++++

KOMMISSIONENS HENSTILLING

af 22 . december 1969

til Den franske Republik om tilpasning af det statslige handelsmonopol for taendstikker

( Teksten paa fransk er den eneste autentiske )

( 70/120/EOEF )

I

1 . Ved skrivelse af 14 . februar 1959 meddelte den franske regering Kommissionen for Det europaeiske Faellesskab , at taendstikker i Frankrig er genstand for et statsligt handelsmonopol i den forstand , hvori udtrykket bruges i EOEF-traktatens artikel 37 .

I henhold til denne bestemmelse har medlemsstaterne pligt til gradvis at tilpasse de statslig handelsmonopoler , saaledes at enhver form for forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar er udelukket fra overgangsperiodens udloeb .

2 . Taendstikmonopolet blev ved lov af 2 . august 1872 , som forbeholdt staten koeb , fremstilling og salg af taendstikker . Statens direkte udnyttelse heraf blev vedtaget ved anordning af 30 . december 1889 . Regeringslov af 21 . september 1935 overlod dernaest til Caisse autonome d'amortissement at udnytte dette monopol . Siden regeringslov af 7 . januar 1959 udoeves monopolet direkte af Service d'exploitation industrielle des tabacs et allumettes ( det franske tobaks - og taendstiksmonopol ) ( SEITA ) , som forbeholdes eneretten til fabrikation og import .

Med hensyn til importen har SEITA ret til at udstede tilladelser til private .

Med hensyn til salget foretages dette af tobakshandlerne samt af alle de handlende , som fresaetter anmodning herom og som forsynes af de af SEITA godkendte grossister .

Detailsalgspriserne og de rabatter , der indroemmes ved salg af taendstikker , fastsaettes ved finansministerens anordning .

3 . I adskillige aar er behovet paa det franske marked udelukkende blevet daekket af den indenlandske produktion . Der er ikke foretaget nogen import af SEITA , der heller ikke har gjort brug af den ret , det har til at udstede saerlige importtilladelser til private .

Kommissionen var af den opfattelse , at denne situation gav anledning til forskelsbehandling med hesyn til markedsvilkaarene til skade for leverandoererne i andre medlemsstater og havde den 11 . april 1962 under henvisning til artikel 37 , stk . 6 , henstillet til Den franske Republik :

- at muliggoere import og afsaetning af de taendstikker , der kommer fra de oevrige medlemsstater , ved at sikre leverandoererne i disse stater adgang til at forsyne SEITA's distributionsnet eller paa andre maader , der er egnede til dette formaal , inden for graenserne af en maengde , som for aaret 1962 er lig med 5 % af den indenlandske produktion i 1960 , aarligt at forhoeje denne maengde med mindst 15 % ;

- at fastsaette salgspriserne til forbrugerne , saaledes at der , bortset fra tolden , anvendes en lige stor margin mellem afstaaelsesprisen og salgsprisen paa de varer , der indfoeres fra de andre medlemsstater og paa de indenlandske varer med en og samme afstaaelsespris ;

- at anerkende reklame til fordel for de taendstikker , der kommer fra de andre medlemsstater , paa samme vilkaar som dem , der gaelder for de indenlandske produkter .

Der er ikke af den franske regering truffet foranstaltninger for rette sig efter denne henstilling . Ved skrivelse af 12 . marts 1963 havde den franske regering erklaeret sig rede til at aabne muligheder for import i overensstemmelse med henstillingen , paa den betingelse at en foreloebig gradvis aftagende beskyttelse tidsmaessig fordeler de uundgaaelige foelger af den forskel mellem franske og udenlandske priser , som saerlig skyldes de store loen - og sociale byrder , som ville paahvile produktionsomkostningerne paa taendstikker fra SEITA samt paa den betingelse , at der foretages en undersoegelse af markedssituationen for taendstikker i de seks medlemsstater for at godtgoere , om ikke tilpasningen af statsmonopolerne ville indebaere risiko for at skabe en privat dominerende stilling paa hele det faelles marked .

