KOMMISSIONENS BESLUTNING af 10. juli 1985 om den tyske regerings stoette til en producent af polyamid- og polypropylengarn i Bergkamen (Kun den tyske udgave er autentisk)

(85/471/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, jf. ovennaevnte artikel 93, samt under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Efter gentagne anmodninger fra Kommissionen gav den tyske regering ved skrivelse af 15. februar 1984 og ved telex af 23. november 1984 med forsinkelse Kommissionen meddelelse om, at der var ydet finansiel stoette til en producent af polyamid- og polypropylengarn i Bergkamen med henblik paa installering af et moderne produktionsanlaeg for disse to garntyper.

Denne stoette var blevet ydet i 1983 i henhold til lov om investeringsstoette (Investitionszulagengesetz) og i henhold til forbundsstatens og delstaternes faelles regionalstoetteordning (Gemeinschaftsaufgabe). Stoetten androg henholdsvis 1,722 mio DM og 1,223 mio DM.

Stoetten, der i alt beloeb sig til 2,945 mio DM, udgjorde 14,97 % af de samlede investeringsomkostninger paa 19,67 mio DM. Den medfoerte en foroegelse af kapaciteten fra ca. 3 000 tons til 5 000 tons.

Paa grundlag af en foerste undersoegelse fandt Kommissionen, at stoetten, der blev ydet i 1983 uden at vaere anmeldt til Kommissionen, var ulovlig, da den tyske regering ikke havde opfyldt de forpligtelser, der paahviler den i henhold til EOEF-traktatens artikel 93, stk. 3. Kommissionen fandt ligeledes, at stoetten blot vedroerte modernisering, og at den endog medfoerte en foroegelse af den eksisterende produktionskapacitet for polyamid og polypropylen, navnlig fordi virksomheden, i modsaetning til hvad den havde erklaeret i sin anmodning om stoette, anvendte stoetten til produktion af polyamidgarn saaledes, at denne produktion i 1983 udgjorde 72 % af virksomhedens samlede produktion.

Polyamidgarn hoerer til produkter, der er omfattet af de regler for stoette til produktion af syntetiske fibre og syntetisk garn, som Kommissionen indfoerte i 1977, og som den meddelte medlemsstaterne ved skrivelse af 19. juli 1977, offentliggjorde i Bulletin for De europaeiske Faellesskaber af juli/august 1977 (punkt 1.5.3) og af november 1977 (punkt 2.1.47), og forlaengede i 1979, 1981 og 1983.

Da stoetten ikke bidrog til en strukturomlaegning af produktionsanlaegget i Bergkamen som omhandlet i Faellesskabets stoetteregler for syntetiske fibre og syntetisk garn, og da den hverken ville foere til nogen kapacitetsnedskaering eller til en omstilling fra produktion af syntetiske fibre og syntetisk garn til andre aktiviteter, var der derfor intet specielt ved den paagaeldende investering, som syntes at kunne goere det berettiget, at Kommissionen fritog denne stoette fra reglerne for stoette til syntetiske fibre og syntetisk garn, i henhold til hvilke en saadan stoette boer undgaas.

Kommissionen fandt ligeledes, at det anlaeg, der blev installeret ved hjaelp af stoetten, har en saerdeles kort indkoeringsperiode, at det er lige velegnet til polyamid- og polypropylenproduktion, at det har en meget kort omstillingstid, og endelig at hyppig omstilling fra et produkt til et andet saetter en virksomhed i stand til hurtigt at tilpasse sig markedsudviklingen, hvilket betyder, at den stoettemodtagne virksomheds paastand om, at det ud fra et oekonomisk synspunkt var oekonomisk noedvendigt at producere polyamid i indkoeringsperioden, tilsyneladende er helt udholdbare

I en situation, hvor de oevrige EF-producenter af syntetiske fibre og syntetisk garn fortsat udfoldede store bestraebelser for at tilpasse sig den herskende markedssituation gennem betydelige kapacitetsnedskaeringer, mente Kommissionen ikke, at den paagaeldende stoette ville fremme en udvikling, som ud fra Faellesskabets synspunkt ville vaere tilstraekkelig til at modvirke stoettens fordrejning af samhandelen, men at den derimod - ved at begunstige den paagaeldende virksomhed inden for en sektor, der er praeget af en betydelig handel og en saerdeles skarp konkurrence - ville kunne paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne og dermed var uforenelig med faellesmarkedet.

