Udkast til Kommissionens direktiv om ændring af direktiv 90/388/EØF med henblik på at sikre, at tele- og kabel-tv-net, der ejes af en enkelt operatør, adskilles i retlig henseende (98/C 71/05)

(EØS-relevant tekst)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 90, stk. 3, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I henhold til Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester (1), senest ændret ved direktiv 96/19/EF (2), skulle medlemsstaterne gradvis ophæve særlige og eksklusive rettigheder til teletjenester og -infrastrukturer inden den 1. januar 1998 med en overgangsperiode for nogle medlemsstater; navnlig krævede artikel 4, som ændret ved direktiv 95/51/EF (3), at »medlemsstaterne skulle fjerne begrænsninger på levering af transmissionskapacitet via kabel-tv-net og tillade, at kabel-tv-net anvendes til levering af teletjenester, bortset fra taletelefoni« og »sikre, at en sammenkobling af kabel-tv-net og offentlige telenet godkendes til sådanne formål, især en sammenkobling af kabel-tv-net og lejede kredsløb, og at alle begrænsninger af kabel-tv-leverandørers direkte sammenkobling af kabel-tv-net fjernes«;

(2) direktiv 90/388/EØF, som ændret ved Kommissionens direktiv 95/51/EF, behandlede to problemer vedrørende selskaber, som medlemsstaterne har givet ret til at oprette både kabel-tv- og telenet; for det første konstateredes det i direktivet, at disse selskaber er i en situation, hvor de ikke har noget incitament til at tiltrække brugere til det net, der er bedst egnet til levering af den pågældende tjeneste; det blev påpeget, at når der skal indføres fair konkurrence, vil der ofte skulle træffes bestemte foranstaltninger og i den forbindelse tages hensyn til de særlige omstændigheder, der gør sig gældende på det pågældende marked; da direktiv 95/51/EF blev vedtaget, konkluderede Kommissionen, at på grund af forskellene mellem medlemsstaterne var de nationale myndigheder bedst i stand til at vurdere, hvilke foranstaltninger der var bedst egnet, og især om en adskillelse af disse aktiviteter var nødvendig; for det andet konkluderede Kommissionen, at nøje kontrol med krydssubsidier og gennemsigtighed i regnskabsaflæggelsen var af afgørende betydning i de indledende faser af en liberalisering af telekommunikationssektoren; derfor krævende artikel 2 i direktiv 95/51/EF, at medlemsstaterne sikrede sig, at teleselskaber, der udbyder kabel-tv-infrastrukturer fører separate regnskaber for udbud af offentlige telenet og kabel-tv-net og for deres aktiviteter som leverandører af teletjenester; det blev også i direktiv 95/51/EF fastslået, at medlemsstaterne mindst skulle kræve, at regnskaberne for de to aktiviteter føres separat, selv om en fuldstændig strukturel adskillelse ville være at foretrække;

(3) samtidig udtalte Kommissionen, at hvis medlemsstaterne ikke tillod konkurrerende fremføringssystemer til hjemmet, ville den på ny overveje, om en opdeling af regnskaberne ville være tilstrækkelig til at hindre misbrug og vurdere, om en sådan kombineret levering ikke vil resultere i en begrænsning af det potentielle udbud af transmissionskapacitet på bekostning af tjenesteudbyderne i det pågældende område, eller om der var behov for at træffe yderligere foranstaltninger; i denne forbindelse krævede artikel 2, stk. 3, i direktiv 95/51/EF, at Kommissionen inden den 1. januar 1998 skulle foretage en generel vurdering af, hvilke konsekvenser det vil få i forhold til målet med direktivet, hvis en enkelt operatør tilbyder både kabel-tv-net og offentlige telenet;

(4) dette direktiv er baseret på den vurdering, Kommissionen skulle foretage i henhold til artikel 2 i direktiv 95/51/EF; som forberedelse til vurderingen bestilte man to undersøgelser om de konkurrencemæssige konsekvenser for telekommunikations- og multimediemarkederne af a) at lade en enkelt dominerende operatør udbyde både kabel-tv- og telenet, og b) restriktioner for brugen af telenet til udbud af kabel-tv-kapacitet; undersøgelserne konkluderede navnlig, at det, at en enkelt virksomhed ejer både telenet og kabel-tv-net, uden at der er tale om skarp konkurrence på markederne for lokaladgang, forsinker udviklingen af en fuldstændig infrastruktur til skade for forbrugerne, tjenesteudbyderne og hele den europæiske økonomi;

