DA Den Europæiske Unions Tidende C 255/4

Dette dokument udgør et dokumentationsværk til praktisk brug, som ikke medfører noget ansvar for institutionerne

RÅDETS AFGØRELSE

af 28. juni 1999

om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (1999/468/EF)

(EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. Ændret ved afgørelse 2006/512/EF (EUT L 200 af 22.7.2006, s. 11))

(Konsolideret tekst)

(2006/C 255/02)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 202, tredje led,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Rådet skal i de retsakter, det vedtager, tildele Kommissionen beføjelser til at gennemføre de af Rådet udfærdigede forskrifter; Rådet kan opstille visse nærmere vilkår for udøvelsen af disse beføjelser; det kan ligeledes i særlige, begrundede tilfælde forbeholde sig retten til selv direkte at udøve gennemførelsesbeføjelser;

(2) Rådet vedtog den 13. juli 1987 afgørelse 87/373/EØF om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen; denne afgørelse fastlagde et begrænset antal procedurer for udøvelsen af disse beføjelser;

(3) Kommissionen er ved erklæring nr. 31, der er knyttet som bilag til slutakten fra den regeringskonference, der vedtog Amsterdam-traktaten, blevet opfordret til at forelægge Rådet et forslag om ændring af afgørelse 87/373/EØF;

(4) af klarhedshensyn forekommer det mere hensigtsmæssigt at erstatte afgørelse 87/373/EØF med en ny afgørelse end at ændre den;

(5) nærværende afgørelse tilsigter for det første at opnå større ensartethed og forudsigelighed i valget af udvalgstype og med henblik herpå at fastlægge kriterier for valget af udvalgsprocedurer, idet disse kriterier dog ikke er af bindende karakter undtagen dem, som vedrører forskriftsproceduren med kontrol;

(6) i den forbindelse bør forvaltningsproceduren følges for så vidt angår forvaltningsforanstaltninger, såsom dem der vedrører gennemførelsen af den fælles landbrugs- og den fælles fiskeripolitik eller gennemførelsen af programmer med store budgetmæssige konsekvenser; sådanne forvaltningsforanstaltninger bør vedtages af Kommissionen efter en procedure, der sikrer, at der træffes beslutning inden for en passende frist; når Rådet får forelagt spørgsmål, der ikke er hastende, bør Kommissionen dog anvende sin skønsbeføjelse til at udsætte anvendelsen af foranstaltningerne;

(7) forskriftsproceduren bør følges for så vidt angår generelle foranstaltninger, der har til formål at gennemføre væsentlige bestemmelser i basisretsakter, herunder foranstaltninger vedrørende beskyttelse af menneskers, dyrs eller planters sundhed eller sikkerhed, samt foranstaltninger, der har til formål at tilpasse eller ajourføre visse ikke-væsentlige bestemmelser i en basisretsakt; sådanne gennemførelsesforanstaltninger bør vedtages ved en effektiv procedure under fuld overholdelse af Kommissionens initiativret på lovgivningsområdet;

(7a) det er nødvendigt at følge forskriftsproceduren med kontrol i forbindelse med generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i en retsakt, der er vedtaget efter proceduren i traktatens artikel 251, herunder ved at lade visse sådanne bestemmelser udgå eller ved at supplere med nye ikke-væsentlige bestemmelser. Denne procedure skal gøre det muligt for lovgivningsmyndighedens to parter at foretage kontrol forud for vedtagelsen af sådanne foranstaltninger. De væsentlige bestemmelser i en retsakt kan kun ændres af lovgiveren på grundlag af traktaten;

(8) Rådgivningsproceduren bør følges i ethvert tilfælde, hvor den anses for den mest hensigtsmæssige; rådgivningsproceduren vil fortsat blive anvendt i de tilfælde, hvor den anvendes i øjeblikket;

(9) denne afgørelse tilsigter for det andet en forenkling af vilkårene for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen, samt en forbedring af Europa-Parlamentets deltagelse i de tilfælde, hvor den basisretsakt, der tillægger Kommissionen gennemførelsesbeføjelser, er vedtaget i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 251; det anses i den forbindelse for hensigtsmæssigt at indskrænke antallet af procedurer og at tilpasse dem efter hver institutions respektive beføjelser og navnlig at give Europa-Parlamentet mulighed for at få sine synspunkter taget i betragtning af henholdsvis Kommissionen eller Rådet i tilfælde, hvor det mener, at et udkast til foranstaltning, der forelægges et udvalg, eller et forslag, der forelægges for Rådet efter forskriftsproceduren, overskrider de gennemførelsesbeføjelser, der er fastlagt i basisretsakten;

