*****

KOMMISSIONENS AFGOERELSE

af 21. februar 1986

om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedroerende importen af fiberplader med oprindelse i Finland og Sverige og om afslutning af undersoegelsen

(86/35/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2176/84 af 23. juli 1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 10,

efter konsultation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. Procedure

(1) Kommissionen genoptog den 9. januar 1985 antidumpingproceduren vedroerende importen af traefiberplader med oprindelse i Finland og Sverige (2) paa grund af aendringer i de beroerte eksportvirksomheders selskabsstruktur, jfr. Kommissionens meddelelse om genoptagelse af proceduren. Den paagaeldende vare er fiberplader, med undtagelse af mellemplade, henhoerende under pos. ex 44.11 i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer 44.11-10, 20, 91 og 99.

(2) Kommissionen underrettede officielt de eksportoerer og importoerer, som den vidste var beroert af sagen, samt repraesentanter for eksportlandene og klageren og gav de direkte beroerte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hoert mundtligt.

Nogle faellesskabsproducenter, de beroerte eksportoerer og nogle importoerer tilkendegav deres mening skriftligt. Desuden anmodede den svenske eksportoer og det selskab, der har overtaget to af de paagaeldende finske eksportvirksomheder, om at blive hoert, hvilket blev imoedekommet.

(3) Kommissionen indhentede og efterproevede alle de oplysninger, som den ansaa for noevendige, og aflagde kontrolbesoeg hos:

Producenter i Faellesskabet

- Gutex, H. Henselmann, GmbH & Co, Waldshut-Tiengen, Forbundsrepublikken Tyskland,

- Hornitex Werke, Horn-Bad Meinberg, Forbundsrepublikken Tyskland,

- Odenwald Faserplattenwerk GmbH, Amorbach, Forbundsrepublikken Tyskland,

- Renitex GmbH, Losheim/Saar, Forbundsrepublikken Tyskland,

- Isoroy SA, Lisieux, Frankrig,

- Unalit SA, Saint-Jean-de-Losne, Frankrig,

- Legnochimica SpA, Mondovì, Italien,

- Orsa SpA, Mondovì, Italien.

Eksportoerer

- Ahlstroem OY, Pihlava, Finland,

- Enso-Gutzeit, OY, Heinola, Finland,

- Suomen Kuitulevy OY, Heinola, Finland,

- Wilh. Schauman OY, Helsinki, Finland,

- Karlit AB, Karlholmsbruk, Sverige.

Importoerer

Wekapal GmbH, Bad Salzuflen, Forbundsrepublikken Tyskland.

Dumpingundersoegelsen omfattede perioden fra den 1. januar til den 31. december 1984.

B. Normal vaerdi

(4) a) Sverige

Det fremgik af dumpingundersoegelsen, at priserne paa haarde plader, som er den eneste type fiberplader, der fremstilles og eksporteres af Karlit AB, ved salg paa hjemmemarkedet i en laengere periode og for betydelige maengders vedkommende havde vaeret lavere end produktionsomkostningerne. Den normale vaerdi blev derfor fastlagt paa grundlag af den beregnede vaerdi. Kommissionen fastsatte den beregnede vaerdi ved at sammenlaegge produktionsomkostningerne, herunder et rimeligt beloeb til daekning af salgs- og administrationsomkostninger samt andre generalomkostninger, og en rimelig fortjenstmargen.

b) Finland

For alle finske eksportoerer blev den normale vaerdi for begge de relevante typer fiberplader, dvs. haarde plader og isoleringsplader, fastlagt paa grundlag af de hjemmemarkedspriser, der faktisk var betalt eller skulle betales i normal handel for samme vare, idet det fremgik, at disse priser var rentable.

C. Eksportpris

(5) Eksportpriserne blev for alle beroerte eksportoerer fastlagt paa grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for de varer, der solgtes til eksport til Faellesskabet.

(6) Karlit AB's eksportpriser til den tyske importoer og forarbejdningsvirksomhed for haarde plader, der pr. 1. januar 1985 associeredes med Karlit AB, var det ikke noedvendigt at beregne, da associeringsaftalen endnu ikke forelaa i den af undersoegelsen omfattede periode. Kommissionen indhentede og efterproevede dog alligevel alle relevante oplysninger om denne importoers omkostninger og priser med henblik paa et eventuelt nyt tilsagn fra Karlit AB, hvori der i saa fald skulle tages hensyn til en saadan associering.

D. Sammenligning

(7) Ved sammenligningen af den normale vaerdi med eksportpriserne tog Kommissionen i fornoedent omfang hensyn til forskelle, der paavirkede prisernes sammenlignelighed, navnlig maengderabatter og andre rabatter samt salgsbetingelser, saasom kreditvilkaar, transport, forsikring, haandtering og loen til saelgere. Der blev taget behoerigt hensyn til saadanne forskelle, hvor det paa tilfredsstillende maade kunne godtgoeres, at krav herom var berettigede.

Til alle sammenligninger anvendtes priser ab fabrik for hver enkelt transaktion.

E. Dumpingmargen

(8) Det fremgaar af ovennaevnte undersoegelse af de faktiske omstaendigheder, at der finder dumping sted for saa vidt angaar alle beroerte eksportoerer, og at dumpingmargenen er lig med forskellen mellem den fastsatte normale vaerdi og prisen ved eksport til Faellesskabet.

