RÅDETS UDTALELSE

af 15. marts 1999

om Luxembourgs stabilitetsprogram for 1999 - 2002

(1999/C 124/05)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning of samordning af økonomiske politikker(1), særlig artikel 5, stk. 1 og 2,

under henvisning til Kommissionens henstilling,

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

Den 15. marts 1999 undersøgte Rådet Luxembourgs stabilitetsprogram, som dækker perioden 1999 - 2002. Rådet konstaterer med tilfredshed, at der fortsat vil være overskud på de offentlige finanser i hele den periode, der er omfattet af programmet, samtidig med at bruttogældskvoten fortsat vil ligge på et meget lavt niveau. Rådet konstaterer imidlertid, at stabilitetsprogrammet formelt kun delvis er i overensstemmelse med den aftalte adfærskodeks om indhold og form af stabilitets- og konvergensprogrammerne. Rådet er af den opfattelse, at programmet er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik.

I stabilitetsprogrammet præsenteres der tre makroøkonomiske scenarier for perioden 1999 - 2002. Under det centrale makoøkonomiske scenario, som af forsigtighedsgrunde lægges til grund for prognoserne for de offentlige finanser, anslås den reale vækst i BNP til 3,4 % i 1999 stigende til gennemsnitligt 3,7 % i perioden 2000 - 2002. Under det mindre gunstige scenario forventes der en vækst i BNP på 2,8 % i 1999 og 3 % i perioden 2000 - 2002, mens væksten under det gunstige scenario forventes at nå 4 % i 1999 og 4,5 % i perioden 2000 - 2002.

Rådet mener, at de makroøkonomiske rammer under de tre alternative scenarier rummer en række plausible antagelser om væksten i BNP, som er i overensstemmelse med den luxembourgske økonomis hidtidige resultater og potentiale på længere sigt. De offentlige finanser, som under alle tre scenarier forventes at forblive i overskud i hele perioden, anslås til 1,7 % af BNP i 2002 under det centrale scenario og til henholdvis 1 % og 2,5 % af BNP under det mindre gunstige og det mest gunstige scenario.

Rådet konstaterer, at økonomiens resultater i de seneste år sammen med en række hensigtsmæssige politikker har ligget til grund for den sunde situation i de offentlige finanser, som Luxembourg har opnået. Rådet anbefaler programmets tilgang med hensyn til en videreførelse af den fælles strategi for sund styring af de offentlige finanser sammen med bestræbelserne på at forbedre økonomiens funktion gennem strukturreformer og andre passende politiske foranstaltninger. Rådet glæder sig i den forbindelse over de planlagte offentlige foranstaltninger omfattende aktive beskæftigelse- og ligestillingspolitikker, udvikling af iværksætterånd og erhvervsuddannelse.

Rådet er enigt i programmets analyse, hvorefter en lille åben økonomi som f.eks. den luxembourgske kan blive udsat for betydelige svingninger i den økonomiske aktivitet og derfor bør råde over en tilstrækkelig sikkerhedsmargen til at klare konjunkturbevægelser, samtidig med at den er i stand til at fastholde en sund budgetstilling og føre en aktiv finanspolitik. Rådet mener, at det forventede overskud i de offentlige finanser giver en tilstrækkelig sikkerhedsmargen til at undgå, at underskuddets referenceværdi på 3 % af BNP overskrides under normale konjunkturbevægelser. Den meget lave offentlige gældskvote forstærker endvidere denne sikkerhesmargen. Budgetmålene i Luxembourgs stabilitetsprogram er derfor i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Rådet glæder sig over, at regeringen er villig til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at budgetmålene overholdes, såfremt den økomomiske vækst skulle blive svagere end forventet.

Rådet konstaterer imidlerltid, at bestræbelserne på at kontrollere væksten i de offentlige udgifter bør fortsætte; i så henseende er det hensigtsmæssigt, at regeringen har besluttet, at den grænse for væksten i de offentlige udgifter, der har været gældende siden 1994, skal forlænges til obså at gælde for de næste fem år. Rådet mener, at der også må udvises forsigtighed med hensyn til de øvrige komponenter i de offentlige udgifter, navnlig socialsikringsudgifterne under hensyntagen til budgetomkostningerne ved politikkerne på dette område; understøttet af de nødvendige reformer er en sådan udgiftskontrol også nødvendig med henblik på at imødegå den udfordring, der vil opstå som følge af bevolkningens aldring.

(1) EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.