*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 15. december 1981

om praeferencetariffen for naturgas til gartneriet i Nederlandene

(Den nederlandske tekst er den eneste autentiske)

(82/73/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 1035/72 af 18. maj 1972 om den faelles markedsordning for frugt og groensager (1) og Raadets forordning (EOEF) nr. 234/68 af 27. februar 1968 om oprettelse af en faelles markedsordning for levende planter og blomsterdyrkningens produkter (2),

efter i overensstemmelse med traktatens artikel 93, stk. 2, foerste afsnit, at have givet de interesserede parter lejlighed til at fremsaette deres bemaerkninger og under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

i de nordlige lande i Det europaeiske Faellesskab finder en vaesentlig del af groensags- og blomsterproduktionen sted i opvarmede vaeksthuse, og Nederlandene, der alene tegner sig for 31 % af de vaeksthusproducerede tomater i Faellesskabet, 36 % af salatproduktionen, 65 % af produktionen af drueagurker og ca. 30 % af blomsterproduktionen, eksporterer hovedparten af vaeksthusproduktionen;

udgifterne til opvarmning udgoer en vaesentlig omkostningsfaktor i forbindelse med vaeksthusproduktionen af groensager og blomster, og udgifterne varierer staerkt fra medlemsstat til medlemsstat alt efter, hvilket braendsel der anvendes af gartneriet i den enkelte medlemsstat, og som foelge af at vilkaarene for prisdannelsen for mineralolieprodukter er forskellige i medlemsstaterne;

de af gartnerne betalte braenselspriser, eksklusive afgifter, udtrykt i ERE (3), svarende til 1 000 m3 (4) gas, var i november 1981 saaledes foelgende:

Gartneri (5)

1.2.3.4 // // // // // // Gas // Svaer braendsels- olie // Let fyrings- olie // // // // // Nederlandene // 117,9 // 152,0 // // Det forenede Kongerige // // 157,1 // // Italien // // 141,8 // 231,4 // Belgien // // 141,4 // 247,4 // Danmark // // 154,0 // 254,3 // Irland // // // 266,8 // Tyskland // // // 238,3 // Frankrig // // // 241,3 // // // //

i Nederlandene foreligger der desuden en saerlig grund til konkurrencefordrejning som foelge af saertariffen for naturgas, der leveres til gartneriet;

efter at have konstateret, at anvendelsen af svaer braendselsolie i gartneriet medfoerte en betydelig luftforurening, fandt den nederlandske regering, at en omlaegning til anden form for energi var paakraevet, og i dette oejemed begunstigede den gartneriets omstilling til naturgas; for at goere omstillingen mere attraktiv blev der truffet to foranstaltninger; for det foerste med hensyn til selve ivaerksaettelsen, idet der blev ydet statsstoette til fremme af de fornoedne investeringer, for det andet med hensyn til forbindelsen mellem gartnerierne og gasdistributionsselskaberne, idet der blev indgaaet en aftale med det formaal at skabe en vis prisstabilitet for naturgas; foelgen heraf er, at der eksisterer en saertarif for gartneriet;

for naervaerende daekkes 95 % af gartneriets energiforbrug ved naturgas;

for at kunne vurdere denne specielle situation maa foelgende forhold i Nederlandene tages i betragtning:

1. naturgasproduktionen varetages af Nederlandse Aardgasmaatschappij (NAM),

2. transport, import og salg til de stoerste kunder paa transportnettet varetages af N.V. Nederlandse Gasunie i Groningen, herefter benaevnt Gasunie,

3. distributionen til de mindre forbrugere varetages af lokale selskaber, der er sammensluttet i Vereniging van exploitanten van gasbedrijven, herefter benaevnt VEGIN;

det direkte salg fra Gasunie udgoer ca. 45 % af den distribuerede gasmaengde; Gasunie forsyner 136 distributionsselskaber, 29 elektricitetsvaerker, 389 store industrivirksomheder, samt gartneriet, der som helhed er repraesenteret ved »Landbouwschap«;

Gasunie afslutter individuelle standardkontrakter med storaftagerne uanset forbrugerkategori; gasleverancerne til storaftagerne omfatter over 170 000 m3 om aaret, saavel direkte som indirekte leverancer; for at kunne gennemfoere en regelmaessig justering af tarifferne, som ikke er ens for alle forbrugerne, forhandler Gasunie normalt tarifaftaler uden for standardkontrakterne, idet der tages hensyn til den specielle situation for den paagaeldende erhvervsgren;

