SAERBERETNING NR. 8/93 om den faelles markedsordning for raatobak med Kommissionens svar (94/C 65/01)

(Bemaerkninger i henhold til EF-traktatens artikel 188 C, stk. 4, andet led)>TABELPOSITION>

1. INDLEDNING

1.1. EF's stoette til dyrkning og den foerste forarbejdning af tobak blev indfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 727/70 (). I forordningens foerste gyldighedsaar var EF's udgifter paa ca. 5 mio. RE (), og steg til ca. 362 mio. ECU i 1981. I 1982 var EF's udgifter fordoblet, og tendensen var derefter staerkt stigende, indtil de i 1991 naaede en hidtil uset stoerrelse paa 1 329,6 mio. ECU. I 1992 faldt udgifterne til 1 232,9 mio. ECU for at stige igen i 1993, hvor budgettet var paa 1 274 mio. ECU. Det svarer i gennemsnit til en EF-udgift paa 3,5 mio. ECU om dagen og en gennemsnitlig stoette paa ca. 6 000 ECU pr. ha. Paa denne baggrund er tobak absolut EF's dyreste afgroede.

1.2. I en tid, hvor rygning udsaettes for voksende offentlig kritik paa grund af de sundhedsskadelige virkninger og de offentlige udgifter til sundhedssektoren, forekommer dette stoetteniveau urimeligt, ikke mindst da EF selv finansierer et program for »Europa mod kraeft«, omend kun med det beskedne aarlige beloeb paa 1,5 mio. ECU til antirygningskampagner. Siden 1993 har producenterne i medfoer af faellesskabslovgivningen skullet yde et finansielt bidrag, som fratraekkes den ydede praemie, til forskning og oplysningskampagner om risiciene forbundet med tobaksrygning. Det er oplagt, at den faelles landbrugspolitiks massive stoette til tobaksproduktion strider baade mod EF's og den oevrige verdens sundhedspolitiske initiativer. Faellesskabet importerer nemlig ca. 70 % af forbruget af tobak i baller til forarbejdning, mens det eksporterer ca. halvdelen af denne maengde, som udgoer ca. 50 % af Faellesskabets omkostningstunge tobaksproduktion.

1.3. Denne beretning er en redegoerelse for, hvorledes EF's udgifter til tobak og deres virkning paa tobaksproduktionen i EF har udviklet sig siden Rettens sidste beretning herom i 1987 (). Der foretages ogsaa en sammenligning mellem EF's ordning og ordningen i USA, hvor der kun bruges ca. 30 mio. USD paa tobaksordningen, skoent den aarlige produktion er dobbelt saa stor som EF's.

1.4. Revisionen blev gennemfoert i Kommissionens tjenestegrene og i de vigtigste producerende medlemsstater, dvs. Tyskland, Graekenland, Spanien, Frankrig og Italien, hos de centrale og lokale myndigheder samt hos producenterne og paa forarbejdningsvirksomhederne. Der har ogsaa vaeret benyttet oplysninger fra andre kilder som Verdenssundhedsorganisationen, tobaksindustrien, den internationale tobaksproducentsammenslutning og fagpressen. Retten takker USA's landbrugsministerium og the General Accounting Office (det overordnede amerikanske revisionsorgan) for et udmaerket samarbejde.

1.5. Retten beklager, at Kommissionen ikke var saa imoedekommende, som den burde have vaeret, da Retten gentagne gange havde anmodet om at faa udleveret et eksemplar af en rapport om en undersoegelse, som Kommissionen havde anmodet om at faa gennemfoert af paastaaede uregelmaessigheder i Kommissionens afdeling for tobak. Kommissionen haevder, at undersoegelserne, som blev paabegyndt i 1988, endnu ikke er afsluttet. Kommissionen gav efter nogen toeven i april 1993 en af Rettens revisorer tilladelse til at laese (men ikke til at kopiere) en rapport, da Retten havde afsluttet revisionsarbejdet i marken. Rapporten indeholdt oplysninger, der vakte mistanke om svig. Det fremgik ikke af rapporten, om Kommissionen eller nogen af medlemsstaterne havde taget skridt til at bringe de formodede lovovertraedere for retten.

1.6. Retten har bedt Kommissionen om at faa et eksemplar af en kontrakt med et firma, som foretog den paagaeldende undersoegelse, og hvortil er knyttet en pensioneret tjenestemand i Kommissionen. Retten har udbedt sig naermere oplysninger om betalinger foretaget i henhold til kontrakten, men ikke faaet dem.

1.7. Endvidere bad Retten Kommissionen om et eksemplar af en rapport fra en ekstern ekspert om klassificeringen af italiensk Geudertheimer-tobak, men trods gentagne anmodninger har Kommissionen afslaaet at udlevere rapporten.

1.8. Retten har for at faa ryddet i hvert fald nogle af de hindringer af vejen, der er opstaaet som foelge af Kommissionens manglende samarbejde, maattet bruge ekstra tid og arbejdskraft paa at faa de oenskede oplysninger andre steder fra. De forhold, Retten allerede har kendskab til, goer, at den for at undgaa yderligere forsinkelser, offentliggoer beretningen paa det nuvaerende stadium. Kommissionen boer bringe alle vaesentlige oplysninger til Rettens kendskab og i samarbejde med de beroerte medlemsstater traeffe alle noedvendige foranstaltninger til at faa forholdene bragt i orden.

1.9. Beretningen indeholder bemaerkninger om baade Kommissionens og medlemsstaternes forvaltning og kontrol og styring af tobaksmarkedet. Mange af revisionsresultaterne har betydelige finansielle foelger. Retten opfordrer derfor Kommissionen til at indlede tilbagesoegning af alle uberettiget udbetalte beloeb og til at traeffe de noedvendige foranstaltninger til, at kontrollen og forvaltningen forbedres.

2. MARKEDET FOR RAATOBAK

Produktet

2.1. Tobakken stammer fra de subtropiske omraader i Mellem- og Sydamerika. Den findes i mange forskellige sorter (det franske tobaksforskningsinstitut i Bergerac vaager over den genetiske arv fra tusind forskellige sorter og hybrider) og kan tilpasses vidt forskellige klima- og jordbundsforhold.

2.2. Tobaksfroe saas i et saabed sidst paa vinteren, og de smaa planter udplantes paa markerne om foraaret. Tobaksdyrkning er arbejdskraevende, da den kraever omhyggelig jordbehandling og lugning og for nogle sorters vedkommende ogsaa intensiv vanding. Bestemmende for kvaliteten er desuden, hvor taet planterne staar paa marken. Tobak boer ideelt dyrkes ved vekseldrift med helt op til syv aar mellem to afgroeder paa samme dyrkningsareal for at undgaa tobakssygdomme.

2.3. Hoesten straekker sig over adskillige uger fra foerst til sidst paa sommeren. Nogle sorter (f.eks. Virginia) plukkes som blade, efterhaanden som de modnes, mens andre (f.eks. Burley) hoestes som hele planter. Hoestmetoderne for tobak varierer desuden fra den ene region til den anden.

2.4. Efter hoesten toerres bladtobakken af producenten, foer den saelges til forarbejdningsvirksomheden. Den faelles markedsordning, som kun omfatter raatobak og ikke de endelige produkter, omfatter 34 sorter, der efter toerringsmetode klassificeres i fem grupper:

a)Flue cured-sorterne toerres i ovne eller lader, hvor temperatur, luftcirkulation og luftfugtighed reguleres ved hjaelp af traekkanaler. Den kendteste sort i denne gruppe er Virginia, den stoerste enkelttype, som benyttes i American blend cigaretter. Paa grund af den guldgule farve kaldes de ogsaa lyse tobakker.

b)Burley og Maryland, der ogsaa benyttes i American blends, er light air cured, dvs. lufttoerret i lader og ikke fermenteret (undtagelse: den spanske fermenterede Burley). Disse sorter kaldes ogsaa blonde eller brune tobakker.

c)Badischer Geudertheimer, Havanna og Paraguay er de bedst kendte dark air cured sorter. Toerringsmetoden er naesten den samme som den, der benyttes ved light air curing, men tobakken faar lov til at fermentere i indtil flere maaneder. Disse moerke tobakker bruges til cigarer og moerke cigaretter.

d)Sun cured sorter omfatter ikke blot de efterspurgte graeske orientalske sorter Basmas og Katerini, men ogsaa de ikke saerlig efterspurgte tobakker Tsebelia og Mavra, som ogsaa dyrkes i Graekenland.

e)Kentucky (dyrkes i Italien) og Nijkerk (dyrkes i Frankrig) er de bedst kendte repraesentanter for fire cured sorterne. De toerres i roegen fra aaben ild (egebraende) og benyttes i blandinger og til snus.

2.5. Efter toerringen saelges tobakken til den foerste forarbejdning paa ca. 300 virksomheder i EF. Den foerste forarbejdning er enhver form for behandling, som goer bladtobakken til et stabilt, konditioneret produkt, der kan oplagres og videreforarbejdes. Den omfatter fjernelse af bladrester og urenheder, sortering og blanding efter bladstilling, farve, tekstur og kvalitet samt sammenpakning i baller. For nogle sorters vedkommende kan den ogsaa omfatte fermentering og, hvis tobaksfabrikanten oensker det, stripning, dvs. fjernelse af stilken og de stoerre bladaarer.

Verdensmarkedet

2.6. Ifoelge de seneste tal, Kommissionen er i besiddelse af (jf. tabel 1), er verdensproduktionen af raatobak paa 7,4 mio. tons, hvoraf EF producerer 430 300 tons (ca. 5,8 %). Verdens stoerste tobaksproducent er Folkerepublikken Kina med ca. 39 % af verdensproduktionen fulgt af USA med ca. 10 %.

2.7. Kun ca. 21 % af verdens tobaksproduktion afsaettes paa verdensmarkedet, hvor EF's andel er 37 % af den samlede import og 15 % af den samlede eksport. Paa verdensplan dominerer fire store multinationale tobakskoncerner i USA og Det Forenede Kongerige () markedet for raa og forarbejdet tobak. Denne dominerende stilling fremgaar imidlertid ikke umiddelbart, fordi disse selskaber opkoeber bladtobak og forarbejdet tobak over hele verden gennem en lang raekke datterselskaber.

2.8. Dette marked, der domineres af et meget begraenset antal opkoebere, er paa forsyningssiden til gengaeld karakteriseret ved et meget stort antal individuelle producenter. I EF findes der ca. 180 000 tobaksavlere, mens der i USA er over 130 000 landbofamilier, der avler tobak. I udviklingslandene, hvis andel af verdens tobaksproduktion er steget fra 53 % i begyndelsen af 1960'erne til 75 % i slutningen af 1980'erne, giver tobaksdyrkningen beskaeftigelse i stor maalestok i landdistrikterne. Kina har ca. 16 mio. avlere, og i Zimbabwe er tobaksindustrien den stoerste arbejdsgiver. Paa verdensplan er ca. 33 mio. mennesker beskaeftiget inden for tobaksdyrkning ().

2.9. I slutningen af 1980'erne var der stort set ligevaegt mellem tobaksproduktionen og udbuddet. I 1990 var forbruget lidt lavere end produktionen og forventes ikke at overstige den foer 1995. Ifoelge »Economist Intelligence Unit« () forventes verdensproduktionen af bladtobak at stige gennemsnitligt 1,1 % om aaret, mens forbruget vil stige med 1,4 %. I det omfang tobaksfabrikanterne fortsat reducerer deres lagre i forhold til forbruget, vil det ogsaa bevirke en mindre stigning i forarbejdningsvirksomhedernes lagre.

2.10. Ca. 61 % af samtlige tobaksvarer i verden fremstilles stadig af statsmonopoler, men de vil efterhaanden miste deres betydning, hvilket de multinationale tobaks-koncerners indtraengen paa markederne i Tyrkiet, SNG-landene og Fjernoesten for nylig har vist (). Den anglo-amerikanske tobaksindustris voksende internationalisering og den fremgang, amerikanske blandingstyper derfor har haft, vil give fluecured tobak (nu 59 %) og light aircured tobak (nu 11 %) en stoerre markedsandel, trods de forholdsvis hoeje dyrknings- og toerringsomkostninger.

2.11. Skoent forbruget er faldet i Vest- og OEsteuropa, SNG-landene, Japan, Nordamerika og Australien, vil den samlede befolkningstilvaekst i den oevrige verden kombineret med den voksende bybefolkning i udviklingslandene bevirke, at tendensen paa verdensplan vil gaa i modsat retning af forbruget (i de industrialiserede lande).

EF-markedet

>TABELPOSITION>

2.12. I EF er tobak indtaegtskilde for ca. 180 000 landmaend, som dyrker denne afgroede paa rundt regnet 200 000 ha. Tabel 2 viser produktionen efter tobaksgruppe og medlemsstat i 1992. De stoerste producenter er i dag Graekenland fulgt af Italien og Spanien, og tilsammen tegner de sig for 90 % af EF's produktion.

2.13. Foer den faelles markedsordning for raatobak blev indfoert i 1970, blev efterspoergslen i Spanien, Graekenland, Frankrig og Italien reguleret af de davaerende statsmonopoler paa tobak og af disse medlemsstaters forholdsvis lukkede tobaksmarkeder. Da den faelles markedsordning for raatobak blev indfoert, maatte monopolet paa dyrkning og forarbejdning, men ikke paa fabrikation, ophaeves (), og der blev adgang til markeder ikke blot for tobak fra andre medlemsstater, men ogsaa fra tredjelande, hvor priserne er lavere paa grund af de lave loenninger. Da det er meget usaedvanligt at transportere uforarbejdet tobak over lange afstande, fordi tobakken ikke er stabil, omfatter verdenshandelen naesten udelukkende tobak i baller. Toldsatserne for tobak i baller fastsaettes inden for rammerne af GATT (Den Almindelige Overenskomst om Told og Udenrigshandel), saaledes at tobak indfoeres i EF med lav told eller, hvis den kommer fra AVS-landene og derfor er omfattet af Lomé-konventionen, helt uden told. Den faelles markedsordning gav derfor EF's producenter samme sikkerhed for en indkomst som de tidligere nationale markedsordninger.