Kommissionen indtog saaledes det standpunkt, at stoetten var ulovlig som foelge af overtraedelsen af EOEF-traktatens artikel 93, stk. 3, og at den ikke opfyldte de noedvendige betingelser for at kunne vaere omfattet af en af undtagelserne i EOEF-traktatens artikel 92. Kommissionen indledte derfor proceduren i EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, foerste afsnit.

Ved skrivelse af 7. februar 1985 opfordrede Kommissionen den tyske regering til at fremsaette sine bemaerkninger.

II

Da den tyske regering ved skrivelse af 12. april 1985 fremsatte sine bemaerkninger som led i ovennaevnte procedure, understregede den, at den investering, hvortil der var ydet stoette, tog sigte paa omstilling fra produktion af polyamidgarn til polypropylengarn, hvilket den ansaa fra at vaere i overensstemmelse med Kommissionens maalsaetninger for udviklingen af denne industri.

Den erklaerede ligeledes, at der ved en saadan omstilling maatte tages hensyn til markedssituationen, som ikke i 1983 og begyndelsen af 1984 havde muliggjort en fuldstaendig og oejeblikkelig omstilling fra det ene produkt til det andet.

Den tyske regering paapegede desuden, at produktionen af polyamidgarn i 1984 kun udgjorde 1 700 tons hvoraf 70 % (= 1 200 tons) blev eksporteret til tredjelande, medens andre datterselskaber af det selskab, der ejer anlaegget i Bergkamen, aftog 80 % af de resterende 500 tons. I samme aar udgjorde produktionen af polypropylen 2 320 tons hvoraf 30 % blev eksporteret til tredjelande. I betragtning af dette forhold mellem de to garntyper samt de andele af produktionen, der blev afsat i EF, mente den tyske regering, at stoetten kun i yderst ringe omfang ville kunne fordreje konkurrencevilkaarene.

Tre andre medlemsstater, tre sammenslutninger af virksomheder inden for den paagaeldende sektor samt en individuel virksomhed stoettede i de bemaerkninger, de fremsatte som led i samme procedure, Kommissionens synspunkt og gav udtryk for stor betaenkelighed ved den paagaeldende stoetteforanstaltning. Det blev i disse bemaerkninger understreget, at den paagaeldende sektor stadig var praeget af alvorlige problemer med overkapacitet og lave priser, og at stoetten i en saadan situation ville kunne fordreje konkurrencen inden for EF ved at give stoettemodtageren en urimelig fordel.

Det blev endvidere fremfoert, at stoette til en foroegelse af produktionen af polyamidgarn ville vaere i strid med stoettereglerne for syntetiske fibre og syntetisk garn.

III

Handelen med syntetiske fibre og syntetisk garn, navnlig polyamid- og polypropylengarn, er af betydeligt omfang, og henholdsvis 66 % og 39 % af den samlede EF-produktion afsaettes inden for Faellesskabet. Den paagaeldende virksomhed, hvis produktionskapacitet for polyamid og polypropylen udgoer henholdsvis 3,2 % og 5,6 % af den samlede EF-kapacitet, deltager aktivt i denne handel inden for EF, idet den eksporterer 30 % af sin polyamidproduktion og 70 % af sin polypropylenproduktion til andre medlemsstater.

