DA Den Europæiske Unions Tidende L 306/8

RÅDETS AFGØRELSE

af 21. oktober 2010

om den holdning, som Den Europæiske Union skal indtage i det associeringsråd, der er nedsat i henhold til Euro-Middelhavs-aftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tunesiske Republik på den anden side, om vedtagelse af bestemmelser om koordinering af sociale sikringsordninger

(2010/698/EU)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 79, stk. 2, litra b), sammenholdt med artikel 218, stk. 9,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og

ud fra følgende i betragtninger:

(1) Artikel 67 i Euro-Middelhavs-aftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tunesiske Republik på den anden side (1) (»aftalen«) fastsætter, at associeringsrådet inden udgangen af det første år efter nævnte aftales ikrafttræden skal vedtage bestemmelser, som kan sikre anvendelsen af principperne i artikel 65 vedrørende koordinering af sociale sikringsordninger.

(2) Under mål 29, andet led, i handlingsplanen EU-Tunesien, som associeringsrådet vedtog den 4. juli 2005 inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik, opfordres associeringsrådet til at vedtage en afgørelse om anvendelse af aftalens artikel 65.

(3) I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.

(4) I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol deltager disse medlemsstater ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige og Irland —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Den holdning, som Den Europæiske Union skal indtage i det associeringsråd, der er nedsat i henhold til Euro-Middelhavs-aftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tunesiske Republik på den anden side, med hensyn til gennemførelsen af aftalens artikel 67, baseres på det udkast til associeringsrådets afgørelse, der er knyttet til denne afgørelse.

Artikel 2

Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

Udfærdiget i Luxembourg, den 21. oktober 2010. På Rådets vegne J. MILQUET Formand

(1) EFT L 97 af 30.3.1998, s. 2.

DA Den Europæiske Unions Tidende L 306/9

Udkast

AFGØRELSE Nr. …/… TRUFFET AF ASSOCIERINGSRÅDET

nedsat i henhold til Euro-Middelhavs-aftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tunesiske Republik på den anden side

af …

om bestemmelserne om koordinering af sociale sikringsordninger i Euro-Middelhavs-aftalen

ASSOCIERINGSRÅDET HAR —

under henvisning til Euro-Middelhavs-aftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tunesiske Republik på den anden side (1), særlig artikel 67, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Artikel 65-68 i Euro-Middelhavs-aftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tunesiske Republik på den anden side (»aftalen«) indeholder bestemmelser om koordinering mellem henholdsvis Tunesiens og medlemsstaternes sociale sikringsordninger. Artikel 65 fastsætter principperne for denne koordinering.

(2) Aftalens artikel 67 fastsætter, at associeringsrådet inden udgangen af det første år efter aftalens ikrafttræden træffer afgørelse om anvendelse af principperne i artikel 65.

(3) Under mål 29, andet led, i handlingsplanen EU-Tunesien, som associeringsrådet vedtog den 4. juli 2005 inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik, opfordres associeringsrådet til at vedtage en afgørelse om anvendelse af aftalens artikel 65.

(4) Med hensyn til anvendelsen af princippet om ikke-forskelsbehandling bør denne afgørelse ikke tillægge nogen yderligere rettigheder i medfør af visse forhold eller begivenheder på den anden kontraherende parts område, hvis der ikke er taget hensyn til disse forhold eller begivenheder ifølge lovgivningen i den første kontraherende part, bortset fra retten til at eksportere visse ydelser.

(5) Ved anvendelsen af denne afgørelse bør tunesiske arbejdstageres ret til familieydelser være betinget af, at medlemmerne af deres familie er lovligt bosiddende sammen med de pågældende arbejdstagere i den medlemsstat, hvor arbejdstagerne er beskæftiget. Denne afgørelse bør ikke give ret til familieydelser for medlemmer af deres familie, som er bosiddende i et andet land, f.eks. Tunesien.

