*****

KOMMISSIONENS UDTALELSE

af 28. februar 1985

rettet til den franske regering i medfoer af forordning (EOEF) nr. 954/79 om medlemsstaternes ratifikation eller tiltraedelse af De forenede Nationers konvention om en kodeks for linjekonferencer

(85/185/EOEF)

1. Ved skrivelse af 21. november 1984 og under samtaler med Kommissionens tjenestegrene den 20. december 1984 har Frankrigs faste repraesentation ved De europaeiske Faellesskaber, som led i den i artikel 6 i Raadets forordning (EOEF) nr. 954/79 af 15. maj 1979 om medlemsstaternes ratifikation eller tiltraedelse af De forenede Nationers konvention om en kodeks for linjekonferencer (1) omhandlede konsultationsprocedure, tilstillet Kommissionen foelgende dokumenter:

a) et udkast til lov (med begrundelse) om godkendelse af De forenede Nationers konvention om en kodeks for linjekonferencer,

b) et udkast (med begrundelse) om ratificering af De forenede Nationers konvention om en kodeks for linjekonferencer.

2. Efter gennemgang af disse dokumenter skal Kommissionen fremsaette foelgende bemaerkninger til:

a) Det i punkt 1, litra a) naevnte lovudkast: ingen bemaerkninger.

b) Det i punkt 1, litra b) naevnte lovudkast:

Ved anvendelse af artikel 1 i lovudkastet boer der i fuldt omfang tages hensyn til artikel 1 i forordning (EOEF) nr. 954/79, herunder de dér omtalte forbehold. Den franske regering har, som det fremgaar af begrundelsen, til hensigt at goere dette.

Efter artikel 3 i lovudkastet skal et rederi for at kunne deltage i kommercielle forhandlinger om adgang til en bestemt konference bl. a. saedvanligvis og hovedsagelig goere brug af fartoejer, der sejler under fransk flag. Efter hvad de franske myndigheder oplyser, aabner den franske lovgivning mulighed for, at udlaendinge kan vaere ejere af op til 100 % af et rederis aktiekapital, hvorfor denne bestemmelse i lovudkastet bl.a. under hensyntagen til Domstolens dom af 4. april 1974 og 21. juni 1974 afsagt i henholdsvis sag nr. 167/73 og 2/74 ikke er i modstrid med traktatens etableringsretlige bestemmelser.

Artikel 4 i lovudkastet indeholder betemmelser til bilaeggelse af uoverensstemmelser mellem parterne, i tilfaelde af at de kommercielle forhandlinger ikke foerer til noget resultat.

Disse bestemmelser er i overensstemmelse med de kriterier, der er nedfaeldet i referatet af den raadssamling, hvor forordning (EOEF) nr. 954/79 blev vedtaget.

En gennemgang af det i artikel 4, foerste led, indeholdte kriterium (adgang til befragtning) giver, sammenholdt med artikel 3, sidste led, (saedvanlig og hovedsagelig anvendelse af fartoejer, der sejler under fransk flag), anledning til foelgende bemaerkning:

Selv om artikel 3 aabner mulighed for befragtning, gives der i medfoer af artikel 4, foerste led, fortrinsstilling til redere. Dette synes at kunne give anledning til diskrimination i foelgende tilfaelde:

Et selskab fra en anden medlemsstat kunne etablere sig i Frankrig gennem et agentur eller gennem en filial, men for saedvanligvis og hovedsagelig at goere brug af fartoejer, der sejler under fransk flag, maatte det udelukkende anvende befragtede fartoejer.

Dette ville i medfoer af artikel 3 give et saadant agentur eller en saadan filial mulighed for at deltage i kommercielle forhandlinger af den i artikel 2, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 954/79 omhandlede art. I tilfaelde af uoverensstemmelser mellem et saadant agentur eller en saadan filial og de administrative myndigheder ville agenturet/filialen paa grundlag af det i artikel 4, foerste led, indeholdte kriterium dog automatisk vaere stillet ringere

De franske regeringsrepraesentanter meddelte, at de kunne foranledige formuleringen af dette kriterium aendret, saaledes at der ikke kan blive tale om en saadan diskrimination af statsborgere fra andre medlemsstater, samt at hensigten med dette kriterium ikke var at skabe en saadan diskrimination.

Foretages der en saadan aendring, skulle dette problem vaere loest.

For saa vidt angaar artikel 3, ville det vaere oenskeligt, om den franske regering kunne aendre artikel 3 i sit lovforslag, saa rederier fra andre OECD-lande kan accepteres som »nationale rederier« paa betingelse af gensidighed.

Angaaende den i begrundelsen anfoerte redegoerelse for artikel 3 kan Kommissionen ikke tilslutte sigt den franske regerings opfattelse af, at kravet om, at der skal sejles under nationalt flag, er en logisk foelge af kodeks, selv om en enkelt artikel (artikel 23, stk. 2) omhandler potentiel anvendelse af flag. Tvaertimod synes ordlyden i kodeks snarere at tilgodese udviklingslandenes eventuelle behov for at befragte fartoejer, der sejler under et andet lands flag (jf. definitionen af et nationalt rederi samt artikel 2, stk. 11).

3. Ud fra ovenstaaende samt paa de anfoerte betingelser afgiver Kommissionen positiv udtalelse om det lovudkast, den har faaet forelagt.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 28. februar 1985.

Paa Kommissionens vegne

Stanley CLINTON DAVIS

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 121 af 17. 5. 1979, s. 1.