KOMMISSIONENS BESLUTNING af 10. februar 1993 om den stoette, som Italien har besluttet at yde via AIMA til privat oplagring af hasselnoedder (Kun den italienske udgave er autentisk)

(93/255/EOEF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 1035/72 af 18. maj 1972 om den faelles markedsordning for frugt og groensager (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1754/92 (2), saerlig artikel 31,

efter i overensstemmelse med Traktatens artikel 93 at have opfordret de interesserede parter til at fremsaette deres bemaerkninger (3) og under hensyntagen til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I 1. Italiens Faste Repraesentation ved De Europaeiske Faellesskaber underrettede ved skrivelse af 10. april 1991, indgaaet den 29. april 1991, i henhold til Traktatens artikel 93, stk. 3, Kommissionen om et nationalt AIMA-program for stoette til privat oplagring af hasselnoedder.

2. Det drejer sig om en foranstaltning, der bestaar i at yde 16 000 lire pr. hkg og pr. maaned for opbevaring af en samlet maengde hasselnoedder paa 200 000 hkg.

Den italienske regering begrundede denne foranstaltning med problemerne paa markedet for hasselnoedder.

II 1. Ved skrivelse SG(91) D/12522 af 3. juli 1991 meddelte Kommissionen den italienske regering, at den havde besluttet at indlede proceduren i Traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til naevnte stoette.

2. Ved denne skrivelse underrettede Kommissionen de italienske myndigheder om, at den betragtede stoetten som en driftsstoette, der er i strid med Kommissionens faste holdning til anvendelse af Traktatens artikel 92, 93 og 94. En saadan foranstaltning medfoerer direkte en kunstig nedsaettelse af kostpriserne og en forbedring af de paagaeldende producenters produktionsvilkaar og afsaetningsmuligheder i forhold til andre producenter i de oevrige medlemsstater, som ikke modtager tilsvarende tilskud.

Foelgelig er stoetten af en saadan karakter, at den kan fordreje konkurrencevilkaarene og paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne, og den falder derfor ind under Traktatens artikel 92, stk. 1, uden at kunne henfoeres under undtagelserne i artikel 92, stk. 2 og 3.

Foranstaltningen udgoer desuden en overtraedelse af Raadets forordning (EOEF) nr. 1035/72 samt Raadets forordning (EOEF) nr. 789/89 (4) og (EOEF) nr. 790/89 (5), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 832/92 (6).

Disse bestemmelser maa nemlig betragtes som en komplet og udtoemmende ordning, der udelukker enhver befoejelse for medlemsstaterne til at traeffe supplerende foranstaltninger.

3. Kommissionen opfordrede som led i proceduren den italienske regering til at fremsaette sine bemaerkninger.

Kommissionen opfordrede ligeledes de oevrige medlemsstater og andre interesserede parter til at fremsaette deres bemaerkninger.

III Ved telex af 1. august 1991 svarende den italienske regering paa Kommissionens skrivelse af 3. juli 1991. Den italienske regering fremsatte foelgende bemaerkninger:

1) Foranstaltningen fremmer ifoelge de italienske myndigheder udviklingen i den paagaeldende sektor, der allerede i flere aar har befundet sig i en vanskelig oekonomisk situation.

Formaalet med foranstaltningen er bl.a. at tilskynde til foranstaltninger til forbedring af kvaliteten af salgsservicen foer og efter salg for at lette de paagaeldende produkters tilpasning til eksportmarkedernes krav og derved goere dem mere konkurrencedygtige i forhold til tredjelandenes produkter.

2) Foranstaltningen udgoer ifoelge de italienske myndigheder ikke en driftsstoette. Den kan snarere fremme udviklingen i en sektor, hvis behov for rationalisering ogsaa erkendes af Faellesskabet.

Ved telex af 14. august 1991 underrettede de italienske myndigheder Kommissionen om, at ovennaevnte stoette var blevet indstillet efter at have vaeret praktiseret siden den 22. september 1990.

IV 1. De italienske myndigheder har misligholdt den forpligtelse, der paahviler dem i henhold til Traktatens artikel 93, stk. 3, for det foerste ved ikke at meddele denne foranstaltning paa udkaststadiet og for det andet ved at bringe den til udfoerelse fra den 22. september 1990, uden at Kommissionen kunne tage stilling til den.

Denne misligholdelse medfoerte en saerlig alvorlig situation, da stoetten med hensyn til substansen og af nedennaevnte grunde er en overtraedelse af den faelles markedsordning for frugt og groensager og uforenelig med det faelles marked i henhold til Traktatens artikel 92.

