Pligter for tjenestemænd og øvrige ansatte i Europa-Parlamentet

Kodeks for god adfærd

(2000/C 97/01)

INDHOLDSFORTEGNELSE

>TABELPOSITION>

PLIGTER FOR TJENESTEMÆND OG ØVRIGE ANSATTE

1. Ifølge målsætningen i vedtægtens artikel 27 skal det ved ansættelsen tilstræbes, at institutionen sikres medarbejdere, der opfylder de højeste krav til kvalifikationer, indsats og integritet. Vedtægtens afsnit II omhandler tjenestemandens rettigheder og pligter, og dermed fastslås det i vedtægten, at der er en række adfærdsnormer forbundet med at være ansat i de europæiske institutioner. Disse grundlæggende adfærdsnormer bekræftes ligeledes i præamblen til rammeforordning nr. 31 (EØF), 11 (Euratom) af 18. december 1961, som gør vedtægten til det retsinstrument, der skal give De Europæiske Fællesskaber et personale, hvis uafhængighed, integritet, kvalifikationer og effektivitet er sikret. De heri foreskrevne adfærdsregler gælder for samtlige ansatte i Europa-Parlamentet.

2. Efter udnævnelsen er tjenestemanden eller den ansatte undergivet en særlig retsorden, som både gælder for udøvelsen af hans arbejde og hans privatliv. Selv om han har de samme rettigheder som enhver anden borger, skal han udøve dem under overholdelse af sine forpligtelser over for Den Europæiske Union på enhver tænkelig måde. Vedtægten indeholder derfor en hel række positive og negative påbud, som indebærer pligter, der ikke kun vedrører udøvelsen af arbejdet og forbindelserne med institutionen, men strækker sig til tjenestemandens privatliv. Hvis tjenestemanden ikke overholder disse pligter, kan den kompetente myndighed (ansættelsesmyndigheden) iværksætte sanktioner imod ham, eventuelt efter en disciplinærsag, og kan, hvis der er tale om en alvorlig forseelse, indbringe sagen for Domstolen. Det tilkommer Generaldirektoratet for Personale at sørge for, at den anvendes korrekt.

3. Formålet med denne kodeks er at orientere tjenestemændene og de øvrige ansatte om deres pligter ved at give dem institutionens udlægning af vedtægten, ordningen for øvrige ansatte og de ordninger og instruktioner, der er afledt heraf.

4. Det drejer sig således om en "brugsanvisning" for de gældende bestemmelser på området, men også om en henvisning til de væsentlige principper, som alle EU-tjenestemænd skal overholde. Som Den Uafhængige Ekspertgruppe siger det i sin anden beretning: "Adfærdskodekser er ikke 'formelle procedurer', men tager sigte på at skabe en etisk referenceramme for tjenestemænd og indehavere af offentlige hverv."

I. GENERELLE PLIGTER

Tjenestemændene og de øvrige ansatte skal i udøvelsen af deres hverv såvel som i deres privatliv overholde følgende generelle pligter: pligten til uafhængighed og pligten til tilbageholdenhed. Disse pligter er blevet indført for at beskytte Den Europæiske Unions og dens personales virksomhed og rygte.

A. Pligt til uafhængighed

1. Pligten til at være uafhængig er et absolut krav til en EU-tjenestemand og en EU-ansat. Denne pligt gælder over for de nationale myndigheder, dvs. også myndighederne i den stat, hvor tjenestemanden eller den ansatte er statsborger, politiske kræfter og pressionsgrupper, og medfører desuden pligt til at tilsidesætte personlige interesser til fordel for almenvellet.

2. EU-tjenestemanden og den EU-ansatte skal loyalt tjene Den Europæiske Union og kun den: han skal "i udøvelsen af sin tjeneste og i sin adfærd udelukkende lade sig lede af Fællesskabernes interesser". Han må hverken "søge eller modtage instruktioner fra nogen regering, myndighed, organisation eller person uden for sin institution" (vedtægtens artikel 11).

3. For at sikre denne uafhængighed er det i vedtægtens artikel 11, 12, 13 og 14 klart fastsat, hvornår tjenestemanden eller den ansatte skal indhente samtykke fra og underrette ansættelsesmyndigheden. Da tjenestemanden og den ansatte er forpligtet til at samarbejde loyalt med sin institution, skal han tage initiativ til at give de nødvendige oplysninger om sin personlige situation eller anmode om de nødvendige tilladelser uden at afvente administrationens indgriben eller kontrol.

a) Tilladelse til at modtage titler, ordner, æresbevisninger, begunstigelser, belønninger, gaver

1. Tjenestemanden kan ikke uden den kompetente myndigheds samtykke "fra en regering eller fra anden side uden for den institution, han tilhører, modtage titler, ordner, æresbevisninger, begunstigelser, belønninger, gaver eller vederlag af nogen art, bortset fra sådanne, der tildeles for tjenester før udnævnelsen eller for tjenester under en orlov til aftjening af værnepligt eller anden national tjeneste" (artikel 11).

2. Denne fremgangsmåde skal anvendes systematisk for alt, hvad der kan synes at være eller kan være en fordel som omhandlet i vedtægtens artikel 11, herunder gaver og foræringer. Hvis tjenestemanden eller den ansatte ønsker at modtage en sådan fordel, anmoder han den kompetente myndighed ad tjenestevejen om en formel tilladelse ved at benytte den formular, der er udarbejdet til dette formål. Hvis fordelens reelle værdi er under 100 EUR, behøver modtageren dog ikke bede om tilladelse til at tage imod den. For gaver over denne grænse tilrådes det tjenestemanden eller den ansatte at afvise enhver form for overrækkelse af gaver i forbindelse med tjenestegrenens aktiviteter. I tvivlstilfælde henvender den ansatte sig til Personaleafdelingen for at forsikre sig om, hvilken fremgangsmåde der skal følges. Det samme gælder for de andre bestemmelser i denne kodeks for god adfærd.

3. Enhver ansat bør være opmærksom på de farer, herunder også af disciplinær art, der kan være forbundet med visse firmaers aggressive handelspraksis eller eventuelle løfter om ansættelse efter udtræden af tjenesten.

4. På samme måde bør tjenestemanden eller den ansatte over for pressionsgrupper (lobbyer), der følger Europa-Parlamentets aktiviteter på nært hold, udvise en adfærd, der er i overensstemmelse med princippet om uafhængighed og integritet.

