*****

RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 1243/86

af 28. april 1986

om aendring af forordning (EOEF) nr. 288/82, (EOEF) nr. 1765/82 og (EOEF) nr. 1766/82 om de faelles importordninger

RAADET FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 113,

under henvisning til forslag fra Kommissionen, og

ud fra foelgende betragtninger:

Raadets forordning (EOEF) nr. 288/82 (1), (EOEF) nr. 1765/82 (2) og (EOEF) nr. 1766/82 (3) aabner mulighed for regelmaessige tilpasninger, saerlig hvad angaar overgangsbestemmelser, med henblik paa en videre harmonisering af de faelles importordninger;

erfaringerne har vist, at visse bestemmelser nu ikke har noget formaal, og at andre boer tilpasses til de fremskridt, der er gjort i harmoniseringen af den faelles handelspolitik;

det er noedvendigt, at Kommissionen og medlemsstaterne holdes underrettet om de nationale dispositioner, der traeffes paa omraader, som er undergivet artikel 19 og 21 i forordning (EOEF) nr. 288/82 og artikel 16 i forordning (EOEF) nr. 1765/82 og (EOEF) nr. 1766/82 -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Artikel 19, 20 og 21 i forordning (EOEF) nr. 288/82 affattes saaledes:

»Artikel 19

1. Senest den 31. december 1988 traeffer Raadet afgoerelse om de tilpasninger, der skal foretages i denne forordning med henblik paa en videre harmonisering af importordningen. Den traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen og paa baggrund af de fremskridt, der er gjort i den faelles handelspolitik.

2. Indtil disse tilpasninger finder sted, gaelder foelgende bestemmelser:

a) for saa vidt angaar varer, der er omfattet af Raadets forordning (EOEF) nr. 3420/83 (1), kan medlemsstaterne goere indfoerselen betinget af, at ikke blot deres oprindelsesland, men ogsaa koebslandet eller afsendelseslandet er et af de lande, der er omfattet af denne forordning;

b) de importdokumenter, der i henhold til artikel 11 kraeves i forbindelse med faellesskabstilsyn, har kun gyldighed i den medlemsstat, der har udstedt eller paategnet dem;

c) Benelux-landene og Den italienske Republik kan opretholde den ordning med automatisk licens eller fortoldningsbegaering, som de for tiden anvender over for indfoersel fra Japan og Hongkong;

d) Benelux-landene og Irland kan indtil den 30. juni 1987 for tekstilvarer, der ikke er omfattet af en specifik faelles importordning, opretholde nationalt tilsyn med indfoerselen af disse varer, herunder i form af automatisk licens; det samme gaelder for Irland, for saa vidt angaar indfoersel af fodtoej henhoerende under NIMEXE-nr. 64.01-11 til 19, 64.02-21 til 99, 64.03-00 og 64.04-10, 90;

e) denne forordning er ikke til hinder for opretholdelse indtil den 30. juni 1988 af de af Den italienske Republik fastsatte bestemmelser, hvorefter der - i henhold til ministeriel bekendtgoerelse af 6. maj 1976, herunder den dertil knyttede liste, og dens senere aendringer - kraeves en saerlig tilladelse for indfoersel af genstande, maskiner og apparater, brugte eller nye, men daarligt vedligeholdte, henhoerende under kapitel 84 og 85, pos 86.01-04 samt kapitel 87 og 93 i den faelles toldtarif.

3. Medlemsstaterne underretter paa anmodning af Kommissionen denne om reglerne for og alle oplysninger vedroerende procedurerne for indgivelse af

ansoegninger om licenser, herunder de betingelser, paa hvilke personer, virksomheder eller institutioner kan indgive saadanne ansoegninger. Alle paataenkte aendringer af disse regler skal ligeledes meddeles den.

(1) EFT nr. L 346 af 8. 12. 1983, s. 6.

Artikel 20

1. Saafremt en medlemsstat, der opretholder en i artikel 1, stk. 2, sidste led, omhandlet importrestriktion, paataenker at aendre denne, underretter den ligeledes Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom.

2. a) Paa anmodning af Kommissionen eller en medlemsstat skal de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger goeres til genstand for en forudgaaende konsultation i udvalget.

b) Saafremt Kommissionen inden for en frist paa fem arbejdsdage efter den i stk. 1 foreskrevne underretning ikke paa eget initiativ eller paa anmodning af en medlemsstat, modtaget i tilstraekkelig god tid inden udloebet af denne frist, foreslaar konsultation, kan den paagaeldende medlemsstat saette den paataenkte foranstaltning i kraft.

c) I de oevrige tilfaelde indledes konsultationen inden for fem arbejdsdage efter udloebet af den i litra b) foreskrevne frist.

3. a) Saafremt de oevrige medlemsstater eller Kommissionen ikke har rejst indsigelse ved afslutningen af konsultationen, underretter Kommissionen omgaaende den paagaeldende medlemsstat herom, hvorefter denne straks kan saette den paataenkte foranstaltning i kraft.

b) I de oevrige tilfaelde kan den paagaeldende medlemsstat foerst saette den paataenkte foranstaltning i kraft efter udloebet af en frist paa to uger efter konsultationens begyndelse.

c) Saafremt Kommissionen inden for denne frist i henhold til artikel 113 i traktaten forelaegger Raadet et forslag om at imoedekomme de rejste indsigelser, kan den paataenkte foranstaltning ikke saettes i kraft, foer Raadet har truffet afgoerelse.

