Kommissionens forordning (EF) nr. 573/2002

af 3. april 2002

om indførelse af en midlertidig udligningstold på importen af sulfanilsyre med oprindelse i Indien

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 12,

efter høring af det rådgivende udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) Den 6. juli 2001 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse ("indledningsmeddelelsen") i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2) om indledning af en antisubsidieprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af sulfanilsyre med oprindelse i Indien.

(2) Proceduren indledtes på grundlag af en klage indgivet i maj 2001 af Sorochimie Chimie Fine, der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde mere end 65 %, af produktionen af sulfanilsyre i Fællesskabet. Klagen indeholdt beviser for, at der ydes subsidier i forbindelse med nævnte vare, og at der forvoldes væsentlig skade som følge heraf, hvilket blev anset for at være tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.

(3) Samme dag blev der offentliggjort en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3) om indledning af en sideløbende antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af den samme vare med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Indien.

(4) Før proceduren indledtes, og i overensstemmelse med artikel 10, stk. 9, i forordning (EF) nr. 2026/97 ("grundforordningen"), underrettede Kommissionen Indiens regering om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage, hvori det blev påstået, at subsidieret import af sulfanilsyre med oprindelse i Indien forvolder EF-erhvervsgrenen væsentlig skade. Indiens regering blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen med hensyn til indholdet af klagen og nå frem til en gensidigt acceptabel løsning. Kommissionen afholdt derefter konsultationer med Indiens regering i Bruxelles, men regeringen fremlagde ingen afgørende beviser for, at klagens påstande skulle afvises. Der blev imidlertid taget behørigt hensyn til de bemærkninger, der blev fremsat af den indiske regering med hensyn til påstandene i klagen om subsidieret import og om den væsentlige skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt.

(5) Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter, importører og forhandlere, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for eksportlandet, brugere, leverandører og EF-producenter af sulfanilsyre om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.

(6) Indiens regering og de eksporterende producenter samt producenter, brugere, importører og forhandlere i Fællesskabet tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der anmodede herom inden for ovennævnte frist, og som dokumenterede, at der var særlige grunde til, at de burde høres, fik mulighed for at blive hørt mundtligt.

(7) I betragtning af det ifølge klagen store antal eksporterende producenter af den pågældende vare i Indien påtænktes det i indledningsmeddelelsen at anvende stikprøver ved undersøgelsen af spørgsmålet om subsidiering.

(8) Kun et begrænset antal eksporterende producenter gav sig imidlertid til kende og indgav de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen. Det blev derfor ikke anset for nødvendigt at benytte stikprøver.

(9) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af sagen, og til alle andre selskaber, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Der blev modtaget besvarelser fra to EF-producenter, den indiske regering og en indisk eksporterende producent samt dennes forretningsmæssigt forbundne importør i Fællesskabet. Desuden modtog Kommissionen besvarelser fra syv brugere, en leverandør og en distributør, som indgav oplysninger, der var tilstrækkelig fuldstændige og repræsentative til at kunne anvendes ved vurderingen af Fællesskabets interesser. En række selskaber valgte kun at fremsætte bemærkninger frem for at udfylde Kommissionens spørgeskema. Hvor det var relevant, blev der taget hensyn til disse bemærkninger.

(10) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse om subsidiering, skade og Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos Indiens regering og følgende selskaber:

a) Producenter i Fællesskabet

- Sorochimie Chimie Fine, Givet, Frankrig

- Quimigal SA, Estarreja, Portugal.

b) En eksporterende producent i Indien

- Kokan Synthetics and Chemical Private Ltd, Dapoli, Ratnagiri, Maharashtra.

c) Brugere

- Bayer AG, Leverkusen, Tyskland.

(11) Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra 1. juli 2000 til 30. juni 2001 ("undersøgelsesperioden" eller "UP"). Skadesundersøgelsen omfattede perioden fra januar 1997 til udgangen af undersøgelsesperioden ("den betragtede periode").

B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

1. Den pågældende vare

(12) Den pågældende vare er sulfanilsyre. Der findes grundlæggende to sulfanilsyrekvaliteter, alt efter renheden: en teknisk kvalitet og en renset kvalitet. Nogle gange sælges den rensede kvalitet desuden som et salt af sulfanilsyre. Teknisk og renset syre har de samme grundlæggende kemiske egenskaber med hensyn til kemisk betegnelse (C6H7NO3S) og molekylstruktur, selv om der er en lille forskel i renhedsgraden (renheden er mindst 96 % for den tekniske kvalitet og mindst 99 % for den rensede kvalitet og syreindholdet i dets salt. De væsentligste urenheder er uopløselige reststoffer af anilin og alkali i en mængde på fra 2 % til under 0,1 %). De to kvaliteter af sulfanilsyre foreligger i form af tørt fritflydende pulver. Saltet af renset sulfanilsyre sælges i form af pulver eller opløsninger afhængigt af kundens behov. Sulfanilsyre anvendes som råmateriale i produktionen af optiske blegemidler, betontilsætningsstoffer, farvestoffer til levnedsmidler og specialfarvestoffer. Selv om sulfanilsyre har forskellige anvendelser, anser brugerne alle dens kvaliteter og former for at være forholdsvis indbyrdes udskiftelige, og de benyttes på skift i de fleste anvendelser. De bør derfor anses for at være en og samme vare i forbindelse med denne procedure.

2. Samme vare

(13) Den vare, der solgtes på hjemmemarkedet i Indien, den, som Indien eksporterede til Fællesskabet, samt den, som EF-producenterne fremstillede og solgte i Fællesskabet, konstateredes at have de samme grundlæggende kemiske egenskaber og de samme anvendelser, og de anses derfor for samme vare i overensstemmelse med artikel 1, stk. 5, i grundforordningen.

C. SUBSIDIER

1. Indledning

(14) På grundlag af oplysningerne i klagen og besvarelserne af spørgeskemaet undersøgte Kommissionen følgende fire ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes eksportsubsidier:

i) "Export Processing Zones/Export Oriented Units" (EPZ/EOU) (eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder)

ii) "Duty Entitlement Passbook Scheme" (DEPB) (toldgodtgørelsesordningen)

iii) "Export Promotion Capital Goods Scheme" (EPCGS) (eksportfremmeordning for investeringsgoder)

iv) "Income Tax Exemption Scheme" (indkomstskatteordning)

(15) Desuden fik Kommissionen under kontrolbesøget kendskab til to andre ordninger, der ikke fremgik af klagen, og som lader til at have givet den samarbejdsvillige eksporterende producent udligningsberettigede fordele. Det drejer sig om følgende ordninger:

v) "Advance Licence - Advance Release Orders" (ordningen med forudgående licenser og forudgående frigivelse)

vi) "Package Scheme of Incentives of the Government of Maharashtra" (ordningen med tilskyndelsesforanstaltninger fra regeringen i Maharashtra).

På grundlag af denne konstatering foreslog Kommissionen Indiens regering at afholde konsultationer, som fandt sted den 22. januar 2002. Efter disse konsultationer tog Kommissionen de to ordninger med i sin subsidieundersøgelse.

(16) De første ordninger i), ii) og iii), der er angivet i betragtning 14, og ordning v) i betragtning 15 er baseret på "Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992" (nr. 22 af 1992) (loven om udenrigshandel), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ved loven om udenrigshandel (afsnit 5) bemyndiges den indiske regering til at udstede bekendtgørelser vedrørende eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser opføres i eksport- og importpolitikdokumenter, der udstedes af Handelsministeriet hvert femte år og ajourføres hvert år. Et af disse dokumenter er relevant for undersøgelsesperioden i den foreliggende sag, nemlig femårsplanen for perioden 1.4.1997 til 31.3.2002. Desuden fastsætter Indiens regering også procedurerne for Indiens udenrigshandel i en procedurehåndbog, den såkaldte "Handbook of Procedures for Exports and Imports - 1.4.1997 - 31.3.2002" (bind 1).

Indkomstskatteordningen, der er angivet under iv) i betragtning 14, er baseret på "Income Tax Act of 1961" (indkomstskatteloven af 1961), som ændres årligt ved "Finance Act" (finansloven). Ordning vi), der er anført i betragtning 15, er baseret på den ordning med tilskyndelsesforanstaltninger til nye eller ekspanderende virksomheder, som regeringen i Maharashtra første gang indførte i denne delstats udviklingsregioner i 1964.

(17) Det skal bemærkes, at mindst to selskaber fremstiller og eksporterer den pågældende vare. Kun et enkelt af disse selskaber, Kokan Synthetics & Chemicals Pvt. Ltd, samarbejdede med Kommissionen i denne procedure. Dette selskab tegner sig imidlertid for over 80 % af importen af den pågældende vare fra Indien.

2. "Export Processing Zones/Export Oriented Units" (EPZ/EOU) (eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder)

a) Retsgrundlag

(18) Ordningen om eksportforarbejdningszoner/eksportorienterede virksomheder (EPZ/EOU), der indførtes i 1965, er et instrument under eksport- og importpolitikken, som indebærer eksportrelaterede begunstigelser. I undersøgelsesperioden reguleredes ordningen af Customs Notification 53/97, 134/94 og 126/94. Nærmere oplysninger om ordningerne findes i kapitel 9 i eksport- og importpolitikdokumentet for 1997/2002 og den relevante procedurehåndbog.

b) Støtteberettigelse

(19) I princippet kan selskaber, der forpligter sig til at eksportere hele deres produktion af varer og tjenesteydelser, etableres i henhold til EPZ/EOU-ordningen. Når de har modtaget denne status, kan de opnå visse fordele. Syv områder i Indien er identificeret som eksportforarbejdningszoner. Eksportorienterede virksomheder kan findes overalt i Indien. De er virksomheder i toldzoner under toldmyndighedernes opsyn i overensstemmelse med afsnit 65 i toldloven. To af den samarbejdsvillige eksporterende producents tre produktionsenheder har fået EOU-status. Selv om virksomheder, der er omfattet af EOU/EPZ-ordningen, normalt skal eksportere hele deres produktion, tillader den indiske regering også på visse betingelser sådanne virksomheder at sælge en del af deres produktion på hjemmemarkedet.

c) Praktisk gennemførelse

(20) Selskaber, der ønsker EOU-behandling, eller som er beliggende i en EPZ, skal indgive en ansøgning til de relevante myndigheder. Sådanne ansøgninger skal for en periode på fem år indeholde nærmere oplysninger om bl.a. planlagte produktionsmængder, forventet værdi af eksporten, importbehov og behov for indenlandske varer. Hvis myndighederne godtager selskabets ansøgning, vil selskabet blive underrettet om de vilkår og betingelser, der er knyttet til godtagelsen. Selskaber i EPZ og EOU kan deltage i fremstillingen af alle varer. Aftalen om at blive godkendt som et selskab i en EPZ/EOU er gyldig i fem år, og den kan fornyes for yderligere perioder.

