*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 3. februar 1988

om den franske regerings stoette til virksomheden Pechiney, der hovedsagelig fremstiller aluminium

(Kun den franske udgave er autentisk)

(88/283/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, jf. ovennaevnte artikel, under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Ved skrivelse af 24. oktober 1983 til Frankrigs faste repraesentation meddelte Kommissionen den franske regering, at den havde modtaget oplysning om, at virksomheden Pechiney, der hovedsagelig fremstiller aluminium, havde paabegyndt en omfattende strukturomlaegning og rationalisering.

Eftersom virksomheden blev nationaliseret i 1982 og havde haft underskud i de foregaaende aar, mente Kommissionen ikke, at Pechiney kunne gennemfoere sin strukturomlaegningsplan uden statsindgreb, der saaledes maatte betragtes som stoette efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1.

Den franske regering blev derfor opfordret til i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3, at anmelde eventuelle foranstaltninger til fordel for Pechiney inden 15 arbejdsdage fra den i ovennaevnte skrivelse anfoerte dato.

Den 25. november 1983 havde Kommissionen endnu ikke modtaget noget svar paa sin skrivelse af 24. oktober 1983 og sendte derfor den franske regering et telex. Den gjorde heri de franske myndigheder opmaerksom paa, at den, saafremt den ikke havde modtaget noget svar inden den 15. december 1983, maatte se sig noedsaget til at indlede proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til stoetten til Pechiney's strukturomlaegning.

Den 17. april 1984 havde Kommissionen endnu ikke modtaget noget svar fra den franske regering og besluttede derfor at indlede proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til den stoette paa 4,8 mia ffr., der var ydet Pechiney i form af kapitalindskud og ansvarlig laanekapital.

Kommissionen fandt, at det ville vaere saerdeles vanskeligt for virksomheden at skaffe de 16 mia ffr., der var noedvendige for gennemfoerelsen af dens investeringsprogram, hvad enten dette program skulle finansieres over virksomhedens egne midler eller ved laanoptagelse. Det beloeb paa 4,8 mia ffr., som staten havde ydet i form af kapitalindskud og ansvarlig laanekapital, syntes derfor at indeholde stoetteelementer, der falder ind under EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1, og som kan fordreje konkurrencevilkaarene. Ved skrivelse af 3. maj 1984 opfordrede Kommissionen den franske regering til at fremsaette sine bemaerkninger.

Den 30. april 1985 meddelte den franske regering Kommissionen, at den i 1984 havde ydet stoette til virksomheden Cegedur, der fremstiller aluminiumsprodukter. Det viste sig, at Cegedur indgik i Pechiney-koncernen. Den varetager hele koncernens aluminiumsforarbejdning, dog ikke emballage. Denne stoette var blevet ydet som et FIM-laan (Fonds Industriel de Mondernisation) paa 80 mio ffr. til en investering paa 143,1 mio ffr., som virksomheden havde gennemfoert i 1984/85 med henblik paa at indfoere ny teknologi inden for aluminiumsforarbejdningen.

Ved beslutning 85/378/EOEF (1) havde Kommissionen gjort de franske myndigheder opmaerksom paa, at FIM-laan maatte betragtes som stoette efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1, og den havde derfor gjort saadanne laan betingede af, at alle betydelige stoetteprojekter blev anmeldt paa forhaand, og at Kommissionen ligeledes fik meddelelse om betydelige stoetteforanstaltninger, der var gennemfoert foer ovennaevnte beslutnings ikrafttraeden. Kommissionen havde desuden praeciseret, at der i sidstnaevnte tilfaelde var tale om ulovlig stoette, der kun kraeves tilbagebetalt.

Disse laan blev ydet til en rente paa 9,25 % og med en maksimal loebetid paa ti aar og en afgiftsfri periode paa op til to aar. De skulle anvendes til investeringer i innovation og isaer hoejteknologiske maskiner og hoejteknologisk udstyr, kontorautomatisering samt bioteknologi.

Kommissionen undersoegte denne stoette paa grundlag af en markedsanalyse for de paagaeldende produkter og de franske myndigheders oplysninger; den 18. december 1985 besluttede den paa denne baggrund at indlede proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til FIM-laanet paa 80 mio ffr. til Cegedur. I betragtning af, at der er overskudskapacitet inden for halvfabrikata af aluminium i Faellesskabet som helhed, at den paagaeldende virksomheds eksport tegner sig for ca. halvdelen af dens omsaetning, og at den paagaeldende investering ifoelge de foreliggende oplysninger tager sigte paa modernisering af produktionsmidlerne, fandt Kommissionen, at stoetten var uforenelig med Faellesmarkedet og ikke kunne falde ind under undtagelsesbestemmelserne i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 2 og 3. Kommissionen opfordrede ved skrivelse af 29. januar 1986 den franske regering til at fremsaette sine bemaerkninger.