(6) Rådets forordning (EF) nr. 859/2003 (2) udvider allerede bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning (EØF) nr. 574/72 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er omfattet af nævnte bestemmelser udelukkende på grund af deres nationalitet. Forordning (EF) nr. 859/2003 dækker allerede princippet om sammenlægning af forsikringsperioder, som tunesiske arbejdstagere har fuldført i de forskellige medlemsstater, for så vidt angår retten til visse ydelser, som fastsat i artikel 65, stk. 2, i aftalen.

(7) Det kan være nødvendigt at fastsætte særlige bestemmelser, som svarer til de specifikke karaktertræk ved den tunesiske lovgivning, for at gøre det nemmere at anvende koordineringsreglerne.

(8) For at sikre en smidig koordinering af henholdsvis medlemsstaternes og Tunesiens sociale sikringsordninger er det nødvendigt at fastsætte specifikke bestemmelser for samarbejdet mellem medlemsstaterne og Tunesien samt mellem den berørte person og institutionen i den kompetente stat.

(9) Der bør vedtages overgangsbestemmelser for at beskytte de personer, som er omfattet af denne afgørelse, og sikre, at de ikke mister rettigheder som følge af afgørelsens ikrafttræden —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

DEL I

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

Definitioner

1. I denne afgørelse forstås ved:

a) »aftale«: Euro-Middelhavs-aftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tunesiske Republik på den anden side

b) »forordning«: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (3), i den udgave, der er gældende for Den Europæiske Unions medlemsstater

c) »gennemførelsesforordning«: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (4)

d) »medlemsstat«: en af Den Europæiske Unions medlemsstater

e) »arbejdstager«:

i) i forbindelse med anvendelse af en medlemsstats lovgivning, en person, der udøver lønnet beskæftigelse i den i forordningens artikel 1, litra a), omhandlede forstand

ii) i forbindelse med anvendelse af Tunesiens lovgivning, en person, der udøver lønnet beskæftigelse i henhold til den pågældende lovgivning

f) »familiemedlem«:

i) i forbindelse med anvendelse af en medlemsstats lovgivning, et familiemedlem i den i forordningens artikel 1, litra i), omhandlede forstand

ii) i forbindelse med anvendelse af Tunesiens lovgivning, et familiemedlem i henhold til den pågældende lovgivning

g) »lovgivning«:

i) for så vidt angår medlemsstaterne, lovgivning i den i forordningens artikel 1, litra l), omhandlede forstand

ii) for så vidt angår Tunesien, den tilsvarende relevante gældende lovgivning i Tunesien

h) »ydelser«:

i) for så vidt angår medlemsstaterne, ydelser i den i forordningens artikel 3 omhandlede forstand

ii) for så vidt angår Tunesien, de tilsvarende gældende ydelser i Tunesien

i) »ydelser, der kan eksporteres«:

i) for så vidt angår medlemsstaterne: — alderspensioner — efterladtepensioner — ydelser ved arbejdsulykker og erhvervssygdomme — invalidepensioner som følge af arbejdsulykker og erhvervssygdomme i den i forordningen omhandlede forstand med undtagelse af de særlige ikke-bidragspligtige kontantydelser, der er opført i bilag X til forordningen

ii) for så vidt angår Tunesien, de tilsvarende ydelser udbetalt i henhold til tunesisk lovgivning med undtagelse af de særlige ikke-bidragspligtige kontantydelser, der er opført i bilag I til denne afgørelse.

2. De øvrige udtryk, der anvendes i denne afgørelse, har samme betydning

a) for så vidt angår medlemsstaterne som i forordningen og gennemførelsesforordningen

b) for så vidt angår Tunesien som i den relevante gældende lovgivning i Tunesien.