(21) EPZ/EOU-virksomheder er berettiget til følgende fordele:

i) fritagelse for importafgifter på alle typer varer (herunder investeringsgoder, råmaterialer og forbrugsgoder), som er nødvendige for fremstilling, produktion og forarbejdning eller i forbindelse hermed, forudsat at de ikke er varer, der er forbudt i henhold til negativlisten over importvarer

ii) fritagelse for forbrugsafgift på varer indkøbt fra indenlandske leverandører

iii) fritagelse for indkomstskat indtil 2010 år for fortjeneste på eksportsalg i henhold til afsnit 10A eller 10B i indkomstskatteloven

iv) godtgørelse af central omsætningsafgift på varer indkøbt lokalt

v) 100 % udenlandsk ejerskab af egenkapital

vi) mulighed for at sælge en del af produktionen på hjemmemarkedet.

(22) Eksportorienterede virksomheder eller virksomheder, der er beliggende i en EPZ, bør i det foreskrevne format føre nøjagtigt regnskab med alle de pågældende importerede varer og med forbrug og anvendelse af alle importerede materialer og den foretagne eksport. Disse regnskaber skal efter behov regelmæssigt fremlægges for udviklingskommissæren.

(23) De skal også sikre en minimumsnettoindtjening af udenlandsk valuta i procent af eksporten og eksportresultater som foreskrevet i politikken. Alle operationer i en EOU/EPZ skal finde sted i toldlokaliteter.

d) Konklusioner om EPZ/EOU

(24) I den aktuelle procedure blev EPZ/EOU-ordningen benyttet til import af råmaterialer samt til indkøb af varer på hjemmemarkedet. Kommissionen konstaterede, at den eksporterende producent kun benyttede sig af indrømmelser i forbindelse med fritagelse for told på råmaterialer, fritagelse for forbrugsafgifter på varer indkøbt fra indenlandske leverandører og godtgørelse af central omsætningsafgift på varer indkøbt lokalt. Kommissionen undersøgte derfor kun, om disse indrømmelser var udligningsberettigede. I denne forbindelse indebærer fritagelsen for told på råmaterialer og godtgørelsen af central omsætningsafgift ydelse af subsidier, da disse indrømmelser udgør finansielle bidrag fra den indiske regering, idet der gives afkald på regeringsindtægter, der ellers ville være indgået, og modtageren opnår en fordel. Hvad angår fritagelsen for forbrugsafgifter konstaterede Kommissionen, at den told, som en virksomhed, der ikke har EOU-status, betaler på indkøb af varer, godskrives som en toldgodtgørelse (CENVAT/MODVAT) og anvendes som betaling af forbrugsafgifter på hjemmemarkedssalg. Indiens regering giver således ikke afkald på yderligere indtægter ved at fritage EOU-virksomheder for at betale forbrugsafgifter på deres indkøb, og følgelig opnår EOU-virksomheder ikke nogen yderligere fordel.

(25) Subsidieydelsen er retligt betinget af eksportresultater som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, eftersom den ikke kan opnås, uden at selskabet accepterer en forpligtelse til at udføre varer, og den anses således for specifik og derfor udligningsberettiget.

e) Beregning af subsidiebeløbet

Fritagelse for importafgift på råmaterialer

(26) Under kontrolbesøget blev arten og mængden af disse importerede materialer undersøgt. Selskabet kunne påvise, at alle råmaterialer, der importeredes i undersøgelsesperioden og var fritaget for importafgifter, blev anvendt til fremstilling af eksporterede varer. Selskabet påviste desuden, at det ikke havde importeret flere råmaterialer end dem, der rent faktisk blev benyttet til at fremstille de eksporterede varer.

(27) I lyset af ovenstående konkluderedes det, at fritagelsen for importafgifter på råmaterialer blev indrømmet det pågældende selskab i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag I til III i grundforordningen, da alle de toldfrit importerede råmaterialer indgik i den eksporterede vare, og der ikke er eftergivet et for stort beløb i importtold.

Godtgørelse af central omsætningsafgift på varer indkøbt lokalt

(28) Fordelen blev beregnet på grundlag af den refusionsberettigede centrale omsætningsafgift på indkøbte varer i undersøgelsesperioden. Subsidiebeløbet er fordelt på hele udførslen i undersøgelsesperioden. Selskabet opnåede en fordel på 1,4 %.

3. "Duty Entitlement Passbook Scheme" (DEPB) (toldgodtgørelsesordningen)

a) Retsgrundlag

(29) DEPB trådte i kraft den 1. april 1997 ved Customs Notification 34/97. Stk. 7.14 til 7.17 i eksport- og importpolitikdokumentet og stk. 7.32 til 7.53 i procedurehåndbogen indeholder en detaljeret beskrivelse af ordningen. DEPB afløser "Passbook Scheme" (PSB), som ophørte den 31. marts 1997. Der er to former for DEPB:

- DEPB på før-eksportbasis

- DEPB på efter-eksportbasis

DEPB på før-eksportbasis

(30) Indiens regering anførte, at DEPB på før-eksportbasis blev afskaffet den 1. april 2000, og at ordningen derfor ikke fandt anvendelse i undersøgelsesperioden. Det konstateredes, at selskabet ikke opnåede fordele af DEPB på før-eksportbasis, og det er derfor ikke nødvendigt at undersøge, om denne ordning er udligningsberettiget.

DEPB på efter-eksportbasis

b) Støtteberettigelse

(31) Ordningen kan anvendes af producenter/eksportører (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) og handelsselskaber/eksportører (dvs. forhandlere).

c) Praktisk gennemførelse af DEPB på efter-eksportbasis

(32) I henhold til denne ordning kan enhver støtteberettiget eksportør anmode om kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de udførte færdigvarer. De indiske myndigheder har fastsat sådanne DEPB-procentsatser for de fleste varer, herunder den pågældende vare, på grundlag af gældende Standard Input/Output-normer (SION-normer). En licens med angivelse af det bevilgede kreditbeløb udstedes automatisk.

(33) DEPB på efter-eksportbasis åbner mulighed for at anvende sådanne kreditter i forbindelse med senere indførsel af varer (f.eks. råvarer eller investeringsgoder), hvis indførsel ikke er begrænset eller forbudt. Varer, der indføres ved hjælp af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde.

(34) DEPB-licenser er frit omsættelige og sælges derfor jævnligt. DEPB-licensen er gyldig i en periode på 12 måneder fra udstedelsesdatoen. Selskabet skal betale et gebyr til de relevante myndigheder svarende til 0,5 % af DEPB-kreditten.

d) Konklusioner om DEPB på efter-eksportbasis

(35) Denne ordning er ganske klart betinget af eksportresultater. Når et selskab udfører varer, bevilges det en kredit, som kan anvendes til udligning af told på fremtidig indførsel af alle varer (råmaterialer såvel som investeringsgoder), eller som blot kan sælges.

(36) Kreditten beregnes automatisk på grundlag af en formel, der benytter SION-satser, uanset om råmaterialerne er importeret, om der er betalt importafgift på dem, eller om de rent faktisk er blevet brugt til eksportproduktion eller i hvilke mængder. Et selskab kan anmode om en licens, uanset om det overhovedet foretager import eller køber importerede varer fra andre kilder.

(37) DEPB på efter-eksportbasis er ikke en tilladt eftergivelses-/godtgørelsesordning som omhandlet i grundforordningen. Navnlig er eksportøren ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de råmaterialer, der faktisk er benyttet. Det ser derfor ud til, at der er tale om eftergivelse af overskydende afgifter, jf. artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), i grundforordningen. Eftergivelsen af importafgifter er rent faktisk ikke begrænset til afgifterne på varer, som indgår i produktionsprocessen for den eksporterede vare.

(38) I dette tilfælde anvendte det pågældende selskab ikke licenserne til at importere varer toldfrit, men opnåede fordele ved at sælge licenserne.

(39) Det fremgår af ovenstående, at ordningen indebærer ydelse af subsidier, eftersom det finansielle bidrag fra den indiske regering i form af eftergivne importafgifter giver indehaveren af DEPB-licensen en fordel, idet han kan indføre varer toldfrit ved anvendelse af de kreditbeløb, der er optjent ved udførsel. Der er tale om subsidier, som retligt er betinget af eksportresultater, og de anses derfor for specifikke i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.

e) Beregning af subsidiebeløbet for DEPB på efter-eksportbasis

(40) Fordelen for selskabet blev beregnet på grundlag af den kredit, der blev ydet i licensen, uanset licensens salgspris, da salget af en licens er en rent kommerciel afgørelse, der ikke ændrer størrelsen af den fordel, der opnås af ordningen. Subsidiebeløbet er fordelt på hele udførslen i undersøgelsesperioden. Selskabet opnåede et subsidie på 1,7 %. Ved beregningen af fordelene blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket.

4. "Export Promotion Capital Goods Scheme" (EPCGS) (eksportfremmeordning for investeringsgoder)

a) Retsgrundlag

(41) Denne ordning blev bekendtgjort den 1. april 1992. I undersøgelsesperioden reguleredes ordningen af Customs Notification 28/1997, 29/1997 og 49/2000. Nærmere oplysninger om ordningerne findes i kapitel 6 i eksport- og importpolitikdokumentet for 1997/2002 og den relevante procedurehåndbog.

b) Støtteberettigelse

(42) EPCGS-ordningen kan anvendes af producenter/eksportører (dvs. alle producenter i Indien, som udfører varer) og handelsselskaber/eksportører (dvs. forhandlere). Siden den 1. april 1997 har producenter, der er knyttet til handelsselskaber/eksportører, også kunnet udnytte ordningen.

c) Undersøgelsens resultater

(43) Det konstateredes, at den samarbejdsvillige eksporterende producent af den pågældende vare ikke havde benyttet sig af denne ordning, og den blev derfor ikke taget yderligere i betragtning i forbindelse med denne undersøgelse.