II

Bortset fra de franske myndigheders meddelelse af 19. april 1984, hvori der udelukkende blev henvist til Kommissionens direktiv 80/723/EOEF, og som indgik umiddelbart efter at proceduren var indledt, reagerede den franske regering foerste gang paa Kommissionens skrivelse af 3. maj 1984 om foerste procedure ved skrivelse af 15. oktober 1984 fra Frankrigs faste repraesentation. Den franske regering understregede, at de indskud af egenkapital (3 350 mio ffr. mellem 1982 og 1984), staten havde foretaget som aktionaer i Pechiney, maatte betragtes som et normalt aktionaerbidrag foranlediget af krisen paa aluminiumsmarkedet og den rationalisering, som Pechiney havde paabegyndt.

Koncernen havde nemlig indledt et omfattende strukturomlaegningsprogram inden for sit traditionelle virkefelt, ligesom den udviklede sin aktiviteter paa det hoejteknologiske omraade. Dens foranstaltninger for at tilpasse sig markedsudviklingen kunne sidestilles med de bestraebelser, der blev udfoldet af de oevrige virksomheder inden for denne industri, og ville derfor ikke kunne fordreje konkurrencevilkaarene. Disse korte bemaerkninger blev suppleret ved forskellige skrivelser fra Frankrigs faste repraesentation (den 18. april 1985, 14. april 1986, 18. maj 1987 og 16. juli 1987), der blev fremsendt som svar paa Kommissionens anmodninger om detaljerede oplysninger om strukturomlaegningsplanen. Det var foerst paa grundlag af disse sidstnaevnte skrivelser, at Kommissionen blev i stand til at vurdere statens samlede foranstaltninger, strukturomlaegningsplanens virkninger for den paagaeldende sektor samt investeringerne i forbindelse hermed.

Den franske regering redegjorde i sin skrivelse af 18. maj 1987 for de offentlige foranstaltninger til fordel for Pechiney:

- i 1982 befandt Pechiney-koncernen sig i alvorlige vanskeligheder inden for de saakaldte basissektorer (staalindustrien, den kemiske industri, den metalindustri, der fremstiller raavarer til non-ferrosektoren). Den indledte derpaa et program, som gik ud paa, at dens aktiviteter inden for staalindustrien og den kemiske industri skulle indstilles, at dens traditionelle raavareaktiviteter skulle rationaliseres og delvis omstruktureres, og at der skulle satses paa afsaetning af halvfabrikata og specialprodukter. Dette program blev stoettet af investeringer, som i Frankrig tog sigte paa at omlaegge dens produktionsapparat, og i udlandet, og isaer uden for Europa, skulle sikre dens leverancer af raavarer paa lang sigt. Disse foranstaltninger bar frugt, idet Pechiney, der havde betydelige underskud i 1981 og 1982, paa ny begyndte at faa overskud i 1984

- det skal isaer understreges, at Pechiney's strukturomlaegningsforanstaltninger var saerdeles omfattende; strukturomlaegningen kom til udtryk i lukning af mange anlaeg, kapacitetsnedskaering og nedlaeggelse af talrige arbejdspladser, ligesom den havde betydelige oekonomiske virkninger for flere franske regioner, der i forvejen var daarligt stillede. En betydelig del af koncernens midler blev anvendt til finansiering af denne strukturomlaegning

- koncernen har i lige grad finansieret strukturomlaegningen med egne midler, via sine aktionaerer og gennem laantagning. Den har saaledes opnaaet en ligevaegt, der ikke kan vaeltes af de konjunkturudsving, som uvaegerligt praeger markederne for non-ferrometaller. Denne genopretning blev understreget af, at koncernen gennem udstedelse af investeringsbeviser blev optaget til notering paa boersen

- koncernen har skaffet sine finansieringsmidler paa normale markedsvilkaar. Dette fremgaar klart af de betydelige nye laan, som Pechiney har kunnet optage i internationale finanskredse; franske og udenlandske banker har altid haft tillid til denne koncern paa trods af dens forbigaaende vanskeligheder og dens betydelige investeringer

- den franske stat har over for Pechiney optraadt som en normal aktionaer; den har i en oekonomisk vanskelig periode stoettet virksomheden, indtil denne paa ny begyndte at give udbytte i 1985, samt i forbindelse med udbydelse af Pechiney's kapital til offentlig tegning i 1985 og 1986. Det maa understreges, at statens kapitalindskud i Pechiney ikke var formaalsbestemte, men omfattede planen som helhed.

Hvad angaar proceduren med hensyn til FIM-laanet til Cegedur, svarede den franske regering ved skrivelse af 22. maj 1986 suppleret med skrivelse af 19. december 1986, hvori den redegjorde for virksomhedens strukturomlaegning samt forbindelsen mellem denne og Pechiney's strukturomlaegningsprogram.

