Kommissionens beslutning

af 28. juli 1999

om den statsstøtte, som Italien påtænker at yde Fiat Auto SpA til virksomheden i Pomigliano d'Arco (Napoli)

(meddelt under nummer K(1999) 2916)

(Kun den italienske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2000/318/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler(1), og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) I tidsrummet oktober-december 1997 anmeldte den italienske regering under henvisning til traktatens artikel 88, stk. 3, seks forslag til statsstøtte til Fiat Auto SpA (i det følgende benævnt "Fiat")(2), herunder støtten til virksomheden i Pomigliano d'Arco, Napoli-provinsen, i Campania-regionen (i det følgende benævnt "Fiat Cassino"), der blev registreret under nr. 727/97 den 28. oktober 1997. De italienske myndigheder blev anmodet om yderligere oplysninger, som der måtte rykkes for flere gange, for at Kommissionen kunne få de oplysninger, der var nødvendige, for at den kunne træffe den beslutning. Den 23. april 1998 blev der afholdt et møde med repræsentanter for Italien og Fiat, hvor der blev gjort rede for, hvilke procedurer der gælder for behandlingen af denne sag. Ved brev af 20. november 1998 gav de italienske myndigheder en delvis besvarelse på Kommissionens spørgsmål.

(2) Ved brev af 3. marts 1999 underrettede Kommissionen Italien om, at den havde besluttet at indlede proceduren i traktatens artikel 88, stk. 2, over for nævnte støtteforanstaltninger, og den pålagte samtidig Italien pligt til inden for en måned at fremsende alle de dokumenter og oplysninger, som var nødvendige, for at Kommissionen kunne vurdere, om den påtænkte støtte var forenelig med fællesmarkedet. I tilfælde af manglende svar ville Kommissionen vedtage en beslutning på grundlag af de oplysninger, den var i besiddelse af.

(3) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3) sammen med en opfordring fra Kommissionen til berørte parter til at fremsætte deres bemærkninger.

Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra berørte parter.

(4) Repræsentanter for Kommissionen rejste til Mirafiori den 24. februar 1999 for bl.a. at drøfte Fiat Pomigliano-sagen. Den 18. maj 1999 blev der aflagt besøg på virksomheden i Pomigliano, og den 22. juni 1999 blev der aflagt besøg på Fiats virksomheder i Tichy og Biesko-Biala i Polen.

II. UDFØRLIG BESKRIVELSE AF STØTTEN

(5) Den af de italienske myndigheder påtænkte støtte skulle ydes til Fiat, som ejer virksomheder i bl.a. Italien, Polen, Tyrkiet og Sydamerika. I 1998 fremstillede Fiat 2,7 mio. automobiler under følgende mærker: Alfa Romeo, Ferrari, Fiat, Lancia og Maserati. I 1997 havde selskabet ca. 62000 ansatte i Italien, heraf 7500 i Pomigliano, hvor der fremstilles automobiler, der sælges under Alfa Romeo-mærket. En stor del af Fiats produktion, ca. en tredjedel, sælges til de øvrige medlemsstater.

(6) Den anmeldte investering foretages i Pomigliano i et område, der er støtteberettiget i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), med en maksimal regionalstøtte på 40 % NSÆ for større virksomheder. Investeringen, der blev påbegyndt i marts 1995, forventes afsluttet i maj 2000. I henhold til de italienske myndigheder er der tale om et beløb på 659,0 mia. ITL (nutidsværdi 476 mia. ITL, dvs. ca. 247 mio. EUR). Investeringen vedrører produktion af Alfa 156-modellen (segment D), og en ny Alfa Romeo (segment C), med kodebetegnelsen "model 937".

(7) Støtten, der ifølge de italienske myndigheders oplysninger er på nominelt 56,4 mia. ITL (30,6 mio. EUR), skulle ydes som led i den ordning, der omhandles i lov nr. 488/92(4) af 19. december 1992 om refinansiering af lov nr. 64/86 (i det følgende benævnt "lov nr. 488/92"), som var blevet godkendt af Kommissionen den 24. marts 1995. Den diskonterede støtteintensitet blev således på 12,3 % NSÆ, svarende til 10,08 % BSÆ.

(8) Kommissionen underrettede den italienske regering om, at den havde besluttet at indlede den formelle undersøgelsesprocedure over for den anmeldte støtte hovedsagelig af følgende årsager:

a) der herskede tvivl om, hvorvidt støtten var nødvendig, særlig i betragtning af hvad der var oplyst om investeringens mobilitet

b) der herskede tvivl om, hvor højt et støtteniveau der kunne tillades, da de italienske myndigheder ikke havde fremsendt de oplysninger, der var nødvendige for, at der kunne foretages en lønsomhedsanalyse.

