BILAG II

Manual over EF SAFA-rampeinspektionsprocedurer — centrale elementer

1. GENERELLE INSTRUKTIONER

1.1. SAFA-rampeinspektioner udføres af inspektører med den nødvendige viden af relevans for inspektionsområdet, idet teknisk viden, viden om luftdygtighed og operationel viden skal være til rådighed, såfremt alle punkter på checklisten kontrolleres. Udføres en rampeinspektion af to eller flere inspektører, kan inspektionens centrale elementer — besigtigelse af luftfartøjet udefra, inspektion af cockpit og inspektion af passagerkabine og/eller lastrum — opdeles mellem inspektørerne.

1.2. Inspektørerne skal identificere sig over for luftfartøjschefen eller, i vedkommendes fravær, over for et medlem af flybesætningen eller den højst placerede repræsentant for operatøren, inden de påbegynder den del af deres rampeinspektion, som foregår inde i luftfartøjet. Er det ikke muligt at informere en repræsentant for luftfartsselskabet, eller findes der ingen repræsentant i eller nær ved luftfartøjet, udføres der i princippet ingen SAFA-rampeinspektion. Under særlige omstændigheder kan det besluttes at udføre en SAFA-rampeinspektion, men denne skal begrænses til en besigtigelse af luftfartøjet udefra.

1.3. Inspektionen skal være så omfattende, som det er muligt med de disponible tids- og personaleressourcer. Dette indebærer, at hvis der kun er begrænsede tids- eller personaleressourcer til rådighed, er det muligt i stedet for at verificere alle inspektionspunkter blot at inspicere et begrænset antal. Ud fra de tids- og personaleressourcer, der står til rådighed for en SAFA-rampeinspektion, udvælges posterne med henblik på inspektion i overensstemmelse med EF SAFA-programmets målsætninger.

1.4. En rampeinspektion må ikke forårsage en urimelig forsinkelse af det inspicerede luftfartøjs afgang. Mulige årsager til forsinkelse kunne bl.a. være tvivl om, hvorvidt flyvningen er forberedt korrekt, luftfartøjets luftdygtighed eller ethvert anliggende i direkte relation til sikkerheden for luftfartøjet og personer, som befinder sig heri.

2. INSPEKTØRERNES KVALIFIKATIONER

2.1. Medlemsstaterne sikrer med virkning fra den 1. januar 2009, at alle SAFA-rampeinspektioner på deres område udføres af kvalificerede inspektører.

2.2. Medlemsstaterne sikrer, at deres inspektører opfylder nedenstående kvalifikationskriterier.

2.3. Kvalifikationskriterier

2.3.1. Udvælgelseskriterier

Medlemsstaterne sikrer som en forudsætning for, at kandidater kan komme i betragtning til at kvalificere sig som SAFA-inspektører, at de råder over den fornødne uddannelse på luftfartsområdet og/eller praktisk viden af relevans for deres inspektionsområde(r), dvs.:

a) flyveoperationer

b) besætningens certifikater

c) luftfartøjers luftdygtighed

d) farligt gods.

2.3.2. Uddannelseskrav

Kandidaterne skal, inden de kvalificerer sig, med succes have afsluttet en uddannelse bestående af:

— teoretisk klasseundervisning af en SAFA-uddannelsesorganisation, jf. afsnit 2.4

— praktisk undervisning af en SAFA-uddannelsesorganisation, jf. afsnit 2.4 eller af en seniorinspektør, som er udpeget af en medlemsstat, jf. afsnit 2.5, og som handler uafhængigt af en SAFA-uddannelsesorganisation

— uddannelse på arbejdspladsen: Denne gives med en række inspektioner udført af en seniorinspektør, som er udpeget af en medlemsstat, jf. afsnit 2.5.

