Kommissionens forordning (EF) nr. 230/2001

af 2. februar 2001

om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af tovværk og kabler af jern og stål med oprindelse i Den Tjekkiske Republik, Rusland, Thailand og Tyrkiet og om godtagelse af tilsagn fra visse eksportører i Den Tjekkiske Republik og Tyrkiet

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), senest ændret ved forordning (EF) 2238/2000(2), særlig artikel 7, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

1. Indledning

(1) Den 5. maj 2000 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse (i det følende benævnt "indledningsmeddelelsen") i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af visse typer tovværk og kabler af jern og stål med oprindelse i Den Tjekkiske Republik, Republikken Korea (i det følgende benævnt "Korea"), Malaysia, Rusland, Thailand og Tyrkiet.

(2) Proceduren indledtes på grundlag af en klage indgivet i marts 2000 af forbindelsesudvalget for European Union Wire Rope Industries (EWRIS) (i det følgende benævnt "klageren") på vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del, nemlig 76 %, af produktionen af den pågældende vare i Fællesskabet. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted i forbindelse med nævnte vare og forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.

(3) Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter, eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, samt disses sammenslutninger, repræsentanterne for de berørte eksportlande, Associeringsrådet EU-Den Tjekkiske Republik og Associeringsrådet EF-Tyrkiet, klageren og alle kendte producenter, råvareleverandører og brugere i Fællesskabet om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der er fastsat i meddelelsen om indledning af proceduren.

(4) En række eksporterende producenter i de pågældende lande samt producenter og importører i Fællesskabet tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der anmodede herom inden for ovennævnte frist, og som påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, fik mulighed for at blive hørt mundtligt.

(5) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, der vidstes at være berørt, og til alle andre selskaber, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Der blev modtaget besvarelser fra 19 producenter i Fællesskabet, fra 11 eksporterende producenter i de pågældende lande samt fra de dermed forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet, fra en ikke-forretningsmæssigt forbundet importør i Fællesskabet og fra en råvareleverandør. Ingen brugere besvarede spørgeskemaet.

(6) For at give de eksporterende producenter fra Rusland, der måtte ønske det, mulighed for at anmode om markedsøkonomisk status eller individuel behandling, sendte Kommissionen ansøgningsskemaer herom til de russiske selskaber, som den vidste var berørt af sagen. Ingen andre selskaber gav sig til kende inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. To selskaber anmodede om markedsøkonomisk status i henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt "grundforordningen") eller om individuel behandling, hvis det i forbindelse med undersøgelsen blev fastslået, at de ikke opfyldte betingelserne for indrømmelse af markedsøkonomisk status.

(7) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en foreløbig afgørelse om dumping, skade og Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende selskaber:

a) Producenter i Fællesskabet

- BTS Drahtseile GmbH, Gelsenkirchen, Tyskland

- Randers Rebslaaeri A/S, Randers, Danmark

- Redaelli Tecna Cordati SpA, Gardone V.T., Italien

- Trefileurope, Bourg-en-Bresse, Frankrig

- Trenzas y Cables, SL, Barberà del Vallès, Spanien

b) Eksporterende producenter

Den Tjekkiske Republik

- ZDB a.s., Bohumín og den med dette selskab forbundne eksportør, Prag.

Korea

- Kiswire Ltd, Seoul og Pusan

- Chung Woo Rope Co., Pusan

- DSR Wire Corp., Suncheon

Malaysia

- Kiswire Sdn. Bhd. Johor Bahru

Rusland (efterprøvning af markedsøkonomisk status)

- Cherepovetsky Staleprokatny Zavod, Cherepovets

Thailand

- Usha Siam Steel Industries plc

Tyrkiet

- Celik Halat ve Tel Sanayii A.S, Istanbul/Izmit

- Has Celik ve Halat Sanayi Ticaret A.S, Kayseri

c) Forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet

Det Forenede Kongerige

- Usha Martin UK Ltd, Clydebank

Danmark

- Usha Martin Scandinavia A/S, Vallensbæk Strand

Nederlandene

- Kiswire Europe BV, Dongen.

(8) Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra den 1. april 1999 til den 31. marts 2000 ("undersøgelsesperioden"). Skadesundersøgelsen omfattede perioden fra 1. januar 1997 til udgangen af undersøgelsesperioden ("den betragtede periode").

2. Den pågældende vare og samme vare

a) Den pågældende vare

(9) Den pågældende vare er tovværk og kabler af jern og stål, herunder lukkede tove, undtagen tovværk og kabler af rustfrit stål, med største tværmål over 3 mm, forsynet eller ikke forsynet med kroge eller andet tilbehør. Disse varer betegnes ofte af erhvervsgrenen som "stålwirer". Det fremgik af undersøgelsen, at jern ikke kan benyttes som råmateriale til fremstilling af tovværk og kabler. Stålwirer tariferes i øjeblikket under KN-kode 7312 10 82, 7312 10 84, 7312 10 86, 7312 10 88 og 7312 10 99.

(10) Stålwirer består af tre grundlæggende komponenter: ståltråde, der udgør en streng, strenge, der snos omkring en kerne, og selve kernen. Disse komponenter har forskellig udformning alt efter de fysiske krav, der følger af det påtænkte anvendelsesformål for stålwiren. Der er forskellige typer af stålwirer med varierende brudstyrke og diameter. Stålwiren kan være galvaniseret (dvs. overtrukket med zink) eller blank. Strengen fremstilles ved en tæt sammensnoning af et antal tråde arrangeret i forskellige geometriske mønstre eller grupperinger (f.eks. standard, seale, filler og warrington). Stålwirens mængde, størrelse og kvalitet og den specifikke måde, hvorpå den er konstrueret, bestemmer egenskaberne for hver type stålwire. Strengene samles sædvanligvis og snos omkring en kerne, der kan være af fibre (naturlige eller syntetiske), stål eller en kombination heraf. Der er andre specifikationer for stålwirer, såsom snoretningen, og hvorvidt der er præformning eller andre særlige egenskaber (f.eks. komprimering, kabellægning, rotationsresistens). De er generelt runde i tværsnit, men kan også være rektangulære. Stålwirer kan være overtrukket med plast og kan være skåret ud i bestemte længder eller være forsynet med kroge eller ringe.

(11) Stålwirer benyttes i en række erhvervsgrene, herunder inden for fiskeri, søfarts- og shippingsektoren, olie- og gasindustrien, minedrift, skovbrug, lufttransport, bygge- og anlægssektoren og til elevatorer. Alle stålwirer fandtes at have de samme grundlæggende fysiske egenskaber (dvs. ståltråde, der udgør en streng, strenge, der er snoet omkring en kerne, der danner tovværket, og selve kernen).

(12) Flere interesserede parter fremførte, at stålwirer burde opdeles i to forskellige varer, nemlig stålwirer til generelle formål og stålwirer af høj styrke (herunder lukkede tove). Det hævdedes, at stålwirer af høj styrke eller i det mindste lukkede tove(4) ikke burde være omfattet af proceduren, da de er væsentligt forskellige fra stålwirer til generelle formål med hensyn til fysiske egenskaber, produktionsproces, endelige anvendelsesformål, endelige markeder og priser.

(13) Det fremgik af undersøgelsen, at stålwirer fremstilles i en lang række forskellige typer med en vis grad af fysiske og tekniske forskelle, og at forskellige typer stålwirer kan opdeles i en række varegrupper, der afspejler deres fysiske og tekniske egenskaber. Det fandtes imidlertid også, at de alle har samme grundlæggende fysiske egenskaber og samme tekniske egenskaber, og skønt varer i øverste og nederste del af sortimentet ikke er indbyrdes udskiftelige, er dette tilfældet for varer i nabogrupper. Det konkluderedes derfor, at der fandtes en vis grad af overlapning og konkurrence mellem stålwirer i forskellige grupper. Desuden kan varer i samme gruppe have forskellige anvendelsesformål. Da der ikke findes nogen klar skillelinje inden for sortimentet af stålwirer, og da de alle har samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber, anses alle stålwirer for at være en og samme vare.

b) Samme vare

(14) Visse interesserede parter hævdede, at den pågældende vare og den vare, der fremstilles og sælges af EF-erhvervsgrenen på fællesskabsmarkedet, er forskellige, idet den førstnævnte vare hovedsagelig består af stålwirer til generelle formål, mens den sidstnævnte hovedsagelig omfatter tovværk af høj styrke. Af de årsager, der er fremført i betragtning 13, kunne dette argument ikke godtages.

(15) Kommissionen fandt, at der ikke var nogen væsentlige forskelle i de forskellige typer stålwirers grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber (se ovenstående beskrivelse). For så vidt angår stålwirers anvendelsesformål og brug fandtes alle stålwirer at have stort set samme brug, nemlig overførsel af styrke, selv om der findes en lang række brugerindustrier. Inden for hver varetype fandtes det desuden, at varen var indbyrdes udskiftelig. Kommissionen fandt, at stålwirer fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i Den Tjekkiske Republik, Korea, Malaysia, Thailand og Tyrkiet, stålwirer eksporteret til Fællesskabet fra de berørte lande og stålwirer fremstillet og solgt af EF-erhvervsgrenen på fællesskabsmarkedet har samme fysiske egenskaber og anvendelsesformål. Det samme fandtes at være tilfældet for stålwirer eksporteret til Fællesskabet fra Rusland og stålwirer fremstillet og solgt af EF-erhvervsgrenen.

(16) Det konkluderes derfor, at stålwirer, der fremstilledes og solgtes af EF-erhvervsgrenen på fællesskabsmarkedet, og stålwirer med oprindelse i de pågældende lande, der eksporteredes til Fællesskabet, er samme vare, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen. Det konkluderedes også, at stålwirer fremstillet og solgt på hjemmemarkederne i Den Tjekkiske Republik, Korea, Malaysia, Thailand og Tyrkiet var samme vare som stålwirer med oprindelse i de pågældende lande, der eksporteredes til Fællesskabet. Ligeledes var stålwirer fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i Korea samme vare som stålwirer med oprindelse i Rusland og eksporteret til Fællesskabet.

B. DUMPING

1. Generel metode

(17) Den nedenfor beskrevne generelle metode er blevet anvendt for alle de pågældende eksportlande. Fremlæggelsen af undersøgelsesresultaterne vedrørende dumping beskriver derfor kun, hvad der er specifikt for hvert af de seks eksporterende lande.

a) Normal værdi

(18) For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi fastslog Kommissionen først for hver enkelt eksporterende producent, om dens samlede hjemmemarkedssalg af stålwirer var repræsentativt i forhold til dens samlede eksportsalg til Fællesskabet. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen blev hjemmemarkedssalget anset for repræsentativt, hvis den mængde, som hver eksporterende producent solgte på hjemmemarkedet, udgjorde mindst 5 % af det pågældende selskabs samlede eksportsalg til Fællesskabet.

(19) Kommissionen identificerede efterfølgende de typer stålwirer, som solgtes på hjemmemarkedet af selskaber med et repræsentativt hjemmemarkedssalg, og som var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet. Generelt fandtes typer med samme diameter, konstruktion, antal strenge og tråde pr. streng, kerne, trådmateriale, tovværksegenskaber, tovværksdækning, overfladebehandling og trækstyrke at være direkte sammenlignelige, uanset om de er forsynet med kroge eller andet tilbehør eller ej. En eksporterende producent fremførte, at følgende også burde tages i betragtning ved identifikationen af direkte sammenlignelige typer: brudstyrke, tolerance på diameter, anvendelsesformål, strækfaktor, korrosionsbeskyttelsesegenskaber, ekstraordinær længde og vægt og specialwirer. Den alternative kategorisering af den sammenlignelige varetype, der blev foreslået af denne eksporterende producent, omfattede kun nogle af disse yderligere faktorer, og analysen af denne eksporterende producents priser viste ikke, at priserne blev påvirket af disse yderligere faktorer. Denne påstand blev derfor afvist. Ingen andre interesserede parter anfægtede de kriterier, der blev foreslået af Kommissionen.

