*****

RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 428/87

af 9. februar 1987

om en kompensationsordning for eksportindtaegtstab i de mindst udviklede lande, der ikke har undertegnet den tredje AVS/EOEF-konvention

RAADET FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 235,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og

ud fra foelgende betragtninger:

Fortsaettelsen af Faellesskabets politik for samarbejde med udviklingslandene indebaerer, at der paa visse betingelser ivaerksaettes en kompensationsordning for eksportindtaegtstab i de mindst udviklede lande, der ikke har undertegnet den tredje AVS/EOEF-konvention;

blandt de maalsaetninger, der giver udviklingsprocessen hele dens betydning og indhold, forekommer bl. a. forbedringen af de paagaeldende befolkningers levevilkaar under hensyntagen til deres fundamentale rettigheder, og der boer derfor opnaas den bedst mulige garanti for, at en saadan kompensationsordning udnyttes til gavn for disse befolkninger;

for gennemfoerelsen af denne ordning boer maalsaetningen og hovedretningslinjerne fastsaettes i en rammeforordning;

for at sikre, at ordningens maalsaetninger opfyldes, boer det endvidere bestemmes, at de paagaeldende lande kun kan drage fordel af naevnte ordning, hvis de forpligter sig til at overholde visse betingelser;

traktaten indeholder ikke, bortset fra artikel 235, fornoeden hjemmel hertil -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

AFSNIT I

MAALSAETNING OG ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

1. Som led i sin politik for samarbejde med udviklingslandene ivaerksaetter Faellesskabet i overensstemmelse med maalene for denne politik efter fremgangsmaaden i artikel 9 en kompensationsordning for eksportindtaegtstab i de stater, der ikke har undertegnet den tredje AVS/EOEF-konvention, og som af De forenede Nationer er klassificeret i kategorien af mindst udviklede lande.

2. Ordningen finder anvendelse i tidsrummet 1986 til 1990, og de foerste overfoersler sker i regnskabsaaret 1987.

Artikel 2

1. Med henblik paa at afboede virkningerne af ustabile eksportindtaegter og for at stoette de paagaeldende staters udviklingsbestraebelser skal kompensationsordningen bidrage til at stabilisere indtaegterne fra disse staters eksport til Faellesskabet af de landbrugsraavarer, hvoraf deres oekonomi er afhaengig, som paavirkes af svingninger i priser eller i maengde eller i begge disse faktorer, og som er anfoert i den i artikel 3 omhandlede liste.

2. Den i stk. 1 omhandlede ordning bidrager til at stabilisere eksportindtaegterne ved overfoersler af finansielle midler, der ikke skal tilbagebetales, i det foelgende benaevnt »overfoersler«.

3. Overfoerslerne anvendes i forbindelse med projekter, programmer eller foranstaltninger inden for den sektor, hvor indtaegtstabene har fundet sted, i det omfang hvor saadanne projekter, programmer eller foranstaltninger kan forventes at afboede de forhold, der ligger til grund for tabet, eller hvis dette ikke er tilfaeldet, inden for andre velegnede sektorer med henblik paa diversificering.

Artikel 3

1. Ordningen omfatter indtaegter fra de paagaeldende staters eksport til Faellesskabet af de varer, der er opfoert paa listen knyttet som bilag til forordningen om fastsaettelse af de gennemfoerelsesbestemmelser, der er omhandlet i artikel 9.

2. De paagaeldende stater attesterer, at de varer, hvorpaa ordningen finder anvendelse, har oprindelse inden for deres omraade.

AFSNIT II

FINANSIEL TILDELING OG FORVALTNING

Artikel 4

De budgetmidler, der skoennes noedvendige for at ivaerksaette ordningen i henhold til artikel 1, boer ikke overstige 50 mio ECU i femaarsperioden fra regnskabsaaret 1987 til regnskabsaaret 1991.

Artikel 5

1. De bevillinger, der er noedvendige til ivaerksaettelse af den ved denne forordning indfoerte ordning, fastsaettes som led i den aarlige budgetprocedure.

2. Hvis de i stk. 1 omhandlede bevillinger i et givet regnskabsaar er mindre end det samlede beloeb for berettigede anmodninger om overfoersel, der skal daekkes i det paagaeldende regnskabsaar, nedsaettes beloebet for hver berettiget betaling i henhold til en formel, der skal fastsaettes i de gennemfoerelsesbestemmelser, som skal vedtages af Raadet i henhold til artikel 9.

AFSNIT III

PROCEDURER OG NAERMERE BESTEMMELSER FOR GENNEMFOERELSEN

Artikel 6

1. De i artikel 2, stk. 2, omhandlede overfoersler foretages efter anmodning fra modtagerstaterne.

2. Enhver anmodning om overfoersel skal foruden de noedvendige statistiske oplysninger indeholde vaesentlige oplysninger om situationen i den eller de sektorer, der er beroert af det konstaterede indtaegtstab, om den politik, myndighederne foerer i disse sektorer, samt om de projekter, programmer og foranstaltninger, hvortil modtagerstaten allerede har anvendt eller forpligter sig til at anvende midlerne i overensstemmelse med de i artikel 2 fastsatte maalsaetninger og bestemmelser.

Artikel 7

Anmodningen om overfoersel stiles til Kommissionen, der behandler den i samarbejde med den paagaeldende modtagerstat. Denne behandling omfatter saavel de statistiske oplysninger som fastsaettelsen af grundlaget for overfoerslen, de eventuelle nedsaettelser og anvendelsen af de midler, der skal overfoeres.

Artikel 8

Efter den i artikel 7 fastsatte behandling traeffer Kommissionen afgoerelse om overfoerslen.

Artikel 9

Gennemfoerelsesbestemmelserne til denne forordning vedtages af Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal som fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, paa forslag af Kommissionen.

Artikel 10

Kommissionen fremsender hvert aar til Europa-Parlamentet og Raadet en beretning om forvaltningen af ordningen i det foregaaende aar.

Artikel 11

Denne forordning traeder i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Den anvendes indtil den 31. december 1991.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 9. februar 1987.

Paa Raadets vegne

M. EYSKENS

Formand

(1) EFT nr. C 183 af 22. 7. 1986, s. 5.