(5) Kommissionen har vedtaget en meddelelse om den vurdering, der blev udført som foreskrevet i direktiv 95/51/EF og 96/19/EF (4); i sin vurdering fandt Kommissionen, at den optimale udvikling af telekommunikations- og multimediemarkederne afhænger af fire faktorer; konkurrence om tjenester, konkurrence om infrastruktur, opgradering af infrastruktur og andre former for innovation; den fastslog, at det, at en enkelt operatør i EF udbyder både tele- og kabel-tv-tjenester, skaber en ulige udgangsposition for dominerende teleselskaber i forhold til nye aktører; dette vil virke som en alvorlig hæmsko for den optimale udvikling af telekommunikationsmarkederne;

(6) traktaten, særlig artikel 90, giver Kommissionen til opgave at sikre sig, at medlemsstaterne overholder deres forpligtelser i henhold til EF-lovgivningen vedrørende offentlige virksomheder eller virksomheder med særlige eller eksklusive rettigheder; i medfør af artikel 90, stk. 3, kan Kommissionen specificere og klarlægge forpligtelserne i henhold til denne artikel og på denne baggrund fastsætte de betingelser, der er nødvendige, for at Kommissionen effektivt kan opfylde sin forpligtelse til at føre tilsyn, som bestemmelsen foreskriver;

(7) de fleste europæiske teleselskaber er stadig kontrolleret af staten; mens EF-lovgivningen kræver, at særlige og eksklusive rettigheder til udbud af telenet og -tjenester skal ophæves, vil teleselskaber desuden fortsat nyde særlige rettigheder, som fastlagt i direktiv 90/388/EØF, som ændret ved direktiv 94/46/EF (5), efter den fulde liberalisering i forbindelse med radiofrekvenser, der benyttes til at udbyde telenet og transmissionskapacitet til radio og tv; det skyldes, at teleselskaberne stadig har ret til at bruge radiofrekvenser, som de tidligere har fået tildelt på anden måde end efter objektive, proportionelle og ikke-diskriminerende kriterier; disse tilladelser er fordele ifølge lovgivningen, som styrker selskabernes stilling og fortsat har stor betydning for andre selskabers muligheder for at konkurrere med teleselskaberne om telekommunikationsinfrastruktur; derfor er disse teleselskaber omfattet af traktatens artikel 90, stk. 1;

(8) de fleste medlemsstater har indført foranstaltninger, der giver teleselskaberne særlige eller eksklusive rettigheder til at udbyde kabel-tv-net; disse rettigheder kan have form af enten eksklusiv eller ikke-eksklusiv licens, når antallet af licenser er begrænset på anden måde end efter objektive, proportionelle og ikke-diskriminerende kriterier;

(9) traktatens artikel 86 forbyder en eller flere virksomheder med en dominerende stilling på fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf at misbruge denne stilling;

(10) når medlemsstaterne har givet særlige eller eksklusive rettigheder til at opføre og drive kabel-tv-net til et teleselskab, der er dominerende på markedet for tjenester, der benytter telekommunikationsinfrastruktur, har dette teleselskab ikke noget incitament til at opgradere både sit offentlige smalbåndstelenet og sit bredbåndskabel-tv-net til et integreret bredbåndskommunikationsnet (full service network), der kan levere tale, data og billeder via stor båndbredde;

der er med andre ord tale om en interessekonflikt for et sådant selskab, fordi enhver betydelig forbedring af enten telenettet eller kabel-tv-nettet kan føre til, at omsætningen falder på det andet net; det ville i så fald foretrækkes at lade ejerskabet af de to net overgå til to forskellige selskaber, da dobbelt ejerskab af nettene medører, at selskaberne sinker udviklingen af nye avancerede kommunikationstjenester og dermed begrænser den tekniske udvikling til skade for forbrugerne i strid med traktatens artikel 90, stk. 1, sammenholdt med artikel 86, stk. 2, litra b);

alle medlemsstater bør imidlertid i det mindste sikre, at teleselskaber med særlige eller eksklusive rettigheder til at udbyde kabel-tv-net lader deres kabel-tv-net drive af særskilte juridiske personer;

