgjort rabatbeløbet, 
således at Fællesskabets finanser ikke har lidt nogen skade. 
246 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
KOMMISSIONENS SVAR TIL 
KAPITEL 12 
Långivning, lånoptagelse og rentegodtgørelser 
OVERSIGT OVER REGNSKABSMÆSSIGE 
OPLYSNINGER 
12.7. Kommissionens tjenestegrene har allerede be­
kræftet den nuværende praksis. Kommissionen vil 
underrette Revisionsretten om sin holdning og begrun­
delsen herfor. 
BEMÆRKNINGER OM STATUS OG 
RESULTATOPGØRELSE FOR NIC- OG 
EURATOMLÅN 
12.9. (a) Kommissionen præciserer, at for Euratom blev 
emissionsomkostningerne for lån på over 200 000 ECU 
tidligere afskrevet over lånenes samlede løbetid, medens 
emissionsomkostninger under dette beløb blev direkte 
udgiftsført i det pågældende regnskabsår. 
Denne ændring i bogføringsmetoden i status pr. 31. 
december 1985, som Revisionsretten selv har betegnet 
som en forbedring af de af Kommissionen anvendte 
regnskabsmetoder, var ikke begrundet i et isoleret 
hensyn, men blev derimod foretaget for at give et mere 
klart overblik over regnskabsårets resultater. BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE 
LOVLIGHEDEN OG DEN ØKONOMISKE 
FORVALTNING 
Den europæiske Investeringsbanks 
administrationsomkostninger 
12.12 -12.14. På foranledning af Revisionsrettens 
bemærkninger i årsberetningen for 1984 vedrørende 
EIB's administrationsomkostninger har Kommissionen 
indhentet nærmere oplysninger fra EIB og fremlagt den 
første analyse af dette spørgsmål (l), ligesom den har 
indledt en dialog med EIB med henblik på at finde en 
tilfredsstillende løsning, der kan imødekomme Europa-
Parlamentets anmodning og Revisionsrettens bemærk­
ninger. 
Kommissionen erindrer om, at de overslag, der er 
opstillet på dette område, gav anledning til en nedsættelse 
af forvaltningsprovisionen for NIC- og Euratom-lån fra 
og med 1. april 1984. 
NIC's likvide midler 
12.15. Kommissionen har med tilfredshed noteret sig 
Revisionsrettens bemærkninger vedrørende Kommissio­
nens politik for forvaltning af NIC's likvide midler. 
12.10 -12.11. Kommissionen har noteret sig Revisions­
rettens forslag og vil overveje det nærmere. C1) Fodnoterne findes sidst i kapitlet. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 247 
NIC-lån og rentegodtgørelser til 
jordskælvsramte områder 
Indledning 
12.17 -12.18. Kommissionen erindrer om den treparts-
aftale, Revisionsretten, Kommissionen og EIB indgik i 
marts 1985 om skærpelse af bilagsrevisionen for regn­
skabsåret 1984. 
I denne periode ville Revisionsretten ifølge en meddelelse 
fra Rettens formand »ikke gøre brug af sin ret til at 
foretage stedlig kontrol, på betingelse af, at de tre parter 
forpligter sig til til sin tid at genoptage forhandlingerne 
vedrørende dette spørgsmål med henblik på at sikre 
kontrollen af NIC-finansierede transaktioner i senere 
regnskabsår«. 
Revisionsretten foretog 8 måneder senere en kontrol på 
stedet. 
Kommissionen har imidlertid ikke modtaget nærmere 
oplysninger fra Revisionsretten om eventuelle mangler i 
den fremlagte dokumentation, der rent faktisk omfatter 
en lang række forskellige oplysninger om projekternes 
gennemførelse eller udvikling. Inden for det muliges 
rammer er den rede til at give Revisionsretten alle 
yderligere oplysninger, såfremt dette ønskes. 
Kommissionen vil gøre, hvad den kan, for at Revisions­
retten og EIB kan nå frem til den bedst mulige løsning 
under hensyntagen til deres respektive kompetence. 
Lån og rentegodtgørelser til jordskælvsramte områder i 
Italien 
Rådsafgørelsens gennemførelse 
12.20 -12.22. Bortset fra 2 projekter (Pugliese-akvæ-
dukten og Persano) består samtlige projekter af en lang 
række delprojekter (f.eks. 1 179 vedrørende skoler). 
EIB's regelmæssige situationsrapporter (hvortil Revi­
sionsretten altid kan stille yderligere spørgsmål, såfremt 
den ønsker det) giver et billede af situationen hvad angår 
den konkrete udvikling i arbejdet, med en begrundelse for 
enhver forsinkelse, der måtte være opstået. For de fleste 
projekter er det kun et begrænset antal eller særlige former for arbejder, der endnu ikke er afsluttet, f.eks. for 
jernbaners vedkommende genopbygning af stationer 
(hvor planerne ofte er blevet anfægtet af lokale myndighe­
der efter indgåelsen af kontrakter), eller for industriområ­
ders vedkommende, spildevandsbehandlingsanlæg. 
For denne type kombinerede projekter kan datoerne for 
afslutningen af arbejdet i forbindelse med den allersidste 
del af projektet næppe siges at være betegnende for 
udviklingen i projektet som helhed. 
Når der er tale om infrastrukturprojekter, kan risikoen 
for en forrykkelse af tidsplanerne aldrig helt undgås, og 
erfaringerne viser helt klart, at datoerne for arbejdernes 
afslutning kun kan være vejledende. Genopbygnings-
projekterne var forbundet med særlig mange vanskelighe­
der, der skyldtes en række forskellige årsager. I særdeles­
hed i 1981 og en del af 1982 skete der en lang række 
mindre jordskælv, som forværrede den skade, der allerede 
var sket, og skabte nye problemer. Desuden blev de 
tekniske normer for byggeri i jordskælvsområder skær­
pet. Dette indebar, at arbejdsplanerne måtte ændres. Det 
er klart, at dette ikke kunne undgå at skabe forsinkelser i 
forhold til de planlagte datoer i lånekontrakterne; men 
intet projekt er som følge heraf blevet ændret væsentligt, 
hvad angår dets formål og omfang. 
I betragtning heraf må hovedårsagerne for de forsinkel­
ser, Revisionsretten henviser til under punkt 12.21, 
udelukkende tages som udtryk for de vanskeligheder, der 
normalt opstår ved gennemførelsen og finansieringen af 
infrastrukturprojekter, især når de er af særlig komplice­
ret art, for slet ikke at tale om de vanskeligheder, de 
yderligere jordskælv har skabt. 
Udbetaling af lån og rentegodtgørelser 
12.24-12.26. Med hensyn til Revisionsrettens be­
mærkninger må Kommissionen anføre følgende: 
Rentegodtgørelserne udbetales af Kommissionen — og 
formidles af Banken i form af en nedsat rentesats — i 12 
årlige rater på lånets 12 forfaldsdatoer, uanset om de lånte 
midler rent faktisk anvendes lidt før eller lidt efter 
forventet. Man må desuden ikke glemme, at det er den 
italienske stat, der — via finansministeriet — står som 
låntager for lånene til de jordskælvsramte områder, og 
forpligtelsen til at betale renter og afdrag påhviler derfor 
også den italienske stat. De endelige lånemodtagere (der 
selv tilhører statsadministrationen) er ikke ansvarlige for 
248 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
betaling af renter og afdrag på gælden og kan derfor heller 
ikke påvirke udbetalingsrytmen. 
Ud over selve fortolkningen af oplysningerne stemmer de 
oplysninger, Revisionsretten bygger på i tabel 12.4, ikke 
helt overens med de oplysninger, der er udvekslet mellem 
de italienske myndigheder og Banken i henhold til de 
lånekontrakter, de har indgået (jf. Kommissionens svar 
på punkt 12.17 og 12.18). Tabellen stemmer heller ikke 
overens med Bankens oplysninger om de endelige 
lånemodtageres betalinger. Disse er langt højere end som 
nævnt af Revisionsretten. Dette kan skyldes de anvendte 
definitioner, der — på dette område — kan variere 
betydeligt, bl.a. med hensyn til de forskellige faser 
(arbejdet afsluttet, men endnu ikke faktureret, faktureret 
men endnu ikke betalt, faktureret og betalt), for slet ikke 
at tale om usikkerheden omkring udgiftsoverslag, der 
udarbejdes for seks måneder frem i tiden. 
