Kommissionens forordning (EF) nr. 2513/2001

af 20. december 2001

om gennemførelsesbestemmelser for indførsel under et toldkontingent i forbindelse med præferenceaftaler om råt rørsukker til raffinering

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr.1260/2001 af 19. juni 2001 om den fælles markedsordning for sukker(1), særlig artikel 39, stk. 6, og artikel 41, andet afsnit, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I artikel 39 i forordning (EF) nr. 1260/2001 er det fastsat, at der i produktionsårene 2001/02 til 2005/06 opkræves en nedsat særafgift ved indførsel af råt rørsukker med oprindelse i lande, som Fællesskabet har indgået leveringsaftaler med på præferencevilkår, for at sikre en hensigtsmæssig forsyning af EF's sukkerraffinaderier. På nuværende tidspunkt er der indgået aftaler af denne type ved Rådets afgørelse 2001/870/EF(2) med på den ene side de stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene), der er parter i protokol nr. 3 vedrørende AVS-sukker i bilag V til AVS-EF-partnerskabsaftalen, og på den anden side med Indien. Der bør derfor fastsættes gennemførelsesbestemmelser vedrørende de særafgifter, der er resultatet af disse aftaler.

(2) De mængder særligt præferencesukker, der kan indføres, fastsættes efter nævnte artikel 39 på grundlag af en årlig EF-opgørelse. Hvis en sådan opgørelse viser, at det er nødvendigt at indføre råsukker, bør der derfor for hele det pågældende produktionsår eller en del af dette åbnes et toldkontingent til nedsat særafgift, der gør det muligt at dække EF-raffinaderiernes behov inden for de grænser, der er fastsat i nævnte artikel 39, og på de i ovennævnte aftaler fastsatte betingelser, herunder toldfrihed.

(3) Ved delleverancer af råsukker kan de importerede mængder i form af hvidt sukker i forbindelse med denne præferenceordning først bestemmes efter analyse eller raffinering af det pågældende råsukker. Anvendelsen af artikel 50 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1291/2000 af 9. juni 2000 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen med import- og eksportlicenser og forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter(3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2299/2001(4), ville kunne få uheldige negative økonomiske konsekvenser for de erhvervsdrivende. Det forekommer derfor berettiget at lade de mængder, der indføres inden for den tilladte margen, være omfattet af præferenceordningen. De samlede indførte delleverancer kan imidlertid ikke overstige de maksimale behov, der er fastsat for de raffinerende medlemsstater. Artikel 50 i forordning (EF) nr. 1291/2000 bør derfor fraviges.

(4) På grund af de maksimale raffineringsbehov, der er fastsat pr. medlemsstat, og den heraf følgende nødvendighed af den bedst mulige kontrol af fordelingen af de mængder råsukker, der kan indføres, bør det fastsættes, at raffinaderierne er de eneste, der har ret til at få udstedt de pågældende importlicenser med mulighed for at overdrage dem indbyrdes. Udstedelsen af importlicensen indebærer forpligtelse til at indføre og raffinere den pågældende mængde inden for de fastsatte frister, da der i modsat fald vil blive anvendt en sanktion som omhandlet i artikel 39, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1260/2001.

(5) Det er ikke muligt at forudsige, hvor lang tid der går mellem lastningen af en mængde særligt præferenceråsukker og dets levering. Der bør derfor tillades en vis margen for at tage hensyn hertil. Det foreslås endvidere at tillade en vis margen for raffineringsfristen.

(6) Det indførte råsukkers oprindelse kan dokumenteres ved fremlæggelse af de dokumenter, der er fastsat med henblik herpå i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2782/76 af 17. november 1976 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser for indførsel af præferencesukker(5), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2665/98(6).

(7) På grund af de pågældende indførslers særlige karakter bør der fastsættes visse undtagelser fra Kommissionens forordning (EF) nr. 1464/95 af 27. juni 1995 om særlige gennemførelsesforanstaltninger for ordningen med import- og eksportlicenser for sukker(7), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1148/98(8).

(8) Kommissionens forordning (EF) nr. 1916/95 af 2. august 1995 om gennemførelsesbestemmelser for indførsel i henhold til et toldkontingent i forbindelse med præferenceaftaler om råt rørsukker til raffinering(9), ændret ved forordning (EF) nr. 2664/98(10), bør ændres i overensstemmelse hermed. Af hensyn til klarheden og overskueligheden bør den erstattes af nærværende forordning.

