KOMMISSIONENS BESLUTNING af 4. november 1992 om den stoette, som den spanske regering har ydet til virksomheden Merco (foedevareindustrien) (Kun den spanske udgave er autentisk)

(93/133/EOEF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

under henvisning til de bemaerkninger, som de interesserede parter er blevet opfordret til at fremsaette i henhold til ovennaevnte artikel, og

ud fra foelgende betragtninger:

I Ved telex af 20. december 1990 og af 23. april 1991 anmodede Kommissionen paa foranledning af en klage den spanske regering om en raekke oplysninger om den stoette, som den skulle have bevilget det offentlige foretagende Merco i form af et kapitalindskud paa 5 900 mio. pta.

Ved brev af 27. maj 1991 fra Spaniens Faste Repraesentation bekraeftede den spanske regering, at virksomheden Merco i 1990 havde modtaget et kapitalindskud paa 5 900 mio. pta. paa grundlag af en beslutning truffet af virksomhedens to offentlige aktionaerer, »Dirección General del Patrimonio del Estado« og FORPPA (Fondo para la ordenación y regulación de la producción de los precios agrarios).

Paa grundlag af de foreliggende oplysninger mente Kommissionen, at dette kapitalindskud paa 5 900 mio. pta. udelukkende havde til formaal at udligne virksomheden Mercos tab, og at en privat investor, som var underlagt normale markedsoekonomiske vilkaar, naeppe ville have foretaget et saadant kapitalindskud under disse omstaendigheder. Der var saaledes tale om stoette efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1.

Da denne stoette kunne fordreje konkurrencevilkaarene og paavirke medlemsstaternes samhandel med de paagaeldende produkter, besluttede Kommissionen at indlede proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2.

Ved brev af 23. juli 1991 opfordrede Kommissionen den spanske regering til at fremsaette sine bemaerkninger samt at supplere de oplysninger, som Kommissionen havde anmodet om i bilaget til telexen af 23. april 1991. De oevrige medlemsstater og andre interesserede parter blev ligeledes opfordret til at fremsaette deres bemaerkninger (1).

II Den spanske regering forelagde sine bemaerkninger ved brev af 4. oktober 1991. Ifoelge den spanske regerings opfattelse var kapitalindskuddet paa 5 900 mio. pta. ikke statsstoette efter Traktatens artikel 92. De offentlige aktionaerer havde nemlig truffet deres beslutning ud fra en oekonomisk synsvinkel, idet den spanske regering havde besluttet at omstrukturere virksomheden, som fremover udelukkende skulle satse paa de aktiviteter, der var rentable.

Med henblik herpaa blev det besluttet at nedlaegge afdelingen for olie samt at foretage et kapitalindskud paa 5 900 mio. pta. Afdelingen for olie var aarsag til en stor del af virksomhedens rentabilitetsproblemer. I 1990 androg de finansielle omkostninger vedroerende denne afdeling saaledes 2 022 mio. pta.

Ikke desto mindre mente de spanske myndigheder, at kapitalindskuddet, selv i tilfaelde af, at det maatte betragtes som statsstoette, var foreneligt med det faelles marked, da tilfoerslen af kapital var noedvendig for gennemfoerelsen af planen om at reducere virksomhedens aktiviteter ved at nedlaegge afdelingen for olie. Da sidstnaevnte hovedsagelig udoevede sin virksomhed i ugunstigt stillede omraader, kunne stoetten ydermere falde ind under undtagelsesbestemmelserne i Traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c).

Den spanske regering erkendte dog, at kapitalindskuddet paa 5 900 mio. pta. ikke var tilstraekkeligt til at goere virksomheden Merco rentabel, og at det var noedvendigt at gennemfoere andre aendringer, saerlig i virksomhedens finansielle struktur.

Som et led i proceduren har tre interesserede parter fremsat deres bemaerkninger. Disse bemaerkninger blev videregivet til den spanske regering ved brev af 13. november 1991 og af 24. januar 1992.