2.3.3. Krav om opretholdelse af kvalifikationernes gyldighed

Medlemsstaterne sikrer, at inspektørerne efter at have kvalificeret sig opretholder gyldigheden af deres kvalifikationer ved at:

a) gennemgå efteruddannelse bestående af teoretisk klasseundervisning, der gives af en SAFA-uddannelsesorganisation, jf. afsnit 2.4

b) udføre et mindste antal rampeinspektioner i hver 12-månedersperiode efter den seneste gennemgang af SAFA-uddannelse, medmindre inspektøren også er kvalificeret som flyveoperations- eller luftdygtighedsinspektør hos en medlemsstats nationale luftfartmyndighed og regelmæssigt deltager i inspektioner af indenlandske operatørers luftfartøjer.

2.3.4. Vejledende materiale

EASA opstiller og offentliggør senest den 30. september 2008 et udførligt vejledende materiale med henblik på at bistå medlemsstaterne med gennemførelsen af afsnit 2.3.1, 2.3.2 og 2.3.3.

2.4. SAFA-uddannelsesorganisationer

2.4.1. En SAFA-uddannelsesorganisation kan være en del af en medlemsstats kompetente myndighed eller en tredjeparts organisation.

En tredjeparts organisation kan være:

— en del af en anden medlemsstats kompetente myndighed

— en uafhængig enhed.

2.4.2. Medlemsstaterne sikrer, at de i afsnit 2.3.2 og 2.3.3, litra a), omhandlede uddannelseskurser i deres nationale myndigheds regi som minimum gennemføres i overensstemmelse med de relevante uddannelsesplaner, som EASA har fastsat og offentliggjort.

2.4.3. Medlemsstater, der benytter en ekstern organisation til den SAFA-relaterede uddannelse, indfører et system med henblik på at evaluere en sådan organisation. Systemet skal være enkelt, gennemskueligt, stå i forhold til og tage hensyn til eventuelt relevant vejledende materiale, som er udarbejdet og offentliggjort af EASA. Et sådant system kan tage hensyn til andre medlemsstaters evalueringer.

2.4.4. En ekstern organisation må kun benyttes, hvis det af evalueringen fremgår, at uddannelsen vil foregå i overensstemmelse med de relevante uddannelsesplaner, som EASA har fastsat og offentliggjort.

2.4.5. Medlemsstaterne sikrer, at deres kompetente myndigheders uddannelsesprogrammer og/eller deres systemer til evaluering af eksterne uddannelsesorganisationer tilpasses efter eventuelle henstillinger hidrørende fra EASA's standardiseringsaudits i overensstemmelse med de arbejdsmetoder, der er fastlagt i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 736/2006 (1).

2.4.6. En medlemsstat kan anmode EASA om at evaluere uddannelsesorganisationen og afgive anbefalinger, som medlemsstaten kan benytte som grundlag for sin egen evaluering.

2.4.7. Senest den 30. september 2008 opstiller og offentliggør EASA et udførligt vejledende materiale med henblik på at bistå medlemsstaterne med gennemførelsen af dette afsnit.

2.5. Seniorinspektører

2.5.1. En medlemsstat kan udpege seniorinspektører, når disse opfylder de relevante kvalifikationskriterier, som opstilles af den pågældende medlemsstat.

2.5.2. Medlemsstaterne sikrer, at de i 2.5.1 nævnte kriterier som minimum indeholder de følgende krav, således at den udpegede:

— har været en kvalificeret SAFA-inspektør i de tre år, der går forud for udpegningen

— har udført mindst 36 SAFA-inspektioner i de tre år, der går forud for udpegningen.

2.5.3. Medlemsstaterne sikrer, at den praktiske undervisning og/eller undervisning på arbejdspladsen, som gives af deres seniorinspektører, bygger på de relevante uddannelsesplaner, som EASA har fastsat og offentliggjort.

2.5.4. Medlemsstaterne kan også benytte deres seniorinspektører til at give praktisk undervisning og/eller undervisning på arbejdspladsen til andre medlemsstaters praktikanter.

