*****

RAADETS HENSTILLING

af 24. juli 1986

om beskaeftigelsen af handicappede i Faellesskabet

(86/379/EOEF)

RAADET FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER -

som henviser til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 235,

som henviser til udkast til henstilling forelagt af Kommissionen,

som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),

som henviser til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (2), og

som tager foelgende i betragtning:

I medfoer af Raadets resolution af 21. januar 1974 om et arbejdsmarkedsmaessigt og socialt handlingsprogram (3) skal der bl.a. gennemfoeres et program for erhvervsmaessig og social integration af handicappede;

i henhold til Raadets resolution af 27. juni 1974 (4) er der ivaerksat et foreloebigt handlingsprogram til fremme af den erhvervsmaessige revalidering af handicappede;

i den af Raadet og repraesentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Raadet, vedtagne resolution af 21. december 1981 om handicappedes sociale integration (5) opfordres medlemsstaterne til at »sikre, at de handicappede ikke kommer til at lide urimeligt under foelgerne af oekonomiske vanskeligheder, bl.a. med hensyn til beskaeftigelsen«, og at »fremme foranstaltninger, der skal forberede de handicappede paa arbejdslivet«; resolutionen indeholder imidlertid ingen bestemmelser om en samordnet eller koncentreret Faellesskabsindsats paa dette omraade;

ved »handicappede« forstaas i denne henstilling alle personer med alvorlige handicaps, som skyldes en fysisk, mental eller psykologisk funktionshaemning;

handicappede har samme ret som alle andre arbejdstagere til lige muligheder med hensyn til erhvervsuddannelse og beskaeftigelse;

i en oekonomisk kriseperiode boer indsatsen i medlemsstaterne og paa faellesskabsplan ikke alene viderefoeres, men intensiveres for at fremme lige muligheder i praksis gennem en positiv og sammenhaengende politik;

ved udformningen af denne politik boer der tages hensyn til de handicappedes oenske om et aktivt og uafhaengigt liv;

Europa-Parlamentet har i sin beslutning af 11. marts 1981 (6) understreget behovet for paa faellesskabsplan at fremme den oekonomiske, sociale og erhvervsmaessige integration af handicappede;

det forekommer paakraevet at sikre lige muligheder for handicappede for saa vidt angaar beskaeftigelse og erhvervsuddannelse for at virkeliggoere et af Faellesskabet maal; traktaten indeholder ikke, bortset fra artikel 235, den fornoedne hjemmel til vedtagelsen af denne henstilling -

I. HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE

1. At traeffe alle egnede foranstaltninger til at sikre lige muligheder for handicappede for saa vidt angaar beskaeftigelse og erhvervsuddannelse, herunder grunduddannelse og den foerste beskaeftigelse samt revalidering og genindpasning.

Dette princip om lige muligheder for handicappede skal gaelde

a) adgangen til beskaeftigelse og almindelig eller saerlig erhvervsuddannelse, herunder vejledning, arbejdsformidling og opfoelgning;

b) mulighederne for at forblive i denne beskaeftigelse eller erhvervsuddannelse samt sikring mod ubegrundet afskedigelse;

c) karriere- og videreuddannelsesmulighederne.

2. At fortsaette og om noedvendigt udbygge og med henblik herpaa nyvurdere deres politik til fordel for handicappede, eventuelt efter hoering af de handicappedes organisationer og arbejdsmarkedets parter; i den forbindelse skal der tages hensyn til de saerlige foranstaltninger og aktioner, der er gennemfoert i de andre medlemsstater, og som har bevist deres effektivitet og nytte.

