Kommissionens forordning (EF) nr. 617/2000

af 16. marts 2000

om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Algeriet, Belarus, Litauen, Rusland og Ukraine og om foreløbig godtagelse af et tilsagn afgivet af en eksporterende producent i Algeriet

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 7,

efter høring af det rådgivende udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) Kommissionen offentliggjorde den 26. juni 1999 en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende(2) (i det følgende benævnt "indledningsmeddelelsen") om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat (UN) med oprindelse i Algeriet, Belarus, Litauen, Rusland, Slovakiet og Ukraine.

(2) Proceduren indledtes efter en klage indgivet af EFMA (European Fertiliser Manufacturers Association) på vegne af en væsentlig del af producenterne i Fællesskabet. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted i forbindelse med den pågældende vare, og at der forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket blev anset for tilstrækkeligt til at begrunde iværksættelsen af en procedure.

(3) Kommissionen underrettede officielt de klagende EF-producenter, eksporterende producenter og importører, leverandører og brugere, som den vidste var berørt af sagen, samt de pågældende sammenslutninger og repræsentanterne for eksportlandene og Associeringsrådet EU-Litauen og EU-Slovakiet om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen.

(4) For at give eksporterende producenter i Rusland mulighed for at indgive anmodning om at få status som selskab, der arbejder under markedsøkonomiske vilkår, eller individuel behandling, hvis de ønskede det, sendte Kommissionen de pågældende formularer til de russiske eksporterende producenter, som den vidste var berørt af sagen.

Der blev modtaget anmodning om status som selskab, der arbejder under markedsøkonomiske vilkår, fra to eksporterende producenter.

(5) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af sagen. Der blev modtaget besvarelser fra 10 klagende EF-producenter, 7 eksporterende producenter og 13 importører i Fællesskabet.

(6) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den fandt nødvendige til en foreløbig fastsættelse af dumping og skade, og aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:

a) Klagende EF-producenter

1) Agrolinz Melamin GmbH, ADM, Linz, Østrig

2) DSM Agro BV, Sittard, Nederlandene

3) Fertiberia SA, Madrid, Spanien

4) Grande Paroisse SA, Paris, Frankrig

5) Hydro Agri Chafers, Immingham, UK

6) Hydro Agri France, Nanterre, Frankrig

7) Hydro Agri Rostock, Rostock, Tyskland

8) Hydro Agri Sluiskil BV, Sluiskil, Nederlandene

9) Kemira Agro Rozenburg BV, Rotterdam, Nederlandene

10) SKW Stickstoffwerke Piesteritz, Wittenberg, Tyskland.

b) Eksporterende producenter fra de berørte lande

1) JSC Achema, Jonava, Litauen

2) Duslo AS, Sale, Slovakiet

3) JSC Nevinnomyssky Azot, Nevinnomyssk, Rusland

4) JSC Novolon, Moscow, Rusland.

c) Importører

1) Agrobaltic, Rostock, Tyskland

2) Champagne Fertilisants SA, Reims, Frankrig

3) Common Market Fertilisers (CMF), Bruxelles, Belgien

4) Evertrade, Paris, Frankrig

5) Francefert SA, Le Chesnay, Frankrig

6) Helm Düngemittel GmbH, Hamburg, Tyskland

7) Helm Engrais France, Puteaux, Frankrig

8) UNCAA, Paris, Frankrig

9) Wittraco, Hamburg, Tyskland.

(7) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra 1. juni 1998 til 31. maj 1999 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden"). Skadesundersøgelsen omfattede perioden fra 1995 til udløbet af undersøgelsesperioden.

B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

1. Den pågældende vare

(8) Den pågældende vare er opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat (UAN), et flydende gødningsstof, som almindeligvis anvendes i landbruget. Varen består af en blanding af urinstof og ammoniumnitrat og vand. Vandindholdet er ca. 70 % af blandingen (afhængigt af nitrogenindholdet), og den resterende del består af lige dele urinstof og ammoniumnitrat. Indholdet af nitrogen er den mest betydningsfulde "egenskab" ved varen, og det kan svinge mellem 28-32 %. Sådanne svingninger opnås ved at tilføje mere eller mindre vand til opløsningen. Hovedparten af importeret UAN har et nitrogenindhold på 32 %, hvilket er mere koncentreret og derfor billigere at sende. Men uanset nitrogenindholdet anses alle opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat for at have samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og er derfor en og samme vare med henblik på denne undersøgelse. Varen henhører under KN-kode 31028000.

2. Samme vare

(9) UAN er en ren råvare, og dens kvalitet og grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber er identiske uanset oprindelsesland. Det er således fastslået, at den vare, der blev fremstillet og solgt i Fællesskabet, er samme vare som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt "grundforordningen") som den vare, der importeredes fra de berørte lande, da den har samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og hovedsagelig de samme anvendelsesformål.

C. DUMPING

1. Algeriet

a) Normal værdi

(10) Den eneste algeriske eksporterende producent, Fertalge Industries, besvarede spørgeskemaet. Selv om selskabet handlede efter bedste evne, var de oplysninger, der blev indgivet, langt fra ideelle. Nærmere bestemt var det ikke muligt at foretage nogen nærmere kontrol af de tal, som den eksporterende producent angav vedrørende produktionsomkostningerne, ikke mindst fordi der først var blevet indført et rigtigt bogføringssystem i 1999, halvvejs i undersøgelsesperioden. Men på baggrund af Algeriets særlige situation som udviklingsland og i overensstemmelse med artikel 15 i aftalen om gennemførelse af artikel VI i GATT 1994 og under hensyn til de særlige omstændigheder for dette selskab besluttede Kommissionen alligevel at anvende oplysninger fra selskabet, når de blev anset for at være tilstrækkelig pålidelige, og for så vidt som det ikke påvirkede resultatet i væsentlig grad.

(11) Da der ikke fandtes noget hjemmemarkedssalg, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen på grundlag af fremstillingsomkostningerne plus et rimeligt beløb for salgs-, general- og administrationsomkostninger og fortjeneste.

(12) Til beregningen af fremstillingsomkostningerne anvendtes de omkostninger til råmaterialer, som selskabet angav. Disse omkostninger tegnede sig for en stor del af de samlede produktionsomkostninger i forbindelse med UAN. Andre fremstillingsomkostninger og salgs-, general- og administrationsomkostninger blev ikke anset for at være tilstrækkelig pålidelige (jf. betragtning 10), og Kommissionen benyttede derfor tallene i klagen, som blev anset for at være rimelige. Det ville ikke have været passende at gøre brug af det eneste alternativ - at anvende tallene fra den slovakiske producent - på grund af grundlæggende forskelle i produktionssystemet og selskabsstrukturen mellem de to producenter. Der blev til sidst tilføjet en rimelig fortjenstmargen på 5 %, hvilket blev anset for at være den fortjeneste, som producenten med rimelighed kunne have forventet at opnå, hvis den pågældende vare var blevet solgt i tilstrækkelige mængder på hjemmemarkedet.

b) Eksportpris

(13) Eksportprisen blev fastsat på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales for varen ved salg til eksport til Fællesskabet, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.

c) Sammenligning

(14) Der blev foretaget en sammenligning mellem den beregnede normale værdi og eksportprisen ab fabrik. Eksportprisen blev til dette formål justeret for forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger i henhold til artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.

d) Dumpingmargen

(15) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11 og 12, i grundforordningen blev dumpingmargenen for den berørte eksporterende producent fastsat på grundlag af en sammenligning af den beregnede normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris. Udtrykt i procent af prisen cif, frit Fællesskabets grænse (på grundlag af Eurostat-tal), er den foreløbige dumpingmargen 13,3 % for den eneste algeriske eksporterende producent.