(9) Kommissionen pålagde Italien pligt til inden for en måned at fremsende alle oplysninger, der krævedes for at kunne foretage en vurdering af, om den pågældende støtte var forenelig med fællesmarkedet. Der blev specifikt anmodet om følgende dokumenter:

a) en beliggenhedsundersøgelse til godtgørelse af projektets mobilitet

b) en godtgørelse af, at de sociale og andre følger af en eventuel lukning af virksomheden i Fiat Pomigliano ikke ville have hindret, at produktionen blev flyttet til andre steder

c) en lønsomhedsanalyse, med udgangspunkt i et referencested i et område, hvortil Fællesskabet ikke yder bistand, med henblik på en sammenligning af driftsomkostninger (lønomkostninger, komponenter/materialer, lejeomkostninger, lageromkostninger, energi/vand, telekommunikation, transport af rå- og hjælpestoffer samt færdigvarer, uddannelse mv.) i en treårsperiode regnet fra den kommercielle produktions start, samt investeringsomkostninger (herunder jord, huse/bygninger, maskiner/anlæg og udstyr samt presser, brugslån mv.)

d) undersøgelse af, hvordan gruppens produktionskapacitet ville udvikle sig før og efter investeringen.

I tilfælde af manglende svar ville Kommissionen træffe beslutning på grundlag af de oplysninger, den er i besiddelse af.

III. BEMÆRKNINGER FRA ITALIEN

(10) Efter den 9. april 1999 at have anmodet om en forlængelse af svarfristen sendte de italienske myndigheder ved brev af 16. april 1999 Kommissionen de oplysninger, der ansås for nødvendige for at kunne afslutte behandlingen af de seks sager, der var blevet anmeldt mellem oktober og december 1997, og som Kommissionen den 3. februar 1999 havde besluttet at indlede den formelle undersøgelsesprocedure over for.

(11) Den italienske regering henledte opmærksomheden på, hvad der efter dens mening er en mangel, nemlig at den undersøgelse, Kommissionen havde foretaget, ikke afspejler den økonomiske virkelighed, som danner grundlag for beslutningen om virksomhedens placering, herunder den nære sammenhæng mellem mobiliteten og udarbejdelsen af lønsomhedsanalysen. De herom fremsatte bemærkninger vedrører ikke blot Fiat Cassino-sagen, men samtlige seks nævnte Fiat-sager.

(12) For så vidt angår ovennævnte samlefabrikker(5) meddelte Italien, at Fiat havde opstillet et konkret helhedsprogram for investeringerne i tidsrummet 1993-1998 efter at have overvejet to løsningsmodeller: hvorvidt de pågældende investeringer burde anvendes til at fremme produktionen i de italienske virksomheder eller i de polske virksomheder (med den størst mulige overførsel af arbejdet til Tichy og Bielsko-Biala). De diagrammer, der er vedlagt brevet af 16. april 1999, viser, hvor stor kapacitet virksomhederne har i henhold til løsningsmodellerne. En række undersøgelser foretaget af Fiat viser, at den løsningsmodel, der indebærer, at produktionskapaciteten lægges i Polen for så vidt angår automobiler af mærkerne Fiat og Alfa Romeo henhørende under segment B, C og D, ville have været mere rentabel end den løsningsmodel, som Fiat faktisk valgte, hvor produktionen i Polen kun omfatter segment A. Ved at investere det samme eller et lidt større beløb i Polen kunne Fiat have fået en bedre rentabilitet takket være lavere arbejdsomkostninger, billigere transport til afsætningsmarkederne(6) og lavere komponentomkostninger, idet Fiats allerede velorganiserede lokalleverandørnet kunne være blevet yderligere udviklet.

(13) Der blev gjort opmærksom på fra italiensk side, at Fiat kunne have foretaget den nedskæring af arbejdskraften, der ville have været nødvendig for at flytte produktionen til Polen, ved hjælp af naturlig afgang, dvs. ved ikke at ansætte nyt personale til afløsning af de mange arbejdstagere, der stod for at skulle pensioneres, således som det fremgår af alderspyramidens form i gruppens forskellige virksomheder. Det ville imidlertid - også af Fiat - være blevet anset for en negativ følge, hvis der var sket et fald i beskæftigelsen i italienske områder med industriel tilbagegang eller i landets sydlige del.

(14) Den påtænkte regionalstøtte var ikke tilstrækkelig til at udligne de yderligere udgifter, der måtte afholdes som følge af beslutningen om at foretage investeringerne i Italien, men de bidrog afgjort til vedtagelsen af den endelige beslutning.

(15) Den italienske regering fandt derfor, at projekterne i Fiat Cassino, Mirafiori Meccanica, Cassino og Rivalta opfyldte mobilitetskravet.

(16) Fiat Pomigliano-projektets mobilitet er belyst i de allerede afgivne generelle oplysninger. Italien tilføjede, at det egentlige valg, som Fiat stod over med hensyn til Alfa 156-modellen, var, om man skulle: 1) installere hele produktionskapaciteten (100 %) i Pomigliano, eller 2) installere 60 % af produktionskapaciteten i Pomigliano og 40 % i Polen.