Gasunie har afsluttet kontrakter med VEGIN, hvori bl.a. er fastsat, at samme tarif kan anvendes saavel paa koeb paa mellem 30 000 m3 og 170 000 m3 som paa koeb paa ud over 170 000 m3 om aaret; denne mulighed er blevet udnyttet i forbindelse med gartneriet, og gartnerivirksomhederne drager saaledes fordel af en nedsat tarif gaeldende fra et forbrug paa 30 000 m3 og opefter, medens den nedsatte industritarif foerst gaelder fra koeb paa 170 000 m3 aarligt;

pr. 1. december 1981 laa de paa ovennaevnte vilkaar forhandlede gastariffer paa 39,930 cent/m3 for hele 1981 for saa vidt angaar de mindre aftagere inden for industrien med et aarligt forbrug paa hoejst 170 000 m3; ifoelge kontrakten mellem VEGIN og Gasunie er denne pris knyttet til braendselsolieprisen for de 15 forudgaaende maaneder; prisjusteringen finder sted én gang aarligt, og fra 1. januar 1982 aendres prisaftalen; efter al sandsynlighed kommer tariffen til at ligge paa mellem 46 og 50 cent/m3;

kontrakten VEGIN-Gasunie fastsaetter, at der én gang i loebet af de fem aar sker genforhandling af justeringen af de forskellige kontrakter; resultatet af disse forhandlinger skal forelaegges af VEGIN for selskabets medlemmer, og Gasunie skal forelaegge oekonomiministeren aftalen og priserne til godkendelse;

med hensyn til tarifferne for storforbrugerne inden for industrien maa der skelnes mellem nye og gamle kontrakter; hvad de nye industrikontrakter angaar, blev der fastsat foelgende tariffer pr. 1. juli 1981:

170 000 - 1 000 000 m3: 42,5 cent/m3,

1 mio - 10 mio m3: 41,5 cent/m3,

10 mio - 50 mio m3: 41,1 cent/m3,

over 50 mio m3: 39,7 cent/m3;

disse tariffer blev aendret pr. 1. oktober 1981; tariffen for leverancer paa 170 000 - 1 mio m3 blev forhoejet fra 42,5 cent/m3 til 43,5 cent/m3;

de tariffer, der anvendes over for storforbrugerne justeres kvartalsvis i forhold til en paritetspris paa svaer braendselsolie; denne pris beregnes paa grundlag af maksimumsprisen paa svaer braendselsolie leveret frit forbruger, eksklusive skatter, i overensstemmelse med oekonomiministeriets bekendtgoerelse om priser paa mineralolieprodukter; beregningen sker paa grundlag af varmemaengdeaekvivalenten 1 000 kg svaer braendselsolie (3 500 Redwood I sekunder) for 1 283 m3 naturgas; markedsprisen paa svaer braendselsolie kan vaere lavere end denne ved lov fastsatte maksimumspris;

den maksimumspris, der anvendes ved beregningen, fastsaettes for svaer braendselsolie med et svovlindhold paa 2 %; den ligger 33 fl./ton over den pris for svaer braendselsolie med 3,5 % svovlindhold, der almindeligt anvendes andre steder; det betyder, at paritetsprisen for gas er mindst 2,5 cent hoejere end den ville have vaeret, hvis der som grundlag var anvendt braendselsolie med hoejt svovlindhold; med hensyn til de gamle kontrakter blev industritariffen fastsat til foelgende fra 1. april 1981:

31,025 cent/m3 for leverancer paa indtil 1 mio m3,

30,755 cent/m3 for leverancer fra 1 til ca. 8,8 mio m3,

30,495 cent/m3 for leverancer paa over 8,8 mio m3;

hvad disse gamle kontrakter angaar, foelger prisen den pris, der gaelder for svaer braendselsolie; den paritetspris, der skal fastlaegges, kan i et aar ikke overskride gennemsnitsprisen for de to foregaaende aar, forhoejet med 25 %; da der ikke foreligger praecise oplysninger fra de nederlandske myndigheder, er der intet materiale til raadighed med hensyn til antallet af fortsat loebende kontrakter, de paagaeldende gasmaengder og kontrakternes samlede varighed; under alle omstaendigheder gaelder tarifforholdet kun indtil kontraktens udloeb, og i 1982 vil alle de gamle kontrakter vaere udloebet;