2. Med hensyn til de italienske myndigheders argumenter skal foelgende understreges:

En faelles markedsordning er karakteriseret ved, at den for en given sektor udelukker enhver mulighed for nationale foranstaltninger eller markedsstoette til afloesning af EF-foranstaltningerne.

De italienske myndigheder maa ikke laengere - selv i kritiske markedssituationer - vedtage foranstaltninger ud over dem, der er tilladt ifoelge den faelles markedsordning for frugt og groensager.

Den faelles markedsordning for frugt og groensager samt forordning (EOEF) nr. 789/89 og (EOEF) nr. 790/89 maa nemlig betragtes som en komplet og udtoemmende ordning, der udelukker enhver befoejelse for medlemsstaterne til at traeffe supplerende foranstaltninger for naevnte faelles markedsordning.

Det foelger heraf, at den paagaeldende foranstaltning - der i modsaetning til, hvad de italienske myndigheder mener, i kraft af sin art er en markedsforanstaltning og ikke en strukturforanstaltning - er uforenelig med det faelles marked og ikke kan henfoeres under nogen af undtagelserne i Traktatens artikel 92, stk. 3.

Paa baggrund af ovenstaaende kan de italienske myndigheders begrundelser ikke godtages.

V I 1990 blev den italienske produktion af hasselnoedder anslaaet til ca. 101 400 tons og EF's produktion til 153 450 tons (7). I samme periode androg Italiens indfoersel af hasselnoedder fra de oevrige medlemsstater 1 475 tons og fra tredjelande 651 tons. Italiens udfoersel af dette produkt til de andre medlemsstater beloeb sig til 3 404 tons og til tredjelande til 1 529 tons.

Stoetten vedroerer 20 000 tons hasselnoedder, dvs. en femtedel af den italienske produktion. Denne foranstaltning kan derfor faa en maerkbar virkning for markedsfoeringen af dette produkt.

VI 1. Traktatens artikel 92, 93 og 94 gaelder for produktion af og handel med hasselnoedder i henhold til artikel 31 i forordning (EOEF) nr. 1035/72.

2. Stoetten til privat oplagring af hasselnoedder udgoer en driftsstoette til fordel for producenter, producentorganisationer og foreninger heraf samt forhandlerne i denne sektor. Foranstaltningen goer det muligt for stoettemodtagerne dels at nedsaette lageromkostningerne og dels at opnaa fordelagtigere priser end dem, de kunne have opnaaet uden statsindgrebet.

Indgrebet kan derfor fordreje konkurrencen mellem stoettemodtagerne og sektorens oevrige erhvervsdrivende i Italien og i de andre medlemsstater, der ikke har modtaget en tilsvarende stoette.

Desuden nedbringer nedsaettelsen af lageromkostningerne de generelle markedsfoeringsomkostninger for det paagaeldende produkt og goer det muligt for italienske producentorganisationer, foreninger heraf samt forhandlere, der oensker det, at saelge produktet i Italien og i andre medlemsstater paa gunstigere betingelser. Stoetten goer det muligt at forbedre deres konkurrencedygtighed i de andre medlemsstater, og den kan derfor paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

De paagaeldende foranstaltninger falder saaledes ind under kriterierne i Traktatens artikel 92, stk. 1, hvorefter stoette, der svarer til disse kriterier, principielt er uforenelig med det faelles marked.

3. De i artikel 92, stk. 2, fastsatte undtagelser fra uforeneligheden med det faelles marked finder tydeligvis ikke anvendelse paa den paagaeldende stoette. I forbindelse med de i naevnte artikels stk. 3 fastsatte undtagelser praeciseres de maal, der skal tilstraebes i Faellesskabets interesse og ikke blot af hensyn til enkelte sektorer inden for den nationale oekonomi. Disse undtagelser skal fortolkes strengt ved behandlingen af ethvert regionalt eller sektorielt stoetteprogram eller af de enkelte tilfaelde af anvendelsen af generelle stoetteordninger.

Saadanne former for stoette kan navnlig kun ydes, saafremt Kommissionen kan fastslaa, at stoetten er noedvendig for gennemfoerelsen af et af de i disse bestemmelser omhandlede maal. At henfoere stoette, som ikke modsvares af en saadan noedvendighed under naevnte undtagelser, ville vaere ensbetydende med at tillade indgreb over for samhandelen mellem medlemsstaterne og konkurrencefordrejninger, uden at dette kan begrundes i Faellesskabets interesse, og dermed at give uberettigede fordele til de erhvervsdrivende i visse medlemsstater.