(17) For det andet er der den omstændighed, at lov nr. 488/92 ikke åbner mulighed for at yde støtte til et tværgående program, for så vidt angår de seks tilfælde, men tværtimod kræver, at der indsendes særskilte støtteansøgninger. Fiat forelagde seks særskilte ansøgninger, idet de første to ansøgningsindkaldelser, der tjente til at afgøre, hvilket projekter var støtteberettigede, vedrørte seks etableringssteder. De seks sager blev derpå anmeldt til Kommissionen hver for sig. En anden vanskelighed i forbindelse med behandlingen er, at projekterne blev anmeldt på to forskellige tidspunkter, i oktober 1997 og i december 1997. Dette medførte, at EF's rammebestemmelser for statsstøtte til motorkøretøjsindustrien (i det følgende benævnt "EF's rammebestemmelser") blev anvendt af Kommissionen i to forskellige versioner, afhængigt af hvad der var gældende på anmeldelsesdatoen(7). I henhold til den første version skal det referencested, der anvendes i lønsomhedsanalysen, ligge i en ikke-støtteberettiget region i Fællesskabet; i henhold til den anden version er det derimod muligt at gøre brug af et referencested, der ligger enten i Fællesskabet eller i de mellem- og østeuropæiske lande.

(18) Dette kunstige skel tager ikke hensyn til den økonomiske virkelighed bag investeringerne, idet forbindelsen mellem produktionsvirksomhedernes placering og de heraf resulterende positive samspilsvirkninger herved ignoreres. De italienske myndigheder fandt det vanskeligt at anvende to separate metoder til analyse af lønsomheden, således som det krævedes af Kommissionen, idet integrationsaspektet i investeringsprogrammet og de heraf resulterende finansielle beregninger herved ville blive tilsidesat. Lønsomhedsanalyserne burde have været behandlet under ét af Kommissionen. Med brevet af 16. april 1999 blev der forelagt en række data, på grundlag af hvilke der kunne foretages lønsomhedsanalyser vedrørende virksomhederne Mirafiori Carrozzeria, Rivalta, Cassino og Pomigliano, og virksomhederne i Bielsko-Biala for så vidt angår en optimal produktionsfordeling mellem Italien og Polen.

(19) På baggrund af Kommissionens beslutning om at igangsætte proceduren over for Fiat Cassino-projektet, og da det fremgik af denne beslutning, at det ikke var tilladt at sammenligne med et alternativt produktionssted i et ikke-støtteberettiget område i Fællesskabet på grund af EF's rammebestemmelser, udarbejdede Italien alligevel en lønsomhedsanalyse med en sammenligning af Fiats virksomheder i Pomigliano og i Arese for så vidt angår produktion af Alfa Romeo-modellen (segment C og D). Inden Arese-alternativet af rentabilitetsårsager blev forkastet til fordel for den polske løsningsmodel, overvejede Fiat faktisk denne mulighed, da Arese-virksomheden havde stor fri kapacitet, efter at Lancia Y 10- og Alfa 164-modellerne var gået ud af produktion. Man foretog så en lønsomhedsanalyse med en sammenligning af Pomigliano og Arese, baseret på at der skulle installeres en produktionskapacitet til fremstilling af 500 automobiler af mærket Alfa 156 om dagen, og beregnede virksomhedens driftshandicap for tidsrummet 1997-1999. Da produktionen af 937-modellen først skulle starte i år 2000, omfattede lønsomhedsanalysen kun investeringerne i Alfa 156. Italien påpegede, at Arese ikke var beliggende i en støtteberettiget region på det tidspunkt, hvor der blev truffet beslutning om investeringen.

(20) Den italienske regerings lønsomhedsanalyse viste, at Fiat Pomigliano havde et handicap på 16,58 %, hvilket var tilstrækkeligt til at tillade den anmeldte støtte (12,39 % BSÆ i intensitet).

(21) Det oplystes endvidere, at Fiat ikke vil øge sin produktionskapacitet i Europa i det tidsrum, der berørtes af foranstaltningen.

IV. VURDERING AF STØTTEN

(22) Den af de italienske myndigheder anmeldte støtte til Fiats virksomhed Fiat Pomigliano er statsstøtte i den forstand, der er defineret i traktatens artikel 87, stk. 1. Den finansieres nemlig af staten eller ved hjælp af statsmidler; den udgør en ikke ubetydelig del af finansieringen af projektet og truer derfor med at fordreje konkurrencen i Fællesskabet ved at stille Fiat Auto bedre end andre virksomheder , der ikke modtager støtte. Hertil kommer, at der er en meget stor samhandel mellem medlemsstaterne på markedet for automobiler.

(23) Den pågældende statsstøtte, der ydes som led i den i lov nr. 488/92 omhandlede godkendte ordning, tager sigte på en virksomhed i sektoren for fremstilling og samling af automobiler. Støtteforslaget må derfor vurderes på grundlag af EF's rammebestemmelser. Den italienske regering anmeldte forslaget den 28. oktober 1997, og det er således EF's rammebestemmelser af 1989, i ændret og godkendt form, der må lægges til grund. Dette bekræftes af de efterfølgende rammebestemmelser(8), der trådte i kraft den 1. januar 1998, idet det udtrykkeligt fastslås i punkt 2, stk. 6, i disse, at de foregående rammebestemmelser, der var trådt i kraft den 1. januar 1996 for en toårig periode, lægges til grund ved behandlingen af støtteprojekter, som er blevet anmeldt inden den 1. november 1997, og hvorom Kommissionen endnu ikke har afgivet udtalelse, eller for hvilke proceduren i artikel 93, stk. 3, i EF-traktaten ikke er blevet igangsat inden nævnte dato. Italien har ikke under proceduren anfægtet denne tolkning.