(20) For hver type, der solgtes af de eksporterende producenter på hjemmemarkedet og fandtes at være direkte sammenlignelige med typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev det fastsat, hvorvidt hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Hjemmemarkedssalget af en bestemt type blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, hvis den samlede mængde stålwirer af den pågældende type, der solgtes på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, udgjorde mindst 5 % af den samlede solgte mængde stålwirer af den sammenlignelige type, der eksporteredes til Fællesskabet.

(21) Det blev også undersøgt, hvorvidt hjemmemarkedssalget for hver type kunne anses for at have fundet sted i normal handel, idet andelen af rentable salg af den pågældende varetype til uafhængige kunder blev fastsat. I tilfælde, hvor mængden af varen solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger (også benævnt "det rentable salg"), udgjorde mindst 80 % af den samlede salgsmængde, og hvor den vejede gennemsnitspris for den pågældende type svarede til eller lå over produktionsomkostningerne, beregnedes den normale værdi på grundlag af et vejet gennemsnit af priserne på alle salgstransaktioner på hjemmemarkedet, der havde fundet sted i undersøgelsesperioden, uanset om disse havde været rentable eller ej. I tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg udgjorde mindre end 80 %, men 10 % eller derover af det samlede salg, baseredes den normale værdi på den vejede gennemsnitspris for det fortjenstgivende salg.

(22) I tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg af en hvilken som helst type stålwire udgjorde mindre end 10 % af det samlede salg, fandt Kommissionen, at denne bestemte type solgtes i utilstrækkelige mængder til, at hjemmemarkedsprisen kunne give et passende grundlag for fastsættelsen af den normale værdi.

(23) Hvor hjemmemarkedspriserne på en bestemt type solgt af en eksporterende producent ikke kunne benyttes, blev den normale værdi fastsat på grundlag af det vejede gennemsnit af de priser, der opnåedes af andre producenter i det pågældende land for et repræsentativt salg på hjemmemarkedet af tilsvarende varetype og for salg i normal handel, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen, hvis disse oplysninger forelå.

(24) Hvor andre producenter i det pågældende land havde intet eller kun et utilstrækkeligt repræsentativt salg på hjemmemarkedet af en given type, blev den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen beregnet på grundlag af fremstillingsomkostningerne for de eksporterede typer (om nødvendigt justeret) plus en rimelig margen til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA & G-omkostninger) samt en rimelig fortjeneste. Med henblik herpå undersøgte Kommissionen, om de SA & G-omkostninger og den fortjeneste, som hver af de pågældende eksporterende producenter havde haft på hjemmemarkedet, kunne anses for at udgøre pålidelige oplysninger.

(25) Faktiske SA & G-omkostninger på hjemmemarkedet blev anset for pålidelige, hvis det pågældende selskabs hjemmemarkedssalg af samme vare kunne anses for repræsentativt. Den indenlandske fortjenstmargen blev fastsat på grundlag af hjemmemarkedssalget af den pågældende vare i normal handel, jf. betragtning 21.

b) Eksportpris

(26) I alle tilfælde, hvor stålwirer eksporteredes til uafhængige kunder i Fællesskabet, fastsattes eksportprisen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, nemlig på grundlag af de eksportpriser der faktisk var betalt eller skulle betales.

(27) Hvis eksportsalget havde fundet sted til en forretningsmæssigt forbundet importør, beregnedes eksportprisen i henhold til artikel 2, stk. 9, i grundforordningen, nemlig på grundlag af den pris hvortil de indførte varer for første gang videresolgtes til en uafhængig køber. I sådanne tilfælde blev der foretaget justeringer for alle omkostninger, der var påløbet mellem indførsel og videresalg samt for fortjeneste med henblik på at fastsætte en realistisk eksportpris. Da oplysningerne fra den eneste samarbejdsvillige ikke-forretningsmæssigt forbundne importør var ufuldstændige, blev importørernes fortjenstniveau fastsat på grundlag af oplysninger, som de samarbejdsvillige ikke-forretningsmæssigt forbundne importører af den pågældende vare havde afgivet i en tidligere procedure vedrørende samme vare(5), og med et niveau, der fandtes at være rimeligt for de funktioner, der udførtes af de pågældende parter. På dette grundlag blev fortjenstniveauet fastsat til 5 %.

c) Sammenligning

(28) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget hensyn til forskelle i faktorer, der påvirkede prissammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.

d) Dumpingmargen for undersøgte selskaber

(29) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen fastsattes dumpingmargenerne på grundlag af en sammenligning pr. varetype mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris ab fabrik for samme varetype og i samme handelsled. Hvor der var et mønster i eksportpriserne, der afveg for forskellige købere, regioner eller tidsperioder, og ovennævnte metode ikke afspejlede dumpingens fulde omfang, blev den vejede gennemsnitlige normale værdi sammenlignet med priserne for alle individuelle eksporttransaktioner til Fællesskabet.

e) Restdumpingmargen

(30) For de eksporterende producenter, som ikke besvarede Kommissionens spørgeskema eller gav sig til kende på anden måde, fastsattes dumpingmargenen i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, i grundforordningen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.

(31) For at fastslå den samlede grad af samarbejdsvilje, blev der for alle lande, der var omfattet af undersøgelsen, foretaget en sammenligning mellem oplysningerne fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter om de mængder, de havde eksporteret til Fællesskabet, og de tilsvarende oplysninger om importen fra Eurostat.

(32) For de lande, hvor graden af samarbejdsvilje var høj, blev det besluttet at fastsætte restdumpingmargenen på det niveau, der var fastsat for den samarbejdsvillige eksporterende producent, der havde den højeste dumpingmargen.

(33) For de lande, hvor graden af samarbejde var lav, eller hvor der var kendte eksportører, som bevidst ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, blev der også benyttet oplysninger fra den samarbejdsvillige eksporterende producent med den højeste dumpingmargen. I dette tilfælde blev restdumpingmargenen imidlertid fastsat til det højeste dumpingniveau, der konstateredes for repræsentative typer fremstillet af den nævnte samarbejdsvillige eksporterende producent. Denne fremgangsmåde blev fulgt, da der ikke var grund til at antage, at nogen ikke-samarbejdsvillig eksporterende producent i det pågældende land ville have foretaget dumping på et lavere niveau end en samarbejdsvillig eksporterende producent i samme land.

(34) Ovennævnte fremgangsmåde for ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter fandtes også nødvendig for at forhindre, at manglende samarbejdsvilje blev belønnet.

2. Den Tjekkiske Republik

(35) To selskaber besvarede spørgeskemaet for eksporterende producenter. Svaret fra en eksporterende producent i Den Tjekkiske Republik var imidlertid for ufuldstændigt til, at Kommissionen kunne nå frem til et rimeligt nøjagtigt resultat. Navnlig blev der ikke fremsendt reviderede regnskaber eller andre regnskaber, og der blev ikke givet oplysninger om produktionsomkostningerne eller (bortset fra samlede tal) om eksporten til Fællesskabet og hjemmemarkedssalget af den pågældende vare. I overensstemmelse med artikel 18, stk. 4, i grundforordningen blev selskabet behørigt underrettet om, at oplysningerne var utilstrækkelige til, at der kunne foretages en individuel afgørelse for selskabet, og det fik mulighed for at fremsætte yderligere redegørelser. Ingen af de ovennævnte vigtige mangler blev afhjulpet, og selskabet blev derfor underrettet om, at de foreløbige undersøgelsesresultater for dets vedkommende ville blive baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 18, stk. 1, i grundforordningen. Der blev ikke aflagt kontrolbesøg hos denne eksporterende producent, jf. artikel 16, stk. 1, i grundforordningen. For dette selskab blev der fastsat en restdumpingmargen som beskrevet i betragtning 19.

a) Normal værdi

(36) For typer, der solgtes i Fællesskabet og på hjemmemarkedet i repræsentative mængder og i normal handel, blev den normale værdi fastsat på grundlag af salgspriserne på hjemmemarkedet, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen.

(37) Da der ikke forelå et repræsentativt salg på hjemmemarkedet af sammenlignelige modeller, og da en anden eksporterende producent i Den Tjekkiske Republik ikke samarbejdede, blev den normale værdi for de fleste typer beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen. Selskabets egne SA & G-omkostninger og dets egen fortjeneste på hjemmemarkedssalget af den pågældende vare i normal handel blev lagt til fremstillingsomkostningerne for disse eksporterede typer.

b) Eksportpris

(38) Hele den eksporterende producents eksportsalg til Fællesskabet af den pågældende vare, fandt sted til uafhængige importører i Fællesskabet, uanset om salget skete direkte eller gennem den forretningsmæssigt forbundne eksportør. Eksportprisen blev således fastsat til den pris, der faktisk betaltes eller skulle betales for den pågældende vare, der solgtes til eksport til Fællesskabet, jf. artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.

c) Sammenligning

(39) Der blev foretaget justeringer for forskelle i handelstrin samt omkostninger til transport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, pakning og kreditter, når dette var relevant og berettiget.

(40) Da den forretningsmæssigt forbundne eksportørs funktioner kan anses for svare til de funktioner, der varetages af en forhandler, som modtager provision, blev det forretningsmæssigt forbundne handelsdatterselskabs priser ved salg til uafhængige kunder i Fællesskabet fratrukket 5 % for SA & G-omkostninger og fortjeneste. Dette tal blev anslået på grundlag af de provisioner, som to koreanske eksporterende producenter betalte en ikke-forretningsmæssigt forbundet agent i forbindelse med transaktioner vedrørende den pågældende vare, og det blev anset for rimeligt i betragtning af graden af den forretningsmæssigt forbundne forhandlers involvering i eksportørens salgsaktiviteter.

d) Dumpingmargen

(41) Som fastsat i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare. Selv om der var givet oplysninger om et mønster med forskellige priser for forskellige kunder, regioner og tidsperioder, viste denne metode det fulde omfang af den praktiserede dumping.

(42)

>TABELPOSITION>

(43) Da en kendt eksporterende producent bevidst ikke samarbejdede, blev den foreløbige restdumpingmargen for Den Tjekkiske Republik fastsat ved hjælp af den metode, der blev anvendt for lande med et lavt samarbejdsniveau (se betragtning 19). På dette grundlag udgør restdumpingmargenen 66,0 %.

3. Republikken Korea

(44) I betragtning af det store antal koreanske eksporterende producenter, som er nævnt i klagen, og de tidsfrister, som er fastsat i artikel 6, stk. 9, i grundforordningen, påtænkte Kommissionen oprindeligt at undersøge spørgsmålet om dumping for Korea på grundlag af en stikprøve af eksportører, jf. artikel 17 i grundforordningen. Imidlertid kontaktede kun tre eksporterende producenter Kommissionen og gav de oplysninger, der blev bedt om i indledningsmeddelelsen, inden for 15 dage efter offentliggørelsen. Det blev derfor anset for unødvendigt at benytte stikprøver. Disse tre selskaber besvarede spørgeskemaet for eksporterende producenter. En importør, som er forretningsmæssigt forbundet med en af de eksporterende producenter, indsendte også en besvarelse af spørgeskemaet for forretningsmæssigt forbundne importører.

a) Normal værdi

(45) En koreansk eksporterende producent, som køber råmaterialet (tråd) fra et forretningsmæssigt forbundet selskab, anmodede Kommissionen om at beregne produktionsomkostningerne for den pågældende vare ved at benytte produktionsomkostningerne for råmaterialet fra det forretningsmæssigt forbundne selskab. Dette ønske blev afvist, da disse omkostninger blev indført i selskabets regnskaber til købsprisen, der fandtes at være som for andre kunder, og således ansås for rimeligt at afspejle de omkostninger, der er forbundet med fremstillingen af den pågældende vare.

(46) En anden eksporterende producent meddelte ikke alle de SA & G-udgifter, som det havde afholdt i forbindelse med fremstilling og salg af den pågældende vare. Da den pågældende part imidlertid havde handlet efter bedste evne, og da de afgivne oplysninger kunne kontrolleres, kunne Kommissionen på grundlag af de oplysninger, der blev indhentet og efterprøvet på stedet, korrigere de tal, der var oplyst i spørgeskemaet.

(47) For de fleste af de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev den normale værdi fastsat på grundlag af hjemmemarkedssalgspriserne for sammenlignelige typer, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen.