2.14. EF-producenternes interesser er i stigende grad blevet kanaliseret igennem kooperativer, der i mange tilfaelde ogsaa ejer de virksomheder, som foretager den foerste forarbejdning. Baade dette og den sikkerhed, den faelles markedsordning giver, begraenser tobaksfabrikanternes indflydelse paa tobaksavlernes indkomst.

Den faelles markedsordning

2.15. Den faelles markedsordning for raatobak blev indfoert i 1970 og fungerede i ca. 12 aar uden stoerre problemer og uden stoerre aendringer bortset fra de foranstaltninger, der blev indfoert i 1978/79 til regulering af udbuddet. I 1981 medfoerte Graekenlands tiltraedelse, at EF's samlede tobaksproduktion blev foroeget med ca. 40 %, og at der heri indgik orientalske sorter, som ikke tidligere var blevet dyrket i EF, og som for nogles vedkommende ikke havde noget egentligt afsaetningsmarked. EF's naeste udvidelse med Spanien og Portugal i 1986 foroegede EF's produktion med yderligere 14 %. Ingen af udvidelserne medfoerte aendringer af principperne for den faelles markedsordning, men EF's produktion af sorter med faldende efterspoergsel oegedes.

>TABELPOSITION>

2.16. Maalene for den faelles markedsordning er bl.a. at sikre producenterne en rimelig indkomst, at begraense uoenskede overskud ved at omlaegge produktionen til de mere efterspurgte sorter, og at bevare produktionen og befolkningen i ugunstigt stillede landbrugsomraader. Det blev stadig vanskeligere at forene disse maal. For at kunne fastholde et hoejt niveau for de officielt fastsatte priser (maalpriser og interventionspriser), der hvert aar fastsaettes af Raadet, for et marked uden beskyttelse udadtil, skulle tobaksproducenternes afsaetningsmuligheder i EF mod billigere, importeret tobak beskyttes gennem den faelles markedsordning, som samtidig ogsaa sikrede fabrikanterne de noedvendige forsyninger af full flavour-sorter fra verdensmarkedet.

2.17. Det er grunden til, at den faelles markedsordning blev bygget op som en kompensationsordning, hvor en praemie skulle »sikre virkeliggoerelsen af maalprisen og afsaetningen af den inden for Faellesskabet producerede tobak«. Praemiebeloebet skulle fastsaettes under hensyntagen til tidligere og forventede afsaetningsmuligheder paa Faellesskabets marked og til udviklingen i priserne paa tobak importeret fra tredjelande. Praemien skulle saaledes i et vist omfang daekke forskellen mellem de lavere verdensmarkedspriser paa sorter, der konkurrerede med EF's egne sorter, og de hoejere EF-maalpriser. Den skulle saette de virksomheder (eller opkoebere), som foretog den foerste forarbejdning, i stand til at betale avleren i hvert fald interventionsprisen i form af en mindstepris, som var bundet til kvaliteten, og til at saelge tobakken til fabrikanterne til priser, der var sammenlignelige med de almindelige verdensmarkedspriser.

2.18. Ledsageforanstaltninger var noedvendige for at sikre, at overskud uden direkte afsaetningsmuligheder enten kunne eksporteres til verdensmarkedspriser eller oplagres midlertidigt. Derfor blev der i den faelles markedsordning indfoejet bestemmelser om eksportrestitutioner og interventionsoplagring. I 1988 foerte de hastigt stigende budgetudgifter til, at der indfoertes stabilisatorer i form af maksimale garantimaengder (MGM), hvor overskridelser af disse maengder udloeste begraensede nedsaettelser af praemier og priser.

2.19. Endelig forelagde Kommissionen den 14. oktober 1991 Raadet et forslag til en reform af den faelles markedsordning for raatobak, som Raadet vedtog den 30. juni 1992 (). Efter reformen omfatter den faelles markedsordning stadig 34 sorter, som er opdelt i fem grupper efter toerringsmetode, hvortil kommer tre grupper for de graeske sun cured sorter Basma, Katerini og klassisk Kaba Koulak. De vigtigste nye elementer i den faelles markedsordning efter reformen er foelgende:

a)Maalpriserne er afskaffet, og priserne fastsaettes af markedet.

b)Der fastsaettes ikke laengere praemier for hver enkelt sort, men for hver gruppe af sorter, opdelt efter toerringsmetode, f.eks. sun cured, flue cured osv.

c)Praemien udbetales stadig til forarbejdningsvirksomheden, men det fulde beloeb skal nu viderebetales til avleren.

d)Der udbetales praemier for tobak, der opfylder visse mindstekvalitetskriterier. Hvis fugtighedsprocenten afviger fra det niveau, der er fastsat for hver enkelt sort, fastsaettes praemiebeloebet efter den korrigerede vaegt.

e)Den maksimale garantimaengde paa 390 000 tons er afloest af en samlet maksimal garantitaerskel paa 370 000 tons for 1993-hoesten og 350 000 tons for de foelgende aar.

f)Denne samlede taerskel fordeler medlemsstaterne i kvoter mellem de virksomheder, der foretager den foerste forarbejdning, eller mellem producenterne. Der betales ingen praemier for de maengder, der overskrider de individuelle kvoter.

g)For at udbuddet kan blive samlet og tilpasset den oenskede kvalitet paa markedet, kan praemiebeloebet forhoejes med 10 %, naar der er indgaaet dyrkningskontrakter med producentsammenslutninger.

h)Den nye markedsordning omfatter ikke interventionsoplagring og eksportrestitutioner.

i)Medlemsstaterne skal oprette kontrolagenturer.

j)Ordningen tager sigte paa at fremme oprettelsen af brancheforeninger () i tobakssektoren, saaledes at saavel produktions- som forarbejdnings- og afsaetningsleddet kan bidrage til, at den oekonomiske adfaerd aendres, og at der skabes ligevaegt paa markedet.

k)Der er indfoert et omstillingsprogram for fire problematiske sorter.

l)Der skal ivaerksaettes et program for forskning i sorter med lavt tjaereindhold.

2.20. I det foelgende kapitel redegoeres der for resultaterne af revisionen af regnskaberne indtil 1992 og de underliggende transaktioner, der var gennemfoert i henhold til den faelles markedsordning foer reformen. I 1993 anvendtes en overgangsordning, som ogsaa byggede paa den oprindelige markedsordning. I 1993 kunne der, jf. Raadets forordning (EOEF) nr. 2075/92, ivaerksaettes overgangsforanstaltninger, hvorved det bl.a. paahviler medlemsstaterne at fordele forarbejdningskvoter mellem virksomhederne og i to etaper at reducere de maksimale garantitaerskler til 350 000 tons. Den faelles markedsordning som aendret ved reformen vil derfor foerst traede 100 % i kraft i 1994, og indtil 1997 skal der stadig afholdes udgifter til eksportrestitutioner og interventionsoplagring af tobak hoestet foer 1993. Det er endvidere fastsat, at praemieordningen og foranstaltningerne til begraensning af produktionen skal gaelde indtil 1997, hvorefter de skal tages op til revision paa grundlag af de indhoestede erfaringer og eventuelt justeres.

3. REVISION AF REGNSKABERNE OG AF DE UNDERLIGGENDE TRANSAKTIONER I MEDLEMSSTATERNE

3.1. Tabel 3 viser budgetudgifterne i perioden 1987-1992 fordelt paa de enkelte foranstaltninger. De regnskaber, disse tal stammer fra, afspejler i almindelighed de udgifter, medlemsstaterne har forvaltet og anmeldt. Tabel 4 viser udgifterne fordelt paa foranstaltninger og medlemsstater.

3.2. En raekke saerlige forhold, der kendetegner den faelles markedsordning for tobak, er bestemmende for den maade, hvorpaa udgifterne fremgaar af regnskaberne.

a)Praemier, der er udbetalt i et bestemt aar, vedroerer baade dette aars og de foregaaende aars hoest. I sit overslag over udgifterne til tobak () for regnskabsaaret, som afsluttes den 31. december 1993, skoennede Kommissionen, at 1 111,3 mio. ECU ud af et samlet beloeb paa 1 268 mio. ECU ville vedroere praemier for de to foregaaende aars hoest.

>TABELPOSITION>

b)Praemiebeloebet maa foerst udbetales, naar bladtobakken er blevet underlagt kontrol, forarbejdet, solgt til fabrikanterne eller eksporteret. Denne proces kan vare adskillige aar, og i dette tidsrum kan der udbetales forskud til forarbejdningsvirksomhederne. Forskud paa praemier, som udbetales i et bestemt aar, opfoeres imidlertid som endelige udgifter, selv om den tobak, de vedroerer, stadig er undergivet kontrol. I 1992 udbetalte de graeske myndigheder de endelige praemiebeloeb for tobak, som havde vaeret underlagt kontrol i Graekenland fra 1981 til 1986.

>TABELPOSITION>

c) Ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2822/88 () indfoertes bestemmelsen om, at nedskrivning af vaerdien af interventionsopkoeb skal foretages paa opkoebstidspunktet med 65 % efter fradrag af praemien. Der foretages endnu en ekstra ordinaer nedskrivning ved udgangen af regnskabsaaret, dvs. i oktober. Denne nedskrivning foretages paa grundlag af medlemsstaternes skoen over lagrene for august maaned og under hensyntagen til de disponible bevillinger ved aarets udgang. De store nedskrivninger i aarene foer 1991 gav betydelige fortjenester paa salg fra lagrene i 1991 og 1992.

d)Udgiftsopgoerelserne for et bestemt aar er ikke endelige, foer regnskaberne for det paagaeldende aar er afsluttet, dvs. tre aar senere. Tabel 5 viser de udgifter, som Kommissionen i forbindelse med afslutningen af regnskaberne for regnskabsaarene 1987 til 1990, ikke har godkendt, og som skal krediteres Faellesskabets budget.

e)Fortjeneste paa salg fra interventionslagre opfoeres i regnskaberne som en negativ udgift, og dermed er de samlede udgifter til tobak i et bestemt aar registreret med et for lavt beloeb. Udgifter, der ikke er godkendt efter revision i forbindelse med regnskabsafslutningen, opfoeres ogsaa som negative udgifter under de samlede EUGFL-udgifter, som saaledes ogsaa registreres med for lavt et beloeb. Begge metoder medfoerer, at midler fra tidligere regnskabsaar automatisk genanvendes til samme formaal.

3.3. I overensstemmelse med EF's regnskabsregler () opdeler medlemsstaterne beloebet for interventionsorganernes opkoeb af tobak, i to dele: en teoretisk praemie og en interventionsdel. Den teoretiske praemie opfoeres som praemie i de maanedlige udgiftsangivelser og bogfoeres af Kommissionen som en faktisk udbetalt praemie for tobak solgt paa markedet. Forskellen mellem den teoretiske praemie og opkoebsprisen for tobakken er lagervaerdien paa opkoebstidspunktet. Budgetmyndigheden kan ikke se de faktiske omkostninger ved, at der ikke findes et afsaetningsmarked for tobakken.

>TABELPOSITION>

3.4. I lighed med andre markedsordninger fastsaettes stoetten (praemien) i ecu, men udbetales af medlemsstaterne i national valuta. Under den faelles markedsordning for tobak var forarbejdningsvirksomhederne berettigede til at faa udbetalt et forskud paa praemien, naar tobakken blev underlagt kontrol, men den endelige praemieudbetaling fandt foerst sted den dag, den forarbejdede tobak forlod kontrolstedet. Det medfoerte uberettigede udgifter. De medlemsstater, hvis nationale valuta i perioden mellem den dag, udbetaling af forskud fandt sted, og den dag praemien kom endeligt til udbetaling, var deprecieret, betalte et supplerende beloeb i national valuta svarende til differencen mellem praemien omregnet i national valuta efter den oprindelige vekselkurs og praemien omregnet efter den nye vekselkurs.

3.5. Dette problem er loest med reformen af den faelles markedsordning. Praemiebeloebet udbetales, naar tobaksavleren leverer tobakken til forarbejdning, og det ligger fast, hvilken omregningskurs der skal vaere gaeldende. Problemet er imidlertid ikke loest, for saa vidt angaar hoesten fra aarene forud for 1993. Denne supplerende udbetaling er blevet anslaaet til at paafoere budgettet en udgift paa ca. 50 mio. ECU om aaret. Disse omkostninger vil paaloebe Faellesskabet hvert aar de naeste fire aar, indtil den oprindelige markedsordning traeder endeligt ud af kraft.

3.6. Denne praksis har i finansiel henseende ingen berettigelse. Kommissionen burde have foreslaaet den oprindelige faelles markedsordning aendret saaledes, at disse supplerende udgifter blev undgaaet. AEndres forordningen ikke, kan det bevirke, at markedsordningen som aendret ved reformen fungerer mindre smidigt. Forarbejdningsvirksomhederne vil blive tilskyndet til at tilbageholde tobak fra hoestaarene foer 1993 for at drage fordel af en depreciering. Endvidere vil budgettet uberettiget blive belastet med udgifter. I punkt 3.34-3.36 og 3.84-3.85 gives eksempler paa virkningerne af deprecieringer i bestemte medlemsstater.

