++++

KOMMISSIONENS HENSTILLING

af 22 . december 1969

til Den italienske Republik om tilpasning af det statslige handelsmonopol for taendstikker

( Teksten paa italiensk er den eneste autentiske )

( 70/119/EOEF )

1 . Ved skrivelse af 24 . marts 1959 meddelte den italienske regering Kommissionen for Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , at taendstikker i Italien er genstand for et statsligt handelsmonopol i den forstand , hvori udtrykket bruges i EOEF-traktatens artikel 37 .

I henhold til denne bestemmelse har medlemsstaterne pligt til gradvis at tilpasse de statslige handelsmonopoler , saaledes at enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar er udelukket fra overgangsperiodens udloeb .

2 . Ved kongelig anordning nr . 560 af 11 . marts 1923 og ved den aftale , som er knyttet hertil som bilag , afvikledes statsmonopolet paa salg af taendstikker , der havde eksisteret siden 1916 , og i stedet indfoertes en produktionsafgift . Samtidigt blev der stiftet et konsortium med tvunget medlemsskab mellem alle de italienske taendstikproducerende virksomheder , " Consorzio Industrie Fiammiferi " ( CIF ) , med hvilken staten indgik den ovennaevnte aftale , og som fik tillagt monopol paa fremstilling og salg af taendstikker paa italiensk omraade , ligesom det fik til opgave at sikre betalingen til staten af produktionsafgiften paa taendstikker .

Indfoerselen forbeholdes staten , der kan udstede tilladelser til private borgere .

Staten har forpligtet sig til , saa laenge denne aftale er gaeldende , ikke at tillade oprettelsen af nye fabrikker for fremstilling af taendstikker og erstatningsprodukter herfor . I forbindelse med en af fornyelserne af aftalen er det blevet besluttet , at denne forpligtelse ogsaa gaelder for aabning af fabrikker , hvis produktion udelukkende maatte vaere bestemt til eksport ( § 12 i gennemfoerelsesbestemmelserne til lovdekret nr . 525 af 17 . april 1948 om fornyelse af aftalen mellem staten og CIF ) .

Aftalen , der udloeb den 31 . maj 1932 , er blevet forlaenget flere gange . Ifoelge den sidste forlaengelse , ved ministeriel anordning af 29 . april 1965 , er dens udloeb fastsat til 31 . december 1974 .

Hvad angaar fabrikationen , har CIF ret til mellem de forskellige virksomheder , der er medlemmer af konsortiet , at fordele produktionen af den maengde , som er noedvendig for at daekke behovet paa det indenlandske marked . Taendstikkerne saelges dernaest af fabrikaterne til CIF , som distribuerer dem gennem Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato ( AAMS ) ( rent faktisk er taendstikker siden anordning nr . 396 af 5 . april 1925 blevet ligestillet med de oevrige produkter , der er underkastet monopol ) .

Salgspriserne paa taendstikker fastsaettes ved finansministeriets anordning paa forslag af en kommission , i hvilken CIF er repraesenteret ( § 6 i anordning af 11 . marts 1923 ) . Det drejer sig om maksimalpriser ; CIF kan foelgelig anvende lavere priser ( § 6 i aftalen ) .

3 . I adskillige aar er behovet paa det italienske marked naesten udelukkende blevet daekket af den indenlandske produktion ( der blev i 1965 indfoert 1 ton fra medlemsstaterne , idet den samlede import , det vil sige fra alle mulige lande , var paa 3 tons ) ; der fandt ingen import sted i 1966 ( samlet import : 1 ton ) ; der blev indfoert 4 tons i 1967 ( samlet import : 4 tons ) og 3 tons i 1968 ( samlet import : 4 tons ) .

Kommissionen havde ment , at dette forhold gav anledning til forskelsbehandling med hensyn til afsaetningsvilkaarene til skade for leverandoererne i de andre medlemsstater og havde den 11 . april 1962 i medfoer af artikel 37 , stk . 6 henstillet til Den italienske Republik :

- at muliggoere import og afsaetning af de taendstikker fra de oevrige medlemsstater , ved at sikre leverandoererne i disse stater adgang til at forsyne AAMS's distributionsnet eller paa andre maader , der er egnede til dette formaal , inden for graenserne af en maengde , som for aaret 1962 er lig med 5 % af den indenlandske produktion i 1960 , og aarligt at forhoeje denne maengde med mindst 15 % ;

- at fastsaette salgspriserne til forbrugerne saaledes at der , bortset fra tolden , anvendes en lige stor margin mellem afstaaelsesprisen og salgsprisen paa de varer , som indfoeres fra de andre medlemsstater og paa varerne med én og samme afstaaelsespris ;

- at anerkende reklame til fordel for de taendstikker , der hidroerer fra de andre medlemsstater , paa de samme vilkaar som dem , der gaelder for de indenlandske produkter .

