Kommissionens beslutning

af 5. december 2001

om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81

(Sag IV/37.614/F3 - PO/Interbrew og Alken-Maes)

(meddelt under nummer K(2001) 3915)

(Kun den nederlandske og den franske udgave er autentiske)

(2003/569/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962(1), første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 81 og 82, senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1/2003(2), særlig artikel 15, stk. 2,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 29. september 2000 om at indlede procedure i denne sag,

efter at have opfordret de berørte virksomheder til at fremsætte deres bemærkninger til de af Kommissionen fremførte klagepunkter i overensstemmelse med artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 samt artikel 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2842/98(3),

efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål,

under henvisning til den endelige rapport fra høringskonsulenten i denne sag(4), og

ud fra følgende betragtninger:

1. INDLEDNING

(1) Denne sag vedrører langvarige og komplekse kartelaftaler vedrørende det belgiske ølmarked (såvel hotel- og restaurationsbranchen - den såkaldte horeca-sektor - som detailhandelen). Interbrew NV og Alken-Maes NV, nummer et og to på det belgiske ølmarked, har navnlig ført bilaterale forhandlinger og indgået aftaler om en generel ikke-angrebspagt, priser og salgsfremstød inden for detailhandelen, fordeling af kunder på horeca-markedet (såvel "traditionelle" horeca-kunder som nationale kunder), begrænsning af investeringer og reklame på horeca-markedet og en ny tarifstruktur for horeca og detailhandelen. Endvidere har de udvekslet oplysninger om salget inden for horeca og detailhandel. Interbrew NV og Alken-Maes NV har samtidig forsøgt at videreudvikle en del af deres egne initiativer inden for rammerne af Confederatie der Brouwerijen van België (den belgiske bryggerisammenslutning), herefter benævnt "CBB").

(2) En særskilt samordnet praksis udgør forhandlingerne mellem Interbrew NV, Alken-Maes NV samt bryggerierne NV Brouwerij Haacht og Martens NV med hensyn til handelsmærkeøl, navnlig kunder og priser, og parternes indbyrdes udveksling af oplysninger på området handelsmærkeøl.

2. DEN BELGISKE BRYGGERISEKTOR

2.1. Markedet for øl i Belgien

2.1.1. Udbud

(3) I Belgien har antallet af bryggerier været svagt faldende i tidens løb. I 1991 havde CBB stadig 76 bryggerimedlemmer. I begyndelsen af 2000 var der 68(5). Nogle af disse bryggerier er desuden ejere af flere bryggerier.

(4) Skønt der findes et temmelig stort antal aktive bryggerier i Belgien, er ølproduktionen stærkt koncentreret på et begrænset antal aktører. De fem største belgiske bryggerier tegnede sig i 1998 for mere end 80 % af den samlede produktion. De to vigtigste bryggerier i Belgien, Interbrew NV og Alken-Maes NV, producerede i den samme periode tilsammen næsten 70 % af den mængde øl, der blev solgt i Belgien(6).

(5) Foruden pilsner forhandles der i Belgien et stort udvalg af forskellige specialøl, som for eksempel abdij- og trappistøl, geuze og kriek, witbier, amber, sæsonøl og mange egnsøl(7).

2.1.2. Efterspørgsel

(6) Det samlede ølkonsum i Belgien er svagt faldende og androg i 1998 lidt over 10 mio. hektoliter, et gennemsnitligt fald på 1,6 % pr. år i forhold til 1993(8). Heraf var godt to tredjedel pilsnerøl. Amber, abdij- og witbier er de vigtigste typer specialøl med hver især cirka 5-6 % andel i det samlede ølkonsum(9). Ølproduktionen i Belgien dalede i løbet af perioden 1993-1998 med gennemsnitlig 0,4 % pr. år(10).

(7) Omkring 60 % af det samlede ølkonsum foregår fra de ca. 50000 horeca-salgssteder (hoteller, restauranter og cafeer). Distributionen af øl til horeca-virksomhederne sker hovedsagelig gennem ølforhandlere (grossister, der leverer til horeca-sektoren). Skønt antallet af ølforhandlere i Belgien i de seneste år er faldet på grund af fusioner, overtagelser og virksomhedslukninger findes der stadig et temmelig stort antal aktive forhandlere. De skønsmæssige vurderinger ligger mellem 1200(11) og 1800(12). Derudover foregår en del af distributionen til horeca-sektoren via bryggerierne selv (direkte distribution).

(8) De øvrige ca. 40 % af øllet sælges i detailhandelen. Foruden bryggeriernes egne mærker, vinder distributionsmærker (handelsmærkeøl) indpas, navnlig i pilsner-segmentet. I 1998 var andelen af handelsmærkeøl 5,5 % (550000 hektoliter) af det samlede belgiske konsum(13).

(9) De vigtigste udviklinger i Belgien er en svagt faldende efterspørgsel, et svagt faldende antal bryggerier, grossister og salgssteder, en stigende betydning af detailhandelen i forhold til horeca og, inden for detailhandelen, en stigende betydning af handelsmærkeøl.

2.1.3. Prisbestemmelser

(10) Indtil den 1. maj 1993 var "Ministerieel besluit houdende verplichting tot aangifte der prijsverhogingen" (ministeriel bekendtgørelse om anmeldelsespligt i forbindelse med prisforhøjelser, herefter benævnt de "prisbestemmelserne") gældende for ølsektoren i Belgien. På grundlag heraf skulle bryggerier, enten individuelt eller kollektivt ved deres brancheforenings mellemkomst, søge det kompetente ministerium om tilladelse til at forhøje ølpriserne(14). I anmeldelsen skulle blandt andet medtages en detaljeret begrundelse for prisforhøjelsen, udtrykt i tal, samt en detaljeret oversigt over de eksisterende priser, herunder en oversigt over visse rabatter. Endvidere skulle anmeldelsen indeholde de berørte virksomheders regnskaber. Den 23. december 1992 foretog CBB for sidste gang anmeldelse af en prisforhøjelse. Denne prisforhøjelse blev godkendt af det kompetente ministerium den 6. februar 1993, på betingelse af at rabatsystemet forblev uændret, og der i 1993 ikke blev foretaget flere prisjusteringer.

2.2. Bryggerierne

(11) I bilag II er opført markedsandele for de fire berørte belgiske bryggerier i perioden 1992-1998 (på grundlag af volumen, i hele tal). Endvidere er opført markedsandele som helhed og af pilsnersegmentet. Samtidig skelnes der i henhold til distributionskanal, horeca og detailhandel (food).

2.2.1. Interbrew

(12) Interbrew NV (herefter benævnt "Interbrew") er langt det største belgiske bryggeri. Dets vigtigste mærker i Belgien er Jupiler og Stella Artois (pilsner), Hoegaarden (witbier) og Leffe (abdij). Alle fire mærker befinder sig på top 10-listen over de mest solgte mærker på det belgiske marked. Foruden i Belgien er Interbrew etableret i mange andre lande, i EU navnlig i Nederlandene, Det Forenede Kongerige og Frankrig. Uden for Den Europæiske Union er Interbrew bl.a. aktiv i Canada, hvor virksomheden i 1995 overtog det canadiske bryggeri Labatt, samt i Østeuropa og Asien. Interbrew er blandt de ti største bryggerier i verden. Siden den 1. december 2000 er Interbrew noteret på børsen. Interbrews omsætning på verdensplan beløb sig i 2000 til 8605 mio. EUR. Omsætningen på øl i Belgien beløb sig i det samme år til i alt [ > 500 mio.](15) EUR, hvoraf [< 5 mio.] EUR stammede fra salget af handelsmærkeøl.

2.2.2. Danone og dets datterselskab Alken-Maes

(13) Brouwerijen Alken-Maes NV (herefter benævnt "Alken-Maes") er nummer to på det belgiske marked og markedsfører bl.a. mærkerne Maes og Cristal (pilsner), Grimbergen (abdij), Ciney (regional øl) og Brugs Tarwebier (witbier). Alken-Maes' omsætning på verdensplan beløb sig i 2000 til 120,78 mio. EUR. Alken-Maes' omsætning i Belgien på samtlige øltyper beløb sig i 2000 til [ > 100 mio.] EUR. Samme år havde man i Belgien en omsætning på [< 5 mio.] EUR på handelsmærkeøl.

(14) Alken-Maes blev 1988 oprettet ved en fusion mellem bryggerierne Alken-Kronenbourg (dengang en del af det franske BSN) og Maes. I 1992 erhvervede BSN, hvis navn i 1994 ændredes til Groupe Danone SA (herefter benævnt "Danone"), aktiemajoriteten i Alken-Maes, og ledelsen i Alken-Maes blev udskiftet. Også det i Frankrig aktive bryggeri Kronenbourg udgjorde en del af Danone. I 2000 solgte Danone sine ølaktiviteter til det britiske Scottish and Newcastle. Danones omsætning på verdensplan beløb sig i 2000 til 14287 mio. EUR. Danone opnåede på alle øltyper i Belgien i 1999(16) en omsætning på [ > 100 mio.] EUR.

2.2.3. Martens

(15) Martens NV (herefter benævnt "Martens") producerer navnlig handelsmærkeøl til store detailkæder som Aldi. Martens brygger også selv en øl under navnet Sezoens. Desuden importerer Martens lavprismærket Karlsberg fra Tyskland (ikke at forveksle med det danske mærke Carlsberg). Martens' omsætning på verdensplan beløb sig i 2000 til 33598507 EUR. Heraf blev [< 50 mio.] EUR omsat ved ølsalg i Belgien. Martens' omsætning på handelsmærkeøl i Belgien beløb sig i 2000 til [ > 5 mio.] EUR.

2.2.4. Haacht

(16) NV Brouwerij Haacht (herefter benævnt "Haacht") producerer først og fremmest pilsner. Det vigtigste mærke fra Haacht er Primus. Haachts omsætning på verdensplan beløb sig i 2000 til 69416371 EUR, hvoraf [< 50 mio.] EUR blev omsat ved salg af øl i Belgien. Haachts omsætning på handelsmærkeøl i Belgien beløb sig i 2000 til [ > 5 mio.] EUR.

2.2.5. Brancheorganisationen - de Confederatie van Brouwers in België (CBB)

(17) Alle ovenfor nævnte bryggerier er medlem af brancheorganisationen CBB. CBB varetager de tilsluttede bryggeriers interesser. Den daglige ledelse i CBB forestås af en direktør. CBB's aktiviteter foregår i arbejdsgrupper og/eller udvalg, der består af repræsentanter for medlemmerne.

2.3. Handel mellem medlemsstater

(18) Ved vurdering af det disponible talmateriale skal følgende tages i betragtning. Ifølge markedsanalyseinstituttet Canadean er det vanskeligt at beskrive det reelle mønster for international handel på grundlag af de officielle statistikker, således som de offentliggøres af nationalbanken. For eksempel overtog Interbrew det nederlandske bryggeri Oranjeboom i begyndelsen af 1995. Siden da har Interbrew, med henblik på at maksimere produktionseffektiviteten, udført visse mængder øl i bulk fra Belgien til Nederlandene for så igen at indføre dem til konsum i Belgien efter emballering. I mangel af bedre fortsætter Canadean ikke desto mindre med at bruge statistikkerne fra nationalbanken(17). Også CBB henviser, på forespørgsel, til statistikkerne fra nationalbanken, der også offentliggøres i CBB's tidsskrift "Het Brouwersblad"(18). De herefter anvendte statistikker skal således ikke betragtes som en præcis målestok (hvilket ikke findes), men mere som en indikation.

(19) Ifølge analyseinstituttet Canadean steg indførslen af øl i Belgien mellem 1993 og 1998 fra 454000 hektoliter til 916000 hektoliter pr. år (altså ca. 9 % af det samlede konsum). Heraf stammede i 1998 godt 80 % fra andre medlemsstater. De vigtigste lande, som der indføres fra, er Nederlandene, Danmark, Det Forenede Kongerige, Tyskland og Frankrig(19). Ifølge Interbrew var der i perioden 1993-1998 tale om en stigning i indførslen til Belgien fra 337453 hektoliter til 731202 hektoliter. I den rapport, som i 1994 blev udarbejdet af konsulentfirmaet Arthur D. Little for CBB, anslås det, at en skønsmæssig mængde på 60000 hektoliter skulle være udført fra Frankrig til Belgien. Dette opdrag viser, at man i CBB også var bekymret for parallelimport(20). Parallelimport optræder for eksempel, når en belgisk grossist indkøber pilsner af mærket Jupiler (fra Interbrew) hos Interbrews franske filial og derefter sender den på markedet i Belgien. Samtidig fremgår det af rapporten fra Arthur D. Little, at priserne ab bryggeri i Belgien (i 1994) var væsentligt højere end i Frankrig(21).

(20) Flere dokumenter fra 1993 beskriver virkningerne af parallelimport for Interbrew og den direkte forbindelse mellem prisforskelle i Belgien og Frankrig og denne import. Som en (mulig) følge nævnes: "destabilisering af det samlede belgiske ølmarked". Samtidig bemærkes det: "prisfastsættelsen, rabatpolitikken ... er ikke et nationalt spørgsmål, men bør i stadig højere grad drøftes på et internationalt plan."(22).

(21) Belgien er en vigtig eksportør af øl. Mellem 1993 og 1998 steg den samlede udførsel fra 3,6 mio. hektoliter til godt 4,8 mio. hektoliter pr. år. Godt 90 % heraf udføres til andre medlemsstater. De vigtigste lande, hvortil der udføres, er Frankrig, Nederlandene, Tyskland, Italien og Det Forenede Kongerige(23).