III Det offentlige foretagende Mercorsa (Mercados en origen de productos agrarios) blev oprettet i 1972 ved landbrugsministeriets dekret nr. 3178/70 af 15. oktober 1970. I 1987 blev firmanavnet aendret til Merco.

Virksomhedens aktionaerer, som er 100 % offentlige, er Dirección General del Patrimonio del Estado (finansministeriet), som har en kapitalandel paa 69,3 %, og FORPPA (offentligt organ under landbrugsministeriet), som har en andel paa 30,7 %.

Merco beskaeftiger sig med afsaetning af landbrugsvarer. Virksomheden har en kapital paa 8 782 mio. pta., og der er 900 ansatte. Den udoever sine aktiviteter via de 55 centre for indkoeb af landbrugsvarer, som er etableret paa produktionsstedet, og som afsaetter varerne i Spanien og i udlandet.

Omsaetningen laa i 1990 paa ca. 71 000 mio. pta. Merco kunne i 1990 klassificeres som en af de stoerste virksomheder i Spanien paa grund af omsaetningen, hvoraf de forskellige afdelinger tegnede sig for foelgende andele:

"" ID="1">Frugt og groensager> ID="2">95 713> ID="3">6 002,1"> ID="1">Olivenolie> ID="2">158 657> ID="3">32 717,7"> ID="1">Korn og froe> ID="2">878 812> ID="3">23 760,7"> ID="1">Olieholdige planter og bomuld> ID="2">92 133> ID="3">6 960,4"> ID="1">Andre produkter> ID="2">1 793> ID="3">1 190,7 "> ID="1">I alt > ID="2">1 227 108> ID="3">70 632 ">

Merco, eller »Uteco-Jaén«, var i 1990 Spaniens tredjestoerste virksomhed inden for sektoren for aftapning af olivenolie, idet den repraesenterede 8,9 % af det samlede salg i Spanien eller 29 798 773 l; det skal i denne forbindelse bemaerkes, at den i 1986 kun kom ind paa tolvtepladsen med en andel paa 1,7 %.

Ifoelge en revisionsberetning (regnskabsaaret 1990) udarbejdet af Price Waterhouse i 1991 havde Merco i 1990 et underskud paa 8 727 mio. pta., hvortil kommer underskuddene for de foregaaende regnskabsaar paa 9 800 mio. pta. Det samlede underskud pr. 31. december 1990 androg saaledes 18 527 mio. pta. Ifoelge den naevnte beretning ville Merco kun kunne fortsaette sine aktiviteter, hvis den modtog yderligere kapitalindskud.

I henhold til virksomhedens aarsberetning for 1990 er resultaterne for virksomhedens forskellige afdelinger som foelger:

(i mio. pta.)

- Frugt og groensager: 1 560,3

- Olivenolie: 2 480,2

- Korn 369,2

- Olieholdige planter og bomuld: + 250,3

(79,4 mio. mindre end det foregaaende aar)

Ifoelge ovennaevnte aarsberetning havde Merco pr. 31. december 1990 en ikke-forretningsmaessig gaeld paa ca. 33 mia. pta., nemlig en kortfristet gaeld paa 30 mia. pta. og en langfristet gaeld paa 2 966 mio. pta.

IV Merco har tidligere modtaget meget betydelige beloeb i statsstoette. Det boer erindres, at Kommissionen ved brev af 27. december 1990 meddelte de spanske myndigheder, at proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, som var blevet indledt paa grund af den stoette, der blev ydet til virksomhederne Mercorsa (Merco), Olcesa og Uteco-Jaén/Merco-Jaén (stoette nr. C 28/90 ex NN 17/89), var blevet afsluttet af foelgende aarsager:

Med hensyn til virksomheden Mercorsa (Merco) mente Kommissionen, at stoetten, som havde form af kapitaludvidelse, var en foranstaltning, som daterede sig fra tiden foer tiltraedelsen. De spanske myndigheder havde da ogsaa paavist, at kapitaludvidelsen paa 1 592 mio. pta. i 1986 var en del af en samlet aktion, som var blevet fastlagt og vedtaget inden den 1. januar 1986 som et led i en omstruktureringsplan.