Da den eneste kendte eksporterende producent tegnede sig for hele den algeriske eksport af den pågældende vare tiI Fællesskabet, finder Kommissionen, at restdumpingmargenen bør fastsættes på samme niveau.

2. Litauen

a) Normal værdi

(16) Da hjemmemarkedssalget af den pågældende vare i undersøgelsesperioden udgjorde under 5 % af eksportsalget, måtte der beregnes en normal værdi. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen blev denne beregnet ved at tilføje et beløb for salgs-, general- og administrationsomkostninger og fortjeneste til eksportørens fremstillingsomkostninger. Da der ikke var et repræsentativt hjemmemarkedssalg af den pågældende vare, blev salgs-, general- og administrationsomkostningerne fastsat på grundlag af producentens samlede salgs-, general- og administrationsomkostninger på hjemmemarkedet for varer inden for samme generelle kategori (gødningsstoffer) i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra b), i grundforordningen. Til sidst blev der tilføjet en fortjenstmargen på 5 %, idet det blev anset for at være den fortjeneste, som producenten med rimelighed kunne have forventet at opnå, hvis der havde været et tilstrækkeligt stort salg af den pågældende vare på hjemmemarkedet.

b) Eksportpris

(17) Med hensyn til salget til uafhængige kunder i Fællesskabet blev eksportprisen fastsat på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales for varen ved salg til eksport til Fællesskabet, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen. I forbindelse med salg via en forretningsmæssigt forbunden importør blev eksportprisen beregnet på grundlag af videresalgsprisen til uafhængige kunder. Der blev justeret for alle omkostninger, som påløb mellem import og videresalg for den pågældende importør, og for den fortjenstmargen, som det konstateredes ved undersøgelsen, at uafhængige importører af den pågældende vare opnåede, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.

c) Sammenligning

(18) Den normale værdi og eksportprisen blev sammenlignet ab fabrik. Der blev justeret for forskelle i transport-, forsikrings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger som omhandlet i artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.

d) Dumpingmargen

(19) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11 og 12, i grundforordningen blev dumpingmargenen for den eksporterende producent fastsat på grundlag af en sammenligning af den beregnede normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris. Udtrykt i procent af prisen cif, frit Fællesskabets grænse, er den foreløbige dumpingmargen 7,6 % for den eneste litauiske eksporterende producent.

Da den eneste kendte eksporterende producent tegnede sig for hele Litauens eksport af den pågældende vare til Fællesskabet, finder Kommissionen, at restdumpingmargenen bør fastsættes på samme niveau.

3. Slovakiet

(20) På baggrund af resultaterne vedrørende skade, hvori det foreløbigt konkluderedes, at importen af varer med oprindelse i Slovakiet ikke havde væsentlige virkninger for den skade, der forvoldtes EF-erhvervsgrenen, blev der ikke foretaget dumpingberegninger.

4. Rusland, Belarus og Ukraine

a) Referenceland

(21) I henhold til artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen måtte den normale værdi for Belarus og Ukraine fastsættes på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et tredjeland med markedsøkonomi eller "referenceland". Det samme gælder for de russiske eksporterende producenter, da ingen af dem opfyldte betingelserne for status som et selskab, der arbejder under markedsøkonomiske vilkår som omhandlet i artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen (jf. betragtning 24). I indledningsmeddelelsen blev USA foreslået som et egnet tredjeland. Alle parter fik en frist på ti dage til at fremsætte bemærkninger til dette forslag. Der blev indgivet bemærkninger af tre russiske selskaber i fællesskab, af et fjerde russisk selskab og af den eneste belarussiske eksporterende producent. Alle kritiserede forslaget af USA og foreslog Litauen som et mere passende referenceland.

Der blev fremsat følgende argumenter:

- højere omkostninger til råmaterialer (navnlig naturgas) i USA og store forskelle i omkostninger blandt amerikanske producenter afhængigt af deres geografiske beliggenhed, hvilket kunne give usammenhængende resultater

- lighed i udstyr og produktionsproces (integreret produktion) mellem Litauen på den ene side og Rusland, Belarus og Ukraine på den anden side, i modsætning til situationen i USA

- Litauen var omfattet af samme undersøgelse.

Kommissionen henvendte sig imidlertid til kendte producenter af varen i USA, men ingen af dem var villige til at medvirke i undersøgelsen.

Kommissionen underrettede alle interesserede parter om de amerikanske selskabers afslag om at medvirke og anmodede dem om at fremsætte bemærkninger til Litauen som muligt referenceland. EFMA gjorde indsigelse mod dette forslag, hovedsagelig begrundet i de angiveligt meget lave gaspriser, som betales af den litauiske eksportør, og de angivelige fordrejninger som følge af landets tidligere status som land uden markedsøkonomi. EFMA hævdede så, at en amerikansk producent ville samarbejde i forbindelse med undersøgelsen. Kommissionen henvendte sig igen til den pågældende producent, men denne bekræftede, at man ikke var villig til at medvirke i undersøgelsen.

EFMA foreslog så Slovakiet.

(22) Kommissionen undersøgte Litauen og Slovakiet som mulige tredjelande med markedsøkonomi under hensyn til følgende faktorer:

Produktion

Både i Litauen og i Slovakiet er der kun én producent. Begge er integrerede producenter, selv om faciliteterne tilsyneladende ikke er så moderne i Slovakiet.

Litauen ligger tæt på Rusland, og da landet har været en del af det tidligere USSR, ligner produktionsproces og selskabsstruktur i højere grad dem i Rusland, Belarus og Ukraine end dem i Slovakiet.

Hjemmemarkedsvilkår

Den eneste litauiske producent havde ikke et repræsentativt salg på hjemmemarkedet, hvilket betød, at den normale værdi måtte beregnes. Den slovakiske producent havde et hjemmemarkedssalg, men havde en dominerende stilling på det lokale marked for UAN og tegnede sig for 85 %.

Desuden har mange slovakiske kunder likviditetsproblemer, og mange transaktioner indebærer byttehandel (dette berører 10-20 % af omsætningen af den pågældende vare). Anvendelsen af byttehandel er en af grundene til at nægte to russiske eksportører status som selskab, der arbejder under markedsøkonomiske vilkår (jf. betragtning 24). I modsætning hertil blev der ikke konstateret byttehandel i Litauen.

Energi

Begge producenter køber gas hos Gazprom, en russisk leverandør. Den litauiske producent betaler Gazprom en pris, som svinger i forhold til ændringerne i den offentliggjorte nordeuropæiske cif-pris for ammoniak, medens det slovakiske selskab betaler en fast pris (uændret mellem 1997 og undersøgelsesperioden) i slovakiske kroner til en statsejet slovakisk mellemhandler.

Af ovennævnte grunde konkluderede Kommissionen foreløbigt, at Litauen i mangel af en anden mulighed ville være et rimeligt valg af tredjeland med markedsøkonomi, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen.

b) Rusland

i) Status som selskab, der arbejder under markedsøkonomiske vilkår

(23) Ifølge artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen fastsættes den normale værdi i antidumpingundersøgelser vedrørende import fra Rusland i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1-6, for de producenter, som kan påvise, at de opfylder kriterierne i artikel 2, stk. 7, litra c), dvs. de markedsøkonomiske principper er fremherskende med hensyn til fremstilling og salg af den berørte vare.

