Kommissionens forordning (EF) nr. 807/2001

af 25. april 2001

om ændring af bilag I, II og III til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler

(EØS-relevant tekst)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler(1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 750/2001(2), særlig artikel 6, 7 og 8, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2377/90 skal der gradvis fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af alle farmakologisk virksomme stoffer, som inden for Fællesskabet anvendes i veterinærlægemidler til behandling af dyr bestemt til levnedsmiddelproduktion.

(2) Maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer bør kun fastsættes, efter at Udvalget for Veterinærlægemidler har gennemgået alle relevante oplysninger vedrørende sikkerheden af rester af det pågældende stof for forbrugere af animalske levnedsmidler samt sådanne resters indflydelse på industriel forarbejdning af levnedsmidler.

(3) Ved fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler er det nødvendigt at specificere de dyrearter, hvori sådanne rester vil kunne være til stede, de koncentrationer, der må være til stede i hvert af de relevante væv fra det behandlede dyr (målvæv), og arten af den rest, som er relevant for overvågningen af rester (restmarkør).

(4) For at lette den rutinemæssige overvågning af lægemiddelrester, som fastsat i den relevante fællesskabslovgivning, bør der i almindelighed fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i lever eller nyrer; imidlertid er lever og nyrer hyppigt fjernet fra dyrekroppe i international handel, og der bør derfor også altid fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i muskelvæv eller fedtvæv.

(5) For veterinærlægemidler til behandling af æglæggende fugle, malkedyr eller honningbier skal der også fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i æg, mælk eller honning.

(6) Nafcillin, cefoperazon, tiamulin, lincomycin, netobimin, cyhalothrin, phoxim og cyfluthrin bør medtages i bilag I til forordning (EØF) nr. 2377/90.

(7) "Lineær alkylbenzensulfonsyrer med alkylkædelængder mellem C9 og C13, indeholdende mindre end 2,5 % med alkylkæde længere end C13" bør medtages i bilag II til forordning (EØF) nr. 2377/90.

(8) For at gøre det muligt at afslutte videnskabelige undersøgelser bør varigheden af gyldighedsperioden for de midlertidige maksimalværdier, som tidligere er defineret i bilag III til forordning (EØF) nr. 2377/90, forlænges for cefacetril, oxolinsyre og permethrin.

(9) Der bør fastsættes en tilstrækkelig lang tidsfrist inden ikrafttrædelsen af denne forordning for at give medlemsstaterne mulighed for at foretage de tilpasninger, som måtte være nødvendige i de tilladelser til at markedsføre de pågældende veterinærlægemidler, der er givet i medfør af Rådets direktiv 81/851/EØF(3), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2000/37/EF(4) for at tage hensyn til bestemmelserne i denne forordning.

(10) Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Veterinærmedicinske Præparater -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Bilag I, II og III til forordning (EØF) nr. 2377/90 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den får virkning fra den tresindstyvende dag efter offentliggørelsen.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 25. april 2001.

På Kommissionens vegne

Erkki Liikanen

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 224 af 18.8.1990, s. 1.

(2) EFT L 109 af 19.4.2001, s. 35.

(3) EFT L 317 af 6.11.1981, s. 1.

(4) EFT L 139 af 10.6.2000, s. 25.

BILAG

A. Bilag I til forordning (EØF) nr. 2377/90 ændres som følger: 1. Antimikrobielle lægemidler

1.2. Antibiotika

1.2.1. Penicillin

">TABELPOSITION>"

1.2.2. Cephalosporiner

">TABELPOSITION>"

1.2.8. Pleuromutiliner

">TABELPOSITION>"

1.2.9. Lincosamider

">TABELPOSITION>"

2. Antiparasitære lægemidler

2.1. Midler mod endoparasitter

2.1.3. Benzimidazoler og pro-benzimidazoler

">TABELPOSITION>"

2.2. Midler mod ektoparasitter

2.2.1. Organophosphater

">TABELPOSITION>"

2.2.3. Pyretrin og pyretroider

">TABELPOSITION>"

B. Bilag II til forordning (EØF) nr. 2377/90 ændres som følger: 2. Organiske forbindelser

">TABELPOSITION>"

C. Bilag III til forordning (EØF) nr. 2377/90 ændres som følger: 1. Antimikrobielle lægemidler

1.2. Antibiotika

1.2.4. Cephalosporiner

">TABELPOSITION>"

1.2.6. Quinoloner

">TABELPOSITION>"

2. Antiparasitære lægemidler

2.2. Midler mod ektoparasitter

2.2.3. Pyretrin og pyretroider

">TABELPOSITION>"