5. "Income Tax Exemption Scheme" (ITES) (indkomstskatteordningen)

a) Retsgrundlag

(44) Retsgrundlaget for ITES er indkomstskatteloven af 1961. I denne lov, som ændres årligt ved finansloven, fastlægges grundlaget for skatteopkrævningen samt for forskellige fritagelses- og fradragsordninger, der kan opnås. Blandt de fritagelser, som virksomheder kan gøre krav på, findes nogle i nævnte lovs afsnit 10A, 10B og 80HHC, der fastsætter en indkomstskattefritagelse for fortjenester på eksportsalg.

b) Støtteberettigelse

(45) Fritagelse i henhold til afsnit 10A kan opnås af virksomheder, der er beliggende i frihandelszoner. Fritagelse i henhold til afsnit 10B kan opnås af eksportorienterede virksomheder. Fritagelse i henhold til afsnit 80HHC kan opnås af alle virksomheder, der udfører varer.

c) Praktisk gennemførelse

(46) For at opnå ovennævnte skattefradrag/-fritagelser skal et selskab anmode herom, når det indsender selvangivelse til skattemyndighederne ved udgangen af hvert skatteår. Skatteåret løber fra den 1. april til den 31. marts. Selvangivelsen skal forelægges for myndighederne senest den 30. november samme år. Det kan vare indtil tre år fra indsendelse af selvangivelsen, inden myndighederne har foretaget den endelige skatteligning. Et selskab kan kun anmode om én af de nedsættelser, der kan indrømmes i henhold til ovennævnte tre lovafsnit.

(47) Selskaberne kan i henhold til afsnit 10A, 10B og 80HHC anmode om fritagelse for betaling af skat af skattepligtig indkomst hidrørende fra fortjeneste på eksportsalg.

d) Konklusioner om ITES

(48) I punkt e) i listen over eksempler på eksportsubsidier (bilag I til grundforordningen) henvises der til "hel eller delvis fritagelse ... for direkte skatter ... af eksporthensyn" som værende eksportsubsidier. Under ITES yder den indiske regering det pågældende selskab et finansielt bidrag ved at give afkald på statsindtægter i form af direkte skatter, der ellers skulle betales, hvis selskabet ikke opnåede fritagelse for betaling af indkomstskat. Dette finansielle bidrag udgør en fordel for modtageren, hvis indkomstskattepligt mindskes.

(49) Subsidieydelsen er retligt betinget af eksportresultater som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, eftersom fritagelsen kun indrømmes for fortjeneste på eksportsalg, og den anses derfor for specifik.

e) Beregning af subsidiebeløbet

(50) Anmodning om støtte i henhold til afsnit 10A, 10B og 80HHC indgives ved indsendelse af selvangivelse ved udgangen af hvert skatteår. Da skatteåret i Indien løber fra den 1. april til den 31. marts, ansås det for rimeligt at beregne støtten under denne ordning på grundlag af skatteåret 2000/2001 (dvs. fra 1. april 2000 til 31. marts 2001), som omfatter ni måneder af undersøgelsesperioden. Fordelen for eksportøren er derfor beregnet på grundlag af forskellen mellem de skatter, der normalt skulle betales henholdsvis med og uden nævnte fritagelse. Selskabsskatteprocenten var det pågældende år 39,55 %. Subsidiebeløbet er fordelt over hele udførslen i skatteåret 2000/2001.

(51) I skatteåret 2000/2001 udnyttede selskabet ordningen i henhold til afsnit 80HHC og opnåede en fordel på 0,3 %.

6. "Advance Licence - Advance Release Orders Scheme" (ordningen med forudgående licenser og forudgående frigivelse)

a) Retsgrundlag

(52) Ordningen er baseret på Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (nr. 22 af 1992) (loven om udenrigshandel), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ordningen er beskrevet i stk. 7.2 til 7.17 i eksport- og importpolitikdokumentet og i stk. 7.2 til 7.32 og stk. 7.54 i procedurehåndbogen.

b) Støtteberettigelse

(53) Eksportører (producenter/eksportører eller handelsselskaber/eksportører) kan gøre brug af såkaldte "Advance licences" (forudgående licenser) til toldfrit at importere råmaterialer, der anvendes i produktionen af eksportvarer.

c) Praktisk gennemførelse

(54) Den tilladte importmængde under denne ordning fastsættes som en procentdel af eksportmængden af den færdige vare. I de forudgående licenser beregnes den bevilgede import enten i importmængde eller -værdi. I begge tilfælde fastsættes de satser, der anvendes til at bestemme de tilladte toldfrie indkøb for de fleste varer, herunder den pågældende vare, på grundlag af SION-normer. De råmaterialer, der angives i de forudgående licenser, er varer, der anvendes i produktionen af den pågældende færdige eksportvare.

(55) Indehavere af forudgående licenser, som ikke ønsker at importere råmaterialerne direkte, men i stedet foretrækker at købe dem fra indenlandske leverandører, kan gøre dette ved hjælp af "Advance Release Orders" (ARO'er) (dokumenter for forudgående frigivelse). I disse tilfælde godkendes de forudgående licenser som ARO'er og overdrages til leverandøren ved levering af de varer, der er angivet deri. Derved får leverandøren adgang til de samme fordele som dem, der er forbundet med eksport, såsom eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige forbrugsafgifter.

d) Konklusioner om ordningen

(56) Ordningen er ganske klart betinget af eksportresultater. Kun eksporterende selskaber indrømmes licenser, der kan anvendes til at udligne importafgifter eller køb af råmaterialer på grundlag af forventet eksport.

(57) I forbindelse med undersøgelsen konstateredes det, at ARO'erne i undersøgelsesperioden blev anvendt til at købe råmaterialer, der ikke blev forbrugt i produktionen af sulfanilsyre (den pågældende vare, for hvilken de blev udstedt). Disse råmaterialer blev i stedet solgt på hjemmemarkedet.

(58) Det konstateredes desuden, at der ikke fandtes nogen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvorvidt de råmaterialer, der blev anskaffet ved hjælp af ARO'er, forbruges i produktionen af den eksporterede vare, og i så fald hvilke, og heller ikke, om der har været tale om for store importfordele, jf. bilag I, punkt i), og bilag II og III til grundforordningen.

(59) På dette grundlag konstateres det, at ARO-ordningen ikke er en tilladt eftergivelses-/godtgørelsesordning som omhandlet i grundforordningen. Eksportøren er navnlig ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de råmaterialer, der er anskaffet ved hjælp af ARO'er, i produktionsprocessen. Da eftergivelsen af importafgifter ikke er begrænset til de afgifter, der opkræves for varer, der forbruges i produktionen af den eksporterede vare, er betingelsen om, at det kun er varer, der rent faktisk forbruges i produktionen af den eksporterede vare, som kan være omfattet af en sådan eftergivelse, ikke opfyldt.

(60) I dette tilfælde gjorde det samarbejdsvillige selskab kun i meget begrænset omfang brug af forudgående licenser til toldfri import af råmaterialer. I stedet ændrede selskabet licenserne til ARO'er og overdrog dem til lokale leverandører, der derved opnåede kommercielle fordele. De kommercielle fordele ved ARO'erne svarer til det toldbeløb, som leverandøren slipper for at betale i kraft af muligheden for forventet eksportrestitution.

(61) Ordningen indebærer ydelse af subsidier, eftersom det finansielle bidrag fra den indiske regering i form af eftergivne importafgifter giver ARO-indehaveren en fordel, idet han kan indføre varer toldfrit. Der er tale om subsidier, som retligt er betinget af eksportresultater, og de anses derfor for specifikke i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.

e) Beregning af subsidiebeløbet

(62) Subsidiebeløbet blev beregnet på grundlag af de importafgifter, der i undersøgelsesperioden fandt anvendelse for de råmaterialer, der blev anskaffet ved hjælp af ARO'er. Dette beløb blev derefter fordelt på hele udførslen i undersøgelsesperioden. Selskabet opnåede et subsidie på 3,2 %.

7. "Package Scheme of Incentives of the Government of Maharashtra" (ordningen med tilskyndelsesforanstaltninger fra regeringen i Maharashtra)

a) Retsgrundlag

(63) For at fremme udbredelsen af virksomheder til mindre udviklede områder har regeringen i Maharashtra siden 1964 ydet incitamenter til nye eller ekspanderende virksomheder i delstatens udviklingsregioner ved hjælp af en ordning med tilskyndelsesforanstaltninger. Denne ordning er blevet ændret adskillige gange siden dens indførelse. Ordningen fra 1993 fandt således anvendelse fra 1. oktober 1993 til 31. marts 2001, mens dens senest ændrede ordning fra 2001 blev indført den 31. marts 2001 og finder anvendelse til 31. marts 2006. Den vigtigste bestanddel i de forskellige ordninger (indtil 31. marts 2001) har været indrømmelsen af en omsætningsafgiftsbegunstigelse til virksomheder i delstatens udviklingsregioner og tilbagestående regioner.

b) Støtteberettigelse

(64) For at være støtteberettigede skal virksomheder investere i mindre udviklede områder, enten ved at oprette et nyt industriforetagende eller ved at foretage en omfattende kapitalinvestering i udvidelse eller diversificering af et eksisterende industriforetagende. Disse områder inddeles i forskellige kategorier efter deres grad af økonomisk udvikling (f.eks. ringe udviklet område, mindre udviklet område, mindst udviklet område). Hovedkriteriet for fastsættelsen af tilskyndelsesforanstaltningernes omfang er det område, hvori virksomheden befinder sig eller vil blive etableret, og investeringens størrelse.

c) Tilladelighedsprøvning

(65) Den indiske regering hævdede, at denne ordning er et ikke-udligningsberettiget subsidie, da den opfylder kriterierne i artikel 4, stk. 3, i grundforordningen og således er et tilladeligt regionalt subsidie ydet inden for delstaten Maharashtra.

(66) I henhold til denne artikel skal subsidier til ugunstigt stillede regioner i oprindelses- og/eller eksportlandet opfylde visse kriterier, hvis de ikke skal undergives udligningsforanstaltninger; de vigtigste kriterier er: i) at subsidierne skal ydes i medfør af en generel ramme for regionaludvikling, ii) at de pågældende regioner skal være klart afgrænsede, sammenhængende geografiske områder med en definerbar økonomisk og administrativ identitet, og iii) at områderne skal anses for ugunstigt stillede på grundlag af neutrale og objektive kriterier, der klart skal fremgå af love eller andre officielle dokumenter. Disse kriterier skal indeholde et mål for økonomisk udvikling, som fastlægges på grundlag af mindst én af følgende faktorer: indkomst per capita eller husstandsindkomst per capita eller BNP per capita (som i intet tilfælde må være højere end 85 % af gennemsnittet for det pågældende land) eller en arbejdsløshedsprocent målt over en treårig periode (mindst 110 % af gennemsnittet for det pågældende land).

