RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 663/98 af 23. marts 1998 om ændring af forordning (EF) nr. 2022/95 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 12,

under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

1. Tidligere foranstaltninger

(1) Ved afgørelse 94/293/EF (2) i maj 1994 vedtog Kommissionen antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Litauen og Rusland efter en regional antidumpingprocedure vedrørende importen til Det Forenede Kongerige. Der indførtes foranstaltninger i form af godtagelse af tilsagn, som skulle begrænse eksporten til Det Forenede Kongerige fra hvert land til 100 000 tons årligt. Tilsagnet fra de russiske myndigheder blev imidlertid allerede misligholdt inden for det første år, det var gældende.

(2) I juni 1994 indledtes en antidumpingundersøgelse, som omfattede hele Fællesskabet, vedrørende importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Litauen og Rusland (3) på grundlag af en klage indgivet af EFMA (europæiske gødningsstofproducenters sammenslutning).

I august 1995 indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 2022/95 (4) en endelig antidumpingtold, i form af en variabel told, på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland. Tolden fastsattes til forskellen mellem en mindsteimportpris på 102,9 ECU pr. ton, netto, og prisen, netto, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, i alle tilfælde hvor sidstnævnte pris var lavest. Kommissionen afsluttede samtidig en regional antidumpingprocedure vedrørende importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland ved afgørelse 95/345/EF (5).

Hvad angår importen af varer med oprindelse i Litauen, afsluttedes proceduren i henhold til Kommissionens afgørelse 95/344/EF vedrørende hele Fællesskabet på grundlag af resultaterne af undersøgelsen af årsagssammenhængen vedrørende skade (6), uden at der indførtes foranstaltninger. Det tilsagn vedrørende importen til Det Forenede Kongerige af varer med oprindelse i Litauen, der blev godtaget i forbindelse med den regionale antidumpingprocedure, fortsatte med at være gældende.

Den undersøgelse, der bevirkede, at der indførtes foranstaltninger for hele Fællesskabet, er i det følgende benævnt »den oprindelige undersøgelse«. Den oprindelige undersøgelse foregik i perioden fra 1. april 1993 til 31. marts 1994.

2. Anmodning om genoptagelse af undersøgelsen

(3) I april 1997 indgav EFMA en anmodning i henhold til artikel 12 i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt »grundforordningen«) om genoptagelse af undersøgelsen vedrørende importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland for at få fastslået, om foranstaltningerne havde haft indvirkning på videresalgspriserne eller de efterfølgende salgspriser.

Anmodningen blev indgivet på vegne af fællesskabsproducenter, hvis samlede produktion af ammoniumnitrat udgør en betydelig del (som omhandlet i artikel 5, stk. 4, i grundforordningen) af den samlede produktion i Fællesskabet af den pågældende vare, dvs. af EF-erhvervsgrenen i proceduren.

(4) Det blev påstået, at antidumpingtolden på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland ikke havde ført til ændringer eller kun til utilstrækkelige ændringer i videresalgspriserne eller de efterfølgende salgspriser i Fællesskabet. Oplysningerne fra EF-erhvervsgrenen indeholdt umiddelbare beviser, som berettigede til genoptagelse af undersøgelsen, dvs. en sammenligning af den videresalgspris pr. ton, der kunne have været forventet efter foranstaltningernes indførelse (beregnet ved sammenlægning af den mindsteimportpris, der fastsattes i Rådets forordning (EF) nr. 2022/95, og alle omkostninger, der påløb mellem import og videresalg), og de faktiske videresalgspriser pr. ton i to medlemsstater (Frankrig og Det Forenede Kongerige), som angiveligt skulle tegne sig for 82 % af forbruget af ammoniumnitrat i Fællesskabet.

3. Genoptagelse af undersøgelsen

(5) Beviserne i anmodningen blev anset for at være tilstrækkelige. Kommissionen offentliggjorde derfor den 29. maj 1997 en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (7) om genoptagelse i henhold til artikel 12 i grundforordningen af undersøgelsen vedrørende antidumpingforanstaltningerne for importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland og iværksatte en undersøgelse.

