KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 12. juni 1998 om afslutning af antisubsidieproceduren vedrørende importen af fibre og garn af polyester med oprindelse i Tyrkiet (meddelt under nummer K(1998) 1599) (98/378/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 14, stk. 2,

efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. TIDLIGERE PROCEDURE

(1) På grundlag af en klage indgivet af CIRFS (International Rayon & Synthetic Fibres Committee) indledte Kommissionen den 9. februar 1989 en antisubsidieprocedure vedrørende importen af fibre og garn af polyester fra Tyrkiet (2). Den 31. maj 1991 indførtes der en midlertidig udligningstold (3). Efter afslutningen af undersøgelsen, som viste, at der ydedes subsidier og forvoldtes skade som følge heraf, afgav den tyrkiske regering et tilsagn om i) gradvis at afvikle den mest betydningsfulde subsidieordning (fritagelsen for selskabsskat) og ii) ikke at yde nye subsidier eller at holde de pågældende producenter/eksportører skadesløse for forpligtelsen til at afvikle nævnte subsidieordning. Kommissionen godtog dette tilsagn ved afgørelse 91/511/EØF (4) og indførte ikke endelig udligningstold. Den midlertidige told opkrævedes endeligt ved Rådets forordning (EØF) nr. 2834/91 (5).

Siden 1991 har de tyrkiske myndigheder med regelmæssige mellemrum indgivet beretning om de forpligtelser, der er indeholdt i nævnte tilsagn, og der er fremlagt dokumentation herfor. Kommissionens tjenestegrene efterprøvede disse oplysninger og oplysninger indgivet af en række tyrkiske eksportører i 1992 og 1995.

B. FORNYET UNDERSØGELSE

(2) Den 20. april 1996 blev der i De Europæiske Fællesskabers Tidende (6) offentliggjort en meddelelse om det forestående ophør af ovennævnte foranstaltninger (dvs. tilsagnet). Den 24. juni 1996 indgav klagerne, CIRFS, en anmodning om en fornyet undersøgelse ved foranstaltningernes ophør i overensstemmelse med artikel 13, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 3284/94 (7). I anmodningen om fornyet undersøgelse blev det gjort gældende, at ophævelsen af foranstaltningerne sandsynligvis ville medføre, at der fortsat eller igen vil blive ydet subsidier med deraf følgende skade.

(3) Kommissionen fastslog, at klagerne havde fremlagt tilstrækkelige beviser til at begrunde, at der indledtes en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 13, stk. 3, i forordning (EF) nr. 3284/94. I betragtning af gældende foranstaltningers særlige karakter besluttede Kommissionen på eget initiativ at indlede en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 13, stk. 6, i nævnte forordning. I overensstemmelse hermed blev der den 21. september 1996 offentliggjort en meddelelse om indledning af en fornyet undersøgelse af de pågældende udligningsforanstaltninger (8).

(4) Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt det er foreneligt med reglerne i aftalen om en toldunion mellem EF og Tyrkiet at indlede en sådan undersøgelse, skal det anføres, at så længe Tyrkiet ikke har gennemført bestemmelserne om konkurrence, kontrol med statsstøtte og andre relevante dele af gældende fællesskabsret, som har tilknytning til det indre marked, udelukker aftalen om en toldunion ikke, at en af parterne anvender handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger over for den anden part. I aftalen om en toldunion fastsættes, at Tyrkiet skal træffe alle nødvendige beslutninger for at opfylde denne bestemmelse inden for to år efter ikrafttrædelsen af aftalen om en toldunion, dvs. den 31. december 1997. I afventning af en bekræftelse af sådanne foranstaltninger kan der derfor træffes udligningsforanstaltninger som led i nærværende procedure, hvis det anses for påkrævet.

(5) Subsidieundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. januar 1995 til den 31. december 1995 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«).