(24) Som nævnt ovenfor blev der modtaget krav om status som selskab, der arbejder under markedsøkonomiske vilkår, fra to producenter. Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den fandt nødvendige for at fastslå, om selskabet arbejdede under markedsøkonomiske vilkår, og aflagde kontrolbesøg hos dem.

Kravene måtte afvises af følgende grunde:

Byttehandel

Begge selskaber er engageret i byttehandel. Selskab A, som det konstateredes havde købt UAN hos en forretningsmæssigt forbunden producent, betalte flere gange for varen ved at levere en vare, som selskabets leverandør anvendte til at fremstille sammensatte gødningsstoffer. Selskab B var blevet pålagt at levere UAN til landbrugerne af de regionale myndigheder, og værdien af dette ville blive udlignet i selskabets skatteopgørelser. Landbrugerne skulle levere korn til et statsejet landbrugskonsortium til brug for den regionale fødevarefond. Der blev på denne måde gjort regnskab for næsten halvdelen af selskab B's salg på hjemmemarkedet af UAN.

Priser

Selskab A havde ikke sin egen marketingafdeling og ingen indflydelse på eksportpriserne. Hele eksportsalget blev varetaget af et forretningsmæssigt forbundet handelsselskab, som til gengæld videresolgte varen på det russiske marked. Da dette forbundne selskab ikke samarbejdede, var det ikke muligt at undersøge hjemmemarkedssalget på baggrund af betingelserne i artikel 2, stk. 7, litra c), i grundforordningen.

Omkostninger og input

Selskab A hævdede, at man indkøbte uran og ammoniumnitrat hos et forbundet selskab til blanding i selskabets egen produktionsfaciliteter. I virkeligheden blev det faktureret for UAN, men ikke for bestanddelene, og således måtte selskabet mere anses for at være en mellemhandler end en egentlig producent.

Energi

Med hensyn til selskab B afspejlede energiomkostningerne, dvs. et større input til produktionen af UAN, ikke markedsværdien. Selskabet oplyste, at der siden 1998 var blevet indført en række rabatordninger ved et præsidentdekret for at opmuntre kunderne til at betale kontant for elektricitet og gas. For elektricitet lå kontantrabatterne på mellem 30-50 % og for gas på mellem 25-50 %, idet den eneste betingelse var, at energiprisen med rabat ikke kunne komme under leverandørens kostpriser. Med andre ord og uafhængigt af, at disse rabatter var et klart tegn på, at staten greb ind på markedet, afspejlede priserne ikke de fuldstændige energiomkostninger og langt mindre den rigtige markedsværdi.

Regnskaber

Endelig havde ingen af selskaberne regnskaber, som blev revideret uafhængigt på linje med internationale regnskabsstandarder, og der var betydelige afvigelser fra disse standarder på mange vigtige områder (f.eks. afskrivning og satser for omvurdering af anlægsaktiver). Det viste sig også, at det egentlige formål med regnskaberne var at opfylde skattemyndighedernes krav og ikke at give et fuldstændigt billede af selskabets situation ved udløbet af regnskabsperioden.

På baggrund af ovenstående fastslog Kommissionen, at ingen af selskaberne opfyldte alle kriterierne for, at der kunne indrømmes dem status som selskab, der arbejder under markedsøkonomiske vilkår, som omhandlet i artikel 2, stk. 7, litra c), i grundforordningen. Det blev også besluttet at afvise alle krav om individuel behandling, fordi det ene selskab ikke er en eksporterende producent, og de andre ikke er tilstrækkeligt uafhængige af statslig påvirkning.

De berørte producenter og EF-erhvervsgrenen fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger til ovenstående resultater. Der blev ikke modtaget bemærkninger.

ii) Normal værdi, eksportpris og sammenligning

(25) For både samarbejdsvillige og ikke-samarbejdsvillige russiske selskaber blev den normale værdi fastsat som for Litauen (jf. betragtning 16).

(26) For den ene samarbejdsvillige producent, som solgte til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen fastsat på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales for varen ved salg til eksport til Fællesskabet. Den anden samarbejdsvillige producent solgte via et forretningsmæssigt forbundet selskab på Kanaløerne (del af Fællesskabets toldområde), og eksportprisen blev fastsat under henvisning til de videresalgspriser, der faktisk betaltes eller skulle betales selskabet. Der blev justeret for alle omkostninger, som påløb mellem import og videresalg for den pågældende forhandler plus en rimelig fortjenstmargen, baseret på hvad det konstateredes i undersøgelsen, at uafhængige importører af den pågældende vare havde opnået, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.

(27) Hvad angår ikke-samarbejdsvillige selskaber anvendtes cif værdien i Eurostat for russisk import som grundlag for fastsættelse af eksportprisen, efter fradrag af de samarbejdsvillige selskabers eksport. Denne pris blev så nedsat med et beløb svarende til det vejede gennemsnit af forskellen mellem de priser fob og cif, som de to samarbejdsvillige selskaber anvendte, for at omregne den til fob-niveau (ab russisk grænse).

(28) Den normale værdi og eksportpriserne blev sammenligning på fob-niveau (ab eksportlandets grænse). Der blev justeret for forskelle i betalingsbetingelser, transport-, forsikrings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.

iii) Dumpingmargen

(29) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11 og 12, i grundforordningen blev dumpingmargenen for Rusland fastsat på grundlag af en sammenligning af den beregnede normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris. Udtrykt i procent af prisen cif, frit Fællesskabets grænse, er den foreløbige landsdækkende gennemsnitlige dumpingmargen 24,1 %.

c) Belarus

i) Normal værdi, eksportpris og sammenligning

(30) Som i Ruslands tilfælde blev den normale værdi fastsat som omhandlet i betragtning 16.

Eksportprisen blev fastsat på grundlag af de priser, der faktisk betaltes eller skulle betales for varen ved salg til eksport til Fællesskabet.

Den normale værdi og eksportpriserne blev sammenlignet på fob-niveau (ab eksportlandets grænse). Der blev i den forbindelse justeret for forskelle i transport-, forsikrings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.

ii) Dumpingmargen

(31) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11 og 12, i grundforordningen blev dumpingmargenen fastsat på grundlag af en sammenligning af den beregnede normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris. Udtrykt i procent af prisen cif, frit Fællesskabets grænse, er den foreløbige landsdækkende dumpingmargen for Belarus 33,0 %.

d) Ukraine

i) Samarbejde

(32) Kommissionen sendte spørgeskemaer til de to selskaber, der er nævnt i klagen. Det ene besvarede spørgeskemaet inden for den fastsatte frist og oplyste, at det ikke havde eksporteret til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Der blev ikke modtaget svar fra det andet selskab. Det bør bemærkes, at Eurostats statistikker indeholder oplysninger om betydelige eksportmængder fra dette land.

ii) Normal værdi, eksportpris og sammenligning

(33) I Ruslands og Belaruses tilfælde blev den normale værdi fastsat som omhandlet i betragtning 16.

I mangel af oplysninger fra de eksporterende producenter om eksportpriser, traf Kommissionen afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, i dette tilfælde tallene fra Eurostat, i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen. For ikke at belønne manglende samarbejde anvendtes den laveste månedlige cif pris for eksport fra Ukraine til fastsættelse af eksportprisen.