De franske myndigheder meddelte Kommissionen, at laanet til Cegedur efter deres opfattelse var fuldt foreneligt med Faellesmarkedet, fordi det bidrog til indfoerelse af ny teknologi i Faellesskabets interesse. Den innovation, der medfoerte en forbedring af produktionsmetoderne, foerte ikke til en foroegelse af virksomhedens samlede produktionskapacitet.

Investeringer i innovation, der er FIM's eneste formaal, ledsages af et omfattende strukturomlaegningsprogram, der medfoerer gradvis lukning af anlaeg og en nedskaering af beskaeftigelsen. I den periode, hvor de investeringer, der delvis er finansieret over FIM, blev gennemfoert, var virksomhedens samlede produktionskapacitet konstant.

Hvad angaar virksomhedens markedsandele for de paagaeldende produkter i EF, kan det konstateres, at markedet er stabilt, og at Cegedur's markedsandele er faldet en smule.

Som led i ovennaevnte procedure modtog Kommissionen bemaerkninger fra tre andre medlemsstaters regeringer, en erhvervssammenslutning og en konkurrerende virksomhed.

III

De oplysninger, Kommissionen har faaet gennem koncernes aarsrapporter, den franske regerings skrivelser i forbindelse med de to procedurer og en raekke bilaterale moeder, har givet den et samlet overblik over Pechiney-koncernens strukturomlaegning, de offentlige foranstaltninger til fordel for Pechiney og virkningerne for samhandelen med de paagaeldende produkter inden for Faellesskabet.

Koncernen, der blev nationaliseret i februar 1982 paa et tidspunkt, hvor den befandt sig i konjunktur- og strukturbestemte vanskeligheder, indledte nemlig i 1982 en omfattende strukturomlaegning og rationalisering. I foerste kvartal 1982 blev de tabsgivende staalaktiviteter (Ugine Aciers) overdraget til Sacilor. Aftalerne med Sacilor medfoerte tab paa ca. 800 mio ffr. Staalaktiviteterne tegnede sig for 6 % af koncernens konsoliderede omsaetning i 1981.

I maj 1983 indstillede Pechiney sin virksomhed inden for den kemiske industri. PCUK's tabsgivende aktiviteter blev overdraget til Elf-Aquitaine, Rhône-Poulenc, CDF- Chimie og Entreprise Minière et Chimique. Af finansielle og juridiske aarsager viste det sig at vaere noedvendigt paa forhaand at rette op paa PCUK's situation. Staten udvidede derfor dens kapital med 2 830 mio ffr., hvoraf de 748 mio ffr. blev overfoert gennem Pechiney. Denne overdragelse medfoerte derfor ingen likviditetstab for Pechiney. De kemiske aktiviteter udgjorde 22 % af koncernens konsoliderede omsaetning i 1982.

I juli 1983 udarbejdede Pechiney i samarbejde med de offentlige myndigheder en genopretningsplan, der indeholdt foelgende hovedretningslinjer:

- efter overdragelsen af aktiviteterne inden for staalindustrien og den kemiske industri skulle Pechiney koncentrere sine bestraebelser om produktion af metaller og mellemprodukter

- planen havde til formaal at konsolidere virksomhedens »staerke sider«, dvs. de omraader, hvor den har en staerk teknologisk og kommerciel stilling paa verdensplan. Der skulle goeres en saerlig indsats inden for aluminium, der udgjorde ca. 60 % af den samlede omsaetning, bl.a. med henblik paa at genoprette den franske elektrolyseindustris konkurrenceevne, at vinde fodfaeste i lande, hvor koncernen paa lang sigt har adgang til energi til konkurrencedygtige priser (Quebec-projektet) og at foere en aktiv politik inden for forskning og udvikling

- de kriseramte aktiviteter skulle soeges genoprettet gennem betydelige investeringer

- desuden skulle der laegges vaegt paa udvikling af sektorer, der bygger paa ny teknologi, og hvor Pechiney havde betydelige fordele; denne politik skulle give mulighed for at supplere og modernisere koncernens produktsortiment

- endelig var det vigtigt, at Pechiney fortsatte sit industrielle og kommercielle arbejde i udlandet, da dens afsaetning fortrinsvis var internationalt orienteret.

(1) EFT nr. L 216 af 13. 8. 1985, s. 12.