3. SAGSFORLØB

(22) Den 26. og 27. oktober 1999 blev der i henhold til artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17 foretaget kontrolundersøgelser hos Alken-Maes i Waarloos og CBB i Bruxelles.

(23) Den 11. november 1999 blev der i henhold til artikel 11 i forordning nr. 17 fremsendt begæring om oplysninger til Interbrew, Alken-Maes og CBB. Interbrew blev specifikt anmodet om, i henhold til EF-Domstolens faste retspraksis(24), på ny for Kommissionen at fremlægge visse dokumenter, som Kommissionen i forbindelse med en anden procedure havde taget afskrifter af under en kontrolundersøgelse hos Interbrew i Leuven den 13. og 14. juli 1999. Disse dokumenter udgjorde den direkte anledning til kontrolundersøgelserne i oktober 1999.

(24) Den 10. december 1999, den 23. december 1999 og den 24. december 1999 modtog man svarene fra henholdsvis Alken-Maes, Interbrew og CBB.

(25) Alken-Maes afgav den 27. december 1999 en erklæring med påberåbelse af Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager(25).

(26) Den 10. januar 2000 fremsendte Kommissionen en begæring om oplysninger til det belgiske ministerium for økonomiske anliggender. Man modtog svar herpå ved brev af 4. februar 2000.

(27) Den 12. januar 2000 blev der i overensstemmelse med artikel 11 i forordning nr. 17 fremsendt en supplerende begæring om oplysninger til CBB. CBB fremlagde ved brev af 1. februar 2000 de ønskede oplysninger.

(28) Interbrew fremlagde ved breve af henholdsvis 14. og 19. januar 2000 oplysninger som supplement til de ved brev af 23. december 1999 fremsendte oplysninger. Som følge af disse supplerende oplysninger fremsendte Kommissionen den 21. januar pr. fax en uformel supplerende begæring om oplysninger til Interbrew. Interbrew reagerede herpå ved brev af 2. februar 2000. Den 8. og 28. februar 2000 fremsendte Interbrew endnu en gang yderligere oplysninger.

(29) Den 29. februar fremsatte Interbrew en erklæring, der vedrører det belgiske marked. Interbrew fremsatte, ligesom Alken-Maes, denne erklæring for Kommissionen med påberåbelse af Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager(26).

(30) Ved brev af 7. marts 2000 fremsatte Alken-Maes en supplerende erklæring og nærmere forklaring til den erklæring, der var fremsat den 27. december.

(31) Den 22. marts 2000 fremsendte Kommissionen i henhold til artikel 11 i forordning nr. 17 begæringer om oplysninger til bryggerierne Alken-Maes, Haacht og Martens. Svarene fra Alken-Maes og Haacht var Kommissionen i hænde den 5. april 2000 og svaret fra Martens den 6. april 2000.

(32) I henhold til artikel 14, stk. 2, i forordning nr. 17 foretog Kommissionen den 3. april 2000 kontrolundersøgelser hos Interbrew i Leuven.

(33) Den 14. april 2000 fremsendte Kommissionen i henhold til artikel 11 i forordning nr. 17 begæringer om oplysninger til Danone, Alken-Maes' moderselskab, og til Heineken NV, et bryggeri hjemmehørende i Nederlandene. Ved breve af henholdsvis 10. og 11. maj 2000 fremlagde Danone og Heineken de ønskede oplysninger.

(34) Foruden ovennævnte kontrolundersøgelser og korrespondance har der i løbet af undersøgelsen også fundet en række møder sted mellem medarbejdere i Kommissionens generaldirektorat for konkurrence og Interbrew, Alken-Maes og CBB.

(35) Den 29. september 2000 indledte Kommissionen procedure i nærværende sag og knyttede sin godkendelse til en klagepunktsmeddelelse med hensyn til de virksomheder, som nærværende beslutning er rettet til. Alle parter har fremsat skriftlige bemærkninger til Kommissionens klagepunkter. Da ingen af parterne har anmodet om en høring, har en sådan ikke fundet sted.

(36) Den 21. december 2000 fremlagde Interbrew til komplettering af sagens akter endnu to dokumenter vedrørende to møder med Alken-Maes inden for rammerne af de bilaterale aftaler mellem de to bryggerier. Alken-Maes og Danone fik mulighed for at reagere på Interbrews brev med bilag.

4. BESKRIVELSE AF OVERTRÆDELSERNE

4.1. Indledende bemærkninger: det skriftlige bevismateriale

(37) Den nedenstående sagsfremstilling er baseret på det bevismateriale, der blev fundet under de ovenfor beskrevne kontrolundersøgelser, ved hjælp af svarene på begæringer om oplysninger og ved parternes uopfordrede fremsendelse af oplysninger.

(38) Det bevismateriale, som Kommissionen er i besiddelse af, indeholder i vidt omfang navnene på (tidligere) medarbejdere i de virksomheder, der berøres af denne procedure. I nærværende beslutning er disse navne udskiftet med de pågældende personers funktion på det pågældende tidspunkt. Hvis dette medfører, at en henvisning til bevismaterialet afviger fra den samme henvisning til klagepunktsmeddelelsen, anføres det pågældende punkt i klagepunktsmeddelelsen til brug for modtagerne af denne beslutning.

4.2. Indledning og resume

(39) Det nedenstående er en faktisk beskrivelse af langvarige og komplekse kartelaftaler vedrørende det belgiske ølmarked (såvel horeca som detailhandel). Interbrew og Alken-Maes, nummer et og to på det belgiske ølmarked, har navnlig ført bilaterale forhandlinger og indgået aftaler om priser og salgsfremstød i detailhandelen, fordeling af kunder på horeca-markedet, begrænsning af investeringer og reklame på horeca-markedet og den tarifstruktur, de anvender (afsnit 4.3), og har endvidere udvekslet oplysninger om salgstal (afsnit 4.4). Interbrew og Alken-Maes har samtidig forsøgt at videreudvikle en del af deres egne initiativer inden for rammerne af CBB (afsnit 4.5). Der er også tale om en særskilt samordnet praksis mellem Interbrew, Alken-Maes samt bryggerierne Haacht og Martens med hensyn til handelsmærkeøl, og disse bryggeriers indbyrdes udveksling af oplysninger vedrørende handelsmærkeøl (afsnit 4.6).

4.3. De bilaterale møder mellem Interbrew og Alken-Maes vedrørende markedsdelingen, priser og andre kontraktmæssige bestemmelser

4.3.1. Indledende bemærkninger

(40) Senest fra slutningen af 1992 og i hvert tilfælde til og med begyndelsen af 1998 har der fundet et stort antal møder og andre former for kontakt sted mellem repræsentanter for Interbrew og Danone, henholdsvis Alken-Maes, Danones datterselskab i Belgien. Størstedelen af møderne mellem Interbrew og repræsentanterne for Danone er uden betydning for denne beslutning, eftersom disse navnlig drejede sig om eventuelle fusioner og overtagelser samt eventuelt samarbejde mellem disse virksomheder på andre markeder end det belgiske.

(41) De nedenfor beskrevne møder og andre former for kontakt giver da heller ikke et samlet billede af alle de kontakter, der har fundet sted mellem repræsentanterne for de pågældende virksomheder. Beskrivelsen vedrører kun de for denne beslutning relevante, dokumenterede kontakter. Der henvises kun til de øvrige kontakter, såfremt dette er nødvendigt for en korrekt beskrivelse af den sammenhæng, hvori de for denne beslutning relevante og dokumenterede kontakter er forekommet.

4.3.2. Beskrivelse af sagsfremstillingen - kronologi

4.3.2.1. Perioden fra slutningen af 1992 til 1993

(42) Resume

I perioden fra slutningen af 1992 til og med 1993 finder der regelmæssigt kontakt sted, ligesom der indgås aftaler om priserne i detailhandelen. Endvidere er der blevet talt om reducering af de kommercielle investeringer. Som dæknavn anvender Interbrew "Université de Lille"(27). Endvidere er der tale om, at Danone vil udvide det eksisterende samarbejde mellem Interbrew og Alken-Maes. Hos Interbrew giver konkurrencereglerne til at begynde med anledning til tilbageholdenhed med hensyn til udvidelse af samarbejdet. Desuden mener Interbrew, at det som førende på markedet kan træffe visse beslutninger alene.

(43) Den 17. november 1992 finder et møde sted mellem repræsentanter for Alken-Maes, Interbrew og Kronenbourg/Danone. Under dette møde præsenteres Alken-Maes' nye generaldirektør for Interbrew(28).

(44) Den 28. januar 1993 rapporterer Interbrews direktør for "food" i Belgien som følger til Interbrews generaldirektør for Belgien fra "meeting om ølforhandlere"(29):

"Efter en del 'snak' er vi nået frem til følgende aftaler:

- ITW og Maes prøver så hurtigt som muligt at forhøje de faste tilbudspriser (GIB-metoden), fra den nuværende tarif til 285 BEF i en første fase og 295 i en anden fase. ... (NB: Det drejer sig her sandsynligvis om prisen for en kasse øl)

- Løfte om i de kommende 3 måneder ikke at yde reklamestøtte og/eller tryksagsbidrag til kasseøl, hvis minimumsprisen ikke overholdes. Forlængelse heraf efter meeting efter 3 måneder."

Danone har i reaktionen på klagepunkterne anført, at det her drejer sig om et møde mellem bryggerierne og ølforhandlernes sammenslutning den 28. januar 1993.

(45) Den 12. marts 1993 bliver Interbrews midlertidige Chief Executive Officer (CEO) som forberedelse til en middag den 16. marts med en repræsentant for Danone (det daværende BSN) ved hjælp af et notat fra Interbrews Executive Vice-President Core Market Beers Europe informeret om, hvad der før den tid har været af kontakter(30):

"Der har været nogle møder mellem [Danones président directeur-general] og [Interbrews tidligere CEO]. Det, der kom ud af det, var muligheden af at undersøge muligheden for et nærmere samarbejde .... Personligt ser jeg hr. [Kronenbourgs président directeur-general og tillige generaldirektør for Danone] nogle gange om året i forbindelse med Amsterdam-gruppen. Emnet 'samarbejde' dukker af og til op, selv om det er behæftet med en række farlige begrænsninger. Jeg har talt med såvel manageren i Frankrig, ... som manageren i Belgien ... om Deres møde den 16. marts. ...

3) Det strategiske område:

...

Belgien:

Dette er den farligste del af Deres drøftelse. De vil sandsynligvis udvide 'samarbejdet' i Belgien. [Tidligere CEO for Interbrew] tvang os til at tale om det, 'eftersom vi har brug for penge', men vi er meget tilbageholdende med at gøre dette, fordi vi ønsker at undgå problemer med artikel 85 og 86 .... Desuden har de mere at vinde, end vi har.

Jeg vedlægger et memo, hvoraf det fremgår, hvad vi hidtil har talt om, men indtil nu er der ikke sket noget konkret. Vi er meget tilbageholdende i opfølgningen af disse drøftelser. Jeg mener, at vi her i Belgien må tage føringen og træffe sådanne beslutninger, andre vil følge efter, hvis de er kloge"

(31).

(46) Det memo, der omtales i det interne notat af 12. marts 1993, er fra 18. februar 1993(32) og omhandler "reducering af kommercielle investeringer med henblik på at forbedre vores rentabilitet på kort, mellemlang og lang sigt". Interbrew anvender dæknavnet Université de Lille herfor(33). Den 10. december 1992 og den 19. januar 1993 fandt der hos Interbrew to interne møder sted under det samme navn(34).

(47) I memoet fremsættes bl.a. følgende konklusioner og anbefalinger:

"- Forskydning af en del af udgifterne til levering af POS-materiale (NB: Points Of Sale (salgssteder)) til videreforhandlerne følger 50/50-princippet ledsaget af en prisforhøjelse på glassene ...

- Med hensyn til reklameudgifterne, må de i 1993 ideelt set ikke overstige 300 mio. BEF, idet man går ud fra, at den væsentligste konkurrent ikke går over 140 mio. BEF. Disse udgifter drejer sig kun om pilsner, inklusive N.A. (NB: No Alcohol) Light. ...

- Andre parametre til orientering: udgifter til installation/vedligeholdelse af udskænkningssteder, prispolitik i detailhandelen, nye tariffer ..."

(35).

(48) I slutningen af april 1993 mødes Interbrews generaldirektør i Belgien med generaldirektøren for Alken-Maes på restaurant Duc d'Arenberg i Bruxelles(36).

(49) Den 19. august 1993 skriver Interbrews nye CEO (tidligere Interbrew Executive Vice-President Core Market Beers Europe) i et internt memorandum vedrørende "Budget 93/94"(37): "Med hensyn til prisforhøjelsen er 4 % en udfordring. ... Naturligvis ser vi gerne, at De klarer de 4 %. Hvis De har brug for hjælp til at overbevise Maes, må De lade mig det vide"(38).

(50) Interbrews CEO fører den 2. november forhandlinger med stordistributør [...]. Herom rapporteres der internt i notat af 3. november 1993(39). Af dette notat fremgår følgende:

"[...] ville sætte stor pris på, at Interbrew tager initiativ til at formidle kontakt med [...] og [...] (NB: de tre største belgiske supermarkedskæder) med henblik på at nå fra en gradvis prisforhøjelse på øl og sodavand til det niveau, som ITW (NB: Interbrew). ... Når man er ved at nå til enighed, vil man overveje at holde et trepartstopmøde. ... Det forekommer mig at være en god idé at invitere mig med til topmødet mellem [...]. Jeg ville først inddrage [Alken-Maes], når der er skabt indledningsvis kontakt og en aftale er i støbeskeen. Det initiativ, som Maes tog sidste år, har vist sig ikke at være gennemførligt: a) der var ingen tillid, men også helt sikkert fordi b) det var for småt. Det er kun ITW, der kan klare sig her."

