SAERBERETNING NR. 3/93 om ivaerksaettelsen af foranstaltninger til omstrukturering, modernisering og tilpasning af EF-fiskerflaadernes kapaciteter med Kommissionens svar (94/C 2/01)

1. INDLEDNING

Generel kontekst

Fiskerisektoren i Det Europaeiske Faellesskab

OEkonomisk og budgetmaessig betydning

1.1. I 1989 landede medlemsstaternes fiskerflaader ifoelge FAO's statistikker (jf. tabel 1.1) naesten 7 mio. tons fisk ud af den samlede fangst paa verdensplan paa 99,5 mio. tons. Denne fangst ligger altsaa under Japans, ex-USSR's og Kinas samlede fangst paa 11 mio. tons, men over USA's.

1.2. Ifoelge de oplysninger, Kommissionen har benyttet(1) ()

, er fangstmaengderne inden for Faellesskabet steget til 5,74 mio. tons i 1989, hvilket svarer til en anslaaet vaerdi paa ca. 6,2 mia. ECU. Disse vaerdier udgoer ca. 0,4 % af Faellesskabets bruttonationalprodukt og svarer til ca. 260 000 arbejdspladser inden for fiskerierhvervet (0,2 % af den samlede erhvervsaktive befolkning). Disse tals betydning og raekkevidde skal vurderes ud fra foelgende betragtninger:

a) For det foerste medfoerer hver arbejdsplads paa havet ca. fire til fem arbejdspladser paa landjorden; der er tale om tilknyttede fiskeriaktiviteter i de forudgaaende produktionsled (skibsbygning og vedligeholdelse) og i de efterfoelgende produktionsled (forarbejdning og afsaetning af fiskeprodukter).

b) For det andet er alle virksomheder med tilknytning til fiskeriet beliggende ved kysterne og isaer i havnene, hvor de, maalt i produktion, indkomst og beskaeftigelse kan vaere den afgoerende indkomstfaktor, naar der ikke findes andre oekonomiske aktiviteter.

c) For det tredje varierer fiskerierhvervets betydning for beskaeftigelsen og for saa vidt angaar bidrag til BNP maalt i absolutte og relative priser betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat. Vaerdien af landingerne i forhold til BNP og fiskernes procentuelle andel af den samlede erhvervsaktive befolkning ligger over 0,5 % i Graekenland, Spanien og Portugal og under 0,1 % i Belgien, Tyskland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige(2) ()

.

1.3. For perioden 1987-1990 androg budgetbevillingerne til Faellesskabets fiskerisektor 1 341 mio. ECU (229 mio. ECU i 1987 og 446 mio. ECU i 1990). Det samlede beloeb omfatter:

a) 112 mio. ECU i forpligtelser vedroerende den faelles markedsordning, hvilket svarer til et gennemsnit paa 28 mio. ECU pr. regnskabsaar,

b) 459 mio. ECU (59 mio. ECU i 1987 og 173 mio. ECU i 1990) i forpligtelser vedroerende fiskeriaftalerne, og de er saaledes oeget vaesentligt i loebet af denne periode,

c) 738 mio. ECU i bevillinger til strukturpolitikken, fordelt paa to rubrikker:

i) 435 mio. ECU (101 mio. ECU i 1987, 133 mio. ECU i 1990) i bevillinger til foranstaltninger til fordel for fiskerflaaden,

ii) 303 mio. ECU (50 mio. ECU i 1987, 100 mio. ECU i 1990) i bevillinger til udvikling af akvakulturen og til forarbejdning og afsaetning af fiskeriprodukter,

d) endelig blev der fra 1987 til 1990 opfoert yderligere omkring 30 mio. ECU paa budgettet til kontrol, overvaagning, bevarelse af ressourcerne og forskning.

Denne beretning omhandler en undersoegelse af, hvorledes bevillingerne afsat til de tre vigtigste stoetteforanstaltninger til fordel for fiskerflaaden er udnyttet. Der ydes direkte stoette til bygning og modernisering af fiskerfartoejer, mens stoette til tilpasning af kapaciteten ydes som refusion til medlemsstaterne.

Forsyning af markedet

1.4. Forsyningen af det faelles marked sikres ved fisk landet af medlemsstaternes fiskerflaader og ved import (2,6 mio. tons i 1990). Under forsyningerne, der sikres af fiskerfartoejer, der foerer medlemsstaternes flag, skal der skelnes mellem, om de er landet i EF-farvande eller i farvande, der hoerer under tredjelandes jurisdiktion eller eventuelt i farvande, der er underlagt internationale aftaler om forvaltning af fiskeressourcerne. Der er en direkte sammenhaeng mellem maengden af fisk landet i EF-farvandene og de disponible ressourcer og de afgoerelser, der traeffes med henblik paa forvaltningen af ressourcerne.

1.5. Ud fra de foreliggende oplysninger om fiskerisektoren og isaer udviklingen i fangststatistikkerne samt ud fra de forskellige meddelelser fra Kommissionen(3) ()

- og uden en indgaaende analyse efter fiskeriomraade og art, som ville vise kontrasterende forhold og ganske bestemt tidsmaessige udsving - kan det konstateres, at ressourcesituationen i EF-farvandene betragtet som helhed har foert til en fangstnedgang, og navnlig i Nordsoe-rundfisk. Denne nedgang er i visse tilfaelde blevet mere end opvejet af en betydelig prisstigning, men alligevel er den del af fiskerisektoren, der fisker i EF-farvandene, i dag ramt af mere eller mindre alvorlige oekonomiske problemer, der skyldes forskellige forhold og i hvert fald til dels haenger sammen med de disponible ressourcer.

1.6. Fiskeressourcerne i faellesskabsfarvandene kan ikke udnyttes i ubegraenset omfang. Dette forhold samt historisk betingede aarsager og samarbejdspolitikken med tredjelande har bevirket, at Faellesskabet isaer inden for det seneste aarti har indgaaet en raekke fiskeriaftaler, der skal sikre Faellesskabets fiskere adgang til de farvande, som er underlagt internationale aftaler om forvaltning af ressourcerne, og til tredjelandsfarvande. Tredjelandes eksklusive oekonomiske fiskerizoner blev udvidet ved Den Internationale Havretskonvention vedtaget af FN's havretskonference (Montego Bay, 30. april 1982). Da der ikke foreligger paalidelige statistikker over fangstmaengder landet i internationale farvande eller i tredjelandsfarvande i henhold til internationale aftaler, er denne maengde skoensmaessigt ansat til en fjerdedel af EF's samlede fangstmaengder til konsum.

1.7. Importen bidrager vaesentligt til forsyningen af EF-markedet. Importerede produkter gaar navnlig til forarbejdningsindustrien og afsaetningsleddet. De sidste fem aar er importen naesten fordoblet maalt i maengde og vaerdi (jf. tabel 1.2), mens eksporten har ligget paa et stabilt niveau. Faellesskabets handelsbalance for 1989 udviser saaledes et underskud paa 1,4 mio. tons til en vaerdi af naesten 4,6 mia. ECU for fiskeprodukter til konsum.

Forvaltning og bevarelse af ressourcerne

Maalene for den faelles fiskeripolitik

1.8. Fiskeriprodukter henhoerer i henhold til Rom-Traktatens artikel 38, stk. 1, under landbrugsprodukter, og maalene for den faelles fiskeripolitik er de samme som dem, der i henhold til Traktatens artikel 39 er fastlagt for den faelles landbrugspolitik, nemlig:

a) at foroege produktiviteten ved fremme af den tekniske udvikling, ved rationalisering af produktionen og ved den bedst mulige anvendelse af produktionsfaktorerne, isaer arbejdskraften,

b) at sikre producenterne en rimelig levestandard,

c) at stabilisere markederne,

d) at sikre forsyningerne,

e) at sikre forbrugerne rimelige priser.

1.9. Forfoelgelsen af disse maal for den faelles fiskeripolitik sker i vid udstraekning gennem politikken til bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne. Fiskeressourcerne er »faelleseje«, hvilket vil sige, at de ikke tilhoerer nogen. I konkurrencen om ressourcerne gaelder der ikke andre hensyn for de oekonomiske beslutningstagere end forholdet mellem omkostningerne og den forventede fortjeneste ved salg. Hvorfor skulle prisen paa markedet for en enkelt art eller for en samlet bestand ligge paa netop det leje, der medfoerer, at der fiskes den tilladte fangstmaengde, uden at de paagaeldende fiskeressourcer trues. Formaalet med en politik til bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne er at bevare bestandene paa et passende niveau, der kan sikre en oekonomisk levedygtig fiskerisektor. For at opfylde dette maal vil det for det foerste vaere noedvendigt at begraense fangsten af de enkelte bestande saaledes, at fiskeridoedeligheden ikke paa langt sigt truer bestandenes fortsatte eksistens, og for det andet at justere fangstkapaciteten, for at fiskerisektoren stadig kan vaere oekonomisk levedygtig.

1.10. De vigtigste bestemmelser vedroerende forvaltning og bevarelse af fiskeressourcerne er foelgende:

a) Raadets forordning (EOEF) nr. 170/83 af 25. januar 1983(4) ()

om styring af fiskeriet gennem bl.a. begraensning af fangstmaengderne principielt paa grundlag af ekspertudsagn, ved fastlaeggelse af samlede tilladte fangstmaengder (TAC), og ved fordeling mellem medlemsstaterne af disse maengder i form af nationale kvoter.

b) Tekniske bevaringsforanstaltninger, hvorved fastsaettes de gaeldende regler for hver enkelt fiskerivirksomhed, region, fiskeart og tilladte fangstredskaber.

c) Kontrollen med fiskeriaktiviteterne, hvor det efterproeves, at retsforskrifterne om bevarelse af ressourcerne anvendes korrekt.

1.11. Den kendsgerning, at ovenstaaende bestemmelser er ivaerksat, og at man igennem aarene har lagt saa stor vaegt paa at faa dem forbedret, afspejler den globale og/eller forskelligartede udvikling i bestandene i de interne EF-farvande og denne udviklings omsaetning i lovgivningen. Den afspejler ogsaa konsekvenserne af en overkapacitet i Faellesskabets fiskerflaade i forhold til de disponible fiskeressourcer.

Begreberne fiskerikapacitet og fiskeriindsats og overkapaciteten i Faellesskabets fiskerflaade

Fiskerikapaciteten

1.12. En fiskerflaades kapacitet kan defineres som alle de faktorer, der tilsammen foerer til fiskedoedelighed i en bestand, naar fiskerflaaden udoever sin aktivitet paa maksimalt niveau. Til disse faktorer hoerer foerst og fremmest antal fartoejer og deres effektivitet, der kan defineres mere praecist ved elementer, der kan - eller ikke kan - saettes tal paa.

1.13. Blandt de elementer, der kan saettes tal paa, vil det vaere naturligt foerst at naevne laengde, tonnage og maskineffekt. Disse elementers produktivitet og effekt haenger noeje sammen med faktorer, hvis virkning det er meget vanskeligere at maale, nemlig fiskeredskabstype, udnyttelsen af det elektroniske udstyr samt fiskernes know-how. Naar der ikke sker kvantitative aendringer (antal fartoejer, tonnage og maskineffekt), kan en fiskerflaades kapacitet oeges betydeligt paa forskellige maader, isaer ved installering af stoerre motorkraft eller elektronisk udstyr, der goer det lettere at finde frem til ressourcerne.

Fiskeriindsatsen

1.14. Begrebet fiskeriindsats adskiller sig fra begrebet fiskerikapacitet ved, at man, naar man vil maale nedgangen i en given fiskebestand, ogsaa tager hensyn til, hvordan de faktorer, der tilsammen udgoer fiskerikapaciteten, reelt bruges. Begraenses fiskeriaktiviteterne tidsmaessigt, eller fastlaegges der saerlige tekniske krav til fiskeredskaber (maskestoerrelse, fiskenettype og -laengde), indvirker det saaledes direkte paa fiskeriindsatsen.

1.15. Ressourceforvaltning, hvor der laegges vaegt paa begrebet fiskeriindsats, tager ifoelge sin art sigte paa at begraense virkningerne for fiskeressourcerne af, at en fiskerikapacitet spontant udnyttes maksimalt. Det betyder, at begrebet fiskeriindsats er uloeseligt forbundet med en lang raekke kontrolforanstaltninger, der har til formaal at sikre, at udnyttelsen af den eksisterende fiskerikapacitet holdes paa et niveau, der kan sikre de eksisterende fiskebestandes bevarelse, og at de paa langt sigt udnyttes rationelt.

Overkapacitet i Faellesskabets fiskerflaade

1.16. Ovenstaaende taget i betragtning kan man tale om overkapacitet, hver gang fiskeressourcerne ligger paa et niveau, hvor den eksisterende fiskerflaades kapacitet ikke kan udnyttes fuldt ud. Der er indfoert restriktive foranstaltninger saasom TAC og kvoter, tekniske foranstaltninger angaaende fiskeredskaber og regler, der inden for visse fangstomraader begraenser varigheden af fiskeriaktiviteterne (antal dage paa havet), og alle disse foranstaltninger er uomtvistelige beviser paa overkapacitet, men i praksis er det meget vanskeligt at saette tal paa dem.

1.17. Globalt set er der tale om overkapacitet, men der goer sig samtidig meget forskellige forhold gaeldende for de enkelte fiskeriomraader. Visse bestande udnyttes saaledes fuldt ud eller overfiskes ligefrem, mens andre bestande udnyttes mindre. Desuden kan en bestands tilstand og stoerrelse variere betydeligt inden for bestemte tidsrum som foelge af biologiske og miljoemaessige mekanismer, som man i vidt omfang endnu ikke har kendskab til.

1.18. Under alle omstaendigheder kan det paa grundlag af videnskabelige analyser af udnyttelsesgraden for de bestande, der er underlagt kvotaordninger, og en uafhaengig ekspertgruppes konklusioner konstateres, at Faellesskabets fiskerflaade har en betydelig overkapacitet, som for Faellesskabets samlede fiskeri er anslaaet til gennemsnitlig 40 %(5) ()

. Det skyldes en raekke faktorer, bl.a. de meget forskellige elementer, der tilsammen udgoer fiskerflaadens kapacitet, herunder ogsaa offentlige tilskud. Det kan imidlertid ogsaa konstateres, at siden indfoerelsen af en faelles fiskeripolitik er der sket en saa omfattende teknologisk udvikling inden for fiskerisektoren, at fangstredskaber og instrumenter til paavisning af fiskeressourcer nu er paa saa hoejt et teknisk niveau, at den traditionelle balance mellem fiskeriaktiviteter og fiskeressourcer ikke laengere findes. Det vil sige, at alle ressourcer nu kan lokaliseres, og der kan opnaas en produktivitet, der ikke er set magen til, siden mennesket begyndte at udnytte fiskeressourcerne.