Med hensyn til det rentelettede laan paa 2 340 mio. pta., som blev tildelt Uteco-Jaén/Merco-Jaén i 1987, var Kommissionen af den opfattelse, at der var tale om en foranstaltning, som ikke faldt ind under Traktatens artikel 92 til 94, da der var en tydelig forbindelse mellem fornaevnte laan i 1987 og de udgifter, som Merco havde afholdt siden 1984 til omstruktureringen af Uteco-Jaén. Ved at yde stoette via Merco opfyldte staten saaledes en juridisk forpligtelse i henhold til lov nr. 12 fra 1984, som blev vedtaget foer Spaniens tiltraedelse af De Europaeiske Faellesskaber, og som paalaegger staten at yde stoette til den finansielle sanering af Uteco-Jaén inden for en beloebsramme paa 15 410 mio. pta. Merco havde siden 1984 stillet de for omstruktureringen noedvendige midler til raadighed.

Med hensyn til det laan paa 2 500 mio. pta. som blev bevilget Uteco-Jaén/Merco-Jaén i 1986, var Kommissionen af den opfattelse, at bestemmelserne i EOEF-Traktatens artikel 92 og 93 endnu ikke fandt anvendelse i Spanien, da der blev givet tilsagn om at yde stoette til denne virksomhed.

V I henhold til EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1, er statsstoette eller stoette, som ydes ved hjaelp af statsmidler under enhver taenkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkaarene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det faelles marked i det omfang, den paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

Kommissionen fastlagde i september 1984 sin holdning til spoergsmaalet om offentlige myndigheders erhvervelse af kapitalinteresser i virksomheder, og den underrettede medlemsstaterne herom ved brev af 17. september 1984 (2).

Ifoelge denne meddelelse er der tale om ydelse af statsstoette, naar staten tilfoerer virksomheder ny kapital paa betingelser, som ikke ville vaere acceptable for en privat investor, som er underlagt normale markedsoekonomiske vilkaar. Dette er tilfaeldet, naar virksomhedens finansielle situation, navnlig gaeldens struktur og stoerrelse, indikerer, at der ikke kan forventes et normalt afkast (i form af udbytte eller vaerdistigninger) af den investerede kapital inden for en rimelig frist, eller naar virksomheden, udelukkende paa grund af en utilstraekkelig bruttoselvfinansiering, ikke kan skaffe de midler paa kapitalmarkedet, der er noedvendige for at gennemfoere et investeringsprogram.

Kommissionens politik er blevet bekraeftet af Domstolen (3).

Naar der skal tages stilling til, om et kapitalindskud skal betragtes som statsstoette, er det ifoelge Domstolen noedvendigt at undersoege, om den paagaeldende virksomhed kunne have skaffet sig de noedvendige finansielle midler paa kapitalmarkedet. Naar de faktiske forhold indikerer, at modtagervirksomheden ikke ville have overlevet uden offentlig stoette, fordi den ikke ville have vaeret i stand til at skaffe sig den noedvendige kapital hos en privat investor, er det rimeligt at konkludere, at det bidrag, virksomheden har modtaget, er en form for statsstoette.