4.3.2.2. Perioden 1994

(51) Resume

I 1994 øges kontakterne mellem Interbrew og Danone/Alken-Maes. Danone lægger pres på Interbrew under et møde den 11. maj 1994. Hvis parterne ikke kan nå til enighed på det belgiske marked, vil man gøre livet besværligt for Interbrew på det franske marked. Selv om man ikke vinder gehør for Danones krav om at overdrage 500000 hektoliter øl til Alken-Maes, ønsker Interbrew ikke krig på kniven, og de to parter forbliver i nær kontakt med hinanden. På to møder i oktober 1994 forbereder de ansvarlige generaldirektører i Belgien en fornyet aftale mellem de to bryggerier. Interbrew kalder denne fornyede aftale "Université de Lille", skønt den går videre end projektet af samme navn, der skal tjene til at reducere de kommercielle investeringer, som Interbrews memo af 18. februar 1993 refererer til (se betragtning 46). Aftalen bekræftes af de to parter på et møde den 9. november 1994. Den 24. november indgås der inden for rammerne af samarbejdet mellem Interbrew og Alken-Maes en aftale om kundefordelingen.

(52) I begyndelsen af 1994 stifter Interbrews CEO bekendtskab med den nye generaldirektør for Danones øldivision(40). Under dette/disse første møde/møder, muligvis i Amsterdam, og i hvert fald Danones kontorer i Paris, taler man blandt andet om at anlægge en bestemt adfærd på markedet(41).

(53) Under en intern drøftelse i Interbrew den 5. maj 1994 beskriver Interbrews CEO følgende scenario(42), som Danone/Kronenbourg har anmodet om. Interbrew skulle overdrage 500000 hektoliter til Alken-Maes (navnlig i detailhandelen). Hvis det ikke skete, ville Interbrew i Frankrig blive tilintetgjort og Interbrew i Belgien blive angrebet med meget lave priser(43).

(54) Det af Kronenbourg foreslåede scenario drøftes den 11. maj 1994 mellem direktører hos Danone og Interbrew på restaurant "Le Roy d'Espagne" i Bruxelles(44), hvilket også er adressen på Interbrews hovedsæde (Grote Markt 1, B-1000 Bruxelles). Sandsynligvis var der også en repræsentant for Alken-Maes til stede. Under dette møde drøftede man følgende(45). "[Generaldirektøren for Danones øldivision] gentog sit krav om, at 500000 hektoliter skulle overdrages til Alken-Maes under trussel om ødelæggelse af Interbrew i Frankrig. Han anbefalede et forhold mellem Interbrew og Alken-Maes på det belgiske marked, som skulle være baseret på 'aftalerne i Frankrig' ... Den franske mekanisme kan sammenfattes som følger. Salgsdirektørerne for detailhandel (food) i Heineken og Kronenbourg foretager meget regelmæssigt en samordning for at kontrollere de respektive markedsandele og manipulere salgsfremstød, priser og betingelser."(46).

(55) Et dokument fra Heineken(47) bekræfter Interbrews forklaring om forholdet mellem det belgiske og det franske marked og forslagene fra Kronenbourg/Danone. "For 3 år siden gav [generaldirektøren for Danones øldivision] Interbrew det valg at overlade 500000 hl ekstra til Maes, da han ellers ville drive dem ud af Frankrig. Henvist til samarbejdsmetoden mellem Heineken og Kronenbourg i Frankrig."

(56) Under en telefonsamtale mellem Interbrews CEO og Danones "président directeur-général" den 6. juli 1994 omtales situationen i Frankrig og Belgien yderligere(48). I et internt notat af 7. juli 1994 fra Interbrews CEO står der(49): "Jeg er nået til enighed med 'Greens' (NB: = Danone) 'Big Boss' om ikke at starte en krig, men at prøve at vinde tid. Vores mål er at finde en løsning som f.eks. en kommerciel aftale og at skabe en lignende praksis i Belgien. Vi forbliver i kontakt."(50) Skønt denne telefonsamtale ifølge Danone vedrørte Interbrews salgsbestræbelser i Frankrig, bekræfter dokumenter fra Danone(51) eksistensen af en ikke-angrebspagt mellem Interbrew og Danone/Alken-Maes på det belgiske marked. Således refereres der til "juli 94: fred med [Interbrews CEO] næsten undertegnet"(52) og "markedsandele fredsdommer"(53). De samme dokumenter bekræfter også relationen mellem aftalerne på det belgiske og det franske marked: "Belgisk fred [harr ] regional fred i Frankrig [rarr ] national fred"(54).

(57) Den 29. august 1994 mødes en direktør hos Interbrew og generaldirektøren for Alken-Maes under en middag (55). Den pågældende repræsentant for Interbrew erklærer om dette møde(56): "Skønt Horeca ikke blev omtalt under mødet på Roy d'Espagne, begyndte [...], da han var blevet generaldirektør for Alken-Maes i Belgien, at ringe til mig med spørgsmålet om en samordning af adfærden med henblik på at holde den kraftige stigning af investeringerne ved indgåelse af bryggerikontrakter i ave. Der har været diverse andre samtaler, navnlig telefoniske, med [generaldirektøren for Alken-Maes]. Han forsøgte at etablere et system til høring forud for køb og salg af cafeer. Det nægtede jeg systematisk. ... I denne forbindelse spiste jeg middag med [generaldirektøren for Alken-Maes] .... Resultatet af det var mit notat af 5. oktober 1994 til [Interbrews CEO]. ... Under middagen blev det ved almindeligheder. Jeg gentog, at de 'franske mekanismer' ikke kan overføres til Belgien."(57).

(58) I notatet af 5. oktober 1994 rapporteres der som følger internt i Interbrew om denne middag med generaldirektøren for Alken-Maes(58):

"1. Han er klar over, at forholdene er meget forskellige i Frankrig og Belgien, og at det, der er muligt i det ene land, ikke er muligt i det andet.

2. Hovedkvarteret lægger kraftigt pres på ham, for at han skal føre en aggressiv politik i Belgien, som han frygter vil være kostbar og ikke nødvendigvis virkningsfuld.

3. Vi blev enige om, at drøftelsen i CBB om Arthur D. Little Horeca 2000-projektet (NB: se endvidere betragtning 129 ff.) kan være et godt forum til at studere måder og midler til at mindske udgifterne ved gøre forretninger i Horeca-sektoren.

4. Vi har meddelt, at det er ham, der har handlet aggressivt, og at vi, navnlig i detailhandelen, vil reagere på hans prisaktioner, men at vi ikke vil tage initiativet. ..."

(59).

(59) Interbrews nye generaldirektør i Belgien og generaldirektøren for Alken-Maes mødes den 12. oktober 1994 på Sheraton Airport Hotel ved lufthavnen i Bruxelles(60). I det forberedende notat fra Interbrews horeca-salgsdirektør i Belgien til Interbrews generaldirektør i Belgien(61) står der:

"1. 'sætte en stopper for de dyre angreb'

området nationale kunder ...

yderst vanskeligt at trække en linje, få eller ingen regler

området traditionel horeca ...

først og fremmest bør der fastlægges en metode ...

alle dimensioner af salg bør undersøges:

a. investeringspolitikken

b. rabatsystemet ...

c. den logistiske mellemkomst

2. 'reducering af uproduktive udgifter'

områder: reklame, udskænkningsinstallationer, ...

En fælles fremgangsmåde i forlængelse af A.D. Little-undersøgelsen kan være yderst gavnlig for alle parter. De 2 vigtigste bryggerier kan på dette område diktere loven med fastlæggelse af reglerne sammen med ølforhandlerne.

...

4. generelt

- ... at der ikke kan foregå nogen som helst kontrol med anvendelsen af indbyrdes aftaler (eller også skal den foregå via en tredje, neutral instans, og så er der for stor risiko for, at det bliver kendt)

- at bruge CBB til at nå vores mål forekommer mig mere praktisk ... ."

(60) I et internt notat af 14. oktober 1994 med emnet "Université de Lille" rapporterer Interbrews generaldirektør i Belgien internt om resultaterne af mødet den 12. oktober 1994(62): "Vedlagt findes et dokument fra vores venner og den ene side om fremgangsmåden, som jeg har foreslået. Dette blev i princippet accepteret af vores venner."(63) Dokumentet, der stammer fra Alken-Maes, skitserer et billede af den belgiske ølsektor og mulige løsninger på konstaterede problemer(64). På den "ene side om fremgangsmåden" som foreslået af Interbrews generaldirektør i Belgien står der bl.a.(65):

"3. Gentlemanaftale:

- Ingen angreb mod forpligtelser (NB: horeca-salgssteder hvormed der er indgået en eksklusiv aftageraftale)

- Prispositionering i detailhandel

- Ingen systematiske angreb på mærker i hinandens forpligtelser

4. Effektivitet/markedsdynamik

- Reducering af uproduktive udgifter:

- P.O.S.

- Fadølsservice

- Brochure-aktiviteter (antal, % rabat, ...)

- Investeringer i Horeca (definitioner?!)

5. Strukturelle foranstaltninger

Koncentration af produktion

Handelspolitik (priser, 20 F, ...)"

(66)

(61) Også hos Danone kendte man til denne aftale. I en intern telefonsamtale hos Danone henvises der, i slutningen af 1999/begyndelsen af 2000, som følge af Kommissionens kontrolundersøgelse hos Alken-Maes(67), til en "aftale 94 om priser navnlig med [generaldirektør for Alken-Maes]"(68).

(62) I et udateret notat fra Interbrews generaldirektør i Belgien (hvori ovennævnte emner dukker op igen) er der også medtaget en dagsorden(69):"'Projekt definition og gentlemanaftale 1. november, markedsdynamik 1. februar, omstrukturering 1. april'(70)"

(63) Den 18. oktober 1994 finder et opfølgningsmøde sted mellem Interbrews generaldirektør i Belgien og generaldirektøren for Alken-Maes(71). Af kommentarer fra horeca-salgsdirektøren i Belgien fremgår også, at man på dette møde har talt om "Université de Lille"(72).

(64) I et internt notat fra 24. oktober 1994 sammenfatter generaldirektøren i Belgien drøftelserne med Alken-Maes indtil da og foreslår endvidere Interbrews CEO yderligere skridt(73):

"1. Svar fra 'Green' (NB: her: Alken-Maes) på Interbrews forslag

1.1 Priser

Med henblik på at fastsætte den samme pris for pilsner og for Kronenbourg cirka 5 % højere.

1.2 Gentlemanaftale:

- begrænset til traditionelle horeca;

- finder ikke anvendelse på nationale kunder; tilstedeværelse af hinandens mærker i forpligtelser

1.3 Alle andre elementer: i orden

1.4 Yderligere forslag:

...

- Beregn rabatter af netto-netto-priser (NB: priser uden afgift, se bl.a. også betragtning 96 og 104)

...

Lille prisforhøjelse i 1995

..."

(74)

(65) Samtalerne mellem Interbrews generaldirektør i Belgien og generaldirektøren for Alken-Maes fortsættes den 26. oktober 1994(75). Den 7. november rapporterer generaldirektøren i Belgien til Interbrews CEO som følger(76):

"1. Basis for alle aftaler

Tanken accepteret med hensyn til respekt for hinandens nuværende markedsposition ...

2. Program for overskudsforøgelse

Basisaftale om at arbejde i 3 faser:

A. 1. prioritet

Fastsættelse af priser i detailhandelen

Definition af maksimale rabatter eller præmier for salgsfremstød

Revision af P.O.S.-materiale og udgifter til Horeca

Revision af investeringer i P.O.S.

...

B. 2. prioritet

Rationalisering af produktionen

C. 3. prioritet

Omstrukturering af markedet:

- tariffer

- horeca-investeringer

- udgifter til fadølsanlæg

- osv. ...

3. Følgende skridt

04/11: 'Green' (NB: her: Alken-Maes) vil gennemgå programmet med overordnede

09/11: møde med de respektive salgsdirektører for at:

- bekræfte den generelle holdning

- definere følgende skridt for '1. prioritet' ..."

(77).

(66) Det i notatet af 7. november 1994 varslede møde den 9. november 1994 finder faktisk også sted den dag. Til stede for Interbrew er generaldirektøren i Belgien, direktøren for food og salgsdirektøren for Belgien, og for Alken-Maes, foruden generaldirektøren, endvidere food-manager og horeca-manager(78). I et særskilt dokument er det i notatet af 7. november 1994 omtalte "program for overskudsforøgelse" medtaget med samt kommentarer til programmet(79). Disse kommentarer er ganske vist fremsat under mødet den 9. november 1994 og anfører bl.a. en prisaftale i detailhandelen, hvorved prisen på en kasse pilsner fastsættes til 275 BEF (nævnt under 1. prioritet i notatet af 7. november 1994)(80). Endvidere er det anført, at de anliggender, der hører under "3. prioritet", vil blive gennemført via CBB.

(67) Samtidig er der under eller som følge af dette møde gjort notater, dateret den 9. november 1994, af Interbrews salgsdirektør for horeca i Belgien. Under overskriften "spirit" står der blandt andet "Kreativ konkurrence - undgå direkte angreb - være opmærksom på andre konk. - forhandling"(81).