(6) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af sagen. Den modtog besvarelser af spørgeskemaer fra otte producenter i Fællesskabet, den tyrkiske regering, ni eksporterende producenter og én importør. Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe afgørelse i sagen, og den aflagde kontrolbesøg hos tyrkiske statslige myndigheder, ministerier/organisationer og hos følgende selskaber:

a) EF-producenter

- Hoechst Trevira GmbH & Co. KG, Frankfurt am Main, Tyskland

- Montefibre SpA, Milan, Italien

- Nurel SA, Barcelona, Spanien

- La Seda de Barcelona SA, Barcelona, Spanien

- Catalana de Polimers SL, Barcelona, Spanien

- Wellman International Ltd, Co. Meath, Irland

- Unifi Textured Yarns Europe Ltd, Co. Donegal, Irland.

Der blev ikke aflagt besøg hos Tergal Fibres SA (Group Rhône-Poulenc), Gauchy, Frankrig.

Ovennævnte selskaber tegner sig for ca. 80 % af produktionen i Fællesskabet af de pågældende varer.

b) Tyrkiske statslige myndigheder, ministerier/organisationer

- Udenrigshandelsdepartementet

- Centralbanken

- Tolddepartementet

- Türk Eximbank

- Skattedepartementet

- Finansministeriet

c) Producenter/eksportører i Tyrkiet

- SASA Artificial and Synthetic Fibres Inc., Adana

- Sönmez Filament Sentetik Iplik ve Elvaf Sanayii AS, Bursa

- Korteks Mensucat Sanayi ve Ticaret AS, Bursa

- Sifas Sentetik Iplik Fabrikalari AS, Bursa (en del af Nergis-koncernen)

- Polylen Sentetik Iplik Sanayii AS, Bursa (en del af Nergis-koncernen)

- Nergis Tekstil Sanayi ve Ticaret AS, Bursa (en del af Nergis-koncernen)

- Nergis Holding AS, Bursa (en del af Nergis-koncernen)

- Polyteks Tekstil Sanayi Arastirma ve Egitim AS, Bursa

Sancak Tül Sanayi AS, Istanbul, erklærede, at det ikke havde eksporteret til EU i undersøgelsesperioden.

Disse producenter er alle kendt som producenter af de pågældende varer i Tyrkiet.

d) Importør i Fællesskabet

EXSA (UK) Ltd, Leeds, Det Forenede Kongerige. Der blev ikke aflagt besøg hos dette selskab.

(7) Som følge af den store mængde oplysninger, der er indsamlet, og sagens komplicerede karakter kunne undersøgelsen ikke afsluttes inden for den normale frist for gennemførelse af fornyede undersøgelser. Det skal navnlig anføres, at eftersom statsstøtteordningerne i Tyrkiet har undergået betydelige ændringer i de seneste år, ansås det for påkrævet på ny at foretage en fuldstændig gennemgang af de forskellige ordninger.

C. DE PÅGÆLDENDE VARER OG SAMME VARE

1. De pågældende varer

(8) De pågældende varer er:

- delvis orienteret garn af polyestere (POY) henhørende under KN-kode 5402 42 00

- tekstureret garn af polyestere (PTY) henhørende under KN-kode 5402 33 10 og 5402 33 90

- korte syntetiske fibre af polyestere henhørende under KN-kode 5503 20 00

- fladt garn af polyestere henhørende under KN-kode 5402 43 10, 5402 43 90, 5402 52 10, 5402 52 90, 5402 62 10 og 5402 62 90.

Fibre og garn af polyester har mange forskellige anvendelsesformål og kan anvendes alene eller blandet med andre varer som f.eks. bomuld til fremstilling af beklædningsgenstande, nattøj, gardinstof og tæpper. Polyesterfibre kan også anvendes som fyldstof til vatterede jakker, hovedpuder og andre puder mv.

2. Samme vare

(9) I forordning (EØF) nr. 2834/91 konkluderedes det, at den i Fællesskabet fremstillede vare måtte anses for at være samme vare som den importerede vare, hvortil der ydedes subsidier. Ingen af parterne i nærværende fornyede undersøgelse fremsatte yderligere bemærkninger til spørgsmålet om »samme vare«. Det fastslås derfor, at den pågældende vare, dvs. den vare, der eksporteres fra Tyrkiet til Fællesskabet, er samme vare som den, der fremstilles af EF-erhvervsgrenen i overensstemmelse med definitionen i artikel 1, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2026/97 (i det følgende benævnt »grundforordningen«).