med hensyn til gartneriet fastsaetter den seneste aftale mellem Gasunie og Landbouwschap af 13. maj 1981 tariffen til 27,9 cent/m3 pr. 1. juli 1981; aftalen fastsaetter en forhoejelse paa 2,5 cent/m3 pr. 28. december 1981, hvilket giver en tarif paa 30,4 cent/m3; denne pris gaelder for koeb paa over 30 000 m3; for leverancer paa indtil 30 000 m3 gaelder samme pris som for mindre forbrugere inden for industrien, dvs. 39,930 cent/m3;

i henhold til den gaeldende aftale skal forskellen mellem gartneritariffen og industritariffen formindskes i fem lige store dele og i perioder à seks maaneder fra april 1982; fra 1. oktober 1982 bliver denne tarif ligeledes indeksreguleret efter paritetsprisen for braendselsolie, der tjener som grundlag for revisionen af tariffen for storforbrugerne inden for industrien;

kontrakten mellem Landbouwschap og Gasunie omfatter koeb af ca. 3,5 mia m3 naturgas hvert aar; der er 14 000 gartnerivirksomheder, og det gennemsnitlige gasforbrug pr. gartnerivirksomhed ligger saaledes paa 250 000 m3 aarligt; de gennemsnitlige omkostninger i forbindelse med leverancerne af naturgas for et forbrug paa 250 000 m3 aarligt udgoer under hensyntagen til de forskellige tariffer efter forbrugsintervaller, foelgende paa nuvaerende tidspunkt

- for gartneriet 31,5 cent/m3,

- for industrien 41,1 cent/m3;

fordelen for en gartnerivirksomhed bliver saaledes 9,6 cent/m3, dvs. 23 % af industritarifvaerdien, dvs. en vinding paa 24 000 fl. pr. aar pr. virksomhed;

denne fordel kan meget vel blive stoerre som foelge af den nye tarif pr. 1. januar 1982 for mindre forbrugere, idet der forventes en tarif paa mellem 46 og 50 cent/m3;

der ydes en rabat paa 0,75 cent paa prisen pr. forbrugt kubikmeter for gas, der leveres inden for provinserne Groningen, Friesland og Drenthe og i omraadet i provinsen Overijssel, som ikke er taget i betragtning i ovennaevnte tariffer; det drejer sig om en tarifreduktion af handelsmaessig art, som det selskab, der varetager naturgasdistributionen, har besluttet, og den indroemmes de forbrugere, der er etableret i umiddelbar naerhed af gasforekomsterne i Groningen;

Gasunie er et privatretligt selskab, hvis kapital for 40 % ejes af Staatsmijnen (der ifoelge lov udelukkende udoever virksomhed paa grundlag af markedsreglerne, og hvis kapital 100 % ejes af den nederlandske stat), for 10 % af den nederlandske stat, for 25 % af Bataafsche Petroleummaatschappij (Royal Dutch Shell) og for 25 % af Esso Nederland N.V. (Standard Oil Company - New Jersey); de standardkontrakter og de prisaftaler, som dette selskab indgaar, er saaledes privatretlige kontrakter; statens udbytte af den virksomhed, Gasunie udoever, kan opdeles i to hovedposter: skat paa bruttofortjenesten, og deltagelse i nettoudbyttet, efter fradrag af skat; skatten udgoer 45 % og statens indtaegter fra Gasunie kan saaledes saettes til 72,5 % af det samlede udbytte; Gasunie administreres af en bestyrelse, der kan taelle fra otte til tolv medlemmer, hvoraf en eller to udpeges af oekonomiministeren og de andre vaelges af aktionaerernes generalforsamling; direktoeren vaelges af generalforsamlingen paa en dobbeltliste, som bestyrelsen foreslaar, og som er godkendt af oekonomiministeren; bestyrelsen taeller paa nuvaerende tidspunkt otte medlemmer, hvoraf et medlem er udpeget af staten, tre repraesenterer Staatsmijnen og to repraesenterer hvert olieselskab; prisfastsaettelserne kraever tilslutning fra bestyrelsen med 3/4 af stemmerne, og virksomhederne Shell og Esso kan derfor modsaette sig afgoerelser, der ikke er i overensstemmelse med deres interesser;