5. Den betydning, som udviklingen af institutionens rolle og beføjelser har, bør medføre, at tjenestemanden eller den ansatte udviser den største forsigtighed på dette område. Han bør således optræde med takt og skønsomhed(1).

6. Der skal til sidst mindes om, at det i artikel 11 anvendte udtryk "æresbevisninger" omfatter enhver form for belønning, selv uden modydelse, som kan skabe sammenblanding mellem private forbindelser og det ansvar, der påhviler tjenestemanden eller den ansatte.

b) Tilladelse til at udøve en bibeskæftigelse

1. Ifølge vedtægtens artikel 12 skal tjenestemænd og øvrige ansatte indhente samtykke fra den kompetente myndighed, hvis de agter mod eller uden vederlag at udøve en bibeskæftigelse eller udføre en biopgave, uanset om den pågældende beskæftigelse eller opgave har nogen forbindelse med deres hverv i institutionen eller ej. Det samme gælder, hvis det drejer sig om at overtage et hverv uden for Fællesskaberne. "Dette samtykke gives ikke, hvis beskæftigelsen eller hvervet kan få skadelig indflydelse på tjenestemandens uafhængighed eller skade Fællesskabernes arbejde".

2. Gennemførelsesbestemmelserne hertil fastlægges under henvisning til vedtægtens artikel 55, hvori det hedder: "En tjenestemand [eller anden ansat] i aktiv tjeneste skal til enhver tid stå til rådighed for sin institution". Ansættelsesmyndighedens samtykke gives kun, hvis bibeskæftigelsen kun medfører en mindre arbejdsbyrde og vederlaget er ubetydeligt, og hvis den ikke udgør en normal stilling for en person i det land, hvor den pågældende beskæftigelse skal udøves. Med andre ord kan tjenestemænd og andre ansatte ikke både være offentligt og privat ansat (nægtes systematisk for beskæftigelse som oversætter, læge, sygeplejerske, arkitekt, ordinær professor, maskinskriver og for beskæftigelse inden for handel osv.).

3. Forbuddet mod dobbelt beskæftigelse gælder også for tjenestemænd eller andre ansatte med deltidsbeskæftigelse, jf. vedtægtens bilag IV, artikel 3. Derimod gælder det ikke, hvis den pågældende har tjenestefrihed af personlige årsager (artikel 40), forudsat at han overholder de pligter, der gælder for Det Europæiske Fællesskabs ansatte (artikel 16).

4. Den kompetente myndigheds samtykke er afhængigt af beskæftigelsens art og det organ, hvor den udøves, varigheden og tidsplanen for ydelserne, de økonomiske vilkår samt eventuelt følgerne af denne beskæftigelse (især publikationer). Tjenestemanden eller den ansatte indgiver sin ansøgning ved at benytte den formular, der er udarbejdet til dette formål. Der gives kun samtykke for en specifik beskæftigelse og for et år. Hvis beskæftigelsen strækker sig ud over et år, skal tjenestemanden eller den ansatte indgive fornyet ansøgning.

5. Deltagelse i konferencer eller seminarer som tjenestemand på Europa-Parlamentets vegne er ikke berørt af artikel 12, og tilladelsen, dvs. tjenesterejseordren, henhører under det pågældende generaldirektorats kompetence. Der kan ikke modtages vederlag.

6. Fritidsbeskæftigelser, godgørende aktiviteter og andre aktiviteter af samme art kræver ikke tilladelse. Udførelsen af dem er imidlertid fortsat underlagt princippet om uafhængighed og pligten til at stå til rådighed og må ikke skade Den Europæiske Union.

7. Den tjenestemand eller anden ansatte, der har fået tilladelse til at udøve en bibeskæftigelse, må ikke modtage noget vederlag ud over godtgørelse af udgifter, som er direkte eller indirekte forbundet med beskæftigelsen.

8. Ophavsrettigheder og andre rettigheder i forbindelse med arbejde udført af tjenestemænd eller andre ansatte er ikke omfattet af ovennævnte bestemmelser med forbehold af vedtægtens artikel 18. Hvis denne artikel finder anvendelse, tilfalder de modtagne beløb Fællesskabets budget.

c) Forbud mod, at en tjenestemand eller anden ansat har interesser i foretagender, som er undergivet kontrol af den institution, han tilhører, eller som står i forbindelse med denne, og virkninger af ægtefællens beskæftigelse

1. Tjenestemanden eller den ansatte kan ikke have personlige interesser, som kan komme i modstrid med Fællesskabets eller hans institutions interesser. Følgelig kan en tjenestemand eller anden ansat ifølge vedtægten "hverken direkte eller indirekte bevare eller erhverve interesser i foretagender, som er undergivet kontrol af den institution, han tilhører, eller som står i forbindelse med denne, på en sådan måde eller i et sådant omfang, at hans uafhængighed ved udøvelsen af hvervet ville kunne bringes i fare" (artikel 12, stk. 2). Ved de i denne artikel nævnte foretagender forstås foretagender, som tjenestemanden eller den ansatte skal forhandle eller indgå aftaler med, eller som han skal kontrollere.

2. I praksis skal en tjenestemand eller anden ansat, som skal forhandle eller indgå kontrakt med et foretagende eller kontrollere et foretagende, som han har interesser i, omgående ad tjenestevejen informere generalsekretæren skriftligt herom for at blive fritaget for de pågældende opgaver og eventuelt forflyttet. Hvis han erhverver interesser i sådanne foretagender, vil der kunne iværksættes alvorlige disciplinære sanktioner over for ham.

3. Da tjenestemandens ægtefælle kan bevare eller erhverve interesser i foretagender, som er undergivet kontrol af Europa-Parlamentet, eller som står i forbindelse med dette, på en sådan måde eller i et sådant omfang, at tjenestemandens uafhængighed ved udøvelsen af hvervet ville kunne bringes i fare, skal han i lighed med ovenfor straks informere generalsekretæren om ægtefællens interesser, således at der kan findes en løsning, der gør det muligt for tjenestemanden i udøvelsen af sin tjeneste og i sin adfærd udelukkende at lade sig lede af Fællesskabernes interesser, jf. vedtægtens artikel 11.