(48) For andre varetyper, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev den normale værdi fastsat på grundlag af det vejede gennemsnit af de priser, der opnåedes af andre producenter i det pågældende land for et repræsentativt salg på hjemmemarkedet af tilsvarende varetype og for salg i normal handel, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen.

(49) For de resterende typer blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.

b) Eksportpris

(50) En stor del af eksportsalget til Fællesskabet fandt sted direkte til uafhængige kunder. For dette salg blev eksportprisen fastsat på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales ved salg til eksport til Fællesskabet, jf. artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.

c) Sammenligning

(51) Der blev foretaget justeringer for forskelle i fysiske egenskaber, importafgifter samt omkostninger til transport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, pakning, kreditter og provisioner, når dette var relevant og berettiget.

(52) En eksporterende producent ønskede en justering for forskelle i handelstrin. Selskabet finder, at indirekte salgsomkostninger, der påløber i forbindelse med hjemmemarkedssalget, skal trækkes fra hjemmemarkedsprisen ved beregningen af den normale værdi, på samme måde som salgsomkostningerne for den forretningsmæssigt forbundne importør i Fællesskabet fratrækkes videresalgsprisen ved beregning af eksportprisen. Alternativt anmodede selskabet Kommissionen om at se bort fra det eksportsalg i Fællesskabet, der havde fundet sted gennem den importør, med hvilken selskabet var forretningsmæssigt forbundet.

(53) Disse ønsker kunne ikke imødekommes. Det forhold, at en forretningsmæssigt forbundet importør er involveret, er ikke i sig selv grund til at foretage et fradrag i forbindelse med den normale værdi. Fastsættelsen af eksportprisen og den efterfølgende sammenligning af denne eksportpris med den normale værdi er to separate skridt, der styres af forskellige regler. Den foreløbige fastsættelse har ikke vist nogle forskelle i handelstrin for eksport- og hjemmemarkedssalget. Det skal endelig bemærkes, at den eksportmængde, der kanaliseres ind i Fællesskabet gennem den forretningsmæssigt forbundne importør, er betydelig.

(54) Det samme selskab ønskede en justering af såvel hjemmemarkedssalget som eksportsalget for forskelle i andre faktorer, nemlig med de omkostninger, som selskabet havde afholdt for inspektionsgebyrer og forarbejdning uden for selskabet (beskæring af tovværk eller påsætning af kroge og andet tilbehør) af visse varer med henblik på at opfylde kundernes krav. Det fandtes mere hensigtsmæssigt at imødekomme dette ønske som en justering for forskelle i fysiske egenskaber. Det beløb, hvormed der er justeret, svarer til en rimelig vurdering af markedsværdien af den forskel, som Kommissionen konstaterede.

d) Dumpingmargen

(55) Som fastsat i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare.

(56)

>TABELPOSITION>

(57) De tre eksporterende producenter synes (i henhold til Eurostats oplysninger om importen) at repræsentere hele den koreanske eksport til Fællesskabet af den pågældende vare. Med henblik på at afgøre, om dumpingmargenen på landsplan var ubetydelig, blev der fastsat en vejet gennemsnitlig dumpingmargen. Denne margen udgjorde 1,2 %.

4. Malaysia

(58) Et selskab besvarede spørgeskemaet for eksporterende producenter. Et selskab i Fællesskabet, som var forretningsmæssigt forbundet med denne eksporterende producent, besvarede også spørgeskemaet for forretningsmæssigt forbundne importører.

a) Normal værdi

(59) For de fleste af de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev den normale værdi fastsat på grundlag af hjemmemarkedssalgspriserne for sammenlignelige typer, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen.

(60) For de resterende typer blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.

b) Eksportpris

(61) En stor del af eksportsalget til Fællesskabet fandt sted til en forretningsmæssigt forbundet importør i Fællesskabet. For dette salg beregnede Kommissionen eksportprisen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.

c) Sammenligning

(62) Der blev foretaget justeringer for forskelle i fysiske egenskaber, importafgifter samt omkostninger til transport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, pakning, kreditter og provisioner, når dette var relevant og berettiget.

(63) Den samarbejdsvillige eksporterende producent ønskede en justering for forskelle i handelstrin med samme begrundelse som en af de koreanske samarbejdsvillige eksporterende producenter. Der konstateredes imidlertid ingen forskelle i handelstrin for eksport- og hjemmemarkedssalget. Dette ønske kunne ikke imødekommes af de årsager, der er anført i betragtning 53.

d) Dumpingmargen

(64) Som fastsat i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare.

(65)

>TABELPOSITION>

(66) Den eksporterende producent synes (i henhold til Eurostats oplysninger om importen) at repræsentere hele den malaysiske eksport til Fællesskabet af den pågældende vare. Den dumpingmargen, der foreløbigt blev fastsat for denne eneste eksporterende producent, gælder således for hele landet.

5. Thailand

(67) Et selskab besvarede spørgeskemaet for eksporterende producenter. To selskaber i Fællesskabet, som var forretningsmæssigt forbundet med denne eksporterende producent, besvarede også spørgeskemaet for forretningsmæssigt forbundne importører.

a) Normal værdi

(68) Den thailandske eksporterende producent, som også køber sine råmaterialer (valsetråd) fra et forretningsmæssigt forbundet selskab i Indien og til en pris, der ligger over den gældende markedspris, anmodede Kommissionen om at benytte prisen til uafhængige kunder i forbindelse med beregningen af produktionsomkostningerne både ved afgørelsen af, om salget havde fundet sted i normal handel, og ved beregningen af den normale værdi, hvor dette var relevant. Dette ønske blev imødekommet, da det konstateredes, at købsprisen var en overførselspris og ikke blot afspejlede omkostningerne i forbindelse med fremstilling og salg af den pågældende vare.

(69) For de fleste af de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev den normale værdi fastsat på grundlag af hjemmemarkedssalgspriserne for sammenlignelige typer, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen.

(70) For de resterende typer blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.

b) Eksportpris

(71) Hele salget af stålwirer på fællesskabsmarkedet fandt sted til forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet. Eksportpriserne blev derfor beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.

c) Sammenligning

(72) Der blev foretaget justeringer for forskelle i fysiske egenskaber, importafgifter samt omkostninger til transport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, pakning, kreditter og provisioner, når dette var relevant og berettiget.

(73) Den eksporterende producent ønskede en justering af den normale værdi for finanseringsomkostninger til moms, jf. artikel 2, stk. 10, litra k), i grundforordningen. Ønsket var begrundet med, at staten refunderer momsen med en betydelig forsinkelse, og selskabet pådrager sig derfor yderligere finansieringsomkostninger for det ikkerefunderede momsbeløb. Ønsket kunne ikke imødekommes, da selskabet ikke påviste, at denne faktor påvirker prissammenligneligheden, og navnlig at kunderne konsekvent betaler andre priser på hjemmemarkedet på grund af forskellen i en sådan faktor. Finansieringsomkostningerne for momsen er faktisk en normal fast driftsudgift.

d) Dumpingmargen

(74) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi med den vejede gennemsnitlige eksportpris.

(75)

>TABELPOSITION>

(76) Da der kun i begrænset grad (under 80 % af eksporten af den pågældende vare til Fællesskabet fra Thailand) blev udvist samarbejdsvilje, blev den foreløbige restdumpingmargen fastsat på samme niveau som den højeste dumpingmargen, der var konstateret for repræsentative transaktioner foretaget af den samarbejdsvillige eksporterende producent. Udtrykt i procent af prisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør margenen 42,8 %.

6. Tyrkiet

(77) To selskaber besvarede spørgeskemaet for eksporterende producenter.

a) Normal værdi

(78) I overensstemmelse med den generelle metode kunne den normale værdi for nogle af varetyperne fastsættes på grundlag af hjemmemarkedssalgspriserne for sammenlignelige typer, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen. I betragtning af den høje inflation i Tyrkiet i undersøgelsesperioden blev undersøgelsen af, hvorvidt hjemmemarkedssalget af sammenlignelige typer havde været repræsentativt og fundet sted i normal handel, foretaget på månedligt grundlag.

(79) For alle andre typer af den pågældende vare, der solgtes af de samarbejdsvillige selskaber med henblik på eksport til Fællesskabet, beregnedes den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen. Selskabernes egne SA & G-omkostninger og fortjenstmargenen på hjemmemarkedet i normal handel blev lagt til fremstillingsomkostningerne. For at tage hensyn til den høje inflation blev de beregnede normale værdier beregnet for hver måned af undersøgelsesperioden.

b) Eksportpris

(80) Hele de samarbejdsvillige selskabers salg af den pågældende vare på fællesskabsmarkedet fandt sted til uafhængige kunder i Fællesskabet. Eksportprisen blev derfor fastsat på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.

c) Sammenligning

(81) Der blev foretaget justeringer for forskelle i importafgifter og indirekte skatter, rabatter, nedslag og mængder samt omkostninger til transport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, kreditter, teknisk bistand og provisioner, når dette var relevant og berettiget.

(82) En eksporterende producent krævede på grundlag af artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen, at der blev foretaget en justering af den normale værdi for en skat på 3 % på importerede råmaterialer, der blev købt på udskudte betalingsvilkår, da denne skat ikke ville blive opkrævet for råmaterialer, der skal benyttes til fremstilling af tråd, som senere skal eksporteres. Ved kontrolbesøget på stedet blev det fastslået, at selskaber ved begyndelsen af året får ret til skattefrit at importere en vis mængde råmaterialer, hvis størrelse er baseret på det foregående års eksport af færdige varer, uanset om de færdige varer, hvori disse materialer kommer til at indgå, vil blive solgt på hjemmemarkedet eller til eksport. Det kunne følgelig ikke fastslås, om skatten var blevet betalt for importerede råmaterialer, der fysisk indgik i stålwire, som solgtes på hjemmemarkedet. Påstanden afvistes derfor.

(83) En eksporterende producent ønskede en justering af hjemmemarkedspriserne for forskelle i handelstrin i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra d), nr. i), med den begrundelse, at hele eksporten til Fællesskabet fandt sted til detailhandlere, hvorimod hjemmemarkedssalget fandt sted til detailhandlere og endelige brugere. Denne justering blev ikke indrømmet, da selskabet ikke kunne godtgøre, at der var konsekvente og klare forskelle i priser og funktioner på hjemmemarkedet for de påståede forskellige handelstrin. Den anden eksporterende producent beskrev sine distributionskanaler i Fællesskabet og på hjemmemarkedet og anmodede om en justering uden at forklare, hvordan dette påvirkede prissammenligneligheden. Desuden fremgik det af de oplysninger, der var modtaget på stedet, at selskabets distributionskanal i Fællesskabet ikke var som beskrevet. Der blev derfor ikke foretaget nogen justering på dette stadium af undersøgelsen.

(84) Justeringen for forskelle i de direkte omkostninger til garantier, som ønskedes af en eksporterende producent, blev delvist afvist for så vidt angår det beløb, der faktisk svarede til de afholdte udgifter til bankgarantier. Disse omkostninger var en normal fast driftsudgift, der ikke kan være genstand for et krav om justering. Denne anmodning omfattede også afkastet af salget, der blev fratrukket prisen for de relevante transaktioner.

(85) Begge de eksporterende producenter fremsatte anmodninger i henhold til artikel 2, stk. 10, litra j), om justeringer for valutaomregning. Følgende påstande blev fremsat: i) Eksportpriser i euro eller i valutaer for medlemsstater, der har antaget euroen, burde først omregnes til amerikanske dollars, da hjemmemarkedspriserne er fastsat i dollars; på grund af euroens "vedvarende" fald over for dollaren burde dette ske ved anvendelse af den kurs, der var gældende 60 dage før fakturadatoen (eller, som foretrukket af et selskab, ved undersøgelsesperiodens begyndelse). ii) Eksportpriserne burde derefter omregnes fra dollars til tyrkiske lira ved anvendelse af vekselkursen på betalingsdatoen.