Som følge af genopbygningsprojekternes hastende karak­
ter har EIB desuden på den pågældende medlemsstats 
anmodning eller som et led i sin egen projektstyring 
udbetalt forskud i de tilfælde, hvor de pågældende beløb 
ikke umiddelbart var til rådighed på de forskellige 
budgetter, men var nødvendige til at iværksætte arbejdet. 
Dette skete netop for at undgå forsinkelser i projekternes 
gennemførelse, da intet offentligt organ i henhold til den 
nationale regnskabsret kan indgå kontrakter, med 
mindre de råder over midler af en størrelsesorden, der 
ikke er mindre end arbejdets omkostninger. Bankens 
beslutning om førtidig udbetaling i det tilfælde, der 
henvises til under punkt 12.25, blev truffet efter en nøje 
gennemgang af omstændighederne og ydede et væsentligt 
bidrag til at forhindre en fuldstændig blokering af et 
projekt. 
12.27. I betragtning af bemærkningerne under de 
foregående punkter, og i særdeleshed under henvisning til 
den generelle sammenhæng, hvori dette arbejde indgik, 
finder Kommissionen, at Revisionsrettens konklusioner, 
som den i øvrigt giver sin principielle tilslutning til, ikke 
kan gælde helt uden modifikationer i det her foreliggende 
tilfælde. 
Spørgsmålet om, hvilke projekter der kan finansieres af 
NIC-midler 
12.29 - 12.30. Revisionsrettens tvivl om, hvorvidt det 
var berettiget at yde visse NIC-lån til jordskælvsramte 
områder og rentegodtgørelser, skyldes en alt for restriktiv 
fortolkning af Rådets afgørelse 81/19/EØF. 
Fortolkningen af denne afgørelse var rent faktisk ikke 
helt fastlagt, da »aftalen« mellem Kommissionen, 
Banken og Den italienske Republik af 16. marts 1981 blev 
endeligt udarbejdet. Ved denne lejlighed enedes man om at fortolke begreberne »la reconstruction des moyens des 
production ....« og »la reconstruction d'infrastructures 
économique et sociales« efter følgende retningslinjer: 
Den sædvanlig skillelinje mellem økonomiske og 
sociale infrastrukturer er blevet udvisket i kraft af den 
særlige situation, der opstod efter jordskælvet, idet 
det drejede sig om at genopbygge alt, hvad der var 
nødvendigt for at genskabe normale leve- og produk­
tionsvilkår, og som var afgørende for muligheden for 
at vende tilbage til en normal »økonomisk produkti­
vitet i almindelighed« (jf. artikel 20, stk. Ib, i Bankens 
vedtægter). 
— Dermed var der ikke blot tale om økonomiske 
infrastrukturer i almindelig forstand, men også 
offentlige bygninger af enhver art og eventuelt også 
genopbygning af hele landsbyer med samt alle 
nødvendige offentlige faciliteter. 
— Heri skulle der samtidig indgå passende forbedringer, 
i det omfang disse blev retfærdiggjort af den tekniske 
udvikling, ændringer i økonomiske og sociale vilkår 
eller behovet for omstilling til nutidige krav. Vejpro­
jekter kunne således omfatte forbedringer af linjefø­
ringen, tilpasninger til nutidens trafiktæthed, rationa­
lisering af ingeniørarbejde og lettelse af vedlige­
holdelsen. 
Denne definition giver i sig selv mulighed for at finansiere 
nybyggeri (se også den italienske genopbygningslov nr. 
219/81), og dette blev derefter accepteret af Bankens 
beslutningstagende organer, således som det var tilfældet 
med industriområdeprojektet, der tog sigte på etablering 
af infrastrukturer, der ikke fandtes tidligere. Under alle 
omstændigheder forekom det urimeligt, hvis bygninger 
fra før jordskælvene, der oftest var gamle, umoderne og 
beliggende i overbefolkede eller uhensigtsmæssige områ­
der, blot blev genopbygget, selv med en vis modernise­
ring. For at sikre passende infrastrukturer, der kan danne 
grundlag for en rimelig økonomisk udvikling i de 
pågældende områder, er det efter naturkatastrofer ofte 
nødvendigt at foretage ændringer i beliggenhed og 
udvidelser, som f.eks. i Persano-projektet, hvor der inden 
for militærområdet blev oprettet civilbeskyttelsesfacilite-
ter, eller det nye farmaceutiske fakultet ved Napolis 
universitet. 
Lån og rentegodtgørelser til jordskælvsramte områder i 
Grækenland 
12.33. Kommissionen henviser til sit svar på punkt 
12.24 — 12.26 i nærværende beretning. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 249 
12.34. Ved udgangen af regnskabsåret 1985 blev 
projektet afsluttet med en samlet, faktisk omkostning på 
6 648 mio DRA, således som Revisionsretten selv anfører 
under punkt 12.36. Dette tal skal sammenholdes med 
overslaget på 6 666 mio DRA, der blev opstillet ved 
programændringen. 
12.35. I lyset af låntagerens forbigående problemer med 
fremsendelse af skriftlige oplysninger, foretrak EIB at 
følge projektets gennemførelse på nærmere hold via sit 
kontor i Athen samt ved udsendelse af kontrolembeds­
mænd. 
12.37. Kommissionen bekræfter, at der ikke er sket 
nogen ændring i lånebeløbet. Selv med en mindre 
indskrænkning af det samlede program, er det fortsat 
tilstrækkeligt omfattende til det samlede lån, der i sidste 
instans har dækket 85% af investeringsomkostningerne. 
Sådanne programændringer er endvidere, både i kraft af 
deres formål og deres tekniske karakteristika, i overens­
stemmelse med projekternes mål og dermed også med 
Kommissionens beslutning om, at der kunne ydes lån 
hertil. 
Kommissionens kontrol 
12.38. De situationsrapporter, EIB udarbejder, om­
handler projekter, og Kommissionen modtager derfor 
normalt kun rapporter for de projekter, der finansieres 
delvis af EIB-midler og delvis af NIC-midler (dvs. ca. 
halvdelen af de projekter, hvori EIB er impliceret, når der 
er tale om italienske genopbygningsprojekter). I de 
resterende tilfælde, hvor lånene ydes udelukkende med 
EIB's egne midler, ville det ikke være passende, hvis 
Kommissionen anmodede om denne form for kontrol­
oplysninger. 
12.40. De årsrapporter, Kommissionen udarbejder, er i 
overensstemmelse med de rådsafgørelser, der ligger til 
grund herfor, og som Revisionsretten henviser til under 
punkt 12.39. Der er således hverken tale om regnskabs-
dokumenter eller kontrolrapporter. Der er ikke desto 
mindre fast praksis for, at de indeholder en generel 
evaluering af hver form for aktivitet, når den først er 
blevet fuldt iværksat. 
Konklusion 
12.41. I betragtning heraf vil Kommissionen i forbin­
delse med den generelle evaluering, den foretager af disse foranstaltninger, bestræbe sig på at drage konklusionerne 
af disse erfaringer med henblik på nødhjælpsprogram­
merne. 
NIC-globallån 
12.44. Kommissionen finder, at dens væsentligste rolle 
består i at udpege de projekter, der kan komme i 
betragtning ved finansieringen. Det er derefter EIB, som 
selv er et EF-organ, der har ansvaret for de eventuelt 
ydede lån. I tilfælde af, at de lånte midler anvendes til 
andre formål end de i finansieringsafgørelserne anførte, 
har EIB pligt til omgående at underrette Kommissionen 
herom. Den fuldstændige dokumentation, som EIB 
udleverer til Kommissionen, fungerer i virkeligheden som 
en yderligere kontrol ud over den, som gennemføres af 
vor mandatar som led i hans daglige virksomhed. 
På beskæftigelsesområdet har Kommissionen i sit svar på 
Revisionsrettens bemærkninger vedrørende regnskabs­
året 1984 understreget, at de direkte virkninger af et 
investeringsprojekt, der — ligesom en lang række andre 
faktorer — lægges til grund på det tidspunkt, hvor 
afgørelsen træffes, er af langt mindre betydning end de 
indirekte multiplikatorvirkninger, der ikke kan sættes 
nøjagtige tal på. 