Der er ikke af den italienske regering truffet foranstaltninger for at rette sig efter denne henstilling . Ved skrivelse af 13 . maj 1963 erklaerede den italienske regering sig rede til at undersoege muligheden for at finde loesninger som dem , der anbefales af Kommissionen , dog paa den betingelse , at problemerne i forbindelse med de i Frankrig og Tyskland eksisterende importrestriktioner loeses .

Saaledes som Kommissionen allerede har haft lejlighed til at anfoere det over for den italienske regering i svaret paa notatet af 13 . maj 1963 , mener Kommissionen , der er sig de af den italienske regering omtalte problemer bevidst , at de vanskeligheder som kunne opstaa i forbindelse med oprettelsen af faellesmarkedet kun vil kunne loeses paa harmonisk maade , hvis alle medlemsstaterne anvender traktatens bestemmelser . Men , som det er blevet naevnt ovenfor , forpligter artikel 37 Den italienske Republik til - fra den 1 . januar 1970 at regne - at udelukke enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar ; den samme forpligtelse paalaegges Den franske Republik , til hvem Kommissionen paa samme tid som til Den italienske Republik retter en henstilling om aendring af taendstikmonopolet . Hvad angaar forbundsrepublikken Tyskland kan den paaberaabe sig anvendelsen af artikel 37 , stk . 5 , der bestemmer , at medlemsstaternes forpligtelser kun gaelder i det omfang , de er forenelige med bestaaende internationale aftaler . I tilfaelde af at der maatte opstaa vanskeligheder for Italien som foelge af , at det tyske monopol ikke blev tilpasset , er Kommissionen rede til at forhandle om dette problem med de italienske myndigheder paa grundlag af konkrete forhold . Kommissionen minder i denne forbindelse om , at den i medfoer af artikel 37 , stk . 3 , 2 . afsnit - saafremt en vare kun er underkastte et statsligt handelsmonopol i en eller flere af medlemsstaterne - kan bemyndige de andre medlemsstater til , saa laenge den i stk . 1 naevnte tilpasning ikke har fundet sted , at anvende beskyttelsesforanstaltninger paa de vilkaar og i den naermere udformning , som den fastsaetter .

Ud fra ovennaevnte betragtninger kan den i artikel 37 anfoerte tilpasningspligt ikke goeres betinget af loesningen af de af den italienske regering rejste problemer .

Da overgangsperioden naermer sig sin afslutning , er der nu grund til at vedtage de foranstaltninger , der goer det muligt at udelukke enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar .

Formaalet med artikel 37 , som staar i afsnittet om frie varebevaegelser i kapitlet om ophaevelse af de kvantitative restriktioner mellem medlemsstaterne , er , fra overgangsperiodens udloeb og vedroerende de varer , der er underkastet et statsligt handelsmonopol ( eller et tilsvarende monopol ) , at opnaa det samme resultat , som for de oevrige varers vedkommende opnaas ved anvendelse af artiklerne 30 til 34 , det vil sige frie varebevaegelser .

Dog er der blevet fastsat en anden fremgangsmaade for at naa dette resultat i de sektorer , der omfattes af de statslige handelsmonopoler . Den gradvise tilpasning af dem er blevet bestemt for paa den ene side at tage hensyn til , at de produkter , der er underkastet monopol , for de paagaeldende medlemsstater voldte saerlige problemer , og for paa den anden side at undgaa , at ophaevelsen af de kvantitative restriktioner og af foranstaltninger med tilsvarende virkning inden for disse sektorer skulle forblive uden praktiske foelger . Det maatte nemlig frugtes , at liberaliseringen af samhandelen med hensyn til de produkter , der er underkastet monopol , ikke kan gennemfoeres , hvis monopolvirksomhederne i kraft af deres eneret til at importere , eksportere og afsaette visse produkter , frit kunne bestemme i hvilket omfang og paa hvilke vilkaar de produkter , der kommer fra de andre medlemsstater , kan indfoeres paa det indenlandske marked ( eller omvendt i hvilket omfang de indenlandske varer kan udfoeres til de oevrige medlemsstater ) .

Det er af denne grund , at det i artikel 37 bestemmes , at fra overgangsperiodens udloeb er " enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar udelukket " .

Det maa understreges , at artikel 37 ikke noejes med at foreskrive afvikling af den forskelsbehandling , som foelger direkte af de bestemmelser , der finder anvendelse paa de varer , som er underkastet monopol ; dette maal kunne , i mangel af en artikel om de statslige monopoler , naas ved andre bestemmelser i traktaten , saerlig ved dem , som forbyder afgifter med tilsvarende virkning som toldafgifter og foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner . Hvad angaar de saerlige kendetegn ved de statslige monopoler og ved de restriktioner , de kan give anledning til , foelger det af det ovenfor sagte , at formaalet med " tilpasninger " - det vil sige at sikre " udelukkelsen af enhver forskelsbehandling " - er at udelukke , at der fra overgangsperiodens udloeb stadig kan opstaa forskelsbehandling , som skyldes visse saerlige befoejelser , som monopolvirksomhederne har med hensyn til import og afsaetning paa deres marked eller eksport af visse varer .