Den normale værdi og eksportpriserne blev sammenlignet på fob-niveau (ab eksportlandets grænse). Der blev justeret for forskelle i transport-, forsikrings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger og for provision på grundlag af oplysningerne i klagen i mangel af mere pålidelige oplysninger.

iii) Dumpingmargen

(34) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11 og 12, i grundforordningen blev dumpingmargenen fastsat på grundlag af en sammenligning af den beregnede normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris. Udtrykt i procent af prisen cif, frit Fællesskabets grænse, er den foreløbige landsdækkende dumpingmargen 38,7 %.

D. DEFINITION AF DEN PÅGÆLDENDE ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET

(35) De klagende EF-producenter tegner sig for over 85 % af produktionen af UAN-opløsninger i Fællesskabet og udgør derfor EF-erhvervsgrenen som omhandlet i artikel 4, stk. l, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen.

(36) Flere interesserede parter fremførte, at visse klagende EF-producenter importerede UAN-opløsninger med oprindelse i de berørte lande og derfor ikke kunne anses for at være en del af produktionen i Fællesskabet og følgelig EF-erhvervsgrenen.

Undersøgelsen viste, at nogle klagende EF-producenter havde importeret den pågældende vare fra de berørte eksporterende lande. Det blev imidlertid fastslået, at denne import ikke ændrer det forhold, at disse selskabers vigtigste interesse var selv at producere UAN og ikke at importere. Denne import udgør heller ikke en betydelig del af de importerede EF-producenters salg i Fællesskabet. Endelig blev denne import videresolgt til samme priser som UAN-opløsninger, der fremstilledes og solgtes af de klagende EF-producenter i Fællesskabet.

Det konkluderedes derfor foreløbigt, at disse EF-producenter ikke skulle holdes uden for definitionen af den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet.

E. SKADE

(37) Som det fremgår nedenfor, fulgte EF-erhvervsgrenens globale situation en opadgående tendens mellem 1995 og 1997, fra hvilket år situationen begyndte at forringes. Udviklingen bør ses på baggrund af de foranstaltninger, der indførtes vedrørende importen af UAN-opløsninger med oprindelse i Polen og Bulgarien(3), som begyndte at få virkninger fra 1995.

1. Forbruget i Fællesskabet

(38) Det synlige forbrug i Fællesskabet fastsattes på grundlag af EF-erhvervsgrenens salg på markedet i Fællesskabet, oplysningerne i klagen vedrørende de øvrige EF-producenters salg, oplysninger fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter om deres eksport og Eurostat-tal vedrørende andre tredjelande. Alle mængder blev i påkommende tilfælde justeret, så de svarede til UAN-opløsninger med et nitrogenindhold på 32 %.

På dette grundlag steg forbruget i Fællesskabet fra 3155 kilotons til 3297 kilotons, dvs. 4,5 %, mellem 1995 og undersøgelsesperioden. Mellem 1995 og 1997 faldt det betydeligt, men steg hurtigt derefter.

2. Importen fra de berørte lande(4)

a) Kumulativ vurdering af virkningerne af den pågældende import

(39) Det blev først undersøgt, om importen fra alle berørte lande burde vurderes kumulativt under hensyn til betingelserne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen. Undersøgelsen viste følgende i så henseende:

i) Slovakiet

(40) Med hensyn til importen til Fællesskabet fremførte den eksporterende producent fra Slovakiet, at denne mængde var ubetydelig i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, og artikel 5, stk. 7, i grundforordningen. Oplysningerne fra denne eneste eksporterende producent i Slovakiet og Eurostat viser imidlertid, at eksporten fra Slovakiet udgør omkring 2 % af forbruget i Fællesskabet og derfor ikke er ubetydelig.

Denne producent fremførte yderligere, at selskabets eksport af UAN-opløsninger ikke burde kumuleres med resten af de berørte lande, da der var tale om forskellige konkurrencebetingelser i forhold til importen fra de andre berørte lande med hensyn til forskellig prisudvikling, importmængder og markedsandele, samt at importen fra Slovakiet kun konkurrerede med de geografisk set nærmeste EF-producenter.

Det er fast praksis i EF-institutionerne, at hvor der er diametralt forskellige markedsadfærd blandt de forskellige berørte lande, vurderes virkningerne af denne import på EF-erhvervsgrenen særskilt.

Undersøgelsen viste, at importen fra Slovakiet både i mængde og markedsandel var på samme niveau i undersøgelsesperioden i forhold til i 1995, ulig den udvikling, der konstateredes for de øvrige berørte lande. Importmængden fra Slovakiet var også den laveste af alle berørte landes i undersøgelsesperioden. Med hensyn til priserne på importen fra Slovakiet lå de på et højere niveau efter 1997, selv om de fulgte samme tendens som i de øvrige berørte lande. Endelig konstateredes der ikke prisunderbud i forbindelse med importen fra Slovakiet, i modsætning til hvad der var tilfældet med importen fra alle de andre berørte lande.

Derfor konkluderedes det foreløbigt, at importen fra Slovakiet burde vurderes særskilt fra importen fra de andre lande, der er omfattet af denne undersøgelse.

ii) Belarus

Den eksporterende producent fra Belarus fremførte, at selskabets eksport ikke burde kumuleres, men burde blive vurderet særskilt, da der var tale om forskellige konkurrencebetingelser i forhold til de øvrige berørte lande, hvilket fremgik af forskellene i udviklingen af importmængde og markedsandele sammenlignet med disse andre berørte lande.

Undersøgelsen viste, at importmængden fra Belarus og de tilsvarende markedsandele faldt mellem 1995 og 1997 og steg derefter, og derfor fulgte tendensen i de fem berørte lande som helhed. Importen var desuden betydelig i mængde, og markedsandelen lå på 6,1 % i undersøgelsesperioden. Endvidere har der siden 1996 været en nedadgående tendens i gennemsnitspriserne på UAN-opløsninger med oprindelse i Belarus, ligesom det var tilfældet for de andre berørte lande.

Derfor anses det foreløbigt for hensigtsmæssigt at afvise den belarussiske eksporterende producents anmodning om, at der ikke anvendes kumulation, og at vurdere importen fra Belarus kumulativt med den fra de andre berørte lande.

iii) De øvrige berørte lande (Algeriet, Litauen, Rusland og Ukraine)

(41) Med hensyn til de øvrige lande er de konstaterede dumpingmargener over de minimis, importmængden er ikke ubetydelig, og en kumulativ vurdering synes at være passende på baggrund af konkurrencebetingelserne både mellem importen fra de forskellige lande og mellem de importerede varer og samme vare fra Fællesskabet. Det er påvist ved det forhold, at alle importmængder var betydelige, og at deres markedsandel er steget, navnlig siden 1996. Desuden er deres priser faldet betydeligt siden 1996, og de ligger under EF-erhvervsgrenens priser, samtidig med at der anvendes samme eller tilsvarende handelskanaler. Derfor konkluderedes det foreløbigt, at importen af varer med oprindelse i de øvrige berørte lande og Belarus (i det følgende benævnt "de fem berørte lande") bør vurderes kumulativt.

b) Dumpingimportens mængde og markedsandel

i) De fem berørte lande

(42) Importmængden af UAN-opløsninger fra de fem berørte lande steg fra ca. 800 kilotons til 1500 kilotons, dvs. ca. 87 %, mellem 1995 og undersøgelsesperioden. Importen faldt mellem 1995 og 1997, men fra 1997 til undersøgelsesperioden steg den med omkring 200 %, og mellem 1997 og undersøgelsesperioden steg forbruget i Fællesskabet ca. 14 %.