I henhold til Rådsafgørelserne skal NIC tjene en lang 
række forskellige formål, og lånene ydes af Banken på 
grundlag af de af Kommissionen opstillede »retnings­
linjer«, på en måde, så procedurerne forenkles mest 
muligt, hvilket også er Kommissionens ønske. Kommis­
sionen beklager, at Revisionsretten ikke er tilfreds med 
den dokumentation, den får stillet til rådighed. Den er 
rede til at tage enhver ny anmodning fra Revisionsretten 
op til overvejelse for at sikre, at Revisionsretten kommer 
til at råde over alle dokumenter, der er nødvendige for 
Rettens udøvelse af sit hverv. I denne forbindelse vil 
Kommissionen yde den fornødne praktiske bistand for at 
sikre forståelse af denne dokumentation. 
12.45. Med hensyn til Revisionsrettens intentioner om 
specielt at foretage stedlig revision i forbindelse med 
globallån, må det bemærkes, at selv om Revisionsretten i 
henhold til finansforordningen har ret til at foretage en 
sådan revision, ville Kommissionen ønske, at Revisions­
retten var enig med Kommissionen i, at en sådan revision 
ikke er nødvendig, eftersom den rent faktisk ville være 
ensbetydende med, at den endelige lånemodtager under­
kastes tredobbelt revision. 
Man må i øvrigt ikke glemme, at det formidlende organ i 
forbindelse med globallån bærer hele risikoen. 
Kommissionen opfordrer derfor Revisionsretten til at 
søge at finde frem til andre måder, hvorpå den kan udøve 
de beføjelser, den har fået tillagt. Generelt erindrer 
250 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
Kommissionen om, at problemerne i forbindelse med den 
stedlige revision, der gennemføres af Revisionsretten, er 
ved at blive undersøgt af de implicerede parter, hvilket i 
betragtning af problemerne med at få fastlagt de praktiske betingelser for denne revision sker på allerhøje­
ste niveau. (Se også Kommissionens svar på punkt 12.17 
og 12.18 vedrørende stedlig kontrol i almindelighed). 
C1) Se Kommissionens foreløbige rapport om foranstaltninger 
til opfølgning af dechargen for 1984 — dok. KOM(86) 423 
endelig udg. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 251 
ANDEN DEL 
KOMMISSIONENS SVAR 
De europæiske udviklingsfonde 
BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE DEN Den femte EUF 
ØKONOMISKE FORVALTNING 
Den tredje og fjerde EUF 
3. Kommissionen traf i 1985 endnu 2 finansierings-
afgørelser for den tredje EUF. Det drejede sig om 
transaktioner med hurtig udbetaling, hvoraf den ene i 
øvrigt allerede er afsluttet. 
Den 10. september 1986 traf Kommissionen afgørelse om 
at overføre de sikre restbeløb fra 3. EUF (15,95 mio ECU) 
til 5. EUF. 
Det beløb, der er disponeret over, men som endnu ikke er 
udbetalt (13,6 mio ECU pr. 31. august 1986), vedrører pr. 
definition endnu ikke afsluttede projekter. Når disse 
projekter er afsluttet, dvs. ved afslutningen af 3. EUF, vil 
restbeløbet vedrørende disse projekter også blive overført 
til 5. EUF ved en afgørelse svarende til den, der er nævnt i 
andet afsnit. 
For så vidt angår de resterende midler under den fjerde 
EUF, er de diverse indtægter for en stor dels vedkommen­
de anvendt inden for rammerne af genopretnings- og 
rehabiliteringsplanen for visse Sahel-lande. For de endnu 
disponible beløb under de indikative programmer vil der 
blive indgået forpligtelser, efterhånden som de tilsvarende 
projekter iværksættes. 4. De af revisionsretten nævnte procenter for visse lande 
svarer til betalingerne ultimo 1985 vedrørende den 
bistand, der kunne planlægges under 5. EUF. De 
respektive procenter for forpligtelserne var 55 %, 65 %, 
31 %, 45 % og 62 %, og disse tal ligger noget nærmere det 
af Revisionsretten umiddelbart før nævnte gennemsnit på 
77 %. For så vidt angår Revisionsrettens bemærkninger 
vedrørende de alt for lange frister, der er brugt til 
indgåelse af lånekontrakter, fastsættes tidsplanen for 
forberedelsen af lånekontrakterne således, at underskri­
velsen finder sted på et tidspunkt, som tillader, at 
udbetalingerne vedrørende lånene på særlige vilkår kan 
forløbe normalt, samtidig med at den afdragsfri periode 
på 10 år, hvis løbetid begynder på tidspunktet for 
underskrivelsen af lånekontrakterne, bevares i videst 
muligt omfang. 
Der tages således hensyn til: 
— i givet fald det gavebistandsbeløb, der måtte være til 
rådighed, og som det er normalt at bruge først, 
således at underskrivelsen af lånekontrakten kan 
udskydes; i så fald vil udbetalingsprocenten for 
gavebistanden naturligvis være højere end udbeta­
lingsprocenten for lånene på særlige vilkår; 
— forløbet af kontraktindgåelsesproceduren og dermed 
det forventede tidspunkt for den første betaling. 
Det er usædvanligt, at en udbetaling er blevet forsinket 
alene på grund af, at der ikke har foreligget en 
underskrevet lånekontrakt. 
252 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
BEMÆRKNINGER OM 
REGNSKABSSYSTEMER OG 
-PROCEDURER 
5. Som et resultat af Kommissionens tjenestegrenes 
bestræbelser på at få medlemsstaterne til at overholde 
deres forpligtelser blev den samlede forsinkelsesperiode 
for bidragene formindsket med næsten 1/3 i 1985 
sammenholdt med 19.84. Dette problem vil forhåbentlig 
blive løst med vedtagelsen af finansforordningen for 6. 
EUF, som indeholder bestemmelser om en strafrente ved 
forsinket betaling. 
Revisionsretten omtaler den eksisterende praksis, hvoref­
ter betalinger først bogføres, når der foreligger debetadvis 
fra den pågældende bank. 
Det nuværende system blev udviklet for at undgå 
besværlige posteringer til justering af valutadifferencer, 
som fremkommer ved betalinger i anden valuta end ECU. 
De forslag, som nu er under overvejelse vedrørende 
direkte adgang til banker via edb, forventes at føre til en 
hurtigere bogføring af betalingerne i fremtiden. 
6. Det fremgår af undersøgelsen af de af Revisionsretten 
nævnte tilfælde, at det drejer sig om: 
— For så vidt angår bilag, rettelse—ganske vist uden en 
særlig procedure — af hullefejl (2 tilfælde); bilag, som 
forelå, men var vedlagt sager beroende hos andre 
tjenestegrene; forpligtelse indgået på grundlag af 
kontrakten uden bilag, der i det pågældende tilfælde 
ikke skønnedes absolut nødvendige (2 tilfælde); 
betaling foretaget på grundlag af erklæringen om 
tilsynet med arbejderne og den ansvarlige administra­
tions attest, men uden kontrahentens opgørelse; 
ændringer af en opgørelse foretaget i hånden af 
delegationen, der som den eneste kunne attestere 
ydelsens rigtighed. 
— For så vidt angår betalingsforsinkelserne, viser det 
sig, at Kommissionens tjenestegrene kun bærer 
ansvaret herfor i 3 af de af Revisionsretten påpegede 
tilfælde. I de øvrige tilfælde drejer det sig om 
forsinkelser, som skyldtes AVS-staten (3 tilfælde), 
uoverensstemmelser, der skulle bilægges, eller enig­
hed, der skulle opnås, inden betalingen kunne 
foretages (3 tilfælde), eller kreditor selv (forsinket 
fremlæggelse af bankgaranti). I et enkelt tilfælde er 
der ikke tale om en forsinkelse, men om en forkert 
fakturadato. 
For så vidt angår forsinkelser med bogføringen, især i 
årets første kvartal, må det påpeges, at regnskabsåret 
1985 blev afsluttet og kontiene genåbnet pr. 21. 
februar 1986. Det er rigtigt, at der i en vis periode ikke er kontinuitet 
i den officielle regnskabsførelse. Det hindrer ikke, at 
regnskabet for det nye regnskabsår indtil afslutningen 
af det foregående regnskab føres særskilt, selv om der 
ikke kan fremlægges kumulerede regnskaber. 