D. SUBSIDIER

1. Indledning

(10) På grundlag af de oplysninger, der er indeholdt i klagen, samt besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen en lang række subsidieordninger. Disse ordninger er ikke nødvendigvis de samme, som blev undersøgt som led i den oprindelige undersøgelse. Tyrkiet indførte nye statsstøtteordninger i slutningen af 1994 (delvis med henblik på tilpasning af statsstøttelovgivningen til EU's lovgivning på dette område i overensstemmelse med bestemmelserne i aftalen om en toldunion), som indeholder bestemmelser for både indenlandske incitamenter og eksportincitamenter, og som ændrer eller træder i stedet for ældre ordninger. Desuden var der tale om en vigtig udvikling på internationalt plan; i 1995 trådte således WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger i kraft, og en ny grundforordning trådte i kraft, i slutningen af 1994 med henblik på gennemførelse af de nye definitioner af subsidier (9). I betragtning af ovenstående gennemgik Kommissionen alle relevante subsidieordninger i Tyrkiet.

2. Eksportordninger

(11) Kommissionen gennemgik følgende fem eksportordninger, hvis indhold er nærmere beskrevet nedenfor:

I. Statsstøtte til eksport

II. Fritagelse for selskabsskat

III. Eksportkreditter

IV. El-præmier

V. Transportpræmier

I. Statsstøtte til eksport

(12) Det erklærede formål med Tyrkiets politik for eksportfremme er at øge den tyrkiske industris eksportmuligheder i overensstemmelse med de mål og retningslinjer, der er fastlagt i regeringens femårige udviklingsplaner. Sigtet med disse incitamenter er af afhjælpe de skadelige virkninger for eksportørerne at en høj indenlandsk inflation og at yde kompensation for finansieringsknaphed og høje finansieringsomkostninger.

(13) Det vigtigste instrument, som bl.a. indbefattter eksportrelateret bistand, er dekret 94/6401, der trådte i kraft den 1. januar 1995 og omfatter følgende foranstaltninger:

- bistand til forsknings- og udviklingsprogrammer

- bistand til miljøomkostninger

- bistand til markedsundersøgelser

- støtte til deltagelse i messer og udstillinger i udlandet

- støtte til deltagelse i indenlandske messer af international karakter

- støtte til aktivitetsfremmende foranstaltninger i udlandet.

(14) Kommissionen konstaterede, at ingen af producenterne af den pågældende vare havde modtaget støtte i undersøgelsesperioden under nogen af ovennævnte foranstaltninger henhørende under dekret 94/6401. Der var derfor ingen grund til at undersøge, om nogen af de pågældende foranstaltninger indebar ydelse af udligningsberettigede subsidier.

II. Fritagelse for selskabsskat

(15) I den tyrkiske regerings tilsagn, som blev godtaget af Kommissionen i 1991 (jf. betragtning 1), var det den væsentligste forpligtelse at afvikle ovennævnte ordning. Ved denne ordning blev en vis procentdel af producentselskabernes eksportindtægter fritaget for selskabsskat.

I overensstemmelse med den tyrkiske regerings tilsagn reduceredes skattefritagelsesprocenten fra 20 % i 1991 til 5 % i 1993. Ordningen ophævedes endeligt i 1993 i henhold til artikel 30 i dekret 21804 af 25. december 1993. Der er fremlagt dokumentation herfor. Kommissionen fastslog også, at ingen af de producenter, der er omfattet af undersøgelsen, modtog udestående støttebeløb i løbet af undersøgelsesperioden.