Der er en betydelig overkapacitet for polyamid- og polypropylengarn i EF, da der paa trods af et nyligt konjunkturopsving, som isaer skyldes den lavere import fra USA som foelge af den hoeje dollarkurs, men som ogsaa maa ses paa baggrund af den meget lave afsaetning i de foregaaende aar - fortsat sker en geografisk aendring i produktionsandelene, idet den tredje verden tegner sig for en stadig stoerre del, samt en generel aendring fra polyamid til polyester. I 1984 var kapacitetsudnyttelsesgraden for polyamid 81 %, idet stigningen fra 52 % i 1982 hovedsagelig skyldes, at anlaeg med en kapacitet paa ca. 70 000 tons var blevet nedlagt. Produktionen er forblevet uaendret i de sidste fire aar. Kapacitetsudnyttelsesgraden for polypropylen var 71 % i 1984 mod 56 % i 1982. Selv om udsigterne maaske er en smule bedre for polypropylen end for andre syntetiske fibre, vil der ogsaa her i endnu en aarraekke vaere et betydeligt misforhold mellem den eksisterende kapacitet og efterspoergslen.

Dette betyder, at konkurrencen mellem EF-producenter af polyamid og polypropylen er haard, og mange af disse producenter lider fortsat tab paa grund af det meget lave prisniveau, der stadig ikke overstiger 1974-niveauet.

Naar finansiel statsstoette styrker en virksomheds konkurrencemaessige stilling i samhandelen inden for Faellesskabet, maa stoetten anses for at paavirke denne samhandel. I det foreliggende tilfaelde vil stoetten, der nedbragte de investeringsomkostninger, som virksomheden i Bergkamen normalt selv skulle afholde, kunne paavirke samhandelen og fordreje eller true med at fordreje konkurrencen mellem medlemsstaterne ved at begunstige den paagaeldende virksomhed, som omhandlet i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1. I henhold til EOEF-traktatens artikel 92, stk. 1, er den deri beskrevne stoette uforenelig med faellesmarkedet.

De i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 2, fastsatte undtagelser finder ikke anvendelse i det foreliggende tilfaelde paa grund af stoettens art, og fordi den lov, i henhold til hvilken stoetten blev ydet, ikke tager sigte paa at virkeliggoere et af de deri omhandlede maal.

I EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3 er det fastsat, hvilke stoetteforanstaltninger der kan betragtes som forenelige med faellesmarkedet. Hvorvidt stoetten er forenelig med traktaten, skal vurderes ud fra situationen i Faellesskabet og ikke i den enkelte medlemsstat. For at sikre at faellesmarkedet fungerer tilfredsstillende og under hensyntagen til principperne i EOEF-traktatens artikel 3, litra f), skal de i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, omhandlede undtagelser fra artikel 92, stk. 1, fortolkes snaevert ved undersoegelsen af en stoetteordning eller en individuel stoetteforanstaltning.

Undtagelserne finder navnlig kun anvendelse, naar Kommissionen finder det godtgjort, at den begunstigede virksomhed ikke uden en saadan stoette ville blive foranlediget af markedsforholdene til at traeffe dispositioner, der kan bidrage til virkeliggoerelsen af et af de omhandlede maal.

Anvendes undtagelsesbestemmelserne paa stoetteforanstaltninger, der ikke bidrager til virkeliggoerelsen af et saadant maal, eller hvor stoetten ikke er noedvendig for at naa dette maal, vil det give visse medlemsstaters industrier eller virksomheder uberettigede fordele og blot tjene til at forbedre disses finansielle situation, ligesom det vil medfoere, at samhandelen mellem medlemsstaterne paavirkes og konkurrencevilkaarene fordrejes, uden at dette paa nogen maade er begrundet i hensynet til Faellesskabets interesse, jf. artikel 92, stk. 3.

Den tyske regering har ikke kunnet bevise, og Kommissionen har ikke kunnet konstatere, at stoetten opfylder betingelserne for at kunne vaere omfattet af et af undtagelsestilfaeldene i artikel 92, stk. 3.

Inden for syntetiske fibre og syntetisk garn i almindelighed og specielt inden for polyamid- og polypropylengarn er der en betydelig samhandel mellem medlemsstaterne, ligesom konkurrencen er saerdeles haard paa grund af den vedvarende og umiskendelige overkapacitet og de foernaevnte lave priser. Som foelge heraf er syntetiske fibre og syntetisk garn, herunder polyamid, omfattet af de regler for stoette til syntetiske fibre, som Kommissionen indfoerte i 1977 og forlaengede i 1979, 1981 og 1983.