(68) Den 24. november 1994 taler Interbrews horeca-salgsdirektør i Belgien og Alken-Maes' horeca-manager med hinanden om verserende uenigheder (med hensyn til specifikke salgssteder) og "project Green"(82). I håndskrevne notater fra eller som følge af dette møde beskriver Interbrews horeca-salgsdirektør den nøjagtige aftale for den "traditionelle horeca-sektor" som følger(83):"Enighed om til enhver tid at overholde aftalerne om ølleverancer. Ingen nye aftaler, hvis kunder endnu er forpligtet i mere end 2 år, dette betyder, at det nuværende bryggeri først skal have en chance for at forny kontrakten. Ingen prospektering for specialiteter i konkurrenternes pilsnerforpligtelser (alle holder sig hjemme). Ingen ansporing til ølforhandlere om at konvertere specialiteter ved at øge rabatter."

I de samme notater fremsætter Interbrews horeca-salgsdirektør i Belgien samtidige nogle kritiske randbemærkninger til aftalerne. Han bemærker bl.a., at der er en risiko for, at en "tredjepart løber af med salget".

4.3.2.3. Perioden 1995

(69) Resume

I 1995 finder der regelmæssigt forhandlinger sted mellem Interbrew og Alken-Maes (og Danone) om gennemførelsen af de i 1994 indgåede aftaler. Samtidig begynder forhandlingerne mellem de to bryggerier om indførelsen af et nyt tarifsystem for horeca og detailhandelen(84).

(70) Den 10. januar 1995 drøftes i Roy d'Espagne i Bruxelles udviklingen af relationerne mellem Interbrew og Alken-Maes af generaldirektøren i Belgien, Interbrews CEO og generaldirektøren for Danones øldivision(85).

(71) Den 25. januar 1995 og den 10. februar 1995 drøfter Interbrews generaldirektør i Belgien og generaldirektøren for Alken-Maes bl.a. status af "projekt Green"(86).

(72) Den 30. januar 1995 sender Alken-Maes' horeca-manager et brev til Interbrews salgsdirektør, hvori tilbud fra Alken-Maes sammenlignes med Interbrews. I den forbindelse fastslås følgende: "Jeg må således konkludere, at Interbrew ikke for alvor går ind for at arbejde for et sundere horeca-marked, i betragtning af at ånden i det, vi jævnligt har talt om, vel at mærke i overværelse af og på udtrykkelig opfordring fra vores overordnede, utvetydigt underkendes. ... Jeg ville gerne have haft Deres reaktion, også i håb om, at De kunne præcisere sagerne og - navnlig - at De ønsker at undgå en gentagelse i fremtiden. Lad det stå klart, at der kun kan ventes få eller ingen resultater af vores drøftelser i CBB-arbejdsgrupperne, hvis det allerede nu viser sig, at vi ikke bilateralt kan træffe beslutning om en fornuftig holdning på det område."(87)

(73) Forholdene og aftalerne på markedet er igen på dagsordenen ved et møde den 18. april 1995 i Leuven. Til stede er generaldirektøren i Belgien, horeca-salgsdirektøren i Belgien og Interbrews direktør for food og generaldirektøren, Alken-Maes' horeca-manager og food-manager(88). I et forberedende dokument, der er udarbejdet af Interbrews horeca-salgsdirektør i Belgien, af 14. april 1995 behandles de relevante områder, mål og midler(89).

">TABELPOSITION>"

(90).

Af de notater, der er gjort under dette møde, fremgår det bl.a., at der er tale om et loft på [...] (investerings-)udgifter pr. hektoliter. Interbrew og Alken-Maes taler også om status quo for "Visie 2000"-projektet inden for CBB (se yderligere om dette projekt fra betragtning 129 ff.)(91).

(74) Under et internt møde i Alken-Maes den 15. maj 1995 oplyser Alken-Maes' forvaltningschef, at Interbrew den 1. januar 1996 vil lancere sine nye tariffer, og han giver oplysning om visse detaljer i den forbindelse. Samtidig oplyser han, at Interbrew ønsker at tage kontakt med Alken-Maes om dette, og at et møde er planlagt til den 18. maj. Målet hermed er tydeligvis at nå frem til "den samme retning"(92). Alken-Maes beslutter derpå at fremskynde sin egen tarifundersøgelse, og den 16. maj 1995 sendes en aktionsplan til en række direktionsmedlemmer i Alken-Maes(93).

(75) Interbrews generaldirektør i Belgien og generaldirektøren for Alken-Maes mødes den 18. maj(94).

(76) Under en intern præsentation af Alken-Maes' tarifundersøgelse den 12. juni 1995 meddeles det med hensyn til Interbrews nye tarifsystem, at den "rigtige 'impact' senere vil blive vurderet i fællesskab. (IB-AM)" og "Alken-Maes skal også have første fase klar hen imod 1/1/96". Som én af betingelserne for gennemførelse pr. 1. januar 1996 nævnes "+- være på samme bølgelængde som IB"(95).

(77) Et efterfølgende møde mellem Interbrews generaldirektør i Belgien og generaldirektøren for Alken-Maes finder sted hos Interbrew den 30. juni 1995(96). Den 4. juli 1995 fører Interbrews CEO en telefonsamtale med generaldirektøren for Danones øldivision. Af det forberedende notat fra Interbrews executive vice-president Western Europe samt af referatet fra Interbrews CEO af denne samtale fremgår det klart, at Interbrew mener at have efterlevet sine aftaler i Belgien(97): "Vi har overholdt vores aftale i Belgien ... ."(98).

(78) I et internt notat (uden bilag) af 12. juli 1995 om emnet "Tarifering - logistik" erklærer Interbrews generaldirektør i Belgien: "Jeg mener, at det kan være nyttigt at drøfte disse tariffer med A-M. Aftale fastsat til 30/08."(99).

(79) Den 28. august 1995 sender Interbrews nye generaldirektør i Belgien (tidligere direktør for food i Interbrew) et brev med følgende ordlyd til generaldirektøren for Alken-Maes(100): "Jeg vil gerne takke Dem og Deres medarbejdere for eventuelle udtryk for velvilje, som jeg måtte modtage i anledning af min ansættelse som generaldirektør i Belgien. Ligesom De arbejdede i optimal forståelse med [Interbrews tidligere generaldirektør i Belgien], ser jeg frem til at fortsætte samarbejdet med Dem i samme ånd. Der er ovenud store muligheder for en 'win/win'-situation, enten direkte eller via et professionelt CBB og god kommunikation er garanti for succesen. På gensyn den 1. september."

(80) Mødet mellem Interbrews tidligere generaldirektør i Belgien (i august udnævnt til Interbrews Chief Operating Officer (COO) Europe/Asia Pacific/Africa), Interbrews nye generaldirektør i Belgien og generaldirektøren for Alken-Maes foregik altså ikke den 30. august, men den 1. september 1995(101). Under mødet blev "den rigtige 'impact' ... vurderet."(102) (se betragtning 76). Tre dage senere aflægger generaldirektøren for Alken-Maes intern rapport om mødet for Alken-Maes' forvaltningschef(103).

(81) Omkring dette tidspunkt konfronteres bryggerierne med en anmodning fra den belgiske distributørsammenslutning ("FEDIS"). FEDIS anmoder på medlemmernes (detailkæder) vegne om en godtgørelse pr. sorteret kasse tomme flasker ("triagegodtgørelse")(104).

(82) Den 26. oktober 1995 aftaler repræsentanter for Alken-Maes og Interbrew indbyrdes et svar på anmodningen fra FEDIS. Til stede ved dette møde er Interbrews nye direktør for food og virksomhedens invoicing manager og Alken-Maes' marketingdirektør og forvaltningschef. Ifølge Interbrew førte Alken-Maes og Interbrew på vegne af CBB drøftelser med FEDIS om triagegodtgørelse, og i den forbindelse foregik der også indbyrdes forhandlinger om dette anliggende. Af optegnelser fra en tilstedeværende Alken-Maes-medarbejder fremgår det imidlertid, at der ikke var tale om et møde i CBB's regi, eftersom det står noteret, at visse aktioner skal foregå via CBB(105). Desuden har Alken-Maes erkendt, at der i den forbindelse var tale om en samordning med Interbrew(106). Den 31. oktober fandt endnu et møde sted mellem Interbrews generaldirektør i Belgien og generaldirektøren for Alken-Maes(107).

4.3.2.4. Perioden 1996

(83) Resume

I 1996 fører bryggerierne intensive forhandlinger om tarifferne. Begge bryggerier ønsker at komme med et nyt system. Parterne taler om strukturen i det nye tarifsystem og den retning, som rabatterne skal gå i.

(84) Interbrews generaldirektør i Belgien og generaldirektøren for Alken-Maes taler den 10. januar 1996 videre om tarifferne(108). Alken-Maes forklarede desangående(109):

"Ved sin tilbagekomst beskrev [generaldirektøren for Alken-Maes] Interbrews stilling med hensyn til tarifpolitikken for [Alken-Maes' forvaltningschef]. [Alken-Maes' forvaltningschef] noterer, at 'der skal foreligge en principaftale den 10. februar 1996'. I et notat fra [generaldirektøren for Alken-Maes], noterer han, at tarifundersøgelsen skal omfatte tre dimensioner: den logistiske, den rent tarifmæssige og den kommercielle. Et notat fra [Alken-Maes' forvaltningschef] opstiller en aktionsplan inden for Alken-Maes og identificerer bestemte medarbejderes ansvar for hvert aspekt af undersøgelsen med henblik på hurtigt at kunne reagere på Interbrews initiativ. Samtidig besluttes det ... at indføre Alken-Maes' nye tariffer tidligst den 1. januar 1998 på basis af kundernes adfærd i 1997.

Der fandt utvivlsomt endnu et møde sted mellem [Interbrews generaldirektør i Belgien og generaldirektøren for Alken-Maes] i januar eller februar. De notater, som [generaldirektøren for Alken-Maes] har gjort, sammenfatter Interbrews holdning med hensyn til prisstrukturen, rabatterne og logistikken. I et notat af 15. februar, sammenfatter konsulentfirmaet Martichoux en samtale om fremskridtene med tarifundersøgelsen hos Interbrew med [generaldirektøren for Alken-Maes].

Den 1. marts præsenterer Martichoux sin undersøgelse for Alken-Maes, hvoraf det fremgår, at det er muligt at indgå en aftale med Interbrew om prisstrukturen og om tidsplanen. Samtidig præciseres det i præsentationsnotatet, at en aftale med Interbrew vil lette indførelsen af et fremtidigt system. Denne præsentation følges op af en anden den 15. og 16. april 1996.

[Generaldirektøren for Alken-Maes] erfarer, at Interbrew vil indføre sit nye system pr. 1. januar 1997. [Generaldirektøren for Alken-Maes] beder [Alken-Maes' forvaltningschef ] om at fremskynde iværksættelsen af det nye system, således at dette kan indføres på samme dato."

(110).

(85) Det andet møde mellem Interbrews generaldirektør i Belgien og generaldirektøren for Alken-Maes, som Alken-Maes henviser til (se betragtning 84) har muligvis været det møde, der fandt sted i Leuven den 29. februar 1996. Også Interbrews COO Europe/Asia Pacific/Africa var til stede ved dette møde(111). Den 28. februar 1996, datoen for dette møde, refererede sidstnævnte i en telefonsamtale med Heinekens arbejdende bestyrelsesformand(112) eksplicit til eksistensen af en "ikke-angrebspagt i Belgien"(113).

(86) Et efterfølgende møde om tariffer finder sted den 24. april 1996. Til stede er generaldirektøren i Belgien, Interbrews direktør for food og Alken-Maes' generaldirektør og forvaltningschef(114). Alken-Maes har med hensyn til dette møde forklaret følgende(115):

"Under dette møde drøftede deltagerne fordelene ved en 'hierarkisk tarif', en mere gennemsigtig rabatpolitik og de logistiske aspekter af den nye tarifering. Alken-Maes viste sig at være fortaler for en åben logistisk tarif, mens Interbrew ikke ville anvende en gennemsigtig tarif over for alle sine kunder. Mødereferatet, der er udarbejdet af [Alken-Maes' forvaltningschef], angiver, at de to konkurrenter mente at måtte undersøge det 'juridiske aspekt' ud fra den antagelse, at de 'ville begynde sammen' den 1. januar 1997, og såfremt de to systemer 'lignede hinanden for meget'. Et internt dokument fra Alken-Maes af 6. maj om den nye tarifstruktur henviser ligeledes til drøftelserne med Interbrew.

Den 7. maj giver [generaldirektøren for Alken-Maes] [Alken-Maes' forvaltningschef] til opgave at tage kontakt med [Interbrews direktør for food] som følge af en aftale mellem [generaldirektøren for Alken-Maes] og [Interbrews generaldirektør i Belgien], på grundlag af hvilken sidstnævnte har opfordret Alken-Maes til at søge oplysninger om dets (NB: Interbrews) tarif. [Generaldirektøren for Alken-Maes] påpeger også over for [Alken-Maes' forvaltningschef], at han skal analysere Interbrews system, og at der ikke længere er behov for Martichoux's bistand, eftersom han vil bruge 'de samme rammer' og vil basere sig på Interbrews system."

(116).

(87) Af mødereferatet, som det er udarbejdet af Alken-Maes (se betragtning 86)(117), fremgår det, at den nye tarif, som Interbrew vil tage i anvendelse er opbygget af tre elementer (rabatformer): logistik, mængde og individuel (afhængig af den enkelte kunde). I den forbindelse ser der ud til at være overensstemmelse mellem parterne om nogle principper, som f.eks. at rabatten bør afhænge af mængden, og at indkøbsprisen for horeca-sektoren altid skal være den samme som eller lavere end [...] (rabat altid [...] % højere). Endvidere tales der om opdelingen af specialøl i kategorier (med rabatter for hver enkelt i stedet for en ensartet rabat for alle specialøl, der aftages). Danone har i sin reaktion på klagepunktsmeddelelsen henvist til, at det er et markedsfaktum, at indkøbspriser for ølforhandlerne altid skal være [...] % lavere end indkøbspriserne for detailhandelen, på grund af de ekstra tjenester ølforhandlerne yder til udskænkningsstederne. Interbrew bemærker herom i sin reaktion på klagepunktsmeddelelsen, at det princip, at indkøbsprisen altid skulle være den samme som eller lavere for ølforhandleren end [...]. [...].