Praemier

3.7. Praemier udgoer den vigtigste del af EF's udgifter til raatobak og tegner sig for ca. 90 % af samtlige udgifter under den faelles markedsordning. De udbetales af de ansvarlige nationale myndigheder til de foerste opkoebere, som enten forarbejder tobakken eller soerger for, at det sker. Betingelsen er, at de har betalt avlerne i hvert fald interventionsprisen (mindsteprisen). Praemierne udbetales for den maengde raatobak, som anbringes under offentlig kontrol paa forarbejdningsvirksomheden eller paa indsamlingssteder. Praemiebeloebet fastsaettes paa grundlag af en standardfugtighedsprocent, naar urenheder og tobak, som ligger under kvalitetsniveauet, er fjernet.

3.8. Bestemmende for den endelige ret til praemien er, at den leverede tobak er forarbejdet, og derfor kan det endelig praemiebeloeb foerst fastsaettes, naar den forarbejdede tobak »forlader det sted, hvor den er blevet underkastet kontrol«. Det kan ske flere aar senere, men siden 1991 har det skullet ske inden for en periode paa fire aar (). Oplagring af bladtobak og forarbejdet tobak og indlagring og udlagring paa forarbejdningsvirksomheden skal derfor kontrolleres af de kompetente nationale myndigheder.

3.9. For at forarbejdningsvirksomheden kan betale avlerne mindsteprisen paa koebstidspunktet, kan der i henhold til EF-retsakterne udbetales forskud paa praemiebeloebene. Det er en forudsaetning herfor, at forarbejdningsvirksomheden (den foerste opkoeber) og avleren har indgaaet en »europaeisk dyrkningskontrakt« (som er en koebs-/salgskontrakt), og at forarbejdningsvirksomheden stiller en sikkerhed paa 20 % af praemiebeloebet. Avleren er forpligtet til at saelge den samlede produktion fra de arealer, der er angivet i kontrakten.

3.10. Fra 1990 har medlemsstaterne ogsaa kunnet vaelge at udbetale praemiebeloeb, naar avleren og den foerste forarbejdningsvirksomhed (opkoeberen) har indgaaet dyrkningskontrakt. Denne fremgangsmaade blev i 1991 () gjort obligatorisk. I henhold til artikel 2b i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1726/70 (1) skal dyrkningskontrakter mellem avlere og forarbejdningsvirksomheder og dyrkningserklaeringer fra avlere, der som regel gennem et dyrkningskooperativ selv foretager den foerste forarbejdning, registreres hos de nationale kontrolmyndigheder. I henhold til samme forordnings artikel 2c skal de nationale myndigheder foretage stedlig kontrol af 5 % af de tilsaaede tobaksarealer () og saaledes efterproeve oplysningerne i dyrkningskontrakterne.

3.11. Hvert aar i forbindelse med fastsaettelse af priserne fastsaetter Raadet ved samme forordning de produktionsomraader, hvor de enkelte sorter maa dyrkes. Siden 1988 har priser og praemier ifoelge grundforordningens artikel 7a, stk. 1 (), desuden kun vaeret gaeldende for sorter, som dyrkes i de traditionelle produktionskommuner, hvor de har vaeret dyrket mindst ét ud af de seneste fem aar. Kommunen skal endvidere vaere angivet i dyrkningskontrakten. Som en kvalitetsfremmende foranstaltning blev der i 1992 indfoert reglen om, at der kun kan udbetales praemie for produktionsmaengder, der er i overensstemmelse med de normale produktionsforhold for hver sort ().

3.12. Naar tobakken underlaegges de kompetente nationale myndigheders officielle kontrol, skal fugtighedsprocenten testes. Ifoelge Kommissionens forordning (EOEF) nr. 409/76 () skal der af hver balle udtages et antal blade i forhold til ballens vaegt, og dette antal skal vaere repraesentativt for ballen som helhed. Proeven skal indeholde lige store maengder blade fra ballens yderside, fra dens midte og fra en mellemliggende position. De udvalgte blade blandes og hakkes (i stykker paa mellem 0,4 og 2 mm). Derpaa blandes de hakkede blade, og der udtages en repraesentativ proeve. Fugtighedsprocenten skal bestemmes enten efter Brabender-metoden eller Baudesson-metoden. Foretages der ikke saadanne laboratorieundersoegelser, tilbageholder det udbetalende organ 5 % af praemieforskuddet, indtil den endelige udbetaling finder sted. For at undgaa at der betales for meget for tobak, som er for vaad, eller for lidt for tobak, som er for toer, skal vaegten korrigeres, hvis den maalte fugtighedsprocent afviger med mere end 1 % fra den referencefugtighedsprocent, som er fastsat i bilag IV til Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1727/70 (). Desuden skal urenheder og tobak, der er under kvalitetsniveauet, bestemmes og vaegten heraf traekkes fra.

3.13. Praemieudbetaling er betinget af, at forarbejdningsvirksomheden forelaegger det udbetalende organ et formelt bevis paa, at tobakken er blevet underlagt kontrol. Dette bevis bestaar i en praemieattest, som udstedes af medlemsstaternes kontrolmyndigheder. Foerste del af attesten udfaerdiges, naar tobakken underlaegges kontrollen, og anden del, naar den forlader kontrolstedet.

3.14. Selv om der foreskrives nogle former for kontrol (f.eks. kontrol af fugtighedsprocenten), som er beskrevet i enkeltheder, er ikke alle kontrolprocedurer, som er noedvendige for at sikre praecise udbetalinger paa et korrekt grundlag, fastlagt ved EF-retsakter. Medlemsstaterne har derfor indfoert en raekke forskellige kontrolmetoder, som tjener deres egne formaal.

3.15. I artikel 8 i Raadets forordning (EOEF) nr. 729/70 () om finansiering af den faelles landbrugspolitik hedder det:

»Medlemsstaterne traeffer ... de fornoedne foranstaltninger for:

- at sikre sig, at de af fonden finansierede foranstaltninger virkelig er blevet gennemfoert, og at de er blevet gennemfoert paa behoerig maade,

- at forhindre og forfoelge uregelmaessigheder,

- at gennemfoere tilbagebetaling af beloeb, der er udbetalt med urette paa grund af uregelmaessigheder eller forsoemmelser.«De nationale kontrolordninger for tobak skal derfor noedvendigvis omfatte en raekke centrale kontrolpunkter, uanset om de er fastsat ved EF-forordninger. Kontrollen boer tage sigte paa foelgende vaesentlige punkter:

a)Er oplysningerne i dyrkningskontrakt/dyrkningserklaering om f.eks. dyrkningsareal og udbytte korrekte?b)Er de produktionsomraader og kommuner, hvorfra der anbringes tobak under kontrol, stoetteberettigede?c)Er der overensstemmelse mellem den tobak, som er anbragt under kontrol, og oplysningerne i dyrkningskontrakterne?d)De leverede tobakssorter og kvaliteter efterproeves.

e)Det kontrolleres, om mindsteprisen er betalt.

f)Er lagrene af raatobak og forarbejdet tobak, som er anbragt under kontrol, tilstraekkeligt beskyttet?g)Forarbejdnings- og afsaetningsprocessen kontrolleres.

h)Det efterproeves, at betalingsordrerne er korrekte.

3.16. Under forarbejdningen mister raatobaksballerne, som avlerne leverer, deres identitet, naar de sorteres, blandes, strippes osv. Da den endelige praemieudbetaling er betinget af et bevis for, at den forarbejdede tobak har forladt kontrolstedet, skal den nationale kontrolordning ogsaa sikre, at den tobak, som et bestemt aar forlader kontrolstedet, ogsaa er forarbejdet af den tobak, som blev anbragt under kontrol. Det sker ved at sammenholde oplysninger om sort, kvalitet og vaegt, for saa vidt angaar den tobak, som forlader kontrolstedet, med oplysningerne om den tobak, som er anbragt under kontrol. Tobak, som forlader kontrolstedet, skal derfor underkastes samme kontrol som tobak, der anbringes under kontrol. Retten mener ikke, det er muligt at foretage en saadan kontrol.

3.17. Endelig skal medlemsstaterne i medfoer af Raadets forordning (EOEF) nr. 4045/89 () foretage efterfoelgende kontrol af udbetalinger hos de virksomheder, der modtager over 200 000 ECU om aaret fra EUGFL, Garantisektionen. Denne kontrol foretages paa grundlag af virksomhedernes forretningspapirer.

Tyskland

3.18. I Tyskland kontrolleres EF's tobaksordning af forbundsfinansministeriet gennem dets tolddirektorat, hvis hovedtoldkontor i Hamburg (HZA-Hamburg Jonas) fungerer som udbetalende organ i henhold til artikel 4 i forordning (EOEF) nr. 729/70 (). 21 forarbejdningsvirksomheder forarbejder tobakken til videresalg til fabrikanterne. Stoerstedelen af den forarbejdede tobak dyrkes i Tyskland, men der importeres ogsaa meget fra andre medlemsstater, fortrinsvis Italien. Lokale toldere anbringer tobakken under kontrol paa indsamlingssteder. Ogsaa forarbejdningsvirksomhederne kontrolleres af toldmyndighederne.

3.19. HZA-Hamburg Jonas er ansvarlig for registreringen af dyrkningskontrakterne. I forbindelse med revisionen konstateredes det imidlertid, at kontrakter ikke blev registreret, men blot arkiveret efter aar og virksomhed, og at praemieattester ikke indeholdt referencer til kontrakter, og at det derfor var umuligt at finde ud af, hvilke kontrakter der hoerte sammen med de attester, der havde givet anledning til forskudsudbetaling. Der blev konstateret foelgende uregelmaessigheder:

a)En tysk opkoeber af italiensk tobak havde paa grundlag af 15 praemieattester faaet udbetalt et praemieforskud paa 2,6 mio. DM. Attesterne indeholdt ikke nogen henvisning til en endelig kontrakt, som det tyske udbetalende organ i oevrigt ikke kunne fremlaegge, i hvert fald ikke, da revisionen fandt sted (juni 1991). Paa forarbejdningsvirksomheden, hvor tobakken var blevet fermenteret for koeberen, forefandtes tolddokumenter, som henviste til de paagaeldende praemieattester, og hvori var anfoert en kontraktsdato, men der var ikke anfoert en leverandoer. Der blev imidlertid fundet en kontrakt, hvoraf det fremgik, at partiet var leveret af et italiensk tobaksavlerkooperativ. Hos det italienske udbetalende organ »AIMA« konstaterede revisorerne, at det samme kontraktreferencenummer henviste til anden tobak, som samme tyske forarbejdningsvirksomhed havde indgaaet kontrakt om med en anden forarbejdningsvirksomhed/forhandler i Italien. Revisorerne underrettede de italienske kontrolmyndigheder om uoverensstemmelsen, og de tyske myndigheder efterkom en officiel anmodning fra de italienske myndigheder om at maatte foretage kontrol af den tyske opkoeber. De tyske myndigheder meddelte i juli 1993 Retten, at der ikke var konstateret uregelmaessigheder i Tyskland. De italienske myndigheder boer foelge op paa disse uregelmaessigheder og naa frem til en tilfredsstillende konklusion.

b)Paa en kopi af en anden kontrakt mellem samme opkoeber og en italiensk forhandler, som Guardia di Finanza har indledt en undersoegelse af, var tobakssorten aendret i haanden fra »Forchheimer Havanna« til »Badischer Geudertheimer«. Originalkontrakten, som blev kontrolleret af AIMA, indeholdt ikke denne rettelse. Da Raadet imidlertid havde nedsat praemien for italiensk Badischer Geudertheimer til samme stoerrelse som for Forchheimer Havanna, havde aendringen ingen finansielle foelger.

c)Der blev fundet tre kontrakter, som ikke opfyldte betingelserne i henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 727/70 (), om at praemien kun ydes til fysiske eller juridiske personer, som koeber tobak direkte hos tobaksavlere eller producentsammenslutninger og ikke gennem en mellemhandler. Det fremgik af de tre kontrakter, at de tyske forarbejdningsvirksomheder ikke havde koebt tobakken direkte hos avlerne. Der burde derfor ikke have vaeret udbetalt nogen praemie.

3.20. De tyske myndigheder kontrollerer kun, om de kommuner, som leverer tobak med henblik paa anbringelse under kontrol, er stoetteberettigede som et led i den efterfoelgende kontrol i henhold til forordning (EOEF) nr. 4045/89 (), og naar de i henhold til artikel 2c i forordning (EOEF) nr. 1726/70 () foretager kontrol paa stedet af 5 % af dyrkningsarealerne (). Frankrig og Italien har indfoert edb-programmer, hvormed det inden udbetaling kan kontrolleres, om kommunerne er stoetteberettigede. Myndighederne kan saaledes inden udbetaling paavise tobaksleverancer, som ikke kan komme i betragtning, og man undgaar tilbagesoegningsprocedurer. EF's finansielle midler er bedre sikret under en saadan ordning.

3.21. Tobak, som er anbragt under kontrol, kontrolleres af repraesentanter for baade avlerne og opkoeberne under tilsyn af lokale toldembedsmaend. Fugtighedsprocenten kontrolleres ved befoeling af tobaksbladene og efter den saakaldte »haptische Methode«. Tobak, der anses for at have for hoejt vandindhold, godkendes ikke og skal toerres yderligere hos avleren, mens al anden tobak godkendes og registreres som havende den i forordningerne foreskrevne standardfugtighedsprocent. De tyske myndigheder haevder, at deres fugtighedskontrol har ca. 2 %'s noejagtighed, men tests foretaget af Rettens revisorer i forarbejdningsvirksomhedens eget laboratorium har vist, at tobak, der netop var blevet anbragt under kontrol med »standardfugtighedsprocent« var mellem 3,7 og 7,6 % toerrere. Det bevirkede, at avleren fik udbetalt et beloeb, der laa under mindsteprisen. Da det er en absolut betingelse for udbetaling af praemien, at avlerne skal have mindsteprisen, boer kontrollen af fugtighedsprocenten forbedres, og foer praemien udbetales, boer det efterproeves, om avlerne har faaet mindsteprisen.