4. I yderst hastende tilfaelde indtil den 30. juni 1968 gaelder foelgende bestemmelser:

a) Saafremt en medlemsstats oekonomiske behov, efter at et kontingent er opbrugt, noedvendiggoer yderligere indfoersel fra det eller de tredjelande, der var omfattet af kontingentet, kan den paagaeldende medlemsstat uden forudgaaende underretning aabne mulighed for yderligere indfoersel inden for en graense paa 20 % af omfanget elle vaerdien af det opbrugte kontingent; den underretter straks Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom; den i dette stykke fastlagte hasteprocedure kan ikke anvendes fra det tidspunkt, hvor der er givet tilladelse til indledning af forhandlinger med det paagaeldende tredjeland;

b) paa anmodning af en medlemsstat eller af Kommissionen skal de foranstaltninger, en medlemsstat har truffet i henhold til dette stykke, goeres til genstand for efterfoelgende konsultation paa de i stk. 3 omhandlede betingelser.

5. Saafremt en medlemsstat har til hensigt autonomt at foretage en aendring i sin importordning for et olieprodukt, der er opfoert i bilag I, og som er omhandlet i artikel 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 802/68 af 27. juni 1968 om den faelles definition af begrebet varers oprindelse (1), skal den underrette Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom. Den i stk. 2, 3 og 4 fastsatte fremgangsmaade finder i saa fald anvendelse; de oevrige bestemmelser i naervaerende forordning finder ikke anvendelse.

(1) EFT nr. L 148 af 28. 6. 1968, s. 1.

Artikel 21

1. Denne forordning er ikke til hinder for overholdelsen af forpligtelser, som foelger af saerlige regler, der er fastsat i aftaler indgaaet mellem Faellesskabet og tredjelande.

2. a) Med forhold af andre faellesskabsbestemmelser er denne forordning ikke til hinder for, at medlemsstaterne vedtager eller anvender:

i) forbud, kvantitative restriktioner eller tilsynsforanstaltninger, der er begrundet i hensynet til den offentlige saedelighed, den offentlige orden, den offentlige sikkerhed, beskyttelse af menneskers og dyrs liv og sundhed, bevarelse af planter, beskyttelse af nationale skatte af kunstnerisk, historisk eller arkaeologisk vaerdi, eller beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret;

ii) saerlige valutabestemmelser;

iii) regler indfoert i medfoer af internationale aftaler i overensstemmelse med traktaten.

b) Medlemsstaterne underretter Kommissionen om foranstaltninger eller formaliteter, der skal indfoeres eller aendres i henhold til dette stykke. I yderst hastende tilfaelde underrettes Kommissionen om de paagaeldende nationale foranstaltninger eller formaliteter straks efter vedtagelsen deraf.«

Artikel 2

Artikel 15 og 16 i forordning (EOEF) nr. 1765/82 og (EOEF) nr. 1766/82 affattes saaledes:

»Artikel 15

1. Senest den 31. december 1988 traeffer Raadet med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen afgoerelse om de tilpasninger, der skal foretages i denne forordning, navnlig med henblik paa indfoerelse af et faellesskabsimportdokument, der har gyldighed i hele Faellesskabet. 2. Indtil dette tidspunkt:

- kan den enkelte medlemsstat naegte at udstede eller paategne importdokumenter, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra b), for personer der ikke er etableret paa dens omraade; denne bestemmelse beroerer ikke de forpligtelser, der foelger af direktiverne om etableringsfrihed og fri udveksling af tjenesteydelser;

- har de i artikel 10, stk. 1, litra b), omhandlede importdokumenter kun gyldighed i den medlemsstat, der har udstedt eller paategnet dem.

Artikel 16

1. Denne forordning er ikke til hinder for overholdelsen af forpligtelser, som foelger af saerlige regler, der er fastsat i aftaler indgaaet mellem Faellesskabet og tredjelande.

2. a) Med forbehold af de oevrige faellesskabsbestemmelser er denne forordning ikke til hinder for, at en medlemsstat vedtager eller anvender forbud eller kvantitative restriktioner, der er begrundet i hensynet til den offentlige saedelighed, den offentlige orden, den offentlige sikkerhed, beskyttelse af menneskers og dyrs liv og sundhed, beskyttelse af planter, bestkyttelse af nationale skatte af kunstnerisk, historisk eller arkaeologisk vaerdi, eller beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret.

b) Medlemsstaterne underretter Kommissionen om foranstaltninger eller formaliteter, der skal indfoeres eller aendres i henhold til dette stykke. I yderst hastende tilfaelde underrettes Kommissionen om de paagaeldende nationale foranstaltninger eller formaliteter straks efter vedtagelsen deraf.«

Artikel 3

Denne forordning traeder i kraft paa tredjedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Luxembourg, den 28. april 1986.

Paa Raadets vegne

H. RUDING

Formand

(1) EFT nr. L 35 af 9. 2. 1982, s. 1.

(2) EFT nr. L 195 af 5. 7. 1982, s. 1.

(3) EFT nr. L 195 af 5. 7. 1982, s. 21.