(88) Et resultat af den ovennævnte aftale mellem Interbrew og Alken-Maes er mødet den 30. maj 1996 mellem Interbrews direktør for food og Alken-Maes' forvaltningschef i Mechelen(118). Under dette møde drøfter man de allerede omtalte tarifelementer og måden, hvorpå kunderne skulle informeres(119). [...].

(89) Flere dokumenter skal i tid placeres mellem mødet den 30. maj 1996 og det følgende (dokumenterede) møde den 29. juli 1996. I forbindelse med disse dokumenter har Alken-Maes forklaret følgende(120):

"Den 11. juni skriver Interbrew til alle sine kunder, herunder Alken-Maes, for at gøre dem opmærksom på indførelsen af de nye generelle betingelser og den nye tarif pr. 1. januar 1997. Et præsentationsnotat fra Martichoux af 26. juni henviser til kontakter mellem Alken-Maes og Interbrew og analyserer den holdning, som Alken-Maes må indtage i betragtning af Interbrews nye betingelser. Et internt notat fra Alken-Maes af 3. juli 1996, udarbejdet af [Alken-Maes' marketingdirektør], som vedrører fortjenesterne ved henholdsvis en 'franco'-tarif og en 'afhentnings'-tarif, henviser til en bemærkning fra [Interbrews direktør for food] vedrørende Interbrews nye tarif. Den 5. juli præsenterer Martichoux Alken-Maes for muligheden af at indføre en 'afhentningstarif'. ... Den 25. juli beslutter Alken-Maes ikke at indføre en 'basis-afhentningstarif', efter at den samme idé er afblæst af Interbrew."

(121)

(90) I mødet den 29. juli 1996 deltager Interbrews direktør for food og generaldirektør, Alken-Maes' marketingdirektør og forvaltningschef(122). Af Alken-Maes' notater fra dette møde fremgår det, at ikke alene den tidligere omtalte rabatstruktur har været genstand for drøftelse. Også overgangsordningen ved indførelsen af den nye betingelse er blevet drøftet: "garanti: ... skal være samme beløb i '97 som i '96 (i absolutte tal)"(123).

(91) Den 19. september 1996 beslutter Alken-Maes at indføre sit nye logistiske system pr. 1 juli 1997. Den 27. november 1996 beslutter Alken-Maes at informere om sit nye system ved hjælp af præsentationer, der organiseres med bistand fra Martichoux. I anledning af mødet den 19. september har Alken-Maes' forvaltningschef den 9. december 1996 telefonisk kontakt med Interbrews direktør for food om en række spørgsmål fra Alken-Maes vedrørende tarifundersøgelsen(124).

(92) Den 11. oktober 1996 sender Interbrews COO Europe/Asia Pacific/Africa en fax til et medlem af en af de familier, der har aktier i Interbrew. Emnet for faxen er bl.a. de daglige relationer med Danone/Kronenbourg/Alken-Maes(125): "Vi har nu i et år talt om konstruktiv konkurrence i Belgien. Grundlæggende er der ikke sket noget. Og sandsynligvis skal ansvaret herfor deles. Vi vil forsøge at genstarte denne proces i næste uge."(126).

4.3.2.5. Perioden 1997

(93) Resume

I 1997 ser det ud til, at kontaktintensiteten aftager, sandsynligvis fordi Interbrew har indført sine nye tariffer pr. 1. januar. I sidste ende begynder Alken-Maes, i modsætning til hvad der før var hensigten, med sine nye tariffer noget senere end Interbrew.

(94) Interbrews nye tariffer træder i kraft den 1. januar 1997(127).

(95) Interbrews COO Europe/Asia Pacific/Africa og dets generaldirektør i Belgien har den 17. april 1997 i Paris et møde med generaldirektøren for Danones øldivision og generaldirektøren for Alken-Maes(128).

(96) Den daværende generaldirektør for Interbrew har om dette møde den 17. april bl.a. forklaret følgende(129):"Der var topmøder ... som jeg ikke deltog i. Efterfølgende havde vi 'instruktionsmøder', som vi alle sammen deltog i (general-managers og managers for food og horeca), efter at møderne på højere niveau havde fundet sted. ... Mødet den 17/4/97 i Paris er blot ét af de instruktionsmøder med Danone ([generaldirektøren for Danones øldivision] var til stede for Danone). Vi ('Belgien' og 'Frankrig', men hver for sig) skulle rapportere om synergier. På dette møde gennemgik vi P& L (Profit & Loss (resultatopgørelsen) linje for linje, og vi undersøgte systematisk, hvordan vi kunne sænke udgifterne og øge rentabiliteten. Temaerne var følgende: (1) produktion; (2) fælles distributionsplatforme; (3) bonus på prisen før eller efter punktafgifter (dette var også et CBB-emne); (4) marketing og investeringer i reklamer ('share of voice'); (5) vækst på ølmarkedet og metoder til mængdeforøgelse, ...".

(97) Et internt notat fra Alken-Maes af 25. juni 1997 beskriver den faktiske anvendelse, af de tariffer, som Interbrew indførte pr. 1. januar 1997 og de konstaterede afvigelser derfra(130).

(98) I et andet internt notat af 4. august 1997 vurderer Alken-Maes situationen og henviser til eventuelle problemer med sammenslutningen af belgiske ølforhandlere, hvis disse skulle gå over til at indføre de nye tariffer(131).

(99) Ved brev af 1. september 1997 anmoder Interbrew sine kunder om at samarbejde om en evaluering af selskabets nye tariffer(132).

(100) I oktober 1997 beslutter Alken-Maes at indføre en ny logistisk tarif. Indtil november 1997 har Alken-Maes foretaget forsøg med de nye logistik- og salgstariffer(133). Alken-Maes' forvaltningschef har forklaret, at samarbejdet med Interbrew ophørte fra og med denne dato (november 1997)(134).

4.3.2.6. Perioden 1998

(101) Resume

I begyndelsen af 1998 finder der et møde sted mellem Interbrew og Alken-Maes, hvor der gøres status efter en række års samarbejde. I den forbindelse anføres det specifikt, hvad der er opnået siden gentlemanaftalen blev indgået i oktober 1994. Efter dette møde ser samarbejdet mellem Interbrew og Alken-Maes ud til at ophøre.

(102) Den 1. januar 1998 indfører Alken-Maes sine nye logistiktariffer. Pr. 1. januar 1999 begynder Alken-Maes med sine nye salgstariffer(135).

(103) Den 28. januar 1998 mødes Interbrews horeca-salgsdirektør i Belgien og Alken-Maes' nye salgsdirektør i Anderlecht. Emnet for samtalen er de historiske relationer mellem Interbrew og Alken-Maes(136). Måske var generaldirektøren i Belgien og Interbrews direktør for food også til stede ved den lejlighed(137).

(104) Notaterne fra Interbrews salgsdirektør i Belgien om denne samtale lyder som følger(138):

"1. Emner

1. organisationsplanlægning

2. aktuelle sager

>TABELPOSITION>

3. generelt

2. aktioner 12.10.94

- stop for dyre angreb

- reducering af uproduktive udgifter

- stimulering af ølforbruget

gennemført:

- rabatter på nettopriser

- PKB-anvendelse (NB: Publicitair Krediet Bon, se endvidere betragtning 147)

udredning af gamle tvister

tariffer

fælles anliggender

- vedligeholdelse af udskænkningsinstallationer

respekt for hinandens forpligtelser

ikke-angrebspagt

- standardisering af emballage

ikke gennemført

- regulering af investeringer

- andre aktørers deltagelse

- udvendige reklamer

horeca-målsætninger

'overholdelse af forpligtelser og leverancerettigheder

regulering af investeringer

holdning/aktioner i forhold til praksis hos små bryggerier og handelsmærker ...'

(139)

3. horeca-forhandlinger

- 3 × årligt formel forhandling med dagsorden

- direkte kontakt om tunge sager og konkurrence på nationale kunder ...".

(105) Den person, der på det tidspunkt var Interbrews salgsdirektør for horeca-sektoren i Belgien, har forklaret desangående(140):"Det aktstykke, der er dateret 28/01/98, er mine notater om et møde ... med [...], AM's nye salgsdirektør (horeca og food). Han vidste åbenbart intet om fortiden. Jeg havde derefter ingen som helst kontakt med AM, og der kom intet ud af det møde. Hverken AM eller vi var i 1998 endnu sat under pres ovenfra, og der skete således ikke mere."

Den person, der var til stede på vegne af Alken-Maes ved det møde, skriver herom(141):"Som De ved, har jeg altid været forsigtig og skeptisk over for den største konkurrent til Alken-Maes. De få citerede samtaler har for øvrigt ikke ført til et eneste konkret resultat."

4.3.3. Beskrivelse af de faktiske omstændigheder - supplerende forklaringer

(106) Foruden de faktiske omstændigheder, der kan relateres direkte til bestemte møder eller begivenheder, har såvel Interbrew, og en række (tidligere) medarbejdere i Interbrew, der har spillet en vigtig rolle, som Alken-Maes afgivet mere generelle forklaringer om, hvad der foregik i perioden 1992-1998.

4.3.3.1. Individuelle forklaringer

(107) Interbrews generaldirektør i Belgien, senere COO Europe/Asia Pacific/Africa, forklarede(142):

"Der var ganske rigtigt regelmæssige kontakter og møder mellem ITW og AM/Kronenbourg/Danone. ITW's hensigt var at skabe goodwill for Danone med henblik på en fusion og/eller overtagelse af dets ølaktiviteter. Strategien går ud på at snakke, at snakke meget og at aftale foranstaltninger, hvorved man kan skabe fælles værdi.

...

Foranstaltninger til at holde aggression/udgiftseksplosion i ave ('Université de Lille').

Initiativet kom fra AM og således fra Danone. Man ønskede i Belgien en vis balance med Frankrig, hvor ITW stod meget svagt. Der foregik tydeligvis en afpresning over for Frankrig. Vi frygtede gengældelsesforanstaltninger i Frankrig. Derfor ville vi også strukturelt afskære 'forbindelsen' til Frankrig ved at frigøre AM fra Danone. Spørgsmålet var: hvilke foranstaltninger kunne vi iværksætte for at holde udgiftseksplosionen i ave:

- Investeringer i caféer

- Salgsfremstød inden for food.

Dette blev fulgt op af de kommercielle tjenester, hver med sin modpol. Vi mødtes hver anden måned for at drøfte de fremskridt, der blev gjort i disse sager.

Vi opnåede ganske få resultater.

I Horeca har der været aftaler om de 'nationale kunder' og om begrænsning af investeringerne, men det er aldrig lykkedes [horeca-salgsdirektør i Belgien] at gennemføre disse ... .

I food blev priserne fastsat af ([direktøren for food, senere Interbrews generaldirektør i Belgien] med [Alken-Maes' marketingdirektør]), men heller ikke disse aftaler blev overholdt ... .

Hvad angår tarifferne, har jeg ikke personligt fulgt op på dem. Jeg ved, at der har været forhandlinger. Meningen var på et vist tidspunkt at gøre det sammen med AM, men de blev ikke færdige. ITW gik så videre, og AM fulgte efter. ...".

(108) Interbrews salgsdirektør for horeca i Belgien forklarede(143):"Udtrykket 'Université de Lille' stod oprindelig for en markedsadfærd, hvor vi skulle opføre os som 'gentlemen'. Konkurrere, men uden at overdrive. Meget senere har det haft den betydning at bevare balancen mellem markedsforholdene i Belgien og det, der skete i Frankrig."

(109) Interbrews direktør for food, senere generaldirektør i Belgien forklarede(144):

"Hvad angår gennemførelserne, har vi gjort meget i food, meget mere end i horeca, hvor der i virkeligheden er sket meget lidt eller slet intet.

I food blev der truffet aftaler om:

- Rabatter til forbrugerne i forbindelse med salgsfremstød (f.eks. 5+1 gratis)

- Salgsmæssige anliggender (f.eks. kuponværdien ved demonstrationer)

- Brochurefrekvens (f.eks. max. 10 brochurer hos GIB, for øl i kasser).

[Alken-Maes' marketingdirektør] talte også en hel del om standardisering af emballage (fælles ansvar for standardiseringsprojektet i CBB).

Det forhindrede ikke, at vi også var meget prisaggressive, og at der også, navnlig fra 1994, var tale om en kraftig konkurrence. Nielsen-statistikkerne beviser dette. ...".

Og i svaret på en begæring om yderligere oplysninger, præciserer han(145):

"I perioden (foråret '96) ... søgte vi mulige bedre anvendelser af vores kommercielle midler med henblik på atter at øge vores ølvolumen.

Konkrete aftaler:

- Ved et salgsfremstød for en 'multi-pack' (f.eks. 6 flasker i en clips) begrænser vi os til 5+1 gratis i stedet for 4+2 [...]. For specialøllene var minimum 3+1 (4-clips)

- Ved demonstrationer og smagninger af vores produkter i supermarkeder og lavprisvarehuse i weekenderne (åbninger, fødselsdage) skulle vi begrænse os til at udlevere en værdikupon på 30 BEF (= fratrækkes ved kassen) ...