Denne plan moedvendiggjorde ekstraordinaere investeringer. Investeringernes andel i omsaetningen steg saaledes fra 6 % for 1980 og 1981 til gennemsnitlig 13 % for aarene 1982 til 1986. I sidstnaevnte periode blev der investeret over 21 mia ffr., hvoraf 14 mia ffr. blev anvendt direkte til gennemfoerelsen af planen. For den oevrige dels vedkommende var der tale om finansielle investeringer, erhvervelse af rettigheder fra EDF til udnyttelse af kernekraft, investeringer foretaget af de virksomheder, der forlod koncernen foer 1985, og igangsaetningsomkostninger i forbindelse med investeringerne i elektrolyseanlaeggene i Tomago (Australien) og Bécancour (Canada). Realinvesteringerne paa 14 mia ffr. var fordelt saaledes: raavarer til aluminium 52 %, foerste aluminiumsforarbejdning 15 %, anden aluminiumsforarbejdning 5 %, kernekraft 12 %, finmetaller og nye materialer 4 %, komponenter til turbomotorer 7 %. Ca. halvdelen af disse investeringer blev gennemfoert uden for Frankrig.

Kapaciteten skal naturligvis vurderes med forsigtighed, men de franske myndigheders oplysninger giver dog mulighed for at foelge de vigtigste bevaegelser, der er sket i perioden 1982 til 1986; Pechiney nedskar saaledes den konsoliderede produktionskapacitet i Faellesskabet med 300 KT for aluminium (- 14 %), med 150 KT for raaaluminium (- 18 %) og med 55 KT for foerste aluminiumsforarbejdning (- 8 %), dvs. - 3 % for valsede produkter og - 29 % for traad; kapaciteten i forbindelse med anden aluminiumsforarbejdning steg en smule i samme periode, medens kapaciteten for forarbejdning af kobber faldt med ca. 15 %, og kapaciteten for ferrolegeringer generelt holdt sig konstant; kapacitetsstigningen inden for finmetal vedroerte den nukleare sektor, medens den inden for nye materialer isaer skyldtes den eksterne vaekst. Ifoelge den franske regering er kapaciteten kun blevet foroeget inden for de sektorer, hvor markedet udvikler sig regelmaessigt. De oplysninger, Kommissionen har modtaget, omfatter ogsaa fremtidige kapacitetsnedskaeringer inden for raaaluminium og ferrolegeringer.

Kapacitetsnedskaeringerne foerte til lukning af i alt ti anlaeg indtil udgangen af 1986. De fleste af disse anlaeg befandt sig i daarligt stillede omraader. Fra 1982 til 1986 nedlagde Pechiney i alt 9 900 arbejdspladser i Frankrig. De store sociale og regionale problemer noedvendiggjorde omskoling af personalet (ansaettelse andre steder i koncernen, uddannelse osv.) og foertidspensionering samt omlaegning af de daarligt stillede beskaeftigelsesomraader. Omstillingsprogrammerne blev gennemfoert af et datterselskab, Sofipe, der var oprettet til dette formaal, og som gennem raadgivning og supplerende finansiering skulle skabe muligheder for oprettelse af smaa og mellemstore virksomheder og dermed nye aktiviteter. I perioden 1983 til 1986 ydede Sofipe laan paa 93,7 mio ffr. til 74 investeringsprojekter, hvorved der blev oprettet 1 719 arbejdspladser i daarligt stillede beskaeftigelsesomraader. Pechiney's udgifter til denne strukturomlaegning androg i den paagaeldende periode 2,4 mia ffr.

Foruden investeringerne paa 21 mia ffr. og udgifterne til strukturomlaegning paa 2,4 mia ffr. omfattede koncernens samlede finansieringsbehov paa 27 mia ffr. for 1983 til 1986 en foroegelse af driftskapitalen paa 2,7 mia ffr. og af udbyttet til aktionaererne paa 650 mio ffr. Disse midler blev fremskaffet paa foelgende maade: cash-flow paa 8,3 mia ffr., salg af aktiver paa 6,5 mia ffr., udvidelse af den offentlige kapital paa 5,6 mia ffr., privat kapital paa 1,7 mia ffr., indskud af ansvarlig laanekapital paa 1,7 mia ffr. og optagelse af yderligere langfristede laan paa 3,4 mia ffr.

De offentlige kapitalindskud blev praeciseret yderligere. I forbindelse med strukturomlaegningen i Pechiney ydede staten Pechiney direkte kapitalindskud paa 500 mio ffr. i 1982, 700 mio ffr. i 1983 og 2 150 mio ffr. i 1984. SFPI (selskab der indskyder offentlig kapital i virksomheder), der blev oprettet efter nationaliseringen af fem industrikoncerner, indskoed i 1982 en kapital paa 1 500 mio ffr. SFPI blev oprettet ved et offentligt indskud paa 3 mia ffr. i form af aktier i de nationaliserede selskaber, og et kontant indskud fra en raekke offentlige banker. Staten ejede 50,1 % af aktierne i SFPI og bankerne 49,9 %. SFPI var derfor et selskab, som blev kontrolleret direkte af staten. Som led i privatiseringspolitikken blev SFPI oploest i 1986, og hver deltager fik udleveret den del af aktierne, der svarede til deres kapitalandel. De paagaeldende banker, hvoraf flere er blevet privatiseret, ejer derfor i dag 7,3 % af Pechiney's aktiekapital.