7. De berørte tjenestegrene deler Revisionsrettens 
opfattelse. Der er for nylig gjort fremskridt, idet 
hulkortene for projekt- og kontraktkortdatas vedkom­
mende er blevet afløst af direkte registrering på en 
terminal tilsluttet datamaten. Kommissionen er imidler­
tid klar over, at der endnu mangler meget, og den 
bestræber sig på at råde bod på dette, i det omfang den har 
personale og bevillinger til rådighed dertil. 
8. I mangel af en egentlig procedurehåndbog har der 
længe til brug for de delegerede eksisteret en samling 
forskrifter, som bl.a. i detaljer omhandler indgåelse og 
gennemførelse af EUF-kontrakter. 
Denne samling, der netop er udsendt til delegationerne i 
en fuldstændig ajourført udgave, bidrager i vid udstræk­
ning til »fastlæggelse og koordinering af de opgaver, der 
skal udføres af personalet i finansforvaltningen og i 
Kommissionens delegationer«. 
For så vidt angår den særlige bistand (f.eks. Dublin­
planen), medfører kravet om en hurtig iværksættelse, at 
delegationen kommer til at spille en afgørende rolle. Især 
er delegationen den eneste, der over for tjenestegrenene i 
Bruxelles kan attestere ydelsernes rigtighed, bl.a. på 
grundlag af bilag, som den naturligvis stiller til rådighed 
for de forskellige instanser, der udøver intern og ekstern 
kontrol, med henblik på kontrolforanstaltninger på 
stedet. 
BEMÆRKNINGER OM AVS-STATERNES 
ROLLE VED FASTLÆGGELSEN AF 
BISTANDEN 
Planlægning af bistanden 
Fastlæggelse af modtagerstaternes vigtigste behov 
10. (0 Planlægningsbegrebet har udviklet sig betydeligt 
fra konvention til konvention, hvilket viser såvel AVS-
C1) Fodnoterne findes sidst i anden del. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 253 
staternes som Fællesskabets vilje til at øge planlæg­
ningens effektivitet. 
Med overgangen fra Lomé I til Lomé II bestræbte man sig 
på at lade en planlægning, der i hovedsagen var 
koncentreret om fastlæggelse af en projektliste, afløse af 
en planlægning baseret på definition af »prioriterede 
mål«, således at de af Fællesskabet finansierede foran­
staltninger i højere grad kunne afstemmes efter de 
udviklingsprioriteter, de enkelte AVS-stater fastsatte. 
Ud fra AVS-statens mål og prioriteter skulle der således 
fastlægges prioriterede interventionsområder, som det 
vejledende beløb for fællesskabsbistanden skulle fordeles 
på, idet fordelingen i videst muligt omfang blev fastlagt i 
procenter. Kun de klart identificerede projekter eller 
handlingsprogrammer skulle anføres i de indikative 
programmer (IP). 
Den vanskeligste fase i planlægningen var derfor 
definitionen af de »prioriterede mål«, for så vidt som det 
ud over identificering af generelle mål af makroøkono­
misk art drejede sig om at nå frem til at fastlægge mere 
operationelle og konkrete mål (f.eks. sektorbestemte). 
Dette kunne ikke altid gennemføres i fuldt omfang, og 
begrebet mål afløstes af begrebet sektor, idet planlæg-
ningsdrøftelserne tog sigte på en procentvis fordeling af 
det indikative program på prioriterede sektorer. De 
indikative programmer under Lomé II omfatter for det 
meste 3 eller 4 interventionssektorer med angivelse for 
hver enkelt sektors vedkommende af den procentdel af 
IP-midlerae, der skal afsættes til den, og de generelle mål, 
der skal nås. På baggrund af disse sektorer viste der sig 
meget hurtigt projekter, som i det indikative program blev 
fremlagt som klart identificerede, hvilket ikke altid var i 
overensstemmelse med virkeligheden. 
Planlægningen under Lomé II var således et første skridt 
bort fra udarbejdelsen af en projektliste som under Lomé 
I og henimod en større komplementaritet mellem de 
interventioner, der finansieres af Fællesskabet, og AVS-
staternes egen indsats. I praksis kunne denne nye 
fremgangsmåde kun vinde gradvis indpas afhængigt af 
bl.a. de socio-økonomiske og administrative forhold i de 
enkelte AVS-stater. 
I lyset af de således indhøstede erfaringer blev der under 
forhandlingerne om Lomé III taget nye skridt med 
hensyn til planlægningen, idet dens indhold blev nærmere 
specificeret og der blev lagt større vægt på det forbereden­
de planlægningsarbejde. 
For at sikre, at fællesskabsforanstaltningerne afpasses 
bedre efter de prioriterede sektormål, der fastlægges for de enkelte AVS-stater, er støtten til en sektorpolitik ifølge 
Lomé Ill-konventionens artikel 215 således blevet det 
centrale i planlægningsprocessen, som baseres på 2 
grundprincipper: 
— bistanden skal koncentreres på en enkelt eller nogle få 
sektorer, for at den kan få større effekt, 
— planlægningen skal forberedes ved en dialog mellem 
repræsentanter for AVS-staten og Kommissionen, 
der tager sigte på inden for målsektoren eller 
målsektorerne at identificere de foranstaltninger og 
midler, som parterne hver især skal anvende for at nå 
de fastlagte sektormål. 
Den fremgangsmåde, der anvendes i forbindelse med 
Lomé III, kan således bidrage til at afhjælpe de mangler, 
der er konstateret i forbindelse med Lomé Il-planlæg-
ningen, idet planlægningen baseres på begrebet støtte til 1 
eller 2 prioriterede sektorpolitikker i den pågældende stat 
ud fra en identificering af de vigtigste udviklings­
hæmmende faktorer i de enkelte AVS-stater. 
11. Guinea-Conakrys tiltrædelse af Lomé I-konventio­
nen blev accepteret af Fællesskabets medlemsstater og 
Kommissionen i en meget vanskelig sammenhæng: et i 
forhold til omverdenen isoleret diktatur i over 15 år. 
Resultatet heraf var, at valget af projekterne under 4. 
EUF, som i det væsentlige drejede sig om rehabilitering af 
2 nationale industrier (tekstilanlæg og plastfabrik) og 
massivt indkøb af maskiner til udviklingsforanstaltninger 
i landdistrikter i forbindelse med de nye FAPA (distrikts-
landbrug med græsgange), viste sig stærkt præget af 
usikkerhedsmomenter og risici. 
Under Lomé II blev det endeligt muligt at vinde større 
gehør hos den daværende regering, og det kan med rette 
siges, at det er lykkedes ikke blot at begrænse vanskelighe­
derne, men også at nå frem til bedre retningslinjer 
(landbrugsudviklingsprojekt i Øvre Guinea, revision og 
koncentration af programmerne for udvikling af land­
distrikter, mikroprojekter, vandforsyning i landsbyer). 
Hensyntagen til de ydre omstændigheder, der er en følge 
af situationen for de offentlige finanser og for 
valutabeholdningerne 
12 -13. I forbindelse med Lomé li-planlægningen har 
Kommissionen bestræbt sig på at tage hensyn til 
problemerne vedrørende de offentlige finanser og valu­
taknapheden i AVS-staterne. 
I visse indikative programmer nævnes udtrykkeligt 
nødvendigheden af at sikre eksisterende investeringers 
eller anlægs rehabilitering eller »konsolidere de tidligere 
254 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
resultater« (f.eks. på infrastrukturområdet, IP for 
Mauretanien, Mali, Burkina Faso). I nogle programmer 
påregnes counterpart-midlerne fra fødevarebistanden 
anvendt til finansiering af statens bidrag til de af EUF 
finansierede projekter (eks.: IP Togo). 
Selv om disse problemer har været erkendt på planlæg­
ningstidspunktet, er det hændt, at der ved forundersøgel­
sen af projekterne ikke er taget tilstrækkeligt hensyn til 
statens budgetmuligheder eller valutaknaphedssituatio­
nen i visse lande. 