- I samme ånd blev der også pålagt mere disciplin vedrørende investeringerne i indlæg i omdelte reklamer og den minimale brochurepris ved salgsfremstød (ikke for hyldepriser) ... . [...]. Desuden tilstræbte man, at de allerede aggressive brochurepriser ved salgsfremstød (op til 249 BEF for Maes) ikke dalede yderligere, og at man fik en minimum-brochurepris ved salgsfremstød fra vores kunder."

(110) Direktøren for food, tidligere aktiv i Interbrews afdeling for direkte distribution i Belgien forklarede(146):"Jeg blev klar over, at der regelmæssigt blev ført samtaler med Alken-Maes, og at man regelmæssigt ringede til hinanden. På mit spørgsmål, om dette nu også var lovligt, oplyste [Interbrews generaldirektør i Belgien] mig om, at dette ikke var et problem. Desuden fik jeg at vide, at dette passede ind i bredere belgisk-fransk sammenhæng ...."

Og i svaret på en begæring om yderligere oplysninger, med overskriften "Samordning af food-plan med hensyn til fremstødsmæssigt pres"(147) hedder det:"Som det allerede tidligere er oplyst, drejede det sig her om trykning af brochurer (dvs. antal brochurer pr. periode), prisniveau i salgsfremstød og antallet af 'gadgets'. Ud fra hukommelsen, og så vidt jeg ved, drejede det sig i '96 om salgsfremstødspris. I '97 om antallet af brochurer, prisniveauer og 'gadgets'."

4.3.3.2. Generelle forklaringer

(111) Interbrew har indrømmet eksistensen af følgende fremgangsmåder(148):

"Samordning med BSN (senere Danone) og/eller Kronenbourg om den konkurrencemæssige adfærd og samarbejde på det belgiske marked fra omkring marts 1993 til januar 1998 ... inklusive:

- samordnede foranstaltninger i horeca-sektoren (reducering af uproduktive investeringer, reducering af reklameudgifter, fadølsservice ...

- respekt for hinandens eksklusive leveringsaftaler

- markedsdeling med hensyn til nationale kunder

- aftaler om salgsfremstød i detailhandelen

- udveksling af oplysninger om strukturen i det nye tarifsystem (1996)."

(149).

(112) Alken-Maes har anført, at de i slutningen af 1994 var inddraget i(150):"en ikke-angrebspagt, reducering af kommercielle investeringer i horeca-sektoren og udvendige reklamer, samt en samordning af tariffer. Den korrekte gennemførelse af aftalen skal have været genstand for en procedure med regelmæssige konsultationer mellem lederne af de to virksomheder."(151).

"Der har fundet en lang række møder sted mellem Alken-Maes' medarbejdere, navnlig [generaldirektøren], befuldmægtiget administrator mellem 1992 og 1998, og medarbejdere i Interbrew, navnlig [de respektive generaldirektører], hvor distributionen og salget af øl i Belgien har været genstand for samordning."(152).

4.4. Den gensidige udveksling af oplysninger mellem Interbrew og Alken-Maes

(113) Resume

Det fremgår af en lang række dokumenter, at Interbrew og Alken-Maes udvekslede detaljerede salgsoplysninger på månedlig basis(153). Alken-Maes og medarbejdere fra Interbrew har forklaret, at denne udveksling startede på Interbrews initiativ(154). Ifølge både Interbrew og Alken-Maes startede denne udveksling af oplysninger i hvert fald i slutningen af 1991 på basis af en mundtlig aftale. De dertil udpegede kontaktpersoner hos Alken-Maes og Interbrew videregav oplysningerne til hinanden telefonisk(155). Det system til udveksling af oplysninger, der fandtes mellem Interbrew og Alken-Maes var nyttigt ved gennemførelsen af de ovenfor (i afsnit 4.3) beskrevne aftaler.

(114) Det er ikke klart, hvornår udvekslingen af oplysninger præcis startede. Forklaringerne herom divergerer. Skønt nogle få forklaringer tyder på, at udvekslingen allerede startede i 1989(156), er Kommissionen i besiddelse af beviser for, at udvekslingen af oplysninger i hvert fald startede i slutningen af 1991. Ifølge Interbrew har dette været i december 1991, ifølge Alken-Maes i november 1991. Den første udveksling af oplysninger vedrører udviklingen af det samlede salg (horeca og food tilsammen) af pilsner og alkoholfri øl ("n.a.") i procent i november og oktober 1991(157).

(115) Fra april 1992 bliver også salget i volumen (og ikke længere blot udviklingerne i procent) udvekslet for pilsner, alkoholfri øl og alkoholsvage (light) øl. Salget opdeles desuden efter distributionskanal og emballageform (hhv. "food" (detailhandel) og "trad." (horeca) og "barrels" (fade) og "others" (øvrige emballageformer). Den 22. april 1992 udbredes således oplysningerne om marts 1992 inden for Interbrew(158). Så bliver også de historiske salgsdata for 1991 videregivet(159).

(116) I hvert fald fra oktober 1992 udveksles der hver måned oplysninger om salget i volumen i alle segmenter(160). Data for september 1992 meddeles internt hos Interbrew den 15. oktober(161). Denne periode på ca. 2 ugers tidsforskel mellem slutningen af måneden og udveksling af oplysninger om denne måned, håndhæves til afslutningen på udvekslingen af oplysninger(162).

(117) Fra april 1994 omfatter tallene fra Interbrew ikke længere de mængder, der er produceret af Interbrew på licens og solgt gennem tredjemand (det vedrører her mærkerne Carlsberg og Tuborg)(163).

(118) Fra 1997 skelnes der i dataene mellem bryggeriernes egne mærker og de af dem producerede distributionsmærker (handelsmærker)(164).

(119) Mandag den 8. september 1997 finder et møde sted mellem Alken-Maes' forvaltningschef og Interbrews marketing information manager og en anden marketingmedarbejder, hvor udvekslingen af oplysninger bliver drøftet(165). Alken-Maes har forklaret følgende om dette møde(166):"... den 8. september 1997 havde [Alken-Maes' forvaltningschef] på anmodning fra [generaldirektøren for Alken-Maes] et møde med [Interbrews marketing information manager og en anden marketingmedarbejder] på restaurant Le Roi d'Espagne i Bruxelles med henblik på at undersøge, hvorledes man bedst kan tage højde for salget af handelsmærkeøl i de statistiske data, som hver måned udveksles mellem Interbrew og Alken-Maes. Under mødet diskuterede man også den generelle segmentering af dataene. Ifølge [Alken-Maes' forvaltningschef] fulgte dette møde efter Interbrews indtræden i segmentet for produktion af handelsmærkeøl. Interbrew ønskede at kunne følge udviklingen af virksomhedens andel i salget inden for dette segment, hvor man mente at kunne opnå den samme markedsandel som for salget af øl under egne mærker."(167).

(120) Det fremgår af forskellige dokumenter, at der nogle gange har været telefonisk kontakt om en mere effektiv udveksling af oplysninger(168). Således drøftede man i begyndelsen af 1999 en yderligere opdeling af pilsnertallene efter emballagetype. Til at begynde med opnås der enighed herom mellem Interbrews og Alken-Maes' salgsdirektører. Denne mundtlige aftale blev imidlertid aldrig gennemført.

(121) Ved brev af 5. november 1999 meddelte Alken-Maes Interbrew: "at vi den 27. oktober 1999 har besluttet at sætte en stopper for meddelelsen af vores månedlige salgstal"(169).

(122) Interbrews forhenværende generaldirektør i Belgien har bl.a. forklaret følgende om udvekslingen af oplysninger(170):"Så vidt jeg husker, blev dette system igangsat af [den daværende generaldirektør i Belgien] i 1992. ... Formålet var at få hurtigere og mere nøjagtige oplysninger for såvel horeca som food. ... Der var ganske vist andre statistikker på markedet, men de var mindre pålidelige og også mere langsommelige. ... Der var også de statistikker, vi modtog fra CBB. Disse var imidlertid meget mere langsommelige, for de var kun kvartårlige. Tallene blev aldrig som sådan diskuteret med AM. Dog blev der fra tid til anden givet en generel kommentar til tendensen. Dette faldt inden for rammerne af aftalen [Danones 'président directeur général'] om, at vi havde interesse i at foretage en 'rolig tilgang' til markedet. Vi så derfor på disse data for at spørge os selv, hvorfor ITW klarede sig godt på et bestemt område og AM mindre godt osv. ...".

(123) Foranlediget af mere uddybende spørgsmål, som Kommissionen pr. fax af 21. januar 2000 stillede Interbrew(171), er denne forklaring uddybet som følger(172). Som svar på spørgsmålet, om udvekslingen af oplysninger blev brugt til at kontrollere, at aftaler med Alken-Maes blev opfyldt, lød svaret:"Nej. Skønt Kronenbourg havde anmodet om det, var der ikke truffet aftaler om markedsandele. Derfor var kontrol ikke nødvendig. Når der blev fremsat kommentarer indebar det da heller ikke, at der blev givet interne instrukser på grundlag af tallene. Det drejede sig om kommentarer til tallene. Disse blev imidlertid aldrig sat i forbindelse med aktioner".

(124) Interbrews direktør for food, senere generaldirektør i Belgien, har bl.a. forklaret(173):"Jeg havde kendskab til systemet med udveksling mellem ITW og AM. Vi holdt øje med det, for det var praktisk og hurtigt. ... Vi bearbejdede oplysningerne så detaljeret som muligt for at have en god 'market intelligence'. Vi kendte vores markedsandel i Belgien ned til en tiendedel point. De oplysninger, vi fik, var meget betydningsfulde. Vi kiggede først på disse oplysninger, så på CBB og derefter på Nielsen (hvor det fandtes). Vi brugte navnlig disse dokumenter til en vurdering af markedet. Disse oplysninger har imidlertid ikke påvirket nogen beslutninger. Den store konkurrent var ikke AM, men handelsmærkerne. ...".

(125) Interbrew har anført(174), at man erkender eksistensen af "udvekslingen af oplysninger med Alken-Maes: samlede salgsmængder på det belgiske marked (december 1991; månedlig udveksling af volumener for pilsner og alkoholfri øl (fra begyndelsen af 1992). Fra oktober 1992 til og med november 1999: månedlig udveksling af oplysninger om alle segmenter (volumener)"(175).

4.5. CBB-møderne

(126) Resume

I perioden fra oktober 1990 til juni 1997 fandt der en lang række møder sted i arbejdsgrupper, hvor medlemmerne af CBB drøftede tarifstrukturen og andre kollektive foranstaltninger. Her drejer det sig navnlig om møder i arbejdsgruppen "Tarifstruktur" også kaldet "Prisstruktur", og de respektive opfølgere dertil, nemlig arbejdsgruppen "Visie 2000" og udvalget "Markedspolitik". I arbejdsgruppen "Visie 2000", udvalget "Markedspolitik" og de dertil hørende underudvalg spiller Interbrew og Alken-Maes en fremtrædende rolle.

(127) Indtil august 1993 foregår der diverse drøftelser i CBB's arbejdsgruppe "Prisstruktur" eller "Tarifstruktur". Arbejdsgruppen mødes i 1990 og 1991 ca. ti gange. I 1992 og første halvdel af 1993 synes arbejdsgruppens aktiviteter at være aftaget(176). En medarbejder i Interbrew er det meste af tiden formand for arbejdsgruppen. Alken-Maes repræsenteres i arbejdsgruppen af en salgsdirektør(177).

(128) Fra og med mødet den 4. august 1993 kaldes arbejdsgruppen "Prisstruktur" for "Visie 2000". Arbejdsgruppen består af Interbrews direktør for food, to medarbejdere fra Alken-Maes, salgsdirektøren i Haacht og en medarbejder fra CBB(178). Under dette første møde under det nye navn taler man om harmonisering af de eksisterende tarifstrukturer for leveringer til detailhandelen i og uden for Belgien. For horeca-sektoren aftaler man at foretage rabatberegningen på samme måde som for detailhandelen(179).

(129) På arbejdsgruppens møde den 15. oktober 1993 spekulerer man over en undersøgelse, der skal udføres med bl.a. følgende målsætninger: "at få indsigt i den eventuelle fremtidige kommercielle udvikling af ølforhandlerstrukturen og horeca-sektoren" og "at studere ad hoc-problemer: - parallelimport ..."(180). I CBB-dokumenter af 9. og 12. november 1993 beskrives senere opstillinger af projektet "Scenario 2000". Som kontekst nævnes bl.a.:

"2. Åbning af EU-grænserne.

Resultat:

- ændring af prisstrukturen

- parallelimport

- udenlandsk indblanding

3. Professionelle forskelle - sammenligning af Belgien med vores nabolande (Nederlandene og Frankrig).

Som målsætning for projektet nævnes bl.a. 'Indsigt i den nuværende og fremtidige udvikling af ølhandelen og horeca-sektoren i Belgien med henblik på som bryggerier at kunne opbygge vores handelsstrategi på mellemlang sigt.'"(181).

(130) Projektet bliver til sidst udført af Arthur D. Little på bestilling fra CBB. I undersøgelsen "Scenario 2000" bliver det belgiske marked sammenlignet med det nederlandske og det franske bl.a. på tarifområdet, distributionssystemerne, investeringerne i horeca-sektoren og de belgiske, nederlandske og franske ølforhandleres overskudsmarginer(182).

(131) Arbejdsgruppen "Visie 2000" følger projektet. Den 17. januar(183), den 22. februar(184), den 24. maj(185) og den 25. august 1994(186) finder der i den forbindelse møder sted i arbejdsgruppen.