Denne politik boer navnlig omfatte:

a) Afskaffelse af negativ forskelsbehandling ved at:

i) revidere love og administrative bestemmelser, saa disse ikke er i modstrid med princippet om lige muligheder for handicappede;

ii) traeffe passende foranstaltninger til, at afskedigelse paa grund af et handicap i videst muligt omfang undgaas;

iii) begraense de undtagelser, der findes fra princippet om lige behandling i forbindelse med adgang til erhvervsuddannelse og beskaeftigelse, til undtagelser, der er begrundet i uforenelighed mellem en saerlig aktivitet, der indgaar i en beskaeftigelse eller erhvervsuddannelse, og et bestemt handicap; denne uforenelighed skal i givet fald kunne attesteres med en laegeerklaering; saadanne undtagelser boer tages op til revision med regelmaessige mellemrum med henblik paa at fastslaa, om de stadig er begrundede;

iv) soerge for, at proever i forbindelse med adgang til, forloeb eller afslutning af en erhvervsuddannelse udformes paa en saadan maade, at handicappede kandidater ikke stilles ringere end andre;

v) soerge for, at handicappede kan goere deres rettigheder gaeldende over for de kompetente organer og har adgang til den hertil noedvendige bistand i overensstemmelse med den nationale lovgivning og praksis;

b) Positive saerforanstaltninger for handicappede, herunder foelgende:

i) under hensyn til de forskelle der findes mellem de enkelte sektorer og virksomheder, fastsaetter medlemsstaterne, saafremt en saadan fastsaettelse viser sig at vaere formaalstjenlig og efter samraad med de handicappedes organisationer og arbejdsmarkedets parter, realistisk talmaessige maal for beskaeftigelsen af handicappede i offentlige og private virksomheder med et mindste antal ansatte, som kan ligge paa mellem 15 og 50. Der boer desuden traeffes foranstaltninger til offentliggoerelse og gennemfoerelse af disse maal;

ii) hver medlemsstat skal stille en vejledning i eller en kodeks for god praksis i forbindelse med beskaeftigelse af handicappede til raadighed; denne vejledning eller kodeks skal omfatte de positive saerforanstaltninger, den paagaeldende medlemsstat allerede har truffet, og den skal i sin aand svare til denne henstilling; bilaget giver nogle rammer for en saadan vejledning eller kodeks og naevner eksempler paa positive saerforanstaltninger;

vejledningen i eller kodeksen for god praksis boer distribueres til saa brede kredse som muligt og skal omhandle baade den offentlige og den private sektor;

den boer klart beskrive, hvorledes modtagerne kan og boer bidrage til den effektive gennemfoerelse af den nationale politik vedroerende handicappede; den boer tillige indeholde oplysninger og raad vedroerende adgang til bistand fra det offentlige;

iii) medlemsstaterne boer tilskynde alle offentlige og private virksomheder til at traeffe de noedvendige foranstaltninger til beskaeftigelse af handicappede, der i deres aand skal svare til vejledningen i eller kodeksen for god praksis; medlemsstaterne boer fastsaette regler for offentliggoerelsen af denne politik samt af oplysninger om aarlige fremskridt med hensyn til gennemfoerelsen heraf i overensstemmelse med allerede gaeldende procedurer for oplysningsvirksomhed paa det sociale omraade;

iv) hvis en arbejdstager bliver handicappet, boer arbejdsgiveren og revalideringsmyndighederne samarbejde om en reintegration af arbejdstageren, saa vidt muligt i samme virksomhed.

3. At aflaegge rapport til Kommissionen om de foranstaltninger, de har truffet for at efterkomme denne henstilling, saaledes at Kommissionen kan udarbejde den under II.3 naevnte beretning.

II. OPFORDRER KOMMISSIONEN TIL

1. At samordne udvekslingen af oplysninger om og erfaringer med revalidering og beskaeftigelse af handicappede mellem de nationale myndigheder, idet andre organer, der er udpeget hertil af medlemsstaterne, skal deltage i denne udveksling.

2. At afsaette en passende stoette fra Den europaeiske Socialfond til fordel for handicappede uanset alder.

3. At aflaegge beretning til Raadet om gennemfoerelsen af denne henstilling inden for en frist paa to aar efter dens vedtagelse.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juli 1986.

Paa Raadets vegne

A. CLARK

Formand

(1) EFT nr. C 148 af 16. 6. 1986, s. 84.

(2) EFT nr. C 189 af 28. 7. 1986, s. 10.

(3) EFT nr. C 13 af 12. 2. 1974, s. 1.

(4) EFT nr. C 80 af 9. 7. 1974, s. 30.

(5) EFT nr. C 347 af 31. 12. 1981, s. 1.