Strukturpolitikken i fiskerisektoren

Strukturpolitikken i relation til Faellesskabets fiskeripolitik

1.19. Stoerrelsen af bestandene af disponible fiskeressourcer, der kan udnyttes af den eksisterende fiskerikapacitet, er direkte bestemmende for, hvorledes strukturpolitikken i fiskerisektoren fastlaegges og ivaerksaettes. Strukturpolitikken tager sigte paa og ivaerksaettes med henblik paa at indvirke paa fiskerikapaciteten, og derfor maa der ved fastlaeggelsen af en saadan politik tages hensyn til fiskeressourcernes stilling, i hvor stort omfang de kan udnyttes, og om de er tilgaengelige. Samtidig kan en strukturpolitik ikke foeres alene under hensyntagen til forholdene inden for Faellesskabet, for de forskellige EF-fiskerflaader konkurrerer med fiskerflaader fra den oevrige verden. Et af maalene for enhver form for strukturpolitik boer saaledes vaere at bidrage til en styrkelse af de forskellige EF-fiskerflaader.

1.20. Naar der er overkapacitet, kan maalet om at tilpasse flaaden til de eksisterende ressourcer vaere i modstrid med maalet om at yde den meget noedvendige stoette til fiskerflaaden for at sikre dens konkurrencedygtighed paa internationalt plan. Overkapacitet vil noedvendigvis foere til, at der laegges saerlig vaegt paa at faa begraenset fiskeriindsatsen for paa langt sigt at sikre bestandenes bevarelse, og dermed grundlaget for al fiskeriaktivitet.

1.21. Enhver begraensning af fiskeriindsatsen ad lovmaessig vej har imidlertid to konsekvenser:

a) For det foerste vil en administrativ forvaltning af fiskeriindsatsen noedvendigvis paafoere samfundet udgifter til kontrol. Jo stoerre fiskerikapacitet, der skal forblive uudnyttet, jo stoerre udgifter til kontrol.

b) For det andet vil underudnyttelse af fiskerikapaciteten, hvor fiskeriindsatsen noedvendigvis ogsaa skal forvaltes og kontrolleres, indvirke paa fiskerivirksomhedernes oekonomiske resultater trods faktiske prisstigninger, der til dels kompenserer for nedgangen i fangstmaengden. Disse virksomheder vil saaledes have faerre midler at disponere over til modernisering og fornyelse, og de bliver derfor endnu mere afhaengige af offentlig stoette.

1.22. Sigtet med en strukturpolitik boer altsaa vaere at faa tilpasset den eksisterende fiskerflaades kapacitet til den ressourcemaengde, der maa befiskes, uden paa mellemlangt eller langt sigt at true fiskebestandenes eksistens. Det vil sige, at flaadens kapacitet, ideelt set, skal fastsaettes saaledes, at den kan udnyttes maksimalt. Det er navnlig vigtigt, at dette maal opfyldes, for i aar 2002 udloeber Faellesskabets nuvaerende ordning for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne(6) ()

, og saa faar alle Faellesskabets fiskerflaader fri adgang til alle EF-farvande. Fra denne dato skal Faellesskabets fiskerflaade have en stoerrelse, der er afpasset efter de fiskeressourcer, der maa befiskes.

1.23. Ved fastlaeggelsen af strukturpolitikken skal der tages hoejde for en raekke faktorer, navnlig naar der skal ansaettes et kapacitetsniveau for fiskerflaaden. Disse faktorer er de muligheder og perspektiver, der tilbydes Faellesskabets fiskerivirksomheder i de internationale farvande i henhold til internationale aftaler, og de uundgaaelige begraensninger og udviklingsmuligheder, som foelger med, naar der dukker nye produktionslande op, og naar forvaltning og bevarelse af fiskeressourcerne bliver en verdensomspaendende opgave. EF-industrien bliver stadig mere afhaengig af import af havets produkter, samtidig med at der er en vis tendens til, at industrien som foelge af de nye stoetteformer tilskyndes til udflytning. Der taenkes her paa blandede selskaber, midlertidige sammenslutninger af virksomheder og fiskeriforlaegning(7) ()

, som ogsaa indvirker direkte paa kapaciteten. Denne udvikling er i hoej grad, men ikke udelukkende, en foelge af overkapaciteten i Faellesskabets fiskerflaade, og af at der er vedtaget den nye havret samt de aendringer i betingelserne for udnyttelsen af fiskeressourcerne, som foelger heraf. Kyststaterne eller fartoejer, der foerer disse staters flag, er tilboejelige til at udnytte eksklusive oekonomiske zoner, og det vil noedvendigvis bevirke, at EF-fiskerflaadens stilling og rolle set i forhold til verdensproduktionen og fiskerflaaden paa verdensplan maa tages op til en mere gennemgribende nyvurdering.

Lovmaessige rammer for strukturpolitikken i fiskerisektoren

1.24. I medfoer af Raadets forordning (EOEF) nr. 2141/70 af 20. oktober 1970(8) ()

om etablering af en faelles strukturpolitik for fiskerisektoren, har strukturpolitikken siden 1971 indgaaet som et element i Faellesskabets fiskeripolitik. I starten gik midlerne ydet over EUGFL, Udviklingssektionen, hovedsageligt til bygning og modernisering af kyst- og havfartoejer samt til forarbejdning og afsaetning af fiskerivarer. Disse interventioner er i aarenes loeb blevet udvidet til ogsaa at omfatte omstrukturering af kystflaaden og akvakulturen.

1.25. Vedtagelsen i 1983 af Raadets forordning (EOEF) nr. 2908/83 af 4. oktober 1983(9) ()

om en faelles foranstaltning til omstrukturering, modernisering og udvikling af fiskeriet og akvakulturen var et vaesentligt skridt, for dermed blev strukturpolitikken inden for fiskerisektoren lagt inden for rammerne af en planlaegning paa mellemlangt sigt. Siden da er de tilsigtede maal for hver medlemsstats kapacitet og de midler, der kunne anvendes til opfyldelse af disse maal, blevet fastlagt i fleraarige udviklingsprogrammer (FUP). Samtidig blev der ved Raadets direktiv 83/515/EOEF af 4. oktober 1983(10) ()

om visse foranstaltninger med henblik paa tilpasning af kapaciteten i fiskeriet indfoert en foerste finansiel stoetteordning med henblik paa nedskaering af produktionskapaciteten.

1.26. De retsakter, der blev vedtaget af Raadet i 1986 i forbindelse med den sidste udvidelse af Faellesskabet, falder inden for rammerne af viderefoerelsen og udbygningen af den faelles strukturpolitik inden for fiskerisektoren. I henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 2930/86 af 22. september 1986(11) ()

om definition af fiskerfartoejers karakteristika var maalet for denne politik at faa fastlagt ensartede betingelser for udoevelse af fiskerierhvervet i Faellesskabet gennem definitioner og ensartede regler for bestemmelse af fiskerfartoejers karakteristika, isaer de fysiske (laengde, bredde, tonnage, maskineffekt). Ved Raadets forordning (EOEF) nr. 4028/86 af 18. december 1986(12) ()

om faellesskabsforanstaltninger til forbedring og tilpasning af fiskeri- og akvakulturstrukturerne er alle ovennaevnte bestemmelser fra 1983 og bestemmelserne indfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2909/83 af 4. oktober 1983(13) ()

om en ordning til fremme af forsoegsfiskeri og af samarbejdet paa fiskeriomraadet i form af faellesforetagender indarbejdet i og samlet i et enkelt regelsaet. Denne forordning skal vaere gaeldende i ti aar at regne fra 1. januar 1987. Udgifterne til gennemfoerelsen af foranstaltninger i henhold til denne forordning er for perioden 1987-1991 foreloebigt anslaaet til 800 000 mio. ECU, og der blev ogsaa indgaaet forpligtelser for dette beloeb i den paagaeldende periode.

1.27. I forbindelse med vedtagelsen af forordning (EOEF) nr. 4028/86 erkendtes det, at visse gennemfoerelsesbestemmelser skulle tages op til revision. Dette skete med vedtagelsen af Raadets forordning (EOEF) nr. 3944/90 af 20. december 1990(14) ()

, der traadte i kraft 1. januar 1991. AEndringerne i de gaeldende regler tager sigte paa at:

a) reducere stoetten til bygninger og til modernisering af fiskerfartoejer, dog ikke til fartoejer paa under 9 meter beregnet paa naerfiskeri, som nu er berettiget til faellesskabsstoette,

b) oege stoetten til nedbringelse af kapaciteten, isaer ved ophugning af fartoejer,

c) nedbringe fiskeriindsatsen i Faellesskabets farvande ved at tilskynde til forlaegning af fiskeriet og oprettelse af blandede selskaber, hvorved der boer skabes mulighed for at udflytte visse faellesskabsfartoejer, samtidig med at maalet om at sikre markedsforsyningen forfoelges.

1.28. De forskellige former for strukturstoette, der i dag ydes fiskerflaaden inden for rammerne af den faelles fiskeripolitik med henblik paa omstrukturering, kan opdeles i to hovedkategorier:

a) Stoette til fornyelse af fiskerflaaden og spredning af aktiviteterne med henblik paa at mindske presset paa de disponible faellesskabsressourcer. Der er hovedsageligt tale om stoette til forsoegsfiskeri, fiskeriforlaegning, faellesforetagender og blandede selskaber.

b) Stoette, der indvirker direkte paa den eksisterende kapacitet, nemlig stoette til bygning af fiskerfartoejer, til tilpasning af kapaciteten (praemie for endeligt ophoer og oplaegningspraemie) samt til modernisering.

Faellesskabets styrke og begraensning i strukturpolitikken inden for fiskerisektoren

1.29. Det grundlaeggende princip for offentlig stoette inden for rammerne af strukturpolitikken for fiskeri er samfinansiering, dvs. at stoetten finansieres over de nationale budgetter og Faellesskabets budget. For hver enkelt stoetteforanstaltning i henhold til forordning (EOEF) nr. 4028/86 er Faellesskabets intervention praecist defineret, enten ved beloebet for stoetteberettigede udgifter eller ved den stoette, der ydes af en medlemsstat, dog inden for en bestemt graense. Bortset fra stoetten til ophoer med fiskerivirksomhed maa den nationale stoette ikke overstige de lofter, der er fastsat ved Faellesskabets retsforskrifter. Det udelukker dog ikke muligheden for, at medlemsstaterne kan regulere deres finansielle bidrag til visse foranstaltninger inden for en bestemt oevre og nedre graense, og paa betingelse af, at de overholder det loft for den samlede statsstoette, der er fastsat i forhold til omfanget af den stoetteberettigede investering, der fastlaegges af Faellesskabet.

1.30. Under alle omstaendigheder gaelder samme regel som for tilsvarende strukturforanstaltninger inden for landbruget, at fiskerierhvervet kun kan faa stoette fra Faellesskabet, hvis det ogsaa er omfattet af en national stoetteordning. Det har vist sig i praksis, at konsekvensen heraf kan vaere ulige adgang til faellesskabsstoetten, der varierer fra aktion til aktion og fra medlemsstat til medlemsstat, alt efter medlemsstaternes nationale politik.

Undersoegelsens maal og omfang

Undersoegelsens omraade

1.31. Fiskeristrukturpolitikken fastlaegges og videreudvikles inden for rammer, der defineres efter fiskerflaadens situation og dens udvikling under hensyntagen til de disponible fiskeressourcer. Det maa vaere et maal at styrke fiskerflaaden i den internationale konkurrence, og dette maal skal bringes i samklang med maalet om at afpasse den eksisterende kapacitet efter fangstmulighederne. Det er nemlig saadan, at et indgaaende kendskab til fiskerflaadens situation paa et givet tidspunkt er en forudsaetning for at kunne vaelge foranstaltninger og at give den valgte aktion slagkraft.

1.32. Foerste del af undersoegelsen omfattede de foranstaltninger, der i perioden fra 1987 til 1991 blev ivaerksat med henblik paa at opnaa et bedre kendskab til fiskerflaaden og dens kapacitet. Undersoegelsen har saaledes for det foerste taget sigte paa at efterproeve trovaerdigheden af de anvendte kapacitetsmaaleenheder, og i hvor hoej grad de er harmoniseret, samt at efterproeve den aktuelle stilling, for saa vidt angaar Faellesskabets fortegnelse over fiskerfartoejer, og Kommissionens forvaltnings- og kontrolinstrumenter.

1.33. Da den samlede fiskerflaadestrukturpolitik ivaerksaettes inden for rammerne af fleraarige udviklingsprogrammer (FUP), hvori er fastlagt de tilsigtede maal og de midler, hvormed de skal opfyldes, har undersoegelsen taget sigte paa at efterproeve ivaerksaettelsen af FUP som forvaltningsinstrument for strukturpolitikken og programmernes aktuelle stilling samt at bestemme deres maalopfyldelsesgrad.

1.34. Rettens revision har blandt de forskellige former for strukturstoette ivaerksat inden for rammerne af den faelles fiskeripolitik omfattet de former for stoette, der indvirker direkte paa den eksisterende kapacitet, jf. den i punkt 1.28 anfoerte opdeling af stoetteformer. I revisionen er der taget hensyn til aktionernes gennemfoerelsesniveau, og til at strukturstoetten har vaeret en realitet i mange aar i naesten alle medlemsstaterne. Kun projekterne under det saerlige fleraarige udviklingsprogram for fiskerflaaden i de franske oversoeiske departementer(15) ()

var ikke omfattet af revisionen. I henhold til dette program skal de naevnte fiskerflaader i oevrigt videreudvikles. Anden del af denne beretning omhandler stoette til bygning og modernisering af fiskerfartoejer, mens den sidste del omhandler en naermere undersoegelse af stoetten til tilpasning af kapaciteten.