Markedsandelen for importen fra de fem berørte lande steg fra 26,5 % i 1995 til 44,2 % i undersøgelsesperioden, dvs. 17,7 procentpoint. Nærmere bestemt faldt markedsandelen først mellem 1995 og 1997, og så mere end fordobledes den mellem 1997 og undersøgelsesperioden.

ii) Slovakiet

(43) Importen fra Slovakiet lå på samme niveau i undersøgelsesperioden i sammenligning med 1995, både med hensyn til mængde og markedsandel. Desuden begyndte både importmængde og markedsandel at falde brat efter 1997.

c) Priser på dumpingimporten

i) Prisudvikling(5)

- De fem berørte lande

(44) Den vejede gennemsnitlige pris på importen fra de fem berørte lande faldt fra 89,8 ECU pr. ton til 67 ECU pr. ton, dvs. 25,4 %, mellem 1995 og undersøgelsesperioden. Priserne kulminerede i 1996, men faldt derefter med 34 %.

- Slovakiet

(45) Som nævnt i betragtning 40 faldt priserne på importen fra Slovakiet ikke så meget efter 1997, hvor den berørte import steg betydeligt, selv om de fulgte samme tendens i hele perioden som de andre berørte lande.

ii) Underbud

(46) Det blev undersøgt, om de eksporterende producenter i de fem berørte lande underbød EF-erhvervsgrenens priser i undersøgelsesperioden. Til dette anvendtes de eksporterende producenters priser cif på UAN-opløsninger, behørigt justeret til priser frit Fællesskabets grænse, ab kaj, fortoldet, og sammenlignet i samme handelsled med EF-producenternes priser ab fabrik.

Der konstateredes følgende underbudsmargener udtrykt i procent af EF-producenternes priser:

>TABELPOSITION>

(47) Der konstateredes ikke noget prisunderbud, på linje med den pris- og importudvikling, der drøftedes tidligere i forbindelse med den slovakiske producent.

3. EF-erhvervsgrenens situation

a) Produktion

(48) EF-erhvervsgrenens produktion af UAN (alle mængder blev i påkommende tilfælde tilpasset, således at de svarer til UAN-opløsninger med et nitrogenindhold på 32 %) steg 2,4 % mellem 1995 og undersøgelsesperioden, dvs. fra 1484 kilotons til 1520 kilotons. Den største stigning fandt sted mellem 1995 og 1997 på et tidspunkt, hvor der indførtes antidumpingforanstaltninger for importen af UAN med oprindelse i Polen og Bulgarien. Derefter faldt produktionen 9,6 % mellem 1997 og undersøgelsesperioden.

b) Kapacitet og kapacitetsudnyttelse

(49) EF-erhvervsgrenens samlede produktionskapacitet var stort set stabil i den undersøgte periode. Kapacitetsudnyttelsen steg fra 38 % i 1995 til 43 % i 1997 og faldt senere tilbage til 1995-1996-niveau. Kapacitetsudnyttelsen er imidlertid ikke en betydningsfuld indikator for denne type produktion og industri, da den er berørt af produktionen af andre varer, som kan fremstilles med samme produktionsudstyr.

c) Salg i Fællesskabet

(50) EF-erhvervsgrenens salg steg 20,9 % mellem 1995 og 1997, fra 446 kilotons til 1748 kilotons, og faldt så til 1598 kilotons, dvs. 8,6 % mellem 1997 og undersøgelsesperioden.

d) Markedsandel

(51) EF-erhvervsgrenens markedsandel steg fra 45,8 % i 1995 til 60,7 % i 1997, og faldt så ca. 12 procentpoint til 48,5 % i undersøgelsesperioden.

e) EF-erhvervsgrenens priser

(52) EF-producenternes gennemsnitlige netto salgspriser steg 3,8 % mellem 1995 og 1996, fra 111,3 ECU pr. ton til 115,5 ECU pr. ton, og faldt så til 83,4 ECU pr. ton i undersøgelsesperioden, dvs. 27,8 %.

f) Rentabilitet

(53) EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige rentabilitet forringedes med 17,1 procentpoint mellem 1995 og undersøgelsesperioden, fra 4,9 % til - 12,2 %. Sideløbende med prisudviklingen var rentabiliteten højest i 1996 og faldt 18,4 procentpoint mellem det år og undersøgelsesperioden.

g) Beskæftigelse

(54) Beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen var stigende mellem 1995 og 1997, hvor der var 339 ansatte i begge år, men faldt derefter til 311 ansatte i undersøgelsesperioden, dvs. 8,3 %.

h) Investering

(55) EF-erhvervsgrenen øgede sine investeringer mellem 1995 og 1997, og de kulminerede i året 1998 på grund af store investeringer i forudgående produktionstrin. De største investeringer mellem 1995 og undersøgelsesperioden var investeringer i produktionsfaciliteter til produktion af urinstof og salpetersyre, som begge er råmaterialer til fremstillingen af UAN-opløsninger, men også anvendes til andre formål, som produktion af fast ammoniumnitrat og fast urinstof.

4. Konklusion vedrørende skade

(56) Der konstateredes navnlig en markedsforringelse for EF-erhvervsgrenen mellem 1997 og undersøgelsesperioden, hvor de fem berørte lande var i stand til at øge deres eksportmængde til Fællesskabet næsten 200 %, og også drog fordel af den omfattende nedgang i andre tredjelandes markedsandel. På et marked i stigning betød dette, at EF-erhvervsgrenen tabte ca. 12 procentpoint i markedsandel og tilsvarende salg mellem 1997 og undersøgelsesperioden, medens importen fra de fem berørte lande steg med ca. 26 procentpoint. Undersøgelsen viste, at de pågældende varer i undersøgelsesperioden importeredes til priser, som lå langt under EF-erhvervsgrenens.

Med hensyn til prisudvikling lykkedes det EF-erhvervsgrenen at hæve de gennemsnitlige priser mellem 1995 og 1996. Derefter skete der imidlertid en betydelig udhuling af salgspriserne. Dette havde negative virkninger for erhvervsgrenens rentabilitet, som forringedes betydeligt fra 1997 og nåede et niveau på - 12,2 % i undersogelsesperioden.

Ovennævnte forringelse af EF-erhvervsgrenens situation, navnlig siden 1997, var af et sådant omfang, at det konkluderedes foreløbigt, at der forvoldtes EF-erhvervsgrenen væsentlig skade i undersøgelsesperioden.

F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG

1. Indledning

(57) I henhold til artikel 3, stk. 6 og 7, i grundforordningen undersøgte Kommissionen virkningen af alle kendte faktorer og deres følgevirkninger for situationen i EF-erhvervsgrenen for at nå frem til en konklusion vedrørende årsagen til den skade, der forvoldtes erhvervsgrenen. En sådan undersøgelse sikrer, at skade, der er forvoldt af andre faktorer end dumpingimporten, ikke tilskrives dumpingimporten.