(6) EFT nr. C 77 af 6. 4. 1981, s. 27.

BILAG

Rammevejledning vedroerende positive saerforanstaltninger til fremme af handicappedes beskaeftigelse og erhvervsuddannelse

Efterfoelgende tekst omfatter en raekke mulige foranstaltninger foreslaaet af Kommissionen, som medlemsstaterne boer tage i betragtning ved gennemfoerelsen af denne henstilling og saerlig ved udarbejdelsen af en vejledning i eller kodeks for god praksis.

SEKTION I:

ASPEKTER AF DE HANDICAPPEDES BESKAEFTIGELSESMULIGHEDER

1. Jobskabelse

a) Samordnede projekter

Handicappede boer gives mulighed for at deltage fuldtud og paa lige fod med ikke-handicappede i projekter som f.eks. regionaludviklingsprogrammer, lokale beskaeftigelsesinitiativer og foranstaltninger til fremme af etableringen af kooperative virksomheder og mindre eller mellemstore virksomheder.

b) Ny teknologi

Nye beskaeftigelsesmuligheder boer stimuleres gennem nationale initiativer baade inden for sektoren for ny teknologi som saadan og i form af anvendelse af ny teknologi som et hjaelpemiddel, der kan muliggoere beskaeftigelse inden for andre omraader.

I forbindelse hermed boer projekter, der giver mulighed for, at handicappede kan udfoere distancearbejde, fremmes.

De specifikke risici, som den teknologiske udvikling maatte medfoere for beskaeftigelsen, boer undersoeges, og der boer traeffes passende foranstaltninger.

Arbejdspladserne boer tilpasses de handicappedes behov.

c) Andre aktiviteter

Man boer fremme og stoette foranstaltninger, der tager sigte paa at uddanne eller forberede handicappede med henblik paa oprettelse af deres egen virksomhed eller paa at finde nye beskaeftigelsesmuligheder for dem inden for medierne eller i forbindelse med bistand til andre handicappede.

Man boer soege at finde frem til sektorer (som f.eks, tjenesteydelser, herunder turisme og restaurationsvirksomhed, landbrug eller havebrug, skovbrug), som baade byder paa gode, fremtidsmuligheder og egner sig til beskaeftigelse af personer med forskellige handicaps.

Der boer traeffes foranstaltninger til skabelse af nye beskaeftigelsesmuligheder for handicappede paa disse omraader.

Der boer udarbejdes saerlige nationale politikker med henblik paa genbeskaeftigelse af mentalt handicappede arbejdstagere, som mister deres arbejde som foelge af udviklingen paa arbejdsmarkedet.

Der boer skabes bedre muligheder for deltidsbeskaeftigelse af handicappede.

2. Beskaeftigelse paa beskyttede vaerksteder

a) Generelt

Medlemsstaterne boer tage situationen vedroerende beskaeftigelse paa beskyttede vaerksteder m.v. op til revision samt udarbejde planer for den fremtidige udvikling paa dette omraade.

b) Kvantitative aspekter

Disse planer boer indeholde en vurdering af den fremtidige efterspoergsel og af behovet for at udbygge eller reducere foranstaltningerne paa dette omraade.

c) Kvalitative aspekter

Det boer sikres, at der ved revisionen laegges vaegt paa foelgende:

- en forbedring af kvaliteten af mindre velfungerende vaerksteder eller centre, saa disse kan komme paa hoejde med de bedste;

- ivaerksaettelse af nye former for aktiviteter (f.eks, inden for edb-sektoren), som baade er mere interessante og oekonomisk mere rentable;

- en foroegelse af uddannelsesmulighederne i vaerkstederne;

- en styrkelse af vaerkstedernes rolle som mellemled, dvs, deres funktion som institutioner for bedoemmelse og personlig udvikling som mellemstadium mellem grunduddannelse eller en arbejdsloeshedsperiode og en indtraeden paa det almindelige arbejdsmarked;

- en gradvis ophaevelse af de handicappedes isolerede stilling gennem oprettelse af beskyttede arbejdspladser eller beskyttede arbejdsgrupper inden for almindelige virksomheder, eller ved hjaelp af blandede kooperativer. 3. »Overgang«, erhvervsmaessig revalidering og erhvervsuddannelse

Det boer goeres muligt for handicappede at tilmelde sig undervisningen i almindelige uddannelsesinstitutioner, naar som helst det maatte vaere muligt og oenskeligt.