(86) For så vidt angår den første påstand blev det fastslået, at selv om dollaren blev benyttet til fastsættelse af priserne i prislisten for hjemmemarkedet for at undgå en løbende revision på grund af den kraftige inflation, var det den tyrkiske lira, der blev benyttet i forbindelse med fakturering og betalinger på hjemmemarkedet. Da sammenligningen af priserne indebar en omregning fra euro til tyrkiske lira, fandt Kommissionen, at det var kursforholdet mellem disse to valutaer, som var relevant i forbindelse med sammenligningen af eksport- og hjemmemarkedspriserne, og den første anmodning kunne derfor ikke imødekommes. Kommissionen kunne heller ikke acceptere den anden påstand, som selskaberne havde fremsat. Ifølge artikel 2, stk. 10, litra j), i grundforordningen indrømmes eksportørerne en frist til at justere deres priser, så de afspejler vedvarende bevægelser i vekselkurserne, men artiklen giver ikke mulighed for en justering, der tager hensyn til ændringer i vekselkurserne, som finder sted efter salgsdatoen.

(87) Begge eksporterende producenter krævede en justering af den normale værdi i henhold til artikel 2, stk. 10, litra k), i grundforordningen for at dække omkostningerne som følge af finansieringen af betalingen af momsen fra dennes forfaldsdato (den 25. i måneden efter salget) til forfaldsdatoen for den indenlandske kundes betaling. Ønsket kunne ikke imødekommes, da selskaberne ikke påviste, at denne faktor påvirker prissammenligneligheden, og navnlig at kunderne konsekvent betaler andre priser på hjemmemarkedet på grund af forskellen i en sådan faktor. Finansieringsomkostningerne for momsen er faktisk en normal fast driftsudgift.

(88) Endelig ønskede en eksporterende producent på grundlag af artikel 2, stk. 10, litra k), grundforordningen en justering af den normale værdi, da hjemmemarkedssalget i modsætning til eksportsalget til Fællesskabet var uregelmæssigt og kun vedrørte små mængder. Dette ønske blev foreløbigt afvist, da selskabet ikke kvantificerede det og ikke kunne påvise, at denne faktor påvirkede prissammenligneligheden, og navnlig at kunderne konsekvent betalte andre priser på hjemmemarkedet på grund af forskellen i disse faktorer.

d) Dumpingmargen

(89) Som fastsat i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare. Selv om begge eksporterende producenter oplyste, at der var et mønster med forskellige priser for forskellige kunder, regioner og tidsperioder, viste denne metode det fulde omfang af den praktiserede dumping.

(90)

>TABELPOSITION>

(91) Da der blev udvist en høj grad af samarbejdsvilje (over 80 % af eksporten af den pågældende vare til Fællesskabet fra Tyrkiet), blev den foreløbige restdumpingmargen fastsat på samme niveau som den højeste dumpingmargen, der var konstateret for de samarbejdsvillige selskaber, dvs. 58,1 %.

7. Rusland

a) Generelle aspekter

i) Analyse af markedsøkonomisk status

(92) To russiske selskaber anmodede om markedsøkonomisk status i henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen. For et af disse russiske selskaber blev besvarelsen af spørgeskemaet for producenter og eksportører i de pågældende lande indgivet efter fristens udløb uden nogen acceptabel grund til denne forsinkelse, efter at selskabet to gange havde fået forlænget fristen med en uge. Desuden var besvarelsen klart utilstrækkelig. Navnlig fremlagde selskabet ingen liste over dets eksportsalg til Fællesskabet eller dets hjemmemarkedssalg, og det gav heller ikke de krævede oplysninger om produktionsomkostningerne. Selskabet blev derfor anset for ikke at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen, og det blev underrettet om, at undersøgelsesresultaterne for dets vedkommende (som en del af fastsættelsen af restmargenen) ville blive baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 18, stk. 1, i grundforordningen. Dets ønske om markedsøkonomisk status eller individuel behandling blev derfor afvist. Det besvarede endvidere ikke anmodningen om yderligere oplysninger og præciseringer, som var afgørende for dets anmodning om markedsøkonomisk status eller individuel behandling.

(93) Kommissionen indhentede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige, og kontrollerede på stedet alle de oplysninger, som var afgivet i den anden ansøgers anmodning om markedsøkonomisk status.

(94) Det blev fastslået, at dette selskab ikke opfyldte flere af kriterierne i artikel 2, stk. 7, litra c), i grundforordningen, herunder navnlig at det havde flere modstridende og uforenelige grundlæggende regnskaber, at nogle omkostninger ikke i det væsentlige afspejlede markedsværdierne, og at nogle betalinger fandt sted ved gældskompensation.

(95) Efter konsultation af det rådgivende udvalg blev begge selskaber derfor underrettet om, at deres anmodninger om markedsøkonomisk status ikke kunne imødekommes.

ii) Valg af referenceland

(96) Da ingen selskaber opfyldte betingelserne for indrømmelse af markedsøkonomisk status, var det nødvendigt at sammenligne de russiske eksporterende producenters eksportpriser med en normal værdi, der var fastsat i et passende tredjeland med markedsøkonomi, jf. artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen.

(97) I denne forbindelse foreslog klageren Den Tjekkiske Republik. I indledningsmeddelelsen påtænkte Kommissionen at anvende Den Tjekkiske Republik eller Brasilien. Inden for den fastsatte frist gav to russiske eksporterende producenter foreløbigt udtryk for, at de accepterede de påtænkte lande, og angav, at de også kunne acceptere valget af Sydkorea som et muligt referenceland. Klageren udtrykte visse betænkeligheder ved valget af Brasilien, især i betragtning af den høje told. Klageren bekræftede, at Den Tjekkiske Republik efter dens opfattelse var et passende valg, og foreslog også Canada som et alternativ.

(98) Ingen af de brasilianske producenter, som der blev rettet henvendelse til, besvarede anmodningen om samarbejde. Kommissionen forsøgte også forgæves at opnå samarbejde fra canadiske producenter. Andre kendte producerende lande blev ikke overvejet, da importen af den pågældende vare med oprindelse i disse lande enten i øjeblikket var genstand for antidumpingforanstaltninger, eller fordi det i den tidligere undersøgelse var blevet fastslået, at de ikke var et passende valg af årsager, der ikke havde ændret sig (f.eks. begrænset konkurrence i Norge, manglende samarbejdsvilje i USA)(6).

(99) Den samarbejdsvillige eksporterende producent i Den Tjekkiske Republik solgte hovedsagelig typer af den pågældende vare på hjemmemarkedet, som var forskellige fra de typer, der eksporteredes af de russiske producenter til Fællesskabet.

(100) Under disse omstændigheder har Kommissionen undersøgt, om det var hensigtsmæssigt at vælge et af de andre lande, der er omfattet af proceduren. Republikken Korea fandtes at være det mest hensigtsmæssige valg af referenceland, jf. artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen. For det første er det sydkoreanske hjemmemarked det største og er kendetegnet ved et væsentligt antal konkurrerende lokale producenter; for det andet er det sydkoreanske hjemmemarkedssalg af den pågældende vare mest repræsentativt med hensyn til typer og mængde i forhold til den russiske eksport til Fællesskabet. De interesserede parter blev i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen underrettet om, at det påtænktes at anvende Republikken Korea som referenceland, og der blev ikke modtaget indsigelser mod dette valg.

iii) Individuel behandling

(101) I overensstemmelse med artikel 9, stk. 5, i grundforordningen er det fællesskabsinstitutionernes praksis at beregne en landsdækkende told for lande uden markedsøkonomi undtagen i de tilfælde, hvor eksporterende producenter kan påvise en grad af retlig og reel uafhængighed svarende til den, der findes i et land med markedsøkonomi, og som vil berettige en fravigelse fra fastsættelsen af en enkelt told for hele landet. Med henblik herpå blev der stillet detaljerede spørgsmål i den formular om ansøgning om markedsøkonomisk status, der blev sendt til de pågældende parter ved indledningen af proceduren.

(102) De to eksporterende producenter, som ønskede at få markedsøkonomisk status, anmodede også om individuel behandling, hvis deres ansøgning om markedsøkonomisk status blev afvist.

(103) Et selskabs anmodning om individuel behandling blev afvist, da undersøgelsesresultaterne for det pågældende selskab (som led i fastsættelsen af restmargenen) er baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, fordi det ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, jf. artikel 18, stk. 1, i grundforordningen (se betragtning 92).

(104) Kommissionen indhentede alle de oplysninger, den anså for nødvendige, kontrollerede ved et besøg alle oplysninger, der var afgivet i den anden ansøgers anmodning, og analyserede dem på grundlag af følgende kriterier for indrømmelse af individuel behandling(7):

- det første kriterium (frihed til repatriere kapital og eksportere overskud) er ikke relevant i det foreliggende tilfælde, da aktieselskabet Cherepovetsky Staleprokatny Zavod (CHSPZ) er et 100 % russiskejet selskab

- der blev ikke konstateret nogen begrænsninger ved fastsættelsen af eksportpriser og -mængder; hovedparten af aktierne i det ansøgende selskab og moderselskaberne i indtil to led tilhører private

- CHSPZ foretager transaktioner til Den Russiske Føderations Centralbanks vekselkurs, som er markedskursen fastsat af Moskvas internationale valutabørs

- der konstateredes ingen statslig indgriben i ledelsen af selskabet, moderselskabet eller dette moderselskabs hovedaktionær.

(105) Dette selskab blev derfor indrømmet individuel behandling.

b) Normal værdi

(106) Den normale værdi for de russiske eksporterende producenter blev beregnet på grundlag af de normale værdier, som var fastsat for de samarbejdsvillige koreanske selskaber ved anvendelse af den metode, der er beskrevet i betragtning 47 til 49. I denne forbindelse benyttedes de typer, der solgtes på det koreanske hjemmemarked, og som fandtes at være sammenlignelige med de russiske typer, der eksporteredes til Fællesskabet.

c) Eksportpris

(107) For den samarbejdsvillige eksporterende producent blev eksportprisen fastsat på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt eller skulle betales.

d) Sammenligning

(108) Når det var relevant, blev der foretaget justeringer af eksportprisen for at tage hensyn til forskelle i omkostninger til transport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, pakning, kredit og provisioner. Da omkostningerne i lande uden markedsøkonomi ikke kan tages i betragtning ved fastsættelsen af de priser, som ligger til grund for sammenligningen mellem eksportpriserne og den normale værdi, blev justeringen af eksportpriserne for transportomkostninger og dermed forbundne udgifter (håndtering, lastning m.v.), som var afholdt i Rusland, baseret på omkostningerne i referencelandet.

(109) For at muliggøre en rimelig sammenligning på niveauet ab fabrik blev der på grundlag af den normale værdi for de samarbejdsvillige koreanske selskaber også foretaget justeringer af den normale værdi for fysiske egenskaber (herunder den anslåede markedsværdi af de generelle kvalitetsforskelle mellem den vare, der fremstilles og sælges på det koreanske marked, og den vare, der fremstilles i Rusland og eksporteres til Fællesskabet), importafgifter og omkostninger til transport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne udgifter, pakning, kreditter og provisioner, når dette var relevant og berettiget.

e) Dumpingmargen

(110) Som fastsat i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare.

(111)

>TABELPOSITION>

(112) Da en kendt eksporterende producent bevidst ikke samarbejdede, blev den foreløbige restdumpingmargen for Rusland fastsat ved hjælp af den metode, der blev anvendt for lande med et lavt samarbejdsniveau (se betragtning 33). På dette grundlag udgør restdumpingmargenen 50,7 %.

8. Konklusion om dumping

(113) Kommissionen fastsatte betydelige dumpingmargener for alle samarbejdsvillige selskaber i Den Tjekkiske Republik, Rusland, Thailand og Tyrkiet. For så vidt angår Republikken Korea og Malaysia var de konstaterede dumpingmargener ubetydelige.

C. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET

1. Produktionen i Fællesskabet

(114) Den pågældende vare fremstilles i Fællesskabet af:

- de producenter, som indgav klagen eller støttede den og samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen (se betragtning 118)

- producenter, som indgav klagen, og som ikke ansås for at samarbejde i forbindelse med den aktuelle undersøgelse (se betragtning 120)

- andre producenter, som ikke klagede, og som eventuelt afgav oplysninger, men ikke modsatte sig proceduren.