(10) denne afgørelse tilsigter for det tredje at forbedre underretningen af Europa-Parlamentet ved at fastlægge, at Kommissionen regelmæssigt skal underrette det om udvalgenes arbejde, at Kommissionen skal tilsende det dokumenter vedrørende udvalgenes arbejde samt underrette det, når den forelægger Rådet foranstaltninger eller udkast til foranstaltninger, der skal træffes; der lægges særlig vægt på underretningen af Europa-Parlamentet om udvalgenes arbejde inden for rammerne af forskriftsproceduren med kontrol for at sikre, at Europa-Parlamentet kan træffe afgørelse inden for den fastsatte frist;

(11) denne afgørelse tilsigter for det fjerde at forbedre underretningen af offentligheden om udvalgsprocedurerne og derfor at lade de principper og betingelser for aktindsigt, der gælder for Kommissionen, gælde også for udvalgsdokumenter, at udarbejde en liste over alle udvalg, der bistår Kommissionen i udøvelsen af dens gennemførelsesbeføjelser, og en årsberetning om udvalgenes arbejde, der skal offentliggøres, samt sørge for, at alle henvisninger til dokumenter i forbindelse med udvalg, der er blevet tilsendt Europa-Parlamentet, offentliggøres i et register;

(12) de særlige udvalgsprocedurer, der er fastlagt med henblik på gennemførelsen af den fælles handelspolitik og traktaternes konkurrenceregler, og som ikke har hjemmel i afgørelse 87/373/EØF, berøres på ingen måde af nærværende afgørelse —

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Med undtagelse af særlige og begrundede tilfælde, hvor basisretsakten giver Rådet ret til selv direkte at udøve visse gennemførelsesbeføjelser, tillægges disse Kommissionen i overensstemmelse med bestemmelserne herom i basisretsakten. Disse bestemmelser skal indeholde de væsentligste bestanddele af de således tillagte beføjelser.

Når basisretsakten foreskriver særlige vilkår med hensyn til proceduren for vedtagelse af gennemførelsesforanstaltninger, skal disse vilkår være i overensstemmelse med procedurerne i artikel 3, 4, 5, 5a og 6.

Artikel 2

1. Med forbehold af stk. 2 bygger valget af procedure for vedtagelsen af gennemførelsesforanstaltninger på følgende vejledende kriterier:

a) Forvaltningsforanstaltninger, såsom dem, der vedrører anvendelsen af den fælles landbrugs- og den fælles fiskeripolitik eller gennemførelsen af programmer med store budgetmæssige konsekvenser, bør vedtages efter forvaltningsproceduren.

b) Generelle foranstaltninger, der har til formål at gennemføre væsentlige bestemmelser i basisretsakter, herunder foranstaltninger vedrørende beskyttelse af menneskers, dyrs eller planters sundhed eller sikkerhed, bør vedtages efter forskriftsproceduren. Når det i en basisretsakt er foreskrevet, at visse ikke-væsentlige bestemmelser i retsakten kan tilpasses eller ajourføres ved hjælp af gennemførelsesprocedurer, bør sådanne foranstaltninger vedtages ved anvendelse af forskriftsproceduren.

c) Med forbehold af litra a) og b) anvendes rådgivningsproceduren, når den anses for den mest hensigtsmæssige.

2. Når en basisretsakt, der er vedtaget efter proceduren i traktatens artikel 251, foreskriver vedtagelse af generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne retsakt, herunder ved at lade visse sådanne bestemmelser udgå eller ved at supplere med nye ikke-væsentlige bestemmelser, vedtages sådanne foranstaltninger efter forskriftsproceduren med kontrol.

Artikel 3

Rådgivningsprocedure

1. Kommissionen bistås af et rådgivende udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver, eventuelt ved afstemning, udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte alt efter, hvor meget spørgsmålet haster.

3. Udtalelsen optages i mødeprotokollen; desuden har hver medlemsstat ret til anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen.

4. Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til udtalelsen.