I betragtning af, at Merco i 1990 havde et underskud paa 8 727 mio. pta., hvortil kommer de foregaaende aars underskud paa i alt 9 800 mio. pta., og i betragtning af, at virksomhedens ikke-forretningsmaessige gaeld pr. 31. december 1990 androg ca. 33 mia. pta. (jf. afsnit III), er det ikke sandsynligt, at virksomheden kunne have opnaaet tilstraekkelige midler paa kapitalmarkedet til at sikre sin overlevelse, da der ikke er nogen privat virksomhed, der ville have foretaget et saadant kapitalindskud, da private virksomheder baserer deres beslutninger paa udsigterne til at opnaa gevinst og ikke tager sociale eller regional- og sektorpolitiske hensyn af nogen art. Foelgelig maa kapitalindskuddet paa 5 900 mio. pta. betragtes som statsstoette efter artikel 92, stk. 1.

I oevrigt har de spanske myndigheder ikke leveret oplysninger, som kan foere til den konklusion, at kapitaltilfoerslen, set i lyset af virksomhedens balance, er en normal forretningsmaessig disposition.

Det skal i denne forbindelse erindres, at de spanske myndigheder i deres brev af 4. oktober 1991 selv har erkendt, at kapitaltilfoerslen paa 5 900 mio. pta. ikke var i stand til at goere virksomheden Merco rentabel. Dette viser klart, at den paagaeldende kapitaltilfoersel skal betragtes som statsstoette efter artikel 92, stk. 1. Ved saaledes at holde Merco kunstigt i live har stoetten haemmet markedskraefterne, som under normale omstaendigheder ville have elimineret denne ikke-konkurrencedygtige virksomhed.

VI Den stoette, som Merco modtog i 1990, paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne, da alle de landbrugsvarer, som virksomheden afsaetter, er genstand for samhandel mellem medlemsstaterne, jf. foelgende tabel:

"" ID="1">Bomuldsfroe (1) > ID="2">2 224> ID="3">12 688> ID="4">144> ID="5">639> ID="6">8> ID="7">40> ID="8">2 912> ID="9">16 343> ID="10">1 159> ID="11">6 098> ID="12">0> ID="13">0 "> ID="1">Solsikkefroe (2) > ID="2">648 485> ID="3">1 201 479> ID="4">50 889> ID="5">82 539> ID="6">26 476> ID="7">41 546> ID="8">465 820> ID="9">995 496> ID="10">17 617> ID="11">25 436> ID="12">6 177> ID="13">11 242 "> ID="1">Olivenolie (3) > ID="2">788 033> ID="3">314 168> ID="4">444 828> ID="5">190 717> ID="6">27 490> ID="7">13 861> ID="8">1 124 864> ID="9">436 486> ID="10">778 905> ID="11">319 417> ID="12">57 428> ID="13">23 720 "> ID="1">Korn (4) > ID="2">5 295 436> ID="3">24 429 093> ID="4">164 350> ID="5">537 775> ID="6">188 341> ID="7">863 848> ID="8">6 220 824> ID="9">26 954 427> ID="10">250 932> ID="11">767 024> ID="12">445 821> ID="13">2 179 137 "> ID="1">Frugt (5) > ID="2">5 276 044> ID="3">7 190 975> ID="4">1 656 086> ID="5">2 715 977> ID="6">117 714> ID="7">165 046> ID="8">6 050 293> ID="9">7 508 485> ID="10">1 961 096> ID="11">2 769 572> ID="12">127 143> ID="13">155 823 "> ID="1">Groensager (6) > ID="2">5 439 985> ID="3">12 034 124> ID="4">790 849> ID="5">1 059 719> ID="6">169 819> ID="7">528 943> ID="8">6 216 291> ID="9">13 414 299> ID="10">964 981> ID="11">1 292 583> ID="12">211 850> ID="13">703 320 ""A: Fra Spanien til resten af EF.

B: Fra EF til resten af EF.

>

Naar en offentlig stoette resulterer i, at visse virksomheder stilles bedre end deres konkurrenter i Faellesskabet, skal stoetten betragtes som en faktor, der paavirker sidstnaevnte. Dette gaelder i endnu hoejere grad, naar stoetten, som det er tilfaeldet her, har gjort det muligt for en virksomhed, som normalt ville vaere gaaet til grunde, at forbedre sin oekonomiske situation.