Artikel 2

Personkreds

Denne afgørelse anvendes på:

a) arbejdstagere, som er tunesiske statsborgere, og som er eller har været lovligt beskæftiget på en medlemsstats område, og som er eller har været underlagt lovgivningen i en eller flere medlemsstater, og deres efterladte

b) medlemmerne af de i litra a) omhandlede arbejdstageres familie, under forudsætning af at disse familiemedlemmer er eller har været lovligt bosiddende sammen med den pågældende arbejdstager, mens arbejdstageren er beskæftiget i en medlemsstat

c) arbejdstagere, som er statsborgere i en medlemsstat, som er eller har været lovligt beskæftiget på Tunesiens område, og som er eller har været underlagt lovgivningen i Tunesien, og deres efterladte, samt

d) medlemmerne af de i litra c) omhandlede arbejdstageres familie, under forudsætning af at disse familiemedlemmer er eller har været lovligt bosiddende sammen med den pågældende arbejdstager, mens arbejdstageren er beskæftiget i Tunesien.

Artikel 3

Ligebehandling

1. Arbejdstagere, som er tunesiske statsborgere og er lovligt beskæftiget i en medlemsstat, og ethvert familiemedlem, der er lovligt bosiddende sammen med dem, behandles med hensyn til ydelser i henhold til artikel 1, stk. 1, litra h), på en måde, der udelukker enhver forskelsbehandling begrundet i nationalitet i forhold til statsborgere i de medlemsstater, hvor de pågældende arbejdstagere er beskæftiget.

2. Arbejdstagere, der er statsborgere i en medlemsstat og er lovligt beskæftiget i Tunesien, og ethvert familiemedlem, der er lovligt bosiddende sammen med dem, behandles med hensyn til ydelser i henhold til artikel 1, stk. 1, litra h), på en måde, der udelukker enhver forskelsbehandling begrundet i nationalitet i forhold til tunesiske statsborgere.

DEL II

FORHOLD MELLEM MEDLEMSSTATERNE OG TUNESIEN

Artikel 4

Ophævelse af bopælsbestemmelser

1. De ydelser, der kan eksporteres i den i artikel 1, stk. 1, litra i), omhandlede forstand, som de i artikel 2, litra a) og c), nævnte personer har ret til, kan ikke nedsættes, ændres, stilles i bero, inddrages eller beslaglægges som følge af, at den berettigede er bosat

i) for så vidt angår en ydelse omfattet af en medlemsstats lovgivning, på Tunesiens område, eller

ii) for så vidt angår en ydelse omfattet af den tunesiske lovgivning, på en medlemsstats område.

2. Familiemedlemmer til en arbejdstager som omhandlet i artikel 2, litra b), har ret til ydelser, der kan eksporteres i den i artikel 1, stk. 1, litra i), omhandlede forstand, på samme måde som familiemedlemmer til en arbejdstager, der er statsborger i den berørte medlemsstat, når disse familiemedlemmer er bosiddende på Tunesiens område.

3. Familiemedlemmer til en arbejdstager som omhandlet i artikel 2, litra d), har ret til ydelser, der kan eksporteres i den i artikel 1, stk. 1, litra i), omhandlede forstand, på samme måde som familiemedlemmer til en arbejdstager, der er statsborger i Tunesien, når disse familiemedlemmer er bosiddende på en medlemsstats område.

DEL III

DIVERSE BESTEMMELSER

Artikel 5

Samarbejde

1. Medlemsstaterne og Tunesien underretter hinanden om alle ændringer i deres lovgivning, som kan berøre gennemførelsen af denne afgørelse.

2. Medlemsstaternes og Tunesiens myndigheder og institutioner yder med henblik på gennemførelsen af denne afgørelse hinanden bistand, som om det drejede sig om gennemførelsen af deres egen lovgivning. Den gensidige administrative bistand ydes i princippet vederlagsfrit af de nævnte myndigheder og institutioner. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne og Tunesien kan dog aftale, at visse udgifter skal være genstand for refusion.

3. Medlemsstaternes og Tunesiens myndigheder og institutioner kan med henblik på gennemførelsen af denne afgørelse forhandle direkte med hinanden samt med de involverede personer eller deres repræsentanter.

4. De institutioner og personer, der er omfattet af denne afgørelse, har en gensidig forpligtelse til oplysning og samarbejde med henblik på at sikre, at denne afgørelse gennemføres efter hensigten.