III. Eksportkreditter

(16) Türk Eximbank (i det følgende benævnt »Eximbank«) er det eneste officielle eksportkreditinstitut i Tyrkiet; det er et offentligt organ, som etableredes i 1987 med det formål at opfylde eksportørers og udenlandske kontrahenters finansieringsbehov. Eximbank yder specialiserede finansielle tjenester i form af en række forskellige kredit-, forsikrings- og garantiprogrammer, jf. nedenfor.

a) Eksportkreditprogrammet »før-forsendelse«

Dette program er en kortsigtet kreditfacilitet, som Eximbank yder via forretningsbankerne, og som står til rådighed for alle eksportorienterede virksomheder. Ansøgningerne sendes til Eximbank, men kreditten udbetales af en forretningsbank. Den samlede rente, der betales på denne form for kreditter, er almindeligvis gunstigere end de satser, der kan opnås ved optagelse af kortfristede lån fra forretningsbankerne.

Disse kreditter indebærer ydelse af subsidier, fordi der er tale om et finansielt bidrag fra staten, hvorved der opnås en fordel, fordi renten er lavere end den, der skal betales for et tilsvarende lån på markedsvilkår. Subsidierne ydes kun i forbindelse med eksporttransaktioner og er derfor eksportsubsidier.

En række producenter var omfattet af denne ordning i undersøgelsesperioden.

b) Eksportkreditprogrammet for »mål-markeder«

Dette program vedrørte finansiel støtte til eksport af tekstilvarer til lande uden for EU (dvs. NAFTA, Japan og Sydafrika). Det ophævedes i januar 1996.

c) SMV-eksportkreditprogrammet

Over dette program ydes der kortfristede kreditter til selskaber med indtil 150 beskæftigede. Ingen af de af undersøgelsen omfattede producenter modtog sådanne kreditter på grund af deres størrelse.

d) Kreditprogrammet for udenlandsk valuta

Dette er en kortfristet kreditfacilitet i lighed med »før-forsendelses«-programmet; støtten ydes af Eximbank via forretningsbankerne og står til rådighed for alle eksportorienterede virksomheder. Kreditten ydes på grundlag af den pågældende eksporttransaktions værdi i udenlandsk valuta (kreditten udbetales faktisk til eksportøren som modværdien i tyrkiske lire (TRL)), og eksportøren tilbagebetaler kreditten i den pågældende udenlandske valuta. Renten er væsentligt lavere end under »før-forsendelsesprogrammet«. Den samlede rente, der betales af denne form for kreditter, er almindeligvis gunstigere end de satser, der kan opnås ved optagelse af kortfristede lån fra forretningsbankerne.

Disse kreditter indebærer ydelse af subsidier, fordi der er tale om et finansielt bidrag fra staten, hvorved der opnås en fordel, fordi renten er lavere end den, der skal betales for et tilsvarende lån på markedsvilkår. Subsidierne ydes kun i forbindelse med eksporttransaktioner og er derfor eksportsubsidier.

En række producenter var omfattet af denne ordning i undersøgelsesperioden.

e) Kreditprogram for udenlandsk valuta i forhold til hidtidige resultater

Over dette program ydes der kortfristede kreditter til eksportører uden forretningsbankernes mellemkomst. Ingen af de pågældende producenter modtog sådanne kreditter i undersøgelsesperioden.

f) Kortfristet eksportkreditforsikringsprogram

I henhold til dette program forsikres alle forsendelser, som en eksportør foretager inden for et år, på gunstige vilkår. Eksportørerne betaler en præmie direkte til Eximbank, og præmien er forskellig alt efter eksportland. En sådan forsikring var indtil 1995 obligatorisk for selskaber, der opnåede »før-forsendelses«-eksportkreditter fra Eximbank. Nogle af de pågældende producenter udnyttede dette program i undersøgelsesperioden. Eftersom dette program var forbundet med eksportkreditprogrammet »før-forsendelse«, er det blevet kvantificeret sammen med dette program og med kreditprogrammet for udenlandsk valuta (jf. tabel 1 og 2 i betragtning 29).

Denne forsikring er nu fakultativ.

g) Kredit, forsikrings- og garantiprogrammer for køber

Dette program vedrører kreditter til finansiering af projekter i de central- og vestasiatiske republikker. Ingen af de pågældende producenter udnyttede dette program i undersøgelsesperioden.