4 . Kommissionen er sig eksistensen af de af den franske regering rejste problemer bevidst . Men den understreger , at overgangsperioden netop havde til formaal at goere det muligt for medlemsstaterne at gennemfoere de noedvendige tilpasninger med henblik paa et virkeligt faellesmarkeds funktion . Det er af denne grund , at beskyttelsesforanstaltningerne som f . eks . de , der er hjemlet i artikel 226 , fra overgangsperiodens udloeb ikke laengere kan anvendes . Dog er Kommissionen naturligvis villig til paa begaering af den franske regering at undersoege muligheden for at vedtage visse forholdsregler , der er begraenset i tid og gradvis aftagende , og som kunne traeffes navnlig paa grundlag af artiklerne 92 og 93 , for at lette rationaliseringen eller omstillingen af den paagaeldende sektor . Endvidere understreger Kommissionen , at den i det omfang , der kunne opstaa et problem for Frankrig som foelge af , at der ikke i forbundsrepublikken Tyskland er sket nogen tilpasning af det dér eksisterende taendstikmonopol ( hvilket foelger af anvendelsen af artikel 37 , stk . 5 , hvorefter medlemsstaternes forpligtelser kun gaelder i det omfang , de er forenelige med bestaaende internationale aftaler ) , ville vaere rede til at drofte dette problem med de franske myndigheder . Den minder i denne forbindelse om , at den i medfoer af artikel 37 , stk . 3 , 2 . afsnit - saafremt en vare kun er underkastet et statsligt handelsmonopol i én eller flere af medlemsstaterne - kan bemyndige de andre medlemsstater til , saa laenge den i stk . 1 naevnte tilpasning ikke har fundet sted , at anvende beskyttelseforanstaltninger paa de vilkaar og i den naermere udformning som den fastsaetter .

Gennemfoerelsen af den i artikel 37 anfoerte tilpasningspligt kan formentlig ikke goeres betinget af loesningen af de ovenfor omtalte problemer . Da overgangsperioden naermer sig sin afslutning , er der nugrund til at vedtage de forholdsregler , der goer det muligt at udelukke enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar .

Formaalet med artikel 37 , som i afsnittet om frie varebevaegelser i kapitlet om ophaevelse af de kvantitative restriktioner mellem medlemsstaterne , er , fra overgangsperiodens udloeb og vedroerende de varer , der er underkastet et statsligt handelsmonopol ( eller et tilsvarende monopol ) , at opnaa det samme resultat , som for de oevrige varers vedkommende opnaas ved anvendelse af artikel 30 til 34 , det vil sige frie varebevaegelser .

Dog er der blevet fastsat en anden fremgangsmaade for at naa dette resultat i de sektorer , der omfattes af statslige handelsmonopoler . Den gradvise tilpasning af dem er blevet bestemt for paa den ene side at tage hensyn til , at de produkter , der er underkastet monopol , for de paagaeldende medlemsstater voldte saerlige problemer , og for paa den anden side at undgaa , at ophaevelsen af de kvantitative restriktioner og af foranstaltninger med tilsvarende virkning inden for disse sektorer skulle forblive uden praktiske foelger . Det maatte nemlig frygtes , at liberaliseringen af samhandelen med hensyn til de produkter , der er underkastet monopol , ikke kan gennemfoeres , hvis monopolvirksomhederne i kraft af deres eneret til at importere , eksportere og afsaette visse produkter , frit kunne bestemme i hvilket omfang og paa hvilke vilkaar de produkter , der kommer fra de andre medlemsstater , kan indfoeres paa det indenlandske marked ( eller omvendt i hvilket omfang de indenlandske varer kan udfoeres til de oevrige medlemsstater ) .

Det er af denne grund , at det i artikel 37 bestemmes , at fra overgangsperiodens udloeb er " enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningvilkaar udelukket " .

Det maa understreges , at artikel 37 ikke noejes med at foreskrive afvikling af den forskelsbehandling , som foelger direkte af de bestemmelser , der finder anvendelse paa de varer , som er underkastet monopol ; dette maal kunne , i mangel af en artikel om de statslige monopoler , naas ved andre bestemmelser i traktaten , saerlig ved dem , som forbyder afgifter med tilsvarende virkning som toldafgifter og foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner . Hvad angaar de saerlige kendetegn ved de statslige monopoler og ved restriktioner , de kan give anledning til , foelger det af det ovenfor sagte , at formaalet med " tilpasningen " - det vil sige at sikre " udelukkelsen af enhver forskelsbehandling " - er at udelukke , at der fra overgangsperiodens udloeb stadig kan opstaa forskelsbehandling , som skyldes visse saerlige befoejelser , som monopolvirksomhederne har med hensyn til import og afsaetning paa deres marked eller eksport af visse varer .