(132) I referatet fra CBB's bestyrelse af 21. september 1994 står der under overskriften "Visie 2000": "Formanden minder om, at Rådet i forbindelse med åbning af grænserne og i betragtning af parallelhandelens tiltagen, har besluttet at give Arthur D. Little til opgave at udarbejde en rapport om prisstrukturen i Belgien og vores nabolande ..."(187) Den 26. oktober 1994 drøftes rapporten fra Arthur D. Little nærmere i CBB's bestyrelse(188).

(133) Af diverse dokumenter fremgår det, at Interbrew og Alken-Maes, i forbindelse med de bilaterale kontakter mellem dem, gjorde fælles sag og så fordelene ved at iværksætte visse initiativer inden for CBB. I et internt dokument fra Interbrew, hvori der refereres fra et møde med Alken-Maes den 29. august 1994 fastslås det(189):"... 3. Vi blev enige om, at drøftelsen i CBB om Arthur D. Little's Horeca 2000-projekt kan være et godt forum til undersøgelse af metoder og midler til at reducere driftsudgifterne ved handel med horeca ... ."(190).

(134) Også i flere andre dokumenter, der navnlig vedrører aftalerne mellem Interbrew og Alken-Maes, henvises der til mulighederne for, at de to bryggerier realiserer en del af deres fælles målsætninger og aftaler gennem CBB(191).

(135) Slutresultaterne af "Scenario 2000"-undersøgelsen fremlægges den 22. november 1994 for CBB af Arthur D. Little(192).

(136) Arbejdsgruppen mødes atter den 12. december 1994. Nu bliver rapporten brugt som udgangspunkt for yderligere drøftelser. Blandet andet behandles den rolle, som de forskellige aktører i distributionskæden spiller, og den dertil hørende belønning/tarifstruktur såvel som de investeringer i salgsfremstødsmateriale i horeca-salgsstederne, der burde være baseret på fadølssalget(193).

(137) Arbejdsgruppen "Visie 2000" mødes den 17.(194) og den 31. januar 1995. På det sidste af disse to møder oprettes forskellige underudvalg, der skal beskæftige sig med cirka seks konkrete anliggender, herunder(195):

"...

4. Investeringer i reklameartikler: (glas og papbrikker)

(formand: [Alken-Maes' horeca-manager])

Mål:

- forhindring af konkurrence på dette område

- harmonisering

5. Forvaltning af franco/afhentnings-tariffer:

(formand: [generaldirektøren for Alken-Maes])

Mål:

- situationen i tilgrænsende lande

- 'afslutning' af de logistiske godtgørelser

- fastsættelse af normer for transportører

6. Investeringer i salgsstederne:

(formænd: [Interbrews salgsdirektør for horeca i Belgien og Alken-Maes' horeca-manager ])

Mål:

- konkrete anbefalinger

- problemer og muligheder"

(196).

(138) Et mere alment dokument med titlen "Visie" rundsendes den 25. januar til debat på mødet den 15. februar. Som målsætninger for arbejdsgruppen nævnes(197):

"Fastlæggelse af den rolle, som hvert led i distributionskæden, skal spille

Fastlæggelse af rammer, som giver hver enkelt partner den korrekte godtgørelse i forhold til den pågældendes faktiske rolle ..."

(198).

(139) Inden for rammerne af underudvalg 5, som generaldirektøren for Alken-Maes er formand for, bliver der den 16. februar 1995, kort efter det i betragtning 138 omtalte møde i arbejdsgruppen den 15. februar 1995, udsendt et spørgeskema til Interbrew, Alken-Maes, Haacht, Palm, Silly og Moortgat om den logistiske situation i bryggerierne(199).

(140) Underudvalg 6, "Investeringer i salgssteder", genoptager den undersøgelse, der i sin tid blev påbegyndt af arbejdsgruppen "Prisstruktur" med henblik på harmoniseringen af investeringerne i horeca-sektoren. I den forbindelse inddrages konsulentfirmaet Opdebeeck(200).

(141) Den 30. marts 1995 finder endnu et møde sted i arbejdsgruppen "Visie 2000". Af rapporten fra underudvalget fremgår det bl.a., at planerne for underudvalg 4 (Investeringer i reklameartikler) bliver mere konkrete, og at aktiviteterne i underudvalg 5 midlertidigt suspenderes for at give medlemmerne lejlighed til at tænke nærmere efter(201).

(142) Resultaterne af aktiviteterne i "Visie 2000" drøftes på et møde den 18. april 1995, hvor Interbrews generaldirektør i Belgien, horeca-salgsdirektøren i Belgien og direktøren for food og Alken-Maes' generaldirektør, horeca-manager og food-manager er til stede(202).

(143) Den 7. juli 1995 er der på ny et møde i arbejdsgruppen "Visie 2000"(203). På dette møde underskrives konklusionerne fra underudvalg 4 (Investeringer i reklameartikler) af den samlede arbejdsgruppe. Den vigtigste konklusion er, at bryggerierne bør anvende et normeret beløb på 60 BEF pr. hektoliter til investeringer. Aktiviteterne i underudvalg 5 (Forvaltning af franco/afhentnings-tariffer) er stadig suspenderet. I underudvalg 6 (Investeringer i salgsstederne) er der enighed om, at udgangspunktet er fælles rationalisering af investeringerne, men der er uenighed om den procedure, der skal følges.

(144) Som noget nyt overvejer man også at begrænse udvendige reklamer. Til det formål nedsættes et særskilt underudvalg under formandskab af generaldirektøren for Alken-Maes. I referatet er medtaget følgende bemærkning: "De foranstaltninger, som er gengivet i dette dokument, kan kun iværksættes under forbehold af overensstemmelse med belgisk og europæisk lovgivning"(204).

(145) I juli 1995 modtager Alken-Maes en kopi af et præsentationsnotat fra Interbrews direktør for food til CBB angående Interbrews nye kommercielle politik(205). Deri forklares Interbrews aktuelle prisstruktur og ulemperne derved, og det konkluderes, at en ny tarifstruktur er nødvendig. Formålet med forslaget er at opnå "priskonkurrence på et højere niveau". Der henvises endvidere til, at en grundforudsætning for succes er, at "alle belgiske ølleverandører arbejder på samme måde (CBB)".

(146) Ifølge en forklaring fra Interbrews daværende direktør for food, daterer det under betragtning 145 notat fra 8. december 1994, og det er også efter drøftelse med kunder forelagt medlemmerne af CBB. Ad denne vej har notatet yderligere tjent som grundlag for diverse drøftelser i (blandt andet) udvalgene under CBB(206).

(147) På mødet i udvalget "Markedspolitik" den 9. januar 1996 bekræftes det af medlemmerne, at leveringen af reklamemateriale fastsættes på basis af antallet af hektoliter, uden skelnen mellem pilsner og specialøl, og at et forslag vil være klar i slutningen af februar(207). Interbrews daværende horeca-salgsdirektør i Belgien forklarede desangående(208):"... Der blev tildelt et antal point pr. hl eller pr. fad. Dette gav så en proportional ret til reklamemateriale. Det blev også drøftet i CBB. ...".

Navnet på dette system var "PKB", hvilket står for "Publicitair Krediet Bon".

(148) Det følgende møde finder sted den 12. marts 1996. På dette møde bliver det klart, at bryggeriet Haacht ikke længere ønsker at diskutere investeringer i salgsstederne og udvikling af en ensartet beregningsmetode herfor. Vedrørende arbejdsgruppen om udvendige reklamer udtrykkes i udvalgets rapport ønsket om på ny at starte denne på grund af muligheden for at skabe effektivitet(209).

(149) På mødet den 23. maj 1996 gennemgår man på ny status quo i alle arbejdsgrupper(210).

(150) Den 9. september 1996 holder CBB-udvalget "Markedspolitik" på ny møde. På dette møde udarbejdes en oversigt over fremskridtene i de forskellige arbejdsgrupper. Med hensyn til underudvalget "Investeringer i salgsstederne" fremgår det, at kun to af de oprindelige seks deltagende bryggerier er parat til at fortsætte aktiviteterne. Det vides ikke, hvilke bryggerier det her drejer sig om. I betragtning af forhistorien er det sandsynligt, at det her drejer sig om Interbrew og Alken-Maes. Man stiller det spørgsmål, om der stadig er interesse for arbejdsgruppen, eller om denne bør opløses. Med hensyn til underudvalget "Investeringer i reklamemateriale" bemærkes det, at projektet allerede har været forelagt CBB's bestyrelse, og at det allerede kan gå i gang senest den 1. januar 1997. Det underudvalg, der beskæftiger sig med udvendige reklamer meddeler, at det ville komme med konkrete forslag på det følgende møde(211).

(151) På mødet i CBB's bestyrelse den 18. september 1996 bliver fremskridtene i udvalget "Markedspolitik" indgående drøftet(212).

(152) På mødet den 14. november 1996 bliver fremskridtene i de forskellige arbejdsgrupper på ny drøftet at udvalget "Markedspolitik"(213).

(153) På udvalgets møde den 5. februar 1997 drøftes bl.a. de andre forslag vedrørende investeringer i udvendige reklamer nærmere. Meningen er at nå frem til fælles normer(214).

(154) Den 13. maj 1997 holdes det sidste møde i udvalget "Markedspolitik", som man har materiale fra. På mødet meddeles det, at der er truffet den beslutning med hensyn til investeringer i reklamemateriale, at Alken-Maes den 1. juli 1997 skal sende et brev til café-indehaverne, og at de andre bryggerier skal følge efter. Derefter er det ifølge deltagerne ikke længere nødvendigt at sætte det punkt på dagsordenen.

(155) Med hensyn til de spørgsmål, der er behandlet i de arbejdsgrupper, der beskæftiger sig med investeringer i salgsstederne og udvendige reklamer, fastslås det, at der ikke kan opnås enstemmighed(215).

4.6. Handelsmærkemøderne(216)

(156) Resume

Der har fundet en række møder sted, hvor man bl.a. har drøftet markedssituationen med hensyn til handelsmærkeøl i Belgien, og hvor man har udvekslet oplysninger. Ingen af deltagerne bestrider, at der har fundet møder sted. Med hensyn til dataene er der imidlertid fremlagt modstridende data. De kan da heller ikke med absolut sikkerhed fastslås. Heller ikke med hensyn til det præcise antal møder er der sikkerhed, men det er i hvert fald ikke mindre end de nedenstående fire(217).

>TABELPOSITION>

(157) Interbrews daværende direktør for food, i mellemtiden generaldirektøren i Belgien, som på det tidspunkt var til stede ved møderne, har forklaret følgende om disse møder(218):"Der var også møder mellem handelsmærkebryggerier. Dette på initiativ af [Interbrews generaldirektør i Belgien] og [generaldirektøren for Alken-Maes]."

"Det første møde fandt sted på Holiday Inn i Diegem den 9. oktober 1997, dette skete efter instrukser fra [Interbrews generaldirektør i Belgien]. ... Møderne havde til formål at kortlægge handelsmærkemarkedet for øl i Belgien. Følgende data blev opgivet (eksempel) (NB: herefter følger fiktiv tabel med overskrifterne): Produkt, Mængde, Kunde, Kontrakttype, bryggeri, pris. Jeg er ikke sikker på, om den sidste søjle faktisk blev udvekslet, det var i hvert fald meningen. Formålet var, at man ikke startede en priskrig mellem de fire ovennævnte bryggerier i forbindelse med afgivelse af tilbud. Det bryggeri, der havde kontrakten, gav et tilbud, de andre gav et højere tilbud. ... Eftersom forhandlingerne blev bragt til ophør, er der ikke foregået justeringer, bortset fra at Interbrew undlod at byde på én (1) Aldi-kontrakt. Aldi-kontrakten var hos et af de andre bryggerier, Martens, så vidt jeg husker".

"På opfordring af [managing director hos Martens], der også har volumener i Nederlandene, blev der arrangeret et møde med de 4 belgiske bryggerier og med 2 nederlandske bryggerier, ... . [Managing director hos Martens] var kun parat til at forhandle videre i Belgien, hvis det samme skete for andre markeder, hvor Martens leverede handelsmærker nemlig Nederlandene og Tyskland. Interbrew Belgium handlede her som mellemmand ... ."

"Hele sagen blev standset, fordi deltagerne fandt den for farlig."

(158) Både Alken-Maes, Haacht og Martens har anført, at anledningen til mødet var triagegodtgørelse (dvs. godtgørelse til detailhandelen for håndtering af tomme ølflasker i kasser), og samtidig, ifølge Haacht, den stigende betydning af distributionsmærkerne og stordistributionens dominerende stilling(219).

(159) Haacht erklærer:"Prisforskellen mellem A-mærkerne og handelsmærkerne blev ... større og større, og en udveksling af tanker om denne tingenes udvikling med nogle få bryggerier i Benelux trængte sig på".

Med hensyn til møderne i Nederlandene:"... vi var ikke aktive på det nederlandske marked og derfor ikke virkelig interesserede"(220).

"Der blev udvekslet oplysninger om kunder, emballage og mængder. ... Konklusionen af disse møder, nemlig at indtage en mere beslutsom holdning vedrørende de allerede lave, opgivne priser, blev imidlertid ikke realiseret, eftersom den nedadgående prisspiral ikke blev standset."

(160) Ifølge forklaringer afgivet af Alken-Maes(221) har "hver enkelt deltager selv taget mængder, produkttyper og producenter ad notam. Hvad angår det nederlandske marked, har man afvist enhver udveksling af oplysninger." Med hensyn til det sidste af de fire møder: "Der blev talt om udviklingen på markedet for distributionsmærker i de store varehuskæder. Jeg (NB: salgsdirektøren for Alken-Maes(222)) husker fra dette møde, at der herskede stor mistillid mellem de forskellige firmaer. Min personlige konklusion var da også, at dette møde var nyttesløst."