(11) denne konklusion styrkes af følgende betragtninger; når medlemsstaterne giver et selskab særlige eller eksklusive rettigheder til at oprette kabel-tv-net i samme geografiske område som der, hvor det allerede udbyder offentlige telenet, må forskellige former for konkurrencebegrænsende adfærd forventes, medmindre der sikres tilstrækkelig gennemsigtighed i driften af disse selskaber;

kraverne i EF-lovgivningen om separate regnskaber, hvoraf nogle først trådte i kraft i forbindelse med gennemførelsen af den pakke af generelle foranstaltninger, der åbner telekommunikationsmarkederne i de fleste medlemsstater den 1. januar 1998, har i situationer med alvorlige interessekonflikter som følge af dobbelt ejerskab ikke været tilstrækkelige til at beskytte mod alle former for konkurrencebegrænsende adfærd;

desuden vil separate regnskaber blot gøre pengestrømmene mere gennemsigtige, hvorimod retlig adskillelse vil give mere gennemsigtige aktiver og omkostninger og lette tilsynet med rentabiliteten og forvaltningen af kabel-tv-netaktiviterne; udbud af telenet og kabel-tv-net er beslægtede aktiviteter, en operatørs stilling på et af disse markeder påvirker vedkommendes stilling på det andet, og tilsynet med operatørens aktiviteter på disse markeder er vanskeligere; når et dominerende teleselskab har kabel-tv-interesser, har det en afskrækkende virkning på alle andre selskaber på grund af teleselskabets økonomiske styrke; de økonomiske udsigter for et kabel-tv-net, der endnu ikke er opført, er desuden usikre for et selskab, der ikke allerede er etableret på markedet for telekommunikation eller betalings-tv;

det er derfor af afgørende betydning, at et dominerende teleselskab organiserer sine kablel-tv-aktiviteter på en sådan måde, at de kan kontrolleres, og det dermed kan sikres, at det ikke benytter sine ressourcer til at misbruge sin stilling; i den kritiske fase, hvor sektoren udsættes for fri konkurrence, er en retlig adskillelse mellem driften af teleselskabernes offentligt koblede telenet og deres kabel-tv-net et mindstekrav for at sikre, at artikel 90 efterleves; for at opnå denne gennemsigtighed er det nødvendigt at drive nettene som særskilte juridiske personer, der dog i princippet kan have samme ejer; kravet om retlig adskillelse vil derfor være opfyldt, hvis et teleselskabs kabel-tv-aktiviteter overføres til et helejet datterselskab;

(12) Kommissionen vil i de enkelte tilfælde undersøge, om det er foreneligt med proportionalitetsprincippet at kræve, at de enkelte medlemsstater skal træffe yderligere foranstaltninger;

beslutningerne i forbindelse med specifikke sager kunne omfatte foranstaltninger som at give tredjemand adgang til kabeloperatørens aktiekapital eller at kræve, at denne aktivitet frasælges fuldstændig;

(13) distribution af audiovisuelle programmer til den brede offentlighed via telenet og indholdet af sådanne programmer vil fortsat være underlagt særlige regler, som medlemsstaterne vedtager i overensstemmelse med EF-lovgivningen, og bør derfor ikke være omfattet af nærværende direktiv;

(14) direktiv 90/388/EØF bør følgelig ændres;

(15) medlemsstaterne bør undlade at træffe nye foranstaltninger, der har til formål eller følge at undergrave målet med dette direktiv -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

I direktiv 90/388/EØF affattes artikel 9 således:

»Artikel 9

Medlemsstaterne sikrer, at ethvert teleselskab med særlige eller eksklusive rettigheder med hensyn til de relevante radiofrekvenser, eller som de kontrollerer, der har en dominerende stilling og driver et kabel-tv-net på en væsentlig del af fællesmarkedet med særlige eller eksklusive rettigheder, ikke lader dette net drive af samme juridiske person som den, der driver selskabets offentlige telenet.«

Artikel 2

Medlemsstaterne forelægger senest ni måneder efter dette direktivs ikrafttrædelse Kommissionen oplysninger, der gør det muligt for den at fastslå, om dette direktivs artikel 1 er overholdt.

Artikel 3

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende

Artikel 4

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT L 192 af 24.7.1990, s. 10.

(2) EFT L 74 af 22.3.1996, s. 13.

(3) EFT L 256 af 26.10.1995, s. 49; berigtiget i EFT L 308 af 29.11.1996, s. 59.

(4) EFT C . . . af . . . , s. . . .

(5) EFT L 268 af 19.10.1994, s. 15.