Ved skrivelse af 8. august 1983 forlaengede Kommissionen ordningen for kontrol med stoette i en periode paa yderligere to aar, dvs. indtil den 19. juli 1985, og understregede samtidig over for medlemsstaterne, at den paa forhaand ville vaere negativt indstillet over for planer om stoette, hvad enten der var tale om sektorbestemt, regional eller generel stoette som ville medfoere en foroegelse af virksomhedernes nettoproduktionskapacitet inden for denne sektor. Den erindrede ligeledes medlemsstaterne om, at den fortsat ville vaere positivt indstillet over for forslag om stoette til at fremskynde eller lette omstillingen fra produktion af syntetiske fibre til andre aktiviteter eller til strukturomlaegninger med henblik paa kapacitetsnedskaeringer. Endelig erindrede Kommissionen medlemsstaterne om, at alle stoetteprojekter - uanset deres form - til fordel for virksomheder inden for sektoren for syntetiske fibre og syntetisk garn skulle anmeldes til Kommissionen paa forhaand.

Stoette til sektoren for syntetiske fibre skal ikke blot vaere i overensstemmelse med reglerne for stoette til syntetiske fibre, men er ogsaa underlagt de retningslinjer for stoette til tekstilindustrien, som Kommissionen fastlagde i 1971 og 1977, og i henhold til hvilke investeringsstoette er betinget af, at der opfyldes helt klare maalsaetninger i retning af en strukturomlaegning, og ikke ydes blot til modernisering af produktionsanlaeg.

I det foreliggende tilfaelde vedroerte investeringen imidlertid opfoerelse af et anlaeg med en produktionskapacitet paa 5 000 tons, der er lige velegnet til polyamid- og polypropylenproduktion. I forhold til den paagaeldende virksomheds tidligere kapacitet paa ca. 3 000 tons er der med det nye anlaeg tale om en betydelig foroegelse.

Det maa desuden paapeges, at det anlaeg, der er blevet opfoert ved hjaelp af stoetten, har betydelige oekonomiske fordele sammenholdt med de traditionelle produktionsanlaeg for syntetisk garn, men har vaeret paa markedet i flere aar, hvilket betyder, at den investering, hvortil der er ydet statsstoette, blot vedroerer modernisering af et produktionsanlaeg for syntetisk garn med det formaal at opretholde konkurrenceevnen. Den kan ikke betragtes som strukturomlaegning og boer derfor gennemfoeres med virksomhedens egne finansielle midler og uden statsstoette. Det boer tilfoejes, at den tyske regering, da den ved skrivelse af 7. maj 1985 fremsatte sine bemaerkninger til den procedure, som Kommissionen havde indledt i henhold til EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, vedroerende den italienske regerings stoetteprojekt til fordel for en producent af samme slags polyamidgarn, modsatte sig den paataenkte finansielle stoette, idet den fandt, at der paa grund af de vedvarende og umiskendelige vanskeligheder inden for denne industri ikke burde ydes statsstoette til moderniserings- og rationaliseringsprojekter, selv i de tilfaelde, hvor de ikke medfoerte kapacitetsforoegelser. I det foreliggende tilfaelde har investeringen foert til en betydelig kapacitetsforoegelse inden for polyamid og polypropylen, hvilket med hensyn til polyamidgarn er i strid med reglerne for stoette til syntetiske fibre og syntetisk garn, og der er derfor intet specielt ved det paagaeldende investeringsprojekt, som kan goere det berettiget, at Kommissionen undtager stoetten til denne investering fra stoettereglerne for syntetiske fibre og syntetisk garn, i henhold til hvilke en saadan stoette boer undgaas.

Hvad angaar polypropylen, og navnlig i betragting af den tyske regerings paastand om at en omstilling til produktion af polypropylengarn ville vaere i overensstemmelse med Kommissionens maalsaetninger, maa det bemaerkes, at der, som det fremgaar af ovennaevnte tal for kapacitetsudnyttelsen, var og er et alt for stort udbud af dette produkt inden for EF, selv om det ikke er omfattet af reglerne for stoette til syntetiske fibre og syntetisk garn.