Der boer goeres en saerlig indsats for at udbygge og forbedre erhvervsforberedelses- og uddannelsesfaciliteterne for handicappede, specielt med henblik paa

- i lige hoej grad at tage hensyn til de arbejdstagere, der paadrager sig et handicap gennem en ulykke eller en sygdom, og unge, som enten har et medfoedt handicap, eller som har paadraget sig et handicap i barndommen eller ungdommen;

- at tilpasse indholdet af de eksisterende erhvervsuddannelser, saa disse bliver mere realistiske i forhold til mulighederne paa arbejdsmarkedet;

- at styrke de direkte kontakter mellem uddannelsesinstitutionerne og arbejdsmarkedsparternes lokale repraesentanter;

- at forbedre uddannelsesmetoderne, navnlig ved hjaelp af oeget anvendelse af ny teknologi som teknisk hjaelpemiddel samt indfoerelse af uddannelsesmoduler og, hvor det forekommer hensigtsmaessigt, mulighed for fjernundervisning;

- at tilskynde til forsoeg med uddannelsernes struktur og opbygning med henblik paa at fremme en koordinering af den teoretiske og den praktiske del af uddannelsen;

- at forbedre alle aspekterne af adgang til uddannelse;

- at opmuntre handicappede praktikanter til i videst muligt omfang at deltage mere aktivt i planlaegningen af deres egne uddannelsesprogrammer;

- at sikre kontinuiteten under forberedelsen og den faglige uddannelse ved at fremme tvaerfagligt samarbejde og ved at oprette tvaerfaglige grupper.

4. Vejledning, evaluering og formidling

a) Vejledning

Der boer paa regionalt plan som et led i den almindelige erhvervsvejledning aabnes centre for undervisnings- og erhvervsvejledning, som udtrykkeligt har til opgave at tage sig af de handicappedes behov.

Der boer, naar denne opgave varetages af den almindelige erhvervsvejledning og ikke af en specialiseret tjeneste, drages omsorg for, at personalet har den fornoedne uddannelse til at forstaa de handicappedes saerlige behov og loese deres problemer.

b) Evaluering

Det boer undersoeges, hvilke evalueringsmetoder der er effektive, og disse metoder boer indfoeres saa vidt det er muligt.

Der boer laegges vaegt paa foelgende principper:

- den handicappede (og i givet fald hans familie) boer selv deltage aktivt i evalueringen;

- klienten boer tilskyndes til at vaelge det hoejeste uddannelsesniveau og sigte mod det hoejeste erhvervsmaal, som han har mulighed for at naa.

c) Formidlingskontorer

Der boer paa regionalt plan som et led i den almindelige arbejdsformidling oprettes formidlingskontorer, der specielt skal have til opgave at soege at faa handicappede med egnede kvalifikationer placeret i et arbejde.

Det boer sikres, at disse kontorer ogsaa faar til opgave at foelge og stoette de handicappede i deres arbejde - i det mindste i en indledende periode.

Der boer traeffes foranstaltninger til uddannelse af personer med ansvar for arbejdsformidling for handicappede.

5. Arbejdsgivere og arbejdstagerorganisationer

a) Tilskyndelse til arbejdsgiverne

Arbejdsgiverne boer tilskyndes til i hoejere grad at goere brug af midler fra det offentlige.

Der boer under hensyn til den nationale politik og situation eventuelt stilles midler til raadighed til daekning af de ekstra omkostninger, som det medfoerer for en arbejdsgiver at ansaette en handicappet, eller der boer gives et bidrag til daekning af disse omkostninger.

De tilskudsberettigede udgifter boer kunne omfatte tilpasninger af maskiner og udstyr, sikring af adgangsmuligheder samt ekstra personaleomkostninger.

Tilskuddene hertil boer kunne opnaas, baade naar en arbejdstager genansaettes efter at have paadraget sig et handicap eller i forbindelse med nyansaettelse.