4. Hvis ægtefællen "udøver en erhvervsmæssig indtægtsgivende beskæftigelse, skal tjenestemanden [eller den ansatte] underrette ansættelsesmyndigheden herom. Hvis denne beskæftigelse viser sig at være uforenelig med tjenestemandens [eller den ansattes], og han ikke kan garantere, at den vil blive afsluttet inden for en bestemt frist, kan ansættelsesmyndigheden træffe afgørelse om, at tjenestemanden [eller den ansatte] skal forflyttes til en anden stilling eller afskediges uden ansøgning" (artikel 13). Det er nødvendigt at udfylde formularen til erklæring om ægtefælles beskæftigelse, hver gang beskæftigelsen ændres eller ophører. Denne erklæring indgår i tjenestemandens personlige aktmappe.

5. Som supplement til denne bestemmelse er det i vedtægten fastsat, at såfremt en tjenestemand eller anden ansat "under udøvelsen af sit hverv skal tage stilling til et anliggende, i hvis behandling eller afgørelse han har en sådan personlig interesse, at det vil kunne få indflydelse på hans uafhængighed, skal han underrette ansættelsesmyndigheden herom" (artikel 14).

6. Denne bestemmelse, som er mere omfattende end artikel 12, stk. 2, appellerer til tjenestemanden om at udvise loyalitet og indberette til den kompetente myndighed, når der foreligger en situation, hvor der kunne opstå tvivl om hans neutralitet (f.eks.: hvis han skal optræde som medlem af Disciplinærrådet eller en udvælgelseskomité for en udvælgelsesprøve, hvori en ven eller et familiemedlem deltager), eller hvor hans særlige situation kunne rejse tvivl om hans og dermed institutionens upartiskhed. Den kompetente myndighed træffer derefter afgørelse om, hvorvidt der er grund til at ændre den pågældendes opgaver.

7. Pligten til uafhængighed har endelig et personligt aspekt, som er nært knyttet til pligten til integritet og retskaffenhed, nemlig pligten til at tilsidesætte personlige interesser, der gælder for alle handlinger og forhold, hvor tjenestemanden eller den ansatte kunne drage personlige fordele af sit hverv også efter at have forladt institutionen.

8. Formålet med artikel 16 er at forebygge farer af den art:

"Tjenestemanden [eller den ansatte] skal efter tjenesteperiodens ophør overholde pligten til at udvise hæderlighed og tilbageholdenhed med hensyn til hans overtagelse af visse hverv eller opnåelse af visse fordele.

Hver institution fastsætter efter udtalelse fra Det Paritetiske Samarbejdsudvalg, hvilke stillinger der indebærer, at deres indehavere ikke i de tre år, der følger efter deres fratræden fra tjenesten, kan udøve erhvervsmæssig beskæftigelse mod eller uden vederlag uden at være undergivet de nedenfor angivne bestemmelser.

Indehaveren af en sådan stilling skal i disse tre år være forpligtet til straks at underrette de institutioner, han har tilhørt i et tidsrum af tre år forud for sin fratræden fra tjenesten, om enhver beskæftigelse eller opgave, som måtte blive overladt ham.

Institutionen skal efter udtalelse fra Det Paritetiske Samarbejdsudvalg senest 14 dage efter modtagelsen af den pågældendes underretning meddele denne, om den forbyder ham at modtage denne beskæftigelse eller opgave."

9. Den kompetente myndighed for opstilling af listen over de stillinger i institutionen, der er omfattet af treårsreglen, er Parlamentets Præsidium.

B. Pligt til tilbageholdenhed

1. Ifølge vedtægten skal tjenestemanden og den ansatte "afholde sig fra enhver handling, især enhver offentlig meningstilkendegivelse, der vil kunne nedsætte den værdighed, hans stilling kræver" (artikel 12, stk. 1).

2. Tjenestemanden eller den ansatte har således generelt pligt til at være tilbageholdende, og samtidig med at han, i overensstemmelse med de grundlæggende principper i menneske- og borgerrettighederne, bevarer sin ytringsfrihed, skal han derfor til en vis grad moderere sine udtalelser og under alle omstændigheder opføre sig diskret og korrekt.

3. Manglende overholdelse af pligten til at udvise tilbageholdenhed vurderes på baggrund af den pågældende stillings natur og niveau samt den enkeltes situation. Således er de højeststående tjenestemænd og øvrige ansatte endnu mere forpligtet til at kontrollere deres mundtlige og skriftlige udtalelser og deres optræden. Der må endvidere sondres mellem forskellige former for adfærd, alt efter om der er tale om adfærd inden for tjenestens rammer eller som led i en fagforenings aktion, hvor der i henhold til vedtægtens artikel 24 gives tjenestemanden ret til at udtale sig, og under hensyntagen til, i hvor høj grad tjenestemandens eller den ansattes meningstilkendegivelse eller adfærd vil komme til offentlighedens kendskab.

4. Pligten til at udvise tilbageholdenhed er forskellig fra pligten til at iagttage tavshed om alle forhold og anliggender, som tjenestemanden bliver bekendt med i medfør af sin stilling (jf. punkt 3).

5. Pligten til at udvise tilbageholdenhed er ikke til hinder for, at en tjenestemand kan deltage i det offentlige liv både som borger og som valgt, men vedtægten indeholder bestemmelser for to situationer: kandidatur til et offentligt hverv, hvortil valg finder sted, og offentliggørelsen af tekster.

6. Selv om der udtrykkeligt tales om tekster, må tjenestemanden under hensyntagen til sin pligt til at udvise tilbageholdenhed ikke undervurdere følgerne af en eventuel deltagelse i interview, fjernsyns- og radioudsendelser eller andre arrangementer. Selv om tjenestemandens eller den ansattes eventuelle kontakter med medierne ikke har nogen forbindelse med hans arbejde, tilrådes det ham så vidt muligt at underrette institutionen. Hvis interviewet eller udsendelsen derimod har direkte forbindelse med hans arbejde, skal han bemyndiges direkte enten inden for rammerne af den gældende stillingsbeskrivelse (forbindelser med pressen) eller også ved en afgørelse truffet af hans generaldirektør eller af generalsekretæren. I dette øjemed bør alle generaldirektorater med undtagelse af GD III udpege en tjenestemand med særligt ansvar for forbindelserne med pressen i samarbejde med Generaldirektoratet for Information.