Kommissionen har aldrig betragtet omstilling til polypropylen fra andre syntetiske fibre som strukturomlaegning i den i stoettereglerne anvendte betydning og har derfor altid forbudt, at der blev ydet statsstoette til foroegelse af polypropylenproduktionen, naar den har modtaget en anmeldelse af et saadant projekt. Denne holdning er blevet meddelt medlemsstaterne og andre interesserede parter ved den under henvisning til EOEF-traktatens artikel 93, stk. 2, vedtagne relevante endelige beslutning, offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (EFT nr. L 238 af 27. oktober 1984).

Det er indlysende, at enhver kunstig nedsaettelse af polypropylenproducenternes investeringsomkostninger i ovennaevnte situation vil svaekke andre producenters konkurrencemaessige stilling og, saafremt den medfoerer kapacitetsforoegelse som i det foreliggende tilfaelde, vil formindske kapacitetsudnyttelsen og trykke prisniveauet. Da polypropylengarn foerst og fremmest afsaettes inden for Faellesskabet, er der ingen tvivl om, at stoetten til produktionsanlaegget i Bergkamen aendrer samhandelsvilkaarene i strid med den faelles interesse.

Desuden er der paa mange markeder konkurrence mellem polypropylengarn og andre syntetiske garner.

Udbuddet af disse garner er stadig alt for stort, hvilket betyder, at statsstoette til foroegelse af produktionskapaciteten for polypropylen modvirker de oevrige EF-producenters bestraebelser paa at genvinde deres konkurrenceevne og svaekker Faellesskabets sektor for syntetiske fibre og syntetisk garn som helhed og dermed er i strid med Faellesskabets interesse, der netop er, at kapaciteten nedbringes.

I de bemaerkninger, som den tyske regering fremsatte som led i proceduren, pegede den paa forbindelsen mellem polyamid- og polypropylengarn, der saelges i EF, og gav udtryk for den opfattelse, at stoetten kun i yderst ringe omfang ville fordreje konkurrencevilkaarene. Som paavist ovenfor har statsstoette til opfoerelse af et produktionsanlaeg for polypropylen imidlertid de samme negative virkninger som statsstoette til opfoerelse af et produktionsanlaeg for polyamid, og det afsaetningsmaessige forhold mellem disse to produkter er derfor irrelevant i dette tilfaelde.

Den tyske regering erklaerede endvidere, at den stoettemodtagende virksomhed, selv om den ikke havde kunnet foretage en omstilling fra det ene produkt til det andet umiddelbart efter opfoerelsen af det nye anlaeg med statsstoette, ikke desto mindre udfoldede store bestraebelser for at omstille produktionen til polypropylen og kun producerede 1 700 tons polyamid i 1984. I denne forbindelse maa det paapeges, at polyamidproduktionens andel af den samlede produktion faldt til 37 % i de foerste ni maaneder af 1984 mod 72 % i 1983. Ifoelge de tal, som den tyske regering har fremsendt, steg denne andel til 42 % for 1984 som helhed. Virksomheden kan derfor ikke siges at have fortsat sine bestraebelser paa at omstille sin polyamidproduktion.

Endelig skal det bemaerkes, at den stoettemodtagende virksomhed i Bergkamen er et datterselskab af en langt stoerre virksomhed, der er beskaeftiget inden for produktion af syntetiske fibre, syntetisk garn og tekstilvarer, og hvis finansielle stilling blev styrket ved den paagaeldende stoette, hvorfor stoettens negative virkninger for samhandelen er mere omfattende end haevdet, og end hvad det fremgaar af en isoleret betragtning af den stoettemodtagende virksomhed i Bergkamen.