2. Virkningerne af dumpingimporten

a) Generelt

(58) UAN-opløsninger er en råvare uden forskelle i kvalitet og anvendelsesformål mellem den importerede vare og den vare, der fremstilles i Fællesskabet. UAN-opløsninger, der fremstilles i Fællesskabet, og UAN-opløsninger, der importeres fra de berørte lande, konkurrerer derfor direkte med hinanden hovedsagelig på grundlag af prisen.

i) De fem berørte lande

(59) Mellem 1997 og undersøgelsesperioden steg dumpingimporten fra de fem berørte lande i mængde (ca. 200 %) og markedsandel (fra ca. 18 % til ca. 44 %), og den solgtes til priser under EF-erhvervsgrenens. Dette faldt sammen med, at EF-erhvervsgrenens situation forværredes i form af tab af markedsandele, pristryk og forringet rentabilitet.

Dumpingimporten fra de fem berørte lande forhindrede EF-erhvervsgrenen i at drage fordel af de antidumpingforanstaltninger, der indførtes på importen fra Polen og Bulgarien. I mængde overtog de fem berørte lande i grunden de fleste af de markedsandele, som Polen og Bulgarien tidligere tegnede sig for, medens EF-erhvervsgrenen kun var i stand til at sikre sig en lille del af dem. Den betydelige stigning i dumpingimportens markedsandel mellem 1997 og undersøgelsesperioden faldt endvidere sammen med den nedadgående tendens for EF-erhvervsgrenen, som tabte markedsandele.

Over for lavprisimport fra de fem berørte lande havde EF-erhvervsgrenen mulighed for enten at opretholde priserne med fare for at miste salg eller at følge de lave priser på dumpingimporten med negative følger for rentabiliteten. Fra 1997 sænkede EF-erhvervsgrenen sine salgspriser betydeligt. Dette indvirkede negativt på rentabiliteten, som blev negativ. Dette viser klart markedets prisfølsomhed, og at det har betydelige følger, hvilken prispolitik de eksporterende producenter i de fem berørte lande fører.

Det konkluderedes derfor foreløbigt, at dumpingimporten fra de fem berørte lande har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade.

ii) Slovakiet

(60) Der konstateredes ikke noget prisunderbud hvad angår Slovakiet. Importen fra Slovakiet lå på samme niveau i undersøgelsesperioden i forhold til i 1995. I betragtning af de forholdsvis små importmængder, den lille, stabile markedsandel og det faktum, at der ikke er noget prisunderbud, konkluderes det foreløbigt, at importen af varer med oprindelse i Slovakiet ikke har haft følgevirkninger af et sådant omfang, at de har kunnet anses for at være væsentlige som omhandlet i artikel 3, stk. 5 og 6, i grundforordningen.

3. Virkningerne af andre faktorer

a) Import fra andre tredjelande

(61) Importen af UAN-opløsninger fra andre tredjelande faldt fra ca. 669 kilotons i 1995 til ca. 37 kilotons i undersøgelsesperioden, dvs. 94,5 %. De største leverandører i denne gruppe lande i undersøgelsesperioden var Mexico og Tjekkiet. Markedsandelene for importen fra andre tredjelande faldt fra 21,2 % i 1995 til 1,1 % i undersøgelsesperioden, dvs. en nedgang på 20,1 procentpoint, hvilket hovedsagelig skyldtes antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen fra Bulgarien og Polen.

I betragtning af nedgangen med hensyn til mængde og markedsandel i importen fra andre tredjelande er det klart, at denne import ikke har bidraget til den væsentlige skade, der forvoldtes EF-erhvervsgrenen.

b) Andre faktorer

(62) Kommissionen undersøgte også, om andre faktorer end ovennævnte kunne have bidraget til den skade, der forvoldtes EF-erhvervsgrenen, under hensyn til navnlig nedgang i efterspørgslen eller ændringer i forbrugsmønstret, forsyningsudvikling og udviklingen i EF-erhvervsgrenens teknologi og produktivitet.

Med hensyn til forsyningsudviklingen førte den kinesiske beslutning i april 1997 om at forbyde import af urinstof og erstatte den med indenlandsk produktion til en verdensomspændende overkapacitet for nitrogenholdige gødningsstoffer. Det er blevet fremført, at den efterfølgende verdensomspændende overforsyning og fald i priserne på nitrogenholdige gødningsstoffer har været en større faktor for den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen. Undersøgelsen viste imidlertid, at priserne på dumpingimporten faldt betydeligt, også før den kinesiske beslutning. EF-erhvervsgrenen selv var endvidere ikke direkte berørt, fordi den ikke eksporterede til Kina. Forekomsten af en situation med overforsyning er under alle omstændigheder ikke nogen begrundelse for en betydelig stigning i lavprisdumpingimport.

Med hensyn til ændringer i forbrugsmønsteret blev det fremført, at stigningen i braklægningen af landbrugsland har ført til et fald i det globale forbrug af gødningsstoffer i Fællesskabet. Det blev imidlertid fastslået som angivet ovenfor, at markedet for UAN-opløsninger er steget støt siden 1997. Samtidig kunne EF-erhvervsgrenen ikke drage fordel af denne udvidelse af markedet, i modsætning til de eksporterende producenter fra de berørte lande.

Med hensyn til udviklingen i EF-erhvervsgrenens teknologi og produktivitet blev det fastslået, at erhvervsgrenen foretog omfattende investeringer for ikke at miste konkurrencedygtigheden.

Det kan således konkluderes, at virkningerne af andre faktorer end dumpingimporten ikke var af et sådant omfang, at det kunne bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den væsentlige skade, der forvoldtes EF-erhvervsgrenen som følge heraf.

4. Konklusion vedrørende årsagssammenhæng

(63) På baggrund af sammenfaldet i tid mellem på det ene side det konstaterede prisunderbud og den betydelige markedsandel, som dumpingimporten fra de berørte lande opnåede, og på den anden side det tilsvarende tab af markedsandele for EF-erhvervsgrenen såvel som nedsættelsen af salgspriserne og faldet i rentabilitet konkluderes det foreløbigt, at dumpingimporten fra de fem berørte lande har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade.

G. FÆLLESSKABETS INTERESSER

1. Indledende bemærkning

(64) Kommissionen undersøgte i overensstemmelse med artikel 21 i grundforordningen, hvorvidt det ville være i strid med Fællesskabets interesser som helhed at indføre antidumpingforanstaltninger. Fællesskabets interesser blev fastlagt på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, dvs. EF-erhvervsgrenen, importørerne og forhandlerne samt brugerne af den pågældende vare, i det omfang, de relevante interesserede parter indgav de ønskede oplysninger.

Til at vurdere de sandsynlige virkninger af, om der indføres foranstaltninger eller ej, anmodede Kommissionen om oplysninger fra alle interesserede parter. Kommissionen sendte spørgeskemaer til EF-erhvervsgrenen, 29 importører/forhandlere, en importørsammenslutning og to brugersammenslutninger. Der blev modtaget svar fra 13 importører/forhandlere og importørsammenslutningen. Ingen af brugersammenslutningerne besvarede skemaet eller indgav andre oplysninger.

På dette grundlag blev det undersøgt, om der trods konklusionerne vedrørende dumping, EF-erhvervsgrenens situation og årsagssammenhæng er tvingende grunde til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i dette bestemte tilfælde.