C. Tavshedspligt

1. I henhold til vedtægtens artikel 17 skal "tjenestemanden [og den ansatte] iagttage fuldstændig tavshed om alle forhold og anliggender, som han i medfør af sin stilling bliver bekendt med. Han må ikke på nogen måde videregive dokumenter eller oplysninger, der ikke er offentliggjort, til personer, som ikke er berettiget til at få kendskab hertil. Denne pligt ophører ikke med hans fratræden fra tjenesten."

2. Tavshedspligten vedrører institutionens interne liv og virksomhed, som dermed forudsættes at være fortrolige. Der sondres ikke mellem forskellige former for offentliggørelse. De personer, som er berettiget til at få kendskab til oplysninger, er alt efter omstændighederne tjenestemandens eller den ansattes foresatte og hans underordnede, i det omfang oplysningerne er nødvendige for udførelsen af deres arbejde, eller det organ han arbejder for (f.eks. en udvælgelseskomité: en tjenestemand eller anden ansat, der er udpeget som medlem af en sådan udvælgelseskomité, kan ikke informere sine overordnede om udvælgelseskomitéens arbejde). Tjenestemanden eller den ansatte skal give fuldstændige oplysninger og må ikke skjule visse oplysninger, som kan skabe tvivl om en bestemt fremgangsmåde. Han må ikke foreholde sine foresatte fortrolige tjenstlige oplysninger. Kun oplysninger, som er omfattet af den lægelige tavshedspligt, kan ikke videregives til foresatte, uanset hvem det drejer sig om.

3. I visse situationer kan tavshedspligten blive en tavshedspligt for visse sektorer, organer eller enheder: det drejer sig i så fald om at beskytte de oplysninger, som tjenestemanden eller den ansatte har fået betroet som fortrolige (arbejdet i en udvælgelseskomité, drøftelser i udvalg, når udvalgenes forretningsorden foreskriver det) samt oplysninger, som tjenestemanden eller den ansatte har fået kendskab til i medfør af sin stilling, og som vedrører visse personer (lægers tavshedspligt, familieforhold, økonomiske eller skattemæssige forhold). Således er tavshedspligt en grundlæggende pligt for alle tjenestemænd og andre ansatte, som arbejder i de tjenestegrene, der varetager de administrative opgaver i forbindelse med Parlamentets medlemmer eller dets personale.

4. For at bevare denne tavshedspligt kræves der samtykke fra den kompetente myndighed for, at en tjenestemand eller anden ansat kan "fremlægge sådanne kendsgerninger for retten, som han i medfør af sin stilling er blevet bekendt med. Dette samtykke kan kun nægtes, såfremt Fællesskabernes interesser kræver det, og såfremt afslaget ikke kan få strafferetlige følger for tjenestemanden [eller den ansatte]. Denne pligt ophører ikke med tjenestemandens [eller den ansattes] fratræden fra tjenesten" (artikel 19). Ifølge Domstolens retspraksis kræves der også samtykke fra den kompetente myndighed, for at en tjenestemand eller anden ansat kan deltage aktivt i nationale retshandlinger, eksempelvis for at afgive vidneforklaring. Den kompetente myndighed skal give sit samtykke, medmindre tungtvejende grunde, som har at gøre med nødvendigheden af at beskytte Fællesskabernes interesser, berettiger den til at nægte det.

5. Dette samtykke kræves imidlertid ikke, hvis tjenestemanden eller den ansatte skal afgive vidneforklaring for De Europæiske Fællesskabers Domstol eller for Disciplinærrådet i en sag vedrørende en tjenestemand eller ansat eller en tidligere tjenestemand eller ansat i Den Europæiske Union.

a) Situationen for en tjenestemand eller anden ansat, der er kandidat til et offentligt hverv, hvortil valg finder sted

1. En tjenestemand, der er kandidat til et offentligt hverv, hvortil valg finder sted, skal underrette sin institution herom og må ikke blande sin stilling som kandidat sammen med sine officielle hverv. Han skal iagttage fuldstændig tavshed om alle forhold og anliggender, som han måtte være blevet bekendt med i medfør af sin stilling.

2. Enhver kandidat skal i god tid og senest på den dato, der er sidste frist for indgivelse af kandidaturer, anmode om tjenestefrihed af personlige årsager (artikel 15) på den formular, der er udarbejdet til dette formål. Perioden, der er omfattet af denne tjenestefrihed af personlige årsager, begynder i princippet den første hverdag efter den dato, der er sidste frist for indgivelse af kandidaturer, og slutter om aftenen på den sidste hverdag inden valget. Den kan dog være længere, men ikke gå ud over tre måneder, eller i givet fald, efter de ovenfor anførte bestemmelser, være begrænset til varigheden af den korteste officielle kampagne i medlemsstaterne i forbindelse med valg til Europa-Parlamentet, dvs. to uger. Denne tjenestefrihed af personlige årsager, hvis formål er midlertidig ophævelse af tavshedspligten for at muliggøre den udtryksfrihed, som en valgkampagne forudsætter, er obligatorisk for valg til Europa-Parlamentet eller nationale valg (parlamentsvalg, spidskandidat ved regionalvalg og kommunalvalg i store byer osv.).

3. For så vidt angår valg af anden art, især lokale, hvor spørgsmålet om tavshedspligt er mindre ømtåleligt, kan tjenestefrihed af personlige årsager erstattes af årlig ferie i det omfang, det er nødvendigt for opfyldelse af forpligtelserne under valgkampen. Den kompetente myndighed skal dog tage stilling til, om tjenestefrihed af personlige årsager er nødvendig eller ej på grund af valgets karakter. En kandidat, der ikke er omfattet af denne tjenestefrihedsordning, skal udvise en adfærd, der er forenelig med de funktioner, han fortsat udøver i institutionen.