1.35. Rettens revision af disse stoetteforanstaltninger er gennemfoert under hensyntagen til det overordnede maal dels om kapacitetstilpasning i henhold til FUP, dels om harmonisering af data om Faellesskabets fiskerflaade, jf. forordning (EOEF) nr. 2930/86 om definition af fiskerfartoejers karakteristika.

Revisionens gennemfoerelse

1.36. Revisionen har omfattet Kommissionens sags- og betalingsdossierer vedroerende projekter finansieret fra 1987 til 1990. Der er tale om bygnings- og moderniseringsprojekter og stoette med henblik paa en tilpasning af kapaciteten. Bemaerkningerne og revisionsresultaterne er resultatet af en undersoegelse, Retten har foretaget i den paagaeldende periode i Kommissionen af mere end halvdelen af de stoettede projekter. Der er paa grundlag af de reviderede sagsakter foretaget revision paa stedet af et mere begraenset antal projekter. Denne revision er gennemfoert i alle medlemsstaterne, baade paa centralt og lokalt plan.

1.37. De overordnede nationale revisionsorganer i Italien, Nederlandene, Portugal og Det Forenede Kongerige har i overensstemmelse med Traktatens artikel 206a, stk. 3, deltaget i Rettens revision. Denne faelles revision er forberedt og gennemfoert paa stedet i naert samarbejde med de nationale revisionsorganer. Den er et faelles tiltag til revision af gennemfoerelsen af offentlige budgetter, og den er ivaerksat paa grundlag af et faelles forberedende arbejde, hvor det har staaet hvert organ frit for inden for rammerne af dets respektive befoejelser at udnytte og foelge op paa revisionsresultaterne.

Maal

1.38. Maalet for revisionen har isaer vaeret at faa besvaret foelgende spoergsmaal:

a) Er stoetten blevet ivaerksat i overensstemmelse med de gaeldende regler for harmonisering af maaleenhederne for Faellesskabets fiskerflaadekapacitet og med maalet om bevarelse og forvaltning af ressourcerne?

b) Bidrager de udgifter, der er afholdt til ovennaevnte stoette, til opfyldelse af det overordnede maal om tilpasning af Faellesskabets fiskerflaadekapaciteter?

c) Er der en logisk sammenhaeng i at yde stoette til nedbringelse og udvikling af kapaciteten og samtidig forfoelge det overordnede maal om at faa tilpasset kapaciteterne, naar Faellesskabets fiskerflaade i dag har overkapacitet?

d) Sikrer de faktiske gennemfoerelsesforanstaltninger paa stedet, at det fastlagte maal for hver stoetteforanstaltning kan opfyldes under iagttagelse af saavel de gaeldende retsforskrifter som principperne for forsvarlig oekonomisk forvaltning? 2. FAELLESSKABETS FORTEGNELSE OVER FISKERFARTOEJER OG FLERAARIGE UDVIKLINGSPROGRAMMER (FUP): INFORMATIONSKILDE OG FORVALTNINGSINSTRUMENT

Faellesskabets fortegnelse over fiskerfartoejer

Faellesskabsfortegnelsen som informationskilde

2.1. Indtil 1. januar 1987, hvor forordning (EOEF) nr. 4028/86 traadte i kraft, blev retningslinjerne for Faellesskabets strukturpolitik for fiskerflaaden udformet og defineret paa grundlag af statistikker og oplysninger fra medlemstaterne. I henhold til naevnte forordnings artikel 5 skal medlemsstaterne indsende de noedvendige oplysninger til Kommissionen med henblik paa oprettelse og ajourfoering af Faellesskabets fortegnelse over fiskerfartoejer. Dette maal er blevet opfyldt med vedtagelsen af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 163/89 af 24. januar 1989(16) ()

om Faellesskabets fortegnelse over fiskerfartoejer. Kommissionen raader altsaa nu over et instrument, der fra andet halvaar af 1991 har udviklet sig til at blive operationelt. Kommissionen faar overfoert oplysninger eller statistiske opgoerelser foretaget specielt med dette formaal for oeje. Resultatet er, at man nu har vaesentligt mere omfattende viden om EF-fiskerflaadens struktur og kapacitet.

2.2. Ved de registreringer og kontrolforanstaltninger, der blev ivaerksat i forbindelse med oprettelsen af Faellesskabets fortegnelse, er den eksisterende, ikke-registrerede fiskerikapacitet og forhold, der ikke var i overensstemmelse med medlemsstaternes oplysninger til Kommissionen, blevet paavist. Disse oplysninger er medtaget lidt efter lidt i de fleraarige udviklingsprogrammer (FUP) for de beroerte medlemsstater. Efter at Faellesskabets fortegnelse over fiskerfartoejer er blevet oprettet, har det kunnet konstateres, at visse af oplysningerne ikke er paalidelige. Berigtigelser har medfoert, at de kapaciteter, der fremgik af de oprindelige registreringer, og de endelige maal for en raekke fleraarige udviklingsprogrammer er blevet aendret.

Begraensningerne i Faellesskabets fortegnelse

2.3. Faellesskabets fortegnelse har til formaal at give et praecist billede af kapaciteten i Faellesskabets fiskerflaade og samtidig mulighed for at foelge udviklingen, men som strukturpolitisk instrument har den begraenset effekt som foelge af de svagheder, der goer de registrerede oplysninger mindre paalidelige. Da visse oplysninger er udeladt, faar fortegnelsen kun meget begraenset betydning for tilsynet med og ivaerksaettelsen af den stoette, der ydes inden for rammerne af strukturpolitikken.

Uensartet tonnage

2.4. Det fremgaar af bilag 1 til denne beretning om de enheder, der anvendes til maaling af fiskerfartoejers tonnage, at tallet for den samlede tonnage for alle medlemstaternes fiskerflaader faktisk ikke er paalideligt, fordi dette tal er summen af uensartede maaleenheder. En korrektion paa grundlag af den maaleenhed, der er fastsat i Faellesskabets forskrifter, vil uundgaaeligt foere til en aendring af den samlede tonnage ifoelge de nuvaerende tal.

2.5. Var bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 2930/86 om tonnage blevet anvendt, ville i det mindste alle fartoejer taget i brug efter 1. januar 1987 og alle fartoejer, der havde vaeret genstand for aendringer, have vaeret registreret med Faellesskabets tonnageenhed. Det har hidtil ikke vaeret praksis, at kapaciteter blev registreret efter samme regler paa grundlag af et tonnagekriterium, der var gaeldende for alle. Visse medlemsstater (Forbundsrepublikken Tyskland, Danmark og Nederlandene) opgoer tonnagen i henhold til London-konventionen, mens de oevrige kun har benyttet denne definition paa nye fartoejer paa over 24 meter. Fartoejer af mindre dimensioner - og de udgoer flertallet - er derimod fortsat registreret i overensstemmelse med de saedvanlige kriterier, der varierer fra medlemsstat til medlemsstat. Konsekvensen af dette kan illustreres med foelgende eksempel: To fartoejer med naesten identiske fysiske karakteristika, bygget af samme skibsvaerft for redere fra to forskellige medlemsstater er blevet registreret med en tonnage, der i begge tilfaelde er udtrykt i bruttotonnage (BT) med en difference paa 60 %.

2.6. Differencer af en saadan stoerrelsesorden maa betegnes som en svaghed, der boer afhjaelpes hurtigst muligt. Faktisk kunne Kommissionen i medfoer af de gaeldende retsforskrifter have forlangt en ensartet tonnageopgoerelse for alle fiskerfartoejer taget i brug efter 1. januar 1987. Det er af generel interesse, at EF-fiskerflaadens tonnage harmoniseres, isaer med henblik paa forvaltningen af fiskeriaftalerne og aftalerne om adgang til farvande inden for rammerne af en licensordning. Kommissionen burde derfor goere enhver form for finansiel stoette til et bygningsprojekt betinget af, at tonnagen fastsaettes i overensstemmelse med Faellesskabets retsforskrifter. Kommissionen kunne ogsaa haandhaeve dette princip i forbindelse med moderniseringsforanstaltninger og om noedvendigt daekke - de i oevrigt begraensede - udgifter til eftermaaling af fartoejer.

Usikkerhed med hensyn til maskineffektkriteriet

2.7. Faellesskabets retsforskrifter indeholder i lighed med de gaeldende internationale normer en praecis definition af, hvordan fiskerfartoejers maskineffekt maales, men den maskineffekt, der er anfoert i fortegnelsen over fiskerfartoejer, er enten den maksimale kontinuerlige ydelse (ISO-norm) eller en reduceret effekt, der skyldes neddrosling eller en regulering foretaget for ikke at overtraede de administrative forskrifter om maksimal effekt.

2.8. Retten konstaterer paa grundlag af sin revision af projekter vedroerende modernisering og bygning af fiskerfartoejer, at neddrosling af motorer er en udbredt praksis, isaer i forbindelse med udskiftning af motorer, for det kan vaere umuligt at finde en motor med samme maskineffekt, som den der skal udskiftes. I saadanne tilfaelde kan det vaere berettiget at acceptere neddroslede motorer som foelge af de faktiske forhold og for at skaerpe konkurrencen mellem maskinfabrikanterne. Ved bygning af et nyt fartoej er det kun berettiget at indbygge en neddroslet motor i de tilfaelde, hvor der i henhold til stoetteansoegningen er fastsat bestemte graenser for maskineffekten.

2.9. Rettens undersoegelse har vist, at det er meget vanskeligt, hvis ikke umuligt, at sikre sig, at en neddroslet motor i et fartoej i drift ogsaa forbliver neddroslet, eftersom det er teknisk muligt at faa en motor op paa dens oprindelige effekt. Der tillaegges kriteriet om maskineffekt stor vaegt, naar der skal tages stilling til, om bygnings- og moderniseringsprojekter er stoetteberettigede, og om de medvirker til opfyldelse af maalene for EF-fiskerflaadens kapacitet. Derfor boer Kommissionen vaere mere rigoristisk og kun acceptere neddrosling i forbindelse med stoettede projekter, naar saadanne aendringer er behoerigt attesteret og foretaget paa fabrik af motorfabrikanten, for saadanne neddroslinger er vanskeligere at aendre.

Visse nyttige oplysninger findes ikke i fortegnelsen

2.10. I henhold til forordning (EOEF) nr. 163/89 om Faellesskabets fortegnelse over fiskerfartoejer skal oplysninger om ethvert fartoej, der er bestemt til erhvervsmaessigt fiskeri, indsendes til Kommissionen paa magnetisk databaerer. Det er navnlig oplysninger om fartoejets tekniske karateristika, registreringsnummer og fiskeredskabstyper. Fortegnelsen indeholder 21 forskellige rubrikker til oplysninger, men der er ikke en saerlig rubrik til tilfaelde, hvor et fartoejs motor er neddroslet. Ved fastlaeggelsen af kapacitetstilpasningspolitikken og i forbindelse med tilsynet med ivaerksaettelsen af politikken er parametret maskineffekt tillagt saa stor vaegt, at de gaeldende regler boer udvides til ogsaa at omfatte pligt til at registrere oplysninger om eventuel neddrosling i fortegnelsen.

2.11. Ydelse af faellesskabsstoette indebaerer forpligtelse for de paagaeldende fartoejer til at forsyne det faelles marked med fisk. Opfyldes denne forpligtelse ikke, kan den udbetalte faellesskabsstoette eventuelt tilbagesoeges (jf. ogsaa punkt 2.45). Af indlysende kontrolhensyn og med henblik paa tilsynet med de forpligtelser, stoettemodtagerne har indgaaet, burde det vaere muligt at identificere de fartoejer, hvortil der er udbetalt stoette, ud fra Faellesskabets fortegnelse over fiskerfartoejer, naar Kommissionen ikke har andre kontrolmuligheder.

Fleraarige udviklingsprogrammer (FUP)

Beskrivelse af ordningen

Definition

2.12. I henhold til forordning (EOEF) nr. 4028/86 forstaas der ved et fleraarigt udviklingsprogram (FUP) en serie af maal - tillige med en oversigt over de midler, der er noedvendige for at naa dem - som goer det muligt at styre udviklingen inden for fiskerisektoren ud fra et varigt helhedsperspektiv (forordning (EOEF) nr. 4028/86, artikel 2, stk. 1). FUP som omhandlet i forordning (EOEF) nr. 4028/86 skal godkendes af Kommissionen. Denne forordning er en direkte viderefoerelse af forordning (EOEF) nr. 2908/83, for de maal, der skulle naas for FUP i henhold til denne forordning inden 31. december 1986, har tjent som referencegrundlag ved fastlaeggelsen af de maal, der skulle naas inden udgangen af perioden 1. januar 1987-31. december 1991.

2.13. Det fastsaettes i naevnte forordnings sjette betragtning, at strukturforanstaltninger boer gennemfoeres inden for rammerne af fleraarige udviklingsprogrammer, som for hver medlemsstat sikrer den noedvendige sammenhaeng mellem faellesskabsforanstaltninger og nationale foranstaltninger samt de nationale foranstaltningers forenelighed med maalene for den faelles fiskeripolitik. Disse programmer boer vaere i overensstemmelse med de regionalpolitiske maal og midler og saette Kommissionen i stand til at vurdere den samlede strukturmaessige udgangssituation og til at vurdere og definere saavel de midler, der skal ivaerksaettes, som de maal der skal naas paa mellemlang sigt.

2.14. Medlemsstaterne er forpligtede til i hele gennemfoerelsesperioden at stille de noedvendige oplysninger til raadighed for Kommissionen og at traeffe alle noedvendige foranstaltninger til at sikre, at FUP gennemfoeres som planlagt. Programmerne er altsaa en referenceramme for fastlaeggelse af strukturforanstaltninger under den faelles fiskeripolitik. Samtidig kan man ud fra disse programmer bestemme maalopfyldelsesgraden for fiskeristrukturpolitikken.

Indhold

2.15. I bilag I til forordning (EOEF) nr. 4028/86 er fastsat, hvilke oplysninger de fleraarige udviklingsprogrammer vedroerende fiskerflaaden for 1987-1991 mindst skal indeholde. For hver medlemsstat skal der foreligge en redegoerelse for fiskeriets stilling i den nationale og i de forskellige beroerte omraaders oekonomi, oplysninger om udgangssituationen for flaaden efter fartoejskategori, fiskeritype og omraade, samt den forventede udvikling i flaaden og de noedvendige investeringer i den af programmet omfattede periode. Programmerne boer ogsaa omfatte skoen over den forventede udvikling i de disponible fiskeressourcer og paa markedet for fiskerivarer. Endelig skal de omfatte en redegoerelse for flaadens situation og forventet fiskerikapacitet efter programmets gennemfoerelse og en vurdering af, hvilke midler der skal ivaerksaettes for at realisere maalene.