imidlertid har oekonomiministeren siden 1963 ved en aftale med Gasunie forbeholdt sig ret til at godkende salgspriser og leveringsbetingelser for leverancerne til de offentlige distributoerer i Nederlandene, hvorimod godkendelsen er begraenset til prisstoerrelsen med hensyn til de oevrige leverancer; ministeren har ligeledes ret til at godkende investeringerne i ledningsnet og andre transportmidler samt oplagring, og ogsaa med hensyn til planen for gasafsaetningen; den nederlandske regering har saaledes meddelt, at »de af Gasunie fastsatte betingelser og tariffer skal godkendes af oekonomiministeren, og at Gasunie har forpligtet sig til ikke at indgaa aftaler om gasleverancer, der ikke er i overensstemmelse med det prisniveau, som i sidste led er godkendt af ministeren for den paagaeldende aftagergruppe paa tidspunktet for disse aftalers indgaaelse; ministerens ret falder inden for rammerne af den normale priskontrol«;

oekonomiministeren raader desuden over visse befoejelser med hensyn til gaspriser; i medfoer af artikel 2 i lov af 19. december 1974 (1) om pris- og tarifregler for levering af naturgas (lov om priserne paa naturgas) »kan oekonomiministeren, hvis naturgassen leveres til en pris, der efter hans opfattelse ligger under gassens vaerdi, forbyde at levere eller lade levere naturgas i Nederlandene eller til udlandet til en pris, der ligger under den af ham fastsatte«; i medfoer af artikel 2, § 3, i samme lov kan oekonomiministeren fastsaette forskellige priser for forskellige kategorier af gas; ifoelge oplysninger fra den nederlandske regering er denne lov, skoent den fortsat er i kraft, ikke hidtil blevet anvendt;

Nederlandene

a) tegner sig for oejeblikket for

- 65 % af vaeksthusproduktionen af agurker og drueagurker i Faellesskabet,

- 36 % af salatproduktionen og

- 31 % af tomatproduktionen,

b) og eksporterer

- 81 % af landets tomatproduktion,

- 76 % af produktionen af agurker og drueagurker,

- 80 % af produktionen af snitblomster;

Forbundsrepublikken Tyskland alene aftager

- 78 % af tomateksporten,

- 88 % af eksporten af agurker og drueagurker,

- 85 % af eksporten af blomster og blomsterknopper fra Nederlandene;

udfoerselen af blomster har i stigende grad trykket det tyske marked siden 1975; udfoerselen af disse produkter til Det forenede Kongerige, Danmark, Belgien og Frankrig er steget betydeligt siden 1974; i disse lande er bedrifterne med vaeksthusproduktion i fare for at forsvinde;

II

Kommissionen har paa grundlag af sin undersoegelse vedroerende konkurrencefordrejningen i vaeksthusgartnerisektoren (2) konstateret, at praeferencetariffen for naturgas til gartneriet i Nederlandene giver denne sektor en vedvarende fordel, der paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer konkurrencen, og den har derfor besluttet at undersoege, om tariffen opfylder betingelserne i traktatens artikel 92 ved at indlede proceduren i traktatens artikel 93, stk. 1; efter denne undersoegelse finder Kommissionen, at de saerlige fordele, der indroemmes via Gasunie i form af favoertariffer, udgoer en stoette, som ikke er forenelig med faellesmarkedet i den i traktatens artikel 92, stk. 1, omhandlede betydning, og den har den 7. november 1980 indledt proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til stoetten;

den nederlandske regering svarede Kommissionen den 24. december 1980, at den saerlige gartneritarif for naturgas foelger af en frit forhandlet kontrakt mellem Gasunie og Landbouwschap, og at den ikke kan sidestilles med statsstoette; den oplyste, at forhandlinger var ivaerksat med henblik paa at forhoeje den saerlige gartneritarif;

ved udgangen af maj 1981 underrettede den nederlandske regering Kommissionen om, at gartneritariffen ifoelge en ny aftale mellem Gasunie og Landbouwschap ville blive forhoejet 5,5 cent inden den 28. december 1981, og at den resterende forskel mellem gartneritariffen og industritariffen gradvis ville blive udlignet mellem den 1. april 1982 og den 1. april 1984; den 25. juni 1981 (3) meddelte Kommissionen den nederlandske regering, at den ikke kunne afslutte proceduren i henhold til artikel 93, stk. 2, medmindre fristen for gartneritariffens udligning med industritariffen blev afkortet betydeligt, og Kommissionen understregede denne stillingtagen ved brev af 29. oktober 1981, i hvilket den desuden anmodede den nederlandske regering om at forsikre, at forskellen mellem de to tariffer ikke ville blive oeget i forhold til den nuvaerende forskel;