(6) Kommissionen underrettede officielt de producenter/eksportører og importører/forhandlere/distributører, som den vidste var berørt af sagen, repræsentanterne for eksportlandet og EF-producenterne om genoptagelsen af undersøgelsen. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt. Alle parter, der anmodede om det, blev hørt. Der blev også modtaget skriftlige og mundtlige redegørelser fra visse importører/forhandlere/distributører og fra EFMA og visse af sammenslutningens medlemmer. Kommissionen sendte spørgeskemaer direkte til alle producenter/eksportører og importører/forhandlere/distributører, som den vidste var berørt af sagen.

a) Producenter/eksportører i oprindelseslandet og deres forretningsmæssigt forbundne selskaber

Der blev ikke modtaget besvarelser af spørgeskemaet inden for den fastsatte frist. En producent/eksportør svarede efter fristens udløb, men på en måde, som kun kunne anses for at være utilstrækkelig. Selskabet fik så mulighed for at rette op på manglerne i besvarelsen, men undlod at gøre det. Selskabet blev derfor underrettet om, at det ville blive anset for at være usamarbejdsvilligt og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger til denne afgørelse i overensstemmelse med artikel 18, stk. 4, i grundforordningen. Selskabet svarede efter fristens udløb, at det havde fremsendt oplysninger, der ikke var fortrolige, og som Kommissionen kunne anvende. Disse oplysninger, som allerede var blevet indgivet, var imidlertid helt klart utilstrækkelige i forhold til formålet med genoptagelsen af undersøgelsen.

b) Importører/forhandlere/distributører i Fællesskabet

Ni ikke-forretningsmæssigt forbundne importører/forhandlere/distributører gav sig til kende over for Kommissionen og besvarede spørgeskemaet. Af disse samarbejdede to ikke senere og blev derfor udelukket fra undersøgelsen. Begge selskaber blev underrettet om afgørelsen og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger i overensstemmelse med artikel 18, stk. 4, i grundforordningen.

Kommissionen aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:

- Unifert France, SA, Frankrig

- SHB Trading Ltd, Det Forenede Kongerige

- ConAgra Resources Europe Ltd, Det Forenede Kongerige

- Common Market Fertilizers, SA, Belgien.

Kommissionen aflagde ikke besøg hos de tre andre samarbejdende importører/forhandlere/distributører, men der blev taget behørigt hensyn til oplysningerne i deres besvarelser.

(7) Undersøgelsen omfattede perioden fra 1. april 1996 til 31. marts 1997 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«).

(8) Undersøgelsen varede længere end det normale tidsrum på seks måneder som omhandlet i artikel 12, stk. 4, i grundforordningen, fordi Kommissionen blev hæmmet i sine bestræbelser for at indsamle oplysninger på grund af manglende samarbejdsvilje.

B. DEN PÅGÆLDENDE VARE

(9) Den vare, der undersøgtes igen, er samme vare med oprindelse i Rusland som den, der var berørt af den oprindelige undersøgelse, dvs. ammoniumnitrat, som er et gødningsstof, der fremstilles i pilleform eller som granulat og i øjeblikket tariferes i KN-kode 3102 30 90 (ammoniumnitrat, også i vandig opløsning, i andre tilfælde) og 3102 40 90 (blandinger af ammoniumnitrat med calciumcarbonat eller andre uorganiske stoffer uden gødningsværdi, med indhold af nitrogen på over 28 vægtprocent).

C. DEN GENOPTAGEDE UNDERSØGELSE

1. Samarbejde

(10) Ingen producenter/eksportører af ammoniumnitrat etableret i Rusland - eller forretningsmæssigt forbundne importører/forhandlere/distributører etableret uden for Fællesskabet - samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse. Endvidere blev der som angivet i betragtning 11 kun vist lidt samarbejdsvilje fra de ikke-forretningsmæssigt forbundne importører/forhandlere/distributører, som er etableret i eller uden for Fællesskabet.