Opfoelgningskriterier

2.16. Under FUP i henhold til forordning (EOEF) nr. 4028/86 maales EF-fiskerflaadens kapacitet ligesom under FUP for 1983-1986 efter kun to kriterier, nemlig tonnage og maskineffekt. Kommissionen har ved sine beslutninger om de programmer, medlemsstaterne har forelagt, fastlagt som endeligt maal for perioden 1987-1991, at der gennemfoeres en tonnagereduktion paa 3 % og en maskineffektreduktion paa 2 % i forhold til det maal, der i henhold til det tidligere program skulle naas inden udgangen af 1986. Den samlede reduktion skulle gennemfoeres trinvis og i forskellige tempi afhaengigt af medlemsstaten. For Belgien, Danmark, Irland, Graekenland og Spanien skulle saaledes 20 % af den planlagte kapacitetsreduktion vaere gennemfoert ved udgangen af 1988 og 80 % ved udgangen af 1990. For de oevrige medlemsstater (Forbundsrepublikken Tyskland, Spanien, Frankrig, Italien, Nederlandene og Det Forenede Kongerige) skulle det overordnede maal vaere naaet med 10 % ved udgangen af 1988, 30 % ved udgangen af 1989 og 80 % pr. 31.12.1990.

Ivaerksaettelse

Kommissionens godkendelsesbeslutninger

2.17. Den 11. december 1987 vedtog Kommissionen en foerste serie paa 11 beslutninger om godkendelse af FUP, og de er blevet aendret mindst én gang i december 1988 (ikke-offentliggjorte beslutninger rettet til medlemsstaterne har vaeret omfattet af en tredje beslutning eller offentliggjort uden aendringer i 1990 eller 1991) og paa ny i loebet af 1990-1991 for Frankrigs(17) ()

, Spaniens(18) ()

og Det Forenede Kongeriges(19) ()

vedkommende.

2.18. Tabel 2.1 og 2.2 viser hver enkelt medlemsstats kapacitet udtrykt i tonnage og maskineffekt fordelt paa de maal, der er fastlagt i FUP under den foregaaende forordning, og for hver medlemsstat registreringerne pr. 1. januar 1987 samt maalene pr. 31. december 1991 i henhold til den oprindelige beslutning om godkendelse af FUP og i henhold til den sidste aendring vedtaget af Kommissionen. Endelig viser tabellernes sidste to kolonner resultaterne pr. udgangen af perioden 1987-1991, som FUP omfatter, og differencen mellem de tilsigtede og de faktiske resultater.

Tilpasning til de faktiske forhold

2.19. Der er sket tilpasninger til de faktiske forhold ved successive aendringer i beslutningerne om godkendelse af medlemsstaternes fleraarige udviklingsprogrammer. Der er blevet vedtaget saadanne aendringer i hele programperioden. Den sidste beslutning vedroerende Det Forenede Kongerige og Spanien blev saaledes truffet mindre end seks maaneder foer udloebsdatoen for den af FUP omfattede periode. Ved udloebet af denne periode vil det saa vise sig, om den graeske kystfiskerflaades kapacitet skal foeres up-to-date endnu engang. Disse aendringer skal isaer ses i lyset af de forhold, der er omhandlet i det foelgende.

2.20. Grundlaget for de oprindelige beslutninger af 11. december 1987 var stillingen pr. 1. januar 1987, hvor der ikke var taget hoejde for bygningsprojekter, der var godkendt i henhold til forordning (EOEF) nr. 2908/83, men endnu ikke sat igang og gennemfoert. Som foelge af denne forsinkelse skulle der i loebet af de foerste to aar omfattet af FUP for 1987-1991 tages betydelige kapaciteter i brug. Det maal, der var fastlagt paa mellemlang sigt for perioden indtil den 31. december 1988, kunne derfor for naesten samtlige beroerte medlemsstater ikke opfyldes. AArsagen hertil var navnlig, at medlemsstaterne foerst lidt efter lidt har vedtaget de noedvendige love og/eller administrative bestemmelser om kapacitetsreduktion (endeligt ophoer).

2.21. Der foreligger nu tal for de eksisterende fiskerikapaciteter, som ikke er registreret i det oprindelige program. Dels har visse medlemsstater foretaget en mere fuldstaendig registrering af de eksisterende fiskerikapaciteter (jf. punkt 2.2), dels tager de nye FUP sigte paa at omfatte den samlede eksisterende fiskerikapacitet, mens fiskerikapacitet, der blev taget i betragtning under det foregaaende program, for visse medlemsstaters vedkommende kun omfattede fiskeriaktivitet paa et vist niveau.

2.22. Derimod er fiskerikapaciteter, som indgaar i referencegrundlaget for de oprindelige beslutninger, bl.a. transportfartoejer og fartoejer til akvakultur og oesters- og muslingefiskeri, i de senere beslutninger ikke medtaget under den fiskerikapacitet, der har ligget til grund for fastsaettelsen af det endelige maal for de medlemsstater, hvor det har vaeret muligt at foretage en saadan differentiering. Den samme fremgangsmaade er fulgt ved fastlaeggelsen af den spanske fiskerflaades kapacitet, hvor der i tiltraedelsesaktens artikel 158 om adgang til farvande og ressourcer er opstillet en »basisliste« over de fartoejer, som udoever fiskeri. De paa denne liste anfoerte fartoejer udgoer ca. 10 % af den samlede kapacitet i henhold til det fleraarige udviklingsprogram.

2.23. Tages alle disse elementer i betragtning, skal det paapeges, at efter den fuldstaendige registrering af fiskerikapaciteten ved oprettelsen af faellesskabsfortegnelsen er navnlig tallene for Italiens, Frankrigs og Det Forenede Kongeriges fiskerikapacitet udtrykt i tonnage og maskineffekt forhoejet vaesentligt i forhold til de tal, der er benyttet ved udarbejdelsen af FUP.

2.24. Denne effekt kan stort set ikke konstateres for Spaniens vedkommende, fordi en del af kapaciteten ikke medregnes som foelge af »basislisten« naevnt under punkt 2.22. Hvor nyttigt det end har vaeret, at hele dette omraade er blevet gennemarbejdet paa ny, og der er foretaget omfattende registreringer af den eksisterende fiskerikapacitet, har konsekvensen vaeret, isaer for Spanien, Frankrig og Det Forenede Kongerige, at der som foelge af de anvendte registreringsmetoder er registreret en kapacitet med en forholdsvis begraenset fiskeriaktivitet i forhold til den tidligere registrerede. I den tidligere registrerede kapacitet for disse medlemsstater var nemlig ikke medtaget fartoejer med et nedsat og betydeligt lavere aktivitetsniveau end gennemsnittet af resten af flaaden.

2.25. Retten goer opmaerksom paa, at det ikke er muligt ud fra de sagsakter, der er adgang til i Kommissionen, at konstatere med sikkerhed, om de kapacitetsjusteringer, der er godkendt i forbindelse med aendringerne af beslutningerne om FUP, virkelig er berettigede og underbygget med dokumentation. Det har i saerdeleshed vaeret vanskeligt at foelge udviklingen, dels fordi der i beslutningerne om medlemsstaternes FUP ikke er anfoert antallet af fiskerfartoejer, dels fordi Faellesskabets fortegnelse over fiskerfartoejer foerst blev taget i brug i 1991, dvs. det sidste aar omfattet af FUP.

Talmateriale

2.26. Sammenholdt med de tal pr. 1. januar 1987, som Kommissionen har lagt til grund for sine oprindelige beslutninger om godkendelse af FUP for 1987-1991 (jf. tabel 2.1 og 2.2, er de maal, der var sat for FUP for 1983-1986 i det store og hele naaet ved udloebet af den periode, der er omfattet af forordning (EOEF) nr. 2908/83.

2.27. De aendringer, Kommissionen vedtog fra 1988 til 1991 i beslutningerne om godkendelse af de fleraarige udviklingsprogrammer, har haft til foelge, at der kan paavises kapacitet pr. 1. januar 1987, der overstiger den, der var registreret i de oprindelige beslutninger pr. denne dato, med 1 243 372 kW (eller 16,2 %) og 203 105 BRT (eller 10,4 %). Disse tal faas ved en sammenligning af kolonnerne (c) og (d) i tabel 2.1 og 2.2. Da maalet om at reducere kapaciteten ikke omfatter »basislisten« og transportfartoejer samt fartoejer til akvakultur og oesters- og muslingefiskeri, er det overordnede maal pr. udgangen af 1991 forhoejet med 520 000 kW (eller + 7,2 %) og 42 000 BRT (eller + 2,2 %), hvilket svarer til en samlet kapacitet for Faellesskabets flaade paa 1 906 537 BRT og 7 764 512 kW.

2.28. Justeringerne som foelge af aendringerne af beslutningerne om godkendelse af medlemsstaternes fleraarige udviklingsprogrammer svarer naesten til den irske fiskerflaades tonnage og summen af den tyske (foer foreningen af de to Tysklande) og den nederlandske flaades maskineffekt. Sammenholdt med bygningsprojekterne svarer det i kW til mere end 220 % og i BRT til mere end 60 % af kapaciteten for de bygningsprojekter, der blev ydet stoette til i perioden 1987-1990. Skulle kapaciteten fastholdes paa et niveau svarende til summen af kapaciteterne i henhold til de oprindelige beslutninger, skulle satsen for yderligere ophoer ligge paa 2,2 kW pr. kW og paa 0,6 BRT pr. bygget BRT. Det er et udtryk for, hvordan et bedre kendskab til Faellesskabets fiskerflaader indvirker paa kapaciteten. Det er ogsaa udtryk for, at de maal, der var fastsat for kapaciteten under FUP i henhold til forordning (EOEF) nr. 2908/83 ikke er naaet, for de endelige tal er betydeligt hoejere end dem, der er fastsat i maalene (3,4 % udtrykt i tonnage og 7,8 % udtrykt i maskineffekt). Disse tal faas ved en sammenligning af kolonnerne (c) og (d) i tabel 2.1 og 2.2. De kapaciteter, som ikke er omfattet af maalet om nedbringelse af kapaciteterne, er ikke medregnet.

2.29. Pr. 31. december 1991, det vil sige ved udgangen af perioden omfattet af FUP, var de overordnede maal udtrykt i tonnage naaet. Den samlede tonnage ligger nemlig 2 % under det fastsatte maal, mens den samlede kapacitet udtrykt i maskineffekt overskrider maalet med et enkelt procentpoint.

2.30. I en vurdering af disse resultater skal indgaa foelgende elementer:

a) Opgjort i tal og under hensyntagen til, at visse kapaciteter ikke skal medregnes (den spanske »basisliste« og kapacitet til oesters- og muslingefiskeri), opfylder det registrerede kapacitetsniveau pr. udgangen af 1991 udtrykt i kW omtrent det maal, der var sat for udgangen af 1986, hvilket ses af en sammenligning af kolonnerne (b) og (g) i tabel 2.2.

b) Reelt kan der som foelge af den usikkerhed, der som anfoert i punkt 2.4-2.9 kendetegner kapacitetsmaaleenhederne, kun tillaegges talmaterialet begraenset trovaerdighed, fordi det ikke er baseret paa ensartede og konstante enheder, der er faelles for alle medlemsstater.

2.31. De samlede tal er imidlertid summen af en raekke elementer, der varierer betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat. Det fremgaar saaledes klart af kolonne (h) og (i) i tabel 2.1 og 2.2, at adskillige medlemsstater stort set har opfyldt det tilsigtede maal om en reduktion af kapaciteten, mens tallene for Belgien, Graekenland, Irland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige i mere eller mindre vaesentlig grad afviger fra det fastsatte maal.

Vedblivende uensartethed

2.32. I henhold til forordning (EOEF) nr. 4028/86 skal FUP vedroere hele fiskerflaaden defineret ved den samlede kapacitet udtrykt i tonnage og maskineffekt, men visse medlemsstaters fleraarige udviklingsprogrammer vedroerer i dag kun en del af den samlede kapacitet. Spaniens fleraarige udviklingsprogram omfatter saaledes ikke »basisliste«-kapaciteten (jf. punkt 2.22), mens der under Italiens program kun er registreret de fiskerfartoejer, der har en licens, og for Nederlandene gaelder det, at programmet kun omfatter fiskeri af arter, der er underlagt en kvotaordning.

2.33. Der er fastlagt et overordnet maal for medlemsstaternes flaader om reduktion af tonnage og maskineffekt. En gennemgang af de beslutninger, Kommissionen har vedtaget for hver medlemsstat, viser imidlertid, at de ikke alle er lige detaljeret udformet. Bortset fra Det Forenede Kongerige, hvor der kun er fastlagt et overordnet maal, fastsaettes for de oevrige medlemsstaters vedkommende kapaciteten for de enkelte dele af fiskerflaaden, enten efter fartoejernes laengde eller efter farvande eller fiskeritypen, og med angivelse af kapaciteten for periodens begyndelse og slutning. I forhold til de fastlagte maal har denne opdeling ingen indskraenkende virkning, og sigtet med beslutningerne er udtrykkeligt at opnaa en vis fleksibilitet, der ikke er sat tal paa. Konsekvensen kan blive, at en fiskerflaades struktur aendres i en given retning, som ikke noedvendigvis er i overensstemmelse med den fastlagte politik i dens helhed. Den eneste betingelse er, at det overordnede maal om nedbringelse af kapaciteten skal forfoelges.

De nuvaerende forvaltningsinstrumenter er ikke tilstraekkeligt effektive

Begraensningerne i de nuvaerende FUP

2.34. De fleraarige udviklingsprogrammer er i dag kendetegnet ved en raekke mangler, der goer, at de ikke kan tjene som et nyttigt instrument ved fastlaeggelsen og gennemfoerelsen af en strukturpolitik inden for fiskerisektoren. Disse mangler kunne til dels afhjaelpes ved en mere differentieret og praecist anlagt strategi. I en saadan strategi burde indgaa en vis vaegtning af begrebet fiskerikapacitet, en sammenkaedning af begreberne disponible fiskeressourcer og eksisterende fiskerikapacitet og en opdeling efter de forskellige fiskeriomraader.