Da det er disse maal , der fastsaettes i artikel 37 , paahviler det Frankrig at tilpasse monopolet for taendstikker foer overgangsperiodens udloeb , saaledes at de kan naas . Endvidere paahviler det Kommissionen foruden dens almindelige pligt til at overvaage anvendelsen af traktaten , en pligt til i overensstemmelse med artikel 37 , stk . 6 , at udfaerdige henstillinger vedroerende den naermere udformning af den i denne artikel omhandlede tilpasning .

5 . Som det er blevet fremstillet ovenfor under 3 . , er det en forskelsbehandling til skade for leverandoererne i de andre medlemsstater at forbeholde det franske marked for den indenlandske produktion . Det maa i denne forbindelse understreges , at indfoerselen paa det franske marked af en givet maengde taendstikker , der kommer fra de andre medlemsstater , og den gradvis foroegelse af denne maengde ikke ville vaere tilstraekkelige til at opnaa formaalet i artikel 37 , saa laenge SEITA , der er eneberettiget til at indfoere taendstikker , frit kan bestemme i hvilket omfang og for hvilke kvaliteter behovet paa det franske marked kan daekkes af leverandoerer fra de andre medlemsstater .

Af disse grunde forekommer det Kommissionen , at den bedste loesning til at naa det af artikel 37 fastsatte maal - fordi loesningen er effektiv oejeblikkelig - bestaar i at afvikle den eneret , som SEITA har til at indfoere taendstikker , for saa vidt denne ret vedroerer handelen mellem medlemsstaterne .

6 . I med foer af artikel 90 , stk . 2 , er virksomheder , som har karakter af et fiskalt monopol , underkastet traktatens bestemmelser i det omfang , anvendelsen af disse bestemmelser ikke hindrer opfyldelsen af de saerlige opgaver , som er betroet dem . Det kraeves desuden , at udviklingen af samhandelen ikke paavirkes i et saadant omfang , at det strider mod Faellesskabets interesse .

Taendstikker i Frankrig er underkastet en saerlig afgift , som opkraeves af skattedirektoratet ifoelge de regler , der gaelder for indirekte skatter . Ganske vist udoever SEITA en fiskal funktion paa grund af en forlods opkraevning af et fast beloeb af salgsprisen paa taendstikker og paa grund af den yderligere indbetaling af saldoen af nettoprovenuet fra den forvaltning , som den har pligt til at udfoere . Men der er ikke nogen noedvendig og direkte forbindelse mellem skatteansaettelsen og SEITA's eneret til at indfoere taendstikker . Derfor er Kommissionen af den opfattelse , at anvendelsen af ovennaevnte forholdsregler vedroerende liberaliseringen af importen og afsaetningen af taendstikker formentlig ikke kan forhindre opkraevningen af skatteindtaegter .

II

Af disse grunde henstiller Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber til Den franske Republik , at den i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 37 traeffer foelgende foranstaltninger :

1 . Uden nogen begraensning muliggoer enhver indfoersel af taendstikker , der kommer fra de oevrige medlemsstater . Med dette formaal for oeje skal enhver formalitet , der er noedvendig med henblik paa indfoerselen af disse varer paa det franske marked , kunne foretages direkte af koeberne eller af de af dem udpegede personer uden om SEITA , saaledes at de straks kan raade derover .

2 . Goer det muligt , at der frit kan foretages alle de handlinger , der er noedvedige med henblik paa afsaetning af de taendstikker , der kommer fra de andre medlemsstater , paa det franske marked . Til dette formaal saerlig :

- goer det muligt for leverandoererne i de andre medlemsstater at oprette deres eget engroshandelsnet i Frankrig og dér at foere lagre ;

- goer det muligt , at priserne paa de varer , der kommer fra de andre medlemsstater , kan aftales frit mellem saelgere og koebere i de forskellige afsaetningsled ;

- goer det muligt for leverandoererne i de andre medlemsstater frit at goere reklame for deres varer .

Udfaerdiget i Bruxelles , den 22 . december 1969 .

Paa Kommissionens vegne

Jean REY

Formand