De foreliggende faktiske oplysninger blev derfor anvendt i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen. Oplysninger fra toldmyndighederne i Det Forenede Kongerige, fra erhvervsblade, samarbejdende importører/forhandlere/distributører og EF-erhvervsgrenen anvendtes i påkommende tilfælde.

(11) De samarbejdende selskabers indkøb tegnede sig kun for 20 % af importen til Fællesskabet af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland i undersøgelsesperioden. Endvidere var en række samarbejdende selskaber, som var forbundet med ikke-samarbejdsvillige selskaber, også involveret i handelen med ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland. Selv om dette betød, at Kommissionen ikke helt kunne stole på, at de indgivne oplysninger var fyldestgørende, blev der alligevel taget hensyn til dem, da det blev fastslået, at manglerne ikke var så store, at de kunne give anledning til urimelige vanskeligheder i bestræbelserne for at nå et rimeligt nøjagtigt resultat i overensstemmelse med artikel 18, stk. 3, i grundforordningen. Omkostningerne mellem import og videresalg hos de besøgte selskaber blev i den forbindelse anset for at være de mest detaljerede oplysninger og anvendtes til beregning af det videresalgsprisniveau, der med rimelighed kunne forventes for den pågældende vare, efter at der var blevet vedtaget foranstaltninger.

2. Ændringer i videresalgspriserne i Fællesskabet

(12) I henhold til artikel 12, stk. 1 og stk. 2 i grundforordningen undersøgte Kommissionen, om der var sket de forventede ændringer i videresalgspriserne i Fællesskabet efter indførelsen af endelig antidumpingtold i 1995. Specielt blev den videresalgspris til den første uafhængige køber, der kunne have været forventet i undersøgelsesperioden (den »forventede« videresalgspris) sammenlignet med den videresalgspris, der faktisk konstateredes i samme periode (den »faktiske videresalgspris«).

a) Beregning af den »forventede« videresalgspris

(13) For at beregne den »forventede« videresalgspris blev det anset for nødvendigt at lægge den mindsteimportpris, der fastsattes ved den oprindelige undersøgelse, sammen med alle omkostninger, der påløb mellem import og videresalg, plus et beløb for fortjeneste.

Men da der ikke fandtes mere egnede oplysninger, var det nødvendigt at skelne mellem omkostningerne i forbindelse med de samarbejdende importører/forhandlere/distributørers import - hvor de påløbne omkostninger mellem import og videresalg blev efterprøvet ved kontrolbesøg - og omkostningerne i forbindelse med ikke-samarbejdsvillige selskabers import - hvis omkostninger blev fastlagt på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen.

(14) For at beregne de omkostninger, der påløb mellem import og videresalg for de samarbejdende selskabers vedkommende, blev der taget hensyn til passende beløb for told, håndteringsomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, salgs-, general- og administrationsomkostninger (herunder kreditomkostninger) og fortjeneste, alt efterprøvet ved kontrolbesøg på stedet.

En importør fremførte, da resultaterne af den nye undersøgelse var blevet offentliggjort, at den angivne fortjeneste ikke afspejlede den faktiske fortjeneste, der var blevet fastslået ved kontrolbesøg. Den anvendte fortjeneste blev undersøgt på ny, og der blev efter overvejelser foretaget en passende justering.

(15) For selskaber, som ikke samarbejdede ved undersøgelsen, blev der taget hensyn til passende beløb for told, håndteringsomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, varetab, salgs-, general- og administrationsomkostninger (herunder kreditomkostninger) og fortjeneste ved anvendelse af de højeste konstaterede omkostninger pr. medlemsstat for samarbejdende selskaber. Der blev taget behørigt hensyn til, at ikke-samarbejdsvillige selskabers import af varer til Det Forenede Kongerige først og fremmest var massegods, som det fremgik af beviser fra toldmyndighederne. Omkostningerne til sække og indpakning i sække blev også indføjet i beregningen af de omkostninger, der påløb mellem import og videresalg i forbindelse med ikke-samarbejdsvillige selskabers import til Det Forenede Kongerige. Beløbet for fortjeneste fastsattes på grundlag af oplysningerne i anmodningen om en genoptagelse af undersøgelsen.