Det maa herefter konkluderes, at stoetten til Merco vil kunne paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen; den opfylder saaledes betingelserne i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1.

VII Denne stoette skulle have vaeret anmeldt til Kommissionen, saaledes som det er fastsat i Traktatens artikel 93, stk. 3. Da den spanske regering har undladt at goere dette, har Kommissionen ikke kunnet udtale sig om den planlagte foranstaltning, foer den blev bragt til udfoerelse. Den har saaledes vaeret i strid med faellesskabsretten allerede fra det tidspunkt, hvor den blev ivaerksat, da bestemmelserne i Traktatens artikel 93, stk. 3, ikke er blevet overholdt.

Det skal i denne forbindelse erindres, at den paagaeldende stoette ikke kan lovliggoeres efterfoelgende, da de i EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3, fastsatte procedureregler, som ligeledes er vigtige ud fra hensynet til retsordenen, er bindende og har direkte virkning, saaledes som Domstolen har fastslaaet i dom af 19. juni 1973 i sag 77/72 (4), dom af 11. december 1973 i sag 120/73 (5), dom af 22. marts 1977 i sag 78/76 (6) og dom af 21. november 1991 i sag C-354/90 (7).

Endvidere kan Kommissionen, hvis stoetten er uforenelig med det faelles marked, under henvisning til en dom afsagt af EF-Domstolen den 12. juli 1973 i sag 70/72 (8) og bekraeftet af Domstolens domme af 24. februar 1987 i sag 310/85 (9) og af 20. september 1990 i sag C-5/89 (10) paalaegge medlemsstaterne at tilbagesoege ethvert uretmaessigt udbetalt beloeb hos stoettemodtagerne.

VIII I henhold til Traktatens artikel 92, stk. 1, er stoette af den i samme artikel 92, stk. 1, omhandlede art i princippet uforenelig med det faelles marked.

De undtagelsesbestemmelser, der er fastsat i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 2, finder ikke anvendelse i det foreliggende tilfaelde som foelge af den paataenkte stoetteforanstaltnings art og formaal. Den spanske regering har i oevrigt ikke henvist til denne undtagelsesbestemmelse.

Af hensyn til faellesmarkedets funktion og de i EOEF-Traktatens artikel 3, litra f), opstillede maal skal de i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, fastsatte bestemmelser om fravigelse af princippet om stoettens uforenelighed fortolkes snaevert ved vurderingen af stoetteordninger og individuelle stoetteforanstaltninger.

Det skal isaer understreges, at undtagelsesbestemmelserne kun kan finde anvendelse, hvis Kommissionen kan fastslaa, at stoetten er noedvendig, da markedskraefterne ikke i sig selv vil vaere i stand til at tilskynde potentielle stoettemodtagere til at foretage de dispositioner, der er noedvendige for at naa de opregnede maal.

Hvis undtagelsesbestemmelserne blev anvendt i tilfaelde, hvor stoetten ikke bidrager til, eller ikke er noedvendig for, at virkeliggoere et af disse maal, ville det betyde, at industrier og virksomheder i visse medlemsstater opnaaede fordele, som foerte til en kunstig forbedring af deres oekonomiske situation, og at samhandelen mellem medlemsstaterne blev paavirket og konkurrencen fordrejet, uden at dette var begrundet i hensynet til den i Traktatens artikel 92, stk. 3, omhandlede faelles interesse.

Det fremgaar af ovenstaaende, at den i naervaerende beslutning omhandlede stoette ikke falder ind under nogen af de undtagelsesbestemmelser, der er fastsat i Traktatens artikel 92, stk. 3.

Heller ikke de i artikel 92, stk. 3, litra a) og c), naevnte undtagelsesbestemmelser, som vedroerer stoette til fremme af den oekonomiske udvikling i visse omraader, finder anvendelse paa den paagaeldende stoetteforanstaltning.