IV. El-præmier

(17) I henhold til dette program kan selskaber, der fremstiller varer til eksport, opnå en fordel i form af en særlig rabat (25 %) på udgifterne til den elektricitet, der benyttes i forbindelse med produktionen af de eksporterede varer. Ordningen, som ganske klart indebar eksportsubsidier, ophævedes i 1995 ved dekret 22510 af 31. december 1995.

Ingen af de af undersøgelsen omfattede producenter opnåede i undersøgelsesperioden fordele i henhold til denne ordning.

V. Transportpræmier

(18) I henhold til denne ordning kunne eksportørerne modtage kontante ydelser fra den tyrkiske centralbank til dækning af transportomkostningerne i forbindelse med eksport. Ordningen ophævedes i 1994 ved en bekendtgørelse fra det tyrkiske ministerråd. De kontante ydelser må betragtes som subsidier fordi de indebærer et finansielt bidrag fra staten, hvorved der opnås en fordel. Subsidierne ydes kun til dækning af transportomkostninger ved eksport og er derfor eksportsubsidier.

Ydelserne i henhold til denne ordning, som administreredes af centralbanken, var forskellige alt efter bestemmelsesstedet. Selv om ordningen ophævedes i 1994, tilflød der fortsat eksportørerne fordele i undersøgelsesperioden (dvs. 1995). Dette skyldes, at ved iværksættelse af ordningen var der ingen midler til rådighed til udbetaling til eksportørerne. Udestående beløb, der var optjent i årene forud for ophævelsen af programmet, blev derfor udbetalt i undersøgelsesperioden. Alle de af undersøgelsen omfattede producenter havde modtaget sådanne betalinger i undersøgelsesperioden.

3. Sammendrag af eksportordninger

(19) Det konstateredes, at eksportørerne benyttede sig af to eksportordninger i undersøgelsesperioden, nemlig eksportkreditter (eksportkreditprogrammet »før-forsendelse«/kreditprogrammet for udenlandsk valuta/det kortfristede eksportkreditforsikringsprogram) og transportpræmier.

4. Indenlandske ordninger

(20) Kommissionen gennemgik følgende tre indenlandske ordninger, hvis indhold er nærmere beskrevet nedenfor:

I. Dekret 94/6411

II. Præmier i relation til ressourceanvendelsen

III. Kreditfondsordning.

I. Dekret 94/6411

(21) Incitamenter til producenter i Tyrkiet skal fra den 1. januar 1995 gives inden for rammerne af dekret 94/6411 af 26. december 1994. Dette dekret indeholder de generelle rammebestemmelser for incitamenter til virksomhederne i overensstemmelse med de retningslinjer, der er fastlagt i udviklingsplanerne og de årlige programmer, som det tyrkiske ministerråd vedtager. Dekret 94/6411 åbner mulighed for incitamentsydelser til investeringsaktiviteter, der er forbundet med fremstilling af varer og tjenesteydelser, forskning og udvikling, miljøbeskyttelse, forbedring af kvalitet og standarder samt investeringer med sigte på at fremme regionalt håndværk samt støtte til små og mellemstore virksomheder. Dekret 94/6411 suppleredes ved »Communique nr. 2« udstedt af finansministeriet og offentliggjort i den officielle tidende af 4. april 1995.

(22) Alle ansøgninger om bistand i henhold til dekret 94/6411 skal godkendes af finansministeriets generaldirektorat for incitamenter og gennemførelse, som udsteder et investeringscertifikat til godkendte ansøgere. Investeringscertifikatet beskriver de former for bistand, der indrømmes det pågældende selskab, samt et eventuelt loft over en sådan bistand. Selskaberne kan opnå investeringscertifikater for det enkelte projekt. Gyldighedsperioden for investeringscertifikaterne er forskellig alt efter det pågældende projekt.