(9) Dumpingmargenerne er forskellige alt efter eksportoer, importerende medlemsstat og de paagaeldende fiberpladers art; den vejede gennemsnitlige margen for hver af de af undersoegelsen omfattede eksportoerer er:

Finland:

1.2 // - Ahlstroem OY: // 16,78 % for haarde plader; 26,62 % for bloede plader, // - Enso-Gutzeit OY: // 11,5 % for haarde plader; 12,12 % for bloede plader, // - Wilh. Schauman OY: // 11,14 % for haarde plader; ingen eksport af bloede plader. // Sverige: // // Karlit AB: // 5,4 % for haarde plader; ingen eksport af bloede plader.

F. Skade

(10) Efter at have gennemfoert antidumpingundersoegelser vedroerende importen af fiberplader fra forskellige lande fastslog Kommissionen i 1982 ved forordning (EOEF) nr. 1633/82 (1), at dumpingimporten af fiberplader, herunder dumpingimporten fra Finland og Sverige, havde paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet skade, og at det var paakraevet at indfoere beskyttelsesforanstaltninger. Kommissionen godtog derfor tilsagn, som de paagaeldende eksportoerer afgav i forbindelse med naervaerende undersoegelse, og som afhjalp skaden.

(11) Disse tilsagn har forbedret situationen for fiberpladeindustrien i Faellesskabet, men den er dog langt fra tilfredsstillende. Situationen er fortsat kendetegnet ved ringe kapacitetsudnyttelse, nedsat fortjeneste og en stor markedsandel for importerede varer. Produktionen af haarde plader i Faellesskabet er foelgelig faldet fra 520 200 tons i 1982 til 465 500 tons i 1984, medens den paagaeldende erhvervsgrens salg i Faellesskabet er faldet fra 412 400 tons til 403 800 tons i samme periode.

(12) Samtidig var forbruget af haarde plader stort set uaendret, saaledes at faellesskabsproducenternes markedsandel i Faellesskabet faldt yderligere. Endvidere har tre producenter af fiberplader i Faellesskabet set sig noedsaget til at indstille produktionen siden 1982, hvilket medfoerte et yderligere tab af arbejdspladser.

(13) Derimod steg importen af haarde plader fra Finland fra 38 146 tons i 1982 til 42 990 tons i 1984, svarende til en foroegelse af markedsandelen fra 4,3 % til 4,8 %. Selv om importen af denne vare fra Sverige til Faellesskabet faldt fra 118 337 tons i 1982 til 112 449 tons i 1984, var der blot tale om en mindre nedgang i markedsandelen i denne periode, nemlig fra 13,3 % til 12,6 %.

(14) Der er derfor intet der tyder paa, at dumpingimporten af fiberplader fra Finland og Sverige ikke igen vil paafoere den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade, saafremt der ikke findes beskyttelsesforanstaltninger.

G. Faellesskabets interesser

(15) I betragtning af de alvorlige vanskeligheder, som denne erhvervsgren i Faellesskabet fortsat befinder sig i, er Kommissionen naaet til den konklusion, at det er i Faellesskabets interesse, at der gribes ind, dog ikke for saa vidt angaar Wilh. Schauman OY, Helsinki, som har indstillet produktionen og eksporten af haarde plader i slutningen af 1985.

H. Tilsagn

(16) De paagaeldende eksportoerer er blevet underrettet om de vigtigste resultater af undersoegelsen og har fremsat bemaerkninger hertil. Der blev derefter afgivet tilsagn af Karlit AB, Sverige, vedroerende dette selskabs eksport af haarde plader til Faellesskabet, og af Suomen Kuitulevy OY, som er det selskab, der har overtaget fiberpladeaktiviteterne fra Ahlstroem OY, Pihlava og Enso-Gutzeit OY, Heinola, vedroerende disse selskabers eksport af fiberplader til Faellesskabet.

(17) Med naevnte tilsagn sikres det, at eksportpriserne til Faellesskabet fastsaettes paa et niveau, der er tilstraekkelig til at hindre, at der paafoeres denne erhvervsgren i Faellesskabet skade. I den udstraekning disse tilsagn indeholder bestemmelser om prisforhoejelser, overstiger forhoejelserne i intet tilfaelde de i undersoegelsen konstaterede dumpingmargener. Det fremgaar endvidere, at det er muligt effektivt at foere kontrol med overholdelsen af disse tilsagn, navnlig eftersom Kommissionen i forbindelse med undersoegelsen ikke konstaterede nogen misligholdelse af de hidtil gaeldende tilsagn.

(18) Under disse omstaendigheder finder Kommissionen, at de afgivne tilsagn kan godtages, og undersoegelsen kan derfor sluttes, uden at der indfoeres antidumpingtold.

(19) Der blev ikke gjort indsigelse mod denne afgoerelse i Det raadgivende Udvalg -

TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:

Artikel 1

De tilsagn, der er afgivet af Suomen Kuitulevy OY, Heinola, og Karlit AB, Karlholmsbruk, i forbindelse med antidumpingundersoegelsen vedroerende importen af fiberplader, med undtagelse af mellemplade, henhoerende under pos. ex 44.11 i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer 44.11-10, 20, 91 og 99, med oprindelse i Finland og Sverige, godtages.

Artikel 2

Den i artikel 1 naevnte antidumpingundersoegelse sluttes.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 21. februar 1986.

Paa Kommissionens vegne

Willy DE CLERCQ

Naestformand

(1) EFT nr. L 201 af 30. 7. 1984, s. 1.

(2) EFT nr. C 6 af 9. 1. 1985, s. 4.

(1) EFT nr. L 181 af 25. 6. 1982, s. 19.