Senest den 30. september 2008 opstiller og offentliggør EASA et udførligt vejledende materiale med henblik på at bistå medlemsstaterne med gennemførelsen af dette afsnit.

2.6. Overgangsforanstaltninger

2.6.1. SAFA-inspektører, der opfylder kvalifikationskriterierne i afsnit 2.3.1 og kriterierne for nylig erhvervserfaring i afsnit 2.3.3, litra b), på den dato, der er omhandlet i artikel 3 i Kommissionens direktiv 2008/49/EF, anses for kvalificerede som inspektører i overensstemmelse med kravene i dette kapitel.

2.6.2. Uanset afsnit 2.3.3, litra a), skal inspektører, som anses for at være kvalificeret i overensstemmelse med afsnit 2.6.1, gennemgå efteruddannelse, der gives løbende af en SAFA-uddannelsesorganisation senest den 1. juli 2010 og efterfølgende som fastlagt i afsnit 2.3.3, litra a).

3. STANDARDER

3.1. ICAO's standarder og ICAO's »European Regional Supplementary Procedures« danner udgangspunkt for inspektionen af luftfartøjet og operatøren inden for EF SAFA-programmet. Under inspektionen af luftfartøjets tekniske tilstand kontrolleres det desuden i forhold til luftfartøjsfabrikantens standarder.

4. INSPEKTIONSPROCESSEN

Punkter på checklisten

4.1. De punkter, der skal inspiceres, udvælges fra punkterne på checklisten i SAFA-rampeinspektionsrapporten, som indeholder i alt 54 punkter. (se tillæg 1).

4.2. Inspektionen og eventuelle resultater heraf skal fremgå af SAFA-rampeinspektionsrapporten, når inspektionen er tilendebragt.

Udførlig SAFA-vejledning

4.3. For hvert inspektionspunkt på checklisten i SAFA-rampeinspektionsrapporten vil der blive opstillet en udførlig beskrivelse med angivelse af inspektionens omfang og fremgangsmåde. Der vil desuden blive henvist til de relevante krav i ICAO-bilagene. Dette udførlige vejledningsmateriale vil blive udarbejdet og offentliggjort af EASA, som også om nødvendigt vil tilpasse det til de nyeste, gældende standarder.

Indførelse af rapporter i den centrale SAFA-database

4.4. En rapport over inspektionen skal indføres i den centrale SAFA-database hurtigst muligt og under ingen omstændigheder senere end 15 arbejdsdage efter inspektionsdatoen, selv når der ikke er foretaget konstateringer (findings).

5. KATEGORISERING AF KONSTATERINGER

5.1. For hvert inspektionspunkt defineres konstateringer som tre kategorier af mulige afvigelser fra de relevante standarder, der er fastlagt i henhold til afsnit 3.1. Sådanne konstateringer kategoriseres som følger:

— konstateringer i kategori 1 anses for at have mindre betydning for sikkerheden

— konstateringer i kategori 2 kan have betydelig indflydelse på sikkerheden, og

— konstateringer i kategori 3 kan have alvorlig indflydelse på sikkerheden.

5.2. EASA vil udarbejde og offentliggøre instrukser vedrørende kategoriseringen af konstateringer i form af udførligt vejledende materiale, og dette vil om nødvendigt blive tilpasset de relevante videnskabelige og tekniske fremskridt.

6. OPFØLGNINGSFORANSTALTNINGER

6.1. Uden at dette berører afsnit 1.2, skal der efter afslutningen af SAFA-inspektionen udfyldes et inspektionsbevis, der som minimum indeholder elementerne i tillæg 2, og en kopi heraf overrækkes til luftfartøjschefen eller, i vedkommendes fravær, til et medlem af flybesætningen eller den højst placerede repræsentant for operatøren. Modtageren skal anmodes om at underskrive et bevis for modtagelsen af inspektionsbeviset, og dette skal opbevares af inspektøren. Afviser modtageren at underskrive, registreres dette på dokumentet. EASA vil udarbejde og offentliggøre relevante udførlige instrukser i form af udførligt vejledende materiale.

