*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 11. december 1981

vedroerende en procedure i henhold til artikel 15 i Raadets forordning nr. 17 (IV/AF 512 - SA National Panasonic (Belgium) NV)

(Den franske og den nederlandske tekst er de eneste autentiske)

(82/260/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 85,

under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962 (1), saerlig artikel 11 og 15,

under henvisning til den begaering om oplysninger, som Kommissionen fremsatte over for SA National Panasonic (Belgium) NV den 11. juni 1981 og denne virksomheds svar af 30. juni 1981 paa denne begaering,

under henvisning til Kommissionens afgoerelse af 4. august 1981 om at indlede en procedure i denne sag,

under henvisning til at virksomheden i medfoer af artikel 19 i forordning nr. 17 og Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963 (2) har haft lejlighed til at udtale sig om de forhold, som Kommissionen har rejst indvendinger mod,

under henvisning til udtalelse af 24. november 1981 fra Det raadgivende udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal i overensstemmelse med artikel 10 i forordning nr. 17/62, og

ud fra foelgende betragtninger:

De faktiske omstaendigheder

A. Virksomheden

1. SA National Panasonic (Belgium) NV (herefter benaevnt »NPB«), en virksomhed med hjemsted i Stationstraat 26, B-1720 Groot Bijgaarden, er et helejet datterselskab af den japanske virksomhed Matsushita Electrical Trading Company, som selv er et datterselskab af Matsushita Electrical Industrial Company, som er den foerende japanske producent af elartikler og elektronisk udstyr.

2. NPB er hovedsaglig beskaeftiget med import og markedsfoering i Belgien af underholdningselektronik fremstillet af Matsushita i Japan og andre lande, herunder hi-fi og stereoudstyr, som saelges under handelsnavnene »Technics«, »National Panasonic« og »Panasonic«.

B. Kommissionens kontrolundersoegelse

3. Den 27. juni 1979 foretog Kommissionen i medfoer af artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17 en kontrolundersoegelse hos National Panasonic (UK) Ltd, som ogsaa er et datterselskab af Matsushita, og som har samme funktion i Det forenede Kongerige som NPB i Belgien.

4. Formaalet med kontrolundersoegelsen var at skaffe oplysninger og bevismateriale vedroerende det forhold, at National Panasonic (UK) Ltd var mistaenkt for at

paalaegge sine hi-fi-forhandlere i Det forenede Kongerige et forbud mod at eksportere til andre EF-lande for at beskytte forhandlernettet i disse lande mod konkurrence fra parallelimport.

5. Under kontrolundersoegelsen kom Kommissionens tjenestemaend i besiddelse af en raekke dokumenter vedroerende virksomhedens politik med hensyn til paralleleksport af Technics- og National Panasonic-udstyr.

6. Den 24. august 1979 indbragte National Panasonic (UK) Ltd afgoerelsen om at foretage kontrolundersoegelsen for De europaeiske Faellesskabers Domstol. Den 26. juni 1980 afviste Domstolen soegsmaalet.

7. En undersoegelsen af de dokumenter, som Kommissionen kom i besiddelse af under kontrolundersoegelsen, viste, at det var noedvendigt at skaffe yderligere oplysninger, for at Kommissionen kunne faa et detaljeret billede af prisstrukturen ved salg af hi-fi-udstyr af maerket Technics i EF, isaer forhandlernes indkoebspris og detailprisen.

C. Begaeringen om oplysninger

8. Den 25. maj og den 11. juni 1981 fremsendte Kommissionen til en raekke af Matsushitas marketing-datterselskaber i Tyskland, Frankrig, Det forenede Kongerige og Belgien samt til dets eneforhandler i Nederlandene en begaering om oplysninger i medfoer af artikel 11 i forordning nr. 17. Begaeringen indeholdt den saedvanlige henvisning til de i denne forordning fastsatte sanktioner for at give urigtige oplysninger.

9. Det naevntes i begaeringen, at Kommissionen havde foretaget en kontrolundersoegelse hos National Panasonic (UK) Ltd den 27. juni 1979 i medfoer af artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17, for at faa klarlagt, om naevnte virksomhed havde deltaget i aftaler eller former for samordnet praksis, som kunne have til formaal eller til foelge af forhindre paralleleksport til andre EF-lande, og at en gennemgang af de fremkomne dokumenter gjorde det noedvendigt at skaffe oplysninger om markedsfoeringer af Technics-produkter i EF.