Revision af begrebet fiskerikapacitet

2.35. Fiskerikapacitet maales i dag kun i et fartoejs tonnage og maskineffekt, men de teknologiske fremskridt inden for soegning og lokalisering af fiskeressourcerne maa ganske klart give oeget effektivitet i fiskeriet, som af visse fagfolk anslaas til 20 % eller mere, alt efter fiskerizone. I henhold til den nye forordning, der traadte i kraft pr. 1. januar 1991, er stoetten til bygning og modernisering af mindre fartoejer paa mellem 5 og 12 meter, dvs. hovedsagelig kystfartoejer, udvidet vaesentligt, og havde man ogsaa taget moderne udstyr i betragtning, ville man have kunnet danne sig et mere korrekt billede af denne flaades potentiale og definere dens behov mere praecist.

2.36. Tilsvarende goer det forhold sig gaeldende, at jo mere avancerede fiskeredskaberne paa en given kategori fiskerfartoejer er, desto mere oeges produktiviteten, ligeledes udtrykt i tonnage og maskineffekt.

2.37. Strukturpolitikken har, isaer gennem den stoette, der gennem aarene er ydet til moderniseringsprojekter, resulteret i, at medlemsstaternes udstyr er bragt paa et ensartet niveau, og den har fremmet udbredelsen af de teknologiske fremskridt. Med et mere praecist kendskab til fiskerfartoejernes udstyrsniveau vil den eksisterende fiskerikapacitet nok kunne tages op til revision, og der vil herudfra kunne traeffes mere praecise valg paa grundlag af en vurdering af overkapaciteten i en given del af flaaden.

Sammenkaedning af fiskeressourcer og fiskerikapacitetens aktuelle niveau

2.38. Skal sammenhaengen mellem de disponible fiskeressourcer og fiskerflaadekapaciteten fastlaegges, forudsaetter det et omfattende forhaandskendskab til udnyttelsesgrad og -muligheder saavel for de paagaeldende bestande som for de fartoejer, der udfoerer den paagaeldende type fiskeri. Fangststatistikkerne og de aarlige videnskabelige maalinger af visse bestande skulle nok goere det muligt at fastlaegge denne sammenhaeng, men det goer det ikke nemmere, at der findes fiskerfartoejer, der kan udoeve forskellige former for fiskeri. Det er dog en kendsgerning, at naar der er en permanent ubalance mellem niveauet for en bestemt fiskeart og fiskerikapaciteten, for saa vidt angaar netop denne art, saa kan der uddrages en laere heraf, som kan vaere til nytte i strukturpolitikken.

2.39. Enhver differentiering af den eksisterende kapacitet efter fiskerikategori er et fremskridt i strukturpolitikken inden for fiskerisektoren, men det forudsaetter samtidig et bedre kendskab til fangstniveauet for hvert omraade og hver fiskeart. Selv med generel overkapacitet kan denne metode anvendes til paavisning af udviklingsmulighederne inden for visse dele af flaaden og, i givet fald, til ivaerksaettelse af en langt mere selektiv stoettepolitik.

Opdeling i store fiskerizoner

2.40. Sammenhaengen mellem de eksisterende ressourcer og fiskerikapaciteten er fastslaaet. Kapaciteten anvendes jo i saerlige fiskerizoner, og det vil derfor ogsaa vaere oenskeligt, at hvert FUP omfatter en fordeling af fiskerikapaciteten paa de farvande, hvori fiskeriaktiviteten udoeves. Strukturstoette ydes nemlig i dag i vid udstraekning paa grundlag af objektive kriterier (fartoejernes fysiske karakteristika), og ikke under hensyntagen til den lovgivning, der er gaeldende i de farvande, hvor fiskeriaktiviteten udoeves.

FUP-maal og de generelle retningslinjer for regionaludvikling skal vaere forenelige

2.41. Sigtet med politikken til bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne er at imoedekomme de saerlige behov i regioner, hvor lokalbefolkningen er saerlig afhaengig af fiskeriet og de dertil knyttede industrier. I forfoelgelsen af maalet om at faa tilpasset og nedbragt kapaciteten ved hjaelp af FUP, som er strukturpolitiske tilsyns- og forvaltningsinstrumenter, er der tilsyneladende ikke taget hensyn til dette grundlaeggende maal, for nedbringelsen af kapaciteten gennemfoeres efter samme kriterier paa alle Faellesskabets fiskerflaader, ogsaa fiskerflaader fra regioner, der er indroemmet en saerlig status (Irland).

Sammenkaedning af faellesskabsfortegnelsen og FUP

2.42. I henhold til forordning (EOEF) nr. 163/89 skal medlemsstaterne hver maaned meddele Kommissionen enhver aendring eller rettelse af karakteristika, der er indfoert i det nationale register over fiskerfartoejer. Oplysningerne indsendes senest tre maaneder efter, at medlemsstaten har konstateret det paagaeldende forhold. Retten konstaterer imidlertid efter en gennemgang af Kommissionens sagsakter, at medlemsstaterne ikke opfylder denne forpligtelse til fulde. Naturligvis kraever det en vis tid at faa ordningen til at fungere, og der vil vaere problemer forbundet med at harmonisere og udnytte de forskellige nationale systemer. Primo regnskabsaaret 1992 havde stoerstedelen af medlemsstaterne imidlertid endnu ikke sendt Kommissionen de noedvendige oplysninger paa magnetmedium, saaledes at stillingen for Faellesskabets flaade pr. 30. juni 1991 kunne registreres i faellesskabsfortegnelsen. Det er med henblik paa tilsyn og forvaltning efter Rettens opfattelse af vaesentlig betydning, at oplysningerne indsendes med betydeligt mindre forsinkelser, for de er en forudsaetning for, at faellesskabsfortegnelsen kan tjene som et effektivt instrument for strukturpolitikken.

2.43. Inden der traeffes beslutninger om ydelse af faellesskabsstoette til projekter vedroerende bygning af fiskerfartoejer, efterproeves det, om det paagaeldende projekt er i overensstemmelse med de maal, der er fastsat for kapacitetsudvikling i FUP (jf. punkt 3.5). Kommissionen boer imidlertid ud fra faellesskabsfortegnelsen over fiskerfartoejer kunne sikre sig, at maalene paa mellemlangt sigt er naaet eller vil blive naaet, foer den traeffer beslutning om at yde stoette.

2.44. I modsaetning til den nuvaerende procedure, hvor beslutninger om bygningsprojekter hovedsageligt traeffes i henhold til anden halvdel af regnskabsaaret og under hensyntagen til de forhold, der fremgaar af medlemsstaternes FUP, boer disse beslutninger traeffes i henhold til foerste halvdel af regnskabsaaret efter at det ved gennemgang af fortegnelsen er konstateret, at de maal, der er fastlagt paa mellemlang sigt til opfyldelse pr. udgangen af det foregaaende aar, ogsaa er opfyldt. Under alle omstaendigheder boer det overvejes at goere det til en betingelse for udbetaling af stoette, der indvirker positivt paa udviklingen i kapaciteten, at forpligtelsen til at indsende oplysninger til Kommissionen er opfyldt, jf. forordning (EOEF) nr. 163/89. Det boer navnlig gaelde, fordi denne stoette kan indgaa som et led i stoetten under strukturfondene, hvilket vil give oeget decentralisering af forvaltningen af faellesskabsstoetten og dermed flere befoejelser lagt ud til medlemsstaterne.

Andre svagheder i forvaltningen

2.45. I henhold til artikel 38 i forordning (EOEF) nr. 4028/86 skal ethvert fartoej, hvortil der er ydet stoette til bygning eller modernisering, anvendes til forsyning af Faellesskabets marked i ti aar (fem aar, naar det drejer sig om modernisering), og ydelse af praemie for endeligt ophoer inden for denne periode eller manglende opfyldelse af en hvilken som helst anden indgaaet forpligtelse vil medfoere tilbagebetaling af den udbetalte faelleskabsstoette. Kommissionen har imidlertid ikke mulighed for at foere tilsyn med de indgaaede forpligtelser, og den kan i dag heller ikke via edb-filen »struktur«, hvori er registreret samtlige ydede stoettebeloeb, ud fra fartoejets navn spore et projekt, hvortil der er ydet stoette. En sammenkobling af de filer, Kommissionen raader over, kunne sikre en bedre varetagelse af Faellesskabets interesser, hvilket er saerdeles vigtigt i betragtning af, at den ydede faellesskabsstoette i mange tilfaelde er hoejere end medlemsstatens.

2.46. Intern kontrol burde bringe de tilfaelde frem i lyset, hvor stoettemodtagere allerede tidligere har modtaget stoette enten med henblik paa modernisering eller bygning af fartoejer. Derved kunne det undgaas, at der ydes stoette til ét og samme fartoej til f.eks. modernisering og nogle maaneder senere - uden at den foerste stoette forinden er annulleret - til et bygningsprojekt, som om fartoejet var taget ud af drift til fordel for et bygningsprojekt (projekt It 83/87/1 og Mod It 196/86).

2.47. Der burde under hensyntagen til princippet for forsvarlig oekonomisk forvaltning af Faellesskabets finansielle midler indfoeres en regel om, at naar der inden udloebet af fristen paa fem eller ti aar ivaerksaettes et nyt moderniseringsprojekt, der gaar ud paa, at en del af tidligere stoettet udstyr tages ud af drift, skal en del af den stoette, der er ydet i foerste omfang, tilbagebetales.

2.48. I oevrigt boer et fartoej fra en anden stat foerst kunne registreres i faellesskabsfortegnelsen, naar alle relevante data om det paagaeldende fartoej er tilvejebragt, saaledes at det i alle tilfaelde kan efterproeves, at det paagaeldende fartoej ikke er blevet frataget retten til at udoeve fiskeri i EF-farvande, enten fordi der er ydet stoette for endeligt ophoer, eller fordi det er taget ud af drift af hensyn til et bygningsprojekt. Retten konstaterede under revisionen, at der isaer i Irland og Det Forenede Kongerige er registreret fartoejer, der ikke sejler under EF-flag, og at den for registret ansvarlige myndighed ikke har kendskab til eller kan oplyse fartoejets navn og registreringsnummer i oprindelsesstaten. Under saadanne forhold, og isaer hvis oprindelsesstaten ivaerksaetter en plan til nedbringelse af kapaciteten, vil det vaere umuligt at sikre sig, at betingelsen for at modtage stoette for endeligt ophoer, nemlig totalt ophoer med udoevelse af fiskeri i Faellesskabets farvande, ogsaa overholdes. Tilsynet med fiskerfartoejer boer forbedres, saaledes at det undgaas, at fartoejer, der foerer en medlemsstats flag og er chartret af redere fra en anden medlemsstat, i den sidste ende omfattes af de to staters fleraarige udviklingsprogrammer, naar de paagaeldende fartoejer har udoevet fiskeri i Faellesskabets farvande.

2.49. Der boer indfoeres bestemmelser, der forhindrer, at modtagere af statsstoette opnaar en fortjeneste ved et fremskyndet videresalg af fartoejer, hvortil der er ydet stoette - uanset aarsagen til dette salg. Det var nemlig tilfaeldet med projekt ES 99/87/1, hvor rederen opnaaede en mervaerdi paa 154 % i forhold til sin egen investering.

2.50. Kommissionen burde med de allerede indfoerte systemer til information om og tilsyn med finansiel stoette til fiskerfartoejer kunne opbygge en integreret forvaltning snaevert forbundet med forvaltningen af de fleraarige udviklingsprogrammer. Den burde endvidere i alle tilfaelde kunne sikre sig, at betingelserne for ydelse af stoette faktisk overholdes. Et saadant integreret system er en forudsaetning for at bevare kontrollen paa faellesskabsniveau over den faelles strukturpolitik, naar, som planlagt af Kommissionen, de eksisterende finansielle instrumenter indbygges i strukturfondene. 3. STOETTE TIL BYGNING OG MODERNISERING AF FISKERFARTOEJER

Sammenkaedning af stoetten med de fleraarige udviklingsprogrammer

Faellesskabsbeslutningen har forrang

3.1. I medfoer af forordning (EOEF) nr. 4028/86 indgaar bygnings- og moderniseringsforanstaltninger for fiskerfartoejer i de fleraarige udviklingsprogrammer (FUP) (artikel 6, stk. 2, litra a), og artikel 9, stk. 2, litra b), i naevnte forordning). Selv om det ikke direkte praeciseres, hvilken instans (medlemsstaten eller Kommissionen) der har ansvaret for at sikre, at projekterne indgaar i FUP, skal Kommissionen ifoelge ovennaevnte forordnings artikel 5, stk. 1, foelge op paa gennemfoerelsen af FUP paa grundlag af de af medlemsstaterne fremsendte oplysninger. Kommissionen kan saaledes ikke yde faellesskabsstoette til et projekt, foer den har efterproevet, at det paagaeldende projekt er i overensstemmelse med maalene for det fleraarige udviklingsprogram.

3.2. Med hensyn til selve fastsaettelsen af faellesskabsstoettens stoerrelse, hvad enten det drejer sig om bygningsprojekter (artikel 7, stk. 1) eller moderniseringsprojekter (artikel 10, stk. 1), hedder det i forordningen, at »de i bilag II angivne satser for den..... omhandlede stoette samt for den paagaeldende medlemsstats finansielle bidrag skal overholdes for hvert projekt i forhold til det stoetteberettigede investeringsbeloeb«.

3.3. Medlemsstatens finansielle stoette kan derfor udelukkende ydes i forhold til det efter Kommissionens vurdering stoetteberettigede investeringsbeloeb. Medlemsstatens finansielle intervention er saaledes ifoelge retsforskrifterne betinget af, at Kommissionen har konstateret, at projektet er i overensstemmelse med maalene for FUP. Interventionen er endvidere betinget af, at der i den udbetalte nationale stoette allerede er fratrukket det beloeb, der skal fratraekkes de satser, der er omhandlet i bilag II til forordningen, og som er gradueret efter omfanget af den investering, Kommissionen har taget i betragtning ved fastsaettelsen af den finansielle stoette.