Artikel 4

Forvaltningsprocedure

1. Kommissionen bistås af et forvaltningsudvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver udtalelse om udkastet inden for en frist, som formanden kan fastsætte alt efter, hvor meget spørgsmålet haster. Udvalget udtaler sig med det flertal, der efter traktatens artikel 205, stk. 2 og 4, gælder for afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget vægtes de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, som anført i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

3. Med forbehold af artikel 8 vedtager Kommissionen foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, meddeles de omgående Rådet af Kommissionen. Kommissionen kan i så fald udsætte anvendelsen af de foranstaltninger, den har vedtaget, i et tidsrum, der fastsættes i hver enkelt basisretsakt, men som under ingen omstændigheder må overstige tre måneder regnet fra datoen for denne meddelelse.

4. Rådet kan med kvalificeret flertal træffe anden afgørelse inden for det tidsrum, der er fastsat i stk. 3.

Artikel 5

Forskriftsprocedure

1. Kommissionen bistås af et forskriftsudvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver udtalelse om udkastet inden for en frist, som formanden kan fastsætte alt efter, hvor meget spørgsmålet haster. Det udtaler sig med det flertal, der efter traktatens artikel 205, stk. 2 og 4, gælder for afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget vægtes de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, som anført i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

3. Med forbehold af artikel 8 vedtager Kommissionen de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.

4. Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes, og underretter Europa-Parlamentet.

5. Er Europa-Parlamentet af den opfattelse, at et forslag, der er forelagt af Kommissionen i henhold til en basisretsakt vedtaget efter proceduren i traktatens artikel 251, indebærer en overskridelse af de gennemførelsesbeføjelser, der er fastsat i basisretsakten, underretter det Rådet om sin holdning.

6. Rådet kan, når det skønner det hensigtsmæssigt under hensyntagen til en sådan holdning, træffe afgørelse om forslaget med kvalificeret flertal og inden for en frist, der fastsættes i hver enkelt basisretsakt, men som under ingen omstændigheder kan være på over tre måneder regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet.

Har Rådet inden for denne frist med kvalificeret flertal tilkendegivet, at det er imod forslaget, behandler Kommissionen forslaget på ny. Den kan forelægge Rådet et ændret forslag, forelægge sit forslag på ny eller fremsætte forslag til en retsakt i henhold til traktaten.

Har Rådet ved udløbet af denne frist hverken vedtaget den foreslåede gennemførelsesretsakt eller tilkendegivet, at det er imod forslaget til gennemførelsesforanstaltninger, vedtager Kommissionen den foreslåede gennemførelsesretsakt.

Artikel 5a

Forskriftsprocedure med kontrol

1. Kommissionen bistås af et forskriftsudvalg med kontrol, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver udtalelse om udkastet inden for en frist, som formanden kan fastsætte alt efter, hvor meget spørgsmålet haster. Det udtaler sig med det flertal, der efter traktatens artikel 205, stk. 2 og 4, gælder for afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget vægtes de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, som anført i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

3. Er de foranstaltninger, Kommissionen påtænker, i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, finder følgende procedure anvendelse:

a) Kommissionen forelægger straks udkastet til foranstaltninger for Europa-Parlamentet og Rådet til kontrol.

b) Europa-Parlamentet, der træffer afgørelse med flertal blandt sine medlemmer, eller Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, kan modsætte sig Kommissionens vedtagelse af det pågældende udkast, idet de begrunder deres modstand ved at tilkendegive, at det udkast til foranstaltninger, som Kommissionen har fremlagt, indebærer en overskridelse af de gennemførelsesbeføjelser, der er fastsat i basisretsakten, eller at udkastet ikke er foreneligt med basisretsaktens formål eller indhold eller ikke overholder subsidiaritetsprincippet eller proportionalitetsprincippet.

c) Hvis Europa-Parlamentet eller Rådet inden for en frist på tre måneder regnet fra udkastets forelæggelse modsætter sig udkastet til foranstaltninger, vedtager Kommissionen ikke foranstaltningerne. I så fald kan Kommissionen forelægge udvalget et ændret udkast til foranstaltninger eller fremsætte forslag til en retsakt i henhold til traktaten.

d) Har hverken Europa-Parlamentet eller Rådet ved udløbet af denne frist modsat sig udkastet til foranstaltninger, vedtager Kommissionen foranstaltningerne.