Bestræbelserne på at integrere alle disse elementer er 
blevet styrket yderligere i forbindelse med Lomé III-
planlægningen i tråd med konventionen, der fremhæver 
problemerne vedrørende rehabilitering, vedligeholdelse 
og støtte til lande, der lider under valutaknaphed. 
Dette fremgår i 3 henseender af selve de indikativpro­
grammer, der er undertegnet indtil nu: 
1. I den del af IP, der vedrører de foranstaltninger, som 
modtagerstaten selv skal træffe, forpligter denne sig 
til at bevare eller øge den andel af sit budget, der skal 
afsættes til målsektoren for Fællesskabets bistand 
(f.eks. landbrug), og for økonomiske infrastrukturers 
vedkommende forpligter den sig til at iværksætte et 
rehabiliteringsprogram og oprette eller konsolidere 
en fond til sikring af vedligeholdelsen af de pågælden­
de infrastrukturer. 
2. I den del af IP, der vedrører de kriterier, som anvendes 
ved forundersøgelse af projekterne og programmer­
ne, omfatter mange IP udtrykkeligt kriterier, der 
afspejler selve konventionsteksten, såsom: 
— løbende udgifter i forhold til statens og/eller de 
pågældende enheders budgetmæssige mulighe­
der; 
— prioritet for rehabilitering og vedligeholdelse af 
eksisterende investeringer. 
3. Med hensyn til fællesskabsbistanden, idet denne for 
visse lande, der lider under et valutaknapheds-
problem, udtrykkeligt omfatter muligheden for 
finansiering af sektorbestemte importprogrammer 
(artikel 188). 
14. For så vidt angår sundhedscentrene i Kenya, er det 
ene af de 2 centre, hvoraf bygningen havde været indstillet 
siden 1982, nu fuldført og taget i drift fra 1985. Efter at 
Kommissionen i marts 1986 godkendte et supplerende 
finansieringsbidrag, er projektet som helhed ved at blive 
fuldført. Da finansieringsplanen for de 2 oliepalmeprojekter blev 
færdigudarbejdet i 1978, var Ghana i stand til at afholde 
sin andel af udgifterne, der i hovedsagen omfattede lokale 
omkostninger. Efter den alvorlige forringelse af de 
offentlige finansers situation i begyndelsen af 1980'erne 
kunne landet desværre ikke overholde sine forpligtelser 
på et tidspunkt, hvor projektet var under gennemførelse. 
15. Inden for rammerne af dette projekt har Kommis­
sionens tjenestegrene søgt at undgå enhver spredning ved 
med vilje at begrænse antallet af interventioner trods 
presset fra de guineanske myndigheder, som ønskede at 
det skulle dreje sig om et større antal hospitalsenheder. 
Denne aktion blev i øvrigt udformet som et integreret 
projekt, der omfattede: 
— udsendelse af faglig bistand (FB) til vedligeholdelse, 
— levering af små elanlæg til drift af bl.a. tandlægekli­
nikker, 
— levering af reservedele samt af et parti lægemidler og 
mindre udstyr af den allermest nødvendige art. 
I den guineanske sammenhæng var det vanskeligt at gøre 
mere. 
16 -19. Midlertidig anvendelse af EUF-midler til 
vedligeholdelse eller reparation af tidligere gennemførte 
projekter var mulig i henhold til Lomé II, men udelukken­
de som en undtagelsesforanstaltning (artikel 153). Denne 
begrænsning er ophævet med Lomé III (artikel 188, stk. 
2). 
20. For at der i højere grad kan tages hensyn til den 
valutaknaphed, mange AVS-stater faktisk lider under, 
kan der i henhold til Lomé III fremover finansieres input 
til produktionssystemet, såsom råvarer, reservedele, 
gødning osv. (jf- artikel 188, stk. 1). 
Samspillet mellem EF-foranstaltninger og nationale 
foranstaltninger 
22. Det problem, Revisionsretten påpeger i forbindelse 
med det mauritiske projekt til landbrugsudvikling på øen 
Rodrigues, har ikke unddraget sig Kommissionens 
opmærksomehed. Der er forelagt konkrete forslag for de 
nationale myndigheder, men uden større virkning, idet de 
største kvægavlere på øen tilsyneladende har gode 
forbindelser til disse myndigheder. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 255 
23. Guineas oprindelige anmodning vedrørte finansie­
ring af en udstyrsleverance til 33 polytekniske skoler og 
landbrugsvidenskabelige fakulteter. 
Kommissionens tjenestegrene, som ganske vist ikke 
kunne foretage en virkelig undersøgelse uden for 
Conakry, begrænsede interventionen til levering af udstyr 
til kun 5 polytekniske skoler og 9 landbrugsvidenskabe­
lige fakulteter, som de havde en del oplysninger om. 
I øvrigt må det bemærkes: 
— at det materiel, der blev leveret til såvel de polytekni­
ske skoler som de landbrugsvidenskabelige fakulte­
ter, var basismateriel, idet vægten blev lagt på udstyr 
til manuel brug snarere end på værktøjsmaskiner eller 
avanceret videnskabeligt udstyr, som ikke kan 
anvendes uden elektrisk strøm, 
— at der er leveret en vis mængde arbejdsmaterialer og 
reservedele, således at udstyret ikke forbliver ubrugt, 
— at der ikke uden vanskeligheder på et tidspunkt, hvor 
landet ikke var begejstret for at modtage europæiske 
tekniske assistenter, skulle uddannes nationalt perso­
nale både inden for undervisning og inden for 
vedligeholdelse. 
Forundersøgelse af projekterne 
Analyse af de handelsmæssige aspekter 
24. De af Revisionsretten påpegede problemer indgår i 
Kommissionens overvejelser. Det skal i den forbindelse 
bemærkes, at de i Lomé Ill-konventionen (artikel 95-100) 
omhandlede foranstaltninger til udvikling af handelen og 
servicesektoren i højere grad tager hensyn til aspekterne 
vedrørende indførelse af handelsstrategier og tilpasning 
af produkterne til markedsbehovene, dvs. elementer, som 
ikke kan undgå at få indflydelse på produktions-
projekterne. 
26. Da projektet blev gennemført, var situationen den, 
at staten tog sig af alt: fastsættelse af salgspriser, 
afsætningspolitik, distributionsnet osv., og da der ikke 
var nogen konkurrenter til staten, havde disse forskellige 
parametre kun relativ værdi. Det virkelige problem opstod, da grænserne blev åbnet og 
den guineanske økonomi liberaliseret, hvorved Sogui-
plasts produktion blev udsat for konkurrence fra 
importerede varer. 
Det er i øvrigt for at gøre Soguiplasts produktion 
konkurrencedygtig — både i kvalitetsmæssig henseende, 
så den er i overensstemmelse med udviklingen i kundernes 
smag, og i omkostningsmæssig henseende (produktion, 
salg) — at Kommissiones tjenestegrene har iværksat et 
udbud for at finde en europæiske teknisk partner, som 
ønsker at samarbejde med Soguiplast med henblik på 
omstrukturering og rationel drift af fabrikken. 
Tekniske undersøgelser 
28. Angående bemærkningerne vedrørende Saakow-
forsøgscen terprojek te t 
I 1979 stod det på ingen måde klart, at de omtalte 
vanskeligheder ville bringe projektets gennemførelse i 
fare. Det fremgik først af de senere erfaringer (dette var 
det første forsøg på at iværksætte ikke blot et landbrugs­
projekt, men i det hele taget et udviklingsprojekt i 
området). 
Kronologien for den fejlslagne bygge- og anlægskontrakt 
er ret vagt angivet. Som det måske vil erindres, blev 
udbudet vedrørende Saakow-projektets bygge- og an­
lægsarbejder iværksat i marts 1981, og kontrakten blev 
underskrevet 1. november samme år. På grund af 
forsinkelser, som skyldtes administrationen og kontra­
henten, kom arbejdet faktisk først i gang i oktober 1982, 
og det blev standset i november 1983, da det blev klart, at 
kontrahenten havde alvorlige vanskeligheder. 
Den fornyede overvejelse af projektets placering indledtes 
i februar 1984. Beslutningen om at flytte projektet til 
Baardhere blev truffet i juli 1984. 
29. Salget til landbrugerne af ca. 60 000 planter til 
udplantning og frønødder i perioden 1980-1985 er et klart 
tegn på, at landsbyplantager er under udvikling ved siden 
af de store plantager. 