Overholdelse i de nationale stoetteordninger af princippet om EF-retsforskrifternes forrang

3.4. Det fremgaar af undersoegelsen af projekter gennemfoert i perioden 1987-1990, at de nationale stoetteordninger vedroerende bygning og modernisering af fiskerfartoejer i Tyskland, Frankrig, Irland og Det Forenede Kongerige (for sidstnaevntes vedkommende gaelder det projekter forelagt de kompetente myndigheder indtil april 1990) foerer til, at den nationale stoette udbetales, foer Kommissionen har udtalt sig om de paagaeldende projekter. Det har isaer i Det Forenede Kongerige bevirket, at bygningsprojekter har kunnet modtage offentlig national stoette, selv om kapacitetsreduktionsmaalene for de fleraarige udviklingsprogrammer ikke var naaet. Disse maal bliver derved endnu svaerere at virkeliggoere.

Mangler ved Kommissionens beslutningsproces

3.5. Naar Kommissionen faar forelagt ansoegninger vedroerende projekter, der har indflydelse paa kapaciteten, vurderer den dem systematisk i forhold til de oplysninger, den raader over, med henblik paa at afgoere, om de er i overensstemmelse med kapacitetsmaalene i henhold til den paagaeldende medlemsstats fleraarige udviklingsprogram. I 1988 besluttede Kommissionen at standse samtlige bygningsprojekter; men ellers har den indtil 1989 truffet beslutning om afvisning af projekter med forskellige begrundelser, dog foerst og fremmest med den begrundelse, at der ikke var tilstraekkelige budgetmidler. Naesten alle bygningsprojekter i henhold til andet halvaar af regnskabsaaret 1989, med undtagelse af tre forelagt af Det Forenede Kongerige, er saaledes blevet afslaaet paa grund af utilstraekkelige budgetmidler. Moderniseringsprojekter forelagt af Irland, som medfoerte en foroegelse af maskineffekten, blev ogsaa afslaaet med samme begrundelse, selv om projekterne var uforenelige med strukturpolitikkens maal (jf. punkt 5.12 i Rettens AArsberetning for Regnskabsaaret 1990)(20) ()

. De nationale myndigheder har paa grundlag af den anfoerte begrundelse for afslagene skoennet, at de var i deres gode ret til at yde offentlig finansiering til de paagaeldende projekter, mens et afslag begrundet med manglende overensstemmelse med strukturpolitikkens maal ville have udelukket enhver form for statsstoette til projekterne (omkring 30).

3.6. Skal det sikres, at der ikke ydes national finansiering alene til projekter, der ikke er i overensstemmelse med strukturpolitikkens maal, og at der tages hensyn til forordningens maal om kapacitetskontrol, er det noedvendigt, at Kommissionen anvender en beslutningsproces, som indebaerer, at den i forbindelse med ethvert investeringsprojekt, der har indflydelse paa kapaciteten, griber ind paa to planer:

a) Den skal erklaere, at et projekt falder inden for rammerne af det fleraarige udviklingsprogram, og fastsaette det stoetteberettigede investeringsbeloeb. Den deltager derved aktivt i fastlaeggelsen af retningslinjerne for strukturpolitikken og gennemfoerelsen heraf.

b) Den skal yde stoette inden for rammerne af de finansielle midler. Den beslutter derved, hvordan og i hvilket omfang de disponible budgetmidler skal anvendes.

Naar Kommissionen udtaler sig positivt om et projekt i forhold til FUP, kan der ydes offentlig stoette (national stoette og faellesskabsstoette eller udelukkende national stoette), og den offentlige stoettes forenelighed med strukturpolitikkens maal vil vaere anerkendt paa faellesskabsplan.

3.7. Med hensyn til stoette til modernisering, udelukkede Kommissionen tidligere projekter, der medfoerte en foroegelse af kapaciteten (tonnage og maskineffekt), men i de seneste interne retningslinjer har den indtaget en mere smidig holdning. Der kan saaledes tillades en foroegelse af kapaciteten, naar projektet ogsaa indebaerer en nedbringelse af kapaciteten, eller hvis maalet for FUP er naaet. Denne fremgangsmaade sikrer, at stoette til modernisering forbliver uden konsekvenser for de fleraarige udviklingsprogrammers endelige maal. Presset paa fiskeressourcerne skyldes i virkeligheden ikke udelukkende kapaciteten, som den er defineret i FUP, men lige saa meget fiskeriaktiviteten, dvs. alle de faktorer, der tilsammen medvirker til at oege fiskeriets produktivitet. Moderniseringsprojekterne bidrager saaledes til en stigning i fiskeriaktiviteten, selv uden at der sker en foroegelse af fiskerikapaciteten. For at sikre en kohaerent strukturpolitik burde Kommissionen etablere en sammenhaeng mellem FUP og tildelingen af stoette til modernisering i lighed med det princip, den har fulgt siden 1990 i forbindelse med skibsbygningsprojekter, nemlig at undlade at yde finansiel stoette til projekter, der medfoerer en foroegelse af fiskeriaktiviteten, naar maalet for den paagaeldende medlemsstats FUP ikke er naaet.

Behandling af bygningsprojekter

Behandling af stoetteansoegninger

3.8. Ansoegninger om finansiel faellesskabsstoette til bygningsprojekter indgives ifoelge prioriteringen i de fleraarige udviklingsprogrammer til Kommissionen via den paagaeldende medlemsstat. To gange om aaret, senest den 30. juni og den 31. december, traeffer Kommissionen beslutning om de indsendte stoetteansoegninger. I praksis har den forbindelse, der er etableret til tilsynet med FUP, foert til, at Kommissionen gentagne gange har udsat beslutninger om stoette til bygningsprojekter. I 1988 blev der saaledes kun truffet beslutning om bygningsprojekter for Portugal og de franske oversoeiske departementer. I de efterfoelgende regnskabsaar er beslutningerne blevet truffet i henhold til anden halvdel af regnskabsaaret, og udskydelserne er oftest begrundet med manglende oplysninger om gennemfoerelsen af de fleraarige udviklingsprogrammer.

3.9. I nogle tilfaelde foerer dette til, at faellesskabsbeslutningen traeffes meget sent i forhold til datoen for igangsaettelsen af projektet. I nogle tilfaelde traeffes den foerst efter, at projektet er fuldstaendigt gennemfoert. En stoetteansoegning kan behandles, hvis den er Kommissionen i haende foer ibrugtagningen af fartoejet. Eftersom der ikke automatisk ydes stoette til samtlige ansoegere, kan denne betingelse dog ikke i sig selv sikre en direkte sammenhaeng mellem faellesskabsbeslutningen om ydelse af finansiel stoette og gennemfoerelsen af investeringen. Naar en beslutning traeffes paa et sent tidspunkt, har strukturpolitikken udelukkende den effekt, at der efterfoelgende ydes stoette til en allerede gennemfoert investering. I betragtning af denne strukturpolitiks saerlige kontekst burde Kommissionen snarere saette sig som maal via den finansielle stoette at faa indflydelse paa saavel datoen for paabegyndelsen af en investering som selve beslutningen om at investere.

3.10. Retten mener under henvisning til bemaerkningen i punkt 2.43 og for at sikre en direkte sammenhaeng mellem beslutningen om at investere og faellesskabsstoetten, at der kun boer ydes stoette til projekter vedroerende fartoejer, som ikke er taget i brug inden sidste frist for indgivelse af ansoegning om stoette i henhold til den del af regnskabsaaret, hvor beslutningen om at yde stoette skal traeffes.

3.11. Forordning (EOEF) nr. 4028/86, i henhold til hvilken der ydes stoette til bygningsprojekter, traadte i kraft pr. 1. januar 1987. Der blev imidlertid foerst paa et sent tidspunkt vedtaget saavel en lang raekke interne regler for vurdering af, om projekterne kan behandles og er i overensstemmelse med maalene for FUP, som reglerne for fastsaettelse af stoetteberettigede investeringsbeloeb, og de blev foerst meddelt medlemsstaterne formelt i loebet af foraaret 1991.

3.12. Denne omstaendighed har vaeret medvirkende til en ret uensartet behandling af stoetteansoegninger vedroerende bygningsprojekter, hvilket fremgaar af nedenstaaende forhold:

a) Kommissionen har ikke fastsat det samme stoetteberettigede beloeb til projekter underbygget af fuldstaendigt identiske overslag (f.eks. Es 166 og 173/87/1; It 99 og 100/89/2).

b) I forbindelse med nogle projekter (projekt F/1987) var en forhoejelse til daekning af risici og uforudsete udgifter ikke taget i betragtning, selv om der var ansoegt herom, og en saadan forhoejelse i reglen altid godkendes.

c) Der er til gengaeld godkendt en forhoejelse i forbindelse med projekt P 54/87/1 til daekning af uforudsete udgifter og prisrevision (faellesskabsstoette: 342 000 ECU), selv om det ikke fremgaar af de disponible sagsakter i Kommissionen, at stoettemodtageren har anmodet herom. Dette har medfoert, at der er indgaaet forpligtelser for for store beloeb over faellesskabsbudgettet, og at der derfor efterfoelgende er frigjort bevillinger svarende til 14 % af forpligtelserne.

d) Der blev truffet beslutning om faellesskabsstoette til et projekt (Es 190/87/1: faellesskabsstoette 328 000 ECU), selv om stoettemodtageren ikke havde indsendt overslag til underbygning af stoetteansoegningen.

e) I nogle tilfaelde (f.eks. It 47/87/1, UK 235/89/2) er oplysningerne i stoetteansoegningen om tonnage og motoreffekt for det fartoej, som skal bygges, upraecise og indbyrdes modstridende. Under projektets gennemfoerelse kan det derfor ikke efterproeves, om de kriterier, som har ligget til grund for beslutningerne, er overholdt (jf. punkt 3.26 og 3.51-3.52).

3.13. Det skal mere generelt bemaerkes, at der ved fastsaettelsen af det stoetteberettigede investeringsbeloeb for hvert enkelt projekt ikke altid gives en entydig begrundelse for, at nogle beloeb ikke kan komme i betragtning ved fastsaettelsen af faellesskabsstoetten. En saadan begrundelse boer indeholde noejagtige oplysninger, herunder angivelse af konti og underkonti, og vedlaegges det dokument, der skal paategnes af finansinspektoeren, saaledes at det med henblik paa den endelige udbetaling kan sikres, at saadanne beloeb, som ikke kan komme i betragtning, ikke indgaar i beregningen af den finansielle faellesskabsstoette.

Sammenhaengen mellem stoette til bygning af fiskerfartoejer og praemie for skibsbygning

3.14. »Retningslinjerne for gennemgang af national stoette i fiskerisektoren(21) ()

« fastlagt i henhold til bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 2908/83 omhandlede ikke udtrykkeligt stoette i form af praemier for skibsbygning. Det blev blot fastslaaet, at national stoette var forenelig med det faelles marked, hvis stoettesatsen udtrykt i subventionsaekvivalent ikke oversteg satsen for de globale tilskud til fiskerisektoren, der tillades i medfoer af de gaeldende forskrifter. Med de nye retningslinjer(22) ()

kan der derimod ikke ydes national stoette i henhold til det sjette skibsbygningsdirektiv til bygning af fiskerfartoejer til faellesskabsflaaden.

3.15. Datoen for offentliggoerelsen af naevnte retningslinjer (8. december 1988) har vaeret afgoerende for, at der til de bygningsprojekter, der i 1987 modtog stoette i henhold til forordning (EOEF) nr. 4028/86, stadig har kunnet ydes praemier for skibsbygning. I stoetteansoegningerne var det ogsaa anfoert, at der var ydet praemie for skibsbygning. Dette var isaer tilfaeldet for spanske bygningsprojekter.

3.16. Det fremgaar af undersoegelsen af sagsakterne vedroerende de paagaeldende projekter, at praemien for skibsbygning i adskillige tilfaelde ikke er taget i betragtning ved vurderingen af, om projekterne er i overensstemmelse med retsforskrifterne. Mange projekter er blevet tildelt finansiel stoette, selv om det udtrykkeligt fremgik af sagsakterne vedroerende stoetteansoegningerne, at medlemsstatens finansielle bidrag i procent oversteg den i bilag II til forordning (EOEF) nr. 4028/86 fastsatte maksimale graense for det stoetteberettigede investeringsbeloeb (jf. saerlig de spanske projekter 95, 97, 100, 103, 116, 173, 177 og 179/87). Saadanne usaedvanlige forhold gjorde sig ogsaa gaeldende i forbindelse med beslutninger i henhold til andet halvaar af regnskabsaaret 1989 (projekt 142 og 451). Selv ud fra den betragtning, at der kun kan ydes faellesskabsstoette til de faktiske udgifter, der paahviler stoettemodtageren, eller de samlede projektudgifter (inkl. praemie for skibsbygning), er resultatet i alle tilfaelde, at den samlede offentlige stoette anfoert i sagsakterne sammenholdt med det stoetteberettigede investeringsbeloeb overstiger de fastsatte maksimumbeloeb. Sammenholdt med de anslaaede udgifter, der paahviler stoettemodtageren, overstiger faellesskabsstoetten - undertiden med 20 % - det beloeb, som skulle have vaeret udbetalt, hvis der kun var taget hensyn til de anslaaede udgifter, der faktisk paahviler stoettemodtageren.

Betydningen af kriteriet om kapacitetsreduktion kombineret med bygning af et nyt fartoej

3.17. I henhold til artikel 8, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 4028/86 er oplaegning af et fiskerfartoej i aktivitet kombineret med gennemfoerelsen af et bygningsprojekt kun et prioriteringskriterium. Den strukturbetingede overkapacitet i Faellesskabets flaade har imidlertid foert til, at Kommissionen i stadig stigende omfang kraever, at der til stoette for et nyt bygningsprojekt fremlaegges bevis for kapacitetsreduktion. Efterhaanden er et af de vaesentligste kriterier for udvaelgelse af projekter omfanget af kapacitetsreduktionen i forhold til den planlagte kapacitet. Det er samtidig en betingelse, at projekterne er i overensstemmelse med FUP.

3.18. Alle bygningsprojekter for perioden 1987 til 1990 udgoer en samlet tonnagekapacitet, der naesten svarer til den tonnage, der er oplagt, og en maskineffekt, der er omkring 10 % hoejere, men det fremgaar af tabel 3.3 og 3.4, at kun projekterne i henhold til regnskabsaaret 1987 er blevet godkendt med en oplaegningssats paa 60 %, mens koefficienten efter denne dato naesten altid er paa over 1.