I henhold til artikel 92, stk. 3, litra a), kan stoette til fremme af den oekonomiske udvikling i omraader, hvor levestandarden er usaedvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskaeftigelse, betragtes som forenelig med det faelles marked. I henhold til artikel 92, stk. 3, litra c), kan reglerne endvidere fraviges, hvis stoetten fremmer udviklingen af visse regioner. Men det skal dog erindres, at selv om Merco har kunnet udoeve en del af sine aktiviteter i omraader, hvortil der kan ydes regionalstoette i henhold til artikel 92, stk. 3, litra a) og c), blev den omhandlede stoette ikke ydet i henhold til et regionalstoetteprogram, men paa grundlag af ad hoc-beslutninger truffet af den spanske regering, og den havde form af skoensmaessige, vilkaarligt gennemfoerte kapitalforhoejelser.

Men selv om den omhandlede stoette kunne betragtes som regionalstoette, ville den ikke kunne anerkendes som forenelig med det faelles marked i henhold til artikel 92, stk. 3, litra a) og litra c), da stoetteforanstaltninger, som ivaerksaettes i henhold til bestemmelserne i denne artikel, skal fremme den langsigtede udvikling af regionen uden at faa uacceptable negative virkninger for konkurrencen inden for Faellesskabet; det ville i det foreliggende tilfaelde betyde, at stoetten skulle have bidraget til at goere virksomheden rentabel, hvilket, saa vidt Kommissionen kan vurdere ud fra de foreliggende oplysninger, ikke er tilfaeldet for Merco.

Hvad angaar de i Traktatens artikel 92, stk. 3, litra b), fastsatte undtagelsesbestemmelser er det aabenbart, at den paagaeldende stoette ikke har til formaal at fremme et projekt af faelleseuropaeisk interesse eller at afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i Spaniens oekonomi. Den spanske regering har i oevrigt ikke paaberaabt sig hensyn af denne art som begrundelse for den paagaeldende stoetteordning.

Hvad angaar den i Tratatens artikel 92, stk. 3, litra c), fastsatte undtagelsesbestemmelse om stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, kan Kommissionen betragte visse former for sektorstoette som forenelige med det faelles marked, hvis de opfylder to betingelser, som er anfoert i artikel 92, stk. 3, litra c): dels skal de, set ud fra en faellesskabssynsvinkel, vaere noedvendige for udviklingen af den paagaeldende sektor, dels maa de ikke aendre samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse.

Set paa baggrund af Mercos finansielle situation, saaledes som den er beskrevet i afsnit VI, kan det kapitalindskud paa 5 900 mio. pt., som Merco modtog i 1990, ikke betragtes som foreneligt med det faelles marked.

Den reorganisering, som de spanske myndigheder naevner i deres bemaerkninger, og som gaar ud paa at nedlaegge afdelingen for olie, kan i realiteten ikke betragtes som et tilfredsstillende omstruktureringsprogram. Det skal i denne forbindelse understreges, at Merco for nylig har modtaget stoette som et led i en omstruktureringsplan, som skulle have gjort virksomheden rentabel (jf. afsnit IV), og en ny omstrukturering i 1990 forekommer saaledes ikke berettiget.

Det fremgaar i oevrigt af de spanske myndigheders bemaerkninger, at kapitalindskuddet paa 5 900 mio. pta. ikke er i stand til at goere virksomheden rentabel igen (jf. afsnit II). Desuden vil nedlaeggelsen af afdelingen for olie ikke sikre virksomhedens rentabilitet. Det skal i denne forbindelse erindres, at virksomhedens oevrige afdelinger, bortset fra afdelingerne for olieholdige planter og bomuld, ogsaa havde oekonomiske tab i 1990 (jf. afsnit III).