30. For så vidt angår bemærkningerne vedrørende 
Goluen-ananasprojektet, var hensigten oprindelig, at de 3 
store generatorer skulle kunne klare spidsbelastnings­
perioder og pumpe grundvand fra 13 brønde til kunstvan­
ding i tørtiden. Imidlertid blev kun 9 brønde fuldført som 
følge af senere ændringer, der blev foretaget under 
gennemførelsen. Kapacitetsudnyttelsen vil blive forøget, 
256 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
efterhånden som vandingssystemet bliver operationelt og 
plantagen på i alt 185 ha virkeliggjort. 100 kW generato­
ren bruges til el-forsyning af landbrugscentret. 
31. Jf. punkt 14 ovenfor. 
33. Hverken i Guinea eller andre steder er problemet 
vedrørende forsyninger med input og forbrugsvarer 
blevet negligeret. 
De ringe risudbytter kan ikke udelukkende tilskrives 
mangel på gødning, men hænger også sammen med den 
landbrugspolitik, den siddende regering fører: 
— statens opkrævning af en afgift af produktionen, 
— mangel på basale varer på markederne i land­
distrikterne, 
— landbrugspriser uden incitament. 
De utilstrækkelige risudbytter, der er konstateret på de 
pågældende arealer, er derfor først og fremmest et resultat 
af manglende motivation for landbrugerne, der tidligere 
har været vant til i udstrakt grad at leve under et 
selvforsyningssystem. 
Undersøgelse af projekternes administrative og 
finansielle forhold 
35. Tekstilanlægget i Sanoyah i Guinea er på vej til at nå 
produktionsstadiet under tilfredsstillende forhold, og der 
er for nylig mellem en international gruppe og Guinea 
undertegnet en aftaleprotokol om oprettelse af et selskab 
med blandingsøkonomi med henblik på drift af anlægget, 
hvilket viser, at vanskeligheden er overvundet. 
36. Projektet er beliggende i et område, som i øvrigt 
udgør en del af landets mest udviklede region, hvor de 
økologiske og meteorologiske forhold er gunstige. 
Problemet med de utilstrækkelige lønninger hænger 
sammen med den alvorlige forværring af landets økono­
miske situation, der indtrådte i perioden mellem forun­
dersøgelsen og iværksættelsen af projektet. Det vil kun 
kunne løses i takt med den økonomiske genopretning, der 
nu er undervejs. Som forholdene i øjeblikket er, kan der 
ikke forudses en generel lønforhøjelse. Kommissionen er klar over denne situation, der må forventes at bedre sig 
med den almindelige genopretning af den ghanesiske 
økonomi, som Twifo-projektet skal bidrage til. 
37. Vandforsyning i byen Praia i Kap Verde. Revisions­
retten påpeger det vigtige problem med hensyn til den 
offentlige forvaltning af drikkevandsforsyningen i Praia, 
der behøver en gennemgribende omstrukturering, hvis 
der skal opnås en optimal udnyttelse af de investeringer, 
der er finansieret via EUF's midler eller af andre 
bistandsydere. 
Det er rigtigt, at Kommissionen har finansieret en 
hastende tranche via 4. EUF med henblik på rehabilite­
ring af de eksisterende anlæg i de tættest befolkede 
kvarterer; forundersøgelsen vedrørende projektet viste, 
at det var nødvendigt at omstrukturere det daværende 
forvaltningssystem, idet faktisk 3 ministerier deltog i 
forvaltningen. Denne struktur — som var en arv fra den 
gamle kolonimagt — var afpasset efter den politik, der 
førtes tidligere, hvor det i realiteten var moderstaten, der 
varetog investeringerne og driften. 
Kommissionen har fundet det hensigtsmæssigt at fore­
lægge myndighederne i Kap Verde anbefalinger til 
overvejelse med henblik på forbedring af vandforvalt­
ningen i Praia, på grundlag af den undersøgelse, der er 
finansieret med midler fra 4. EUF. Ifølge denne 
undersøgelse foreslås der en struktur med finansiel 
autonomi og en plan for opkrævning af afgifter, således at 
der kan opnås finansiel balance. 
40. Kreditlinjen for bistand til SMV i Guinea er blevet 
overført til BICIGUI, en nyoprettet bank, hvori EIB har 
overtaget en kapitalandel; kreditlinjen er således trådt ind 
i den operationelle fase. 
41 - 42. Revisionsrettens bemærkninger under disse 2 
punkter følger samme linje som de generelle bemærk­
ninger, der er fremsat under punkt 10 — 13, og på hvilke 
Kommissionen har koncentreret sit svar. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 257 
BEMÆRKNINGER OM FÆLLESSKABETS 
ANSVARSOMRÅDE VED FORVALTNING 
AF BISTANDEN 
Udførelse af projekterne 
Udbudsbetingelser for offentlige kontrakter finansieret 
af EUF 
43 - 44. Efter langvarige forhandlinger blev der vedta­
get udbudsbetingelser for bygge- og anlægsarbejder og 
indkøb for så vidt angik de stater, der var associeret med 
Fællesskabet inden for rammerne af Yaoundé-konventio-
nerne. Disse udbudsbetingelser blev offentliggjort i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende i 1972 (2). Den 
pågældende tekst blev derefter inkorporeret i lovgiv­
ningen eller bestemmelserne i alle medlemsstater og 
associerede stater, der havde undertegnet Yaoundé-
konventionerne. 
Ved den første udvidelse skønnedes det, at disse 
betingelser — som følge af de særlige forhold, der gjorde 
sig gældende med hensyn til lovgivningen i de engelskta­
lende AVS-stater og i nogle af de nye medlemsstater — 
ikke umiddelbart kunne indføres i samtlige AVS-stater. 
Det var således nødvendigt at foretage en fuldstændig 
omarbejdelse af teksten. Dette arbejde blev iværksat og 
førte til 3 dokumenter (bygge- og anlægsarbejder, indkøb 
og tjenesteydelser) dateret 1979 og 1980 (VIII/1213/79, 
VIII/347/79 og VIII/510/80). Disse dokumenter fulgte 
den normale procedure i Rådet for De europæiske 
Fællesskaber, i hvis instanser de var genstand for en 
langvarig færdigbehandling. De blev derefter forelagt 
AVS-staterne, som fremsatte modforslag, hvoraf Fælles­
skabet accepterede en del. Resultatet af dette arbejde, der 
klart har været langvarigt og kompliceret, fremgår af 2 
dokumenter, hvoraf det ene vedrører bygge- og anlægs­
kontrakter og det andet indkøbskontrakter (6421/83 og 
6422/83). På det tidspunkt, da der var mulighed for at 
indlede virkelige forhandlinger mellem Fællesskabet og 
AVS-staterne, stillede forhandlingerne om fornyelse af 
selve konventionen sig i vejen for dette. 
Betingelserne vedrørende tjenesteydelser har måttet 
behandles særskilt, eftersom AVS-stateraes modforslag 
vanskeliggjorde drøftelserne, i mellemtiden er den 3. 
Lomé-konvention kommet til og har ændret principperne 
for indgåelse af sådanne kontrakter. Dette område må 
således tages op til fuldstændig fornyet behandling, en 
proces, der netop nu er ved at være afsluttet i Kommissio­
nens tjenestegrene, som i oktober 1985 på uformelt plan 
indledte forhandlinger om teksterne vedrørende bygge-
og anlægskontrakter og indkøbskontrakter. AVS-stater­
ne har for nylig meddelt, at de forudså, at forhandlingerne 
kunne blive langvarige, eftersom de mangler kvalificerede 
eksperter til at bistå sig på et så kompliceret område. Det »pour mémoire«, der er anført i AVS/FIN-arbejds-
gruppens programmer, betyder, at spørgsmålet skal 
drøftes formelt, så snart ovennævnte forhandlinger på 
uformelt plan har ført til en afklaring af holdningerne og 
visse foreløbige problemer, idet der kun skal finde 
drøftelser sted i AVS/FIN-gruppen, såfremt der opstår 
betydelige vanskeligheder for forhandlerne, som kræver, 
at Fællesskabet tager sine oprindelige holdninger op til 
fornyet overvejelse. 