(67) Det skal bemærkes, at de indiske myndigheder ikke fremlagde meningsfulde oplysninger vedrørende de neutrale og objektive kriterier, der blev lagt til grund for fastlæggelsen af de ugunstigt stillede områder i den pågældende delstat. Da der ikke foreligger sådanne oplysninger, var Kommissionen nødt til at gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger og konkludere, at den indiske regerings påstand om denne regionale ordnings tilladelighed ikke er tilstrækkelig underbygget. Det konkluderedes derfor foreløbigt, at denne ordning ikke opfylder kravene i artikel 4, stk. 3, i grundforordningen.

d) Konklusioner om ordningen

(68) Denne ordning kan kun anvendes af selskaber, som har foretaget investeringer i visse udpegede geografiske områder i delstaten Maharashtras retsområde. Den kan ikke benyttes af selskaber uden for disse områder. Fordelens størrelse varierer alt efter det pågældende område. Ordningen er derfor specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 3, i grundforordningen.

(69) Varer er normalt omfattet af en central omsætningsafgift (for salg mellem delstater) eller en statslig omsætningsafgift (for salg inden for delstaten), der har forskellige niveauer alt efter den/de stat(er), hvori transaktionerne finder sted. Der er ikke nogen omsætningsafgift på import eller eksport af varer, mens salget på hjemmemarkedet er omfattet af den gældende omsætningsafgift.

(70) I henhold til ordningen er de udpegede områder enten fritaget for eller kan udskyde betalingen af den statslige omsætningsafgift på transaktioner på hjemmemarkedet. Betalingen kan udskydes op til et nærmere angivet pengebeløb eller i en nærmere angivet periode alt efter, hvad der nås først. I henhold til fritagelsesordningen skulle en virksomhedsenhed ikke opkræves eller betale nogen omsætningsafgift, mens omsætningsafgiften i henhold til udskydelsesordningen blev opkrævet og skulle betales efter en periode på 12 år fra datoen for opkrævningen og ikke på regelmæssige månedlige forfaldsdatoer.

(71) Alle selskabets tre enheder var beliggende i udviklingsregioner ifølge Maharashtras regerings ordning fra 1993. I henhold til ordningen var selskabet fritaget for omsætningsafgift på dets hjemmemarkedskøb og kunne udskyde betalingen af den opkrævede statslige omsætningsafgift på hjemmemarkedssalget i en periode på 12 år fra opkrævningsåret.

e) Beregning af subsidiebeløbet

(72) Den eksporterende producents fordel med hensyn til fritagelse for omsætningsafgift blev beregnet på grundlag af den omsætningsafgift, der normalt skulle have været betalt i undersøgelsesperioden, men som regeringen i Maharashtra havde givet afkald på. Fordelen blev derefter fordelt på det samlede salg i undersøgelsesperioden.

(73) Tilskyndelsesforanstaltningen med udskydelse af statslige omsætningsafgifter anses for at svare til et rentefrit lån på det samme beløb fra regeringen i Maharashtra. Fordelen for den eksporterende producent blev derfor beregnet på grundlag af den rente, der skulle betales for et sammenligneligt lån på markedsvilkår i undersøgelsesperioden. Fordelen blev derefter fordelt på det samlede hjemmemarkedssalg i undersøgelsesperioden.

(74) På grundlag af ovenstående har selskabet under denne ordning opnået et subsidie på 2,6 %.

8. Udligningsberettigede subsidier

(75) De udligningsberettigede subsidier er i overensstemmelse med grundforordningen 9,2 %, udtrykt som værditold, for den undersøgte eksporterende producent.

(76) Samarbejdsniveauet for Indien syntes at være højt (over 80 %), og det blev derfor besluttet at fastsætte restsubsidiemargenen på samme niveau som den subsidiemargen, der konstateredes for den samarbejdsvillige eksporterende producent, dvs. 9,2 %.

>TABELPOSITION>

D. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET

(77) Sulfanilsyre fremstilles af to selskaber i Fællesskabet, nemlig klageren, Sorochimie Chimie Fine ("Sorochimie"), og Quimigal S.A. ("Quimigal"). Det skal bemærkes, at Sorochimie fremstillede sulfanilsyre i hele den betragtede periode, mens Quimigal først begyndte at producere og sælge sulfanilsyre i 1999. I begyndelsen af den betragtede periode var der en række andre EF-producenter af sulfanilsyre på markedet. Alle disse andre producenter indstillede imidlertid produktionen i løbet af den pågældende periode, enten for at koncentrere sig om andre aktiviteter eller for at købe sulfanilsyre fra eksterne leverandører. De er derfor ikke taget i betragtning ved fastlæggelsen af "produktionen i Fællesskabet". Det skal bemærkes, at disse vigtige udviklinger på Fællesskabets marked gav både Sorochimie og Quimigal mulighed for at øge deres produktion og salg.

(78) Selv om Quimigal ikke er part i klagen, støttede selskabet proceduren og samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. Kommissionen finder derfor, at Quimigal og Sorochimie opfylder kravene i artikel 10, stk. 8, i grundforordningen, da de tegnede sig for 100 % af produktionen af sulfanilsyre i Fællesskabet på datoen for indledningen af proceduren. De anses derfor foreløbigt for at udgøre erhvervsgrenen i Fællesskabet (i det følgende benævnt "EF-erhvervsgrenen") i henhold til artikel 9, stk. 1, i samme forordning.

E. SKADE

1. Forbruget i Fællesskabet

(79) Det synlige forbrug af sulfanilsyre i Fællesskabet blev fastlagt på grundlag af:

- importen til Fællesskabet af den pågældende vare som fastlagt i betragtning 81

- EF-erhvervsgrenens samlede dokumenterede salg på markedet i Fællesskabet

- dokumenterede besvarelser fra tidligere EF-producenter af den pågældende vare, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, og

- dokumenterede oplysninger i klagen om andre tidligere producenter, der ikke udviste samarbejdsvilje.

(80) Forbruget af sulfanilsyre i Fællesskabet var på ca. 11000 tons i undersøgelsesperioden. Dette tal er ca. 13 % højere end i begyndelsen af den betragtede periode. Efter to år med en relativ stabil udvikling i 1997 og 1998 faldt forbruget lidt i 1999 og steg derefter kraftigt i 2000 og i undersøgelsesperioden.

2. Importen til Fællesskabet fra Indien

2.1. Oplysninger om importen

(81) Den KN-kode, som den pågældende vare i øjeblikket tariferes under, omfatter en række andre varer. Kommissionen gjorde derfor brug af de foreliggende faktiske oplysninger og fastsatte både importmængder og -priser for sulfanilsyre på følgende grundlag: Importen fra Indien blev fastlagt på grundlag af den samarbejdsvillige eksporterende producents besvarelse af Kommissionens spørgeskema. Importmængden fra Kina og Amerikas Forenede Stater ("USA") blev fastlagt på grundlag af oplysninger i klagen, da producenterne i Kina udviste ringe samarbejdsvilje, og den eneste eksporterende producent i USA gav en fortrolig vurdering af selskabets eksport til Fællesskabet i den betragtede periode. Priserne på denne import blev hovedsagelig fastlagt på grundlag af oplysninger fra Eurostat, og den samarbejdsvillige kinesiske producents besvarelse af Kommissionens spørgeskema blev kun taget i betragtning for undersøgelsesperioden. Importmængder og -priser for importen med oprindelse i Ungarn og Japan blev fastlagt ved at sammenligne oplysninger fra Eurostat med brugernes besvarelser af Kommissionens spørgeskema. Det fremgik også af undersøgelsen, at størstedelen af importen med oprindelse i Indien blev fremstillet af den eneste samarbejdsvillige eksporterende producent. Oplysningerne vedrørende denne import måtte derfor indekseres af fortrolighedshensyn. Det fremgik af undersøgelsen, at der i den betragtede periode ikke havde været nogen import fra andre tredjelande end de ovennævnte.

3. Importens omfang og priser

(82) Importmængden blev næsten fordoblet i den betragtede periode, og i undersøgelsesperioden nåede den op på over 1700 tons. Dens markedsandel steg med ca. 50 % i den samme periode, så den svarede til ca. 15 % af forbruget i Fællesskabet.

(83) Gennemsnitsprisen på den pågældende import steg med 7 % i den betragtede periode. Den var sit laveste niveau i 1999.

>TABELPOSITION>

3.1. Prisunderbud

(84) For at undersøge prisunderbuddet blev den vejede gennemsnitlige salgspris for hver kvalitet, som EF-erhvervsgrenen solgte til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder på Fællesskabets marked, sammenlignet med den tilsvarende vejede gennemsnitlige eksportpris for den pågældende import. Sammenligningen blev foretaget efter fradrag af nedslag og rabatter. EF-erhvervsgrenens priser blev justeret til ab fabrik. Priserne på den pågældende import var cif-priser, der var behørigt justeret for told og omkostninger efter import.

(85) Da den eksporterende producent i Indien udviste stor samarbejdsvilje, blev prisunderbuddet for Indien som helhed fastsat på grundlag af oplysninger fra dette selskab. Prisunderbuddet for importen med oprindelse i Indien er derfor 13 %. Det skal bemærkes, at den pågældende import medførte prisfald og pristryk for EF-erhvervsgrenen, som var tabsgivende i hele den betragtede periode.

4. EF-erhvervsgrenens situation

4.1. Indledende bemærkninger

(86) Oplysninger om de to selskaber i EF-erhvervsgrenen måtte indekseres, da der er tale om fortrolige forretningsoplysninger. Desuden påbegyndte et af selskaberne i EF-erhvervsgrenen først sin produktion i 1999, dvs. halvvejs inde i den betragtede periode, og det blev derfor besluttet at anføre oplysninger om dette selskab adskilt fra oplysningerne om Sorochimie for at få en mere meningsfuld vurdering af udviklingstendenserne. Der anføres således to indeks, som begge starter på 100, for hver indikator. Udgangsåret for Sorochimie er 1997 og for Quimigal 1999 (undtagen i tilfælde af investeringer, der blev foretaget inden da).

(87) I overensstemmelse med artikel 8, stk. 5, i grundforordningen omfattede undersøgelsen af den subsidierede imports virkninger for EF-erhvervsgrenen en vurdering af alle økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på denne erhvervsgrens situation.