6.2. På grundlag af kategoriseringen af konstateringerne er der defineret nærmere bestemte opfølgningsforanstaltninger. Sammenhængen mellem konstateringers kategori og de deraf følgende foranstaltninger, der skal træffes, præsenteres i aktionstyperne, og EASA vil udarbejde og offentliggøre disse i form af udførligt vejledende materiale.

6.3. Aktionstype 1: Denne aktion består i at tilvejebringe oplysninger om resultaterne af SAFA-rampeinspektionen til luftfartøjschefen eller, i vedkommendes fravær, til et medlem af flybesætningen eller den højst placerede, tilstedeværende repræsentant for operatøren. Aktionen består af en mundtlig orientering og overrækkelsen af inspektionsbeviset. Aktionstype 1 udføres efter hver inspektion, uanset om der er foretaget konstateringer eller ej.

6.4. Aktionstype 2: Denne aktion består af:

1) en brevveksling med den pågældende operatør, som skal indeholde en anmodning om bevis for, at der er foretaget korrigerende handlinger, og

2) en brevveksling med den ansvarlige stat (operatørens hjemstat eller registreringsstat) angående resultaterne af de udførte inspektioner på luftfartøjer, der opereres under den pågældende stats sikkerhedstilsyn. Denne brevveksling skal i givet fald indeholde en anmodning om at bekræfte, at de korrigerende handlinger i henhold til punkt 1 er foretaget.

Medlemsstaterne stiller en månedlig rapport om status over de opfølgningsforanstaltninger, som de har truffet i henhold til rampeinspektionerne, til rådighed for EASA.

En aktionstype 2 iværksættes efter inspektioner, hvor der er foretaget konstateringer i kategori 2 eller 3.

EASA vil udarbejde og offentliggøre relevante udførlige instrukser i form af udførligt vejledende materiale.

6.5. Aktionstype 3: En aktionstype 3 iværksættes efter en inspektion, hvor der er foretaget en konstatering i kategori 3. I lyset af alvoren af konstateringer i kategori 3, hvad angår deres potentielle indflydelse på sikkerheden for luftfartøjet og personer, som befinder sig heri, er følgende underaktionstyper opstillet:

1) Type 3a — Begrænsninger i brugen af luftfartøjet. Den kompetente myndighed, som udfører rampeinspektionen, konkluderer, at luftfartøjet som følge af de mangler, der er konstateret i forbindelse med inspektionen, kun må fortsætte flyvningen med visse begrænsninger.

2) Type 3b — Udbedrende handlinger før flyvning tillades: Under rampeinspektionen konstateres fejl, som nødvendiggør udbedrende handling(er), inden den planlagte flyvning må finde sted.

3) Type 3c — Den inspicerende nationale luftfartsmyndighed grounder luftfartøjet: Et luftfartøj groundes i tilfælde, hvor den kompetente myndighed, der udfører rampeinspektionen, har foretaget konstateringer af kategori 3 (dvs. alvorlige), men ikke er overbevist om, at luftfartøjets operatør vil foretage udbedrende handlinger for at afhjælpe fejl før luftfartøjets afgang, og luftfartøjet og personer, der befinder sig heri, derved udsættes for en umiddelbar sikkerhedsrisiko. I så tilfælde grounder den nationale luftfartsmyndighed, der udfører rampeinspektionen, luftfartøjet, indtil risikoen er afhjulpet, og underretter øjeblikkeligt den berørte operatørs kompetente myndigheder og luftfartøjets registreringsstat.

Aktioner, der foretages i henhold til afsnit 2 og 3, kan omfatte ikke-indtægtsgivende flyvninger til vedligeholdelsesbasen.