3.19. Reduktionssatsen varierer betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat. Spanien og Portugal har en koefficient paa over 1, mens bygningsprojekter finansieret i Tyskland, Irland og Det Forenede Kongerige kun er blevet kombineret med en kapacitetsreduktion paa under 50 % i forhold til den planlagte kapacitet. AArsagerne til disse differencer er i vid udstraekning de saerlige forhold, der kendetegner projekterne, men de kan endvidere haenge sammen med de forskellige anlagte metoder, hvilket fremgaar af nedenstaaende forhold:

a) I henhold til nogle nationale bestemmelser, som i aarenes loeb er tilpasset maalet om kapacitetsreduktion, kan der kun ydes offentlig stoette til bygningsprojekter, hvis der samtidig forudses en tilsvarende reduktion (udtrykt i tonnage, i maskineffekt, eller i tonnage og maskineffekt, afhaengigt af de saerlige vanskeligheder, den paagaeldende medlemsstat har med at naa maalene om reduktion af kapaciteten). Med en koefficient paa over 1 bliver bygningsprojekter et meget vaesentligt instrument til opfyldelse af maalene for det fleraarige udviklingsprogram.

b) De medlemsstater, der ivaerksaetter programmer med henblik paa en kapacitetsreduktion ved at betale praemier for endeligt ophoer, kan, udtrykt i kapacitet, naa endnu laengere end de maal, der i henhold til deres respektive fleraarige udviklingsprogrammer skal opfyldes, for at der kan igangsaettes bygningsprojekter, som ikke er kombineret med kapacitetsreduktion.

3.20. Kravet om kapacitetsreduktion i forbindelse med hvert enkelt bygningsprojekt skaber i oevrigt problemer, som faktisk begraenser effektiviteten af den paagaeldende aktion.

3.21. For det foerste er den faktiske fiskeriaktivitet, der kan udoeves med en bestemt fiskerikapacitet, ikke kun afhaengig af fartoejets egen kapacitet, men ogsaa i stadig stigende omfang af de fiskeritilladelser, der er givet for det paagaeldende fartoej. Finansiel stoette burde saaledes ikke kun vaere betinget af kapacitetsreduktion, men ogsaa bygge paa en vurdering og konstatering af de rettigheder og fiskerilicenser, som er givet for det nye fartoej. Kommissionens prioriteringskriterium skal saaledes afvejes i forhold til den prioriteringsraekkefoelge, medlemsstaten har fastlagt til stoette for ansoegningerne under hensyntagen til det nye fartoejs faktiske fiskerimuligheder.

3.22. For det andet burde kravet om kapacitetsreduktion i forbindelse med bygningsprojekter kun gaelde for de tilfaelde, hvor den, der modtager stoette til et nyt projekt, ejer og reelt driver virksomhed med det oplagte fartoej. Normalt forlanger Kommissionen, at det tilbagetrukne fartoej har tilhoert stoettemodtageren mindst et aar, men det fremgaar af kontrollen af sagsakterne, at dette krav ofte ikke haandhaeves. Det har nogle steder foert til, at der er opstaaet et marked for overdragelse af tonnage og maskineffekt, for at stoettemodtagerne har kunnet opfylde kravet om tilbagetraekning kombineret med bygningsprojekter eller yderligere tilbagetraekning. De mest ekstreme eksempler herpaa er transaktioner eller bygningsprojekter kombineret med kapacitetsreduktion som foelge af, at fiskerfartoejer er gaaet tabt ved forlis - undertiden endda foer ikrafttraedelsen af forordning (EOEF) nr. 4028/86 (f.eks.: P 11/88/2, Gr 19/89/1 og 157/89/2).

3.23. For ethvert tilbagetrukket fartoej burde der endvidere foreligge dokumentation for den faktiske fiskeriaktivitet. Det fremgaar af undersoegelserne, at Kommissionens sagsakter om et vaesentligt antal gennemfoerte projekter ikke indeholder nogen form for dokumentation om fangstmaengder landet af de tilbagetrukne fartoejer. Det betyder, at et nyt fiskerfartoej faktisk bidrager vaesentligt til at oege flaadens overkapacitet yderligere (f.eks.: Es 88/87/1, P 10, 11 og 12/88/2; 11, 18 og 19/87/1; UK 151/87/1 og It 262/89/2).

3.24. Ifoelge bestemmelserne vedroerende tilbagetraekning af fartoejer kan tilbagetraekningen ske i form af ophugning, ved at fartoejet anvendes til andet end fiskeri, eller ved at fartoejet anvendes uden for Faellesskabets farvande. Oplysningerne paa stoetteansoegningsformularerne om det tilbagetrukne fartoejs endelige bestemmelse ved ibrugtagningen af det nye fartoej er ikke bindende, dvs. at et saadant fartoej meget vel kan udflyttes til brug paa andre farvande, selv om det oprindeligt skulle ophugges (eksempler: Es 166, 173, 177/87/1, 438/89/1 og P 21/87/1). Naar det mere eller mindre reelt anerkendes som udflytning, at fartoejer sejler under bekvemmelighedsflag, foerer det reelt til en skaerpelse af konkurrencen i farvandene uden for Faellesskabet over for de fiskerfartoejer, der foerer en medlemsstats flag.

3.25. Endelig gaelder det, at al ny kapacitet, der tages i brug efter bygning, og som udtrykt i tonnage og maskineffekt svarer til den kapacitet, der er taget ud af brug, er langt mere effektiv end de enheder, der erstattes. Der foreligger ikke praecise tal herfor, men udskiftning med en identisk kapacitet vil uomtvisteligt oege presset paa ressourcerne. Det betyder, at tilbagetraekningskoefficienten skal ligge vaesentligt over 1, for at stoetten til bygningsprojekter forbliver forenelig med maalet om, at presset paa ressourcerne skal forblive uaendret.

Indholdet i kommissionsbeslutningerne

3.26. Kommissionens beslutninger om tildeling af finansiel stoette er overraskende unoejagtige i forhold til kapacitetskriterierne (tonnage og maskineffekt), som er de referenceenheder, der anvendes for de operationelle maal inden for fiskeristrukturpolitikken. Beslutningerne er saaledes kendetegnet ved, at de er saerdeles tvetydigt udformet med hensyn til det tilbagetrukne fartoejs maskineffekt. Det praeciseres nemlig ikke, om det drejer sig om kW eller hk. Hvad angaar det paagaeldende projekts fysiske karakteristika, naevnes i beslutningen udelukkende laengden mellem perpendikulaererne - en oplysning, der er bestemmende for stoerrelsen af faellesskabsstoetten. Derimod naevnes intet om maskineffekt og tonnage for det fartoej, der er omfattet af projektet. Da der er tale om elementer, som er vaesentlige for de kvantitative indikatorer for strukturpolitikken, boer de medtages - om ikke af anden grund, saa for gennemskueligheds og klarheds skyld - i den beslutning, der meddeles stoettemodtageren og medlemsstaten. Mange af de forhold, Retten har bemaerket i forbindelse med undersoegelsen af projektgennemfoerelser og betalinger (jf. punkt 3.49 og 3.54), kan henfoeres til, at det faerdige produkt ikke har de fysiske karakteristika, der er anfoert til stoette for ansoegningen.

Budgetgennemfoerelsen

3.27. Fra 1987 til 1990 har Kommissionen ydet 177,3 mio. ECU i stoette til bygning af 672 fiskerfartoejer, der tilsammen udgoer 69 800 BRT og har en samlet maskineffekt paa 238 000 kW. Det svarer til en fornyelse paa omkring 3 % af kapaciteten af den samlede faellesskabsflaade. Tabel 3.1 viser for hver enkelt medlemsstat stillingen for de bygningsprojekter, hvortil der er ydet stoette. Den afspejler endvidere omfanget af de enkelte fiskerflaader. Kun i to medlemsstater, Danmark og Nederlandene, findes der ingen statsstoette til bygning af fiskerfartoejer.

3.28. I begyndelsen af regnskabsaaret 1992 var stillingen for gennemfoerelsen af alle disse projekter (jf. tabel 3.1 og 3.2), paa grundlag af Kommissionens regnskab som foelger:

a) af de 672 godkendte projekter, var 307 afsluttet og 38 opgivet, mens 327 endnu ikke var gennemfoert eller afsluttet,

b) af de 177,3 mio. ECU, der var indgaaet forpligtelse for, var 95,2 mio. ECU blevet udbetalt, 1,7 mio. ECU var frigjort under henvisning til ikke-gennemfoerte projekter og 7,4 mio. ECU under henvisning til projekter, der var opgivet,

c) gennemfoerelsesgraden udtrykt i betalinger for de stoettede projekter udgjorde for trancherne 1987 til 1990 i alt 54 % af de bevillinger, der var disponeret over.

3.29. Denne samlede stilling afspejler, at der er stor forskel paa igangsaetnings- og gennemfoerelsesgraden for projekterne i de forskellige medlemsstater (Irland 29 %, Italien 35 %, Portugal 41 %, Frankrig, Tyskland, Det Forenede Kongerige og Belgien over 65 %). Tallene er faktisk lidt hoejere, naar der tages hensyn til den tid, der gaar fra ibrugtagningen af fiskerfartoejet og til udbetalingen af saldobeloebet. Ogsaa her er der forskelle mellem de enkelte medlemsstater.

Tabel 1.1 - Fangstmaengder paa verdensplan "(t)">(1)"> ID="1">65 683 888> ID="2">72 112 032> ID="3">92 739 840> ID="4">94 248 528> ID="5">98 662 240> ID="6">99 534 584"> ID="1">(23 821 456)> ID="2">(20 936 976)> ID="3">(29 626 640)> ID="4">(28 309 728)> ID="5">(31 111 344)> ID="6">(30 320 000)"> ID="1">6 643 877> ID="2">6 703 961> ID="3">7 033 504> ID="4">6 921 528> ID="5">7 188 630> ID="6">6 956 688"> ID="1">(1 142 249)> ID="2">(2 237 420)> ID="3">(1 867 894)> ID="4">(1 967 956)> ID="5">(2 272 274)> ID="6">(2 126 448)"> ID="1">7 332 640> ID="2">9 515 640> ID="3">11 259 955> ID="4">11 159 617> ID="5">11 332 101> ID="6">11 310 091"> ID="1">(1 369 798)> ID="2">(2 341 1165)> ID="3">(2 929 396)> ID="4">(2 810 429)> ID="5">(2 810 607)> ID="6">(2 718 766)"> ID="1">3 358 400> ID="2">4 235 348> ID="3">8 000 063> ID="4">9 346 222> ID="5">10 358 678> ID="6">11 219 994"> ID="1">(10 500)> ID="2">(0)> ID="3">(272 500)> ID="4">(255 999)> ID="5">(293 500)> ID="6">(312 500)"> ID="1">9 359 600> ID="2">10 433 997> ID="3">11 976 274> ID="4">11 848 582> ID="5">11 967 051> ID="6">11 174 464"> ID="1">(2 061 992)> ID="2">(3 137 039)> ID="3">(5 070 592)> ID="4">(5 063 573)> ID="5">(5 438 728)> ID="6">(4 482 781)"> ID="1">2 879 900> ID="2">3 793 612> ID="3">5 166 619> ID="4">5 986 120> ID="5">5 936 618> ID="6">5 744 318"> ID="1">(1 110 997)> ID="2">(1 107 646)> ID="3">(1 210 764)> ID="4">(1 360 629)> ID="5">(1 208 471)> ID="6">(1 259 474)"> ID="1">10 506 100> ID="2">2 708 612> ID="3">5 613 977> ID="4">4 583 600> ID="5">6 637 106> ID="6">6 831 465"> ID="1">(10 298 799)> ID="2">(1 726 210)> ID="3">(5 077 719)> ID="4">(4 004 388)> ID="5">(6 099 999)> ID="6">(6 199 682)"> ID="1">1 487 000> ID="2">2 816 768> ID="3">5 571 638> ID="4">4 814 641> ID="5">5 209 883> ID="6">6 454 142"> ID="1">(1 308 100)> ID="2">(2 445 086)> ID="3">(5 082 888)> ID="4">(4 278 188)> ID="5">(4 605 702)> ID="6">(5 760 602)""Bemaerk: Tallene i parentes angiver andet fiskeri end fiskeri til konsum.

Kilde: FAO, Fish & Fishery Products, Rom, juli 1991.>

Tabel 1.2 - Import til og eksport fra EF af fiskerivarer til konsum """ ID="1">1 352> ID="2">3 188> ID="3">1 410> ID="4">3 576> ID="5">1 663> ID="6">4 145> ID="7">1 896> ID="8">4 782> ID="9">2 141> ID="10">5 384> ID="11">2 287> ID="12">5 814> ID="13">2 599> ID="14">6 433"> ID="1">649> ID="2">907> ID="3">713> ID="4">1 086> ID="5">854> ID="6">1 228> ID="7">791> ID="8">1 211> ID="9">789> ID="10">1 169> ID="11">888> ID="12">1 249> ID="13">890> ID="14">1 204"> ID="1"> 703> ID="2"> 2 281> ID="3"> 697> ID="4"> 2 490> ID="5"> 809> ID="6"> 2 917> ID="7"> 1 105> ID="8"> 3 571> ID="9"> 1 352> ID="10"> 4 215> ID="11"> 1 399> ID="12"> 4 565> ID="13"> 1 709> ID="14"> 5 229""Bemaerk: Maengde er angivet i 1 000 t

Vaerdi er angivet i mio. ECU

Import/Eksport/Balance = 03 + 1 604 + 1 605 (= fisk til konsum undtagen fiskepasta).

Import/Eksport: kilde = COMEXT 18.10.1991.

1984-1990: Alle tal vedroerer De Tolv.