4.2. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse

(88) EF-erhvervsgrenens produktion blev mere end fordoblet i undersøgelsesperioden i forhold til begyndelsen af den betragtede periode. Grunden hertil var, at Sorochimies produktion steg med 51 % i den betragtede periode, og at Quimigal begyndte at sælge på markedet i 1999. EF-erhvervsgrenens produktionskapacitet steg også i den betragtede periode, men ikke så meget som dens reelle produktion. Denne kombination af faktorer medførte en samlet stigning i EF-erhvervsgrenens kapacitetsudnyttelsesgrad i den pågældende periode. Quimigals kapacitetsudnyttelsesgrad steg kraftigt, da selskabet kom ud af opstartsfasen. Begge selskaber opnåede en tilfredsstillende kapacitetsudnyttelse i undersøgelsesperioden.

>TABELPOSITION>

4.3. Lagre

(89) Sorochimies lagerbeholdning ved årets udgang var større målt i absolutte tal ved udgangen af undersøgelsesperioden end i 1997. Men målt i procent af produktionen faldt lagerbeholdningen i samme periode fra 15 % til 11 %. Quimigals lagerbeholdning faldt, efter at selskabet begyndte at sælge på markedet, og udgjorde ca. 5 % af produktionen i undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenens lagerbeholdning ved årets udgang anses ikke for at være usædvanlig for denne industri.

>TABELPOSITION>

4.4. Salgsmængde, markedsandel og vækst

(90) EF-erhvervsgrenens salg var mere end 75 % større i undersøgelsesperioden end i 1997. Det skal erindres, at noget af denne stigning skyldes, at Quimigal kom ind på markedet i 1999. Isoleret set øgede Sorochimie sit salg på Fællesskabets marked med næsten 40 % i den betragtede periode.

(91) EF-erhvervsgrenen øgede sin andel af Fællesskabets marked med næsten 50 % i den betragtede periode. Den største markedsandel havde den i 2000. Den mistede imidlertid noget af sin markedsandel i undersøgelsesperioden, hvor den subsidierede import voksede hurtigere end det samlede marked. EF-erhvervsgrenens øgede markedsandel skyldtes især, at Quimigals produktion kom på markedet. Sorochimie var imidlertid også i stand til at øge sin markedsandel i den betragtede periode, eftersom en række andre producenter i Fællesskabet trak sig ud af markedet. Begge selskaber havde således en større vækst end væksten i forbruget. Denne vækst blev imidlertid opnået ved at skubbe kapacitetsudnyttelsen i vejret og udvikle salget af salte, da den subsidierede import forhindrede dem i at drage fuld nytte af omstruktureringen af EF-produktionen af sulfanilsyre og gennemføre den planlagte kapacitetsudvidelse (se betragtning 96).

>TABELPOSITION>

4.5. Salgspriser og omkostninger

(92) Sorochimies gennemsnitlige salgspriser faldt med 9 % i den betragtede periode. Priserne faldt kraftigt mellem 1997 og 1998, hvorefter de igen begyndte at stige, om end meget langsomt. Udviklingen mellem 1997 og 1998 afspejler både et lille fald i prisen på anilin (prismæssigt det vigtigste råmateriale) og det pristryk, som den subsidierede import udøvede på Fællesskabets marked i denne periode, hvor den steg med 50 %. Sorochimies gennemsnitlige salgspriser steg en smule fra og med 1999, da selskabet kunne drage fordel af, at der var en vækst i forbruget i Fællesskabet, og at visse producenter forsvandt fra markedet. Denne stigning skete imidlertid ikke i samme tempo som stigningen i prisen på anilin, der omkostningsmæssigt er det vigtigste råmateriale i produktionen af sulfanilsyre. Det underbud, der konstateredes for den pågældende import i undersøgelsesperioden, afspejler således det pristryk, som importen udøvede på Sorochimies egne priser, da selskabet ikke var i stand til at genvinde den fulde prisstigning på dets vigtigste råmateriale. Quimigals gennemsnitlige salgspris steg hurtigere end Sorochimies, men det skal bemærkes, at selskabet var nødt til at tage udgangspunkt i en forholdsvis lav salgspris i 1999 og en forholdsvis lille salgsmængde, eftersom det forsøgte at etablere sig på markedet. På trods af de stigende salgspriser var selskabet imidlertid ikke i stand til at dække de fulde produktionsomkostninger, og det forblev tabsgivende i undersøgelsesperioden.

>TABELPOSITION>

4.6. Rentabilitet

(93) EF-erhvervsgrenen var tabsgivende i hele den betragtede periode og led de største tab i 2000. Det bør erindres, at den pågældende vare er blevet importeret til Fællesskabets marked i betydelige mængder og til lave priser siden begyndelsen af den betragtede periode. Den pågældende import havde således en markedsandel på ca. 10 % i 1997, og dens priser lå ca. 13 % lavere end EF-erhvervsgrenens priser i undersøgelsesperioden. I undersøgelsesperioden havde Sorochimie et etcifret tab på nettosalget til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet (udtrykt i procent af dette salg), mens Quimigals tab var tocifret. For at fastlægge Quimigals afkast af nettosalget må der foretages en ny beregning af selskabets lineære afskrivninger over en periode på 10 år, så der ses bort fra de usædvanlige etableringsomkostninger i form af fremskyndet afskrivning. Da kapacitetsudnyttelsen var forholdsvis høj i undersøgelsesperioden, er virkningerne for enhedsomkostningerne af de lave produktionsmængder i opstartsfasen desuden ikke taget i betragtning i undersøgelsen.

(94) Det er klart, at EF-erhvervsgrenens levedygtighed afhænger af, om den er i stand til at opnå højere salgspriser for sin produktion og derved komme ud af dens lange tabsgivende periode.

4.7. Investeringer og evnen til at tilvejebringe kapital

(95) Nedenstående tabel viser, at EF-erhvervsgrenen fortsatte med at investere i sine sulfanilsyreaktiviteter gennem hele den betragtede periode. For Sorochimies vedkommende tog disse investeringer hovedsagelig sigte på vedligeholdelse af eksisterende anlægsaktiver. Det skal bemærkes, at Quimigal foretog store investeringer inden opstarten i 1999. Selskabet havde taget beslutningen om at komme ind på sulfanilsyremarkedet adskillige år tidligere, hvor priserne på Fællesskabets marked var højere.

(96) Sorochimies evne til at tilvejebringe kapital er blevet påvirket af den subsidierede import, da planerne om at foretage investeringer for at øge kapaciteten er blevet udskudt, eftersom det nuværende utilstrækkelige afkast af sulfanilsyreaktiviteterne ikke gør det muligt at dække de nødvendige udgifter. Quimigal måtte også udskyde sine udvidelsesplaner på grund af den nuværende markedssituation.

>TABELPOSITION>

4.8. Afkast af investeringer og likviditet

(97) Da EF-erhvervsgrenen var tabsgivende i hele den betragtede periode, forblev tallet også negativt for investeringsafkastet, som viser resultatet efter skat udtrykt i procent af den gennemsnitlige bogførte nettoværdi ved regnskabsårets begyndelse og slutning af de aktiver, der er anvendt i produktionen af sulfanilsyre.

(98) I hele den betragtede periode havde Sorochimie et likviditetsoverskud, som dog var ganske lille i 1998, 1999 og 2000. Quimigal havde et likviditetsoverskud i det første salgsår (1999), men derefter blev likviditeten negativ i 2000 og i undersøgelsesperioden.

4.9. Beskæftigelse, produktivitet og lønninger

(99) Nedenstående tabel viser udviklingen i antallet af ansatte, der er beskæftiget med sulfanilsyreaktiviteter i de to selskaber i EF-erhvervsgrenen, og de samlede gennemsnitlige lønomkostninger pr. ansat. Produktivitetstallet er målt i tons pr. ansat.

(100) For EF-erhvervsgrenen som helhed var antallet af ansatte det samme i undersøgelsesperioden som i begyndelsen af den betragtede periode. Det skal imidlertid bemærkes, at udviklingen gik i forskellig retning for de to selskaber, idet Sorochimie mistede et antal arbejdspladser, som svarede til det antal, der blev skabt af Quimigal, da det kom ind på markedet.

(101) EF-erhvervsgrenen forbedrede sin produktivitet betydeligt i den betragtede periode, da Quimigal nåede op på sit planlagte produktionsniveau i undersøgelsesperioden, og der samlet set blev gjort en indsats for at forbedre konkurrenceevnen.

>TABELPOSITION>

4.10. Subsidiernes omfang

(102) I betragtning af omfanget af og priserne på den subsidierede import kan virkningerne for EF-erhvervsgrenen af den faktiske væsentlige subsidiemargen ikke anses for at være ubetydelige.

4.11. Konklusion vedrørende skade

(103) Importmængden fra Indien steg med mere end 90 % i den betragtede periode. Dens markedsandel steg med 50 % og nåede op på over 15 % i undersøgelsesperioden. Mellem 1997 og 1998 var der en kraftig vækst i importens markedsandel. Det var også på det tidspunkt, at der var det største fald i Sorochimies gennemsnitlige salgspriser, da selskabet var nødt til at konkurrere voldsomt med den subsidierede import i et forsøg på at fastholde sin markedsposition.

(104) Selv om Sorochimie senere var i stand til at øge sine salgspriser og også sine salgsmængder, da andre virksomheder blev tvunget ud af markedet, forblev selskabet tabsgivende på grund af det lave prisniveau på markedet. Dette skete på trods af, at selskabet forsøgte at forbedre effektiviteten, hvilket fremgår af dets øgede produktivitet.

(105) Quimigal var på intet tidspunkt i stand til at dække sine omkostninger, selv om selskabets tab blev noget mindre som følge af en, om end utilstrækkelig, stigning i salgspriserne.

(106) Det er således tydeligt, at omfanget af og priserne på den subsidierede import forhindrede EF-erhvervsgrenen i at opnå en passende forrentning af sine sulfanilsyreaktiviteter, hvilket betød, at den var tabsgivende i hele den betragtede periode. Som en direkte følge af denne situation var EF-erhvervsgrenen forhindret i at gennemføre sine udvidelsesplaner.

(107) På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. artikel 8 i grundforordningen, med hensyn til prisfald og pristryk, en lang tabsgivende periode, utilstrækkeligt investeringsafkast og udskudte planer om udvidelse.