den nederlandske regering har ikke afgivet noget praecist svar angaaende disse to forhold;

flere medlemsstater og andre interesserede parter har meddelt Kommissionen deres bemaerkninger; alle undtagen Landbouwschap anser, at praeferencetariffen for naturgas til gartneriet i Nederlandene udgoer en stoette i den i traktatens artikel 92, stk. 1, omhandlede betydning, og at den er uforenelig med faellesmarkedet, da den paavirker handelen mellem medlemsstaterne og fordrejer konkurrencen ved at begunstige visse virksomheder; desuden er der givet udtryk for alvorlig bekymring med hensyn til de skadevirkninger, som denne foranstaltning kan medfoere for gartneriet i andre medlemsstater; under Raadets samlinger i juli, september og oktober 1981 udtrykte flere medlemsstater gentagne gange deres bekymring og redegjorde for det stigende pres, de var udsat for fra deres egne gartnerivirksomheder paa grund af den efter deres opfattelse illoyale konkurrence fra de nederlandske gartnerivirksomheder;

III

i henhold til artikel 31 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1035/72 og artikel 11 i forordning (EOEF) nr. 234/68 anvendes traktatens artikel 92-94 paa gartneriet;

i henhold til traktatens artikel 92, stk. 1, er stoette, som ydes ved hjaelp af statsmidler under enhver taenkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkaarene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med faellesmarkedet i det omfang, den paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne;

den pris, hvortil naturgas leveres til nederlandske gartnere, kan karakteriseres som praeferencetarif;

efter Kommissionens opfattelse falder en praeferencetarif ind under forbudet i traktatens artikel 92 stk. 1, naar foelgende tre betingelser er til stede:

1. den er til fordel for visse virksomheder eller visse produktioner, der konkurrerer med virksomheder i andre medlemsstater, og hvis produkter er genstand for handel mellem medlemsstaterne,

2. den er paalagt af de offentlige myndigheder,

3. den giver anledning til statsgodtgoerelse til distributionsselskabet eller anledning til faerre statsindtaegter;

praeferencetariffen for naturgas til gartneriet i Nederlandene betyder, at der vedvarende ydes denne sektor en fordel paa tre omraader:

- med hensyn til den fastsatte pris: der er fastsat en lavere pris for gartnerivirksomhederne end for industrivirksomhederne, saavel med hensyn til gamle som nye kontrakter,

- vedroerende leveringsbetingelserne: den nedsatte tarif gaelder fra 30 000 m3 for gartnerivirksomhederne, medens den for industrivirksomhederne foerst gaelder fra 170 000 m3,

- vedroerende kontrakternes revisionsbestemmelser: for de nye industrikontrakter sker indeksreguleringen af prisen paa braendselsolie kvartalsvis og for de mindre aftagere sker reguleringen én gang aarligt paa grundlag af et gennemsnit af priserne paa braendselsolie i 15 maaneder; for gartneriet derimod sker revisionen efter de ovenfor beskrevne saerbestemmelser;

det argument, ifoelge hvilket kontrakten mellem Landbouwschap og Gasunie omfatter en maengde paa ca. 3,5 mia m3/aar, kan ikke godkendes ved sammenligningen af gartneritariffen og tariffen for de individuelle industrivirksomheder, der forbruger omkring 250 000 m3/aar, da det i sidste omgang er den enkelte gartnerivirksomhed, der saerskilt indgaar leveringskontrakt; argumentet med hensyn til faerre omkostninger som foelge af, at gartneriproduktionen er centreret omkring de egne, der ligger naer gasforekomsterne, hvilket skulle reducere distributionsomkostningerne, kan heller ikke godtages, da der i disse omraader gaelder en ekstrarabat paa gasprisen paa 0,75 cent;

i ingen anden medlemsstat gaelder der for gartneriet eller for andre erhvervskategorier en saertarif for gas, der anvendes som braendsel, eller for andre energikilder, der udnyttes i gartneriet;

den endelige vurdering afhaenger af det spoergsmaal, om det faktisk drejer sig om en stoette, som ydes ved hjaelp af statsmidler; i denne forbindelse er det noedvendigt at bestemme arten af statens intervention;