(115) Kommissionen fandt, at otte fællesskabsproducenter, som havde klaget eller støttet klagen, i undersøgelsesperioden havde købt stålwirer fra forskellige kilder uden for Fællesskabet, herunder de berørte lande. Denne samlede import udgjorde imidlertid mængdemæssigt kun en ubetydelig del af den samlede produktion (dvs. mindre end 1 % af selskabernes produktion i undersøgelsesperioden). Navnlig udgjorde importen fra de pågældende lande i undersøgelsesperioden mindre end 0,5 % af de pågældende EF-producenters produktion af stålwirer. Kommissionen fandt det derfor godtgjort, at disse køb var i overensstemmelse med den normale handelspraksis blandt producenter, som var nødt til at supplere deres eget varesortiment med køb af mindre partier. Det konkluderedes derfor, at der ikke var grund til at se bort fra nogen af disse EF-producenter i forbindelse med den samlede produktion i Fællesskabet.

(116) De stålwirer, der fremstilles af alle disse selskaber, udgør derfor produktionen i Fællesskabet i henhold til artikel 4, stk. 1, i grundforordningen.

2. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet

(117) Kommissionen undersøgte, om de samarbejdsvillige EF-producenter, som havde indgivet klagen eller støttede denne, repræsenterede en betydelig del af den samlede produktion i Fællesskabet af den pågældende vare, og konkluderede, at de tegnede sig for 70,6 % af den samlede produktion i Fællesskabet af stålwirer i undersøgelsesperioden. Kommissionen fandt derfor, at disse EF-producenter udgør erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen. De benævnes i det følgende "EF-erhvervsgrenen".

(118) EF-erhvervsgrenen bestod af følgende producenter i Fællesskabet:

- Bridon International, Retford, Det Forenede Kongerige

- BTS Drahtseile GmbH, Tyskland

- Cables y Alambres Especiales, SA, Spanien

- CASAR Drahtseilwerk Saar GmbH, Tyskland

- Cordoaria Oliveira Sá - Manuel Rodrigues de Oliveira Sá & Filhos, SA, Portugal

- Drahtseilerei Gustav Kocks GmbH & Co., Tyskland

- Drahtseilwerk GmbH, Tyskland

- Drahtseilwerk Hemer GmbH & Co. KG, Tyskland

- Hamburger Drahtseilerei A. Steppuhn GmbH, Tyskland

- Metal Press SRL., Italien

- Randers Rebslaaeri A/S, Danmark

- Redaelli Tecna Cordati SpA., Italien

- Trefileurope, Frankrig

- Tremas y Cables, SL, Spanien

- Vereinigte Drahtseilwerke GmbH, Tyskland

- Voest-Alpine Austria Draht GmbH, Østrig

- Wadra GmbH, Tyskland.

(119) Drahtseilwerk Hemer GmbH & Co. KG begyndte først at producere stålwirer i januar 2000. Selskabet kunne derfor ikke afgive oplysninger for den betragtede periode. De oplysninger, som selskabet har afgivet, er derfor ikke blevet taget i betragtning.

3. Andre EF-producenter

(120) Fem producenter, som tilhørte den klagende sammenslutning EWRIS, men som ikke udviste samarbejdsvilje (Iscar SRL, Metalcalvi Wire Ropes SRL, Midland Wire Cordage Co. Ltd., Teufelberger Seil GmbH og Westfälische Drahtindustrie GmbH - Seilfabrik Zwickau) samt de øvrige producenter, der ikke havde klaget, og som for nogles vedkommende afgav generelle oplysninger, men ikke modsatte sig proceduren, benævnes i det følgende "de andre EF-producenter".

D. SKADE

1. Indledende bemærkninger

(121) Da de konstaterede dumpingmargener for Korea og Malaysia var ubetydelige, vedrører analysen af skade og årsagssammenhæng de resterende lande, som er omfattet af undersøgelsen, dvs. Den Tjekkiske Republik, Rusland, Thailand og Tyrkiet ("de pågældende lande").

(122) Skadesanalysen skal ses på baggrund af de antidumpingforanstaltninger, som blev indført over for den pågældende vare ved Rådets forordning (EF) nr. 1796/1999 af 12. august 1999(8). Ved denne forordning blev der indført en endelig antidumpingtold på importen af den pågældende vare med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Ungarn, Indien, Mexico, Polen, Sydafrika og Ukraine.

2. Indhentning af oplysninger om skade

(123) Kommissionen anmodede om oplysninger fra hele EF-erhvervsgrenen om den pågældende vare for så vidt angik produktion, kapacitet, kapacitetsudnyttelse, salg, lagre og beskæftigelse. I betragtning af det store antal producenter i EF-erhvervsgrenen og de frister, der var fastsat i artikel 6, stk. 9, i grundforordningen, baserede Kommissionen analysen af de resterende skadesindikatorer på en stikprøve af selskaber fra EF-erhvervsgrenen. Hvor de nævnte skadesindikatorer er baseret på oplysninger fra stikprøven, vil dette blive udtrykkeligt anført i denne forordning. Hvis der ikke er en sådan angivelse, er skadesindikatorerne baseret på de oplysninger, som er indhentet fra alle de producenter i Fællesskabet, som udgør EF-erhvervsgrenen.

(124) Stikprøven blev udvalgt på grundlag af geografisk beliggenhed og størrelsen af virksomhedernes produktion. I denne forbindelse omfatter stikprøven mellemstore og store fællesskabsproducenter fra seks medlemsstater: BTS Drahtseile GmbH, Randers Rebslaaeri A/S, Redaelli Tecna Cordati SpA., Trefileurope, Trenzas y Cables, SL og Teufelberger Seil GmbH. Sidstnævnte selskab udviste ikke samarbejdsvilje og blev derfor udelukket fra stikprøven.

(125) De samarbejdsvillige selskaber i stikprøven tegnede sig for 51 % af EF-erhvervsgrenens produktion af den pågældende vare i 1999.

3. Åbenbart forbrug i Fællesskabet

(126) Opgørelsen af det åbenbare forbrug i Fællesskabet blev baseret på besvarelserne af spørgeskemaet (EF-erhvervsgrenens salgsmængde), oplysninger fra Eurostat (importmængden) og klagen (andre fællesskabsproducenters salgsmængde).

(127) Det skal bemærkes, at udviklingen i det åbenbare forbrug påvirkes stærkt af importørerne og forhandlerne (som har betydelige lagerbeholdninger) på fællesskabsmarkedet, idet disse optræder som formidlere mellem på den ene side producenterne af stålwirer og på den anden side brugerne. Tallene for det åbenbare forbrug er derfor i høj grad udtryk for importørernes og forhandlernes køb i den betragtede periode og ikke nødvendigvis for brugernes køb.

(128) På dette grundlag faldt det åbenbare forbrug i Fællesskabet i den betragtede periode med 6 % fra 156658 tons i 1997 til 147963 tons i undersøgelsesperioden. Da det var steget med 9 % i 1998 til 170922 tons, kan faldet i 1999 til 147104 tons forklares med salg af lagerbeholdninger, som importørerne og forhandlerne havde opbygget i 1998. I 1998 steg importen fra de lande, der var genstand for antidumpingtold i det efterfølgende år, med 28 %, før den faldt betydeligt i 1999 og undersøgelsesperioden. Denne forklaring synes også at stemme overens med, at de sektorer, der er de vigtigste brugere af stålwirer (fiskeriet, minedriftssektoren og offshore-olie- og gasindustrien samt bygge- og anlægsbranchen, herunder til elevatorer) har haft lav - og fiskeriet negativ - vækst i den betragtede periode.

4. Kumulativ vurdering af virkningerne af den pågældende import

(129) Kommissionen overvejede, om importen af stålwirer med oprindelse i de pågældende lande skulle vurderes kumulativt i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i grundforordningen.

(130) Det konstateredes, at den dumpingmargen, der var fastsat i forbindelse med importen fra hvert af de pågældende lande, lå over ubetydelighedsgrænsen som defineret i artikel 9, stk. 3, i grundforordningen, og importmængden fra hvert af disse lande var ikke ubetydelig.

(131) For så vidt angår konkurrencevilkårene fremgik det af undersøgelsen, at stålwirer importeret fra de pågældende lande type for type var identiske i alle væsentlige fysiske og tekniske egenskaber. På dette grundlag var disse stålwirer desuden indbyrdes udskiftelige, og de blev i den betragtede periode solgt i Fællesskabet gennem sammenlignelige salgskanaler og på sammenlignelige kommercielle vilkår. Det skal bemærkes, at de importerede stålwirer derfor blev anset for både at konkurrere indbyrdes og med stålwirer fremstillet i Fællesskabet.

(132) Kommissionen fandt derfor, at alle kriterierne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen var opfyldt, og at importen fra de pågældende lande burde undersøges kumulativt.

5. Importen fra de pågældende lande

a) Dumpingimportens størrelse og markedsandel

(133) Dumpingimporten til Fællesskabet af stålwirer med oprindelse i de pågældende lande steg støt fra 5100 tons i 1997 til 7233 tons i 1998, 13644 tons i 1999 og 16052 tons i undersøgelsesperioden, dvs. en stigning på 215 % i den betragtede periode.

(134) Disse landes markedsandel steg med 7,5 procentpoint i løbet af den betragtede periode, nemlig fra 3,3 % i 1997 til 4,2 % i 1998, 9,3 % i 1999 og 10,8 % i undersøgelsesperioden. Den største stigning fandt sted i 1999 (+ 5,1 procentpoint), hvilket faldt sammen med indførelsen af antidumpingforanstaltninger over for importen fra visse andre tredjelande i en tidligere procedure.

b) Dumpingimportens priser

i) Prisudvikling

(135) Den af Eurostat rapporterede pris i euro pr. kg på de importerede varer fra de pågældende lande faldt med 16 % mellem 1997 og 1998 og stabiliseredes derefter.

ii) Prisunderbud

(136) For så vidt angår spørgsmålet om prisunderbud blev EF-erhvervsgrenen og de pågældende eksporterende producenter anmodet om at afgive oplysninger om salgspriserne for stålwirer opdelt i modeller i henhold til følgende kriterier: antallet af strenge, antallet af tråde pr. streng, ordningen af trådene i strengen, kerne, trådmateriale, brudstyrke, trådens egenskaber, tovværkets egenskaber, tovværkets belægning og tovværkets diameter.

(137) I betragtning af det store antal EF-producenter i stikprøven og det store antal modeller, der solgtes af både de pågældende eksporterende producenter og EF-erhvervsgrenen på fællesskabsmarkedet, grupperede Kommissionen modellerne i henhold til de kriterier, der ansås for at være mest bestemmende for prisen på fællesskabsmarkedet. I denne forbindelse blev der ikke taget hensyn til brudstyrken, da den ikke fandtes at have en separat indvirkning på salgspriserne.

(138) Desuden blev de eksporterende producenters priser justeret for omkostninger påløbet efter importen (told, indgående fragt- og håndteringsomkostninger) på grundlag af dokumenterede oplysninger fra en importør, der ikke var forretningsmæssigt forbundet med en eksportør. Disse priser blev endvidere yderligere justeret for forskelle i handelstrin for at tage højde for de omkostninger, der blev afholdt af ikke-forretningsmæssigt forbundne importører mellem importen og salget ab fabrik.

(139) For hver type stålwirer sammenlignede Kommissionen de eksporterende producenters og EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser efter fradrag af alle rabatter og afgifter og beregnet på grundlag af salget til den første ikke-forretningsmæssigt forbundne kunde på samme handelstrin.

(140) Ved anvendelse af denne metode konstateredes følgende prisforskelle, udtrykt i procent af EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitspris (ab fabrik), dvs. prisunderbudsmargenen:

>TABELPOSITION>

6. EF-erhvervsgrenens situation

a) Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse

(141) EF-erhvervsgrenens produktion faldt i den betragtede periode med 8 % fra 107735 tons i 1997 til 99588 tons i undersøgelsesperioden. I 1998 steg produktionen med 6 %, men forventningerne til salget var større end det faktiske salg, og der blev opbygget lagre (+ 19 %), idet importørerne øgede importen væsentligt og navnlig fra de lande, der nu er genstand for antidumpingforanstaltninger. I 1999 faldt produktionen med omkring 15000 tons som reaktion på forøgelsen af lagerbeholdningerne og faldet i salget. Efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger i 1999 stabiliseredes produktionen på omkring 100000 tons.