I betragtning af ovenstaaende og med hensyn til undtagelsen i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), vedroerende »stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene« skal det bemaerkes, at stoetten ved kunstigt at nedsaette den paagaeldende virksomheds omkostninger har svaekket de oevrige EF-producenters konkurrencemaessige stilling og derfor medfoerte et yderligere fald i kapacitetsudnyttelsen og i priserne til skade for producenter, som hidtil har overlevet ved at foretage strukturomlaegning samt produktivitets- og kvalitetsforbedringer med egne midler, men som nu kan blive noedt til at traekke sig ud af markedet. Stoetten, der begunstigede den paagaeldende virksomhed, hvis markedsstilling ikke laengere udelukkende er betinget af dens egen effektivitet, indsats og styrke, kan derfor ikke anses for at »fremme udviklingen« eller for at bidrage til en udvikling, der ud fra Faellesskabets synspunkt ville vaere tilstraekkelig til at modvirke stoettens forvridning af samhandelen.

Hvad angaar undtagelsesbestemmelserne i EOEF-trakatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), vedroerende stoette til fremme af udviklingen i visse omraader, skal det bemaerkes, at levestandarden i Bergkamen-omraadet ikke er usaedvanlig lav, og at der ikke hersker alvorlig underbeskaeftigelse som omhandlet i litra a). Desuden maa det selv for de mindst udviklede omraader - som Bergkamen ikke hoerer til - kontrolleres, hvilken indvirkning regionalstoette til den paagaeldende industri har paa de enkelte sektorer, og Kommissionen maa derfor ved sin analyse af den oekonomiske og sociale situation tage hensyn til Faellesskabets interesse, hvilket inden for denne sektor vil sige en nedskaering af kapaciteten. I betragtning af den situation, som den paagaeldende industri for oejeblikket befinder sig i, og som formodentlig ikke vil aendre sig i overskuelig fremtid, har den investering, hvortil der er ydet stoette, ikke medfoert en strukturomlaegning af produktionsanlaegget og vil dermed sandsynligvis heller ikke goere det finansielt og oekonomisk mere levedygtigt, ligesom den heller ikke vil sikre det nuvaerende antal arbejdspladser.

Stoetten har saaledes ikke fremmet Bergkamen-omraadets oekonomiske udvikling, jf. artikel 92, stk. 3, litra c), da den ikke medfoerer en varig indkomstforoegelse eller en formindskelse af arbejdsloesheden i omraadet, men sandsynligvis vil fordreje konkurrencevilkaarene inden for Faellesskabet uden til gengaeld at bidrage i noedvendigt omfang til den regionale udvikling.

Hvad angaar undtagelsen i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra b), er det helt klart, at den paagaeldende stoette ikke havde til formaal at fremme virkeliggoerelsen af et vigtigt projekt af faelleseuropaeisk interesse eller at afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i Tysklands oekonomi. Den paagaeldende stoette var ikke af en saadan art, at den kunne afhjaelpe en situation som omhandlet i artikel 92, stk. 3, litra b).

Stoetten blev ydet i 1983 uden at vaere anmeldt til Kommissionen paa forhaand. I betragtning af ovenstaaende er den paagaeldende stoette ulovlig, da den tyske regering ikke havde opfyldt de forpligtelser, der paahviler den i henhold til EOEF-traktatens artikel 93, stk. 3, og desuden opfylder stoetten ikke betingelserne for at kunne vaere omfattet af en af undtagelserne i EOEF-traktatens artikel 92, stk. 2 og 3 -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den stoette paa 2,945 mio DM, som i henhold til lov om investeringsstoette og i henhold til forbundsstatens og delstaternes faelles regionalstoetteordning blev ydet en producent af polyamid- og polypropylengarn i Bergkamen i 1983, og som Forbundsrepublikken Tyskland med forsinkelse underrettede Kommissionen om ved skrivelse af 15. februar 1984 og ved telex af 23. november 1984, er ulovlig. Desuden er den uforenelig med faellesmarkedet i henhold til EOEF-traktatens artikel 92. Stoetten skal derfor tilbagebetales af modtageren.

Artikel 2

Forbundsrepublikken Tyskland underretter inden to maaneder fra meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, som den har truffet for at efterkomme den.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. juli 1985.

Paa Kommissionens vegne

Peter SUTHERLAND

Medlem af Kommissionen