I betragtning af, at stoetten ikke er blevet anmeldt paa forhaand, at den er blevet anvendt til at udligne tab og mindske gaelden, at den ikke var knyttet til et tilfredsstillende omstruktureringsprogram, og at den har kunnet paavirke konkurrencen i Faellesskabet i negativ retning, idet virksomheden har bevaret sin konkurrenceevne takket vaere en kunstig forbedring af sin oekonomiske situation, er den ikke forenelig med det faelles marked.

Endvidere fremgaar det klart af Domstolens dom i sag 234/84 og 40/85, Boch (11), at denne type stoette ikke falder ind under nogen af de i artikel 92 fastsatte undtagelsesbestemmelser, medmindre den bidrager til at sanere virksomheden, hvilket vil sige, at driften kan forventes at blive rentabel inden for en rimelig frist uden yderligere bistand. I det foreliggende tilfaelde er kapitalindskuddet paa 5 900 mio. pt., saaledes som de spanske myndigheder har erkendt, ikke i stand til at goere virksomheden Merco rentabel.

Efterhaanden som markedet bliver mere integreret som foelge af oprettelsen af et enhedsmarked uden indre graenser, bliver de konkurrenceforvridninger, som opstaar, naar der ydes stoette, stadig mere maerkbare for de konkurrenter, som ikke modtager stoette. Kommissionen skal ogsaa tage hensyn til dette forhold, naar den undersoeger en given stoetteforanstaltning. Hvad dette punkt angaar, er Kommissionen af den opfattelse, at alle oekonomiske beslutningstagere har ret til at blive behandlet ensartet og paa en maade, som er forenelig med Traktaten.

Foelgelig kan den kun undtagelsesvis godkende stoette til omstrukturering. Stoette af denne art skal vaere knyttet til en egentlig omstruktureringsplan og kan kun bevilges, naar det kan bevises, at bevarelsen af en virksomhed og genoprettelsen af dens rentabilitet tjener Faellesskabets interesser bedst muligt. Det er isaer noedvendigt, at Kommissionen drager omsorg for, at stoetten ikke giver modtagerne mulighed for at oege eller beholde deres markedsandel til skade for konkurrenter, som ikke modtager stoette.

Ovenstaaende foerer til den konklusion, at den stoette, der er ydet til Merco, har holdt virksomheden kunstigt i live ved at udsaette tidspunktet for dens oploesning - som ville have vaeret uundgaaelig, hvis markedskraefterne havde haft frit spil - og samtidig har hindret konkurrenterne i at oege deres egen markedsandel.

Den stoette, som Merco har modtaget i form af et kapitalindskud paa 5 900 mio. pta., er saaledes ikke forenelig med det faelles marked, da den ikke falder ind under nogen af de undtagelsesbestemmelser, der er fastsat i Traktatens artikel 92, stk. 3.

IX Som anfoert i afsnit VI kan Kommissionen i saadanne tilfaelde kraeve, at medlemsstaterne paalaegger modtagervirksomhederne at tilbagebetale uretmaessigt udbetalt stoette.

Under hensyntagen til ovenstaaende skal stoetten paa 5 900 mio. pta., som virksomheden Merco har modtaget i form af et kapitalindskud, ophaeves og tilbagebetales.

Tilbagebetalingen skal ske i overensstemmelse med de i den spanske lovgivning fastsatte procedurer og bestemmelser, herunder navnlig dem, der vedroerer betaling af morarente for gaeld til staten, idet saadan rente beregnes med virkning fra datoen for ydelsen af den ulovlige stoette. Denne foranstaltning anses for noedvendig for at genoprette den tidligere situation og for at ophaeve alle de oekonomiske fordele, som modtagerne af den ulovlige stoette uretmaessigt har nydt godt af siden datoen for stoettens udbetaling.

Naervaerende beslutning udelukker ikke, at Kommissionen senere kan bestemme, at ydelsen af stoette skal have konsekvenser i forbindelse med finansieringen af den faelles landbrugspolitik via Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL).