4. Hvis tjenestemanden eller den ansatte vælges, underretter han øjeblikkeligt institutionen herom, for at den kompetente myndighed, under hensyntagen til hvervets betydning og de med udøvelsen af mandatet forbundne vilkår, kan træffe afgørelse om, hvorvidt han kan forblive i aktiv tjeneste eller skal ansøge om tjenestefrihed af personlige årsager for at kunne gøre brug af de privilegier, der er forbundet med mandatet. I så fald bevilges tjenestefriheden af personlige årsager for mandatets varighed, hvilket adskiller det fra den tjenestefrihed, der gives i henhold til artikel 40.

b) Publikationer

1. Ifølge artikel 17, stk. 2, kan "tjenestemanden [eller den ansatte] hverken alene eller i samarbejde med tredjemand, uden samtykke fra ansættelsesmyndigheden, offentliggøre eller lade offentliggøre tekster, der vedrører den virksomhed, som udøves af Fællesskaberne. Dette samtykke kan kun nægtes, såfremt den påtænkte offentliggørelse vil kunne skade Fællesskabernes interesser".

2. Derfor skal ethvert udkast til publikation, der vedrører Fællesskabernes virksomhed, fremsendes i sin helhed til den kompetente myndighed ad tjenestevejen sammen med den formular, der er udarbejdet til dette formål, og det kan kun offentliggøres, hvis ansættelsesmyndigheden udtrykkeligt giver sit samtykke hertil. For at kunne vurdere, om en publikation, som vedrører Fællesskabernes virksomhed, er forenelig med tjenestens interesser, skal den kompetente myndighed have en udtalelse fra den pågældende tjenestemands eller ansattes overordnede. Hvis den finder det nødvendigt, kan den indhente andre udtalelser, og den har bemyndigelse til at bedømme teksten under hensyntagen til institutionens ry. Tjenestemanden eller den ansatte skal give myndigheden en rimelig frist til at udtale sig, eventuelt også efter at have anmodet om oversættelse af udkastet. Samtykke til offentliggørelse kan kun nægtes, hvis den påtænkte offentliggørelse vil kunne skade Fællesskabernes interesser.

3. Generelt kan tjenestemanden eller den ansatte offentliggøre sine tekster, hvis han undlader at omtale sin stilling og anfører, at de holdninger, der gives udtryk for i teksterne, kun forpligter forfatteren, hvilket giver den bedste mulighed for at bevare institutionens image og ry.

4. Uden for tjenesten og i det omfang, Den Europæiske Unions aktiviteter ikke berøres heraf, har tjenestemanden generelt fuld frihed til at deltage i et samarbejde om publikationer af litterær, kunstnerisk, videnskabelig og anden karakter. I så fald optræder tjenestemanden som privatperson og kan ikke henvise til, at han er ansat ved en EU-institution.

II. TJENSTLIGE PLIGTER

Det er tjenestemandens og den ansattes opgave at tjene institutionen og udføre de opgaver, der bliver ham pålagt. Dette medfører forskellige andre pligter: pligt til at stå til rådighed, pligt til at udføre sit arbejde, pligt til at rette sig efter, bistå og rådgive sine foresatte, pligt til samarbejde og pligt til at opfylde sine personlige pligter og iagttage gældende lovgivning og politiets forskrifter.

A. Pligt til at stå til rådighed

1. "En tjenestemand [eller ansat] skal til enhver tid stå til rådighed for sin institution" (artikel 55). Han skal overholde tjenestens daglige arbejdstider og respektere den ved lov fastsatte arbejdstidslængde og ferieordningerne og kan ikke udeblive fra tjenesten uden tilladelse eller nærmere begrundelse.

2. Ifølge denne bestemmelse kan institutionen af hensyn til tjenestens interesser og inden for de grænser, der er fastsat i vedtægtens artikel 56, pålægge tjenestemanden at udføre overarbejde, kalde ham tilbage fra ferie, afslå hans ferieanmodning eller annullere en given tilladelse til at holde ferie.

3. For bedre at kunne opfylde pligten til at stå til rådighed skal tjenestemanden ifølge vedtægten tage bopæl på tjenestestedet: "Tjenestemanden [eller den ansatte] skal tage bopæl på tjenestestedet eller i en sådan afstand fra dette, at han ikke hindres i udførelsen af sit arbejde" (artikel 20).

4. Denne bestemmelse indebærer, at tjenestemanden eller den ansatte ikke kan unddrage sig pligten til at meddele institutionen sin personlige adresse (se formular til ændring af privatadresse). Angivelsen af den personlige adresse giver institutionen mulighed for at lade tjenestemanden eller den ansatte registrere hos de kompetente nationale myndigheder med de faktiske, juridiske og praktiske følger, som en sådan registrering medfører. Den pågældende oplysning behandles fortroligt.

5. Artikel 60 er en udvidelse af denne bestemmelse. Det er heri fastsat, at en tjenestemand eller ansat, der ønsker at tilbringe sin sygeorlov på et andet sted end sit tjenestested, forinden skal indhente ansættelsesmyndighedens samtykke. Efter at have indhentet udtalelse fra den rådgivende læge giver ansættelsesmyndigheden sit samtykke for en bestemt periode og en bestemt adresse. En tjenestemand eller ansat på sygeorlov kan til enhver tid underkastes lægekontrol på institutionens foranledning. Han kan disciplinært drages til ansvar, hvis han nægter den kontrollerende læge mulighed for at gennemføre denne kontrol eller forsinker den uden vigtige sundhedsmæssige årsager. Hvis en tjenestemand eller ansat på sygeorlov forlader tjenestestedet uden tilladelse, betragtes det som ukorrekt udeblivelse.

Efter den bevilgede periode skal tjenestemanden eller den ansatte på ny tage ophold på tjenestestedet.

B. Pligt til at udføre sit arbejde

1. "Tjenestemanden [eller den ansatte] er ansvarlig for gennemførelsen af de opgaver, der bliver pålagt ham" (artikel 21). Han udfører det arbejde, som hører til hans stilling, og kan ikke læsse det over på sine kolleger uden at risikere afskedigelse på grund af utilstrækkelig faglig indsats (artikel 51). Selv om han finder, at denne beskæftigelse ikke er passende for ham, skal han fortsætte med at udføre sit arbejde på tjenestestedet, indtil han i givet fald kan blive forflyttet til en anden stilling. Pligten til at udføre sit arbejde indebærer også pligt til at samarbejde med kollegerne og sans for teamwork.

2. Pligten til at udføre sit arbejde er undertiden kombineret med pligten til at bære uniform. I så fald vælges og betales uniformen af institutionen.