(9) Eftersom de aftaler, der er indgået ved afgørelse 2001/870/EF, omfatter perioden fra 1. juli 2001 til 30. juni 2006, bør nærværende forordning anvendes med tilbagevirkende kraft fra 1. juli 2001.

(10) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Sukker -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Der fastsættes ved nærværende forordning gennemførelsesbestemmelser for anvendelsen af særafgiftsordningen i artikel 39 i forordning (EF) nr. 1260/2001 ved indførsel af rårørsukker med oprindelse i de lande, der er angivet i stk. 1 i nævnte artikel, og som der er indgået aftaler med.

Artikel 2

1. For produktionsårene fra 2001/02 til 2005/06, som er omhandlet i artikel 38, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1260/2001, fastsættes de manglende mængder omhandlet i artikel 39, stk. 3, andet afsnit, i samme forordning pr. produktionsår eller en del heraf på grundlag af en foreløbig EF-forsyningsopgørelse for råsukker.

Ved udarbejdelsen af denne opgørelse må det konstaterede direkte konsum, der skal tages i betragtning, ikke overstige det loft, som er fastsat i nævnte artikel 39, stk. 3.

2. De manglende mængder kan indføres ved, at der åbnes toldfri toldkontingenter i enighed med de lande, der er nævnt i artikel 39, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1260/2001. De kan fordeles på medlemsstaterne ud fra deres respektive forventede maksimale behov.

3. Uanset artikel 50 i forordning (EF) nr. 1291/2000 og med forbehold af, at de er omfattet af oprindelsescertifikatet i artikel 7 i nærværende forordning, anses mængder indført under hensyntagen til den margen, der er omhandlet i artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1291/2000, som værende leveret under kontingenterne i nærværende artikels stk. 2.

Artikel 3

1. Importlicenserne kan kun udstedes inden for kontingenterne i artikel 2, stk. 2. De medlemsstater, der er nævnt i artikel 39, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001, udsteder kun disse licenser til raffinaderier, som indfører råsukker med henblik på at dække eget behov, jf. artikel 7, stk. 4, i samme forordning.

Et raffinaderi kan dog overdrage de pågældende licenser til et andet raffinaderi, jf. artikel 7, stk. 4. Indførsels- og raffineringsforpligtelserne kan ikke overdrages, og artikel 9 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1291/2000 anvendes fortsat.

2. De pågældende medlemsstater udsteder kun licenser inden for det behov for indførsel af særligt præferencesukker, der eventuelt er fastsat for raffinaderier på deres eget område.

Artikel 4

Uanset artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1464/95 gælder importlicenserne fra datoen for deres udstedelse indtil udgangen af det produktionsår, de blev udstedt for, jf. dog artikel 8, stk. 1, i nærværende forordning.

Artikel 5

1. Raffinaderiet indgiver ansøgningen om importlicensen til det kompetente organ i den pågældende indførende medlemsstat.

Ansøgningen vedlægges en erklæring om, at raffinaderiet forpligter sig til at raffinere den pågældende mængde råsukker i det produktionsår, som den indføres for.

Hvis det pågældende sukker ikke raffineres inden for den fastsatte frist, skal det raffinaderi, der ansøgte om licensen, betale et beløb lig med den fulde afgift, der gælder for råsukker i det pågældende produktionsår, eventuelt forhøjet med den højeste tillægsafgift, der konstateres i nævnte produktionsår, jf. dog artikel 8.

Det raffinaderi, der ansøgte om licensen, skal over for den medlemsstat, der udstedte licensen, senest tre måneder efter den fastsatte raffineringsfrist fremlægge tilfredsstillende dokumentation for gennemførelse af raffineringen.

2. Ansøgningen om importlicens og licensen indeholder i rubrik 12 følgende angivelse: "indførsel til nedsat særafgift af råsukker med oprindelse i ... (angivelse af det eller de lande, der er omhandlet i artikel 39, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1260/2001) i medfør af artikel 39, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1260/2001."

3. Sikkerheden for importlicensen fastsættes til 0,30 EUR/100 kg netto sukker.

Artikel 6

Ved anvendelsen af den sanktion, der er omhandlet i artikel 39, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1260/2001, forstås ved overskridelse af de forventede maksimale behov de mængder af følgende sukkerkategorier som rent faktisk er raffineret i raffinaderier ud over de behov, der er fastsat for den pågældende medlemsstat efter artikel 39, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/2001:

a) præferenceråsukker

b) særligt præferencesukker

c) råsukker fra de franske oversøiske departementer

d) råsukker under toldkontingenter, der er åbnet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1095/96(11) og (EF) nr. 2820/98(12)

e) evt. råsukker af roer som omhandlet i artikel 38, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1260/2001.