(142) EF-erhvervsgrenens installerede kapacitet steg i den betragtede periode med 7 %, nemlig fra 203319 tons i 1997 til 209313 tons i 1998, 213984 tons i 1999 og 216904 tons i undersøgelsesperioden. Den forøgede kapacitet skyldtes investeringer i nye maskiner.

(143) Anskaffelsen af nye maskiner førte sammen med tilstedeværelsen af gamle, men stadig anvendelige, maskiner (der i nogle tilfælde allerede var fuldt afskrevet) og optimale opsætningstider og skifteholdsperioder til en lav kapacitetsudnyttelsesgrad i hele den betragtede periode (53 % i 1997, 55 % i 1998 og 46 % i 1999 og undersøgelsesperioden). Selv hvis EF-erhvervsgrenen også fremstillede den mængde, der i øjeblikket sælges på fællesskabsmarkedet af de pågældende lande, ville dens kapacitetsudnyttelsesgrad fortsat ligge på omkring 55 %.

b) Lagre

(144) EF-erhvervsgrenens ultimolagre voksede i den betragtede periode med 13 % fra 26136 tons i 1997 til 29660 tons i undersøgelsesperioden. Efter at have nået 31208 tons i 1998 faldt lagerbeholdningerne imidlertid til 30050 tons i 1999.

c) Vækst, salgsmængde og markedsandel

(145) Vækstudsigterne på fællesskabsmarkedet er påvirket af de begrænsede udsigter til vækst i de sektorer, der anvender stålwirer, og EF-erhvervsgrenens evne til at konkurrere med lavprisimporten fra tredjelande. EF-erhvervsgrenen kunne ikke drage fuld fordel af den næsten totale tilbagetrækning fra markedet af importen fra de lande, der var genstand for antidumpingforanstaltninger i 1999, som i høj grad blev erstattet af dumpingimporten fra de lande, der er omfattet af den aktuelle procedure.

(146) EF-erhvervsgrenens salg tiI ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder på fællesskabsmarkedet faldt med 5 % i løbet af den betragtede periode fra 71125 tons i 1997 til 67671 tons i undersøgelsesperioden (salget steg til 72676 tons i 1998 og faldt til 66331 tons i 1999), selv om det viste tegn på fornyet vækst efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger i 1999.

(147) EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt med 0,6 procentpoint i løbet af den betragtede periode, nemlig fra 55,2 % i 1997 til 50,5 % i 1998, og forblev stabil i 1999 og undersøgelsesperioden (henholdsvis 54,3 % og 54,6 %) - en periode hvor de pågældende landes markedsandel steg yderligere. Væksten i EF-erhvervsgrenens markedsandel i 1999 kan hovedsagelig tilskrives et fald i forbruget efter den opbygning af lagre, der fandt sted umiddelbart før indførelsen af antidumpingforanstaltninger i 1999.

d) Salgspriser og faktorer, som påvirker salgspriserne - oplysninger fra stikprøven

(148) Den vejede gennemsnitlige salgspris for stålwirer solgt på fællesskabsmarkedet af EF-erhvervsgrenen til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder steg i den betragtede periode med 8 %. Denne stigning fandt hovedsagelig sted i 1999, hvor prisen steg med 6 %. Prisstigningen på 1 % i undersøgelsesperioden er beskeden i betragtning af størrelsen af den antidumpingtold, der blev indført i 1999. Prisen på det vigtigste råmateriale (tråd af stål), der repræsenterer op til 50 % af produktionsomkostningerne, faldt i 1999 og forblev stabil i undersøgelsesperioden.

e) Rentabilitet, afkast af investeringer og likviditet - oplysninger fra stikprøven

(149) EF-erhvervsgrenen har i hele den betragtede periode haft et underskud før skat på salget til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder på fællesskabsmarkedet (- 1,4 % i 1997, - 1,5 % i 1998 og - 0,6 % i 1999) undtagen i undersøgelsesperioden, hvor der var balance. Dette dårlige finansielle resultat faldt sammen med tilstedeværelsen af dumpingimporten i hele den betragtede periode.

(150) For hvert selskab, der indgik i stikprøven, forelå tallene for afkastet af investeringerne og likviditeten kun for selskabet som helhed. Da den pågældende vare kun er en blandt andre varer, der fremstilles af EF-producenterne i stikprøven, anses disse indikatorer ikke for at kunne sige noget om EF-erhvervsgrenens situation for så vidt angår den pågældende vare. Det er imidlertid klart, at den dårlige rentabilitet for den pågældende vare hverken bidrog positivt til det konstaterede lave afkast af investeringerne eller likviditetstilførslen fra driften.

f) Investeringer og mulighederne for at tilvejebringe kapital - oplysninger fra stikprøven

(151) Investeringerne steg i den betragtede periode fra 5,8 mio. EUR i 1997 til 11,6 mio. EUR i 1998, 22,3 mio. EUR i 1999 og 21,5 mio. EUR i undersøgelsesperioden. Investeringerne i fabrikker og maskiner tegner sig for en stor del af de samlede investeringer (fra ca. 95 % i 1997 til 44 % i undersøgelsesperioden). I den betragtede periode vedrørte hovedparten af de resterende investeringer bygninger. Investeringer i fabrikker og maskiner er af afgørende betydning for, at EF-erhvervsgrenen kan forblive konkurrencedygtig på lang sigt. Investeringsbestræbelserne skal derfor opretholdes også i perioder med lav rentabilitet.

(152) Der er hovedsagelig taget hensyn til virkningerne af disse investeringer for EF-erhvervsgrenens rentabilitet i form af afskrivninger og betalte renteudgifter. I denne forbindelse anses disse investeringer for kun at have haft begrænsede virkninger for EF-erhvervsgrenens rentabilitet i den betragtede periode, da de fleste investeringer blev foretaget i fabrikker og maskiner (afskrives over en periode på ca. ti år) og bygninger (afskrives over en periode på ca. 25 år).

(153) EF-erhvervsgrenens muligheder for at fremskaffe kapital synes ikke at være blevet begrænset, hverken fra moderselskaberne eller fra banksektoren.

g) Beskæftigelse

(154) Beskæftigelsen faldt løbende fra 2226 ansatte i 1997 til 2045 i undersøgelsesperioden, dvs. med 8 % i den betragtede periode. Dette fald i beskæftigelsen skyldtes hovedsagelig de omstruktureringsbestræbelser, som EF-erhvervsgrenen har udfoldet.

h) Produktivitet

(155) EF-erhvervsgrenens produktivitet opgjort som tons pr. ansat blev i den betragtede periode kun forbedret med 1 %. I 1998 steg produktiviteten som følge af en vækst i produktionen, mens produktiviteten faldt i 1999, fordi produktionen faldt hurtigere end beskæftigelsen. Produktiviteten forbedredes en smule i undersøgelsesperioden, idet produktionen steg, mens beskæftigelsen faldt svagt.

i) Lønninger - oplysninger fra stikprøven

(156) EF-erhvervsgrenens omkostninger til arbejdskraft pr. produceret enhed (målt i euro pr. kg) var stabile i den betragtede periode.

j) Den faktiske dumpingmargens størrelse

(157) For så vidt angår virkningerne på EF-erhvervsgrenen af størrelsen af den faktiske dumpingmargen kan de ikke anses for ubetydelige i betragtning af mængden og priserne på importen fra de pågældende lande.

k) Konklusion om skade

(158) I løbet af den betragtede periode steg dumpingimporten fra de pågældende land målt i mængde med 215 %, og dens markedsandel steg fra 3,3 % til 10,8 %.

(159) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger i 1999 stabiliseredes EF-erhvervsgrenens situation i undersøgelsesperioden, men erhvervsgrenen befandt sig stadig i en svag stilling: Produktionen forblev stort set stabil, kapacitetsudnyttelsen blev fastholdt på samme niveau, og lagrene faldt svagt fra 30050 til 29660 tons. Selv om der var en beskeden stigning i salget fra 66331 tons i 1999 til 67671 tons i undersøgelsesperioden, blev EF-erhvervsgrenens markedsandel ikke forøget til trods for den genskabte effektive konkurrence fra de lande, der er genstand for antidumpingforanstaltninger.

(160) For så vidt angår EF-erhvervsgrenens rentabilitet forbedredes den svagt i løbet af den betragtede periode (fra - 1,4 % til 0 %), men var fortsat på et niveau, som er utilstrækkeligt til, at erhvervsgrenen kan overleve på lang sigt. Desuden steg EF-erhvervsgrenens priser ikke i undersøgelsesperioden som forventet efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger i 1999. EF-erhvervsgrenen kunne derfor næsten ikke drage fordel af indførelsen af antidumpingforanstaltninger i 1999 på grund af stigningen i importen fra de pågældende lande til priser, der lå væsentligt under EF-erhvervsgrenens priser.

(161) Der drages den foreløbige konklusion af det ovenstående, at der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet væsentlig skade i henhold til artikel 3, stk. 2, i grundforordningen.

E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG

1. Indledende bemærkninger

(162) Med henblik på sin foreløbige konklusion om, hvorvidt der foreligger en årsagssammenhæng mellem dumpingimporten og den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, undersøgte Kommissionen virkningerne af dumpingimporten fra de pågældende lande på EF-erhvervsgrenens situation.

(163) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 7, i grundforordningen er der herunder foretaget en undersøgelse af andre kendte faktorer, såsom udviklingen i forbruget, andre EF-producenters situation, EF-erhvervsgrenens eksportresultater, udviklingen og virkningen af importen fra tredjelande og virkningen af ændringer i råmaterialeomkostningerne, med henblik på at fastslå, om en eventuel årsagssammenhæng mellem dumpingimporten og den EF-erhvervsgrenen forvoldte skade kan være brudt af andre faktorer end dumpingimporten.

2. Virkningen af den pågældende import

(164) Det skal fra starten bemærkes, at konkurrencen på markedet for stålwirer, hvor hovedparten af varerne er kraftigt standardiserede, i høj grad foregår på priserne.

(165) Der er et klart sammenfald mellem stigningen i importen fra de pågældende lande og EF-erhvervsgrenens manglende mulighed for at drage rimelig fordel af de antidumpingforanstaltninger, der blev indført i 1999. Importen fra de pågældende lande fandtes desuden at have underbudt EF-erhvervsgrenens priser væsentligt i undersøgelsesperioden.

(166) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger i 1999 over for import med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Ungarn, Indien, Mexico, Polen, Sydafrika og Ukraine var EF-erhvervsgrenen i stand til at stabilisere eller svagt forbedre situationen med hensyn til produktion, kapacitetsudnyttelse, lagre og salg, mens udviklingen med hensyn til markedsandel var utilfredsstillende, og udviklingen i rentabiliteten var klart utilstrækkelig.

(167) Importen fra de pågældende lande steg betydeligt i 1999 og undersøgelsesperioden. Importen fra de pågældende lande har ikke blot stort set erstattet importen fra de lande, der er genstand for foranstaltninger, men er også steget på bekostning af EF-erhvervsgrenen (og også på bekostning af de øvrige producenter i Fællesskabet). Denne imports priser lå betydeligt under EF-erhvervsgrenens priser. Alt dette kan direkte forbindes med, at EF-erhvervsgrenen ikke i væsentlig grad kunne drage fordel af indførelsen af de nævnte foranstaltninger ved at benytte sin reservekapacitet og forbedre sit salg og derved vende sin dårlige finansielle situation (i undersøgelsesperioden befandt EF-erhvervsgrenen sig kun på ligevægtspunktet).

(168) Det kan derfor konkluderes, at importen fra de pågældende lande i høj grad har undergravet virkningerne af de antidumpingforanstaltninger, der blev indført i 1999, og at stagnationen i EF-erhvervsgrenens markedsandel, prisniveau og dårlige situation, navnlig med hensyn til rentabilitet, kan tilskrives dumpingimporten fra de pågældende lande.

3. Virkninger af andre faktorer

a) Udviklingen i det åbenbare forbrug

(169) Kommissionen undersøgte, om udviklingen i det åbenbare forbrug var en væsentlig årsag til forværringen af EF-erhvervsgrenens situation.