4. Er de foranstaltninger, Kommissionen påtænker, ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, finder følgende procedure anvendelse:

a) Kommissionen forelægger straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes, og fremsender samtidig forslaget til Europa-Parlamentet.

b) Rådet træffer med kvalificeret flertal afgørelse om forslaget inden for en frist på to måneder regnet fra forslagets forelæggelse.

c) Hvis Rådet inden for denne frist med kvalificeret flertal modsætter sig de foreslåede foranstaltninger, vedtages disse ikke. I så fald kan Kommissionen forelægge Rådet et ændret forslag eller fremsætte forslag til en retsakt i henhold til traktaten.

d) Påtænker Rådet at vedtage de foreslåede foranstaltninger, forelægger det dem straks for Europa-Parlamentet. Træffer Rådet ikke afgørelse inden for førnævnte frist på to måneder, forelægger Kommissionen straks foranstaltningerne for Europa-Parlamentet.

e) Europa-Parlamentet, der træffer afgørelse med flertal blandt sine medlemmer inden for en frist på fire måneder regnet fra forslagets fremsendelse i overensstemmelse med litra a), kan modsætte sig vedtagelsen af de pågældende foranstaltninger, idet det begrunder sin modstand ved at tilkendegive, at de foreslåede foranstaltninger indebærer en overskridelse af de gennemførelsesbeføjelser, der er fastsat i basisretsakten, eller at disse foranstaltninger ikke er forenelige med basisretsaktens formål eller indhold eller ikke overholder subsidiaritetsprincippet eller proportionalitetsprincippet.

f) Hvis Europa-Parlamentet inden for denne frist modsætter sig de foreslåede foranstaltninger, vedtages disse ikke. I så fald kan Kommissionen forelægge udvalget et ændret udkast til foranstaltninger eller fremsætte forslag til en retsakt i henhold til traktaten.

g) Har Europa-Parlamentet ved udløbet af ovennævnte frist ikke modsat sig de foreslåede foranstaltninger, vedtages disse alt efter tilfældet af Rådet eller af Kommissionen.

5. Uanset stk. 3 og 4 kan en basisretsakt i behørigt begrundede undtagelsestilfælde foreskrive

a) at de i stk. 3, litra c), samt stk. 4, litra b) og e), fastsatte frister forlænges med yderligere en måned, når foranstaltningernes kompleksitet tilsiger det, eller

b) at de i stk. 3, litra c), samt stk. 4, litra b) og e), fastsatte frister afkortes, når effektivitetshensyn tilsiger det.

6. En basisretsakt kan foreskrive, at såfremt de i stk. 3, 4 og 5 fastsatte frister for forskriftsproceduren med kontrol i særligt hastende tilfælde ikke kan overholdes, finder følgende procedure anvendelse:

a) Er de foranstaltninger, Kommissionen påtænker, i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, vedtager Kommissionen foranstaltningerne, som straks iværksættes. Den meddeler straks Europa-Parlamentet og Rådet disse foranstaltninger.

b) Inden for en frist på en måned efter meddelelsen kan Europa-Parlamentet, der træffer afgørelse med flertal blandt sine medlemmer, eller Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, modsætte sig de foranstaltninger, som Kommissionen har vedtaget, idet de begrunder deres modstand ved at tilkendegive, at foranstaltningerne indebærer en overskridelse af de gennemførelsesbeføjelser, der er fastsat i basisretsakten, eller at foranstaltningerne ikke er forenelige med basisretsaktens formål eller indhold eller ikke overholder subsidiaritetsprincippet eller proportionalitetsprincippet.

c) Modsætter Europa-Parlamentet eller Rådet sig foranstaltningerne, ophæver Kommissionen disse. Kommissionen kan dog opretholde foranstaltningerne midlertidigt, hvis sundheds-, sikkerheds- eller miljøbeskyttelseshensyn tilsiger det. I så fald forelægger den omgående udvalget et ændret udkast til foranstaltninger eller fremsætter forslag til en retsakt i henhold til traktaten. De midlertidige foranstaltninger forbliver i kraft, indtil de erstattes af en endelig retsakt.