Kilde: Kommissionens Rapport 1991 (bilag VI).>

Tabel 2.1 - Udviklingen i kapaciteten og maalene for Faellesskabets fiskerflaader udtrykt i tonnage (Enhed: BRT) ">(2)(3)"> ID="1">22 000> ID="2">22 000> ID="3">22 846> ID="4">25 165> ID="5">21 340> ID="6">21 340> ID="7">27 089> ID="8">+5 749> ID="9">+26"> ID="1">123 091> ID="2">122 879> ID="3">136 488> ID="4">136 680> ID="5">119 400> ID="6">119 188> ID="7">110 332> ID="8"> 8 856> ID="9"> 7"> ID="2">[212](1)> ID="4">[212](1)"> ID="1">78 479> ID="2">78 479> ID="3">49 900> ID="4">51 500> ID="5">48 200> ID="6">49 200> ID="7">-> ID="8">-> ID="9">-"> ID="4">[2 200](1)"> ID="1">-> ID="2">-> ID="3">-> ID="4">-> ID="5">-> ID="6">76 950> ID="7">69 991> ID="8"> 6 959> ID="9"> 9"> ID="1">134 659> ID="2">134 659> ID="3">137 761> ID="4">137 761> ID="5">130 619> ID="6">130 946> ID="7">131 970(4)> ID="8">+1 024> ID="9">+1"> ID="1">668 668(5)> ID="2">613 530> ID="3">663 158> ID="4">631 838> ID="5">648 607> ID="6">604 757> ID="7">567 568> ID="8"> 37 189> ID="9"> 6"> ID="2">[5 628](1)> ID="4">[8 337](1)"> ID="2">[65 874](6)> ID="4">[64 114](6)"> ID="1">192 807> ID="2">207 839(7)> ID="3">191 028> ID="4">209 560> ID="5">187 023> ID="6">201 604> ID="7">184 495> ID="8"> 17 109> ID="9"> 8"> ID="4">[15 271](1)"> ID="1">45 300> ID="2">45 300> ID="3">53 065> ID="4">58 845> ID="5">43 941> ID="6">43 941> ID="7">50 693> ID="8">+6 752> ID="9">+15"> ID="1">257 767> ID="2">275 255> ID="3">262 717> ID="4">302 986> ID="5">250 000> ID="6">268 198> ID="7">268 187> ID="8"> 11> ID="9">-"> ID="1">66 800> ID="2">66 800> ID="3">77 500> ID="4">82 400> ID="5">64 796> ID="6">64 796> ID="7">82 400> ID="8">+17 604> ID="9">+27"> ID="4">[13 500](1)"> ID="1">215 608(5)> ID="2">215 930> ID="3">210 525> ID="4">208 670> ID="5">209 140> ID="6">209 540> ID="7">182 829> ID="8"> 26 711> ID="9"> 12"> ID="4">[523](1)"> ID="1">146 000> ID="2">198 977> ID="3">148 403> ID="4">206 934> ID="5">141 620> ID="6">193 027> ID="7">217 273> ID="8">+24 246> ID="9">+12"> ID="1">1 951 179> ID="2">1 983 648> ID="3">1 953 391(8)> ID="4">2 052 339> ID="5">1 864 686> ID="6">1 906 537> ID="7">1 892 627> ID="8"> 41 660> ID="9"> 2"> ID="2">[5 840](1)> ID="4">[40 043](1)> ID="6">1 934 287(3)"> ID="2">[65 874](6)> ID="4">[64 114](6)"> ID="2">2 055 362> ID="4">2 156 496""Kilde: Kommissionen og medlemsstaterne

>

Tabel 2.2 - Udviklingen i kapaciteten og maalene for Faellesskabets fiskerflaader udtrykt i maskineffekt (Enhed: kW) ">(2)(3)"> ID="1">70 656> ID="2">70 656> ID="3">71 250> ID="4">78 506> ID="5">69 242> ID="6">69 242> ID="7">79 816> ID="8">+10 574> ID="9">+15"> ID="1">525 825> ID="2">525 241> ID="3">571 996> ID="4">563 667> ID="5">515 300> ID="6">514 716> ID="7">487 897> ID="8"> 26 819> ID="9"> 5"> ID="2">[584](1)> ID="4">[584](1)"> ID="1">161 494> ID="2">161 494> ID="3">137 000> ID="4">139 100> ID="5">132 000> ID="6">138 000> ID="7">-> ID="8">-> ID="9">-"> ID="4">[4 000](1)"> ID="1">-> ID="2">-> ID="3">-> ID="4">-> ID="5">-> ID="6">182 500> ID="7">166 300> ID="8"> 16 200> ID="9"> 8"> ID="1">502 467> ID="2">502 467> ID="3">568 823> ID="4">568 823> ID="5">492 413> ID="6">493 776> ID="7">574 736(4)> ID="8">+80 960> ID="9">+16"> ID="1">2 131 412(5)> ID="2">1 776 610> ID="3">2 130 156> ID="4">1 831 554> ID="5">2 088 783> ID="6">1 756 001> ID="7">1 671 551> ID="8"> 84 450> ID="9"> 4"> ID="2">[27 220](1)> ID="4">[50 264](1)"> ID="2">[162 827](6)> ID="4">[160 597](6)"> ID="1">914 000> ID="2">1 076 582(7)> ID="3">918 087> ID="4">1 158 576> ID="5">895 720> ID="6">1 055 050> ID="7">1 053 931> ID="8"> 1 119> ID="9">-"> ID="4">[117 421](1)"> ID="1">181 200> ID="2">181 200> ID="3"> 212 260> ID="4">234 892> ID="5">177 576> ID="6">177 576> ID="7">191 604> ID="8">+14 028> ID="9">+7"> ID="1">1 223 099> ID="2">1 568 288> ID="3">1 295 804> ID="4">1 796 829> ID="5">1 198 600> ID="6">1 541 664> ID="7">1 519 695> ID="8"> 21 969> ID="9"> 1"> ID="1">390 080> ID="2">390 080> ID="3">462 900> ID="4">498 000> ID="5">382 278> ID="6">382 278> ID="7">419 397> ID="8">+37 119> ID="9">+9"> ID="4">[39 043](1)"> ID="1">555 621(3)> ID="2">552 044> ID="3">542 527> ID="4">515 988> ID="5">544 508> ID="6">541 003> ID="7">491 128> ID="8"> 49 875> ID="9"> 9"> ID="4">[1 072](1)"> ID="1">763 515> ID="2">1 117 557> ID="3">759 953> ID="4">1 155 212> ID="5">748 245> ID="6">1 095 206> ID="7">1 219 574> ID="8">+124 368> ID="9">+11"> ID="1">7 419 369> ID="2">7 922 219> ID="3">7 670 756(8)> ID="4">8 541 147> ID="5">7 244 665> ID="6">7 764 512(7)> ID="7">+1"> ID="2">[27 804](1)> ID="4">[212 384](1)> ID="6">7 809 012(3)"> ID="2">[162 827](6)> ID="4">[160 597](6)"> ID="2">8 112 850> ID="4">8 914 128""Kilde: Kommissionen og medlemsstaterne

>

Tabel 3.1 - Oversigt: stillingen pr. udgangen af 1991 for bygningsprojekter finansieret i perioden 1987-1990, pr. medlemsstat "(i ECU til bogfoeringskursen for forpligtelsen)">Medlemsstat"> ID="1">2> ID="2">639 690> ID="3">0,4> ID="4">2> ID="5">627 716> ID="6">98,1> ID="7">0,7> ID="8">11 974> ID="9">1,9> ID="10">0,7> ID="11">0> ID="12">0> ID="13">0,0> ID="14">0,0> ID="15">0> ID="16">0> ID="17">0,0> ID="18">0,0"> ID="1">31> ID="2">8 926 438> ID="3">5,0> ID="4">14> ID="5">6 155 371> ID="6">69,0> ID="7">6,5> ID="8">43 341> ID="9">0,5> ID="10">2,6> ID="11">3> ID="12">241 196> ID="13">2,7> ID="14">3,3> ID="15">14> ID="16">2 486 533> ID="17">27,9> ID="18">3,4"> ID="1">49> ID="2">6 517 416> ID="3">3,7> ID="4">32> ID="5">3 840 436> ID="6">58,9> ID="7">4,0> ID="8">162 048> ID="9">2,5> ID="10">9,7> ID="11">4> ID="12">751 813> ID="13">11,5> ID="14">10,2> ID="15">13> ID="16">1 763 120> ID="17">27,1> ID="18">2,4"> ID="1">192> ID="2">60 853 289> ID="3">34,3> ID="4">92> ID="5">35 842 670> ID="6">58,9> ID="7">37,6> ID="8">289 990> ID="9">0,5> ID="10">17,4> ID="11">8> ID="12">2 294 084> ID="13">3,8> ID="14">31,0> ID="15">92> ID="16">22 426 543> ID="17">36,9> ID="18">30,7"> ID="1">122> ID="2">32 617 333> ID="3">18,4> ID="4">68> ID="5">20 982 079> ID="6">64,3> ID="7">22,0> ID="8">285 565> ID="9">0,9> ID="10">17,2> ID="11">6> ID="12">923 931> ID="13">2,8> ID="14">12,5> ID="15">48> ID="16">10 425 758> ID="17">32,0> ID="18">14,3"> ID="1">15> ID="2">2 052 865> ID="3">1,2> ID="4">6> ID="5">572 209> ID="6">27,9> ID="7">0,6> ID="8">20 896> ID="9">1,0> ID="10">1,3> ID="11">0> ID="12">0> ID="13">0,0> ID="14">0,0> ID="15">9> ID="16">1 459 759> ID="17">71,1> ID="18">2,0"> ID="1">119> ID="2">27 257 170> ID="3">15,4> ID="4">31> ID="5">9 323 781> ID="6">34,2> ID="7">9,8> ID="8">174 220> ID="9">0,6> ID="10">10,5> ID="11">1> ID="12">22 613> ID="13">0,1> ID="14">0,3> ID="15">87> ID="16">17 736 556> ID="17">65,1> ID="18">24,3"> ID="1">116> ID="2">32 055 880> ID="3">18,1> ID="4">40> ID="5">12 604 438> ID="6">39,3> ID="7">13,2> ID="8">559 848> ID="9">1,7> ID="10">33,6> ID="11">13> ID="12">2 961 996> ID="13">9,2> ID="14">40,1> ID="15">63> ID="16">15 929 601> ID="17">49,7> ID="18">21,8"> ID="1">26> ID="2">6 369 593> ID="3">3,6> ID="4">22> ID="5">5 255 661> ID="6">82,5> ID="7">5,5> ID="8">116 289> ID="9">1,8> ID="10">7,0> ID="11">3> ID="12">196 360> ID="13">3,1> ID="14">2,7> ID="15">1> ID="16">801 284> ID="17">12,6> ID="18">1,1"> ID="1">672> ID="2">177 289 674> ID="3">100,0> ID="4">307> ID="5">95 204 361> ID="6">53,7> ID="7">100,0> ID="8">1 664 171> ID="9">0,9> ID="10">100,0> ID="11">38> ID="12">7 391 993> ID="13">4,2> ID="14">100,0> ID="15">327> ID="16">73 029 154> ID="17">41,2> ID="18">100,0""N = Antal nybyggede fartoejer.

%T = Medlemsstatens andel i forhold til Faelleskabets samlede andel.

%N = Betalinger eller ikke-udnyttede bevillinger i % af de indgaaede forpligtelser pr. medlemsstat.>

Tabel 3.2 - Gennemfoerelsesgrad pr. tranche "(i ECU til bogfoeringskursen for forpligtelsen)">Tranche"> ID="1">61 018 290> ID="2">34,4> ID="3">47 753 592> ID="4">50,2> ID="5">1 043 226> ID="6">62,7> ID="7">2 349 611> ID="8">31,8> ID="9">9 871 863> ID="10">13,5"> ID="1">8 645 694> ID="2">4,9> ID="3">3 234 738> ID="4">3,4> ID="5">109 469> ID="6">6,6> ID="7">1 345 048> ID="8">18,2> ID="9">3 956 440> ID="10">5,4"> ID="1">28 185 821> ID="2">15,9> ID="3">17 767 688> ID="4">18,7> ID="5">162 513> ID="6">9,8> ID="7">1 368 587> ID="8">18,5> ID="9">8 887 034> ID="10">12,2"> ID="1">35 239 664> ID="2">19,9> ID="3">15 511 689> ID="4">16,3> ID="5">281 696> ID="6">16,9> ID="7">1 973 798> ID="8">26,7> ID="9">17 472 482> ID="10">23,9"> ID="1">44 200 205> ID="2">24,9> ID="3">10 936 654> ID="4">11,5> ID="5">67 267> ID="6">4,0> ID="7">354 949> ID="8">4,8> ID="9">32 841 335> ID="10">45,0"> ID="1">177 289 674> ID="2">100,0> ID="3">95 204 361> ID="4">100,0> ID="5">1 664 171> ID="6">100,0> ID="7">7 391 993> ID="8">100,0> ID="9">73 029 154> ID="10">100,0">

Tabel 3.3 - Oversigt: tonnage og maskineffekt (pr. tranche (1) ) > "Tranche"> ID="1">269> ID="2">26 048> ID="3">37,9> ID="4">15 615> ID="5">21,7> ID="6">0,60> ID="7">99 961> ID="8">42,7> ID="9">55 998> ID="10">26,2> ID="11">0,56"> ID="1">14> ID="2">4 206> ID="3">6,1> ID="4">6 439> ID="5">9,0> ID="6">1,53> ID="7">7 908> ID="8">3,4> ID="9">10 177> ID="10">4,8> ID="11">1,29"> ID="1">122> ID="2">11 418> ID="3">16,6> ID="4">11 264> ID="5">15,7> ID="6">0,99> ID="7">40 800> ID="8">17,4> ID="9">38 916> ID="10">18,2> ID="11">0,95"> ID="1">105> ID="2">12 806> ID="3">18,6> ID="4">26 464> ID="5">36,8> ID="6">2,07> ID="7">41 863> ID="8">17,9> ID="9">65 966> ID="10">30,8> ID="11">1,58"> ID="1">138> ID="2">14 304> ID="3">20,8> ID="4">12 114> ID="5">16,8> ID="6">0,85> ID="7">43 427> ID="8">18,6> ID="9">42 927> ID="10">20,1> ID="11">0,99"> ID="1">648> ID="2">68 782> ID="3">100,0> ID="4">71 896> ID="5">100,0> ID="6">1,05> ID="7">233 959> ID="8">100,0> ID="9">213 984> ID="10">100,0> ID="11">0,91""Gennemsnitlige tonnage 1987-1990/2: 106

Gennemsnitlige tilbagetrukket tonnage 1987-199