2. EF-erhvervsgrenens interesser

(65) Det har vist sig, at EF-erhvervsgrenen er en strukturmæssigt levedygtig erhvervsgren, der er i stand til at tilpasse sig ændringerne på markedet. Dette er navnlig blevet påvist ved den positive udvikling i erhvervsgrenens situation på et tidspunkt, hvor der blev genskabt effektiv konkurrence efter indførelsen i 1994 af antidumpingforanstaltninger vedrørende importen fra Bulgarien og Polen og ved erhvervsgrenens investeringer i aktuel teknisk produktionskapacitet. Men på grund af presset fra dumpingimporten på salgspriserne, navnlig siden 1997, var erhvervsgrenen ikke i stand til at drage fordel af indførelsen af antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af varer med oprindelse i Polen og Bulgarien.

Trods denne strukturmæssige levedygtige baggrund kan det dog ikke udelukkes, at nogle selskaber i denne erhvervsgren vil skulle reducere eller endog standse deres fremstilling af den pågældende vare i Fællesskabet, hvis der ikke træffes foranstaltninger imod skadelig dumping. En sådan konklusion er berettiget på baggrund af varigheden og omfanget af de finansielle tab, der er lidt på grund af dumpingimporten (mellem 1997 og undersøgelsesperioden har EF-erhvervsgrenen lidt stigende tab). Uden foranstaltninger vil dumpingimportens pristrykkende virkninger fortsætte med at ødelægge alle EF-erhvervsgrenens bestræbelser på at opnå en tilfredsstillende fortjenstmargen.

På den anden side vil indførelsen af foranstaltninger sætte denne erhvervsgren i stand til at opretholde og genskabe aktiviteterne i Fællesskabet. Med vedtagelsen af antidumpingforanstaltninger vil den globale beskæftigelse i Fællesskabet i forbindelse med den pågældende vare således være sikret og kan endog forventes at ville stige.

3. Importørers/forhandleres interesse

(66) Næsten alle importører/forhandlere, som besvarede spørgeskemaet, gav udtryk for deres modstand mod antidumpingforanstaltninger, da sådanne ville nedsætte deres allerede lave fortjenstmargen og måske ville tvinge nogle af dem til at reducere antallet af ansatte, skifte over til andre varer eller i værste tilfælde ophøre med deres virksomhed. De hævdede, at EF-erhvervsgrenen sandsynligvis ikke ville være i stand til at opfylde efterspørgslen i højsæsonen trods den lave kapacitetsudnyttelse. De finder derfor, at antidumpingforanstaltninger ikke vil være i Fællesskabets interesse, hvis importen af UAN-opløsninger stopper fuldstændigt som følge af disse foranstaltninger.

Det bør bemærkes, at det er opfattelsen, at importen i betragtning af de foreslåede foranstaltningers niveau og art vil fortsætte, men dog til ikke-skadevoldende priser. Det blev også fastslået ved undersøgelsen, at importører/forhandlere som regel ikke kun handler med UAN-opløsninger, men også i betydeligt omfang med andre gødningsstoffer. Det kan dog ikke udelukkes, at nogle importører vil komme til at stå over for negative følgevirkninger efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger.

4. Brugernes interesser

(67) Brugerne af den pågældende vare er landbrugere i Fællesskabet. Efterspørgslen efter gødningsstoffer er forholdsvis uelastisk, og landbrugerne plejer at købe hos den billigste leverandør. Landbrugere har derfor draget fordel af lave priser på UAN-opløsninger i de seneste produktionsår.

Da der ikke har været noget samarbejde fra brugersammenslutningernes side, er det imidlertid berettiget foreløbigt at konkludere, at antidumpingforanstaltningerne efter største sandsynlighed ikke vil få afgørende følger for brugerne. Hvis der indføres antidumpingforanstaltninger, er der sandsynlighed for, at landbrugernes omkostninger til UAN-opløsninger stiger. Men gødningsstoffer udgør en meget lille del af de samlede produktionsomkostninger, således at de mulige negative virkninger for landbrugerne sandsynligvis ikke vil udligne de positive virkninger af foranstaltninger mod skadelig dumping.

5. Konkurrence og handelsfordrejende virkninger

(68) Med hensyn til følgevirkningerne af eventuelle foranstaltninger for konkurrencen i Fællesskabet fremførte flere interesserede parter, at en told ville føre til, at de berørte eksporterende producenter ville forsvinde fra markedet i Fællesskabet, og at dette ville svække konkurrencen betydeligt og medføre en stigning i priserne på UAN-opløsninger.

Nogle af de berørte eksporterende producenter vil imidlertid sandsynligvis fortsætte med at sælge deres varer, men dog ikke til skadevoldende priser, da de har en stærkere og stærkere markedsposition. Indførelsen af antidumpingtold for de eksporterende producenter, for hvilke der blev fastlagt høje dumping- og skadesmargener, vil sandsynligvis føre til et fald i deres salgsmængder og markedsandel. Det forventes imidlertid ikke, at andre berørte eksporterende producenter vil blive stærkt berørt, i betragtning af den foreslåede tolds niveau og art. Det kan endelig ikke udelukkes, at når først priserne når et niveau, hvor virkningerne af skadelig dumping er fjernet, vil importen fra andre tredjelande også blive omdirigeret til markedet i Fællesskabet. Det er derfor sandsynligt, at der stadig vil være mange konkurrenter til EF-producenterne på markedet, og i betragtning af det store antal producenter i Fællesskabet såvel som gennemsigtigheden på markedet vil brugerne fortsat kunne vælge mellem forskellige leverandører af den pågældende vare.

På baggrund af ovenstående er det mest sandsynligt, at konkurrencen fortsat vil være stærk efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger. Der vil være et stort antal aktører på markedet, som vil være i stand til at opfylde efterspørgslen. Indførelsen af antidumpingtold vil således sandsynligvis ikke begrænse de endelige brugeres valg eller svække konkurrencen.

6. Konklusion vedrørende Fællesskabets interesser

(69) På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at der ikke er nogen tvingende grund til ikke at indføre antidumpingtold.

H. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER

1. Skadesafhjælpningsniveau

(70) På baggrund af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser bør der træffes midlertidige foranstaltninger for at forhindre, at EF-erhvervsgrenen i fremtiden forvoldes skade af dumpingimporten.

Ved fastsættelse af tolden blev der taget hensyn til de konstaterede dumpingmargener og det toldbeløb, der er nødvendigt til at afhjælpe den skade, der forvoldes EF-erhvervsgrenen.

Der blev beregnet skadesmargener til fastsættelsen af den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, der forvoldes ved dumping. Den nødvendige prisstigning blev fastsat på grundlag af en sammenligning i samme handelsled af den vejede gennemsnitlige importpris, som fastsat til underbudsberegningerne og den ikke skadevoldende pris på UAN-opløsninger, som EF-erhvervsgrenen solgte på markedet i Fællesskabet. Den ikke-skadevoldende pris blev opnået ved til de samlede enhedsproduktionsomkostninger at føje en fortjenstmargen, som det med rimelighed var muligt at opnå uden skadelig dumping. Efter undersøgelse af flere redegørelser fra klagerne om dette emne, drog Kommissionen den foreløbige konklusion, at en fortjenstmargen på 5 % ville give EF-erhvervsgrenen en fortjeneste, som den kunne have forventet, hvis der ikke var dumpingimport. Forskellen ved denne sammenligning blev så udtrykt i procent af den samlede importværdi, cif.

2. Foreløbige foranstaltninger

a) De fem berørte lande

(71) På baggrund af ovenstående fastslås det, at der i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen bør indføres en midlertidig antidumpingtold på samme niveau som de konstaterede dumpingmargener, undtagen for Belarus' vedkommende, i hvilket tilfælde tolden bør indføres på samme niveau som skadesmargenen, idet denne er lavere. Af de grunde, der er anført i betragtning 15 og 19, fastsættes resttolden for Algeriet og Litauen på samme niveau som for den eneste producent i hvert land.