F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG

1. Indledning

(108) I henhold til artikel 8, stk. 7, i grundforordningen undersøgte Kommissionen, om den subsidierede import med oprindelse i Indien har forvoldt EF-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end den subsidierede import, der samtidig kunne have tilføjet EF-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at en eventuel skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tilskrevet den subsidierede import.

2. Virkningerne af den subsidierede import

(109) Den subsidierede import steg med mere end 90 % i den betragtede periode. Stigningen var særlig stor mellem 1997 og 1998, hvor priserne på importen faldt med 8 %, hvilket medførte et kraftigt fald i Sorochimies salgspriser i et forsøg på at fastholde selskabets markedsandel. Den subsidierede imports lave prisniveau og dens øgede andel af Fællesskabets marked trykkede EF-erhvervsgrenens priser, da den ikke var i stand til at lægge hele stigningen i produktionsomkostningerne over på dens salgspriser. Endelig kunne EF-erhvervsgrenen ikke øge sin produktionskapacitet, selv om andre EF-producenter trak sig ud af markedet, og der samlet set var en stigning i efterspørgslen i den betragtede periode.

3. Virkninger af andre faktorer

3.1. Dumpingimporten med oprindelse i Folkerepublikken Kina

(110) I den sideløbende antidumpingundersøgelse konstateredes det foreløbigt, at dumpingimporten fra Folkerepublikken Kina forvoldte EF-erhvervsgrenen væsentlig skade.

(111) Dumpingimporten med oprindelse i Folkerepublikken Kina anses derfor foreløbigt for at have bidraget til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen.

3.2. Importen med oprindelse i andre tredjelande end Indien og Kina

(112) Med undtagelse af 1999, hvor forbruget i Fællesskabet faldt til sit laveste niveau i den betragtede periode, forblev omfanget af importen med oprindelse i andre tredjelande forholdsvis stabilt, nemlig på ca. 2000 tons. Markedsandelen for denne import faldt derfor samlet set fra ca. 21 % i 1997 til 18 % i undersøgelsesperioden. På grundlag af de foreliggende oplysninger udgjorde kun importen fra USA og Ungarn over 1 % af forbruget i Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Det skal bemærkes, at den eneste producent af sulfanilsyre i Japan ophørte med at fremstille den pågældende vare i den betragtede periode. Importen fra dette land var ikke betydelig i undersøgelsesperioden (under 100 tons), og den er derfor ikke taget i betragtning i denne undersøgelse.

(113) Importen fra USA steg betydeligt og nåede op på en markedsandel på ca. 10 % i undersøgelsesperioden. Dette skete på baggrund af, at visse produktionsaktiviteter var blevet omlagt i Fællesskabet. Priserne på importen med oprindelse i USA var væsentligt højere end EF-erhvervsgrenens priser.

(114) Importen med oprindelse i Ungarn faldt med næsten 50 % i den betragtede periode. Den gennemsnitlige salgspris på denne import lå væsentligt højere end den subsidierede imports og svarede stort set til EF-erhvervsgrenens salgspris.

(115) På grundlag af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at importen med oprindelse i andre tredjelande, og navnlig i USA og Ungarn, ikke bidrog til den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.

3.3. Ændringer i forbrugsmønstret

(116) Det synlige forbrug af sulfanilsyre i Fællesskabet steg i den betragtede periode fra ca. 10000 tons i 1997 til ca. 11000 tons i undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenen var i stand til at øge sin markedsandel i den samme periode, da andre EF-producenter forlod markedet. Udviklingen i forbruget bidrog derfor ikke til den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.

3.4. EF-erhvervsgrenens eksportresultater

(117) Sorochimies eksport tegnede sig for ca. en tredjedel af det samlede salg i undersøgelsesperioden, hvilket svarede til niveauet i begyndelsen af den betragtede periode. I 1998 og 1999 medførte visse enkeltstående kontrakter en stigning i eksporten. Quimigals eksport tegnede sig for en større del af det samlede salg i undersøgelsesperioden, nemlig ca. halvdelen. EF-erhvervsgrenens eksportpriser i undersøgelsesperioden svarede til salgspriserne på Fællesskabets marked. Det konkluderes derfor foreløbigt, at EF-erhvervsgrenens eksportresultater ikke bidrog til den skade, den havde lidt.

3.5. Quimigals indtræden på Fællesskabets marked

(118) Det skal erindres, at Quimigal, der er det andet selskab i EF-erhvervsgrenen, begyndte at producere og sælge sulfanilsyre i 1999 som følge af en tidligere beslutning, der blev truffet på et tidspunkt, hvor sulfanilsyrepriserne på Fællesskabets marked var højere. Det hævdedes, at den skade, der var påført EF-erhvervsgrenen, i det mindste delvis burde tilskrives Quimigal i stedet for den pågældende import, da Quimigal havde forholdsvis lave salgspriser og høje enhedsomkostninger i de første driftsår. Denne påstand måtte afvises, da det var dumpingimportens meget lave priser, som tvang selskabet til at udbyde sine varer til lignende priser for at vinde markedsandele inden for et fornuftigt tidsrum. Derefter kunne Quimigal øge sine priser en smule.

(119) For at sikre, at den skade, der var påført EF-erhvervsgrenen, ikke fejlagtigt blev tilskrevet dumpingimporten, blev der desuden set bort fra eventuelle virkninger af usædvanlige etableringsomkostninger for Quimigals driftsresultater som beskrevet i afsnit 4.6 om rentabilitet.

(120) På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at Quimigals indtræden på markedet ikke bidrog til den væsentlige skade, der blev påført EF-erhvervsgrenen.

4. Konklusion om årsagssammenhæng

(121) Det fremgik af undersøgelsen, at den betydelige subsidierede import fra Indien på Fællesskabets marked førte til et alvorligt fald i EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser. EF-erhvervsgrenen var nødt til at sænke sine priser betydeligt for at fastholde sin markedsandel og sikre en tilfredsstillende kapacitetsudnyttelse. Grunden til, at EF-erhvervsgrenen var i stand til at øge sin markedsandel, var, at en række andre EF-producenter forlod sulfanilsyremarkedet. Selv om EF-erhvervsgrenen var i stand til at øge sine priser fra og med 1998, var disse stigninger ikke tilstrækkelige til at gøre den rentabel igen, da dumpingimporten og den subsidierede import trykkede EF-erhvervsgrenens priser. I den samme periode fortsatte stigningen i den subsidierede import fra Indien.

(122) Selv om importen fra Kina bidrog til den væsentlige skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, eftersom importens øgede andele af Fællesskabets marked og dens lave priser trykkede EF-erhvervsgrenens priser, konkluderes det foreløbigt, at importen fra Indien isoleret set har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade. I den betragtede periode steg importen fra Indien betydeligt, både med hensyn til omfang og markedsandel. Det skal også erindres, at gennemsnitsprisen for denne import var 13 % lavere end EF-erhvervsgrenens i undersøgelsesperioden. Det konkluderes derfor foreløbigt, at dumpingimporten med oprindelse i Indien har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade i form af lave salgspriser, manglende rentabilitet og negative investeringsafkast.

(123) Desuden bidrog ændringerne i forbrugsmønstret og EF-erhvervsgrenens eksportresultater ikke til den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.

G. FÆLLESSKABETS INTERESSER

1. Almindelige bemærkninger

(124) Kommissionen undersøgte, om der til trods for konklusionerne om skadevoldende subsidiering var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i dette tilfælde. Med henblik herpå og i henhold til artikel 31, stk. 1, i grundforordningen vurderede Kommissionen på grundlag af de foreliggende oplysninger virkningerne af eventuelle foranstaltninger for alle parter, der var berørt af proceduren, samt følgerne af ikke at træffe foranstaltninger.

2. Undersøgelsen

(125) Kommissionen sendte spørgeskemaer til importører, leverandører af råmaterialer, industrielle brugere af den pågældende vare samt andre interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.

(126) I alt blev der udsendt 27 spørgeskemaer, men der blev kun modtaget 9 besvarelser inden for de fastsatte frister. Som nævnt i betragtning 9 valgte en række selskaber udelukkende at fremsætte bemærkninger frem for at udfylde Kommissionens spørgeskema. Hvor det var relevant, blev der taget hensyn til disse bemærkninger.

(127) Der blev modtaget rettidige besvarelser af spørgeskemaet fra følgende syv brugere af den pågældende vare:

- Bayer AG, Leverkusen, Tyskland.

- Ciba Spezialitätenchemie Grenzach GmbH, Grenzach Wyhlen, Tyskland

- Manuel Vilaseca SA, Barcelona, Spanien

- SA Robama, Barcelona, Spanien

- Sika Limited, Welwyn Garden City, Det Forenede Kongerige

- SIPO srl, Milano, Italien

- SKW Polymers GmbH, Trostberg, Tyskland

fra en forhandler:

- Twinstar Chemicals Ltd, Harrow, Det Forenede Kongerige

og fra en leverandør af råmaterialer til sulfanilsyreindustrien:

- Quimigal SA, Estarreja, Portugal.

3. Sandsynlige virkninger for EF-erhvervsgrenen, hvis der indføres foranstaltninger

(128) Det skal erindres, at EF-erhvervsgrenen omfatter to selskaber, som har produktionsfaciliteter i Frankrig og Portugal.

(129) På trods af den væsentlige skade, der blev påført EF-erhvervsgrenen i undersøgelsesperioden, er der ingen grund til at betvivle dens langsigtede leve- og konkurrencedygtighed på et marked, hvor der hersker normale og rimelige handelsvilkår. EF-erhvervsgrenen har planer om at øge sin produktionskapacitet i Fællesskabet for at kunne dække den voksende efterspørgsel på hjemmemarkedet. Disse planer har imidlertid måttet udskydes på grund af det lave prisniveau i Fællesskabet, som den subsidierede import medførte.

(130) Det skal bemærkes, at EF-erhvervsgrenen var havnet i en tabsgivende situation, fordi den havde svært ved at konkurrere med de lave priser på den subsidierede import, hvis markedsandel øgedes betydeligt i den betragtede periode. Presset fra den subsidierede import tvang også en række EF-producenter til at indstille produktionen af sulfanilsyre.

(131) Indførelsen af foranstaltninger anses for at kunne genskabe de rimelige konkurrencevilkår på markedet. Dette burde gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at øge sine salgsmængder og -priser og derved skabe det nødvendige afkastniveau til fortsat at kunne investere i sine produktionsfaciliteter.