3. I henhold til artikel 22

"kan det pålægges tjenestemanden [eller den ansatte] helt eller delvis at erstatte tab, som påføres Fællesskaberne som følge af grove personlige fejl ved udøvelsen af eller i forbindelse med hans hverv.

Afgørelse herom ledsaget af grunde skal træffes af ansættelsesmyndigheden under iagttagelse af de for disciplinærsager gældende formaliteter."

Ifølge artikel 22 skal tjenestemænd eller ansatte således hæfte for tab, som skyldes grove personlige fejl, og der gives Domstolen fuld prøvelsesret med hensyn til sager, der er indbragt for Domstolen i henhold til denne bestemmelse.

C. Pligt til at rette sig efter, bistå og rådgive sine foresatte

1. Tjenestemanden eller den ansatte udfører sit arbejde i overensstemmelse med de givne instrukser. Uanset hans tjenstlige rang er han undergivet sine foresatte og institutionens myndighed. Endvidere "skal tjenestemanden [eller den ansatte] uanset tjenstlig rang bistå og rådgive sine foresatte" (artikel 21, stk. 1), hvilket vil sige, at han skal samarbejde aktivt og loyalt med sine foresatte, informere og oplyse dem, foreslå forskellige initiativer og løsninger og klart give udtryk for sin mening. Under udførelsen af sit arbejde må tjenestemanden ikke tage hensyn til personlige interesser.

2. Til denne pligt til at bistå og rådgive kommer også en pligt til hensynsfuld og korrekt opførsel over for de personer, som institutionen har givet en overordnet stilling. Retten i Første Instans har erklæret, at tjenestemanden eller den ansatte skal afholde sig fra enhver form for adfærd, der kan opfattes som et angreb på den værdighed og respekt, der tilkommer institutionen og dens autoriteter (dom afsagt af Retten i Første Instans den 26. november 1991 i sag T-146/89).

3. I stk. 2 hedder det, at "en tjenestemand [eller ansat], der har til opgave at lede en tjenestegren, er ansvarlig over for sine foresatte for udøvelsen af de beføjelser, han har fået overdraget, samt for udførelsen af de af ham givne ordrer. Hans underordnedes ansvar fritager ham ikke på nogen måde for hans eget ansvar".

4. Den tjenestemand eller ansatte, der har fået en overordnet stilling, har beføjelse til at give ordrer og pligt til at stå inde for disse, både hvad angår indhold og gennemførelse, og kan ikke fralægge sig dette ansvar. En sådan tjenestemand eller ansat kan hverken undlade at udføre eller ændre en ordre, som han har fået af sine foresatte. Beføjelserne som overordnet indebærer også, at den foresatte har pligt til at lytte til og bekymre sig om sine underordnede.

5. Der er grænser for pligten til at være lydig over for sine foresatte: "Hvis en tjenestemand [eller ansat] anser en modtagen ordre for uretmæssig eller er af den mening, at udførelsen heraf kan medføre alvorlige ulemper, skal han meddele sin foresatte dette, om nødvendigt skriftligt. Bekræfter denne ordren skriftligt, skal tjenestemanden udføre den, for så vidt den ikke strider mod straffelovgivningen eller mod gældende sikkerhedsbestemmelser" (artikel 21). Således har respekten for den foresatte i medfør af denne bestemmelse forrang, medmindre den uretmæssige ordre strider mod straffelovgivningen eller indebærer fare for tings og personers sikkerhed.

6. Alle tjenestemænd gør tjeneste i Europa-Parlamentet som sådant for at give dette mulighed for på bedste vis at udføre de opgaver, det har fået pålagt i kraft af traktaterne. Med henblik herpå handler han fuldstændig upartisk, retfærdigt og neutralt, idet han udelukkende har institutionens og Den Europæiske Unions interesser for øje. I denne ånd og under nøje overholdelse af de retlige og administrative regler for opbygningen af og strukturen i beføjelserne som led i institutionens interne hierarki yder tjenestemanden assistance til EP-medlemmerne og bestræber sig på, så vidt det er i hans magt, at gøre det lettere for dem at udøve deres parlamentariske mandat. I betragtning af institutionens rolle og mål samt dens kollektive karakter sørger han omhyggeligt for ikke at prioritere den enkeltes interesser frem for almenvellet.

D. Pligt til at respektere kollegerne

1. I tjenesten må tjenestemanden eller den ansatte på ingen måde angribe sine kollegers værdighed, uanset hvilken lønklasse de er i, i form af en malplaceret opførsel eller aggressive eller ærekrænkende udtalelser. Sådan opførsel og sådanne udtalelser kan føre til disciplinære sanktioner.

2. Tjenestemanden eller den ansatte skal i øvrigt vise respekt for andre, over for såvel sine foresatte som sine kolleger og underordnede. Under ingen omstændigheder kan en adfærd tolereres, der viser en total mangel på respekt, såsom modstand mod at udføre modtagne instrukser, samarbejde med eller assistere en overbebyrdet kollega, eller fremmøde i tjenesten i en tilstand, der ikke er forenelig med den værdighed, der er forbundet med udøvelsen af tjenestemandens funktioner.

E. Pligt til at påtage sig en tjenestemands ansvar

Enhver tjenestemands eller ansats ansvar er ikke blot personligt, men også generelt. Solidaritet og korpsånd skal være det dominerende, idet den enkelte på sit niveau er ansvarlig for, at generalsekretariatet er velfungerende. Ingen kan gemme sig bag sin jobbeskrivelse for at undgå at beskæftige sig med funktionsfejl, som han burde have haft kendskab til. F.eks. skal det omgående meddeles, når der konstateres en defekt ved Parlamentets bygning.

F. Pligt til at samarbejde

1. Under overholdelse af den enkelte persons rettigheder garanterer institutionen et miljø og en åbenhed, der gør det muligt at behandle eventuelle problemer internt, så snart de viser sig. Under en administrativ undersøgelse, som skal gennemføres rimeligt hurtigt, har enhver tjenestemand eller ansat pligt til at samarbejde i fuld udstrækning og fremlægge alle oplysninger, han råder over, og som behøves under undersøgelsen, samt afgive nyttige forklaringer.

2. Endvidere har enhver tjenestemand eller ansat pligt til at præstere et nært samarbejde under kontrolforanstaltninger, der officielt gennemføres af de kompetente fællesskabsinstitutioner og -organer, såsom Revisionsretten, Ombudsmanden og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), idet han yder enhver nødvendig assistance og fremlægger de oplysninger, der ønskes i forbindelse med undersøgelsen eller kontrolforanstaltningen.