(170) Det skal bemærkes, at skønt det åbenbare forbrug steg kraftigt i 1998 (med 9 %), var EF-erhvervsgrenens salgsmængde næsten uændret. Denne stigning var kun til fordel for de lande, der nu er genstand for antidumpingforanstaltninger, de pågældende lande samt Korea og Malaysia. Disse landes markedsandel steg, mens EF-erhvervsgrenen mistede markedsandel med 4,7 procentpoint i samme periode. Dette faldt sammen med indledningen af den tidligere antidumpingprocedure og kan forklares med, at importørerne af stålwirer havde opbygget lagre. I 1999 faldt det åbenbare forbrug, hvilket faldt sammen med indførelsen af antidumpingforanstaltninger i den tidligere procedure og med importørernes salg fra lagre. I denne periode faldt EF-erhvervsgrenens salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet betydeligt (fra 72676 tons i 1998 til 66331 tons i 1999), mens importen fra de pågældende lande blev ved med at stige trods faldet i det åbenbare forbrug. I 1999 og undersøgelsesperioden forblev forbruget stort set uændret, mens importen fra de pågældende lande steg fra 13644 tons til 16052 tons, og EF-erhvervsgrenens salg forbedredes svagt fra 66331 tons til 67671 tons.

(171) Det er derfor usandsynligt, at udviklingen i det åbenbare forbrug har bidraget til at forværre EF-erhvervsgrenens situation.

b) De øvrige EF-producenters situation

(172) I løbet af undersøgelsen blev det også overvejet, om situationen for de øvrige fællesskabsproducenter, der tegnede sig for 29,4 % af den samlede produktion i Fællesskabet i undersøgelsesperioden, havde forårsaget den skade, der var forvoldt EF-erhvervsgrenen. I denne forbindelse skal det erindres, at Kommissionen baserede sine konklusioner på oplysningerne i klagen og på supplerende oplysninger fra visse andre fællesskabsproducenter om deres samlede produktion og salg. Såvel deres salgsmængde som deres produktion faldt i løbet af den betragtede periode (med henholdsvis 4 % og 5 %), hvilket var samme mønster som for EF-erhvervsgrenen.

(173) Det kan derfor ikke fremføres, at de øvrige fællesskabsproducenters resultater havde forårsaget stagnationen i EF-erhvervsgrenens produktions- og salgsmængde.

c) Import fra andre tredjelande

(174) Importen fra andre tredjelande, herunder fra tredjelande som ikke er berørt af denne procedure og fra Korea og Malaysia, mistede markedsandel, nemlig fra 27 % i 1997 til 19,7 % i undersøgelsesperioden.

i) Korea

(175) Det fremgik af undersøgelsen, at dumpingmargenen for de eksporterende producenter i Korea var ubetydelig. Importen fra dette land steg ikke desto mindre betydeligt i løbet af den betragtede periode (299 %), og dens markedsandel steg fra 1,9 % i 1997 til 8,2 % i undersøgelsesperioden. Priserne på importen med oprindelse i Korea fandtes at ligge under EF-erhvervsgrenens salgspriser i undersøgelsesperioden.

(176) Kommissionen finder derfor, at importen fra Korea har haft en negativ indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation.

ii) Malaysia

(177) Det fremgik af undersøgelsen, at dumpingmargenen for den eksporterende producent i Malaysia var ubetydelig. Importen fra dette land steg ikke desto mindre betydeligt i løbet af den betragtede periode (244 %), og dens markedsandel steg fra 0,5 % i 1997 til 1,8 % i undersøgelsesperioden. Priserne på importen med oprindelse i Malaysia fandtes at ligge under EF-erhvervsgrenens salgspriser i undersøgelsesperioden.

(178) Kommissionen finder derfor, at importen fra Malaysia har haft en negativ indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation.

iii) Andre tredjelande undtagen Korea og Malaysia

(179) Kommissionen fandt, at markedsandelen for andre tredjelande end dem, der er omfattet af den aktuelle procedure, faldt med 63 % i løbet af den betragtede periode, hovedsagelig som følge af faldet i importen fra de lande, som er genstand for antidumpingforanstaltninger. Da hovedparten af denne import er genstand for antidumpingforanstaltninger og i betragtning af det stærke fald i den importerede mængde, kan det ikke konkluderes, at den har bidraget til den væsentlige skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen.

iv) Råmaterialer

(180) Kommissionen undersøgte, om den skade, der konstateredes at være påført EF-erhvervsgrenen, kunne tilskrives forøgede omkostninger til råmaterialer.

(181) Det fandtes, at prisen på de råmaterialer, der normalt anvendes til fremstilling af den pågældende vare (valsetråd af stål og tråd af stål, alt efter EF-producenternes struktur) faldt i den betragtede periode.

(182) Kommissionen fandt derfor, at prisen på råmaterialerne ikke bidrog til den skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet.

4. Konklusion

(183) I betragtning af ovenstående konkluderer Kommissionen, at skønt andre faktorer, nemlig importen fra Korea og Malaysia, kan have haft en negativ indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation i undersøgelsesperioden, kan denne indvirkning ikke bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og EF-erhvervsgrenens situation. Importen fra de pågældende lande har derfor isoleret set forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade.

F. FÆLLESSKABETS INTERESSER

1. Generelle overvejelser

(184) Kommissionen foretog på grundlag af de afgivne oplysninger en foreløbig undersøgelse af, om der til trods for undersøgelsesresultaterne vedrørende dumping og skade var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i det foreliggende tilfælde.

(185) I denne forbindelse overvejede Kommissionen virkningerne af eventuelle foranstaltninger for alle parter, som var berørt af proceduren, og også konsekvenserne for de samme parter, hvis der ikke træffes midlertidige foranstaltninger.

2. Indhentning af oplysninger

(186) For at vurdere virkningerne af eventuelle foranstaltninger sendte Kommissionen spørgeskemaer vedrørende Fællesskabets interesse til alle interesserede parter i leverandør- og aftagerindustrierne, som den havde kendskab til på tidspunktet for indledningen af proceduren. Kommissionen anmodede også EF-erhvervsgrenen om oplysninger om Fællesskabets interesser. Kun en råstofleverandører, to ikke-klagende fællesskabsproducenter, en importør og EF-erhvervsgrenen besvarede spørgeskemaerne. Ingen brugere besvarede spørgeskemaet.

3. EF-erhvervsgrenens interesser

a) EF-erhvervsgrenens karakter og struktur

(187) EF-erhvervsgrenen består af små og mellemstore selskaber samt to store selskaber, beliggende i otte medlemsstater (Østrig, Danmark, Frankrig, Tyskland, Italien, Portugal, Spanien og Det Forenede Kongerige). Der er betydelig konkurrence på fællesskabsmarkedet på grund af dette store antal EF-producenter.

(188) Produktionen af stålwirer er kapitalintensiv, og EF-erhvervsgrenen er nødt til at foretage investeringer i nye maskiner og foretage forskning og udvikling for at bevare en komparativ fordel i det øverste markedssegment, navnlig med henblik på at forbedre produktudvalget af specialfremstillede stålwirer. Stålwirer fremstillet af EF-erhvervsgrenen er ofte genstand for bearbejdning, der undertiden foretages af forretningsmæssigt forbundne handelsselskaber, og som kan bestå af beskæring eller påsætning af kroge og andet tilbehør, hvorved værdien af den pågældende vare forøges. Det skal bemærkes, at stålwirer benyttes af mange endelige brugerindustrier, som benytter dem til forskellige formål. EF-erhvervsgrenen beskæftigede omkring 2000 personer i undersøgelsesperioden og købte sine råmaterialer fra leverandører i Fællesskabet, hvilket havde betydning for beskæftigelsesniveauet hos råvareleverandørerne.

(189) Ud over at fremstille standardstålwirer producerer EF-erhvervsgrenen også en lang række specialstålwirer, herunder på projektbasis, f.eks. til opførelse af hængebroer eller til offshore-olieindustrien. Blandt fordelene ved fremstilling af stålwirer til projekter er højere fortjenstmargener, lavere lageromkostninger (stålwirerne fremstilles efter bestilling) og en mere effektiv kapacitetsudnyttelse, da maskinernes opsætning ikke behøver at blive ændret så hyppigt som ved fremstilling af mindre mængder. Denne produktion kræver avancerede maskiner, investeringer i forskning og udvikling (ofte udført af forretningsmæssigt forbundne selskaber) og god planlægning, så projektstålwirerne er færdige inden for de frister, der sædvanligvis er fastsat ved kontrakt. Det skal bemærkes, at projektarbejde gennem årene er blevet en vigtig indtægtskilde for EF-erhvervsgrenen. Da ordrer til projekter sædvanligvis kræver et nært teknisk samarbejde med kunderne og supplerende tjenesteydelser, ikke blot ved installationen af stålwirerne, men også i forbindelse med reparations- og vedligeholdelsesarbejde, er EF-erhvervsgrenen stort set den eneste leverandør af stålwirer til projekter på fællesskabsmarkedet.

(190) Med undtagelse af stålwirer til projekter og andre varer i de øverste markedssegmenter er sortimentet af stålwirer imidlertid stærkt standardiseret, og både EF-erhvervsgrenen og de eksporterende producenter i de pågældende lande fremstiller stålwirer, der overholder aftalte standarder. Som følge af denne høje standardiseringsgrad og den styrkeposition, der indtages af de vigtigste importører og forhandlere i Fællesskabet, hvoraf nogle både optræder som importører af stålwirer fremstillet i tredjelande og stålwirer fremstillet i Fællesskabet, foregår konkurrencen hovedsagelig på grundlag af stålwirernes priser. De almindeligste typer er således yderst følsomme over for dumpingimport.

(191) EF-erhvervsgrenen fremstiller endvidere specialstålwirer på samme maskiner og med anvendelse af samme arbejdskraft som for standardstålwirer af tilsvarende mål, og produktionen af specialstålwirer er derfor forbundet med produktionen af standardstålwirer i det omfang, sidstnævnte er nødvendig for at sprede faste omkostninger. Disse standard- og specialstålwirer, og ikke stålwirer til projekter, tegner sig for hovedparten af EF-erhvervsgrenens produktion.

b) Virkningerne for erhvervsgrenen i Fællesskabet af en eventuel indførelse af foranstaltninger

(192) Da den konstaterede skade har haft form af en utilstrækkelig stigning i såvel salgsmængden som salgspriserne, der igen har ført til dårlig rentabilitet for EF-erhvervsgrenen, forventes det, at den mængde stålwirer, der sælges af EF-erhvervsgrenen, vil kunne stige efter indførelsen af antidumpingtold, og at priserne på stålwirer på fællesskabsmarkedet muligvis også til en vis grad vil stige. Dette vil gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at nå et acceptabelt rentabilitetsniveau. Det er imidlertid usandsynligt, at EF-erhvervsgrenens priser vil stige med hele toldbeløbet på grund af vilkårene for konkurrencen mellem fællesskabsproducenterne og tilstedeværelsen af andre importerede lavprisvarer, der ikke er genstand for antidumpingforanstaltninger.

(193) Det skal bemærkes, at EF-erhvervsgrenens dårlige fortjenstmargener i vidt omfang skyldes, at den har vanskeligt ved at konkurrere med lavprisdumpingimporten med oprindelse i de pågældende lande. Det er sandsynligt, at en indførelse af foranstaltninger vil gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at øge sit salg og derved opnå et højere bidrag til dækning af faste omkostninger. Det er anslået, at de typer stålwirer, der fremstilles af de pågældende lande, og som økonomisk forsvarligt kan fremstilles af EF-erhvervsgrenen, hvis der ikke forekommer dumpingimport, repræsenterer mere end 70 % af den samlede import fra de pågældende lande. I betragtning af de forventede produktivitetsgevinster og udsigterne til vækst i forbruget er det usandsynligt, at en indførelse af foranstaltninger vil føre til stigende arbejdsløshed.

(194) Det skal imidlertid bemærkes, at fordelen for EF-erhvervsgrenen af en indførelse af antidumpingforanstaltninger sandsynligvis ikke vil følge af en vækst i salget af varer i de laveste markedssegmenter. I betragtning af EF-erhvervsgrenens omkostningsstruktur og navnlig dens variable omkostninger vil de eksporterende producenter fortsat have en komparativ fordel i dette segment. Det konstateredes, at dette segment repræsenterer lidt under 30 % af den samlede import fra de pågældende lande.