3.22. HZA-Hamburg Jonas efterproevede praemieattesterne med henblik paa at sikre sig, at der var blevet betalt mindsteprisen. I forbindelse med sorten Badischer Geudertheimer, der udgoer ca. 1/3 af den tyske tobakshoest, havde kontrollen imidlertid ikke noget formaal, fordi kvaliteter, og saaledes ogsaa priserne anfoert i praemieattesterne, ikke var paalidelige. Alle leverancer af denne sort er paa praemieattesterne registreret som kvalitetsklasse III, der har en lavere pris end klasse II. Ved besoeg paa indsamlingssteder og forarbejdningsvirksomheder konstaterede Rettens revisorer imidlertid, at noget af denne tobak faktisk var kvalitetsklasse II. Der er derfor ingen sikkerhed for, at der er betalt mindsteprisen for denne tobak.

3.23. Det er generelt et problem at efterproeve, om forarbejdningsvirksomhederne har betalt mindsteprisen for tobak avlet i Tyskland. Kontrollen foretages ikke paa det tidspunkt, hvor tobakken anbringes under kontrol, men i forbindelse med kontrollen af forretningspapirer i henhold til forordning (EOEF) nr. 4045/89 (), som foretages et til to aar efter den endelige udbetaling, og denne kontrol foretages ikke systematisk. Smaa virksomheder blev slet ikke kontrolleret, og der forefandtes intet bevis for, at de italienske avlere havde faaet mindsteprisen for den tobak, der var importeret fra Italien. Kommissionen havde gjort de tyske myndigheder opmaerksomme paa problemet - sidste gang i 1990 - men da Rettens revision fandt sted i november 1991, var den tyske ordning ikke blevet aendret saaledes, at der var sikkerhed for, at det foer udbetaling af praemien blev efterproevet, at avlerne havde faaet mindsteprisen.

3.24. I henhold til artikel 7, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1726/70 () skal den foerste praemieansoegning fra en forarbejdningsvirksomhed ledsages af en lageropgoerelse. De tyske myndigheder kontrollerer kun disse opgoerelser, naar forarbejdningsvirksomhederne udvaelges til systematisk kontrol i henhold til forordning (EOEF) nr. 4045/89 (1). Det er klart utilfredsstillende, da det paa dette tidspunkt ikke laengere er muligt at foretage fysisk kontrol af de anmeldte lagre.

Graekenland

3.25. I Graekenland forvaltes tobaksordningen af det graeske tobaksraad (EOK), et offentligt organ, som udstedte tobaksdyrkningslicenser, foer Graekenland tiltraadte EF. Det har hovedkontor i Athen og har desuden forskellige regionale kontorer i tobaksdistrikterne. EOK foerer tilsyn med avlernes afgroeder, fra de saas og plantes, til de hoestes. Det kontrollerer desuden tobaksforarbejdningen, som foregaar paa 122 forarbejdningsvirksomheder, der naesten alle ligger i den nordlige del af landet. Til varetagelse af diverse opgaver og kontrolfunktioner har EOK ansat et stort antal agronomer og inspektoerer.

3.26. EOK kontrollerer ogsaa praemieansoegninger og godkender praemieudbetalinger. Selve betalingerne foretages af det udbetalende organ DIDAGEP, som er et direktorat under landbrugsministeriet.

3.27. EOK er et selvfinansierende organ. En del af dets indtaegter hidroerer fra en afgift paa 2 %, som forarbejdningsvirksomhederne hvert aar skal betale af vaerdien af den opkoebte bladtobak (). Det samlede afgiftsbeloeb androg for 1987-1991 over 56 mio. ECU (7 700 mio. DR) og udgjorde 38 % af EOK's samlede indtaegter.

3.28. Det goer det yderligere vanskeligt at kontrollere de dyrkede arealer, at der ikke foeres tingboeger over de tobaksdyrkende regioner i Graekenland. Det er derfor ikke muligt i kontrakterne at identificere hvert enkelt jordlod ved hjaelp af matrikelreferencer.

3.29. De graeske myndigheder kontrollerer ikke, at der kun udbetales praemier for tobakssorter avlet i anerkendte kommuner. Det har foert til saerlige problemer for produktionen af Virginia i regionerne Agrinion og Thessaloniki. I 1989, da Agrinion tegnede sig for 2 875 tons (30 % af Graekenlands samlede Virginia-produktion paa 9 480 tons), var 13 af de 29 kommuner, som dyrkede Virginia, ikke praemieberettigede. I 1990 voksede tallet til 24 ud af 54 kommuner. I Thessaloniki var 8 ud af de 25 kommuner, der fik udbetalt praemier i 1989, og 8 ud af 32 kommuner i 1990, ikke praemieberettigede. Alligevel blev der i begge tilfaelde udbetalt praemier, uden at der blev foretaget kontrol.

3.30. Der er ingen tvivl om, at der paa et ukorrekt grundlag er udbetalt praemier for tobak avlet i kommuner, som ikke kan komme i betragtning. De graeske myndigheder har ikke foretaget den kontrol, som retsforskrifterne foreskriver for saa vidt angaar alle sorter avlet siden 1989. Retten har mindet myndighederne om deres forpligtelse til at foretage den noedvendige kontrol, men de har intet foretaget sig. Retten skoenner imidlertid, at det kan dreje sig om ca. 1 000 tons Virginia i baade 1989 og 1990 og om mindre maengder i de foelgende aar (kommunerne bliver nemlig automatisk praemieberettigede aaret efter den foerste hoest af en ny sort). Da det er sandsynligt, at der er foretaget tilsvarende regelstridige praemieudbetalinger for andre tobakssorter, kan det samlede beloeb udbetalt paa et ukorrekt grundlag anslaas at vaere vaesentligt - det drejer sig sandsynligvis om over 4 mio. ECU.

3.31. Praemieattesten udstedes ikke efter reglerne. Den foerste del udstedes foerst efter hoestens afslutning og ikke, som foreskrevet, naar tobakken faktisk anbringes under kontrol. I stedet udstedes der »foreloebige praemieattester« for tobakspartier, der leveres fra landsbyernes indsamlingssteder til forarbejdningsvirksomhederne. EOK's embedsmaend indroemmede, at tobakken allerede kan vaere forarbejdet, naar der udstedes en »foreloebig praemieattest«.

3.32. Under saadanne omstaendigheder kan man ikke faeste lid til oplysningerne i den endelige praemieattest. Bladtobak kan nemlig ikke kontrolleres efter forarbejdningen, og der kan ikke foretages en effektiv kontrol, hvis tobakken forarbejdes, foer den registreres i praemieattesten. EOK har forpligtet sig til at forbedre procedurerne.

3.33. Kontrollen af forarbejdnings- og eksportvirksomhederne foretages paa grundlag af data, som inspektoerer indfoerer i officielle registre, der ikke har noget at goere med virksomhedernes bogfoeringssystemer. Der foretages ingen krydskontrol af disse registre og virksomhedernes regnskaber med henblik paa at efterproeve, at de transaktioner, der fremgaar af registrene, faktisk har fundet sted og er korrekte. Naar en saadan sammenholdelse ikke foretages, kan det ikke bekraeftes, at de data, som ligger til grund for betalingerne, er paalidelige.

3.34. Procedurerne for kontrol af tobak, som forlader kontrolstedet, var stort set tilfredsstillende, men i visse tilfaelde forlod tobakken kontrolstedet paa et senere tidspunkt end foreskrevet - med oegede EF-udgifter til foelge. Naar fire aars-fristen er lige ved at udloebe, lader graeske eksportoerer tobak i baller anbringe under kontrol paa toldoplag, indtil tobakken kan eksporteres til tredjelande, og ansoeger om forskud paa eksportrestitutioner. De graeske myndigheder ophaever imidlertid ikke kontrollen i henhold til praemieordningen, naar tobakken anbringes under toldkontrol. Den bliver foerst ophaevet, naar tobakken faktisk eksporteres (indtil seks maaneder senere). Praemieforskuddet afregnes og restbeloebet udbetales pr. den dato, hvor eksporten til tredjelande finder sted. Der anvendes den repraesentative (groenne) kurs for drachmen paa eksportdagen. Forarbejdningsvirksomhederne har herved faaet udbetalt supplerende praemiebeloeb, svarende til den groenne drachmes vaerdiforringelse i forhold til ecuen i det tidsrum, tobakken har vaeret anbragt under kontrol paa toldoplag.

3.35. Denne anvendelse af bestemmelserne er ikke korrekt. Praemieberettigelse er betinget af eksport (eller levering til fabrikation). Dette krav er efter Rettens opfattelse tilfredsstillende opfyldt, naar tobakken er anbragt under toldkontrol med henblik paa eksport, og der udbetales et forskud paa eksportrestitutioner. Det endelige praemiebeloeb og eventuelle restbeloeb boer beregnes og udbetales paa grundlag af denne dato. Som eksempel paa de ekstra udgifter, der kan paaloebe, kan anfoeres 36 469 893 DR, som en forarbejdningsvirksomhed fik udbetalt for tobak, der blev anbragt paa toldoplag den 20. og 21. december 1990. Tobakken blev eksporteret til tredjelande den 18. og 19. juni 1991, umiddelbart efter en justering af den groenne kurs den 17. juni 1991. Dermed paafoertes der faellesskabsbudgettet en ekstra udgift paa 76 951 ECU.

3.36. Tabel 6 viser et eksempel paa, hvor stor en byrde det medfoerer for EF-budgettet, at praemieudgifterne foerst anmeldes til Kommissionen, naar tobakken anbringes under toldkontrol, i stedet for paa eksporttidspunktet. EOK har givet Retten oplysninger om yderligere otte transaktioner, hvor denne procedure blev benyttet. De samlede udgifter, som ikke skulle have vaeret afholdt over EF's budget, var paa ca. 140 000 ECU.

3.37. Foer Rettens revision fandt sted, havde en EOK-embedsmand via en terminal hos DIDAGEP direkte adgang til ministeriets edb-system og input, der anvendes ved direkte udbetaling af praemiebeloeb. Risikoen for, at der kunne forekomme ukorrekte udbetalinger, blev ikke forebygget ved andre kontrolforanstaltninger. DIDAGEP's efterfoelgende kontrol af betalingsbemyndigelser var utilfredsstillende, da den blev foretaget paa grundlag af oplysninger uden paa konvolutter, som EOK fremlagde, f.eks. modtagernes navne og betalingsordrernes numre, der blev sammenholdt med en betalingsliste, som ogsaa blev leveret af EOK. Selve konvolutterne, der indeholdt den underliggende dokumentation for de enkelte betalinger, blev ikke aabnet. Med en saadan ordning kan den formelle rigtighed og lovligheden af betalinger ikke sikres. Proceduren er nu aendret, og kun ministeriets personale har adgang til edb-systemet. Den underliggende dokumentation boer altid kontrolleres, og betalingsordrer boer paastemples »betalt«. For at undgaa at underliggende dokumentation benyttes flere gange og at der saaledes foretages dobbeltbetalinger, boer disse dokumenter ogsaa paastemples »betalt« paa det tidspunkt, hvor betalingen effektueres.

3.38. De graeske myndigheder har ikke foretaget kontrol af virksomhedernes forretningspapirer i henhold til forordning (EOEF) nr. 4045/89 (), selv om forarbejdnings-virksomheder og eksportoerer har faaet udbetalt vaesentlige beloeb. I 1990 og 1991 skulle mellem 45 og 49 ud af i alt 71 virksomheder, som havde modtaget stoette, have vaeret kontrolleret mindst én gang hvert andet aar.

3.39. De graeske myndigheder har anfoert, at inspektionsdirektoratet er underbemandet, og at personalet endnu ikke er tilstraekkeligt uddannet. Det kan imidlertid ikke accepteres, at ovennaevnte forordning ikke overholdes, og det indebaerer en risiko for Faellesskabets finansielle midler.

Spanien

Tabel 6 - Udgifter for Faellesskabets budget

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

3.40. Forarbejdningen finder i Spanien sted paa otte forarbejdningsvirksomheder. I de senere aar er forarbejdningen og forvaltningen af den nationale produktion blevet lagt om. Indtil 1986 var dyrkning og den foerste forarbejdning af tobak et monopol under statsorganet Servicio Nacional de Cultivo y Fermentación del Tabaco (SNCFT). Efter Spaniens tiltraedelse af EF blev kontrollen med tobaksdyrkningen lempet, og den afdeling af SNCFT, der var ansvarlig for forarbejdningsleddet, blev udskilt som CETARSA (Compania Espanola de Tabaco en Rama S.A.). Produktionen af spanske cigaretter foretages imidlertid stadig af statsselskabet »TABACALERA«. Skoent andre, uafhaengige tobaksforarbejdningsvirksomheder er kommet ind paa markedet, indtager CETARSA stadig en vaesentlig rolle, og det er den eneste virksomhed af betydning, der forarbejder sorten dark fermented Burley (Burley F).

3.41. Fra 1986 til 1991 var ANT (Agencia Nacional del Tabaco) udbetalende organ og kontrolorgan for tobaksmarkedet. I april 1991 blev kontrollen med og betalinger vedroerende tobaksmarkedet overtaget af SENPA, som er det stoerste udbetalende organ i Spanien.