Da det er disse maal , der fastsaettes i artikel 37 paahviler det Italien at tilpasse monopolet for taendstikker foer overgangsperiodens udloeb , saaledes at de kan naas . Endvidere paahviler der Kommissionen foruden dens almindelige pligt til at overvaage anvendelsen af traktaten , en pligt til i overensstemmelse med artikel 37 , stk . 6 at udfaerdige henstillinger vedroerende den naermere udformning af den i denne artikel omhandlede tilpasning .

4 . Som det er blevet fremstillet ovenfor under 3 , er det en forskelsbehandling til skade for leverandoererne i de andre medlemsstater at forbeholde det italienske marked for den indenlandske produktion . Det maa i denne forbindelse understreges , at indfoerselen paa det italienske marked af en givet maengde taendstikker , der kommer fra de andre medlemsstater , og den gradvise foroegelse af denne maengde ikke vil vaere tilstraekkelige til at opnaa formaalet i artikel 37 saa laenge paa den ene side staten ved at naegte importtilladelser kan bestemme i hvilket omfang og for hvilke kvaliteter behovet paa det italienske marked kan daekkes af leverandoerer fra de andre medlemsstater , og saa laenge paa den anden side CIF , der er eneberettiget til at saelge taendstikker paa det italienske marked , kan forhindre de naevnte leverandoerer * at traenge ind paa dette marked .

Af disse grunde forekommer det Kommissionen , at den bedste loesning til at naa det af artikel 37 fastsatte maal - fordi loesningen er effektiv oejeblikkelig - bestaar i at afvikle det system , hvorved importen forbeholdes staten , og i at afvikle de enerettigheder , som CIF har til at afsaette taendstikker , for saa vidt dette forbehold og disse enerettigheder vedroerer handelen mellem medlemsstaterne .

5 . I medfoer af artikel 90 , stk . 2 er virksomheder , som har karakter af et fiskalt monopol , underkastet traktatens bestemmelser i det omfang , anvendelsen af disse bestemmelser ikke hindrer opfyldelsen af de saerlige opgaver , som er betroet dem . Det kraeves desuden , at udviklingen af samhandelen ikke paavirkes i et saadant omfang , at det strider mod Faellesskabets interesse .

Taendstikker er i Italien underkastet en produktionsafgift ; man kan derfor ikke tale om et fiskalt monopol . Ganske vist udoever CIF en fiskal funktion , idet det som forhandler af banderoler og fordi det paa forhaand indbetaler afgiften til staten , letter arbejdet med opkraevningen af afgifterne til det offentlige . Men der er ingen noedvendig og direkte forbindelse mellem beskatningen og CIF's eneret til at afsaette taendstikker .

Paa grund af det begraensede antal taendstikfabrikanter mener Kommissionen imidlertid , at CIF skulle hindres i at opfylde den paalagte opgave med at opkraeve afgifter til det offentlige ved at der anvendes det rene produktionsafgiftssystem , saadan som det for oevrigt findes i Italien ligesom i andre lande vedroerende varer , hvis betydning fra et afgiftssynspunkt er langt stoerre end taendstikkernes og for hvilke der ikke er blevet indfoert noget monopol .

II

Af disse grunde henstiller Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber til Den italienske Republik , at den i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 37 traeffer foelgende foranstaltninger :

1 . Uden nogen begraensning muliggoer enhver indfoersel af taendstikker , der kommer fra de oevrige medlemsstater . Med dette formaal for oeje skal enhver formalitet , der er noedvendig med henblik paa indfoerselen af disse varer paa det italienske marked , kunne foretages direkte af koeberne eller af de af dem udpegede personer , saaledes at de straks kan raade derover .

2 . Goer det muligt , at der frit kan foretages alle de handlinger der er noedvendige med henblik paa afsaetning af de taendstikker , der kommer fra de andre medlemsstater , paa det italienske marked . Til dette formaal saerlig :

- goer det muligt for leverandoererne i de andre medlemsstater at oprette deres eget engroshandelsnet i Italien og at foere lagre dér ;

- goer det muligt at priserne paa de varer , der kommer fra de andre medlemsstater , kan aftales frit mellem saelgere og koebere i de forskellige afsaetningsled ;

- goer det muligt for leverandoererne i de andre medlemsstater frit at goere reklame for deres varer ;

- traeffer alle noedvendige foranstaltninger for at sikre detailhandlernes kommercielle uafhaengighed over for de offentlige myndigheder .

Udfaerdiget i Bruxelles , den 22 . december 1969 .

Paa Kommissionens vegne

Jean REY

Formand