45. Kommissionen er i besiddelse af en del af de af 
Revisionsretten omtalte nationale lovgivninger og kan 
om nødvendigt henvende sig til delegationerne på stedet 
for at få supplerende oplysninger. Delegationernes midler 
tillader dem imidlertid ikke at føre en løbende ovesigt 
over lovgivningerne med regelmæssig ajourføring. 
Det ville i øvrigt være fejlagtigt at antage, at det drejer sig 
om en række vidt forskellige lovgivninger: ud over den 
kendsgerning, at lovgivningerne på området har mange 
fælles træk, må det tages i betragtning, at de stater, der 
ikke har været kontraherende parter i Yaoundé-konven-
tionen, ofte og i stigende grad støtter sig til FIDIC-
udbudsbetingelserne eller ovennævnte 1972/73-udbuds-
betingelser eller endog på frivillig basis anvender de 
ligeledes tidligere nævnte udkast. 
Voldgiftsproceduren ved uoverensstemmelser under 
gennemførelsen af offentlige kontrakter 
46 - 48. Udarbejdelsen af de voldgiftsprocedureregler, 
der er nævnt i artikel 23 i protokol nr. 2 til den første 
Lomé-konvention, indledtes uden forsinkelse i Kommis­
sionens tjenestegrene og resulterede i 1977 i et udkast til 
voldgiftsprocedureregler for offentlige kontrakter finan­
sieret af Den europæiske Udviklingsfond. 
Dette dokument blev imidlertid mødt med indsigelser fra 
visse medlemsstater, som fandt det overflødigt at 
fastlægge bestemmelser på et område, hvor der i forvejen 
findes en række tekster, som for størstepartens vedkom­
mende er vedtaget af internationale organisationer og 
allerede har vist deres anvendelighed. 
Ifølge de 2 Yaoundé-konventioner og de 3 Lomé-
konventioner skal tvister som en overgangsforanstaltning 
afgøres efter Det internationale Handelskammers (ICC) 
voldgiftsregler. Dette er imidlertid kun sket få gange: i alt 
18 sager er blevet indbragt for ICC, og kun i 3 tilfælde er 
der afsagt kendelse. Af juridisk-tekniske og ligeledes 
politiske årsager har der i øvrigt efterhånden blandt AVS-
staterne udviklet sig en vis modvilje mod ICC's voldgifts­
ret, og de pågældende 3 kendelser er ikke blevet 
fuldbyrdet. 
258 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
I slutningen af 1979 enedes generaldirektoratet for 
udviklingstjenestegrene og Kommissionens juridiske 
tjeneste således om, at det ville være hensigtsmæssigt at 
lade ICC-voldgiftssystemet afløse af De forenede Natio­
ners kommission for international Handelsrets (UNO-
TRAL) system, som, da det er vedtaget på verdensplan, i 
princippet ikke skulle møde modstand hverken fra 
medlemsstaternes eller AVS-staternes side. 
Under forhanlingerne om Lomé III foreslog Kommissio­
nen en tekst, hvori der udtrykkeligt henvistes til 
UNCITRAL-reglerne. AVS-staterne fandt imidlertid, at 
spørgsmålet på grund af sin tekniske beskaffenhed 
krævede en nærmere undersøgelse, som forhandlings­
situationen på daværende tidspunkt ikke tillod, og de 
foreslog at bibeholde den relevante bestemmelse fra Lomé 
II, samtidig med at de anmodede Kommissionen om at 
undersøge problemet. Denne undersøgelse er nu i gang: 
der er indledt et arbejde med henblik på tilpasning af 
UNCITRAL-voldgiftsreglerne til de særlige forhold, der 
gør sig gældende i forbindelse med EUF, og der forventes 
at foreligge et dokument i februar 1987. 
49 - 50. Kommissionen har ikke juridiske beføjelser til 
at intervenere i bilæggelsen af tvister, der opstår mellem 
en virksomhed og en administration. Det kan den kun 
gøre, såfremt parterne anmoder den derom; i øvrigt 
fremgår det af nogle af betingelserne, f.eks. ovennævnte 
betingelser vedrørende bygge- og anlægskontrakter og 
indkøbskontrakter, at ingen tvist kan overgives til 
voldgift, hvis mulighederne for forligsmægling efter den 
pågældende nationale lovgivning ikke er udtømt. Uover­
ensstemmelser afgøres således ofte i mindelighed. 
Under disse omstændigheder er Kommissionen ikke i 
stand til at opstille en udtømmende fortegnelse over de 
tvister, der indbringes for de forskellige administrative og 
retslige instanser på nationalt plan. For så vidt angår de 
tvister, der indbringes for ICC, berører de kun parterne 
selv, og disse underretter ikke altid Kommissionen, som 
er udenforstående i proceduren. 
Da der ikke kan udarbejdes en sådan fortegnelse, er der i 
stedet forberedt et edb-program med henblik på registre­
ring af de vigtigste tvister, der er behandlet siden 1983, 
med klassificering efter lande, sektorer og juridiske 
problemer—i overensstemmelse med det af Revisionsret­
ten udtrykte ønske. Dette program forventes at være 
operationelt i oktober 1986. Evalueringen af projekterne 
Evaluering under gennemførelsen 
51. Kommissionen deler Revisionsrettens opfattelse 
med hensyn til, at der oftere kunne have været gjort brug 
af Lomé li-konventionens artikel 118, stk. 1. 
Den har til hensigt fremover at lade finansieringsaftalerne 
omfatte bestemmelser og beløb med henblik på opfølg­
ning og evaluering af programmerne og projekterne. 
Dette er ikke ensbetydende med, at der tidligere har 
manglet en sådan indsats. Tværtimod har den opfølgning, 
som bl.a. delegationerne har foretaget, og evalueringer 
mellem de forskellige projektfaser i mange tilfælde gjort 
det muligt at forbedre gennemførelsen og resultaterne af 
projekterne. 
55. Straks efter underskrivelsen af kontrakten om lånet 
på 3,04 mio ECU på særlige vilkår i 1981 oprettede de 
mauritiske myndigheder en »revolving fund« til finansie­
ring af opførelsen af beskedne huse via lån med en 
rentesats på 2,5 %. 
Kommissionen overførte i 3 successive trancher 1 485 846 
ECU til Mauritius Housing Corporation. De resterende 
beløb er imidlertid endnu ikke overført netop på grund af, 
at Kommissionen trods sine mange anmodninger gennem 
tiden ikke har modtaget oplysninger om anvendelsen af 
de tildelte midler. Den seneste anmodning om disse 
oplysninger, som blev fremsat i maj 1986, havde form af 
en sidste henstilling, inden projektet ville blive standset. 
Efterfølgende evaluering af projekterne 
57. Mens Kommissionen er fast besluttet på systema­
tisk at indføre samtidige evalueringer, vil noget sådant 
derimod være langt vanskeligere og i øvrigt mindre 
berettiget for så vidt angår de efterfølgende evalueringer, 
der klart ikke kan finansieres inden for rammerne af 
projekterne, og hvoraf et repræsentativt antal er tilstræk­
keligt til at drage de nyttige konklusioner med henblik på 
forberedelsen af andre projekter inden for en given 
kategori. 
Kommissionen erkender imidlertid det berettigede i de 
betænkeligheder, Revisionsretten giver udtryk for, og 
som illustreres af det eksempel, den nævner. Kommissio­
nen vil bestræbe sig på gradvis at styrke den efterfølgende 
evaluering, bl.a. inden for rammerne af de såkaldte 
»globale« evalueringer for de enkelte lande. 
15. 12. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende 259 
Hensyntagen til Revisionsrettens tidligere bemærkninger 
60 - 61. Revisionsretten synes at være af den opfattelse, 
at det alene afhænger af Kommissionen, om de lakuner 
eller utilstrækkeligheder, Revisionsretten konstaterer i 
forbindelse med sin kontrol, afhjælpes. 
Der er måske grund til at minde om, at samarbejdet i 
medfør af Lomé-konventionerne foregår på lige fod 
mellem Fællesskabet og AVS-staterne, og at det derfor 
ikke ligger inden for Kommissionens rækkevidde at 
afhjælpe de fejl eller mangler, der skyldes AVS-staterne 
selv, og som ofte er den egentlige årsag til de nævnte 
lakuner eller utilstrækkeligheder. 