(16) De vejede gennemsnitlige omkostninger mellem import og videresalg og fortjeneste blev lagt sammen med den mindsteimportpris, der fastsattes i henhold til den oprindelige undersøgelse (på grundlag af en pris frit Fællesskabets grænse, ufortoldet), for at fastsætte Fællesskabets »forventede« videresalgspris i ecu i undersøgelsesperioden.

b) Den faktiske videresalgspris efter foranstaltningernes indførelse

(17) Den faktiske videresalgspris til den første uafhængige køber for al import til Fællesskabet af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland i undersøgelsesperioden blev fastlagt. Der skelnedes mellem den faktiske videresalgspris for samarbejdende importører/forhandlere/distributørers import og den faktiske videresalgspris for ikke-samarbejdsvillige selskabers import.

(18) For samarbejdende selskabers import beregnedes den faktiske videresalgspris på grundlag af de oplysninger, der efterprøvedes ved kontrolbesøg.

(19) For ikke-samarbejdsvillige selskabers import beregnedes den faktiske videresalgspris på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til artikel 18 i grundforordningen på et månedligt grundlag for undersøgelsesperioden under henvisning til de offentliggjorte markedspriser i erhvervsblade i hver enkelt medlemsstat. I mangel af mere passende oplysninger anvendtes den laveste offentliggjorte markedspris for ikke at belønne manglende samarbejdsvilje, og fordi de angivne markedspriser var priserne for al importeret ammoniumnitrat, medens den russiske ammoniumnitrat ifølge de oplysninger, der blev modtaget i løbet af undersøgelsen, forhandledes til en lavere pris end al anden importeret ammoniumnitrat.

(20) Endelig beregnedes en enkelt vejet gennemsnitlig faktisk videresalgspris i ecu for al import af den pågældende vare (både som massegods og indpakket i sække) for undersøgelsesperioden.

c) Utilstrækkelige ændringer i videresalgspriserne

(21) Forskellen mellem den faktiske videresalgspris og den »forventede« videresalgspris blev så beregnet for at få fastlagt, hvorvidt der havde været tilstrækkelige ændringer i videresalgspriserne efter antidumpingforanstaltningernes indførelse.

(22) Det konstateredes, at indførelsen af antidumpingforanstaltninger havde ført til utilstrækkelige ændringer i videresalgspriserne i Fællesskabet. Den faktiske videresalgspris forsatte med at ligge under den »forventede« videresalgspris på et vejet gennemsnitligt grundlag. Dette fald i priserne er 9,0 % udtrykt i procent af den vejede gennemsnitlige faktiske videresalgspris.

På grund af det betydelige fald i ændringerne i videresalgsprisen blev det ikke fundet nødvendigt at undersøge yderligere, om de efterfølgende salgspriser i Fællesskabet havde ændret sig tilstrækkeligt.

d) Andre faktorer, som berører den gennemsnitlige videresalgspris for varen efter indførelsen af antidumpingtold

(23) De interesserede parter fremførte ikke andre argumenter, og der konstateredes heller ikke andre faktorer i løbet af undersøgelsen, som kunne forklare, hvorfor videresalgspriserne som angivet ovenfor ikke havde ændret sig i det omfang, der med rimelighed kunne forventes efter indførelsen af antidumpingtold.

Visse importører fremførte, at lave videresalgspriser afspejlede de dårlige vilkår på markedet for ammoniumnitrat. En sådan situation omfatter imidlertid ikke det undersøgte problem, nemlig at videresalgspriserne i undersøgelsesperioden (et år) ikke afspejlede de påløbne omkostninger og den indhentede fortjeneste i tilstrækkelig grad, hvilket ville have været tilfældet, hvis mindsteimportprisen var blevet overholdt.

e) Konklusion

(24) Rådet konkluderer, at for så vidt angår ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland, har antidumpingforanstaltningerne ikke betydet tilstrækkelige ændringer i videresalgspriserne i Fællesskabet som omhandlet i artikel 12, stk. 2, i grundforordningen.