5. De pågældende personer underretter hurtigst muligt institutionerne i den kompetente medlemsstat eller Tunesien, hvis sidstnævnte er den kompetente stat, og bopælsmedlemsstaten eller Tunesien, hvis sidstnævnte er bopælsstaten, om enhver ændring i deres personlige forhold eller familiemæssige situation, der har betydning for deres ret til ydelser ifølge denne afgørelse.

6. Manglende opfyldelse af den i stk. 5 omhandlede oplysningspligt kan give anledning til foranstaltninger i henhold til den nationale lovgivning, som står i et rimeligt forhold til overtrædelsen. Disse foranstaltninger skal ikke desto mindre svare til dem, der finder anvendelse i lignende situationer, der henhører under national lovgivning, ligesom de ikke i praksis må gøre det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der er tillagt de berørte ved denne afgørelse.

7. Medlemsstaterne og Tunesien kan udstede nationale bestemmelser, der fastsætter betingelser for kontrollen af ret til ydelser, for at tage hensyn til det forhold, at modtagerne opholder sig eller er bosat uden for den stats område, hvor debitorinstitutionen er beliggende. Sådanne bestemmelser skal være forholdsmæssige, udelukke enhver forskelsbehandling begrundet i nationalitet og være i overensstemmelse med principperne i denne afgørelse. Sådanne bestemmelser skal meddeles associeringsrådet.

Artikel 6

Administrativ og lægelig kontrol

1. Denne artikel finder anvendelse på de i artikel 2 nævnte personer, som modtager ydelser, der kan eksporteres, som omhandlet i artikel 1, stk. 1, litra i), samt på de institutioner, der er ansvarlige for gennemførelsen af denne afgørelse.

2. Hvis en person, der modtager eller ansøger om ydelser, eller et medlem af den pågældendes familie opholder sig eller er bosat på en medlemsstats område, når debitorinstitutionen er beliggende i Tunesien, eller i Tunesien, når debitorinstitutionen er beliggende i en medlemsstat, foretages lægeundersøgelsen efter denne institutions anmodning af institutionen på ydelsesmodtagerens opholds- eller bopælssted i overensstemmelse med de regler, der er fastlagt i den lovgivning, som gælder for denne institution.

Debitorinstitutionen meddeler opholds- eller bopælsstedets institution, hvilke eventuelle særlige krav, der om nødvendigt skal overholdes, og hvilke punkter lægeundersøgelsen skal omfatte.

Opholds- eller bopælsstedets institution sender en rapport til den debitorinstitution, som har anmodet om lægeundersøgelsen.

Debitorinstitutionen bevarer retten til at lade ydelsesmodtageren undersøge af en af den udpeget læge enten på det område, hvor personen, der modtager eller ansøger om ydelser, opholder sig eller er bosat, eller i det land, hvor debitorinstitutionen er beliggende. Ydelsesmodtageren kan dog kun anmodes om at rejse til debitorinstitutionens stat, hvis vedkommende er i stand til at foretage rejsen, uden at det går ud over helbredet, og hvis debitorinstitutionen afholder de dertil hørende rejse- og opholdsudgifter.

3. Hvis en person, der modtager eller ansøger om ydelser, eller et medlem af den pågældendes familie opholder sig eller er bosat på en medlemsstats område, når debitorinstitutionen er beliggende i Tunesien, eller i Tunesien, når debitorinstitutionen er beliggende i en medlemsstat, foretages den administrative kontrol efter debitorinstitutionens anmodning af institutionen på ydelsesmodtagerens opholds- eller bopælssted.

Opholds- eller bopælsstedets institution sender en rapport til den debitorinstitution, som har anmodet om, at der foretages administrativ kontrol.

Debitorinstitutionen bevarer retten til at lade ydelsesmodtagerens situation undersøge af en af den udpeget sagkyndig. Ydelsesmodtageren kan dog kun anmodes om at rejse til debitorinstitutionens stat, hvis vedkommende er i stand til at foretage rejsen, uden at det går ud over helbredet, og hvis debitorinstitutionen afholder de dertil hørende rejse- og opholdsudgifter.