(161) Interbrew erkendte(223) at have været part i en "aftale om prisniveauet og om markedsopdelingen på handelsmærkemarkedet (1997-1998)"(224).

5. PARTERNES SKRIFTLIGE BEMÆRKNINGER TIL KLAGEPUNKTSMEDDELELSEN

5.1. Danone og Alken-Maes

(162) Danone fremsatte i sin skriftlige reaktion på klagepunktsmeddelelsen bl.a. følgende bemærkninger. Alken-Maes meddelte sin tilslutning til Danones synspunkt.

5.1.1. De bilaterale aftaler mellem Interbrew og Alken-Maes

(163) Den formodede forbindelse med det franske marked

Danone påpeger først og fremmest den omstændighed, at Kommissionen, uden at det fremgår af sagens akter, at der i den pågældende periode er foretaget en undersøgelse af situationen på det franske marked, går ud fra, at Interbrew blev truet af Danone i Frankrig. Dette ville være et brud på Danones ret til forsvar.

(164) I denne forbindelse afviser Danone i hvert tilfælde, at virksomheden i 1994 krævede af Interbrew, at det overdrog 500000 hl til Alken-Maes under truslen om, at det ellers ville gøre livet besværligt for Interbrew på det franske marked (se betragtning 53). Danone henviser til, at denne påstand udelukkende er baseret på forklaringen fra 2000 afgivet af Interbrews medarbejdere (se betragtning 54). Det skulle ikke fremgå af nogen dokumenter fra 1994, at der var tale om et sådant krav eller en sådan trussel. Beviskraften i dokumentet fra Heineken, hvori dette krav fra Danone skulle være bekræftet (se betragtning 55), er ifølge Danone tvivlsom, i betragtning af at dokumentets forfatter og kontekst ikke tydeligt fremgår.

(165) At der ikke har været fremsat en trussel, fremgår ifølge Danone også af den omstændighed, at Kronenbourg ikke var i stand til at fortrænge Interbrew fra markedet. Desuden var Interbrews specialøl, navnlig Leffe og Hoegaarden, af stor betydning i Frankrig. Danone henviser til, at det i 1994 øvede pres på Alken-Maes om at føre en aggressiv handelspolitik i Belgien (se betragtning 58), hvilket ifølge Danone viser, at de optrådte som konkurrenter. Danone henviser til, at det netop var i Interbrews interesse at bevare sin dominerende stilling på det belgiske marked (se betragtning 167 nedenfor).

(166) Danone hævder, at en repræsentant for Danone på mødet den 11. maj 1994 sagde til Interbrew, at Interbrew måtte sætte en stopper for misbruget af sin stilling i Belgien (se betragtning 167 nedenfor), da man ellers i Frankrig måtte indtage en skrappere holdning til Interbrew. Hermed sigtede man til parallelimporten fra Frankrig til Belgien og en streng anvendelse af de franske distributionskontrakter (på det tidspunkt tolererede man ifølge Danone Interbrews specialøl på udskænkningssteder, der havde en eksklusiv kontrakt med Kronenbourg). Tallet 500000 hl øl blev nævnt af Alken-Maes på et møde med Interbrew, der fandt sted som følge af Alken-Maes' aggressive politik. Med det tal sigtede man til den ekstra mængde, som Alken-Maes havde behov for, hvis det skulle give overskud. Der var således ikke tale om et krav om, at Interbrew skulle overdrage denne mængde til Alken-Maes. Ifølge Danone var det Interbrew, der på mødet den 11. maj 1994 ville tale med Danone om en styrkelse af virksomhedens position på det franske marked og således ville skabe en forbindelse mellem det belgiske og det franske marked. Interbrew ville styrke sin stilling i Frankrig ved overtagelse af (dele) af Danones øldivision og ved en god distribution af specialøllene. Danones mål på mødet den 11. maj 1994 var kun at præsentere den nye generaldirektør for øldivisionen.

(167) Underkendelse af Interbrews misbrug af dominerende stilling på det belgiske marked

For det andet må der ifølge Danone tages højde for Interbrews dominerende stilling på det belgiske marked. Danone henviser til, at Interbrew i Belgien ikke alene har en markedsandel på 56 %, men også råder over de mest kendte ølmærker: i seks af de otte ølsegmenter er den bedst solgte øl et af Interbrews mærker. Desuden har Interbrew siden 1990 styrket sin stilling på horeca-markedet ved overtagelse af ølforhandlere, med det resultat at mange bryggerier er blevet afhængige af Interbrew til distribution af deres produkter på horeca-markedet. Danone henviser i denne forbindelse også til Interbrews internationale ekspansion siden begyndelsen af 90'erne, med det resultat, at Interbrew nu er det største europæiske bryggeri, og det næststørste bryggeri i verden. Ifølge Danone finansieres denne internationale ekspansion af Interbrews stærke stilling på det belgiske marked. I betragtning af at det for Interbrew var vigtigt at bevare denne stilling, har Danone som følge af Alken-Maes' aggressive prispolitik siden 1992 taget initiativ til drøftelser med Alken-Maes.

(168) På grund af sin dominerende stilling kunne Interbrew bl.a. beslutte, hvilken ny tarifstruktur der blev antaget af sektoren. Således blev ifølge Danone den tarifstruktur, som Alken-Maes ønskede, afvist af Interbrew, og Alken-Maes kunne ikke gøre andet end at basere sig på Interbrews tarifsystem. Fordi Interbrew derefter ensidigt besluttede at indføre sin nye tarifstruktur pr. 1. januar 1997, påtvang det ifølge Danone dermed Alken-Maes den af Interbrew valgte struktur.

(169) Danone hævder, at Interbrew i løbet af den pågældende periode misbrugte sin magtposition. Skønt Kommissionen ifølge Danone erkender, at Interbrew gjorde sig skyldig heri - den har trods alt iværksat en undersøgelse af sagen - tages der ikke hensyn hertil i klagepunktsmeddelelsen. Danone mener ikke, det er rimeligt, eftersom misbruget skulle forklare relationerne mellem Interbrew og dets konkurrenter, herunder Alken-Maes, i den pågældende periode. Kommissionen har som følge heraf med urette henvist til det påståede pres, som Alken-Maes og Danone skulle have øvet på Interbrew for at få samordnet adfærden på det belgiske marked.

(170) Misbruget bestod ifølge Danone bl.a. i, at Interbrew prøvede at overtale caféer, der havde en eksklusiv kontrakt med Alken-Maes, til at bryde denne kontrakt ved at tilbyde øl til priser, der gav tab. Alken-Maes anmodede på mødet den 24. november 1994 (se betragtning 68) Interbrew om at sætte en stopper for misbruget, og i denne forbindelse aftalte Interbrew og Alken-Maes at respektere hinandens kontraktlige udskænkningssteder. Alken-Maes gentog denne anmodning til Interbrew om at sætte en stopper for misbruget ved brev af 30. januar 1995 (se betragtning 72).

(171) De belgiske prisbestemmelser

Danone hævder for det tredje, at der skal tages højde for prisbestemmelserne, ifølge hvilke de pågældende virksomheder skal søge om tilladelse til at foretage prisforhøjelser. Herved blev ifølge Danone bryggerierne faktisk forpligtet til at føre forhandlinger om priser på bestemte øltyper og retfærdiggøre deres udgiftsstruktur i detaljer. Bryggerierne var således informeret om hinandens udgiftsstruktur og tarifpolitik, som de ganske regelmæssigt drøftede.

(172) Mødet med sammenslutningen af ølforhandlere den 28. januar 1993 fandt sted i denne forbindelse, og parterne var således ikke bevidste om en overtrædelse af konkurrencereglerne. På det tidspunkt holdt staten trods alt stadig opsyn med priserne, og desuden afventede bryggerierne reaktionen fra ministeren for økonomiske anliggender på en ansøgning om prisforhøjelse indgivet af CBB. På grund af de eksisterende prisbestemmelser var Danone og Alken-Maes desuden ikke bevidste om det ulovlige i udvekslingen af oplysninger mellem Interbrew og Alken-Maes.

(173) Interbrew var altid initiativtager

Danone påpeger endvidere, at Interbrew tog initiativet til de forskellige drøftelser og aftaler med Alken-Maes. I november 1993 tager Interbrew initiativ til prisforhøjelser i detailhandelen og beder ifølge Danone om hjælp hertil fra Alken-Maes (se betragtning 167). Også mødet den 11. maj 1994 skulle være organiseret på initiativ af Interbrew (se betragtning 166). Interbrew skulle endvidere i 1995 have taget initiativ til drøftelserne med Alken-Maes om den nye tarifstruktur(225). Endvidere påpeger Danone, at Interbrew tog initiativ til udvekslingen af oplysninger(226).

(174) Ingen pris- eller markedsdelingsaftaler

Danone benægter endelig, at der fra 1993 til 1998 var tale om prisaftaler og markedsdelingsaftaler mellem Alken-Maes og Interbrew. Ganske vist talte Alken-Maes og Interbrew i 1993 og 1994 om at bremse prisfaldet i detailhandelen, men i forbindelse med prisbestemmelserne kan dette ifølge Danone ikke betragtes som en bilateral aftale vedrørende priser. De øvrige drøftelser i 1993 havde ifølge Danone intet at gøre med priserne, men med begrænsning af de kommercielle investeringer i horeca-sektoren. Ifølge Danone blev der på mødet den 9. november 1994 ikke indgået nogen prisaftale (se betragtning 66), idet parterne blot konstaterede, at distributørerne ikke kunne sælge en kasse Jupiler-, Stella- eller Maes-pilsner for mindre end 275 BEF til forbrugerne uden tab. Danone erkender imidlertid, at Interbrew og Alken-Maes fra oktober 1994 førte forhandlinger om distributionssystemerne, og navnlig om horeca-distributionen, i Belgien. Danone erkender endvidere, at der i 1994 var tale om en ikke-angrebspagt i horeca-sektoren, og at Interbrew og Alken-Maes i 1994 havde haft kontakt om begrænsningerne i investeringerne i horeca og på området udvendige reklamer. På det tidspunkt begyndte ifølge Danone også drøftelserne af tarifstrukturen for horeca. Alle disse drøftelser har imidlertid ikke været præget af en tendens til eller haft det resultat, at prisniveauet er blevet fastlagt. I 1995 blev der ifølge Danone kun talt om den nye tarifstruktur og ikke om priser eller markedsopdeling. Drøftelserne om tarifstrukturen sluttede ifølge Danone i juli 1996, efter at Interbrew ensidigt havde besluttet at indføre sin nye tarifstruktur pr. 1. januar 1997. Kommissionens bevismateriale med hensyn til perioden fra juli 1996 påviser ifølge Danone ikke, at der var tale om en fortsættelse af de omstridte former for praksis (se betragtning 91-105).

5.1.2. Møder inden for rammerne af CBB

(175) Ifølge Danone blev de politiske beslutninger inden for CBB styret af Interbrew. De emner, der blev drøftet i CBB, var de væsentligste bekymringer hos Interbrew på det tidspunkt: parallelimport, ny tarifstruktur og reduceringen af investeringerne i horeca-sektoren. Alken-Maes var også interesseret i sidstnævnte emne. Danone påpeger endvidere, at medarbejdere i Interbrew på det tidspunkt havde betydningsfulde poster i CBB-arbejdsgrupperne, og at den daværende formand for Interbrews bestyrelse på det tidspunkt var formand for CBB.

5.1.3. Handelsmærkemøderne

(176) Danone understreger, at parterne på grund af kravet fra FEDIS til bryggerierne om at betale triagegodtgørelse pr. kasse for mærkeøl (betragtning 81) besluttede at udveksle deres volumendata for på denne måde at kunne reagere på kravet fra FEDIS. FEDIS bad ikke om denne triagegodtgørelse for handelsmærkeøl og hævdede, at der på grund af det ringe volumen handelsmærkeøl ikke var nogen fare for "free riding". Eftersom dette volumen efter parternes mening var større end hævdet af FEDIS, og der ikke fandtes nogen pålidelige statistikker herover, besluttede de at udveksle deres volumendata og prisdata. Udvekslingen af oplysninger vedrørende priserne kan have haft den virkning, at priserne ikke dalede yderligere.

(177) Ifølge Danone har der ikke været tale om en formel ikke-angrebspagt. Selv hvis der havde eksisteret en implicit ikke-angrebspagt, havde det ifølge Danone ikke haft nogen virkning. Desuden blev handelsmærkemarkedet ikke helt kortlagt, eftersom de udenlandske producenter nægtede at være med.

(178) Danone henviser også i denne forbindelse til den betydningsfulde rolle, Interbrew spillede i disse drøftelser. Således var Interbrew parat til at betale en godtgørelse på [...] BEF, hvilket bragte de andre bryggerier i en finansielt uholdbar situation.

5.1.4. Sanktioner

(179) Med hensyn til de sanktioner, der skal pålægges, påpeger Danone, at det på tidspunktet for overtrædelsen udgjorde en økonomisk enhed sammen med Alken-Maes. Danone benægter ikke, at det har deltaget i bestemte møder vedrørende det belgiske marked, og at det som moderselskab for Alken-Maes var orienteret om bestemte kendsgerninger, som Alken-Maes beskyldes for. Dette betyder ifølge Danone, at Kommissionen, i betragtning af Kommissionens beslutningspraksis og Domstolens retspraksis, kun kan pålægge én bøde, som enten pålægges Alken-Maes eller Alken-Maes og Danone i fællesskab.

(180) Endvidere påpeger Danone, med henvisning til Kommissionens beslutningspraksis