3.42. I grundforordningens () ottende betragtning hedder det bl.a., at der skal sikres fri ret til indgaaelse af kontrakter (dvs., at producenterne frit skal kunne indgaa kontrakt med hvem, de maatte oenske, om salg af tobakken). Revisionen af det spanske tobaksmarked og af det retlige forhold mellem TABACALERA, CETARSA og de nationale myndigheder giver anledning til foelgende bemaerkninger:

a)Det er ved kongeligt spansk dekret nr. 573/87 fastsat, at:

i)TABACALERA skal have en aktieminoritet i CETARSA (artikel 5, stk. 1, litra b)). Aktieandelen er i dag paa ca. 20 %,

ii)CETARSA's formand udpeges paa grundlag af en faelles indstilling fra oekonomi- og finansministeriet og ministeriet for landbrug, fiskeri og ernaering. Desuden skal repraesentanter for landbrugsministeriet vaere medlemmer af CETARSA's bestyrelse.

b)Repraesentanter for landbrugsministeriet er ogsaa medlemmer af TABACALERA's bestyrelse, en af dem var direktoeren for ANT.

3.43. Under denne ordning har landbrugsministeriet (som er ansvarligt for kontrollen med markedet) ogsaa kommercielle interesser i markedet (gennem CETARSA og TABACALERA). I 1989 var forbindelsen endda snaevrere, da en hoejtstaaende leder fra CETARSA blev udnaevnt til direktoer for ANT.

3.44. De spanske myndigheder og Kommissionen boer undersoege denne ordning for at se, om den opfylder den faelles markedsordnings krav.

3.45. Selv om der i Spanien findes en ordning for registrering af kontrakter, foretog ANT/SENPA ingen kontrol for at sikre sig, at kontrakterne var aegte og gyldige. Retten konstatetrede foelgende uregelmaessigheder:

a)to kontrakter om samme tobakssort indgaaet med forskellige forarbejdningsvirksomheder,

b)kontrakter indgaaet mellem samme avlere, men forskellige forarbejdningsvirksomheder, hvor den samme tobak blev leveret som Burley E til én forarbejdningsvirksomhed og Burley F til en anden.

3.46. Disse uregelmaessigheder foerte til, at de maengder, der skulle leveres, blev ansat urealistisk hoejt, saaledes at kontrolproceduren broed sammen. I 1991/92 blev der saaledes indgaaet kontrakter om 82 631 tons, men kun halvdelen af denne maengde blev faktisk leveret.

3.47. Det goer det endnu vanskeligere at kontrollere de dyrkede arealer, at der ikke findes ajourfoerte tingboeger i Spanien. Det er derfor ikke muligt i kontrakterne at identificere de enkelte jordlodder ved hjaelp af matrikelreferencer.

3.48. De spanske myndigheder har, siden revisionen fandt sted, taget problemet op, og er begyndt at kontrollere kontrakter, herunder de maengder, kontrakterne vedroerer, og markarealer, og de har desuden indfoert et edb-system til registrering af kontrakter. De holder informationsmoeder med avlerne. Derved er antallet af kontrakter, der blev registreret i Spanien i 1992/93, faldet til 5 000 mod 8 000 i 1991/92 ( P37 %), og den maengde, der blev indgaaet kontrakt om, faldt med 35 % fra 82 631 til 55 000 tons. Kommissionen boer undersoege forholdene foer 1992 og soerge for, at der i de tilfaelde, hvor det er noedvendigt, indledes tilbagesoegningsprocedure.

3.49. I produktionsaarene 1987/88-1989/90 blev der udbetalt praemier for i alt 96 582 kg Havanna E-tobak dyrket i Campezo-regionen i Baskerlandet, selv om denne region ikke er anfoert i forordningen under de godkendte produktionsomraader. ANT havde ganske klart faaet kendskab til problemet i januar 1991 efter at en privat multinational forarbejdningsvirksomhed havde anmodet om oplysninger. ANT traf imidlertid ikke foranstaltninger til at tilbagesoege de uberettiget udbetalte praemier. Den 4. februar 1991 tilraadede ANT's direktoer virksomheden at tage Havanna fra det ikke godkendte omraade under kontrol »for det tilfaelde, at Kommissionen det bestemte produktionsaar (dvs. 1990/91) skulle godkende omraadet«. Allerede naeste dag gav direktoeren CETARSA kontraordre og paalagde det at ophoere med at tage saadan tobak under kontrol. Ifoelge samme brev ville ANT kraeve omraadet godkendt med tilbagevirkende kraft, men der blev ikke sendt nogen ansoegning til Kommissionen og heller ikke givet nogen godkendelse. Der blev imidlertid foerst taget skridt til at tilbagesoege den uberettiget udbetalte stoette, da Retten efter revisionen paatalte forholdet over for SENPA. SENPA har kraevet 29 mio. PTA (0,23 mio. ECU) tilbagebetalt.

3.50. Dyrkningen af visse sorter er blev udvidet. Man er bl.a. gaaet over til at dyrke Burley E i stedet for Burley F, og nogle tobakssorter dyrkes nu i stigende grad i omraader, hvor de ellers ikke dyrkes traditionelt. Da reglen om godkendte kommuner ikke var overholdt, spurgte Rettens revisorer de spanske myndigheder, hvornaar de havde taenkt sig at indfoere denne kontrol, og hvad der var vigtigere, hvornaar de ville efterproeve tidligere betalinger med henblik paa at sikre, at femaarsreglen blev overholdt. Skoent der nu er indfoert en kontrolordning, er der ikke foretaget nogen gennemgang af tidligere kontrakter med henblik paa at efterproeve, om forordningens krav er opfyldt og betalingerne er berettigede. De spanske myndigheder fastholder, at femaarsperioden foerst skal regnes fra tiltraedelsesdatoen, og at forordningen foerst har virkning fra 1991, og ikke fra 1988, hvor den traadte i kraft. Retten mener, at der her er tale om en misfortolkning af forordningen, som har foert til, at der er udbetalt betydelige beloeb for meget i praemier. De noejagtige beloeb kan dog ikke fastslaas paa grund af de spanske myndigheders holdning.

3.51. Rettens revision har bekraeftet resultaterne af Kommissionens revision, nemlig at der ikke findes identificerbare praemieattester som foreskrevet i forordningerne. I stedet benyttes et dossier med enkeltdokumenter, som daekker en bestemt forarbejdningsvirksomheds opkoeb af en given tobakssort. Dette dossier omfatter ni saerskilte boeger og diverse dokumenter. Et saadant system opfylder ikke faellesskabsforskrifterne. Det er tillige upraktisk og ikke saerlig velegnet i kontroloejemed. I januar 1991 anmodede Kommissionen de spanske myndigheder om at bringe systemet i overensstemmelse med faellesskabsforskrifterne, men da Rettens revision fandt sted i februar 1992, var forholdene endnu ikke aendret.

3.52. I Granada opbevarede SENPA's inspektoerer ikke kopier af kontrakterne mellem avlerne og de virksomheder, de kontrollerede, med henblik paa at efterproeve, hvilke sorter og maengder der var blevet underlagt kontrol. Det er saaledes ikke usandsynligt, at der er foretaget leverancer uden kontrakt eller leverancer, som har vaeret betydeligt stoerre end fastsat i kontrakten. Efter Rettens revision er der nu indfoert saadan kontrol.

3.53. Retten udvalgte til stedlig revision avlere, som havde indgaaet kontrakt med forarbejdningsvirksomheden CETARSA om Burley F-tobak. De fleste af disse avlere leverede tobak, som de angav at vaere Burley E i henhold til kontrakter indgaaet mellem et kooperativ og en privat forarbejdningsvirksomhed. De havde nemlig ikke accepteret den pris, CETARSA tilboed, og havde besluttet at levere al eller noget af den tobak, der allerede var indgaaet kontrakt om med CETARSA, til den anden forarbejdningsvirksomhed, da den gav bedre priser. De benyttede enten eget eller en slaegtnings navn i kontrakten indgaaet af kooperativet. Nogle af avlerne var ikke engang medlemmer af dette kooperativ. Et mundtligt loefte om at melde sig ind i kooperativet var tilstraekkeligt til, at de kunne levere paa kooperativets kontrakt.

3.54. Den samlede maengde tobak, kooperativet leverede til forarbejdningsvirksomheden, oversteg derfor langt den maengde, der var indgaaet kontrakt om. I 1991 omfattede kontrakterne 265 000 kg Burley E. Den samlede maengde Burley E, der var blevet leveret indtil den 27. januar 1992 (da Rettens revision fandt sted), var paa 418 393 kg, dvs. en stigning paa 58 %.

3.55. De spanske myndigheder har paa Rettens anmodning foretaget en undersoegelse og besluttet at tilbagesoege stoette, som er udbetalt:

a)til avlere, der ikke er medlemmer af kooperativet,

b)for tobak leveret ud over den maengde, der maa produceres paa det areal, kooperativet har anmeldt.

Til dato er der inkasseret 2 037 330 PTA (15 800 ECU). Retten mener imidlertid, at praemierne for al tobak leveret ud over maengderne fastsat ved kontrakt boer tilbagesoeges.

3.56. I et andet tilfaelde var der ikke overensstemmelse mellem en kontrakt indgaaet for 1991/92 mellem et dyrkningskooperativ og en forarbejdningsvirksomhed og de leverede maengder. Kontrakten vedroerte nemlig 4 000 tons, men ved udgangen af leveringsperioden var der kun leveret ca. 900 tons. Kooperativets formand indroemmede over for Rettens revisorer, at der ikke var noget realistisk grundlag for kontrakten. Selv om der via saadanne spekulationskontrakter kan markedsfoeres ikke-praemieberettiget tobak, mente de spanske myndigheder, at kontrakten laa inden for forskrifternes rammer, eftersom den leverede maengde var mindre end den, kontrakten angav. Hvis en saadan fortolkning er korrekt, betyder det, at det ikke tjener noget formaal at anvende kontrakter som et markedsregulerende instrument. Der boer altid vaere noeje overensstemmelse mellem den maengde, kontrakten lyder paa, og den maengde, der faktisk skal leveres.

3.57. Hovedparten af den tobak, som dyrkes i Spanien, er Burley. I EF-retsakterne skelnes der mellem to sorter, Burley E, som forarbejdes mekanisk, og Burley F, der fermenteres som et led i forarbejdningsprocessen. I raa tilstand er disse tobakssorter substituerende sorter, men efter forarbejdning kan den fermenterede Burley identificeres, fordi den er meget moerkere. Den benyttes til fremstilling af moerke cigaretter. Indtil 1993 var der forskellige maalpriser og praemier for de to tobakstyper, og det foerte uundgaaeligt til kontrolproblemer. Praemierne var hoejere for Burley E end for Burley F, og det var et incitament til uregelmaessigheder. Risikoen for urigtige anmeldelser oegedes af, at de spanske myndigheder accepterede en mundtlig erklaering fra avleren om den sort, han leverede, uden at sammenholde med kontrakten. Det foerte til de allerede omtalte uregelmaessigheder.

3.58. Baade ANT's foranstaltninger fra centralt hold, og den fysiske kontrol gennemfoert af ANT's inspektoerer i regionerne var i mange tilfaelde utilfredsstillende. Paa grundlag af mistanke om uregelmaessigheder besluttede ANT i 1991 foreloebigt at indstille udbetalingen af praemieforskud og at indlede en undersoegelse. Da der ikke findes matrikelboeger, og der ikke foeres stedlig kontrol, var effektiv kontrol af dyrkningskontrakter ikke mulig. Syv maaneders undersoegelser var frugtesloese, ANT paaviste ingen svigagtige forhold, og der blev ikke tilbagesoegt nogen praemier. Efter at SENPA har faaet overdraget ansvaret for kontrollen, er procedurerne imidlertid blevet forbedret, og der er foretaget tilbagesoegning af stoettebeloeb.

3.59. I 1988-1989 opkoebte en forarbejdningsvirksomhed i Spanien ca. 1 750 tons Burley E-tobak, som derefter blev fermenteret som Burley F, selv om den var blevet anbragt under officiel kontrol som Burley E. Alligevel betalte ANT den hoejere praemie for Burley E. Retten har orienteret SENPA om denne sag, og efter en naermere undersoegelse har SENPA nu anmodet om at faa 375 mio. PTA (ca. 2,8 mio. ECU) tilbagebetalt.

3.60. Da det er umuligt at paavise en klar fysisk forskel paa Burley E og Burley F i raa tilstand, boer der i forordningerne ikke skelnes mellem disse to sorter. ANT/SENPA har foreslaaet Kommissionen, at der udbetales samme praemie for Burley E og Burley F, men Kommissionen har endnu ikke reageret. Efter reformen af markedsordningen er der for 1993 fastsat samme praemiesats for de to sorter, men de er stadig defineret som to forskellige sorter.

3.61. I Granada blev der kun udtaget stikproever af 5 % af tobaksballerne med henblik paa maaling af fugtighedsprocenten. Bladene fra ballerne blev ikke blandet, selv om det er foreskrevet i forordningerne, og de blev kun hakket groft i en koekkenmaskine, der ikke gav den rigtige stikproevestoerrelse. Stikproeverne var saaledes ikke i overensstemmelse med forordningerne, og der var derfor risiko for unoejagtige proeveresultater.

3.62. De spanske myndigheder korrigerer vaegten for fugtighedsprocent uden at benytte den tolerance paa 1 %, der skal sikre, at avlerne ikke kan opnaa en gevinst ved at tilsaette vand til de raa tobaksblade, foer de vejes. Den formel, som benyttes ved korrektion af vaegten, er imidlertid matematisk ukorrekt, da den procentuelle forskel mellem den faktiske fugtighedsprocent og standardfugtighedsprocenten blot laegges til eller traekkes fra den faktiske vaegt. Et eksempel:

Faktisk vaegt 100 000 kg

Faktisk fugtighedsprocent 21 %

Standardfugtighedsprocent 19 %

Forskel 2 %

»Vaegt« med standardfugtighedsprocent = 98 000 kg

Til en realistisk beregning af vaegten med standardfugtighedsprocent boer anvendes foelgende formel:

100 000 × (100 - 21): (100 - 19) = 97 531 kg

3.63. I ovenstaaende eksempel ville de spanske myndigheder have betalt praemier for 98 000 kg i stedet for 97 531 kg, og de havde saaledes udbetalt for store praemiebeloeb. Hvis bladtobakken imidlertid er toerrere end standardfugtighedsprocenten, vil der efter denne beregning blive kompenseret for lavt for vaegtkorrektionen, og det ville indvirke paa den mindstepris, som skal betales avleren. Saa laenge der ikke benyttes en korrekt standardformel, er der ingen sikkerhed for, at praemiebeloebene er korrekte.