I tilfaelde af nyansaettelser boer det offentlige kunne yde tilskud til arbejdstagerens loen i en naermere fastsat introduktions- og uddannelsesperiode.

b) Arbejdstagernes organisationer

Fagforeningerne boer opfordres til at give handicappede arbejdstagere den noedvendige stoette samt til at drage omsorg for, at der tages tilstraekkeligt hensyn til deres interesser i de repraesentative organer. 6. Social sikring

Det boer sikres, at handicappede arbejdstagere, som mister deres arbejde, eller som ikke kan finde beskaeftigelse efter en erhvervsmaessig revalidering, ikke stilles oekonomisk ringere end andre arbejdstagere i en lignende situation udelukkende paa grund af deres handicap.

Det boer ligeledes sikres, at de sociale sikringsordninger ikke modvirker de handicappedes lyst til at paatage sig deltidsbeskaeftigelse, beskaeftigelse paa proeve eller til gradvis at tage beskaeftigelse eller vende tilbage til en tidligere beskaeftigelse, saafremt dette forekommer oenskvaerdigt, baade ud fra den handicappede arbejdstagers og ud fra arbejdsgiverens synspunkt.

SEKTION II:

GENERELLE ASPEKTER

1. Det omgivende miljoe

Det boer sikres, at det miljoe, der omgiver de handicappede, goer det muligt for dem at uddanne og videreuddanne sig og bidrage til samfundsoekonomien efter bedste evne.

Den eksisterende lovgivning boer udnyttes effektivt og boer om noedvendigt suppleres med en ny lovgivning til

- fremskaffelse af passende boliger (saa vidt muligt integreret i de almindelige boligomraader),

- sikring af egnede muligheder for transport til uddannelses- og arbejdssted,

- lettelse af adgangen til arbejdsstedet og af mulighederne for at bevaege sig rundt i virksomheden, saerlig hvis der er tale om kontorarbejde.

Der boer drages omsorg for, at foranstaltninger, som skal sikre effektive lige muligheder for handicappede, ikke anses for forskelsbehandling af ikke-handicappede personer.

Man boer vaere opmaerksom paa behovet for mere fleksible arbejdsvilkaar for personer, som er forsoergere af en handicappet.

2. Oplysning og raadgivning

a) Hjaelp til handicappede

Der boer etableres en oplysnings- og raadgivningsordning med henblik paa handicappede, deres familier og professionelle paa omraadet (hvad enten der er tale om socialarbejdere, der er specialiseret i individuel bistand, eller administratorer), og denne ordning boer omfatte information og raadgivning om hjaelp i teknisk henseende og andre spoergsmaal af betydning for handicappede.

Efterhaanden som ressourcerne tillader det, boer man udbrede dette system, som kunne omfatte saerlige centre eller kontorer, der oprettes under allerede eksisterende centre, og tillaegges udvidede funktioner, fra nationalt plan til regionalt og lokalt plan.

b) Oplysningsarbejde

Der boer goeres en koordineret indsats for at oplyse og vejlede politikere, arbejdsmarkedets parter og offentligheden om de handicappedes evner og behov.

Navnlig boer der stilles audiovisuelle programmer om handicapproblemer til raadighed for et bredt publikum gennem egnede kanaler, som f. eks. interesseorganisationer eller arbejdsmarkedsparternes uddannelsessystemer.

3. Socialforskning

Man boer fremme og koordinere socialforskningen - som boer resultere i oprettelse af nationale databaser - baade med henblik paa at analysere behov og muligheder og med henblik paa at evaluere effektiviteten af de trufne foranstaltninger.

4. Hoering, koordinering og medindflydelse

Man boer fortsaette og videreudvikle de af de nationale, regionale og lokale myndigheder oprettede ordninger for hoering, koordinering og medindflydelse, herunder de ordninger, der gaelder for offentlige tjenester og institutioner, frivillige organisationer, liberale erhverv, arbejdsmarkedets parter og medierne samt handicappede og deres familier.

Der boer laegges saerlig vaegt paa at inddrage de handicappede - enten som repraesentanter eller personligt - i de beslutninger, som vedroerer dem, samt i gennemfoerelsen heraf.