(195) Hvis der ikke indføres foranstaltninger, vil EF-erhvervsgrenens situation sandsynligvis blive forværret, da den ikke vil kunne konkurrere med dumpingimporten til lave priser fra de pågældende lande. I denne forbindelse kan de omstruktureringsbestræbelser, som EF-erhvervsgrenen har udfoldet i de senere år, gøres virkningsløse. Det kan blive uundgåeligt, at nogle virksomheder må lukke på mellemlang sigt, hvilket vil føre til et yderligere fald i beskæftigelsen. Endvidere kan den skade, som er forvoldt EF-erhvervsgrenen med hensyn til de typer stålwirer, der eksporteres fra de pågældende lande, have negative virkninger for dens evne til at producere stålwirer til projekter, hvis skaden fører til, at vigtige producenter af disse typer stålwirer må lukke.

(196) Konkluderende kan det forventes, at foranstaltninger vil være effektive med hensyn til at give erhvervsgrenen lejlighed til fuldt ud at genrejse sig fra den skadelige situation med dumping, der konstateredes i denne og den tidligere undersøgelse.

4. Leverandørindustriens interesser

a) Situationen for råstofleverandørerne

(197) Det vigtigste råmateriale, der anvendes i produktionen af stålwirer, er industrielle stålwirer (fremstillet af valsetråd af stål), især stålwirer med højt kulstofindhold, der kan være galvaniserede eller på anden måde overtrukket. Nogle fællesskabsproducenter af stålwirer fremstiller deres egen tråd af stål, og det råmateriale, de køber, er således valsetråd af stål. Det skal bemærkes, at der anvendes andre vigtige råmaterialer til fremstilling af stålwirer, såsom syntetiske fibre og fedtstof. Tråden af stål kommer i tromler. Den valsetråd af stål og den tråd af stål, der anvendes af EF-erhvervsgrenen, er fremstillet af de vigtigste stålproducenter i Europa, som leverer alle de råmaterialer, der forbruges af EF-producenterne i stikprøven. Der findes en række kvaliteter og diametre af ståltråd, som kan benyttes i denne form for produktion. Producenterne af tråd af stål i Fællesskabet fremstiller hele det sortiment, som er nødvendigt for produktionen af stålwirer.

(198) Kun én samarbejdsvillig leverandør af råmaterialer (producent af tråd af stål), der i alt beskæftigede 589 personer i 1999, besvarede spørgeskemaet. Dette selskabs salg i Fællesskabet af den pågældende råvare til fællesskabsproducenterne af stålwirer faldt med (mellem 24 % og 26 %)(9) i løbet af den betragtede periode. Fortjenstmargenen for selskabet som helhed steg med (mellem 1 og 2 procentpoint) mellem 1997 og 1998, og omsætningen i forbindelse med det pågældende råmateriale tegnede sig for (mellem 22 % og 26 %) af selskabets omsætning i 1999.

b) Virkningerne af en eventuel indførelse af foranstaltninger

(199) På grundlag af oplysningerne fra dette selskab kan det konkluderes, at fællesskabsleverandørerne af de pågældende råmaterialer sælger mere end to tredjedele af deres produktion på fællesskabsmarkedet til producenter af stålwirer.

(200) Da den samlede produktion i Fællesskabet af de pågældende råmaterialer repræsenterer (mellem 15 % og 20 %) af råvareleverandørernes samlede omsætning og beskæftigelse, kan det antages, at de vil kunne drage fordel af øgede salgsmængder, hvis der indføres foranstaltninger.

(201) På den anden side er det sandsynligt, at den nedadgående tendens for salget og omsætningen i forbindelse med det pågældende råmateriale vil fortsætte, hvis der ikke indføres foranstaltninger.

5. Importørernes og forhandlernes interesser

a) Import- og distributionskanalernes struktur

(202) Det er kendetegnende for distributionen af stålwirer i Fællesskabet, at der er et betydeligt antal importører/forhandlere, som ligger inde med store lagre af den pågældende vare. Importørerne/forhandlerne optræder som formidlere mellem producenter (i Fællesskabet og tredjelande) og brugere af stålwirer, og deres markedsadfærd øver stor indflydelse på priserne på stålwirer. Importørerne kan kontrollere størrelsen af det åbenbare forbrug og dermed priserne gennem deres adgang til dumpingimport og deres forhandlingsstyrke over for leverandører fra tredjelande og EF-erhvervsgrenen. Det fandtes, at EF-erhvervsgrenen stadig er afhængig af dette veletablerede distributionsnet for ca. 15 % af sit salg i Fællesskabet.

b) Importørernes økonomiske situation

(203) Den eneste importør, som besvarede spørgeskemaet, meldte om lave fortjenstmargener før skat i den betragtede periode, selv om rentabiliteten for den pågældende vare ikke fremgik af svaret (stålwirer tegnede sig for 32 % af selskabets samlede salg i 1999). Denne importør stod for omkring 6,5 % af importen fra de lande, der er omfattet af denne procedure. Det skal erindres, at det af den tidligere undersøgelse fremgik, at importørernes samlede fortjenstmargen lå mellem 3 % og 18 %.

c) Virkningerne af en eventuel indførelse af foranstaltninger

(204) Det skal bemærkes, at importørerne også handler med en lang række andre varer, som ikke er berørt af denne procedure. Kommissionen konstaterede således i den tidligere antidumpingundersøgelse, at den pågældende vare tegnede sig for mellem 40 % og 80 % af importørernes samlede omsætning. Desuden findes der et antal alternative leveringskilder i tredjelande, som ikke er omfattet af foranstaltninger, og som i undersøgelsesperioden tegnede sig for omkring 15 % af forbruget i Fællesskabet.

(205) Kommissionen undersøgte desuden, hvilke virkninger antidumpingforanstaltninger vil have på importørernes økonomiske situation baggrund af de foranstaltninger, der allerede er indført i den tidligere antidumpingprocedure. Det er i denne sammenhæng værd at bemærke, at kun en importør besvarede spørgeskemaet i forbindelse med denne procedure, hvilket tyder på, at de antidumpingforanstaltninger, der blev truffet i 1999, ikke havde nogen større virkninger for dem. Under alle omstændigheder skal enhver antidumpingtolds indvirkning på importørernes situation ses på baggrund af, at disse parter også handler med andre varer. Det er også vigtigt at bemærke, at de har yderligere indtægter fra salget af stålwirer, som er fremstillet efter kundernes specifikationer, f.eks. vedrørende længde og påsætning af kroge eller andet tilbehør.

(206) Hvis der indføres antidumpingforanstaltninger, finder Kommissionen, at priserne på stålwirer på fællesskabsmarkedet sandsynligvis vil stige. Selv om priserne på dumpingimporten efter al sandsynlighed vil stige med toldens fulde beløb, forventes priserne på stålwirer fra Fællesskabet ikke at ville stige i samme omfang. Denne prisstigning vil sandsynligvis have en negativ indvirkning på importørerne, hvis margener sandsynligvis vil formindskes. Det skal dog bemærkes, at importørerne, der også i vid udstrækning optræder som forhandlere, kan vælge at øge købene hos EF-erhvervsgrenen eller fra kilder, som ikke er genstand for foranstaltninger, og opnå mængderabatter. Det skal endvidere også bemærkes, at importørerne/forhandlerne også kan overvælte prisstigninger til brugerne, for hvilke den pågældende vare udgør en ubetydelig del af deres samlede omkostninger.

(207) Kommissionen fandt derfor, at importørernes situation næppe vil blive påvirket væsentligt, hvis der indføres foranstaltninger.

6. Brugernes interesser

a) Brugerindustriernes karakter og struktur

(208) Da brugerne ikke udviste samarbejdsvilje i forbindelse med denne procedure, er virkningerne af en indførelse af antidumpingforanstaltninger på brugerne blevet analyseret på grundlag af resultaterne af den tidligere undersøgelse.

(209) Stålwirer benyttes til en lang række formål inden for fiskeri, søfarts- og shippingbranchen, minedrift (skakt- og overflademinedrift), offshore-olie- og gasindustrien, skovbrug, lufttransport (herunder skilifte og kabelbaner), civilingeniørarbejder (hængebroer, tårne, overdækkede tagstrukturer) samt bygge- og anlægsbranchen (kraner og elevatorer). På baggrund af brugerindustriernes karakteristika og i overensstemmelse med de oplysninger, der blev afgivet af brugerne i den tidligere procedure, er det ikke forkert at konkludere, at stålwirer tegner sig for en meget lille del af omkostningerne ved de endelige varer. Det konstateredes i forbindelse med den tidligere undersøgelse, at den andel af brugernes omsætning, som vedrørte den pågældende vare, kun udgjorde mellem 0,01 % og 3 %, hvilket viste, at stålwirer havde en minimal indvirkning på brugernes samlede aktiviteter.

b) Virkningerne af en eventuel indførelse af foranstaltninger

(210) Der kan drages den konklusion af det manglende samarbejde fra brugernes side i denne procedure samt leveringskanalerne og den pågældende type brugere, at en eventuel antidumpingstold sandsynligvis vil få meget lille betydning for brugerne, fordi priserne på stålwirer udgør en ubetydelig del af udgifterne til fremstilling af den endelige vare, således som det blev fastslået i den tidligere undersøgelse.

(211) Desuden er det usandsynligt, at der opstår leveringsvanskeligheder, hvis der træffes antidumpingforanstaltninger, da der findes alternative leveringskilder, som ikke er omfattet af foranstaltninger, herunder EF-erhvervsgrenen.

7. Konklusion om Fællesskabets interesser

(212) Det fremgik af undersøgelsen, at en indførelse af foranstaltninger efter alt at dømme vil gøre det muligt for erhvervsgrenen i Fællesskabet at forhøje priserne og øge mængden og derved forbedre rentabiliteten, hvilket vil øve gunstig indflydelse på konkurrencevilkårene på fællesskabsmarkedet. Indførelsen af antidumpingtold vil antagelig også komme råstofleverandørerne til gode.

(213) Selv om de sandsynlige prisforhøjelser efter alt at dømme vil få negative virkninger for importørerne, kan disses omfang formindskes ved at sænke avancerne eller forhøje de priser, der tages af brugerindustrien.

(214) Brugerindustrien vil for sin del næppe lide synderligt under en sådan forhøjelse, fordi stålwirer kun har lille betydning for dens endelige varer.

(215) Kommissionen drager den konklusion af det ovenstående, at der ikke findes nogen tvingende grund til ikke at træffe foranstaltninger, og at en indførelse af antidumpingtold vil være i Fællesskabets interesse.

G. MIDLERTIDIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER

1. Skadestærskel

(216) Da det er fastslået, at den pågældende dumpingimport har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade, og at der ikke er nogen tvingende grunde til ikke at gribe ind, bør de påtænkte foranstaltninger indføres med et niveau, der er tilstrækkeligt til at afhjælpe den skade, som er forvoldt af denne import, men som ikke overstiger de konstaterede dumpingmargener.

(217) Ved beregningen af størrelsen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af den skadevoldende dumping, fandtes det, at enhver foranstaltning burde gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at genvinde dens omkostninger og samlet opnå en fortjeneste før skat, som med rimelighed kunne forventes på salget af samme vare i Fællesskabet under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden dumpingimport.

(218) På grundlag af oplysninger fra interesserede parter fandtes det foreløbigt, at en fortjenstmargen på 5 % af omsætningen kunne anses for en passende minimumsfortjeneste, som EF-erhvervsgrenen kunne forvente at opnå, hvis der ikke forekom skadelig dumping. Det fandtes også, at denne fortjeneste ville gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at foretage de nødvendige investeringer.

(219) På dette grundlag blev de vejede gennemsnitlige eksportpriser på stålwirer, der var justeret i henhold til metoden i betragtning 138 og 139, sammenlignet med EF-erhvervsgrenens priser, der blev justeret for at afspejle en rimelig fortjenstmargen på 5 %. Resultatet blev derefter udtrykt i procent af den eksporterende producents cif-eksportpriser, Fæll