3.64. Da kontrollen af fugtighedsprocenten ikke var tilfredsstillende, og fordi de to Burley-sorter blev blandet sammen, tog Retten 34 stikproever af tobak fra tobakslagre og tobaksavlere i Spanien. 14 af dem blev af lagerholderen accepteret som repraesentative for den tobak, der var blevet anbragt under kontrol. De oevrige stikproever tog Rettens revisorer paa lagre i Granada og Caceres af tobak, som tydeligvis var af meget ringe kvalitet. Proeverne blev analyseret af et institut, der er uafhaengigt baade af de spanske myndigheder og af forarbejdningsvirksomhederne. Instituttet blev bedt om at oplyse, om den anfoerte tobakssort og -kvalitet kunne bekraeftes. Analyserne gav foelgende resultater for 34 stikproever:

a)seks var for vaade, da de blev anbragt under kontrol, saaledes at tobakkens kvalitet var blevet forringet under oplagringen,

b)to proever var af saa daarlig kvalitet, at de ikke berettigede til praemier, hverken som Burley E eller som Burley F,

c)en proeve, der var blevet anbragt under kontrol som Virginia-tobak, kunne ikke identificeres som Virginia,

d)en proeve var af saa ringe kvalitet, at tobakken ikke engang kunne braende paa grund af hoej saltkoncentration i den jord, den var dyrket paa.

3.65. Det er derfor et spoergsmaal, om denne tobak var praemieberettiget, selv om den var blevet anbragt under kontrol af ANT's inspektoerer. Instituttet mente desuden, at fem Burley-proever, der paa én forarbejdningsvirksomhed var blevet bragt under kontrol som Burley E, svarede ganske noeje til tre andre, der af en anden forarbejdningsvirksomhed var blevet anbragt under kontrol som Burley F (jf. punkt 3.57). En kemisk analyse viste heller ikke vaesentlige forskelle.

3.66. I august 1989, december 1990 og maj 1991 blev en forarbejdningsvirksomheds tobak oedelagt under brand paa lageret. Der var blevet udbetalt forskud for den tobak, som var anbragt under kontrol, men ANT havde ikke tilbagesoegt beloebene. Rettens revisorer rejste spoergsmaalet over for SENPA, da der ikke syntes at foreligge force majeure, i saerdeleshed fordi forarbejdningsvirksomhederne i henhold til den nationale lovgivning er forpligtet til at tegne en brandforsikring. SENPA har tilbagesoegt det beloeb paa 679 mio. PTA (ca. 5,2 mio. ECU), der var blevet udbetalt som forskud. SENPA forlanger nu af forsikringsselskaberne at faa forelagt alle rapporter om erstatningskrav, og at SENPA anfoeres i forsikringspolicen som foerste begunstigede. Det er en procedure, som burde indfoeres af alle medlemsstater.

3.67. Skal der foeres effektiv kontrol med indlevering, forarbejdning og afsaetning af tobak, maa der vaere mindst én kontrolfoerende til stede paa hver forarbejdningsvirksomhed. Revisorerne aflagde uanmeldt besoeg i en forarbejdningsvirksomhed og konstaterede, at der blev indleveret tobak, mens der ikke var embedsmaend til stede. Den naeste dag ankom der to embedsmaend i loebet af formiddagen, men de forlod stedet igen fire timer senere for at kunne naa en bus tilbage til deres kontor. De forklarede, at tjenestebilen havde vaeret i uorden i tre maaneder. Disse forhold rejser tvivl om, hvorvidt der i dette tidsrum er foretaget fyldestgoerende og effektiv kontrol.

3.68. Revisorerne tilbragte nogle dage paa den samme forarbejdningsvirksomhed. I dette tidsrum blev der med jaevne mellemrum afbraendt tobaksaffald i en udgravning foran virksomhedens bygninger. Fra officielt hold blev der ikke foert tilsyn med destruktionen eller kontrolleret bilag, dokumenter m.v. Derved opstaar muligheden for, at tobaksaffald indgaar endnu engang i andre tobaksballer, og at der ansoeges om og betales praemier for saadant affald.

3.69. SENPA har siden meddelt, at det stiler efter at faa tilstraekkelig personaledaekning til at sikre, at forarbejdningsvirksomheder, lagre og forarbejdningsaktiviteter paa ethvert tidspunkt inden for virksomhedernes arbejdstid kan underkastes fyldestgoerende inspektioner og kontrol.

Frankrig

3.70. Der er i Frankrig kun tre virksomheder, som forarbejder tobak, og en af dem ligger i det franske oversoeiske departement Réunion. To tredjedel af hele produktionen er dark air cured-sorten Paraguay, der benyttes til fremstilling af de mest solgte franske cigaretter. Den oevrige del af produktionen bestaar hovedsagelig af Burley og Virginia foruden mindre maengder Nijkerk og Misionero - sidstnaevnte dyrkes paa Réunion. Tobakken leveres til forarbejdningsvirksomhederne gennem regionale indsamlingscentre. Det udbetalende organ for tobak er ONIFLHOR (Office national interprofessionnel des fruits, légumes et horticulture). Seks regionale inspektoerer under dette organ kontrollerer avlere, indsamlingssteder og forarbejdningsvirksomheder. Tobaksmarkedet aftager stoerstedelen af den forarbejdede tobak, og der er i de seneste aar (1988/89) kun to gange foretaget interventionsopkoeb af Burley og Parguay.

3.71. Da revisionen fandt sted var de seks inspektoerer, som arbejdede for ONIFLHOR, udlaant af SEITA, den stoerste forarbejdningsvirksomhed, der samtidig har monopol paa al fransk tobaksfabrikation. Selv om inspektoererne blev loennet af ONIFLHOR, var denne situation utilfredsstillende, fordi de kontrolfoerende kunne komme ud i en interessekonflikt.

3.72. ONIFLHOR's inspektoerer foerer tilsyn med hoestudbyttet i de forskellige regioner. Maengderne (der udgoer den ene del af udbytteberegningen) kontrolleres systematisk paa stedet, hvorimod arealerne (der udgoer den anden del af udbytteberegningen) ikke goer det. Der er saaledes ingen sikkerhed for, at al tobak leveret i henhold til en dyrkningskontrakt faktisk er dyrket paa de arealer, der er anfoert i kontrakten.

3.73. De seks inspektoerer skal inspicere tobakken ude i marken, raadgive avlerne og forarbejdningsvirksomhederne, underlaegge tobakken kontrol, udstede praemieattester og frigive tobakken fra kontrol. Det er indlysende, at de ikke kan vaere til stede, hver gang tobak anbringes under eller frigives fra kontrol. Saa laenge inspektoererne ikke kan daekke alle operationer paa indsamlingsstederne, boer der sikres en hensigtsmaessigt planlagt stikproevekontrol.

3.74. Der er ikke udarbejdet en detaljeret plan for inspektoerernes besoeg paa stedet, men maalet er generelt, at inspektoererne skal aflaegge kontrolbesoeg tre dage om ugen. Hvor, hvornaar og hvordan kontrollen skal gennemfoeres, overlades til den lokale inspektoers skoen. Der forelaa ikke en saerlig plan for stikproevekontrollen af forarbejdningsvirksomhedernes opkoeb. Der forelaa heller ikke en liste godkendt paa centralt hold over det mindste antal kontrolbesoeg, som skal foretages.

3.75. Da inspektoererne ikke kan vaere til stede ved alle forarbejdningsvirksomhedernes opkoebstransaktioner, udstedes praemieattesterne ikke, naar tobakken anbringes under kontrol. De udfaerdiges en gang om ugen paa grundlag af oplysninger fra forarbejdningsvirksomheden, men som inspektoererne imidlertid ikke selv har kontrolleret.

3.76. Fransk bladtobak opkoebes som regel med en lavere fugtighedsprocent end EF's standardfugtighedsprocent. Det betyder, at forarbejdningsvirksomheden ofte har krav paa et ekstra praemiebeloeb, naar vaegten korrigeres ved udgangen af produktionsaaret. Forarbejdningsvirksomheden vil saaledes faa udbetalt de supplerende beloeb, som korrektionen maatte give anledning til, men de gaar ikke videre til avlerne. Der er saaledes risiko for, at der betales avlerne en lavere pris end mindsteprisen. De franske myndigheder har bekraeftet dette forhold over for Retten, men da revisionen fandt sted, var risikoen begraenset, fordi de priser, der blev betalt, laa betydeligt over mindsteprisen.

3.77. Paa de to stoerste forarbejdningsvirksomheder, hvor der blev aflagt revisionsbesoeg, er det virksomhedens ansatte, der foretager al kontrol. ONIFLHOR foretager ikke uafhaengig kontrol af fugtighedsprocenten. De udtagne proever blev sendt til analyse i plastikposer, der ikke var forseglet men lukket med et gummibaand. Der var ingen sikkerhed for, at indholdet ikke var blevet skiftet ud undervejs fra proeveudtagningsstedet til laboratoriet.

3.78. Ved beregningen af praemiebeloebet for tobak anbragt under kontrol blev der ikke korrigeret for vaegten af fjernede urenheder (fremmedlegemer og tobak af ringe kvalitet). Forarbejdningsvirksomhederne fik saaledes udbetalt en praemie, der ogsaa omfattede vaegten af de urenheder, tobakken indeholdt ved koebet. Selv om der kun fjernes smaa maengder urenheder under forarbejdningen, boer beregninger og korrektioner foretages korrekt i overensstemmelse med forskrifterne. De franske myndigheder har indvilliget i at indfoere passende kontrolforanstaltninger.

3.79. Naar tobakken opkoebes, vises mindstepriserne for de forskellige tobakskvaliteter paa en tavle paa opkoebsstedet. Der er imidlertid ingen garanti for, at den enkelte avler faar disse mindstepriser. ONIFLHOR's inspektoerer kontrollerer, om der generelt er betalt mindsteprisen for hver tobakskvalitet, men ikke om hver enkelt avler har faaet mindsteprisen. De efterproever heller ikke, f.eks. ved sammenholdelse af bankudbetalinger og forarbejdningsvirksomhedens regnskaber, om beloebene faktisk er betalt.

3.80. En forarbejdningsvirksomhed fik tobak anbragt under kontrol paa decentrale opkoebscentre og derefter transporteret til forarbejdningsvirksomheden i lastbiler, som ikke var ordentligt forseglede. Lastbilernes bagklapper blev forseglet med nummererede segl, men der var adgang fra siden under plastikpresenningen, der kun blev fastgjort med reb eller gummistropper. Da Rettens besoeg fandt sted, aflaessede forarbejdningsvirksomhedens personale faktisk lastbilerne fra siden uden at bryde forseglingen. Det er saaledes muligt at udskifte tobakken, uden at de officielle forseglinger brydes.

3.81. Tobakken vejes igen paa forarbejdningsvirksomheden, men det er den vaegt, der konstateres paa opkoebsstedet, der er bestemmende for, hvor stor en maengde der berettiger til praemie, forudsat at vaegtforskellen ligger inden for 1 %. Smaa maengder tobak kan derfor fjernes, uden at det opdages, da der ofte ikke er en inspektoer til stede under denne anden vejning.

3.82. Tobakken sendes fra en forarbejdningsvirksomhed til stripning paa en anden virksomhed. Vaegt og kvalitet af denne tobak kontrolleres ikke, og lastbilerne forsegles ikke, selv om tobakken formelt stadig er anbragt under kontrol. Inspektoererne kontrollerer kun ind- og udlagringer paa grundlag af en liste over lagerbevaegelser. Inspektoererne boer foretage uafhaengig kontrol af vaegt, transportdokumenter og fakturaer paa leveringstidspunktet, og de boer kraeve at blive informeret skriftligt og i god tid om alle leverancer.

3.83. Inspektoererne faar foerst telefonisk besked om leverancerne, kort foer afsendelsen skal finde sted. De foretager ikke kontrol paa grundlag af transportdokumenter eller fakturaer, men kun paa grundlag af foelgesedler. De foretager heller ikke uafhaengige kontrolvejninger af de kasser, tobakken er emballeret i, ligesom fugtighedsprocenten heller ikke kontrolleres. Kontrollen foretages i stedet paa grundlag af oplysninger, som forarbejdningsvirksomheden selv har givet.

3.84. Paa en af forarbejdningsvirksomhederne sker den formelle frigivelse fra kontrollen, naar al tobak af en bestemt sort fra et bestemt hoestaar er blevet solgt eller eksporteret. Den groenne ecu-kurs, der anvendes ved beregningen af den endelige praemie, er kursen den dag, den sidste del af tobakken blev solgt eller eksporteret. Det er sket, at der er gaaet op til seks aar mellem frigivelsen fra kontrol af det foerste og det sidste parti tobak fra et givet hoestaar.