3. I overensstemmelse med hvad institutionerne har forpligtet sig til med hensyn til bekæmpelse af svig, skal enhver tjenestemand eller anden ansat, som får kendskab til forhold, der lader formode, at der kunne foreligge tilfælde af svig, bestikkelse eller enhver anden form for ulovlig aktivitet eller alvorlige forhold i forbindelse med udøvelsen af arbejdsmæssige aktiviteter, omgående underrette sin foresatte eller, såfremt han finder det hensigtsmæssigt, sin generalsekretær eller Kontoret for Bekæmpelse af Svig direkte (Præsidiets afgørelse af 25. oktober 1999).

4. I den forbindelse skal det understreges, at oplysningspligten faktisk forudsætter, at tjenestemanden eller den ansatte selv har kendskab til "forhold", der lader formode, at der kunne foreligge tilfælde, der kan undersøges af OLAF. Rygter og formodninger udgør ikke sådanne "forhold". Desuden siger det sig selv, at ophavsmanden til en ondsindet anklage har det personlige ansvar herfor. I den interinstitutionelle aftale er det endvidere fastsat, at en tjenestemand eller anden ansat, hvis det fremgår, at den pågældende kan være personligt involveret, skal underrettes hurtigt, såfremt der ikke er risiko for, at dette skader undersøgelsen. Under alle omstændigheder kan der ikke drages konklusioner, som med navns nævnelse berører en tjenestemand eller anden ansat, ved undersøgelsens afslutning, uden at den pågældende har fået mulighed for at udtale sig om de faktiske omstændigheder, der berører ham.

G. Opfyldelse af personlige pligter og pligt til at iagttage gældende lovgivning og politiets forskrifter (artikel 23)

"De privilegier og immuniteter, der tilkommer tjenestemænd [og andre ansatte], er udelukkende givet i Fællesskabernes interesse. Medmindre andet er bestemt i protokollen vedrørende privilegier og immuniteter, er tjenestemænd [eller andre ansatte] hverken fritaget for opfyldelse af deres personlige pligter eller for iagttagelse af gældende lovgivning og politiets forskrifter."

H. Beskyttelse af tjenestemænd og andre ansatte

1. Som en modvægt til de pligter, der påligger tjenestemænd og andre ansatte, har institutionen pligt til at beskytte disse, jf. vedtægtens artikel 24 og 26.

2. Den skal ikke blot yde tjenestemanden eller den ansatte bistand samt forsvare ham mod trusler, krænkelser og injurier mod hans person eller familie eller formue, men skal som led i sin pligt til at bekymre sig om ham i alle sine afgørelser tage hensyn til tjenestemænds og andre ansattes legitime interesser.

3. Institutionen skal i øvrigt sikre, at akterne vedrørende den enkelte samt de edb-oplysninger, der ligger i personaleforvaltningssystemerne, altid behandles fortroligt.

III. KONTAKTEN MED BORGERNE

1. Det europæiske tjenestemandssystem skal være både åbent og tilgængeligt for borgerne. De afgørelser, der træffes på fællesskabsniveau, berører nemlig i stigende grad de forskellige sider af dagliglivet.

2. I den forbindelse er det stærkt påkrævet at træffe de nødvendige forholdsregler for at tilpasse Europa-Parlamentets forvaltningsmetoder og administrative kultur, således at der sikres en bedre kommunikation med offentligheden.

3. Med "offentligheden" menes alle fysiske og juridiske personer (unionsborgere, tredjelandsborgere, økonomiske beslutningstagere etc.), hvad enten de handler individuelt eller via repræsentanter, såsom advokater eller interessegrupper.

4. Tjenestemanden eller den ansatte skal under udførelsen af sit arbejde og ved behandlingen af en anmodning eller en sag undgå enhver form for forskelsbehandling på grund af nationalitet, køn, race eller etnisk oprindelse, kultur, religion, alder, sprog, seksuel orientering eller fysisk tilstand. Han må ligeledes heller aldrig misbruge de beføjelser, han har fået overdraget i forbindelse med udførelsen af sit arbejde.

5. Tjenestemanden eller den ansatte har pligt til at opføre sig korrekt, venligt og forekommende ved kontakt med offentligheden. Hans svar skal være objektive, høflige, præcise og hurtige.

A. Åbenhed i forvaltningen

1. Enhver skriftlig henvendelse fra en person udefra til et kontor i Europa-Parlamentet skal hurtigt bekræftes modtaget med angivelse af efternavn, fornavn samt stilling og kontoradresse på den tjenestemand eller anden ansat, der behandler den. Disse oplysninger skal fremgå af enhver korrespondance til den person, der har henvendt sig. Svaret, der skal gives inden for en frist på 45 dage, jf. Præsidiets afgørelse af 10. juli 1997, formuleres på det officielle EU-sprog, som vedkommende har anvendt.

2. Tjenestemanden eller den ansatte har ikke pligt til at bekræfte modtagelse af henvendelser, der er urimelige f.eks. i kraft af deres antal, gentagne indhold eller systematiske karakter.

3. Indgår en henvendelse fejlagtigt til en administrationsafdeling, videresender tjenestemanden eller den ansatte den omgående til den relevante administrationsafdeling og meddeler det til afsenderen.

4. I enhver afgørelse med ophavsmandens underskrift angives vedkommendes efternavn, fornavn og stilling.

5. Tjenestemanden eller den ansatte skal klart angive årsagerne til en negativ afgørelse.

6. Kan der gøres indsigelse mod en afgørelse, skal dette klart fremgå, og det skal oplyses på hvilke betingelser.

7. Har en tjenestemand eller anden ansat et arbejde, hvor han har kontakt med offentligheden, skal han besvare telefoniske henvendelser og/eller e-post så hurtigt som muligt. Ved fravær skal telefoniske henvendelser og e-post omledes til den kollega, der afløser ham og/eller har vagt. Den foresatte har pligt til at sørge for, at der er en vagttjeneste.

8. Tjenestemænd og andre ansatte med kontakt til offentligheden og især den tjenestemand, der har til opgave at organisere udvælgelsesprøver uden for institutionen, skal besvare de spørgsmål, de interesserede stiller, inden for de grænser, procedurereglerne og den administrative praksis sætter.