3. Genberegning af dumpingmargenen

(25) I overensstemmelse med artikel 2 i grundforordningen fastlagdes en ny dumpingmargen som omhandlet i artikel 12, stk. 2, i samme forordning.

a) Normal værdi

(26) Da ingen producenter/eksportører fremførte, at der havde været ændringer i den normale værdi som omhandlet i artikel 12, stk. 5, i grundforordningen, anvendtes den normale værdi, der blev fastlagt i den oprindelige undersøgelse for referencelandet Polen til den nye beregning af dumpingmargenen.

b) Genvurderet eksportpris

(27) Der beregnedes en eksportpris for al ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland, som importeredes til Fællesskabet i undersøgelsesperioden.

(28) For de varer, som samarbejdende importører/forhandlere/distributører importerede, beregnedes eksportpriserne ved anvendelse af de oplysninger, som efterprøvedes ved kontrolbesøg på grundlag af den pris, der betaltes eller skulle betales af disse selskaber.

(29) I mangel af eksportpriser vedrørende ikke-samarbejdsvillige selskabers import blev det besluttet at beregne sådanne priser i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen. Importstatistikkerne i Eurostat blev ikke anset for at være et troværdigt grundlag for fastsættelsen af sådanne priser i denne forbindelse i betragtning af den synlige forekomst af en associering eller et udligningsarrangement. Denne betragtning falder sammen med beviser fra toldmyndighederne i Det Forenede Kongerige, som tydede på, at visse ikke-samarbejdsvillige selskaber generelt brugte at angive for høje eksportpriser. Det er også konklusionen af oplysninger om fakturaer for videresalg, som Kommissionen har til rådighed, hvor der er angivet en videresalgspris langt under den pris, der ville give en importør mulighed for at drive normal forretning, hvis mindsteimportprisen blev overholdt; med andre ord, hvis alle omkostninger mellem import og videresalg blev fratrukket den fakturerede videresalgspris til den første uafhængige køber, opnåedes en importpris, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, som var lavere end mindsteimportprisen.

Der blev derfor beregnet pålidelige eksportpriser, frit Fællesskabets grænse, på grundlag af den pris, til hvilken den importerede vare første gang solgtes til en uafhængig køber, fastlagt på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen, dvs. de oplysninger, der er henvist til i betragtning 19, med justering for alle omkostninger mellem import og videresalg, herunder også den antidumpingtold, der skal betales, plus et rimeligt beløb for fortjeneste. Beløbet for fortjeneste blev fastlagt på grundlag af oplysningerne i anmodningen om genoptagelse af undersøgelsen, som også blev bekræftet fra andre sider.

(30) Der beregnedes så en vejet gennemsnitlig eksportpris, frit Fællesskabets grænse, for al import af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland.

c) Sammenligning

(31) Der blev foretaget en rimelig sammenligning af den normale værdi som fastlagt i den oprindelige undersøgelse og den vejede gennemsnitlige eksportpris som fastlagt ovenfor i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.

d) Dumpingmargen

(32) Af sammenligningen af den normale værdi og de genberegnede vejede gennemsnitlige eksportpriser fremgik det, at der fandtes en dumpingmargen, som var højere end den, der konstateredes i forbindelse med den oprindelige undersøgelse. Den genberegnede vejede gennemsnitlige dumpingmargen var: 41,9 % udtrykt i procent af prisen, frit Fællesskabets grænse.

e) Konklusion

(33) Da undersøgelsen viste, at de gældende foranstaltninger ikke havde ført til tilstrækkelige ændringer i videresalgspriserne i Fællesskabet, og at dumpingmargenerne var øget, er det nødvendigt at ændre de gældende foranstaltninger efter de nye resultater vedrørende eksportpriserne i overensstemmelse med artikel 12, stk. 3, i grundforordningen.