I 1983 indskoed staten ogsaa egenkapital paa 748 mio ffr. i Pechiney, som indskoed en tilsvarende kapital i PCUK. Denne transaktion var noedvendig for ikke at goere fordelingen af PCUK's aktiver juridisk kompliceret.

De samlede offentlige indskud i Pechiney's aktiekapital mellem 1982 og 1984 androg saaledes 5 598 mio ffr. Den 27. juli 1982 indskoed de offentlige banker ansvarlig laanekapital paa 400 mio ffr. med en gennemsnitlig forrentning paa 9,5 % i femten aar og med en yderligere variabel forrentning, der skulle beregnes paa grundlag af koncernens konsoliderede resultater. Pechiney kom til at betale en effektiv rente paa 13,5 % i 1985 og 9,65 % i 1986.

Den 14. juli 1983 indskoed Crédit National ansvarlig laanekapital paa 1 070 mio ffr. med en fast forrentning paa gennemsnitlig 7,5 % i femten aar og en yderligere variabel forrentning, der skulle beregnes paa grundlag af koncernens konsoliderede resultater fra 1987. Mellem 1984 og 1986 kom Pechiney rent faktisk til at betale en effektiv rente paa 6 %.

Den 22. december 1983 indskoed Caisse de Dépôts et Consignations ansvarlig laanekapital paa 200 mio ffr. med en fast forrentning paa 0,1 % og en yderligere variabel forrentning, der skulle beregnes paa grundlag af Pechiney's udloddede overskud. Pechiney kom i 1986 til at betale en effektiv rente paa 5,4 %.

Det FIM-laan, der i 1984 blev ydet Cegedur, havde en loebetid paa ti aar, en afdragsfri periode paa to aar og en forrentning paa 9,25 %.

I perioden 1982 til 1986 modtog Pechiney-koncernen ogsaa regionalstoette paa 15,6 mio ffr. til investeringer i Dives (Calvados), Voreppe (Isère) og Vaudières (Meurthe et Moselle) samt forskellige former for statsstoette i forbindelse med sine forsknings- og udviklingsprogrammer. Udtrykt i faste 1986-priser beloeb den gennemsnitlige aarlige stoette sig til 14 mio ffr. i perioden 1982 til 1986.

Endelig maa det understreges, at koncernen allerede i andet halvaar 1983 paa ny gav overskud, som naesten konstant blev foroeget, og som gjorde det muligt at udbetale udbytte fra regnskabsaaret 1984.

IV

Alle de offentlige foranstaltninger, i form af erhvervelse af kapitalinteresser, indskud af ansvarlig laanekapital og FIM-laan, der blev gennemfoert mellem 1982 og 1984 i forbindelse med genopretningsplanen, kan omfatte stoetteelementer som omhandlet i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1.

Ifoelge Kommissionens principper af september 1984 om anvendelse af EOEF-Traktatens artikel 92 og 93 paa offentlige kapitalinteresser i virksomhederne er der tale om statsstoette, naar der indskydes ny kapital under betingelser, der ikke ville vaere acceptable for en privat investor, der opererer under normale markedsoekonomiske forhold. Dette gaelder isaer, naar virksomhedens finansielle situation og navnlig gaeldens stoerrelse og struktur ikke giver anledning til at forvente en normal forrentning af den investerede kapital inden for en rimelig tid, og naar virksomheden ikke kan fremskaffe de finansieringsmidler, der er noedvendige til gennemfoerelsen af investeringsprogrammet, paa kapitalmarkedet, alene af den grund, at dens cash-flow er utilstraekkelig.

I 1982 var koncernens finansielle situation saerdeles alvorlig; dens tab, gaeld og negative cash-flow udgjorde henholdsvis 16 %, 53 % og 4 % af omsaetningen. Det er derfor meget tvivlsomt, om en privat investor ville have vaeret indstillet paa at indskyde 7 mia ffr. for at genoprette den paagaeldende virksomhed.

Det er saaledes udelukket, at en privat virksomhed havde kunnet saelge et saa tabsgivende og forgaeldet selskab som PCUK uden at lide likviditetstab (i 1982 havde PCUK en gaeld paa 4 mia ffr. og et underskud paa i alt 1,5 mia ffr.). Det boer understreges, at salget af det kemiske selskab kostede den franske stat 2 830 mio ffr.