3.85. Den franske francs depreciering i denne periode har bevirket, at der skulle afholdes flere udgifter over EF-budgettet. Det er imidlertid ikke berettiget. Der boer anvendes den groenne kurs, som er gaeldende paa det tidspunkt, hvor det paagaeldende parti tobak forlader kontrolstedet. Hvor stort et beloeb, der i alt er betalt for meget, kan man kun konstatere ved at foretage en ny beregning af hver praemieattest. Som eksempel kan naevnes beloebet vedroerende Paraguay fra 1982-hoesten. Tobakken forlod forarbejdningsvirksomheden allerede i 1983, men den endelige afslutning efter kontrol fandt foerst sted i 1988, og det bevirkede, at der blev betalt 3 140 673 FF (ca. 0,45 mio. ECU) for meget.

3.86. Trods svaghederne ved de normale kontrolprocedurer kunne man have opnaaet en vis sikkerhed for, at betalingerne var korrekte, gennem den kontrol i henhold til forordning (EOEF) nr. 4045/89, det ansvarlige kontrolorgan (ACOFA) skal foretage. Kontrollen var imidlertid i regelen ikke fyldestgoerende, fordi den kun omfattede udvalgte praemietransaktioner og ikke en detaljeret undersoegelse af de underliggende data og regnskaber.

3.87. ACOFA's kontrol i forarbejdningsvirksomhederne af forretningspapirer vedroerende EUGFL-udbetalinger omfatter saadanne dokumenter som foelgesedler fra leverandoer ved koeb og salg inden for Faellesskabet samt forsendelsesdokumenter og bevis fra toldmyndighederne for tobakkens eksport og ankomst, naar den saelges uden for Faellesskabet. Lagerregnskaber og i begraenset omfang produktionsregistre efterproeves ogsaa. Regnskaber vedroerende finansielle bevaegelser burde undersoeges, men der blev ikke foretaget nogen kontrol af ind- og udbetalinger og af de relevante bankudskrifter for at efterproeve, om de registrede transaktioner faktisk havde fundet sted.

3.88. Denne kontrol er kun en gentagelse af den kontrol, ONIFLHOR tidligere har gennemfoert, og som forordning 4045-kontrol har den ikke megen vaerdi. Eksportrestitutionstransaktioner kontrolleres ikke. Kontrollen var generelt ikke fyldestgoerende dokumenteret. I betragtning af, at den ene af de to stoerste forarbejdningsvirksomheder fik udbetalt 150 mio. FF (ca. 21,4 mio. ECU) i baade 1989 og 1990, og den anden henholdsvis 355 mio. FF (ca. 50,2 mio. ECU) og 315 mio. FF (ca. 45,4 mio. ECU), var ACOFA's kontrol i henhold til forordningen ikke tilfredsstillende.

Italien

3.89. Der findes ca. 130 italienske forarbejdningsvirksomheder. Italien er det vigtigste producentland i Faellesskabet og forsyner ikke blot den italienske forarbejdningsindustri, men leverer ogsaa raatobak til forarbejdning i andre medlemsstater. Desuden opkoeber italienske forarbejdningsvirksomheder graesk tobak til forarbejdning i Italien. Det italienske udbetalende organ »AIMA« er ansvarligt for al kontrol under den faelles markedsordning, og det sker gennem lokale kontorer i tobaksdyrkningsomraaderne.

3.90. Revisionen i Italien foregik i to faser. I den foerste efterproevede revisorerne den kontrolordning, AIMA benyttede indtil januar 1992. Her blev der konstateret en raekke alvorlige svagheder.

3.91. Kontrakterne registreres i de enkelte regioner. De kontraktdossierer, som blev undersoegt paa det regionale kontor i Benevento, indeholdt kontrakter, hvor der ikke var anfoert dato eller underskrift paa dyrkningserklaeringerne, og hvor hoestaaret ikke var angivet. En kontrakt var stemplet som modtaget den 29. juni 1990, men selve kontrakten var dateret den 2. juli 1990.

3.92. Saadanne udeladelser og fejl viser, at AIMA er efterladende med kontrollen. AIMA's embedsmaend har oplyst, at de kun i begraenset omfang har kontrolleret dokumenter, og at de mente, at deres opgave var at registrere dokumenterne formelt (dvs. at stemple og nummerere dem). Efter revisionen har AIMA forpligtet sig til at sikre, at kontrollen forbedres. Alle kontrakter og underliggende dokumenter vil fremover blive kontrolleret, inden de registreres, og det vil bl.a. blive efterproevet, om de er gyldige.

3.93. Der konstateredes ogsaa alvorlige svagheder ved AIMA-inspektoerernes fysiske kontrol. AArsagen var, at de regionale tobakskontorer ikke havde tilstraekkeligt personale til at sikre en fyldestgoerende kontrol:

a)der var ikke udarbejdet et kontrolprogram eller en plan for de forskellige kontrolforanstaltninger,

b)der blev ikke foretaget en risikovurdering af forarbejdningsvirksomhederne,

c)der blev ikke foretaget en saerlig undersoegelse af kooperativer med henblik paa de saerlige risici, de er forbundet med (arm's length salgstransaktioner forekommer ikke),

d)inspektoererne udarbejdede ikke en rapport over hvert kontrolbesoeg,

e)inspektoererne foerte ikke statistikker over paaviste differencer i vaegt, fugtighedsprocent og kvalitet,

f)forarbejdningsvirksomhederne var ikke sikre, der var adgang til lagrene, naar der ikke var medarbejdere til stede, og lokalerne var ikke forseglet,

g)de kontrolfoerende forsoegte ikke at identificere tobak, som var anbragt under kontrol, ved at maerke enkelte baller af bladtobak og registrere, hvornaar tobakken blev leveret til forarbejdningsvirksomheden og oplagret paa ny efter forarbejdning,

h)AIMA overdrog det til dyrkningskooperativernes formand at efterproeve, at mindsteprisen var blevet udbetalt, og der blev ikke udfoert nogen officiel kontrol.

3.94. AIMA foretog ikke regelmaessig kontrol ude i tobaksmarkerne. De gennemgik ikke rapporter udarbejdet af forarbejdningsvirksomhedernes egne agronomer over markbesoeg, ligesom de heller ikke droeftede spoergsmaalet om sortsvalg med dem. Da revisionen fandt sted, var Guardia di Finanza i faerd med at undersoege mange hundrede dyrkningserklaeringer som led i en undersoegelse af paastaaede fiktive leverancer af tobak til en forarbejdningsvirksomhed i Campania. Naar AIMA i forbindelse med sin egen kontrol ikke paa et tidligere stadium havde vaeret i stand til at afsloere fiktive og regelstridige dyrkningserklaeringer, boer kontrollen styrkes. AIMA har siden revisionsbesoeget meddelt Retten, at alle de regionale kontorer nu kontrollerer de dyrkede arealer og faktiske udbytter paa stedet.

3.95. Hertil kom, at AIMA's inspektoerer ikke selv udtog stikproever, naar tobakken blev underlagt kontrol, men overlod det til forarbejdningsvirksomhederne at udtage dem og laegge dem til side, saa inspektoererne kunne undersoege dem senere.

3.96. Det svaekkede kontrollen yderligere, at AIMA ikke havde fastsat en mindsteprocent for antallet af kontrolbesoeg. Inspektoererne kunne selv afgoere, om der skulle aflaegges kontrolbesoeg paa forarbejdningsvirksomhederne samt hvornaar og hvor hyppigt. Inden kontrollen ringede de til forarbejdningsvirksomheden og bad om, at der blev soerget for en bil til at transportere dem fra kontoret til forarbejdningsvirksomheden. Uanmeldte besoeg kunne saaledes slet ikke forekomme. Hele grundlaget for kontrollen var saaledes, at det foretagende, der skulle kontrolleres, var villigt til at samarbejde. I betragtning af de paastaaede tilfaelde i Italien af forkerte beskrivelser af tobak, navnlig i Campania, var denne ordning klart utilfredsstillende.

3.97. Efter kritiske bemaerkninger fra Rettens revisorer under revisionen aendrede de italienske myndigheder deres kontrolsystem og indgik i februar 1992 en kontrakt med en privat kontrolvirksomhed (SITRIS) om en stor del af den fysiske kontrol. Det betyder, at en inspektoer fra SITRIS eller en embedsmand fra AIMA nu er til stede paa forarbejdningsvirksomheden, naar den er i drift. SITRIS's kontrolsystem blev undersoegt i revisionens anden fase paa en af forarbejdningsvirksomhederne, og der blev paavist en raekke svagheder:

a)En af SITRIS's opgaver er at sikre, at de avlere, som leverer tobak, har en gyldig kontrakt eller dyrkningserklaering. Det blev imidlertid ikke kontrolleret, om der blev leveret stoerre maengder tobak end dem, der var anfoert i kontrakten.

b)Den maengde tobaksblade, som blev testet, var ikke repraesentativ for det paagaeldende parti. Bladene blev opbevaret i plastikposer og lagret i uaflaasede lokaler. Proeverne var saaledes overhovedet ikke beskyttet mod ombytning.

c)Tobaksproeverne blev haandskaaret med en kniv, og skaerebredden var op til 1,5-1,7 cm. Tests foretaget af Rettens revisorer viste, at den ukorrekte skaerebredde havde vaesentlig indflydelse paa den konstaterede fugtighedsprocent.

d)Der var i dagens loeb fri adgang til den Brabender-ovn, der blev benyttet til maaling af fugtighedsprocenten, og den laa langt borte fra den hal, hvor inspektoeren anbragte tobakken under kontrol. Selv om inspektoeren aabenbart ikke kontrollerede proeveapparaturet, havde SITRIS eller AIMA aldrig foretaget uafhaengig kontrol af, om ovnen var indstillet korrekt.

e)Naar korrektionen for fugtighedsprocenten skal beregnes, benytter SITRIS og AIMA ligesom SENPA i Spanien ikke den rigtige formel. AIMA er blevet gjort opmaerksom herpaa, men har naegtet at indfoere den matematisk korrekte formel.

f)Ifoelge SITRIS's interne instrukser overlades kvalitetsbestemmelsen helt til de to repraesentanter for forarbejdningsvirksomheden og avleren. Paa et af opkoebsstederne foretog inspektoeren selv en vurdering, men der blev ikke taget hensyn til den, og han tilintetgjorde den, naar kvalitetsbestemmelsen havde fundet sted.

3.98. Naar forarbejdningsvirksomheden/den foerste koeber er et kooperativ, bliver mindstepriserne ikke kontrolleret. Det er de italienske myndigheders opfattelse, at tobakken inden for disse sammenslutninger »overfoeres« fra medlemmerne til kooperativet, den saelges ikke, og derfor fastsaettes der ingen priser. Revisorerne havde under revisionen imidlertid kontakt med mange avlere, som var kooperativmedlemmer, og som haevdede, at de ikke havde faaet mindsteprisen. AIMA har nu indvilliget i at udfoere priskontrol hos kooperativerne.

3.99. Lageret paa en forarbejdningsvirksomhed i Puglia indeholdt raatobak, som var blevet underlagt kontrol, og her var nogle saekke med raatobak maerket »Jugoslavien« og »Tyrkiet«. Inspektoeren mente, at nogle af de italienske avlere havde genbrugt gamle hessiansaekke, men han kunne ikke forklare, hvorfor saekkene var maerket paa denne maade. Det kan derfor ikke udelukkes, at tobak fra tredjelande er blevet underlagt kontrol. Da tobaksballerne hverken var nummereret eller maerket med avlerens navn, med sort, oprindelse eller parti, var det ikke muligt at foretage yderligere undersoegelser.

3.100. Kontrollen af forarbejdnings- og eksportvirksomhederne foretages paa grundlag af officielle registre, som AIMA's eller SITRIS's inspektoerer foerer uafhaengigt af de handlendes bogfoeringssystemer. Der foretages ingen krydskontrol mellem disse registre og virksomhedernes regnskabsboeger og regnskaber vedroerende finansielle bevaegelser med henblik paa at efterproeve, om de transaktioner, der fremgaar af registrene, har fundet sted og er korrekte. Ligesom i Graekenland er der derfor ingen sikkerhed for, at der ligger reelle data til grund for betalingerne. Det er meget vigtigt, at der foretages saadan kontrol. I Italien er der udbetalt praemier for svigagtige transaktioner vedroerende ikke-eksisterende tobaksmaengder. Det er efter Rettens opfattelse af vaesentlig betydning, at der foretages regelmaessig kontrol af, at der er overensstemmelse mellem koebstransaktioner og betalings- og bankregistreringer.

3.101. I de forarbejdningsvirksomheder i Aprilia og Lecce, hvor Rettens revisorer aflagde revisionsbesoeg, er sikkerheden i lagrene af forarbejdet tobak stadig ikke garanteret:

a)De enkelte tobaksballer er hverken nummererede eller maerkede med oplysninger om oprindelse, sort og parti. De kan saaledes ikke identificeres, og derfor kan de fysiske lagre ikke kontrolleres og sammenholdes med lagerboegerne. Kontrollen af lagerregnskaberne kan ikke blive paalidelig.

b)Inspektoererne foretager ikke deres egen registrering af bevaegelserne mellem tobakslagrene og forarbejdningsanlaeggene. De forlader sig udelukkende paa oplysninger fra forarbejdningsvirksomheden.

3.102. I 1980'erne ekspanderede produktionen af dark aircured sorter kraftigt i Italien. Foerst oegedes produktionen af Forchheimer Havanna og senere skete der et skift til Badischer Geudertheimer - det var de forskellige praemier og ikke saa meget efterspoergslen, der tilskyndede til disse omlaegninger. I 1988 faldt praemien for Forchheimer Havanna til 1,909 ECU/kg, mens den for Badischer Geudertheimer var paa 2,534 ECU/kg. Det er betegnende, at praemiesatserne foerst den 19. juli 1988 blev offentliggjort i forordningen om fastsaettelse af maalpriser og praemier for det paagaeldende markedsaar (), altsaa laenge efter, at avlerne havde maattet afgoere, hvilken sort de ville dyrke. Grunden til skiftet fra Forcheimer Havanna til Badischer Geudertheimer kan altsaa i visse tilfaelde have vaeret, at den sort, der allerede blev dyrket, blev »omdoebt«, og ikke en omlaegning til en anden sort.