Ved brev af 1. juli 1992 og af 31. juli 1992 meddelte de spanske myndigheder, at den spanske regering havde besluttet at oploese virksomheden fuldstaendigt. Efter Kommissionens opfattelse aendrer denne beslutning ikke ved den kendsgerning, at stoetten skal tilbagebetales.

Det skal i denne forbindelse erindres, at tilbagesoegningen af en ulovlig stoette er den logiske foelge af, at stoetten er fundet ulovlig (12).

Hvis forpligtelsen til at tilbagebetale stoetten bortfaldt i tilfaelde af oploesning af virksomheden, ville statsstoettereglerne samt de af Kommissionen vedtagne og til stadighed haandhaevede bestemmelser om tilbagesoegning af stoette, som er ulovlig og uforenelig med det faelles marked, blive overfloedige (13). I saa fald ville en beslutning om at oploese en virksomhed, som havde modtaget finansiel stoette fra staten, vaere tilstraekkelig til at hindre, at EOEF-Traktatens artikel 92 og 93 blev bragt i anvendelse.

Det boer endvidere erindres, at samtlige argumenter, ifoelge hvilke tilbagesoegningen af stoetten skulle vaere formaalsloes paa grund af virksomhedens oploesning, allerede er blevet anfoert for Domstolen, men uden held (14) -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den stoette, som den spanske regering tildelte virksomheden Merco i 1990 i form af et kapitalindskud paa 5 900 mio. pta., er ulovlig, da den blev ydet i strid med de i Traktatens artikel 93, stk. 3, fastsatte procedureregler. Stoetten er endvidere uforenelig med det faelles marked, jf. artikel 92, stk. 1, da den ikke falder ind under de i artikel 92, stk. 3, fastsatte undtagelsesbestemmelser.

Artikel 2

Spanien ophaever den i artikel 1 omhandlede stoette og paalaegger virksomheden Merco at tilbagebetale beloebet inden to maaneder fra meddelelsen af naervaerende beslutning.

Tilbagebetalingen skal ske i overensstemmelse med de i spansk national lovgivning fastsatte procedurer og bestemmelser, herunder navnlig dem, der vedroerer morarente af gaeld til staten, idet saadan rente beregnes med virkning fra datoen for ydelsen af den paagaeldende ulovlige stoette.

Artikel 3

Den spanske regering skal inden to maaneder fra meddelelsen af naervaerende beslutning meddele Kommissionen, hvilke foranstaltninger den har truffet for at efterkomme den.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Spanien.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 4. november 1992.

Paa Kommissionens vegne

Ray MAC SHARRY

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. C 246 af 21. 9. 1991, s. 4.

(2) Meddelelse til medlemsstaterne om offentlige myndigheders erhvervelse af kapitalinteresser i virksomhederne (EF-bulletin 1984).

(3) Jf. bl.a. Domstolens dom af 10. juli 1986 i sag 234/84, Belgien mod Kommissionen, Sml. 1986, s. 2263, og Domstolens dom af 21. marts 1991 i sag C-305/89, Sml. 1991, I-1603.

(1) KN 1207 20.

(2) KN 1206 00.

(3) KN 1509.

(4) KN kapitel 10.

(5) KN kapitel 08.

(6) KN kapitel 07.

(4) Sml. 1973, s. 611.

(5) Sml. 1973, s. 1471.

(6) Sml. 1977, s. 595.

(7) Sml. 1991, s. I-5505.

(8) Sml. 1973, s. 813.

(9) Sml. 1987, s. 901.

(10) Sml. 1990, s. I-3437.

(11) Sml. 1986, s. 2321.

(12) Sag C-142/87 af 21. marts 1990 (Tubemeuse), Sml. 1990, s. I-959.

(13) Jf. Kommissionens meddelelse, EFT nr. C 318 af 24. 11. 1983, S. 3.

(14) Foernaevnte sag C-142/87, praemis 49 til 51.