(23) De forskellige former for bistand, der ydes i henhold til dekret 94/6411, kan opdeles i følgende kategorier:

a) Ordninger i henhold til hvilke eksportørerne opnåede fordele i undersøgelsesperioden

i) Told- og afgiftsfritagelse

I henhold til denne ordning kan selskaberne toldfrit importere udstyr og maskiner beregnet til det projekt, hvortil det pågældende investeringscertifikat er udstedt.

ii) Investeringsbegunstigelse

I henhold til denne ordning indrømmes selskaberne fritagelse for indkomstskat i forhold til størrelsen af den investering, for hvilken investeringscertifikatet er udstedt; skattegodtgørelsen kan være lig med indtil 100 % af investeringsbeløbet.

Begge ovennævnte ordninger indebærer ydelse af subsidier, fordi der gives afkald på statsindtægter, hvorved der opnås en fordel.

iii) Finansieringsfondsordning

Henstand med skattebetalingen, som skal anvendes til finansiering af investeringer. Et selskab er berettiget til denne henstand, når de får et investeringscertifikat.

Nævnte henstand med skattebetalingen svarer til et rentefrit lån og er en subsidieydelse, fordi der opnås en fordel, når der ikke skal betales renter.

iv) Momsstøtte til indkøb af maskiner og udstyr

I henhold til denne ordning opnår firmaerne tilbagebetaling af moms, der er betalt ved køb af indenlandsk fremstillede maskiner. Denne tilbagebetaling er et finansielt bidrag fra staten, hvorved der opnås en fordel, og der er derfor tale om subsidier. Ydelser fra denne ordning er betinget af, at der anvendes indenlandske varer, og subsidieydelsen er derfor specifik i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, litra b), i grundforordningen. En producent opnåede i undersøgelsesperioden fordele i henhold til denne ordning, men i ubetydeligt omfang.

b) Ordninger, i henhold til hvilke eksportørerne ikke opnåede fordele i undersøgelsesperioden

i) Afgiftsfritagelse for mellem- og langfristede investeringskreditter

I henhold til denne ordning fritages selskaberne for betaling af skatter, told og afgifter for bank-, notar- og tinglysningstransaktioner m.v. i forbindelse med kreditter. Den gælder for selskaber, der forpligter sig til at eksportere den produktion, som investeringerne vedrører. I betragtning af ordningens tilknytning til forventet eksport ville det være mere korrekt at klassificere den som eksportsubsidier. Ingen producenter opnåede i undersøgelsesperioden fordele i henhold til denne ordning. Ordningens følgevirkninger ville under alle omstændigheder være ubetydelige.

ii) Henstand med betalingen af moms

I henhold til denne ordning kan der indrømmes henstand med betalingen af moms på import af udstyr, der er anført i incitamentscertifikaterne, indtil den dato, hvor en sådan afgift faktisk kan fradrages. Finder investeringen ikke sted som forudset i incitamentscertifikatet, opkræves den pågældende moms med tillæg af renter.

c) Ordninger, der endnu ikke er gennemført

Dekret 94/6411 omfatter også en række andre ordninger, som endnu ikke er gennemført. Der er tale om følgende:

i) Fritagelse for afgifter ved boligbyggeri

I henhold til denne ordning fritages selskaberne for betaling af afgifter ved boligbyggeri.

ii) Subsidier til flytteudgifter

Denne ordning åbner mulighed for bistand til flytning af anlæg, der overføres fra udviklede regioner til industrizoner eller prioriterede udviklingsregioner. Der kan ydes et tilskud på 50 % af udgifterne til afmontering, levering og geninstallering.

iii) Energisubsidier

Til nye investeringer i prioriterede udviklingsregioner med et incitamentscertifikat kan der ydes bistand på indtil 25 % af elforbruget til de første fem års drift i henhold til kriterier, der skal fastlægges af »Monetary, Credit and Co-ordination Board«.

iv) Tildeling af grundstykke

I henhold til denne ordning kan firmaer gratis få tildelt et grundstykke til investeringer i prioriterede udviklingsregioner eller i industrizoner. Grundstykket tildeles fra jordejendom tilhørende »generaldirektoratet for jordforvaltning«.