(132) Hvis der ikke indføres foranstaltninger, er det næsten sikkert, at de tab, som EF-erhvervsgrenen havde i den betragtede periode, vil fortsætte. Den vil ikke være i stand til at investere i ny produktionskapacitet og konkurrere effektivt med importen fra tredjelande. Det skal bemærkes, at Sorochimie har anmodet om beskyttelse mod sine kreditorer på grund af selskabets vanskelige situation, og at en administrator udpeget af den lokale handelsret fører tilsyn med dets nuværende handelsaktiviteter. Det kan være umuligt for selskabet at fortsætte, hvis der ikke indføres foranstaltninger.

(133) I den forbindelse skal det bemærkes, at eksporten fra Indien har været omfattet af antidumping- og antisubsidieforanstaltninger i USA siden marts 1993. Ud over Fællesskabets marked er antallet af markeder i tredjelande begrænset for denne eksport.

(134) Det konkluderes derfor foreløbigt, at det er i EF-erhvervsgrenens interesse, at der indføres udligningsforanstaltninger.

4. Sandsynlige virkninger for forhandlere, hvis der indføres foranstaltninger

(135) Kommissionen modtog en besvarelse fra et selskab, der indtil for nylig indførte den pågældende vare, og som også forhandlede sulfanilsyre fremstillet af EF-erhvervsgrenen. Selskabet bemærkede, at indførelsen af foranstaltninger i Fællesskabet kunne få nogle af brugerne til at flytte deres produktionsfaciliteter ud fra Fællesskabet eller trække sig ud af visse markeder for den endelige vare. Selskabet var derfor bange for, at dets virksomhed ville tage skade i Fællesskabet. Som konkluderet nedenfor med hensyn til brugerne af den pågældende vare er en sådan udvikling ikke sandsynlig, og det konkluderedes derfor foreløbigt, at indførelsen af foranstaltninger ikke ville få alvorlige virkninger for EF-forhandlere af sulfanilsyre.

5. Sandsynlige virkninger for leverandører af råmaterialer til sulfanilsyreindustrien, hvis der indføres foranstaltninger

(136) Kommissionen modtog kun en enkelt besvarelse af spørgeskemaet fra en leverandør af råmaterialet anilin til sulfanilsyreindustrien. Denne besvarelse var fra Quimigal, som også er en af de to EF-producenter af sulfanilsyre. Selskabets anilinsalg til sulfanilsyreproducenter i undersøgelsesperioden udgjorde en meget lille procentdel af dets samlede anilinsalg i Fællesskabet. På trods af dette faktum fremhævede selskabet vigtigheden af dets salg (både internt og eksternt) til sulfanilsyreindustrien.

(137) På baggrund af den begrænsede samarbejdsvilje fra leverandører af råmaterialer til sulfanilsyreindustrien og situationen for den samarbejdsvillige leverandør konkluderes det foreløbigt, at det hverken vil have væsentlige positive eller negative følgevirkninger for leverandører, hvis der indføres udligningsforanstaltninger.

6. Sandsynlige virkninger for brugerne, hvis der indføres foranstaltninger

(138) Sulfanilsyre har en række forskellige anvendelsesområder. Det anvendes til at fremstille optiske blegemidler, betontilsætningsstoffer og specialfarvestoffer. Det fremgik af oplysninger fra EF-erhvervsgrenen, samarbejdsvillige eksporterende producenter og en tidligere EF-producent af sulfanilsyre, at sektoren for optiske blegemidler var den væsentligste brugersektor, da den udgjorde ca. 65 % af det vurderede forbrug i Fællesskabet. Betontilsætningsstoffer udgjorde ca. 15 % af forbruget i Fællesskabet, og specialfarvestoffer udgjorde 10 %. Anvendelsesområdet for den resterende del, der også omfattede salg til forhandlere, var ukendt.

(139) Kommissionen forsøgte at vurdere, hvor store de finansielle virkninger af foranstaltningerne ville være for de samarbejdsvillige brugere, ved både at tage hensyn til, hvor de købte deres sulfanilsyre, og hvor stor en andel disse køb udgjorde af de samlede produktionsomkostninger i undersøgelsesperioden. I den forbindelse gik Kommissionen ud fra, at priserne på importen fra Indien ville stige med det toldbeløb, der foreslås indført i forbindelse med denne undersøgelse og den sideløbende antidumpingundersøgelse, hvilket også ville være tilfældet for importen fra Kina.

(140) En række brugere gjorde indsigelse over for indførelsen af foranstaltninger med den begrundelse, at produktionskapaciteten i Fællesskabet er utilstrækkelig til at dække efterspørgslen på hjemmemarkedet, og Kommissionen besluttede derfor at behandle dette spørgsmål for alle brugersektorer i afsnit 7.

6.1. Optiske blegemidler

(141) Kommissionen modtog tre besvarelser af spørgeskemaet fra EF-producenter af optiske blegemidler og skriftlige bemærkninger fra en fjerde. Optiske blegemidler er fluorescerende hvidgøringsmidler, der hovedsagelig anvendes af eksterne kunder i papir- og vaskemiddelindustrien. Selv om et af selskaberne, der besvarede spørgeskemaet, ikke indgav fuldstændige oplysninger om dets rentabilitet i den betragtede periode, anses den tendens, der konstateredes for de to andre selskaber, for at være generelt betegnende, da disse to selskaber tegnede sig for halvdelen af den sulfanilsyre, som de tre selskaber, der besvarede spørgeskemaet, anvendte i undersøgelsesperioden.

(142) De samarbejdsvillige producenter af optiske blegemidler anvender enten ren sulfanilsyre eller ren sulfanilsyre i saltopløsning. I undersøgelsesperioden købte de ca. halvdelen af deres varer fra EF-erhvervsgrenen og den anden halvdel fra andre leverandører, herunder de berørte lande.

(143) Sulfanilsyre anvendes kun i visse typer optiske blegemidler og i forskellige mængder. Det konstateredes ved at sammenholde oplysningerne fra de tre samarbejdsvillige brugere, at sulfanilsyre tegnede sig for ca. 10 % af deres fremstillingsomkostninger for optiske blegemidler, der indeholder sulfanilsyre. Ved at anvende den metode, der er beskrevet i betragtning 139, blev det fastslået, at foranstaltningerne ville medføre en stigning på lidt over 1 % i selskabernes fremstillingsomkostninger for optiske blegemidler, der indeholder sulfanilsyre, og en stigning på lidt under 1 % i deres samlede omkostninger (herunder salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA & G).

(144) Producenterne af optiske blegemidler hævdede, at der stort set ikke var nogen forskelle mellem de varetyper, der var tilgængelige på markedet. Optiske blegemidler behandles derfor som råvarer, og der er en intens konkurrence mellem producenterne. Dette underbygges af de oplysninger vedrørende rentabiliteten, der blev indgivet af to af de producenter, der besvarede spørgeskemaet. Det fremgik af disse oplysninger, at afkastet af salget af optiske blegemidler, som indeholder sulfanilsyre, var faldet betydeligt i den betragtede periode på trods af, at sulfanilsyre solgtes til dumpingpriser på markedet, og at der generelt set var et fald i de samlede fremstillingsomkostninger i den samme periode.

(145) Det hævdedes, at producenter af optiske blegemidler i tredjelande, som ikke var omfattet af foranstaltninger, ville få en betydelig prisfordel, hvis der indførtes foranstaltninger over for den pågældende vare. En producent påstod, at hvis det allerede lave afkast af salget af optiske blegemidler blev yderligere reduceret som følge af foranstaltningerne, ville selskabet være nødt til at overveje, om det skulle blive på markedet.

(146) Det er langt fra sikkert, at producenter af optiske blegemidler i lande uden for Fællesskabet vil få konkurrencemæssige fordele i forhold til EF-producenter, hvis der indføres foranstaltninger, især ikke med tanke på, at markedet for sulfanilsyre i et af de største producentlande af optiske blegemidler, nemlig USA, allerede er omfattet af en række antidumping- og antisubsidieforanstaltninger over for importen af sulfanilsyre. Det skal også bemærkes, at det ikke er påvist, at den fortsatte produktion af optiske blegemidler i Fællesskabet vil komme fare, i betragtning af at den eventuelle stigning i de samlede omkostninger for producenter af optiske blegemidler i Fællesskabet vil være mindre end 1 %, og at disse varer kun udgør en lille del af de samlede produktionsomkostningerne for papir. I betragtning af de betydelige investeringer, som disse producenter har foretaget i deres produktionsfaciliteter i Fællesskabet i de seneste år, markedets størrelse og deres kundegrundlag, er det tydeligt, at de fortsat vil have en betydelig markedsandel i Fællesskabet.

(147) Det konkluderes derfor foreløbigt, at indførelsen af foranstaltninger ikke vil få væsentlige negative følgevirkninger for denne brugergruppe.

6.2. Betontilsætningsstoffer

(148) Kommissionen modtog besvarelser af spørgeskemaet fra to selskaber, der producerer betontilsætningsstoffer, og skriftlige bemærkninger fra et tredje selskab. Betontilsætningsstoffer anvendes til at forbedre visse egenskaber i betonen og dermed dens ydeevne under en række forskellige betingelser.

(149) Oplysningerne fra de samarbejdsvillige brugere viste, at sulfanilsyre blev anvendt til at fremstille alle former for betontilsætningsstoffer. Det konstateredes ved at sammenholde oplysningerne fra de to selskaber og under hensyntagen til deres respektive varesortiment og produktionsomfang, at sulfanilsyre udgjorde ca. 15 % af deres produktionsomkostninger. Ved at anvende den metode, der er beskrevet i betragtning 139, blev det fastslået, at foranstaltningerne ville medføre en stigning på lidt over 2 % i selskabernes fremstillingsomkostninger for betontilsætningsstoffer og en noget mindre stigning i deres samlede omkostninger (herunder SA & G-omkostninger).

(150) Kun et af de selskaber, der besvarede spørgeskemaet, indgav oplysninger vedrørende rentabiliteten for salget af varer indeholdende sulfanilsyre. Kommissionen har derfor ikke kunnet foretage en nøjagtig vurdering af, hvilke finansielle virkninger indførelsen af foranstaltninger vil få for denne brugergruppe. Ikke desto mindre skal det bemærkes, at omsætningen for varer indeholdende sulfanilsyre udgør en meget lille del (dvs. mindre end 5 %) af den samlede omsætning for de to selskaber, der besvarede Kommissionens spørgeskema. Selv om det erkendes, at foranstaltningerne vil få en vis indvirkning på selskabernes aktiviteter med hensyn til produktion af betontilsætningsstoffer, vil deres samlede aktiviteter ikke komme i fare. Dette bekræftes af, at ingen af selskaberne hævdede, at de ikke ville være i stand til at påtage sig omkostningsstigningen eller overvælte en sådan stigning på kunderne.