(24) Kommissionen skal desuden anføre, at støtten ydes i henhold til en godkendt ordning, og at udgifterne til foranstaltningen overstiger 17 mio. EUR. De italienske myndigheder har således overholdt deres forpligtelse til at anmelde foranstaltningen. Kommissionen skal imidlertid udtrykke sin beklagelse over, at der gik så lang tid mellem undertegnelsen af ministerialdekretet om ydelse af støtten, der fandt sted den 20. november 1996, og den officielle anmeldelse, der først indløb sidst i oktober 1997.

(25) I traktatens artikel 87, stk. 2, er det anført, hvilke former for støtte der er forenelige med traktaten. Støttens art og formål samt investeringernes geografiske placering gør, at nævnte artikel ikke kan finde anvendelse på foranstaltningen. Artikel 87, stk. 3, indeholder en definition af, hvilke støtteforanstaltninger der kan betragtes som forenelige med fællesmarkedet. Spørgsmålet om foreneligheden skal vurderes under hensyntagen til Fællesskabet som helhed og ikke ud fra et rent nationalt synspunkt. For at sikre at det fælles marked fungerer korrekt, og at det i traktatens artikel 3, litra g), fastsatte princip overholdes, må man anlægge en snæver fortolkning af de i artikel 87, stk. 3, fastsatte undtagelsesbestemmelser. For så vidt angår undtagelsesbestemmelserne i artikel 87, stk. 3, litra b) og d), er det klart, at den påtænkte støtte ikke tager sigte på et projekt af fælleseuropæisk interesse eller et projekt, der kan afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i den italienske økonomi. Den tager heller ikke sigte på at fremme kulturen eller bevare kulturarven. Med hensyn til undtagelsesbestemmelserne i artikel 87, stk. 3, litra a) og c), konstaterer Kommissionen, at Pomigliano ligger i et område, der er støtteberettiget i medfør af litra a).

(26) For at tage stilling til om den påtænkte regionale støtte er forenelig med fællesmarkedet i henhold til undtagelsesbestemmelserne i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c), må Kommissionen således kontrollere, om de betingelser, der er opstillet i EF's rammebestemmelser, er opfyldt.

(27) Kommissionen erkender, at nye investeringer i dårligt stillede regioner kan sætte et vist skub i regionaludviklingen. Kommissionen er derfor i almindelighed gunstigt indstillet over for støtte til investeringer, der skal afhjælpe strukturelle svagheder i Fællesskabets ugunstigt stillede regioner. Ved vurderingen af regionalstøtteforslag må Kommissionen dog sammenholde de fordele, der opnås med hensyn til udvikling af regionen (for eksempel at der opnås en mere bæredygtig udvikling i en region ved, at der skabes/bevares faste arbejdspladser, eller en tættere sammenknytning til den lokale fællesskabsøkonomi) med eventuelle skadelige følger for sektoren som helhed (som for eksempel at foranstaltninger er anledning til kapacitetsoverskud). Tanken med denne vurdering er ikke at afvise, at regionalstøtte har stor betydning for den indbyrdes samhørighed i Fællesskabet, men at sikre, at der også tages hensyn til andre forhold, der er af interesse for Fællesskabet, såsom sektorens udvikling på fællesskabsplan. Kommissionen lægger således følgende faste praksis til grund, når den skal undersøge, om regionalstøtte til automobilindustrien opfylder EF's rammebestemmelser:

1) Kommissionen undersøger først, om der må ydes regionalstøtte. I denne forbindelse undersøger den bl.a., om regionen er berettiget til at modtage støtte i henhold til EF-bestemmelserne, og om investor har mulighed for at lægge projektet et andet sted, med det formål at vurdere, om støtten er nødvendig, bl.a. for så vidt angår projektets mobilitet.

2) Kommissionen undersøger derpå, om de forventede omkostninger i forbindelse med projektets mobile dele er støtteberettigede.

3) Derefter kontrollerer Kommissionen, om støtteforanstaltningens omfang står i forhold til de regionale problemer, den skal bidrage til at løse. Med henblik herpå undersøger den, om projektet fremmer den langsigtede udvikling i den pågældende region, almindeligvis på grundlag af en lønsomhedsanalyse.

4) Endelig undersøger den, om der bør ske en regulering, dvs. en forhøjelse af intensiteten som yderligere tilskyndelse for investor til at investere i den pågældende region. Sådanne intensitetsforhøjelser tillades, forudsat at investeringen ikke øger de kapacitetsproblemer, motorkøretøjsindustrien allerede kæmper med.

5) Den sum, som de to sidste beregninger resulterer i, angiver, hvor stort et samlet støttebeløb Kommissionen kan tillade inden for de regionale maksimumsgrænser.

(28) Den italienske regering og Fiat er bekendt med denne procedure, da de har været involveret i flere af de tidligere støttesager inden for automobilsektoren. Desuden har de italienske myndigheder og Fiats repræsentanter fået fyldestgørende svar på de spørgsmål vedrørende fremgangsmåden, som de fremsatte på møderne.