I det foreliggende tilfaelde er det ikke muligt at konstatere en saadan noedvendighed for stoetten. Den italienske regering har nemlig ikke kunnet give, og Kommissionen har ikke kunnet finde nogen begrundelse, som giver mulighed for at fastslaa, at den paagaeldende stoette opfylder de kraevede betingelser for anvendelsen af en af de i Traktatens artikel 92, stk. 3, fastsatte undtagelser.

Der er ikke tale om foranstaltninger, der kan fremme virkeliggoerelsen af et vigtigt projekt af faelles europaeisk interesse, jf. artikel 92, stk. 3, litra b), da den indvirkning, som stoetten kan have paa samhandelen, gaar imod den faelles interesse. Der er heller ikke tale om en foranstaltning, som kan afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats oekonomi, jf. samme bestemmelse.

Med hensyn til undtagelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og c), vedroerende stoette til fremme af den oekonomiske udvikling i visse omraader og undtagelsen vedroerende visse erhvervsgrene i ovennaevnte litra c), maa det konstateres, at foranstaltningen ikke paa en varig maade kan forbedre forholdene for de bedrifter og virksomheder, som nyder godt af stoetten, idet den strukturelle situation for den paagaeldende sektor, naar stoetten ikke laengere ydes, vil vaere den samme som den, der forelaa inden ivaerksaettelsen af dette statsindgreb.

Stoetten maa derfor betragtes som en stoette, der ikke kan henfoeres under nogen af de i Traktatens artikel 92, stk. 2 og 3, omhandlede undtagelser.

4. Det skal i oevrigt tages i betragtning, at stoetten vedroerer et produkt, der er omfattet af en faelles markedsordning, og at det er begraenset, hvor meget medlemsstaterne ensidigt kan gribe ind i en faelles markedsordning, der omfatter en faelles stoetteordning, som nu udelukkende henhoerer under Kommissionens kompetence.

Ydelsen af den paagaeldende stoette i denne sektor er en overtraedelse af princippet om, at medlemsstaterne ikke laengere har ret til ensidigt at traeffe beslutninger om landmaendenes indkomst i forbindelse med en faelles markedsordning ved ydelse af stoette af denne type. Selv hvis en undtagelse i henhold til Traktatens artikel 92, stk. 3, havde vaeret taenkelig for det paagaeldende landbrugsprodukt, udelukker denne overtraedelse af den paagaeldende faelles markedsordning, som foranstaltningerne indeholder, anvendelsen af en saadan undtagelse.

5. Ovennaevnte stoette skal derfor betragtes som uforenelig med det faelles marked, jf. Traktatens artikel 92.

6. Naervaerende beslutning foregriber ikke de konsekvenser, som Kommissionen eventuelt vil drage med hensyn til finansieringen af den faelles landbrugspolitik over Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den stoette, der ifoelge AIMA-programmet skulle ydes for privat oplagring af hasselnoedder i en periode paa elleve maaneder (22. september 1990 til 14. august 1991), er ulovlig, da den er en overtraedelse af Traktatens artikel 93, stk. 3. Den er desuden uforenelig med det faelles marked efter Traktatens artikel 92.

Artikel 2

Italien underretter senest to maaneder fra meddelelsen af naervaerende beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, den har truffet for at efterkomme denne beslutning.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. februar 1993.

Paa Kommissionens vegne

René STEICHEN

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 118 af 20. 5. 1972, s. 1.

(2) EFT nr. L 180 af 1. 7. 1992, s. 23.

(3) EFT nr. C 246 af 21. 9. 1991, s. 7.

(4) EFT nr. L 85 af 30. 3. 1989, s. 3.

(5) EFT nr. L 85 af 30. 3. 1989, s. 6.

(6) EFT nr. L 88 af 3. 4. 1992, s 15.

(7) Tal, der svarer til EF's gennemsnitlige aarsproduktion af hasselnoedder i aarene 1988 og 1989.

(8) EFT nr. L 118 af 20. 5. 1972, s. 1.

(9) EFT nr. L 180 af 1. 7. 1992, s. 23.

(10) EFT nr. C 246 af 21. 9. 1991, s. 7.

(11) EFT nr. L 85 af 30. 3. 1989, s. 3.

(12) EFT nr. L 85 af 30. 3. 1989, s. 6.

(13) EFT nr. L 88 af 3. 4. 1992, s. 15.