Formodningen om, at de offentlige kapitalinteresser omfatter stoetteelementer, styrkes ogsaa af, at aktionaererne i Pechiney (paa dette tidspunkt 100 % offentligt ejet) paa den ekstraordinaere generalforsamling den 21. maj 1985 vedtog at nedskaere aktiekapitalen med 4 739 mio ffr. gennem en tilsvarende nedskaering i antallet af aktier. Naar man vurderer stoetteelementet i disse kapitalindskud, skal man desuden tage hensyn til, at virksomheden hurtigt kunne blive rentabel.

Efter kapitalindskuddene paa 5 598 mio ffr. mellem 1982 og 1984 er aktiekapitalen kun steget med 943 mio ffr., og der kunne foerst ventes en normal forrentning heraf efter gennemfoerelsen af genopretningsplanen. Den oevrige udvidelse af aktiekapitalen (5 598 mio ffr. minus 943 mio ffr.) blev desuden anvendt som kompensation for de akkumulerede tab uden nogen forrentning. Til noed kan denne del af kapitalindskuddene saaledes betragtes som et tilskud.

Den omstaendighed, at en del af kapitalindskuddene er foretaget af de offentlige banker gennem SFPI aendrer ikke den konklusion, at samtlige offentlige kapitalinteresser omfatter stoetteelementer efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1.

Den ansvarlige laanekapital og FIM-laanet omfatter ogsaa stoetteelementer efter artikel 92, stk. 1, fordi den effektive rente, som Pechiney betalte i 1983 til 1986, var lavere end den franske markedsrente. Den franske referencerente, der svarer til den rente, Crédit Nationale anvendte i forbindelse med laanene til udstyr, faldt nemlig fra begyndelsen af 1983 til udgangen af 1986 fra 16,25 % til 9,25 %. Endvidere maa regionalstoetten og stoetten til forskning og udvikling betragtes som statsstoette, fordi der vare tale om konkrete foranstaltninger i henhold til stoetteordninger, der var godkendt af eller anmeldt til Kommissionen.

Da kompensationen for de akkumulerede tab gennem nedskaering af antallet af aktier svarer til et tilskud, kan stoetteintensiteten maalt i nettosubventionsaekvivalent anslaas til 16 % (kapital 14,6 %, rentelettede laan 1,4 % og regionalstoette 0,03 %), der maa betragtes som et maksimum, fordi de offentlige aktiers vaerdi, gennem den vellykkede strukturomlaegning, steg til langt over den paalydende vaerdi paa 100 ffr. pr. aktie.

Alle de offentlige foranstaltninger omfatter derfor stoetteelementer efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1. Stoetten fritager nemlig Pechiney for en betydelig del af de investeringsomkostninger, som virksomheden normalt selv skulle have afholdt.

Non-ferrometaller, der er de vigtigste produkter i dette tilfaelde, er omfattet af samhandelen mellem medlemsstaterne. I 1986 omfattede samhandelen mellem Faellesskabets medlemsstater 860 080 tons halvfabrikata af aluminium og 711 051 tons halvfabrikata af kobber, og heraf udgjorde den franske eksport til de oevrige medlemsstater henholdsvis 19 % og 25 %. Pechiney-koncernen er en af Europas stoerste producenter af non-ferrometaller (og tegnede sig f.eks. i 1985 for 32 % af Faellesskabskapaciteten for raaaluminium, 21 % af kapaciteten for valset aluminium og 11 % af kapaciteten for presset aluminium); koncernen saelger 50 % af sin produktion uden for Frankrig, og Faellesskabet er dens vigtigste afsaetningsmarked. Man maa huske paa, at den industri, der fremstiller non-ferrometaller i Faellesskabet og i verden som helhed siden 1981, har vaeret i en alvorlig strukturbestemt krise, praeget af ringe efterspoergsel, lave priser og betydelig overskudskapacitet. De paagaeldende foranstaltninger vil derfor kunne paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne som omhandlet i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1.

I Traktatens artikel 92, stk. 3, er det fastsat, hvilke stoetteforanstaltninger der kan betragtes som forenelig med Faellesskabet. Hvorvidt stoetten er forenelig med Traktaten, skal vurderes ud fra Faellesskabets og ikke den enkelte medlemsstats synspunkt. For at sikre, at Faellesmarkedet fungerer tilfredsstillende, og under hensyntagen til principperne i Traktatens artikel 3, litra f), skal de i Traktatens artikel 92, stk. 3, omhandlede undtagelser fra artikel 92, stk. 1, fortolkes snaevert i forbindelse med undersoegelse af en stoetteordning eller en individuel stoetteforanstaltning.

De finder navnlig kun anvendelse, naar Kommissionen finder det godtgjort, at de begunstigede virksomheder ikke uden en saadan stoette ville blive foranlediget af markedsforholdene til at traeffe dispositioner, der kan bidrage til virkeliggoerelsen af et af de i undtagelsesbestemmelserne omhandlede maal.