(151) De samme to samarbejdsvillige brugere var store modstandere af indførelsen af foranstaltninger. Ud over at stille spørgsmålstegn ved det tilstrækkelige udbud af sulfanilsyre i Fællesskabet, jf. afsnit 7, hævdede de, at deres konkurrenceevne ville blive forringet på verdensmarkedet i forhold til producenter af betontilsætningsstoffer i tredjelande, hvor der var adgang til sulfanilsyre fra Indien og Kina, som ikke var omfattet af told.

(152) Denne påstand måtte afvises af en række årsager. For det første indgav ingen af selskaberne nogen beviser for denne påstand, såsom oplysninger om, i hvor høj grad deres konkurrenceevne var truet af producenter af betontilsætningsstoffer i andre tredjelande. I betragtning af den forventede stigning i disse selskabers samlede omkostninger, jf. betragtning 149, fandt Kommissionen desuden ikke, at disse foranstaltninger ville få en sådan skadelig følgevirkning for deres konkurrenceevne.

(153) Den tredje producent havde en mindre entydig holdning. Det pågældende selskab understregede, at dets konkurrenceevne i en vis grad afhang af indkøbspriserne på dets råmaterialer, men erkendte samtidig, at det var vigtigt at opretholde et konkurrencedygtigt produktionsgrundlag for sulfanilsyre i Fællesskabet af hensyn til forsyningssikkerheden for dette råmateriale.

(154) På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at indførelsen af foranstaltninger ikke vil få væsentlige negative følgevirkninger for aktiviteterne i denne brugersektor.

6.3. Farvestofproducenter

(155) Kommissionen modtog besvarelser fra tre farvestofproducenter, hvoraf den ene også havde svaret i sin egenskab af producent af optiske blegemidler. Der blev desuden modtaget skriftlige bemærkninger fra en fjerde producent. De købte forholdsvis små mængder sulfanilsyre i undersøgelsesperioden. Ca. halvdelen af disse køb vedrørte sulfanilsyre med oprindelse i Fællesskabet, mens den resterende del kom fra de berørte lande. Det konstateredes ved at sammenholde oplysningerne fra de tre selskaber og under hensyntagen til deres respektive varesortiment og produktionsomfang, at sulfanilsyre udgjorde mellem 5 % og 10 % af deres produktionsomkostninger for farvestoffer indeholdende sulfanilsyre. Omsætningen for disse varer udgjorde ca. en tredjedel af selskabernes samlede omsætning.

(156) Ved at anvende den metode, der er beskrevet i betragtning 139, blev det fastslået, at foranstaltningerne ville medføre en stigning på lidt over 1 % i selskabernes fremstillingsomkostninger for farvestoffer, der indeholder sulfanilsyre, og en lidt mindre stigning i deres samlede omkostninger (herunder SA & G-omkostninger). Da ingen af disse selskaber gav Kommissionen specifikke detaljerede oplysninger om rentabiliteten af deres farvestofaktiviteter, var det imidlertid ikke muligt nøjagtigt at fastslå, hvilken virkning foranstaltningerne eventuelt vil få for deres samlede finansielle situation.

(157) Et af de selskaber, der besvarede spørgeskemaet, indgav imidlertid skriftlige bemærkninger, hvori det fremhævede den store konkurrence på markedet for farvestoffer og selskabets lave fortjenstmargen. Selskabet anførte, at farvestofferne med oprindelse i Indien og Kina medførte en stor priskonkurrence, som muligvis kunne tilskrives dumping og subsidiering, og at enhver stigning i prisen på sulfanilsyre kunne få alvorlige følgevirkninger for den fortsatte produktion af farvestoffer i Fællesskabet. Den eventuelle forekomst af dumping og subsidiering i et senere omsætningsled (der er ikke indgivet beviser for denne påstand) bør imidlertid ikke være til hinder for, at der anvendes instrumenter til beskyttelse af handelen for at afhjælpe de skadelige virkninger af dumpingimporten for EF-erhvervsgrenens produktion af sulfanilsyre.

(158) På baggrund af de manglende oplysninger om rentabiliteten og sulfanilsyreomkostningernes forholdsvis lave andel af de samlede produktionsomkostninger for alle farvestoffer, konkluderes det foreløbigt, at det ikke vil få væsentlige skadelige følgevirkninger for denne brugersektor, hvis der indføres udligningstold.

6.4. Konklusion

(159) I betragtning af ovennævnte undersøgelsesresultater vedrørende de forskellige brugere af sulfanilsyre konkluderes det foreløbigt, at indførelsen af foranstaltningerne vil påvirke deres finansielle situation en smule, men at deres fortsatte aktiviteter ikke vil komme i fare, og at det ikke vil få dem til at flytte deres produktion ud fra Fællesskabet.

7. Konkurrence og handelsforvridende virkninger

(160) Kommissionen undersøgte foranstaltningernes eventuelle konkurrencemæssige og handelsforvridende virkninger på baggrund af undersøgelsesresultaterne og bemærkningerne fra de interesserede parter. I disse bemærkninger blev det især påpeget, at der fortsat ville være behov for import af den pågældende vare til Fællesskabet, fordi EF-erhvervsgrenen ikke var i stand til at dække efterspørgslen. En af brugerne udtrykte også bekymring for, at en mindskelse af udbuddet af varer fra Indien og Kina ville give Sorochimie mulighed for at fastsætte priserne på Fællesskabets marked sammen med det amerikanske selskab.

(161) Formålet med foranstaltningerne er ikke at forhindre importen til Fællesskabet, men at sikre, at denne import ikke finder sted til skadelige subsidierede priser. Importen fra en række forskellige lande vil stadig kunne dække en betydelig del af efterspørgslen i Fællesskabet. Det skal også bemærkes, at EF-erhvervsgrenen har planer om at øge sin kapacitet, hvis den opnår et acceptabelt afkast af sit sulfanilsyresalg. Hvis indførelsen af foranstaltninger afhjælper de skadelige virkninger af den subsidierede import, er det derfor højst sandsynligt, at EF-erhvervsgrenen vil være i stand til at gennemføre disse investeringsplaner. Det er vigtigt at bemærke, at produktionen af sulfanilsyre allerede er koncentreret i forholdsvis få lande i verden. Ifølge resultaterne af denne undersøgelse er produktionen uden for Fællesskabet nu begrænset til Indien, Kina, USA og Ungarn. Det er derfor i alle EF-brugeres interesse, at EF-erhvervsgrenen har redelige konkurrencevilkår, så der fortsat vil være en lokal leverandør af den pågældende vare.

(162) Den anden påstand vedrørende risikoen for prisaftaler måtte afvises, da der var tale om en ren formodning. Der blev heller ikke indgivet dokumentation for den påstand. Hvis der ikke indføres foranstaltninger, vil EF-erhvervsgrenen desuden kunne blive tvunget til at indstille sin produktion. Hvis dette sker, vil antallet af leverandører på Fællesskabets marked blive endnu mindre, og de tilbageværende leverandører vil kunne øge deres priser for at drage fordel af denne situation.

(163) På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at indførelsen af en midlertidig udligningstold vil beskytte brugerindustriernes valgmuligheder og opretholde konkurrencen på Fællesskabets marked.

8. Konklusion om Fællesskabets interesser

(164) På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at hensynet til Fællesskabets interesser ikke betyder, at der er tvingende årsager til ikke at indføre udligningstold i dette tilfælde.

H. MIDLERTIDIGE ANTISUBSIDIEFORANSTALTNINGER

1. Skadestærskel

(165) For at forhindre, at den subsidierede import forvolder yderligere skade, ansås det for passende at indføre udligningsforanstaltninger i form af midlertidig told.

(166) For at bestemme størrelsen af denne told tog Kommissionen hensyn til de fastlagte subsidiemargener og det toldbeløb, som vil være nødvendigt for at afhjælpe den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.

(167) Med henblik herpå fastsatte Kommissionen en ikke-skadevoldende pris på grundlag af EF-erhvervsgrenens produktionsomkostninger (uden at tage hensyn til eventuelle usædvanlige omkostninger forbundet med Sorochimies vanskeligheder i limsektoren eller Quimigals etableringsomkostninger) plus en fortjenstmargen på 6 %. Dette blev anset for en rimelig og opnåelig fortjenstmargen for denne type erhvervsgren i kemikaliesektoren. Den ikke-skadevoldende pris blev sammenlignet med de dumpingimportens og den subsidierede imports priser, der blev benyttet til at fastslå prisunderbuddet (se ovenfor). Forskelle som følge af denne sammenligning blev derefter udtrykt i procent af den samlede cif-importværdi for at fastslå skadesmargenen.

2. Midlertidige foranstaltninger

(168) Da skadestærsklen er højere end den konstaterede subsidiemargen, bør de midlertidige foranstaltninger baseres på subsidiemargenen. Følgende toldsatser finder derfor anvendelse:

Indien (alle selskaber): 9,2 %.

I. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE

(169) Af hensyn til en rimelig forvaltning bør der fastsættes en periode, inden for hvilken de interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen, kan fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Det bemærkes, at alle afgørelser, der træffes vedrørende indførelsen af told med henblik på denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på indførelse af en endelig told -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indføres en midlertidig udligningstold på importen af sulfanilsyre henhørende under KN-kode ex 2921 42 10 (Taric-kode 2921 42 10 60 ) med oprindelse i Indien.

2. Den midlertidige udligningstold fastsættes til 9,2 % af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet.

3. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.

4. De i stk. 1 omhandlede varers overgang til fri omsætning i Fællesskabet er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.

Artikel 2

Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for 20 dage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden, jf. dog artikel 30 i forordning (EF) nr. 2026/97.

De berørte parter kan inden for en frist på en måned fra datoen for denne forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til dens anvendelse, jf. artikel 31, stk. 4, i forordning (EF) nr. 2026/97.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 1 anvendes i en periode på fire måneder.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 3. april 2002.

På Kommissionens vegne

Pascal Lamy

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 288 af 21.10.1997, s. 1.

(2) EFT C 190 af 6.7.2001, s. 5.

(3) EFT C 190 af 6.7.2001, s. 2.