staten er - delvis via Staatsmijnen, der er en offentlig virksomhed med handelsstatus - indehaver af 50 % af kapitalen i Gasunie; den besidder imidlertid ikke hovedparten af kapitalen, og den raader heller ikke over et afgoerende stemmeflertal, naar det drejer sig om at traeffe prisafgoerelser; med hensyn til gartneritariffen tager Gasunie imidlertid hensyn til oekonomiske krav, som den nederlandske stat fremsaetter;

denne konklusion hviler paa undersoegelsen af de tariffer, som virksomheden anvender for naturgas; set ud fra et normalt oekonomisk synspunkt er der ingen grund til at anvende saa gunstige tariffer for gartnerivirksomhederne; intet er naturligvis til hinder for, at et privat eller offentligt selskab differentierer sine tariffer alt efter anvendelsen af den vare, selskabet saelger; en saadan differentiering boer imidlertid hvile paa sunde og forstaaelige oekonomiske forhold; naar en saadan differentiering eksisterer med hensyn til gastariffer, kan den kun vaere begrundet af behovet for under frie markedsforhold at sikre konkurrencedygtigheden for gas paa de forskellige markeder, hvor den anvendes, hvilket de nederlandske myndigheder hidtil ikke har kunnet bevise; under alle omstaendigheder boer en saadan differentiering vaere i overensstemmelse med det princip, at priserne ikke boer holdes paa et kunstigt lavt niveau, der kan resultere i markedsforvridning; for naervaerende betyder disse tariffer for Gasunie en fortjenstnedgang, der ud fra selskabets interesser som kommerciel virksomhed ikke er begrundet, hvis ikke ved det forhold, at den nederlandske stat, der er indehaver af 50 % af kapitalen, under visse omstaendigheder kan oeve indflydelse paa de kommercielle afgoerelser i Gasunie og i det foreliggende tilfaelde frivilligt giver afkald paa visse indtaegter med det formaal at give gartnerivirksomhederne en oekonomisk fordel; i saa henseende og i mangel af oekonomiske begrundelser ud fra et markedsoekonomisk synspunkt hidroerer den paagaeldende fordel indirekte fra statsmidler;

en anden faktor maa tages i betragtning, nemlig at tarifferne foerst kan anvendes efter oekonomiministerens godkendelse; selv om denne godkendelse sker inden for rammerne af de generelle befoejelser, som ministeren har, besidder staten ikke desto mindre magt til at oeve indflydelse paa tariffernes stoerrelse; af den nederlandske regerings oplysninger fremgaar, at Gasunie ved aftale har forpligtet sig til »ikke at indgaa aftaler om gasleverancer, der ikke er i overensstemmelse med det prisniveau, der i sidste led er godkendt af ministeren for den paagaeldende aftagergruppe paa tidspunktet for disse aftalers indgaaelse«, og det kan deraf konkluderes, at det er staten, der i sidste omgang har en afgoerende indflydelse, om ikke paa anden vis saa ved vetobefoejelser med hensyn til fastlaeggelse af den fordel, gartnerivirksomhederne faar;

i denne sammenhaeng fortjener et tredje forhold at blive taget i betragtning; for at goere tarifforhoejelsen i april 1980 og maj 1981 lettere at baere for virksomhederne, har de offentlige myndigheder besluttet at gentilfoere sektoren en stor del af de ekstraindtaegter, der er opnaaet ved tarifforhoejelsen, hvilket viser, at en del af indtaegterne fra Gasunie faktish udgoer midler for den nederlandske stat; den nederlandske regering har saaledes indfoert et stoetteprogram til 270 mio fl. i 1981 og 30 mio i 1980, der skal danne grundlag for tilvejebringelse af udstyr med henblik paa energibesparelse;

paa baggrund af ovenstaaende kan det konkluderes, at den nederlandske stat ud fra egne motiver via Gasunie anvender fordelagtige tariffer for det nederlandske gartneri og saaledes giver denne produktion oekonomiske fordele, der udgoer en stoette i den i traktatens artikel 92, stk. 1, omhandlede betydning;