9. Ethvert upræcist eller ukorrekt spørgsmål skal sendes tilbage til afsenderen med en opfordring til at foretage en nærmere præcisering.

B. Aktindsigt i Europa-Parlamentets dokumenter

1. I artikel 255 i de konsoliderede traktater om Den Europæiske Union stadfæstes offentlighedens ret til aktindsigt i Europa-Parlamentets dokumenter. I Præsidiets afgørelse af 10. juli 1997 om dette spørgsmål (offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende L 263 af 25. september 1997, side 27) fastlægges de nærmere betingelser for denne aktindsigt (artikel 255, stk. 3).

2. Denne ret gælder udelukkende færdiggjorte og ikke-fortrolige dokumenter, og den sigter ikke på dokumenter under en afgørelses forberedelsesfase. Den kan ikke længere udøves, når dokumenterne allerede er offentliggjort. Den finder ikke anvendelse på dokumenter udarbejdet i forbindelse med en tjenesteydelseskontrakt, der er gennemført med rent interne mål for øje i en eller flere afdelinger i institutionen.

3. Stammer de ønskede dokumenter fra en anden EU-institution eller et andet EU-organ eller enhver anden national eller international organisation, skal den kompetente tjenestemand eller ansatte opfordre den, der har fremsat anmodningen, til at henvende sig direkte til den pågældende institution eller anden ophavsmand til dokumentet, idet han om muligt giver de hertil nødvendige oplysninger.

4. Den pågældende tjenestemand eller ansatte søger at finde en løsning i forbindelse med ufuldstændige anmodninger eller anmodninger vedrørende omfangsrige dokumenter, idet han eventuelt orienterer den, der har fremsat anmodningen, om, hvor meget det koster at fremsende dokumenterne.

5. Den tjenestemand eller ansatte, der har modtaget henvendelsen, har ikke pligt til at behandle anmodninger, der er urimelige f.eks. i kraft af deres antal, gentagne indhold eller systematiske karakter.

6. Generalsekretæren eller dennes delegerede svarer på institutionens vegne efter forslag fra de pågældende organer eller afdelinger.

7. Inden 45 dage efter at anmodningen er modtaget, orienterer tjenestemanden eller den ansatte den, der har fremsat anmodningen, om enten det positive svar på hans henvendelse eller den kompetente afdelings planer om at foreslå institutionen at give ham et negativt svar. I sidstnævnte tilfælde orienteres den, der har fremsat anmodningen, ligeledes om begrundelsen for disse planer og om, at han har en frist på 45 dage til at udforme en anmodning til bekræftelse af den første, idet han ellers betragtes som havende givet afkald på sin oprindelige anmodning.

8. Nægter det kompetente organ at give aktindsigt i et dokument (inden for 45 dage efter at anmodningens modtagelse er blevet bekræftet), orienterer tjenestemanden eller den ansatte hurtigst muligt og skriftligt den, der har fremsat anmodningen, herom. Afgørelsen skal være behørigt begrundet, og mulighederne for at gøre indsigelse mod den skal angives heri, f.eks. ved en domstol eller klage til Ombudsmanden.

C. Indsamling af data og bevarelse af oplysninger

Skal Europa-Parlamentet indsamle oplysninger eller data hos offentligheden, kan disse oplysninger, medmindre de pågældende personer eller instanser udtrykkeligt har givet deres samtykke, og når det formål er opfyldt, hvortil de indsamledes, kun bevares med henblik på behandling i historisk, statistisk eller juridisk øjemed.

D. Klager

1. Offentligheden har ret til at indgive klage over eventuelle overtrædelser af bestemmelserne i kapitel III.

2. Til behandling af sådanne klager udpeges en ansvarlig i Generaldirektoratet for Personale under generaldirektørens myndighed.

3. Den klageansvarlige meddeler det pågældende generaldirektorat, hvad offentligheden ønsker undersøgt, og sikrer en retmæssig og rimelig gennemførelse heraf.

KONKLUSIONER

1. Ifølge vedtægten og dens forfatteres ønsker giver tjenesten i Det Europæiske Fællesskab tjenestemanden en særlig værdighed, uanset hans arbejdes karakter, hans beføjelsers betydning eller hans placering i hierarkiet. Modsat giver det ham også visse pligter og kræver, at han udviser en adfærd, som er forenelig med denne værdighed. Personer, som ansættes i EU-institutionerne, skal have kendskab til disse krav, som udelukkende tjener Fællesskabets interesser, og forstå, at de garantier, der gives i vedtægten (fastansættelse, karriereforløb, løn, social sikring for den ansatte og hans familiemedlemmer også i tilfælde af hans død, ret til at få bistand og råd fra institutionen) ikke kun skal betragtes som løn for et arbejde og visse kvalifikationer, men også skal betragtes som kompensation for pligten til uafhængighed, uselviskhed og tilbageholdenhed samt loyalitet over for institutionen.

2. Med denne ligevægt mellem pligter og rettigheder har lovgiverne villet beskytte Fællesskabet, der skal varetage de fælles interesser for de stater, det består af, mod farerne for, at dets tjenestemænd og ansatte skulle udvise loyalitet over for aktører eller kræfter uden for Fællesskaberne. Dette ansættelsesforhold har sin rod i medlemsstaternes kultur og er præget af ånden fra 9. maj 1950.

(1) I henhold til den første protokol til konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser"betragtes det som passiv bestikkelse, at en tjenestemand med forsæt, direkte eller gennem tredjemand, anmoder om eller modtager fordele, uanset disses art, for sig selv eller for tredjemand, eller tager imod et løfte herom, for i strid med sine officielle pligter at udføre eller undlade at udføre en handling, der er omfattet af vedkommendes hverv eller udøvelsen heraf, og som skader eller vil kunne skade De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser."

(...)"... betragtes det som aktiv bestikkelse, at en person med forsæt, direkte eller gennem tredjemand, lover eller yder en tjenestemand en fordel, uanset dennes art, for ham selv eller for tredjemand, for at han i strid med sine officielle pligter foretager eller undlader at foretage en handling, der er omfattet af hans hverv eller udøvelsen heraf, og som skader eller vil kunne skade De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser.".