Kommissionen bestræber sig for sit vedkommende på at 
tage størst muligt hensyn til de indhøstede erfaringer. 
STABEX 
Anvendelsen af overførslerne 
62. En undersøgelse af de lokale årsager er ikke blot 
nødvendig for at konstatere, om de pågældende tab 
skyldes en mod Fællesskabet fjendtlig handelspolitik, 
men også og navnlig i forbindelse med konsultationerne 
til klarlæggelse af, om det er hensigtsmæssigt at nedsætte 
overførselsgrundl'aget af årsager, som kan tilskrives den 
pågældende AVS-stat (artikel 164). 
Før den tredje konventions ikrafttræden skulle en AVS-
modtagerstats beslutning om anvendelsen af de overførte 
midler kun respektere de mål, der var fastlagt* i den anden 
konventions artikel 23, stk. 2, og der var ingen bestemmel­
se, som søgte at knytte denne beslutning sammen med 
årsagen til det konstaterede tab. Med den tredje 
konvention (artikel 170, stk. 3) er denne ordning blevet 
ændret, således at den AVS-stat, der har til hensigt at 
anvende midlerne uden for den sektor, i hvilken 
indtægtstabet er opstået, skal forelægge en begrundelse. 
63. Før den tredje konventions ikrafttræden var der 
ikke fastsat sanktioner for det tilfælde, at en AVS-stat 
ikke respekterede sin forpligtelse til at fremlægge en 
rapport om anvendelsen. Kommissionen kunne blot 
minde om denne forpligtelse. Ifølge den tredje konvention 
er det derimod under visse omstændigheder muligt at 
udsætte anvendelsen af en afgørelse vedrørende en senere 
overførsel. Modtagerlandenes tilbagebetaling af 
overførsler 
65. De kriterier, der ligger til grund for Kommissionens 
forslag, er de samme som dem, der er nævnt i de relevante 
bestemmelser, og kan derfor ikke være mere præcise end 
disse. 
66. Kommissionen er klar over de problemer, der kan 
opstå i forbindelse med en stram anvendelse af teksterne 
på den af Revisionsretten beskrevne situation. 
SYSMIN 
68. Det bør tilføjes, at ifølge en AVS/EØF-afgørelse var 
31. oktober 1985 sidste frist for indgivelse af ansøgninger 
vedrørende Sysmin-interventioner under den anden 
Lomé-konvention, hvilket er forklaringen på de 3 sene 
anmodninger. 
Forsinkelser i gennemførelsen 
69. For så vidt angår de pågældende to projekter, skal 
følgende præciseres: 
Zaire: — periode på 24 måneder mellem datoen for 
anmodningen og undertegnelsen af lånekon­
trakten (dvs. indtil Sysmin-midlerne blev 
stillet til rådighed), 
— hvortil kommer en periode på 3 1/2 år for 
gennemførelsen af projektet, ved afslut­
ningen af hvilken interventionsbeløbet var 
fuldt udbetalt. 
Zambia: — periode på 20 måneder mellem anmodningen 
og undertegnelsen af lånekontrakten, 
— hvortil kommer en periode på 3 år og 2 
måneder for gennemførelsen af projektet, 
ved afslutningen af hvilken interventionsbe­
løbet var fuldt udbetalt. 
70. Det må tilføjes, at denne forsinkelse navnlig skyldes 
den bistandsmodtagende AVS-stats eller mineoperatørs 
udarbejdelse og iværksættelse af anvendelsesprogrammet 
eller -projektet. 
260 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 86 
71. Faserne i proceduren er følgende: Kommissionen 
træffer afgørelse om interventionsanmodningens beretti­
gelse og fastlægger derefter interventionsbeløbet; når den 
dernæst har foretaget en evaluering af et givet projekt eller 
program og på ny hørt EUF-udvalget, træffer den 
afgørelse om finansieringen. 
KONTROL AF MIDLER FORVALTET AF 
DEN EUROPÆISKE INVESTERINGSBANK 
(EIB) 
73-74. Som Revisionsretten erkender, er situationen 
med hensyn til oplysningerne fra Banken om EUF-
finansierede projekter forvaltet af Den europæiske 
Investeringsbank blevet bedre siden 1984 efter en aftale 
mellem Kommissionen og Banken om de oplysninger, 
sidstnævnte skal fremlægge. Denne forbedring har været 
betydelig for så vidt angår projekter, om hvilke der er 
truffet afgørelse efter den 1. januar 1984, og de 
oplysninger, der fremlægges, svarer mutatis mutandis til, 
hvad der blev aftalt i 1984 mellem Kommissionen, 
Banken og Revisionsretten med hensyn til de af EIB 
forvaltede projekter, som finansieres via Det nye 
Fællesskabsinstrument (NIC). Skæringsdatoen den 1. 
januar 1984 blev betragtet som nødvendig på grund af 
praktiske problemer med tilvejebringelse af oplysninger 
vedrørende projekter, som der i mange tilfælde var truffet 
afgørelse om flere år tidligere. Kommissionen og Banken 
har allerede over for Revisionsretten tilkendegivet, at de 
er villige til sammen at forhandle om en aftale om 
oplysninger, som Banken skal forelægge angående de af 
Banken forvaltede projekter, hvortil der ydes udviklings­
bistand fra Fællesskabet, herunder om nødvendigt 
ændringer i de nu forelagte oplysninger. I marts 1986 blev 
der afholdt et første møde med Revisionsretten, på hvilket 
Kommissionens repræsentant erklærede, at Kommissio­
nen ville sikre, at oplysningerne om udviklingsprojekter­
ne kom til at svare til de oplysninger, som Banken måtte 
aftale med Revisionsretten for fremtiden at fremlægge 
med hensyn til NIC-støttede investeringer. Der foreligger 
mulighed for nye møder. Under alle omstændigheder er Kommissionen rede til på 
ny at undersøge enhver anmodning, Revisionsretten 
måtte fremsætte med hensyn til dokumenter, der er 
nødvendige for, at den kan udføre sine opgaver. 
Projekter, som finansieres af Bankens egne midler, og 
hvortil der ydes rentegodtgørelser, forvaltes fuldt ud af 
Banken i overensstemmelse med de regler, betingelser og 
procedurer, der er fastlagt i Bankens vedtægter og i Lomé-
konventionerne. Revisionen, for så vidt angår disse 
projekter, er således omfattet af bestemmelserne i 
Bankens vedtægter. Rentegodtgørelser i forbindelse med 
lån, der anvendes til finansiering af projekterne, ydes 
automatisk i henhold til konventionen. Formålet med en 
rentegodtgørelse er ikke at tilvejebringe midler til en 
investering som sådan, men at lette den byrde i form af 
fremtidige gældsforpligtelser, som AVS-låntageren påta­
ger sig. Efter Kommissionens opfattelse er de oplys­
ninger, Banken fremlægger vedrørende samtlige rente­
godtgørelser, tilstrækkelige til, at Revisionsretten kan 
kontrollere, om formålet opfyldes. 
For så vidt angår spørgsmålet om kontrol på stedet af de 
af Banken forvaltede projekter, er beføjelserne på dette 
område fastlagt i fællesskabsbestemmelserne, herunder i 
den interne aftale vedrørende Lomé li-konventionen, 
artikel 29, stk. 4, hvoraf det fremgår, at de EUF-
transaktioner, som administreres af Banken, omfattes af 
de godkendelsesprocedurer, der er fastsat i Bankens 
vedtægter. 
Uanset disse bestemmelser har Kommissionen og Banken 
accepteret den praksis, at Revisionsretten kan gennemfø­
re kontrol på stedet af EUF-finansierede projekter, som 
forvaltes af Banken, når de pågældende projekter 
samfinansieres af Banken og Kommissionen. 
Generelt henleder Kommissionen opmærksomheden på, 
at problemerne vedrørende Revisionsrettens kontrol på 
stedet er under overvejelse, og at de i betragtning af 
vanskelighederne med den nærmere fastlæggelse af den 
praktiske side af denne kontrol undersøges af de berørte 
parters højeste instanser. 
(0 Se også Revisionsrettens bemærkninger under punkt 41 og (2) EFT nr. L 39 af 14.2.1972; berigtiget i EFT nr. L 214 af 
42. 2.8.1973.