Artikel 6

Beskyttelsesprocedure

Følgende procedure kan anvendes, når Kommissionen i en basisretsakt tillægges beføjelse til at træffe afgørelse om beskyttelsesforanstaltninger:

a) Kommissionen underretter Rådet og medlemsstaterne om enhver afgørelse vedrørende beskyttelsesforanstaltninger. Det kan bestemmes, at Kommissionen, inden den træffer sin afgørelse, skal høre medlemsstaterne i henhold til bestemmelser, der skal fastsættes i hvert enkelt tilfælde.

b) Enhver medlemsstat kan indbringe Kommissionens afgørelse for Rådet inden for en frist, der skal fastsættes i den pågældende basisretsakt.

c) Rådet kan med kvalificeret flertal træffe anden afgørelse inden for en frist, der skal fastsættes i den pågældende basisretsakt. Alternativt kan det i basisretsakten bestemmes, at Rådet med kvalificeret flertal kan bekræfte, ændre eller ophæve Kommissionens afgørelse, og at Kommissionens afgørelse betragtes som ophævet, såfremt Rådet ikke har truffet afgørelse inden for ovennævnte frist.

Artikel 7

1. Hvert udvalg vedtager sin forretningsorden på forslag af formanden på grundlag af en standardforretningsorden, der offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Eksisterende udvalg tilpasser i fornødent omfang deres forretningsorden til standardforretningsordenen.

2. De principper og betingelser for aktindsigt, der gælder for Kommissionen, gælder også for udvalgene.

3. Europa-Parlamentet holdes regelmæssigt underrettet af Kommissionen om udvalgenes arbejde på en måde, der sikrer, at fremsendelsessystemet er gennemskueligt, og at de fremsendte oplysninger og procedurens forskellige trin kan identificeres. Det skal med henblik herpå have tilsendt dagsordener for udvalgenes møder, de udkast, udvalgene får forelagt vedrørende gennemførelsesforanstaltninger til retsakter, der er vedtaget efter proceduren i traktatens artikel 251, udvalgenes afstemningsresultater og mødeprotokoller samt lister over de myndigheder og organer, hvortil de personer, som medlemsstaterne udpeger som deres repræsentanter, er knyttet.

Europa-Parlamentet skal ligeledes underrettes om enhver foranstaltning og ethvert forslag til foranstaltninger, som Kommissionen forelægger Rådet.

4. Senest seks måneder efter denne afgørelses ikrafttræden offentliggør Kommissionen i De Europæiske Fællesskabers Tidende en liste over alle udvalg, der bistår Kommissionen i forbindelse med udøvelsen af dens gennemførelsesbeføjelser. I denne liste angives for hvert udvalg den eller de basisretsakter, i henhold til hvilke udvalget er nedsat. Fra og med 2000 offentliggør Kommissionen desuden en årlig redegørelse for udvalgenes arbejde.

5. Henvisninger til samtlige dokumenter, som tilsendes Europa-Parlamentet i medfør af stk. 3, offentliggøres i et register, der oprettes af Kommissionen i 2001.

Artikel 8

Hvis Europa-Parlamentet med en begrundet beslutning gør opmærksom på, at et udkast til gennemførelsesforanstaltninger, som forventes vedtaget, og som er blevet forelagt for et udvalg i henhold til en basisretsakt vedtaget efter proceduren i traktatens artikel 251, indebærer en overskridelse af de gennemførelsesbeføjelser, som er fastlagt i basisretsakten, behandler Kommissionen udkastet på ny. Under hensyn til denne beslutning kan Kommissionen under overholdelse af fristen for den igangværende procedure forelægge udvalget et nyt udkast til gennemførelsesforanstaltninger, videreføre proceduren eller forelægge Europa-Parlamentet og Rådet et forslag til retsakt i henhold til traktaten.

Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og udvalget om, hvad den agter at gøre på baggrund af Europa-Parlamentets beslutning og om begrundelsen herfor.

Artikel 9

Afgørelse 87/373/EØF ophæves.

Artikel 10

Denne afgørelse har virkning fra dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

NB:

De erklæringer i forbindelse med disse to afgørelser, der er optaget i Rådets protokol, findes i EFT C 203 af 17.7.1999, s. 1, og EUT C 171 af 22.7.2006, s. 21.

En erklæring fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen i forbindelse med afgørelsen af 17. juli 2006, findes i EUT C 255 af 21. oktober 2006, s. 1).