10. I sin begaering udbad Kommissionen sig blandt andet naermere oplysninger om prisstrukturen i den paagaeldende medlemsstat. I skrivelsen til NPB formuleredes den relevante del af begaeringen saaledes:

»Har De siden 1. januar 1976 til grossister og/eller detailhandlere i en hvilken som helst form fremsendt en liste over eller en beregningsmetode for vejledende og/eller maksimums- og/eller minimumsdetailpriser, som forhandleren skulle benytte eller kunne benytte for at fastsaette sine detailpriser? De bedes venligst fremsende en kopi af alle saadanne prislister udsendt af Deres firma siden naevnte dato.« (Oversaettelse fra den hollandske originaltekst.)

11. I skrivelsens naestsidste afsnit blev det naevnt, at begaeringen fremsattes overfor NPB i medfoer af artikel 11 i forordning nr. 17, og der fastsaettes en svarfrist paa tre uger.

D. NPBs svar

12. NPB besvarede begaeringen om oplysninger ved anbefalet brev af 30. juni 1981.

Brevet, som er underskrevet af den administrerende direktoer, lyder saaledes:

»I overensstemmelse med »contrat de programme« af 29. september 1972 vedroerende salgspriser for elektriske husholdningsapparater hverken fastsaetter eller anbefaler vort selskab nogle detailpriser.« (Oversaettelse fra den hollandske originaltekst.)

E. NPBs detailpriser i Belgien

13. »Contrat de programme« regulerer avancer, salgsvilkaar og priser paa elektriske husholdningsapparater og underholdningselektronik i Belgien. Det er ikke obligatorisk at tilslutte sig programmet, selv om de fleste producenter og forhandlere har underskrevet kontrakten, og det kan medfoere visse ulemper at naegte at tilslutte sig programmet. Ifoelge udgaven af 17. juli 1979 skal producenter og importoerer afholde sig fra at offentliggoere bindende detailpriser eller katalogpriser og maa kun fastsaette de nettopriser, hvortil de leverer til de handlende.

14. NPBs normale praksis er imidlertid at udsende lister med detailpriser, som virksomhedens forhandlere skal anvende. Disse prislister angiver ikke, at de kommer fra NPB, og bestaar af fotokopierede ark uden brevhoved. Indholdet af disse lister meddeles forhandlerne enten som en del af det dokumentationsmateriale, der udarbejdes med henblik paa de saakaldte »forhandlerdage« (»Dealers Days«), hvor NPB praesenterer en ny serie modeller for sine forhandlere, eller i forbindelse med NPB-repraesentantens besoeg hos forhandlerne.

15. Kommissionen har fra forskellige af hinanden uafhaengige kilder faaet de prislister for Technics-udstyr i haende, der var gaeldende fra september 1976, april 1978, marts 1979, september 1979 og april 1980, og Kommissionen er overbevist om, at de er aegte. Heri er der ud for hver model i Technics-serien anfoert en

16. Kommissionen har fra forhandlere faaet oplysninger om, at NPBs forretningspolitik, saadan som den fastlaegges og overvaages paa hoejeste ledelsesniveau, er at sikre, at virksomhedens vejledende detailpriser overholdes af forhandlerne og at skride ind over for forhandleren og kraeve, at han igen haever priserne, hvis varerne udbydes til salg til en lavere pris.

17. I hvert fald i perioden fra september 1976 til april 1980 var det NPBs almindelige praksis at udsende saadanne detailprislister til sine forhandlere i Belgien. Kommissionen har konstateret, at selv om der maaske ikke laengere udsendes egentlige prislister, beregnede forhandlerne i Bruxelles stadig deres detailpriser paa basis af koefficienten 1,66 i august 1981 (siden indfoerelsen af en ekstra luksusafgift paa 8 % i Belgien i september 1981, er denne koefficient maaske endda foroeget).