(29) Den virksomhed, sagen drejer sig om, ligger i en region, der er støtteberettiget i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), og hvor der kan tillades regionalstøtte op til en maksimumsgrænse på 40 % NSÆ for større virksomheder.

(30) For at vise at regionalstøtte er nødvendig, må de italienske myndigheder bl.a. godtgøre projektets mobilitet, dvs. føre bevis for, at der findes et andet sted, hvor projektet eller dele heraf kan realiseres med økonomisk udbytte. Hvis den påtænkte investering ikke kan placeres på et andet - nyt eller allerede bestående - produktionssted i den pågældende koncern, vil virksomheden nemlig under alle omstændigheder skulle gennemføre projektet på det eneste mulige produktionssted, dvs. også selv om der ikke ydes støtte.

(31) I brevet af 16. april 1999 anfører den italienske regering, at Fiat havde følgende alternativer med hensyn til Alfa 156-modellen: 1) at lægge hele kapaciteten i Fiat Pomigliano, dvs. en dagsproduktion på 500 automobiler, eller 2) lægge 60 % af kapaciteten i Fiat Pomigliano (en dagsproduktion på 300 automobiler) og de resterende 40 % i Polen. Denne kapacitetsfordeling, der giver økonomisk god mening, bekræftes delvis af diagrammerne, som viser følgende: 1) på den ene side Fiat Pomigliano-virksomheden, der har en kapacitet på 1200 automobiler om dagen, og som udelukkende anvendes til produktion af automobiler af segment C(9) (700 automobiler om dagen ifølge Kommissionen) og D(10) (500 automobiler om dagen ifølge Kommissionen) af mærket Alfa Romeo, og en polsk virksomhed, med en kapacitet på 2000 automobiler om dagen, og en dagsproduktion på 700 automobiler af segment A under Fiat-mærket; og 2) på den anden side Fiat Pomigliano-virksomheden, med en kapacitet på 1200 automobiler om dagen, hvor der kun produceres 1000 automobiler om dagen af segment C (700 automobiler om dagen ifølge Kommissionen) og D (300 automobiler om dagen ifølge Kommissionen) under Alfa Romeo-mærket, og en polsk virksomhed, med en kapacitet på 2000 automobiler om dagen, hvor der køres på fuld kapacitet med produktion af automobiler bl.a. af segment D under Alfa-mærket. Der var ikke planer om produktion af Alfa (segment C) på andre italienske virksomheder.

(32) Kommissionen bemærker endvidere, at det reelle økonomiske alternativ - også selv om det fremgår af de italienske myndigheders dokumentation, at Fiat havde undersøgt projekternes generelle mobilitet (dvs. Mirafiori Meccanica, Rivalta, Cassino og Pomigliano) - ikke ville have nødvendiggjort en samtidig flytning af produktionskapaciteten fra alle de fire nævnte italienske virksomheder. Det ville have været muligt at foretage en flytning af blot en del af kapaciteten (bl.a. afhængigt af hvilken platform der er involveret) bort fra en eller flere af nævnte virksomheder. Til eksempel mener Kommissionen således, at Fiat ville have kunnet foretage en teknisk og økonomisk forsvarlig flytning af en dagsproduktion på 200 automobiler (Alfa 156) fra Pomigliano til Biesko-Biala, uden at der i Polen skulle installeres ekstra kapacitet til Marea- og Bravo/Brava-modellerne.

(33) Kommissionen har rådført sig med de uafhængige sagkyndige (IMO-Leuven), der ledsagede Kommissionen under besøget på Fiats virksomheder i Pomigliano, Tichy og Biesko-Biala.

(34) Kommissionen har derfor konkluderet, at projektet er mobilt for så vidt angår en dagsproduktion på 200 automobiler (Alfa 156), hvorimod investeringen i 937-modellen ikke opfylder mobilitetskravet.

(35) Den omstændighed, at investeringen i Fiat Pomigliano blev iværksat mere end et år før ansøgningen om støtte, ville normalt blive opfattet på den måde - således som det blev anført ved procedurens iværksættelse - at støtten ikke var nødvendig for projektets gennemførelse. På baggrund af de beslutninger, som blev truffet af Kommissionen den 18. november 1997(11), den 30. september 1998(12) og den 7. april 1998(13), kan det dog hævdes, at der foreligger meget specifikke forhold i forbindelse med opfølgningen af lov nr. 64/86 og iværksættelsen af lov nr. 488/92, der undtagelsesvis kan accepteres som forklaring på, hvorfor ansøgningen om støtte indløb så lang tid efter projektets start. Det kan også konstateres, at Fiat, da investeringen startede i marts 1995, havde klar forventning om, at der ville blive ydet regionalstøtte. Det er klart, at virksomheden ikke kunne have kendskab til denne eventuelle støttes nøjagtige omfang.

(36) Kommissionen konkluderer derfor, at regionalstøtte var nødvendig for gennemførelsen af investeringsprojektet i Fiat Pomigliano.

(37) Kommissionen har kontrolleret, om omkostningerne var støtteberettigede i henhold til den anvendte støtteordning. Kommissionen konstaterer, at det anmeldte forslag - også selv om investeringen ikke har medført en forøgelse af produktionskapaciteten - vedrører en startinvestering i den betydning, der er omhandlet i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte(14), idet forslaget indebærer en fundamental ændring af virksomhedens produktionsanlæg. Der er ikke fundet moderniseringselementer.