v) Bidrag til garantibrev for udenlandsk kredit

I henhold til denne ordning ydes der støtte til producenter til dækning af 50 % af de udgifter, der påløber i forbindelse med at opnå udenlandske kreditter gennem offentlige banker.

vi) Kvalitets- og standardiseringscertifikater

I henhold til denne ordning refunderes gebyrer, som firmaer betaler i forbindelse med ansøgninger om kvalitets- og standardiseringscertifikater i henhold til ISO og ITS (Institute of Turkish Standards).

vii) Kreditter

Der findes flere forskellige typer af kreditordninger med lavtforrentede kreditter til SMV og til investeringer i prioriterede udviklingsregioner.

II. Præmier i relation til ressourceanvendelsen

(24) I henhold til denne ordning var firmaerne berettiget til en kontant præmie, som betaltes af finansministeriet. Præmien fastsattes på grundlag af en procentuel andel (fra 15-40 %) af værdien af de investeringer, der var foretaget. Den anvendte procentsats var afhængig af den region, hvori investeringerne var foretaget.

Den pågældende ordning ophævedes i 1991 ved dekret 91/1468. Firmaerne har imidlertid fortsat modtaget ydelser i henhold til denne ordning i de senere år, herunder undersøgelsesperioden. Der var tale om udestående beløb (som følge af knaphed på statsmidler på det pågældende tidspunkt) fra den periode, hvor ordningen var gældende. De kontante ydelser må betragtes som subsidier fordi de indebærer et finansielt bidrag fra staten, hvorved der opnås en fordel.

Nogle producenter modtog i undersøgelsesperioden ydelser i henhold til denne ordning.

III. Kreditfondsordning

(25) I henhold til denne ordning var firmaerne berettiget til lån, der skulle tilbagebetales til en rente, der var lavere end de satser, der normalt var gældende for tilsvarende lån på markedsvilkår. Der opnås følgelig en fordel, så der er tale om subsidier. Ordningen indførtes ved dekret 92/2805 og administreredes af generaldirektoratet for incitamenter og gennemførelse. Ordningen ophævedes officielt den 15. juli 1994, omend firmaerne fortsat modtog ydelser i undersøgelsesperioden.

Nogle producenter modtog i undersøgelsesperioden ydelser i henhold til kreditfondsordningen.

5. Sammendrag af indenlandske ordninger

(26) Det konstateredes, at eksportørerne benyttede sig af seks indenlandske ordninger i undersøgelsesperioden, nemlig told- og afgiftsfritagelse, investeringsbegunstigelse, finansieringsfondsordningen, momsstøtte til indkøb af maskiner og udstyr, præmier i relation til ressourceanvendelsen og kreditfondsordningen.

6. Samlede subsidieydelser

(27) For to af de samarbejdsvillige eksportører, Korteks og Polyteks, konstateredes det, at de ikke havde eksporteret den pågældende vare til EU i undersøgelsesperioden. Under disse omstændigheder er der ikke fastlagt individuelle subsidiebeløb for disse selskaber.

(28) Med henblik på at beregne de samlede subsidieydelser fordeltes de subsidiebeløb, der var modtaget i undersøgelsesperioden, i forhold til et firmas samlede omsætning (indenlandsk og eksport) for så vidt angår indenlandske subsidier og kun i forhold til eksportomsætningen, når der var tale om eksportsubsidier.

(29) De samlede subsidieydelser, der er konstateret i undersøgelsesperioden for de af undersøgelsen omfattede producenter, er anført nedenfor. Tabel 1 viser de samlede fordele, der er opnået i undersøgelsesperioden, medens tabel 2 viser de fordele, der er opnået, hvis der ses bort fra de ordninger, der ophævedes før begyndelsen af undersøgelsesperioden.