IV

i traktatens artikel 92, stk. 1, er det fastsat, at stoette, der svarer til de i det paagaeldende stykke opregnede kriterier, er uforenelig med faellesmarkedets principper; som undtagelser fra denne uforenelighed, jf. naevnte artikels stk. 3, anses stoette med formaal, hvorved Faellesskabets interesser og ikke kun interesserne for enkelte sektorer i den enkelte stats oekonomi tilgodeses; disse undtagelser skal fortolkes strengt ved gennemgangen af ethvert stoetteprogram med sigte paa enkelte regioner eller sektorer eller ethvert enkelttilfaelde af anvendelse af generelle stoetteordninger; undtagelserne kan kun indroemmes, saafremt Kommissionen kan fastslaa, at stoetten er noedvendig for virkeliggoerelsen af et af de i disse bestemmelser omhandlede maal;

hvis disse undtagelser indroemmes for stoette, der ikke indebaerer et saadant sigte, vil det betyde, at der tillades paavirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne og konkurrencefordrejning, der ikke er begrundet i hensyn til Faellesskabets interesser, og at der gives tilsvarende uberettigede fordele for visse medlemsstater;

i det foreliggende tilfaelde er der ikke grundlag for at konstatere, at stoetteordningen repraesenterer et saadant sigte;

den nederlandske regering har ikke kunnet give nogen begrundelse, og Kommissionen ej heller udlede nogen, hvorved det kan fastslaas, at den paagaeldende stoette opfylder betingelserne for at falde ind under undtagelserne i traktatens artikel 92, stk. 3;

det drejer sig vitterligt ikke om en foranstaltning, der skal fremme virkeliggoerelsen af vigtige projekter af faelleseuropaeisk interesse som omhandlet i artikel 92, stk. 3, litra b), da tarifordningen er i modstrid med maalene for den faelles energipolitik, der tilsigter energibesparelse og rationel energianvendelse; i meddelelsen til Raadet af 1. oktober 1981 om udvikling af en ny energistrategi for Faellesskabet har Kommissionen betonet behovet for at naa disse maal i landbruget, hvilket implicerer afskaffelse af direkte eller indirekte stoette til energianvendelse, og det drejer sig ej heller om en foranstaltning, der skal afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i den paagaeldende medlemsstats oekonomi som omhandlet i samme bestemmelse;

med hensyn til undtagelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og c), vedroerende stoette til fremme af oekonomisk regionaludvikling samt af visse former for virksomhed, der er omhandlet i ovennaevnte litra c), maa det konstateres, at stoetten udelukkende ydes i forhold til de koebte gasmaengder, med undtagelse af de kriterier, som vedroerer tilpasning eller forbedring af virksomhedsstrukturen eller energibesparelse eller regionaludvikling; derfor maa tarifstoetten anses for at vaere en driftsstoette til de paagaeldende virksomheder, det vil sige en stoettetype, som Kommissionen principielt altid har modsat sig, da ydelsen ikke sker paa saadanne betingelser, at den kan henfoeres under en af undtagelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og c);

i betragtning af ovenstaaende opfylder den omhandlede stoette ikke betingelserne for at kunne henfoeres under en af undtagelserne i traktatens artikel 92, stk. 3, og skal derfor ophaeves inden den 1. oktober 1982; denne ophaevelse indebaerer, at gartneritariffen bringes paa hoejde med industritariffen, saavel med hensyn til priser som leveringsbetingelser og revisionsklausuler -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Kongeriget Nederlandene traeffer de fornoedne foranstaltninger til at sikre,

1. at den stoette, som praeferencetariffen for gartneriet udgoer, ophaeves inden den 1. oktober 1982, idet gartneritariffen bringes paa hoejde med industritariffen;

2. at den afvigelse, der skyldes forskellen mellem tariffen for gartneriet og den tarif, som er i kraft for industrien, ikke i den mellemliggende periode oeges i forhold til situationen pr. 1. december 1981.

Artikel 2

Kongeriget Nederlandene meddeler inden den 15. januar 1982 Kommissionen, hvilke foranstaltninger det har truffet for at efterkomme denne beslutning.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til kongeriget Nederlandene.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 15. december 1981.

Paa Kommissionens vegne

Poul DALSAGER

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 118 af 20. 5. 1972, s. 1.

(2) EFT nr. L 55 af 2. 3. 1968, s. 1.

(3) Vekselkurs pr. 17. november 1981 (EFT nr. C 299 af 18. 11. 1981, s. 1).

(4) Omregningssatser:

- 1 000 l let fyringsolie = 1 144 m3 naturgas.

- 1 000 kg svaer braendselsolie = 1 283 m3 naturgas.

(5) Gennemsnitligt forbrug: 250 000 m3 aarligt.

(1) Staatsblad nr. 765.

(2) Rapport KOM(80) 306 endelig udg.

(3) SG(81) D/8684.