(38) Kommissionen skal endvidere bemærke, at investeringsudgifter ifølge dekret nr. 527/95 er støtteberettigede med tilbagevirkende kraft i op til to år bagud regnet fra datoen for den første regionalstøtteansøgning. Der er tale om en ekstraordinær midlertidig procedure, der skal udfylde det retlige tomrum, der opstod ved, at lov nr. 64/86 trådte ud af kraft, samtidig med at iværksættelsen af lov nr. 488/92 blev forsinket. Med hensyn til det undersøgte projekt indledtes investeringerne i marts 1995, og Fiat indsendte ansøgning om støtte til de italienske myndigheder i maj 1996. Kommissionen konkluderer, at en investering på 659,0 mia. ITL kan komme i betragtning med hensyn til regionalstøtte, jf. lov nr. 488/92.

(39) Kommissionen kan dog kun tillade de mobile investeringer, der nedenfor beregnes på grundlag af behovet for anlæg til en dagsproduktion på 200 Alfa 156.

(40) De umiddelbare følger af projektet, herunder bevarelsen af et stort antal arbejdspladser hos Fiat, og de virkninger, projektet har bl.a. hos lokale leverandører og serviceleverandører, repræsenterer store fordele for den lokale økonomi. Kommissionen konkluderer, at den påtænkte støtte, der dækker en del af finansieringen af det pågældende projekt, fremmer den langsigtede udvikling i Pomigliano-regionen.

(41) I henhold til de rammebestemmelser, der finder anvendelse på denne sag, skal det anmeldte projekt sammenlignes med et lignende projekt i en ikke-støtteberettiget region i Fællesskabet, for at det kan beregnes, hvor store ekstraudgifter der skyldes strukturmangler i den støtteberettigede region, investeringen skal foretages i. Den italienske regering finder, at anvendelsen af dette princip ikke afspejler det økonomiske valg, som Fiat stod over for. Efter den italienske regerings mening bør Kommissionen foretage en undersøgelse, der tager hensyn til, at projekterne er integrerede: den mener med andre ord, at Kommissionen bør lægge de referencesteder til grund, som investor rent faktisk har undersøgt, dvs. Polen og Tichy/Bielsko-Biala.

(42) Kommissionen ville overtræde ligebehandlingsprincippet, hvis den skulle tillade, at der anvendes referencesteder, der ikke ligger i en ikke-støtteberettiget region i Fællesskabet, for så vidt angår Fiat Pomigliano. Herved vil den nemlig basere sig på en ganske anden vurderingsmetode end den, der har fundet anvendelse i andre sager, for hvilke der gælder samme procedure, dvs. samtlige de sager, hvori der er foretaget en vurdering af, om de opfylder de rammebestemmelser, der var i kraft indtil 1998, i henhold til hvilke referencestedet skulle ligge i et område, der ikke var støtteberettiget, for eksempel Kommissionens beslutning 96/666/EF(15).

(43) På det tidspunktet, hvor Fiat foretog sin undersøgelse af placeringsmulighederne og af mulighederne for at modtage statsstøtte, dvs. senest 1993-1994, var det Kommissionens praksis at kræve, at der skulle anvendes et referencested i et område, der ikke var berettiget til regionalstøtte. Italien og Fiat var allerede på daværende tidspunkt bekendt med denne praksis, f.eks. fra sagen vedrørende Fiat Mezzogiorno(16), der er er en udmærket illustration af, hvordan lønsomhedsanalyserne anvendes. Det eneste støttebeløb, Fiat kan have taget i betragtning i den finansielle analyse i forbindelse med beslutningen om placeringen, er det beløb, der fremkommer ved en sammenligning af den virksomhed, der muligvis ville modtage regionalstøtte, med et alternativt produktionssted i en ikke-støtteberettiget region i Fællesskabet. Først med gennemførelsen af de EF-bestemmelser, der trådte i kraft i januar 1998, dvs. ca. fire år efter investeringsbeslutningen, er der åbnet mulighed for at foretage denne sammenligning med en alternativ virksomhed i Polen, således som Italien ønsker.

(44) Konklusionen er, at Kommissionen ikke kan godtage den italienske regerings argument om, at man bør fokusere på Fiats integrerede investeringsprogram og sammenligne de italienske og polske løsningsmodeller.

(45) Det fremgår af oplysningerne fra de italienske myndigheder, at virksomheden i Arese, der på det tidspunkt, hvor investeringsbeslutningen blev truffet, lå i et ikke-støtteberettiget område i Fællesskabet, og hvor Fiat en overgang overvejede at iværksætte en produktion af Alfa 156, kan tjene som referencested for den lønsomhedsanalyse, der er nødvendig for at vurdere, hvor høj en støtteintensitet Kommissionen kan godkende.

(46) Kommissionens sagkyndige foretog derpå en gennemgang af oplysningerne fra Italien for at beregne, hvor store netto-ekstraomkostninger der er forbundet med at gennemføre projektet i Fiat Pomigliano i stedet for i Arese.