3.103. Paa denne baggrund og paa grund af de svagheder, der var blevet konstateret ved AIMA's kontrolsystem i den paagaeldende periode, gik revisionens anden fase bl.a. ud paa at undersoege de dokumenter, som laa til grund for praemieudbetalingen til en bestemt kooperativ forarbejdningsvirksomhed. Revisionen omfattede isaer kontrakter og dyrkningserklaeringer vedroerende Badischer Geudertheimer fra 1988, inklusive de underliggende forretningspapirer, bl.a. foelgende:

a)foelgesedler vedroerende unge planter (»Buono di Consegna«); de udfaerdiges i februar maaned, naar planterne leveres fra planteskolerne,

b)foelgesedler til fakturaer (»Bolla di accompagnamento«), som udarbejdes i september, naar planterne faktureres,

c)fakturaer for planter,

d)regnskaber over leverancer af tobak til forarbejdning,

e)lagerboeger (»Movimenti Cronologici di Magazzino«).

3.104. I de fleste tilfaelde var planterne betegnet »Havanna« eller »Piantine Havanna« paa de foelgesedler (Buono di Consegna), der var udarbejdet i februar, men i september var de faktureret som »B.G.« eller »B. Geudertheimer« paa foelgesedlen til fakturaen (Bolla di Accompagnamento). For de fleste leverancers vedkommende var det ikke anfoert, hvilken sort nye planter der blev leveret.

3.105. Der forefandtes ikke en »Bolla di Accompagnamento« for unge Havanna-planter, og i 1988 blev der ikke faktureret unge Havanna-planter. Forarbejdningsvirksomhedens lagerbog viste foelgende:

>TABELPOSITION>

3.106. 21 af dyrkningserklaeringerne for tobak, som avlerne leverede direkte til kooperativet, var blevet godkendt og registreret af AIMA, selv om de ikke indeholdt oplysninger om, hvilken sort der skulle dyrkes, og erklaeringerne ikke var dateret. Hertil kom, at der paa tre af dyrkningserklaeringerne oprindeligt var angivet sorten Havanna, som saa var blevet aendret til Geudertheimer.

3.107. I nogle af dyrkningserklaeringerne for 1990-hoesten, som AIMA ogsaa havde godkendt, manglede en raekke af de oplysninger, forordningerne kraever, bl.a.: sort, hoestaar, taethed og maksimal produktion pr. ha. Flere erklaeringer var i oevrigt udaterede.

3.108. Retten konstaterede andre uregelmaessigheder i forbindelse med leverancer fra dyrkningskooperativer. Det stoerste antal vedroerte et enkelt dyrkningskooperativ. De vises i nedenstaaende skema:

>TABELPOSITION>

Over 80 % af erklaeringerne var saaledes regelstridige, men AIMA havde alligevel uden videre godkendt dem.

3.109. Retten aflagde revisionsbesoeg hos dette dyrkningskooperativ og otte avlere for at faa klarlagt de omstaendigheder, der havde foert til sortsaendringen i dyrkningserklaeringerne for Badischer Geudertheimer i 1988. Guardia de Finanza var til stede under disse besoeg. Kriterierne for valg af avlere var, at de havde leveret tobak til dyrkningskooperativet, og at sorten var blevet aendret i dyrkningserklaeringen fra Havanna til Geudertheimer, eller de havde indgaaet kontrakt med forarbejdningsvirksomheden om Geudertheimer, hvorimod der paa foelgesedlen for unge planter var anfoert »Havanna«.

3.110. Syv af de otte avlere sagde, at de havde dyrket Forchheimer Havanna og ikke Geudertheimer, som angivet i dyrkningserklaeringen. Der foreligger ikke et endeligt bevis for, hvem der var ansvarlig for disse uregelmaessigheder, men aendringerne var sket uden avlernes viden.

3.111. AEndringerne i dyrkningserklaeringerne blev ogsaa droeftet med repraesentanter for forarbejdningsvirksomheden, som forklarede, at avlerne var gaaet over til en anden sort, fordi praemien for Forchheimer Havanna var faldet til 1,909 ECU/kg, mens praemien for Badischer Geudertheimer stadig var paa 2,53 ECU/kg. Da det imidlertid blev paapeget, at de nye praemiesatser foerst var blevet offentliggjort den 19. juli 1988, laenge efter at plantningen havde fundet sted, kunne de ikke give nogen forklaring paa, at avlerne saa aabenbart havde vaeret meget forudseende.

3.112. De italienske myndigheder har paapeget, at avlerne selv kan have taget fejl af den sort, de dyrkede, navnlig fordi nogle avlere generelt omtaler moerke sorter som Havanna. Selve bladene skulle undersoeges, hvis man skulle konstatere, hvilken sort der faktisk var tale om - og det er naturligvis umuligt nu. De italienske myndigheder gav endvidere udtryk for, at forskellen mellem beskrivelsen af de unge planter (Havanna) paa foelgesedlen udstedt af den planteskole, der havde leveret planterne paa forarbejdningsvirksomhedens vegne, og beskrivelsen paa den meget senere udstedte faktura fra forarbejdningsvirksomheden kunne skyldes, at forarbejdningsvirksomheden havde kendskab til, hvilken sort unge planter der var tale om. Er denne antagelse rigtig, betyder det, at forarbejdningsvirksomheden var bedre informeret end baade avlerne og planteskolen om, hvad der blev dyrket, og det er nok tvivlsomt.

3.113. Der blev udtaget stikproever af tobaksblade, der i 1992 var blevet anbragt under kontrol af en forarbejdningsvirksomhed som Badischer Geudertheimer, og Retten lod disse proever analysere af flere eksperter. Analyserne bekraeftede, at tobakken ikke havde nogen lighed med den Badischer Geudertheimer, som dyrkes i Frankrig og Tyskland. Den blev imidlertid beskrevet som en almindelig moerk italiensk tobakssort, hvis blade i form, stoerrelse, tekstur og farve har stor lighed med Havanna.

3.114. Det er klart, at det gjorde sagen endnu alvorligere, at AIMA ikke havde afvist kontrakter, der var aendret i, eller hvori sorten ikke var angivet, specielt i et problematisk aar, hvor praemien for Geudertheimer var hoejere. Kontrakter og dyrkningserklaeringer, som er aendret, boer afvises, medmindre begge kontrahenter har kontrasigneret dem. Fremover boer der udvaelges et vist antal kontrakter, der er blevet aendret, med henblik paa kontrol paa bedriften.

3.115. I 1990 var der endnu et problem med sortsaendring. Landbrugsministeriet meddelte i november 1990 Kommissionen den anslaaede hoest for 1990. Beregningerne var foretaget paa grundlag af registrerede kontrakter og en produktionsstigning for Paraguay fra 2 064 tons i 1989 til 10 600 tons i 1990. Den faktiske hoest af Parguay var i 1990 imidlertid kun paa 4 661 tons.

3.116. Ifoelge en skrivelse dateret den 28. december 1990 fra AIMA's direktoer havde flere af de regionale kontorer meddelt AIMA i Rom, at avlerne fejlagtigt havde brugt froe og planter til 1990-hoesten af en anden sort end den, der var indgaaet kontrakt om. Med denne skrivelse gav AIMA bemyndigelse til, at den sort, som var anfoert i 1990-kontrakterne, blev aendret til den sort, avlerne havde angivet at dyrke. Bemyndigelsen var imidlertid betinget af, at praemien for den nye sort var lavere end for den oprindelige.

3.117. Avlerne havde aabenbart indgaaet kontrakter om den hoejere praemierede Paraguay-sort, men i stedet dyrket hybrider af Badischer Geudertheimer (eller Havanna eller en anden sort). Der blev faktisk hoestet 6 000 tons mindre end antaget, og derfor maa ca. 1 500 Paraguay-avlere (eller over halvdelen) det aar have anvendt froe eller planter af en anden sort end den, der var indgaaet kontrakt om. Det er vanskeligt at tro, at saa mange avlere skulle have aendret sort, navnlig da den planteskoleejer, revisorerne besoegte, oplyste, at efterspoergslen efter Paraguay-froe og Paraguay-planter var stor. AIMA har forklaret, at der var mangel paa Paraguay-froe, og at det blev kontrolleret, at tobak udbudt som Paraguay, ogsaa var denne sort. Der er normalt ikke saerlig stor efterspoergsel efter italiensk Paraguay, og avlernes store interesse herfor maa tilskrives den hoejere praemie. Interessen for denne sort var imidlertid begraenset, fordi forarbejdet Paraguay (i baller) ikke kan opkoebes til intervention. Det kan derimod Badischer Geudertheimer, og det forklarer skiftet tilbage til Geudertheimer.

Interventionsoplagring

3.118. Tabel 7 viser lagrene pr. aarets udgang mellem 1987 og 1992. Da der regelmaessigt er foretaget interventionsopkoeb paa tobaksmarkedet i Graekenland og Italien, var naesten alle lagre placeret i disse medlemsstater og bestod hovedsagelig af moerke sorter som Havanna eller hybrider af Badischer Geudertheimer dyrket i Italien. I Tyskland og Frankrig har intervention kun sjaeldent vaeret benyttet og i Spanien aldrig.

3.119. Tobak, der ikke afsaettes paa markedet, kan tilbydes til intervention, og de ansvarlige organer i de beroerte medlemsstater skal opkoebe det til offentlig oplagring, forudsat der hverken er betalt praemie eller praemieforskud. Ifoelge forordningerne er der to muligheder:

a)Enten tilbyder avlerne tobakken som bladtobak direkte til interventionsorganet, som lader den forarbejde, og som betaler avleren den kvalitetsbetingede pris. Af historiske grunde benyttes denne mulighed i Graekenland.

b)Eller, som den anden mulighed, der anvendes i de oevrige medlemsstater, forarbejdningsvirksomhederne tilbyder kun forarbejdet tobak (i baller) til intervention. I saa fald betaler interventionsorganet forarbejdningsvirksomheden den afledte interventionspris, som er fastsat i forordningerne. Ved prisfastsaettelsen er der taget hensyn til forarbejdningsomkostningerne.

3.120. Raadet har siden 1990 haandhaevet den regel, at interventionsopkoeb af bladtobak kun kan omfatte tobak dyrket i henhold til dyrkningskontrakt og kun foretages i saadanne tilfaelde, hvor den kontraktlige koeber er gaaet fallit, dog paa den betingelse, at tobakken underlaegges kontrol senest den 15. maj det foelgende hoestaar. Der kan kun foretages interventionsopkoeb af baller, for hvilke der er fastsat en afledt interventionspris. I begge tilfaelde skal tobakken tilbydes til intervention senest to aar efter at den er hoestet ().

Valg af interventionscenter

3.121. I henhold til artikel 2 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1467/70 () skal ethvert tilbud paa tobaksballer til intervention afgives til interventionsorganet for et oplagringscenter, som udvaelges blandt de tre centre, der ligger naermest stedet for den foerste forarbejdning og behandling.

>TABELPOSITION>

3.122. I Italien konstateredes et tilfaelde, hvor tobak var blevet transporteret ca. 2 100 km, foer den var blevet anbragt paa interventionslager. Tobakken var dyrket i Toscana, hvorfra den blev sendt til Campania til den foerste forarbejdning og derpaa returneret til Toscana, hvor den blev underlagt kontrol og oplagret som tobak i baller. Senere blev den med de italienske myndigheders tilladelse igen flyttet til den samme forarbejdningsvirksomhed i Campania og derpaa tilbudt til intervention og oplagret paa interventionscentret »Pignataro Maggiore« i Campania, hvor tilbudsgiveren havde naere forretningsforbindelser med lagerholderen.

3.123. I et andet tilfaelde var tobakken anbragt paa et lager nord for Rom, da interventionstilbuddet blev afgivet. Derfra blev den med de italienske myndigheders tilladelse transporteret til et interventionscenter i Campania, hvor lagerholderen tilhoerte samme selskabsgruppe som tilbudsgiveren.

3.124. Et parti Tsebelia-tobak blev opkoebt i Graekenland og transporteret til Italien, hvor tobakken blev forarbejdet og oplagret og derpaa solgt til intervention af forarbejdningsvirksomheden, hvor den forblev oplagret. Da revisionen fandt sted, deltog forarbejdningsvirksomheden i en licitation med henblik paa at tilbagekoebe tobakken.

3.125. Ud fra et forretningsmaessigt synspunkt er saadanne transaktioner meningsloese. De viser kun, hvor fordelagtig interventionsordningen er, naar tobakken holdes under kontrol af de samme eller af naert forbundne stoettemodtagere. Der er under disse omstaendigheder ikke noget incitament for forarbejdningsvirksomheden til at finde afsaetning for den tobak, den har opkoebt og forarbejdet.

Interventionsdokumentation

3.126. I Italien tilbydes tobak til intervention i smaa baller (ca. 35-40 kg) og store baller eller kasser paa ca. 200 kg. Naar kontrolarbejdet skal dokumenteres, skelner AIMA mellem disse to typer, men foerer ikke nogen dokumentation for kontrol af tobak i smaa baller. Der forefindes derfor ingen beviser for den udfoerte kontrol og intet grundlag for en evaluering.

3.127. Naar tobakken er udbudt i store baller eller kasser, udfaerdiger AIMA's inspektoerer en rapport, som bl.a. indeholder foelgende oplysninger:

a)at mindst 25 % af kasserne er undersoegt,

b)hver kasses identifikationsnummer,

c)hver kasses b