Eftersom fire af de samarbejdsvillige eksportører er forretningsmæssigt forbundne (Nergis Tekstil, Nergis Holding, Sifas og Polylen), er fordelene beregnet som et gennemsnit, og tallene er anført nedenfor under »Nergis-koncernen«.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

7. Specificitet

(30) I betragtning af, at størrelsen af de fordele, som eksportørerne har opnået af de ordninger, der fortsat var i kraft i undersøgelsesperioden, ifølge undersøgelsen var minimale (jf. betragtning 34) er det ikke påkrævet at undersøge, om de er specifikke.

8. Konklusion vedrørende udligningsberettigelse

(31) Hvad angår eksportordningerne anses to for at være specifikke og derfor udligningsberettigede, nemlig eksportkreditordningen, hvor støtte er betinget af eksportresultaterne, og momsstøtteordningen, hvor støtte er betinget af anvendelsen af indenlandske varer. Transportpræmieordningen, hvor støtte var betinget af eksport, ophævedes i 1994.

(32) Med hensyn til de indenlandske ordninger ophævedes ordningen med præmier i relation til ressourceanvendelsen i 1991, medens kreditfondsordningen ophævedes i 1994. For så vidt angår de tre ordninger, som ifølge undersøgelsesresultaterne var blevet udnyttet og stadig var i kraft i undersøgelsesperioden (dvs. finansieringsfonden, investeringsbegunstigelse og toldfritagelse) er det ikke nødvendigt at fastslå, om subsidierne er udligningsberettigede, da de ifølge det foreliggende generelt er minimale.

(33) Hvad angår de ordninger, der er ophævet (transportpræmier, kreditfondsordningen og præmier i relation til ressourceanvendelsen), anses det ikke for påkrævet at træffe udligningsforanstaltninger, eftersom eventuelle udestående beløb i henhold til ordningen med præmier i relation til ressourceanvendelsen og kreditfondsordningen var ubetydelige, og eventuelle udestående beløb i henhold til transportpræmieordningen, som var noget større, var knyttet til de individuelle eksporttransaktioner, der havde fundet sted, da ordningen var i kraft, og de kan således ikke længere udbetales.

(34) I artikel 14, stk. 5, litra a), i grundforordningen fastsættes, at det udligningsberettigede subsidiebeløb anses for at være minimalt, hvis det pågældende beløb udgør mindre end 2 %, når der er tale om import fra udviklingslande. Da Tyrkiet anses for at være et udviklingsland, og subsidiebeløbet i henhold til de ordninger, der fortsat var i kraft i undersøgelsesperioden, er mindre end 2 % (jf. tabel 2), anses det udligningsberettigede subsidiebeløb for at være minimalt.

E. SKADE OG FÆLLESSKABETS INTERESSER

(35) Eftersom det er fastslået, at subsidiebeløbet er minimalt, er det ikke nødvendigt nærmere at undersøge spørgsmålet om skade og om Fællesskabets interesser.

F. KONKLUSION

(36) Ifølge artikel 14, stk. 3, i grundforordningen skal en procedure afsluttes omgående, når det fastslås, at det udligningsberettigede subsidiebeløb er minimalt. Det foreslås derfor, at proceduren afsluttes, og at gældende foranstaltninger omgående ophører -

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Eneste artikel

Antisubsidieproceduren vedrørende importen af fibre og garn af polyester henhørende under KN-kode 5402 42 00, 5402 33 10, 5402 33 90, 5503 20 00, 5402 43 10, 5402 43 90, 5402 52 10, 5402 52 90, 5402 62 10 og 5402 62 90 og med oprindelse i Tyrkiet afsluttes.

Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juni 1998.

På Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Næstformand

(1) EFT L 288 af 21. 10. 1997, s. 1.

(2) EFT C 33 af 9. 2. 1989, s. 7.

(3) EFT L 137 af 31. 5. 1991, s. 8.

(4) EFT L 272 af 28. 9. 1991, s. 92.

(5) EFT L 272 af 28. 9. 1991, s. 3.

(6) EFT C 116 af 20. 4. 1996, s. 7.

(7) EFT L 349 af 31. 12. 1994, s. 22 (senere afløst af forordning (EF) nr. 2026/97).

(8) EFT C 276 af 21. 9. 1996, s. 5.

(9) Jf. fodnote 7.