(47) Da projektet involverer en udvidelse, har man gennemført beregningen af fordele og handicap over en treårig periode, dvs. fra starten af den kommercielle produktion. Alfa 156 blev sat i kommerciel produktion i 1997, og den treårige referenceperiode for lønsomhedsanalyserne begynder dermed også i 1997. Italien har ikke anfægtet disse principper.

(48) Kommissionen må træffe beslutning på grundlag af de oplysninger, den har adgang til nærmere betegnet de oplysninger, der blev indsendt af de italienske myndigheder som reaktion på brevet af 3. februar 1999, hvori Kommissionen udbad sig en nærmere redegørelse. Blevet af 16. april 1999 indeholder udsagn, som ikke er underbyggede eller ikke tilstrækkeligt detaljerede, eller hvis konsekvenser ikke er beregnet med den fornødne præcision. Kommissionen kan ikke medtage disse oplysninger i sin vurdering af, hvor store handicap Fiat Pomigliano har i forhold til Arese, da den må anlægge en snæver fortolkning af de undtagelser, der er omhandlet i artikel 87, stk. 3.

(49) Det gælder generelt, som det fremgår af de italienske myndigheders lønsomhedsanalyse, at Fiat Pomigliano-virksomhedens handicap er større løn-, transport- og investeringsomkostninger. Kommissionen må dog konstatere, at den på visse punkter er uenig i Italiens lønsomhedsanalyse:

1) For det første har Kommissionen ved beregningen af diskonteringen anvendt en referencesats på 11,90 %, dvs. samme sats som var gældende i Italien på det tidspunkt, foranstaltningen blev behandlet (omkring 1994). Italien har derimod anvendt en diskonteringssats på 13,08 %, uden at der er givet en tilstrækkelig begrundelse herfor.

2) For det andet er det fastsat i EF's rammebestemmelser, at drifts- og investeringsomkostninger kun må sammenlignes for så vidt angår de mobile dele af projektet. Det er allerede fastslået, at den mobile del af projektet kun vedrører en dagsproduktion på 200 automobiler. De italienske myndigheder har imidlertid i deres lønsomhedsanalyse taget udgangspunkt i en dagsproduktion på 500 automobiler i Fiat Pomigliano og Arese.

3) Kommissionen mener, at den dagsproduktion på 500 automobiler i Arese, der blev opstillet som alternativ, er urealistisk. En sådan beslutning ville have været ensbetydende med at stille spørgsmålstegn ved Fiat Pomigliano-virksomhedens rentabilitet. Hertil kommer, at de italienske myndigheder ikke på tilfredsstillende vis har godtgjort, at dette alternativ var genstand for alvorlige overvejelser hos Fiat; de har tværtimod konstant understreget, at Fiats reelle valg stod mellem at maksimere produktionen i Polen og at bevare kapaciteten i Italien.

4) Kommissionen mener derfor, at de tal, som man er nået frem til i undersøgelsen af driftsfordele og -handicap, må justeres med en faktor 0,4, dvs. forholdet mellem en dagsproduktion på 200 automobiler og en dagsproduktion på 500 automobiler.

5) Med hensyn til investeringerne skal Kommissionen først og fremmest beklage, at undersøgelsen heraf er blevet vanskeliggjort af, at der forløb så lang tid mellem iværksættelsen af investeringen (1995) og forelæggelsen af brugbare data (1999). Kommissionen burde have haft lejlighed til at aflægge besøg i Fiat Pomigliano og Arese inden projektets iværksættelse, således at der kunne have været foretaget en grundig analyse. At en sådan kontrol ikke har kunnet gennemføres efterfølgende, er forklaringen på, hvorfor Kommissionen i visse tilfælde har måttet anlægge skønsvurderinger i forbindelse med undersøgelsen af virksomhedernes investeringshandicap. Kommissionen kan ikke holdes ansvarlig herfor.

6) Kommissionen er klar over, at justeringen af investeringsfordele/-handicap med en faktor på 0,4 - dvs. at projektet baseres på flytning af en dagsproduktion på 200 automobiler i stedet for en dagsproduktion på 500 automobiler - muligvis ikke svarer præcist til de industrielle realiteter. Da de italienske myndigheder ikke har reageret på dette punkt trods anmodning herom, anlægger Kommissionen med støtte fra sine sagskyndige det synspunkt - efter besøget i Fiat Pomigliano og det møde i Polen, hvor man specifikt behandlede nævnte punkt - at det er berettiget at justere virksomhedens investeringshandicap med en faktor på 0,4. Heraf følger, at Kommissionen kun kan godkende 40 % af de investeringer, som er støtteberettigede i henhold til lov 488/92, dvs. et beløb på 195,6 mia. ITL (nutidsværdi med 1995 som basisår).

(50) Disse justeringer medfører store ændringer i forhold til den oprindelige lønsomhedsanalyse. Fiat Pomigliano-virksomhedens handicap, i forhold til Arese-virksomhedens, bliver på 17,3 % ifølge Kommissionens beregninger.

(51) Det nominelle støttebeløb på 104,5 mia. ITL, som de italienske myndigheder anmeldte den 18. maj 1999, svarer til en nutidsværdi på 61,9 mia. ITL efter indregning af gældende referencesats. Den planlagte støttes intensitet bliver derved på 31,6 % BSÆ, hvilket er lavere end det maksimum på 40 % NSÆ, der gælder for regionalstøtte i Pomigliano-området.