Hvad angaar undtagelsesbestemmelserne i Traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), vedroerende stoette til fremme af udviklingen i visse omraader, maa det bemaerkes, at de daarligt stillede omraader i Frankrig ikke kan betragtes som omraader, hvor levestandarden er usaedvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskaeftigelse som omhandlet i litra a).

Hvad angaar undtagelsesbestemmelserne i Traktatens artikel 92, stk. 3, litra b), er det indlysende, at den paagaeldende stoette ikke har til formaal at fremme virkeliggoerelsen af et vigtigt projekt af faelles europaeisk interesse eller at afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i Frankrigs oekonomi.

Hvad angaar undtagelsesbestemmelserne i Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), hvori det er fastsat, at stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller oekonomiske regioner kan betragtes som forenelig med Faellesmarkedet, naar den ikke aendrer samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse, maa der skelnes mellem stoettens indvirkning paa de forskellige sektorer og paa de forskellige regioner.

Kommissionen kan betragte stoette til strukturomlaegning eller omstilling inden for de enkelte sektorer som forenelig med Faellesmarkedet, saafremt foelgende kriterier er opfyldt (1):

a) sektorstoette maa kun ydes i de tilfaelde, hvor situationen inden for den paagaeldende industri goer den noedvendig for at overvinde f.eks. en struktur- eller konjunkturbestemt krise; stoetten boer tage sigte paa at genskabe virksomhedernes levedygtighed og ikke paa at opretholde status quo eller udskyde beslutninger og aendringer, som er uundgaaelige.

Pechiney tegner sig for Frankrigs samlede produktion af raaaluminium og stoerstedelen af landets forarbejdede aluminium. Koncernen er ogsaa Frankrigs stoerste producent inden for mange af sine oevrige aktiviteter. Stoerstedelen af dens aktiviteter blev ramt af en struktur- og konjunkturbestemt krise i 1982. Paa dette tidspunkt paabegyndte Pechiney en omfattende strukturomlaegning og rationalisering, som hurtigt genskabte dens levedygtighed. Dette fremgaar klart af Pechiney-koncernens resultater

b) da tilspasningerne tager tid, kan det dog under visse omstaendigheder og under iagttagelse af strenge betingelser tillades, at der anvendes statsmidler til at nedbringe de sociale og oekonomiske omkostninger i forbindelse med strukturaendringer.

De franske myndigheder anfoerte, at en vaesentlig del af den offentlige stoette blev ydet med det formaal at daekke omkostningerne i forbindelse med nedlaeggelse af arbejdspladser

(1) Ottende Beretning om Konkurrencepolitikken, punkt 176.

c) medmindre stoetten ydes for en relativ kort periode, skal den gradvis reduceres og klart vaere kaedet sammen med strukturomlaegningen inden for den paagaeldende sektor.

Den stoette, der var forbundet med strukturomlaegnings- og genopretningsplanen, blev kun udbetalt i de foerste tre aar. I 1985 begyndte Pechiney at anvende sin cash-flow samt laanekapital

d) stoetteintensiteten boer staa i forhold til de problemer, der skal loeses, saaledes at konkurrencefordrejning begraenses mest muligt.

Paa baggrund af investeringsprogrammet og de rationaliseringsudgifter, der er forbundet med genopretningsplanen, har Kommissionen kunnet fastslaa, at stoetten var noedvendig for den tekniske strukturomlaegning, og at den finansielle strukturomlaegning var en forudsaetning for den tekniske og kun vedroerte udgifterne til sidstnaevnte. Kommissionen har derfor kunnet fastslaa, at stoetteintensiteten (makximalt 16 %) stod i forhold til de problemer, der skulle loeses, og at stoetten ikke var af en saadan art eller stoerrelse, at den kunne medfoere uacceptabel konkurrencefordrejning.

Paa grundlag af udviklingen i samhandelen med de paagaeldende produkter inden for Faellesskabet, og navnlig Pechiney's andel i denne handel, har Kommissionen kunnet fastslaa, at stoetten ikke medfoerte nogen foroegelse af koncernens andel for halvfabrikata af aluminium og navnlig valsede produkter, saaledes som det var blevet paapeget i naesten alle de tilfaelde, hvor Kommissionen havde modtaget bemaerkninger fra tredjemand

e) erhvervsproblemer og arbejdsloeshed maa ikke overfoeres fra en medlemsstat til en anden.

Gennem lukning af flere anlaeg samt koncentration og nedskaering af kapaciteten inden for de sektorer, hvor der var overskudskapacitet i Faellesskabet som helhed (kobber, foerste aluminiumsforarbejdning, ferrolegeringer), har Pechiney bidraget til at loese de sektorbestemte problemer inden for produktionen af non-ferrometaller i Faellesskabet.