4. Foreslået ændring af de gældende foranstaltninger

(34) De foranstaltninger, der hidtil har været gældende, har ikke haft den tilsigtede indvirkning på videresalgsprisen for ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland som følge af absorberingen af de gældende antidumpingforanstaltninger. De faktiske videresalgspriser for undersøgelsesperioden afspejlede ikke de påløbne omkostninger mellem import og videresalg.

I løbet af undersøgelsen blev det overvejet, om det ville være hensigtsmæssigt simpelthen at øge mindsteimportprisen, så den kunne afspejle den øgede dumpingmargen.

Det faktum, at der er sket en absorbering af tolden i form af en mindsteimportpris, betyder også, at enhver stigning i mindsteimportprisen også vil være uden virkninger i forbindelse med en revision af videresalgspriserne eller de efterfølgende salgspriser i Fællesskabet.

Af ovenstående fremgår det, at den fleksibilitet, som de russiske producenter/eksportører, har opnået via den hidtil gældende variable antidumpingtold, ikke har kunnet ændre priserne på ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland i en sådan grad, at de skadelige virkninger af dumping er blevet afhjulpet.

(35) Det konkluderedes derfor af resultaterne af den genoptagede undersøgelse - under hensyn til den tidligere baggrund for antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland, som omfatter misligholdelse af et tilsagn i det første år, efter at Kommissionen havde godtaget det (jf. betragtning 1) - at det også vil være klogt at ændre formen af de gældende foranstaltninger. I betragtning af muligheden for absorbering af en værditold for denne sæsonbestemte og prisfølsomme vare finder Rådet det hensigtsmæssigt at ændre den endelige antidumpingtold på importen af ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland fra den nugældende mindsteimportpris til en særlig told pr. ton. Denne form for antidumpingforanstaltninger vil være mere effektiv og vil kunne ændre videresalgspriserne og således afhjælpe de skadelige virkninger af dumpingen.

En importør hævdede, at problemet med absorbering af den gældende antidumpingtold var begrænset til importen af massegods, og at mindsteimportprisen derfor skulle forblive i kraft for importen af varer indpakket i sække, medens den særlige told var egnet for importen af massegods. Fordelene ved dette argument blev undersøgt, men argumentet blev ikke godtaget, da resultaterne af den genoptagede undersøgelse viste, at absorberingen af tolden ikke var begrænset til importen af varerne i form af massegods.

En producent i Rusland, som ikke havde givet sig til kende inden offentliggørelsen af resultaterne af den genoptagede undersøgelse, afgav et tilsagn. Tilsagnet blev efter en gennemgang anset for at være uacceptabelt på grund af alle de russiske producenter/eksportørers manglende vilje til samarbejde.

(36) Det nye niveau for antidumpingtold blev fastlagt ved sammenlægning af den tidligere told (mindsteimportprisen minus eksportprisen, frit Fællesskabets grænse, i den oprindelige undersøgelsesperiode) og forskellen mellem eksportpriserne i den oprindelige undersøgelse og eksportpriserne i den nuværende nye undersøgelse. Den ændrede told, som skal opkræves pr. ton, af prisen, netto, frit Fællesskabets grænse, er 26,3 ECU pr. ton -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2022/95 affattes således:

»2. Antidumpingtolden fastsættes til 26,3 ECU pr. ton.«

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 23. marts 1998.

På Rådets vegne

M. MEACHER

Formand

(1) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1. Forordningen er ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2331/96 (EFT L 317 af 6. 12. 1996, s. 1).

(2) EFT L 129 af 21. 5. 1994, s. 24.

(3) EFT C 158 af 9. 6. 1994, s. 3.

(4) EFT L 198 af 23. 8. 1995, s. 1.

(5) EFT L 198 af 23. 8. 1995, s. 29.

(6) EFT L 198 af 23. 8. 1995, s. 27.

(7) EFT C 162 af 29. 5. 1997, s. 5.