4. En eller flere medlemsstater og Tunesien kan vedtage andre administrative bestemmelser, forudsat at de underretter associeringsrådet herom.

5. Som en undtagelse fra princippet om, at gensidig administrativ bistand ydes vederlagsfrit, jf. artikel 5, stk. 2, i denne afgørelse, refunderes de reelle udgifter i forbindelse med kontrollen, jf. nærværende artikels stk. 2 og 3, til den institution, som blev anmodet om at udføre den, af den debitorinstitution, som anmodede herom.

Artikel 7

Anvendelse af artikel 90 i aftalen

Artikel 90 i aftalen finder anvendelse i tilfælde af, at den ene part mener, at den anden part ikke har opfyldt forpligtelserne i artikel 5 og 6.

Artikel 8

Særregler for anvendelsen af Tunesiens lovgivning

Associeringsrådet kan om nødvendigt fastsætte særregler for anvendelsen af Tunesiens lovgivning i bilag II.

Artikel 9

Administrative procedurer i gældende bilaterale aftaler

Administrative procedurer i gældende bilaterale aftaler mellem en medlemsstat og Tunesien kan fortsat anvendes, for så vidt disse procedurer ikke forringer de berørte personers rettigheder og forpligtelser som fastlagt ved denne afgørelse.

Artikel 10

Aftaler, der supplerer procedurerne for gennemførelse af denne afgørelse

En eller flere medlemsstater og Tunesien kan indgå aftaler, der tager sigte på at supplere de administrative procedurer for denne afgørelses gennemførelse, navnlig med hensyn til at forebygge og bekæmpe svig og fejl.

DEL IV

OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 11

Overgangsbestemmelser

1. Denne afgørelse giver ikke ret til ydelser for noget tidsrum, der ligger forud for datoen for dens ikrafttræden.

2. Rettigheder erhverves i medfør af denne afgørelse, selv om de vedrører en begivenhed, der er indtruffet forud for datoen for denne afgørelses ikrafttræden, jf. dog stk. 1.

3. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet eller bopæl ikke er blevet tildelt eller er blevet stillet i bero, skal efter den pågældendes anmodning tildeles eller udbetales på ny fra datoen for denne afgørelses ikrafttræden, medmindre tidligere anerkendte rettigheder til ydelser har givet anledning til udbetaling af et engangsbeløb.

4. Såfremt en anmodning som omhandlet i stk. 3 fremsættes inden udløbet af to år efter datoen for denne afgørelses ikrafttræden, erhverves rettighederne i medfør af denne afgørelse med virkning fra datoen for denne afgørelses ikrafttræden, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser eller lovbestemmelser i Tunesien om fortabelse eller forældelse af rettigheder kan gøres gældende over for de pågældende personer.

5. Såfremt en anmodning som omhandlet i stk. 3 fremsættes efter udløbet af to år efter datoen for denne afgørelses ikrafttræden, erhverves rettigheder, som ikke er fortabt eller forældet, med virkning fra datoen for anmodningens fremsættelse, medmindre der efter en medlemsstats lovgivning eller efter lovgivningen i Tunesien gælder mere fordelagtige regler.

Artikel 12

Bilag til denne afgørelse

1. Bilagene til denne afgørelse udgør en integrerende del heraf.

2. Efter anmodning fra Tunesien kan bilagene ændres ved en afgørelse, der træffes af associeringsrådet.

Artikel 13

Ikrafttræden

Denne afgørelse træder i kraft den første dag i den første måned, der følger efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i … På associeringsrådets vegne Formand

(1) EFT L 97 af 30.3.1998, s. 2.

(2) EUT L 124 af 20.5.2003, s. 1.

(3) EUT L 166 af 30.4.2004, s. 1.

(4) EUT L 284 af 30.10.2009, s. 1.

BILAG I

LISTE OVER SÆRLIGE IKKE-BIDRAGSPLIGTIGE TUNESISKE KONTANTYDELSER

…

BILAG II

SÆRREGLER FOR ANVENDELSEN AF TUNESIENS LOVGIVNING

…