Artikel 7

1. Oprindelsen for sukker, der indføres fra de lande, som er nævnt i artikel 39, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1260/2001, dokumenteres ved fremlæggelse af et oprindelsescertifikat, der alt efter tilfældet er fastsat i artikel 6 eller 7 i forordning (EØF) nr. 2782/76.

2. Det oprindelsescertifikat, der er omhandlet i stk. 1, indeholder:

a) angivelsen "særligt præferenceråsukker - anvendelse af forordning (EF) nr. 2513/2001"

b) datoen for sukkerets indskibning og angivelse af det produktionsår, leveringen foretages for

c) KN-koden for det pågældende produkt.

3. Medlemsstaterne sender Kommissionen kopier af det oprindelsescertifikat, som de berørte parter fremlægger i henhold til stk. 1.

De kompetente myndigheder i medlemsstaterne angiver følgende på kopierne:

a) den dato, hvor sukkerets losning i eksporthavnen blev afsluttet som fastslået ud fra et passende søfartsdokument

b) oplysningerne om indførslen og de mængder tel quel, der rent faktisk er indført.

Artikel 8

1. Med undtagelse af force majeure kan den indførende medlemsstat, når en mængde særligt præferencesukker ikke har kunnet leveres i tide til raffinering inden udgangen af det produktionsår, som importlicensen blev udstedt for, efter anmodning fra raffinaderiet forlænge licensens gyldighedsperiode med 30 dage fra begyndelsen af det følgende produktionsår.

I så fald raffineres det pågældende råsukker inden for den i stk. 2 omhandlede frist og afskrives på regnskabet for og inden for grænserne af de forventede maksimale forsyningsbehov for det foregående produktionsår.

2. Når en mængde særligt præferencesukker ikke har kunnet raffineres inden udgangen af det produktionsår, som importlicensen blev udstedt for, kan den pågældende medlemsstat efter anmodning fra raffinaderiet bevillige en supplerende raffineringsfrist på højst 90 dage fra begyndelsen af det følgende produktionsår.

I så fald raffineres det pågældende råsukker inden for denne frist og afskrives på regnskabet for og inden for grænserne af de forventede maksimale behov for det foregående produktionsår.

Artikel 9

1. Hver måned meddeler de pågældende medlemsstater Kommissionen for den foregående måned:

a) hvilke mængder råsukker, udtrykt i vægt tel quel, importlicenserne i artikel 3 blev udstedt for

b) hvilke mængder råsukker, udtrykt i vægt tel quel, der rent faktisk blev indført under anvendelse af de licenser, der er omhandlet i artikel 3

c) hvilke mængder råsukker udtrykt i vægt tel quel og som hvidt sukker, der blev raffineret i måneden forud for meddelelsesmåneden.

2. Inden den 31. juli hvert produktionsår meddeler de pågældende medlemsstater Kommissionen, hvilke mængder råsukker, udtrykt i vægt tel quel og beregnet til raffinering, der er på lager hos raffinaderierne den 1. juli det pågældende produktionsår.

Artikel 10

1. Forordning (EF) nr. 1916/95 ophæves.

2. Henvisningerne til den ophævede forordning forstås som henvisninger til nærværende forordning.

Artikel 11

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den anvendes fra den 1. juli 2001.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 20. december 2001.

På Kommissionens vegne

Franz Fischler

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 178 af 30.6.2001, s. 1.

(2) EFT L 325 af 8.12.2001, s. 21.

(3) EFT L 152 af 24.6.2000, s. 1.

(4) EFT L 308 af 27.11.2001, s. 19.

(5) EFT L 318 af 18.11.1976, s. 13.

(6) EFT L 336 af 11.12.1998, s. 20.

(7) EFT L 144 af 28.6.1995, s. 14.

(8) EFT L 159 af 3.6.1998, s. 38.

(9) EFT L 184 af 3.8.1995, s. 18.

(10) EFT L 336 af 11.12.1998, s. 18.

(11) EFT L 146 af 20.6.1996, s. 1.

(12) EFT L 357 af 30.12.1998, s. 1.