For at sikre effektive foranstaltninger og forhindre den prismanipulation, der er blevet observeret i nogle tidligere procedurer om samme generelle varekategori, dvs. gødningsstoffer, anses det for nødvendigt at indføre told i form af et bestemt beløb pr. ton.

På grundlag af ovenstående fastsættes den midlertidige told til følgende:

>TABELPOSITION>

b) Slovakiet

(72) Da importen fra Slovakiet foreløbig anses for ikke at have bidraget til den væsentlige skade, der forvoldtes EF-erhvervsgrenen, er det foreløbigt ikke nødvendigt at indføre en antidumpingtold på importen af UAN-opløsninger med oprindelse i Slovakiet på dette stadium i proceduren. Kommissionen vil fortsætte med at undersøge sagen, inden der træffes endelig afgørelse.

3. Tilsagn

(73) Den eksporterende producent i Algeriet afgav et pristilsagn i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, i grundforordningen. Kommissionen finder, at tilsagnet fra den berørte eksporterende producent kan godtages, da det afhjælper de skadelige virkninger af dumpingen. De regelmæssige og detaljerede rapporter, som selskabet forpligtede sig til at sende til Kommissionen, vil give mulighed for at føre en effektiv kontrol.

(74) For at sikre effektiv overholdelse og kontrol af tilsagnet, når der indgives anmodning om overgang til fri omsætning i henhold til tilsagnet, er fritagelse for tolden betinget af, at der over for de relevante medlemsstaters toldmyndigheder forelægges en gyldig tilsagnsfaktura, udstedt af den eksporterende producent, fra hvem tilsagnet er godtaget, indeholdende de oplysninger, der fremgår af bilaget. Forelægges en sådan faktura ikke, eller svarer fakturaen ikke til den vare, der frembydes for toldmyndighederne, skal der betales antidumpingtold med den relevante sats for at undgå omgåelse af tilsagnet.

(75) Hvis tilsagnet misligholdes eller trækkes tilbage, kan der indføres antidumpingtold i henhold til artikel 8, stk. 9 og 10, i grundforordningen.

(76) I overensstemmelse med artikel 8, stk. 6, fuldføres undersøgelsen af spørgsmålet om dumping, skade og Fællesskabets interesser, uanset om der foreligger godtagelse af tilsagn i løbet af undersøgelsen.

4. Slutbestemmelse

(77) Af hensyn til god administration bør der fastsættes en periode, inden for hvilken interesserede parter kan tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Det bør også bemærkes, at de afgørelser, der træffes angående denne forordning, er foreløbige og eventuelt kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på en endelig told -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat, henhørende under KN-kode 31028000 og med oprindelse i Algeriet, Belarus, Litauen, Rusland og Ukraine.

2. Tolden fastsættes til følgende beløb i euro pr. ton opløsning af urinstof og ammoniumnitrat for de berørte lande:

>TABELPOSITION>

3. I tilfælde, hvor varerne er blevet ødelagt inden overgangen til fri omsætning, og den pris, der faktisk betaltes eller skulle betales, fordeles til fastsættelsen af toldværdien i henhold til artikel 145 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93(6), skal antidumpingtolden, beregnet på grundlag af ovennævnte beløb, nedsættes med en procent, som svarer til fordelingen af den pris, der faktisk betaltes eller skulle betales.

4. Uanset bestemmelserne i stk. 1 finder den midlertidige told ikke anvendelse på import af den pågældende vare, når den er fremstillet og eksporteret direkte (dvs. forsendes og faktureres) til den første uafhængige køber i Fællesskabet, der optræder som importør i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, af et selskab, der er nævnt i artikel 2, stk. 1.

5. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er angivet.

6. Overgang til fri omsætning for den i stk. 1 omhandlede vare er betinget af, at der stilles sikkerhed med et beløb svarende til den midlertidige told.

Artikel 2

1. Det tilsagn, der er afgivet af følgende selskab i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat henhørende under KN-kode 31028000 og med oprindelse i Algeriet, Belarus, Litauen, Rusland og Ukraine, godtages:

>TABELPOSITION>

2. Når der fremsættes en anmodning om overgang til fri omsætning på grundlag af et tilsagn, er fritagelsen for tolden betinget af, at der over for de relevante medlemsstaters toldmyndigheder forelægges en gyldig tilsagnsfaktura, udstedt af det stk. 1 nævnte selskab. De vigtigste elementer i tilsagnsfakturaen er anført i bilaget til denne forordning. Importerede varer, der ledsages af en sådan faktura angives under den Taric-tillægskode, der er anført i stk. 1.

Fritagelsen for tolden er også betinget af, at de varer, der angives og frembydes for toldmyndighederne, nøjagtigt svarer til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen.

Artikel 3

Uden at dette berører bestemmelserne i artikel 20 i forordning (EF) nr. 384/96, kan interesserede parter, som gav sig til kende inden for den fastsatte frist i indledningsmeddelelsen, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for en frist på 30 dage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden.

I henhold til artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de berørte parter fremsætte bemærkninger til anvendelsen af denne forordning inden for en frist på en måned fra datoen for dens ikrafttræden.

Artikel 4

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 1 i denne forordning finder anvendelse i en periode på seks måneder.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 16. marts 2000.

På Kommissionens vegne

Pascal Lamy

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1.

(2) EFT C 181 af 26.6.1999, s. 27.

(3) Rådets forordning (EF) nr. 3319/94 (EFT L 350 af 31.12.1994, s. 20).

(4) Af hensyn til fortrolighed, da der i nogle af disse lande kun er én eksporterende producent, vil tallene i denne forordning blive indekseret eller kun blive angivet tilnærmelsesvis.

(5) Til vurderingen af pristendenserne blev der for at sammenligne sammenhængende oplysninger kun anvendt oplysninger fra Eurostat, medens der til beregningen af prisunderbud og skadesmargener anvendtes oplysninger fra eksporterende producenter, hvor sådanne forelå.

(6) EFT L 253 af 11.10.1993, s. 40.

BILAG

Oplysninger, der skal fremgå af den i artikel 2, stk. 2, omhandlede tilsagnsfaktura:

1. Den Taric-tillægskode, under hvilken de af fakturaen omfattede varer kan toldangives ved Fællesskabets grænser (som anført i forordningen).

2. En nøjagtig varebeskrivelse, herunder:

- KN-kode

- varens nitrogenindhold (i procent)

- mængde i tons.

3. En beskrivelse af salgsbetingelserne, herunder:

- pris pr. ton

- betalingsbetingelser

- leveringsbetingelser

- samlede rabatter og afslag.

4. Navnet på den uafhængige importør, til hvem fakturaen er udstedt direkte af selskabet.

5. Navnet på den funktionær i selskabet, der har udstedt tilsagnsfakturaen, og følgende underskrevne erklæring:

"Undertegnede bekræfter, at salget til direkte eksport til Det Europæiske Fællesskab af de varer, der er omfattet af denne faktura, finder sted inden for rammerne af og i henhold til bestemmelserne i det tilsagn, der er afgivet af ... [selskabets navn], og som Kommissionen har godtaget i henhold til forordning (EF) nr. 617/2000. Jeg erklærer, at oplysningerne i denne faktura er fuldstændige og korrekte."