Retlig vurdering

18. I medfoer af artikel 15, stk. 1, litra b), i forordning nr. 17 kan Kommissionen ved beslutning paalaegge virksomheder boeder paa 100 til 5 000 regningsenheder, saafremt de forsaetligt eller uagtsomt fremsaetter urigtige oplysninger i et svar paa èn begaering i henhold til artikel 11, stk. 3 eller stk. 5, i naevnte forordning.

19. I sit svar udtalte NPB klart og utvetydigt, at virksomheden ikke opererede med faste eller vejledende detailpriser.

NPBs og denne virksomheds oeverste ledelses normale praksis i naesten hele den periode, som Kommissionens begaering vedroerer, var faktisk at udsende lister med angivelse af detailpriser for hver model inden for en serie til forhandlerne. Det er ikke her noedvendigt at afgoere, i hvor stor udstraekning NPB soergede for, at forhandlerne overholdt de i prislisterne anfoerte detailpriser, idet udsendelse af saadanne prislister i hvert fald var en prisvejledning, hvilken praksis NPB kategorisk havde benaegtet eksistensen af.

20. I sit svar paa Kommissionens meddelelse af klagepunkterne udtalte NPB, at man fra virksomhedens side ikke mente, at man forsaetligt eller uagtsomt havde fremsat urigtige oplysninger som svar paa en begaering om oplysninger, men man ville efterkomme Kommissionens beslutning paa grundlag af det i sagen foreliggende (»based on the record«), og man gav i oevrigt afkald paa muligheden for en mundtlig hoering.

21. Det er imidlertid Kommissionens opfattelse, at NPB faktisk fremsatte urigtige oplysninger i et svar paa en begaering i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning nr. 17. Eftersom virksomheden var fuldt bekendt med de faktiske forhold, og eftersom prislisterne blev udsendt til forhandlerne i forbindelse med arrangementer afholdt paa hoejeste ledelsesniveau, kan Kommissionen kun drage den konklusion, at de urigtige oplysninger blev afgivet forsaetligt.

22. Overtraedelsen maa betragtes som alvorlig. Forskelle i de vejlende detailpriser og i endnu hoejere grad eksistensen af vejledende eller bindende detailpriser i de forskellige EF-lande er af saerlig betydning for Kommissionens vurdering af de oekonomiske virkninger af det eksportforbud, som Kommissionen havde mistaenkt National Panasonic (UK) Ltd for at have gennemtvunget. Havde Kommissionen vaeret noedsaget til at acceptere NPBs svar, ville dens indtryk af et vigtigt aspekt af prisstrukturen ved salg af Technics-produkter i EF have vaeret helt forkert. Et saadant forkert indtryk kunne i betydelig grad forvride Kommissionens vurdering af virkningen eller endog eksistensen af et formodet eksportforbud. NPB havde adgang til juridisk bistand, da virksomheden udarbejdede sit svar, og det er ikke sandsynligt, at der er sket en

23. Kommissionen vil foelgelig paalaegge NPB en boede. I betragtning af de omstaendigheder, der er redegjort for ovenfor, fastsaettes boeden til 5 000 ECU -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

SA National Panasonic (Belgium) NV har ved sin erklaering i skrivelse af 30. juni 1981 om, at virksomheden ikke fastsatte vejledende detailpriser, forsaetligt fremsat urigtige oplysninger i et svar paa en begaering om oplysninger i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning nr. 17.

Artikel 2

Der paalaegges SA National Panasonic (Belgium) NV en boede paa 5 000 (femtusinde) ECU, eller 208 646 bfr. (tohundredeogottetusindesekshundredeogseksogfyrre belgiske francs). Dette beloeb indbetales paa Kommissionen for De europaeiske Faellesskabers konto i Banque Bruxelles Lambert, Bruxelles, nr. 310-0231000-32 senest tre maaneder efter meddelelsen af denne beslutning til SA National Panasonic (Belgium) NV. Artikel 3

Denne beslutning er rettet til SA National Panasonic (Belgium) NV Stationstraat 26, 1720 Groot Bijgaarden, Belgien.

Denne beslutning kan tvangsfuldbyrdes i medfoer af artikel 192 i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 11. december 1981.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.

(2) EFT nr. 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63.