Det kan konkluderes, at stoetten til strukturomlaegning til Pechiney har medfoert en definitiv genopretning af virksomheden og har bidraget til at loese de strukturbestemte problemer inden for produktionen af non-ferrometaller paa faellesskabsplan. I betragtning af stoettens intensitet og form har Kommissionen derfor fastslaaet, at stoetten til strukturomlaegning fremmer udviklingen inden for den paagaeldende sektor i Faellesskabet uden at aendre samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse.

Paa regionalt plan er en del af stoetten blevet anvendt til omlaegning af daarligt stillede beskaeftigelsesomraader, der blev beroert af koncernens strukturomlaegning. Naesten alle disse omraader er opfoert i listen over omraader, der er stoetteberettigede i henhold til de franske regionalstoetteordninger. I de faa tilfaelde, hvor koncernen har modtaget regionalstoette til investeringer, har stoetten ikke oversteget de graenser, der er godkendt for Frankrigs vedkommende.

Paa grundlag af ovenstaaende kan det fastslaas, at den stoette til strukturomlaegning, som staten har udbetalt Pechiney i form af anvendelse af kapitalinteresser eller indskud af ansvarlig laanekapital, kan falde ind under undtagelsesbestemmelserne i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

FIM-laanet paa 80 mio ffr. til datterselskabet Cegedur kan ligeledes falde ind under denne undtagelsesbestemmelse, fordi FIM ud af et samlet beloeb paa 645 mio ffr. kun har betragtet de 143 mio ffr. som investeringer i egentlig innovation. Den smelteovn, der i 1985 blev opstillet i valsningsanlaegget i Neuf-Brisach, var den foerste i verden, der kunne mindske spild ved opvarmning, og maatte betragtes som automatisering. Inden for denne sektor blev der, ligeledes i 1985, opstillet et valsningsanlaeg med en ekstraordinaer stor hastighed og tolerancer paa nogle faa mikromillimeter.

Kommissionen finder dog, at stoetten, selv om den staar i forhold til de problemer, der skal loeses, er af en betydelig stoerrelse og intensitet og maa vaere tilstraekkelig til at goere koncernen finansielt uafhaengig i naermeste fremtid. Konjunkturforholdene paa de paagaeldende markeder kan dog aendre den nuvaerende situation, og det kan ikke udelukkes, at yderligere stoette i fremtiden vil kunne aendre samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse. Det boer derfor sikres, i hvert fald i en periode paa tre aar, at de offentlige myndigheder ikke yder Pechiney-koncernen stoette, navnlig stoette til finansiering af investeringer, der vil foroege virksomhedens produktion af non-ferrometaller.

Kommissionen skal i denne periode have forelagt en aarsrapport om Pechiney's industrielle og kommercielle aktiviteter, saaledes at den kan paase, at Faellesmarkedet fungerer tilfredsstillende.

Med henblik paa opfyldelsen af maalsaetningerne i denne beslutning skal Kommissionen desuden underrettes om andre end ovennaevnte stoetteprojekter, der kan betragtes som betydelige individuelle stoetteforanstaltninger i henhold til generelle eller regionale stoetteordninger, som den har godkendt - VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Kommissionen rejser ingen indsigelse mod den stoette, der mellem 1982 og 1984 blev ydet Pechiney-koncernen i form af kapitalindskud (5 598 mio ffr.), indskud af ansvarlig laanekapital (1 670 mio ffr.) og FIM-laan (80 mio ffr.) som led i dens genopretning, saafremt foelgende betingelser opfyldes:

1. Den franske regering undlader indtil den 31. december 1990 at yde stoette, herunder individuelle stoetteforanstaltninger i henhold til stoetteordninger, Kommissionen allerede har godkendt, der kan bidrage til en foroegelse af Pechiney's produktionskapacitet inden for non-ferrometaller.

2. I henhold til Traktatens artikel 93, stk. 3, underretter den franske regering indtil den 31. december 1990 Kommissionen om alle former for stoetteprojekter til fordel for Pechiney-koncernen, bortset fra de ovennaevnte, herunder ogsaa individuelle stoetteforanstaltninger i henhold til stoetteordninger, Kommissionen allerede har godkendt, samt erhvervelse af offentlige kapitalinteresser.

3. Den franske regering sender for hvert af aarene 1987, 1988, 1989 og 1990 Komissionen en aarsrapport, som for Frankrig og Faellesskabet som helhed skal indeholde koncernens kapacitet, produktion og eksport til andre EF-lande for hvert enkelt produkt. Disse oplysninger skal meddeles Kommissionen i foerste kvartal aaret efter referenceaaret.

Artikel 2

Den franske regering underretter inden to maaneder fra meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, den har truffet for at efterkomme den.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 3. februar 1988.

Paa Kommissionens vegne

Peter SUTHERLAND

Medlem af Kommissionen