(52) I betragtning af motorkøretøjssektorens følsomhed undersøger Kommissionen sædvanligvis, hvor stor en virkning en påtænkt investering kan få på konkurrencen, idet den bl.a. ser på variationerne i den pågældende gruppes produktionskapacitet på markedet.

Det projekt, som gennemføres i Fiat Pomigliano, får produktmæssige virkninger på automobilmarkedet. Det berørte geografiske område er Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, jf. EF's rammebestemmelser.

Det brev, som Italien sendte den 20. november 1998, indeholder en redegørelse for, hvordan produktionskapaciteten har udviklet sig inden for Fiat-gruppens virksomheder, såvel før som efter projektet. Der er ikke konstateret nogen kapacitetsforøgelse. Kommissionen konkluderer, at projektet kan tillades forhøjet med en reguleringsprocent på 3 point.

(53) Kommissionen fastslår endelig, at der, også selv om Fiat Pomigliano er beliggende i et af de områder, der kan henføres under traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), ikke under nogen omstændigheder kan ydes ny driftsstøtte til automobilindustrien.

V. KONKLUSIONER

(54) Den grundige undersøgelse, som Kommissionen med bistand fra sine sagkyndige har foretaget, viser, at virksomhedens handicap og den af Italien påtænkte støtte har en intensitet på henholdsvis 17,3 % og 31,6 % BSÆ af de investeringer, som Kommissionen finder støtteberettigede. Da intensiteten kan justeres med en reguleringsprocent på 3 point, konkluderer Kommissionen, at den regionalstøtte, som den italienske regering agter at yde til Fiat Pomigliano, er forenelig med fællesmarkedet, jf. traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), op til en maksimal intensitet på 20,3 % BSÆ.

(55) Da Kommissionen har beregnet det støtteberettigede investeringsbeløb til 195,6 mia. ITL, kan der godkendes et maksimalt støttebeløb på 39,6 mia. ITL i nutidsværdi (basisår 1995, neddiskonteringssats 11,90 %).

(56) Yderligere statsstøtte til nævnte investeringsprojekt er uforenelig med fællesmarkedet.

(57) På baggrund af de særlige omstændigheder i forbindelse med projektet skal Kommissionen under henvisning til punkt 2.3 i EF's rammebestemmelser anmode de italienske myndigheder om at fremsende en detaljeret redegørelse for, hvorledes projektet gennemføres -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den statsstøtte, som Italien påtænker at yde Fiat Auto SpA til virksomheden i Pomigliano d'Arco (Napoli), er forenelig med fællesmarkedet i medfør af traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), op til en maksimal intensitet på 20,3 % BSÆ af det støtteberettigede investeringsbeløb, dvs. 195,6 mia. ITL, neddiskonteret med 11,90 % (basisår 1995).

Der gives følgelig tilladelse til, at denne støtte ydes op til et maksimumsbeløb på 39,6 mia. ITL i nutidsværdi (diskonteringssats på 11,90 %, basisår 1995).

Artikel 2

Yderligere statsstøtte fra Italien til Fiats investeringsprojekt i Fiat Pomigliano vil være uforenelig med fællesmarkedet.

Artikel 3

Italien underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 4

Italien fremsender hvert år i september, indtil projektet er afsluttet, en rapport over, hvordan projektet forløber, hvilke finansielle følger det har, og hvor godt de betingelser, hvorunder projektet er anmeldt, generelt overholdes.

Artikel 5

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juli 1999.

På Kommissionens vegne

Karel van Miert

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 113 af 24.4.1999, s. 16.

(2) Fire af disse vedrørte produktion af automobiler: Cassino-Piedimonte San Germano, Mirafiori Carrozzeria (C 5/99, ex N 728/97), Pomigliano (C 4/99, ex N 727/97) og Rivalta (C 8/99, ex N 834/97); og to produktion af motorer: Termoli (C 7/99, ex N 730/97) og Mirafiori Meccanica (C 9/99, ex N 838/97).

(3) Se fodnote 1.

(4) Italiens statstidende nr. 299 af 21. december 1992.

(5) Cassino, Mirafiori Carrozzeria, Pomigliano og Rivalta.

(6) Dvs. markederne i Centraleuropa (Tyskland, Frankrig, Belgien og Nederlandene) samt Østeuropa.

(7) Henholdsvis EFT C 123 af 18.5.1989, s. 3 og EFT C 279 af 15.9.1997, s. 1.

(8) EFT C 284 af 28.10.1995, s. 3.

(9) Model 937 henhører under segment C.

(10) Alfa 156 henhører under segment D.

(11) EFT C 70 af 6.3.1998, s. 7.

(12) EFT C 409 af 30.12.1998, s. 7, og EFT C 384 af 12.12.1998, s. 20.

(13) EFT C 240 af 31.7.1998, s. 3.

(14) EFT C 74 af 10.3.1998, s. 9.

(15) EFT L 308 af 29.11.1996, s. 46.

(16) EFT C 37 af 11.2.1993, s. 15.