RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2223/96 af 25. juni 1996 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Det Europæiske Fællesskab

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 213,

under henvisning til det af Kommissionen forelagte udkast til forordning,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Monetære Institut (2),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Til gennemførelse og videreudvikling af Den Økonomiske og Monetære Union kræves der sammenlignelige, ajourførte og pålidelige oplysninger om den økonomiske situation og udvikling i hvert land og/eller hver region;

(2) Kommissionen skal bidrage til forvaltningen af Den Økonomiske og Monetære Union og navnlig aflægge beretning til Rådet om medlemsstaternes opfyldelse af deres forpligtelser med hensyn til dens virkeliggørelse;

(3) national- og regionalregnskaber er et væsentligt værktøj til analysering af den økonomiske situation i et land og/eller en region, forudsat at de udarbejdes på grundlag af entydige enhedsprincipper;

(4) Kommissionen skal bruge nationalregnskabsaggregater til Fællesskabets administrative og navnlig budgetmæssige beregninger;

(5) i 1970 blev der udsendt et administrativt dokument med titlen »Det Europæiske Nationalregnskabssystem« (ENS), som dækkede denne forordnings område, og som var udarbejdet af De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor på dettes eget ansvar. Dette dokument var resultatet af Det Statistiske Kontors og de nationale statitiske kontorers fælles anstrengelser gennem en årrække for at udarbejde et nationalregnskabssystem til at imødekomme de krav, som De Europæiske Fællesskabers økonomiske og sociale politik stiller, og var en fællesskabsversion af De Forenede Nationers nationalregnskabssystem, som indtil da var blevet anvendt i De Europæiske Fællesskaber;

(6) med henblik på en ajourføring af den oprindelige tekst udsendte man i 1979 anden udgave af dette dokument (herefter benævnt ENS 2. udgave) (4);

(7) De Forenede Nationers Statistiske Kommission vedtog i februar 1993 det nye nationalregnskabssystem (SNA) for at sikre, at nationalregnskabstallene for samtlige lande, der er medlemmer af De Forenede Nationer, er sammenlignelige på verdensplan;

(8) der bør for så vidt angår miljøregnskaber tages hensyn til meddelelse af 21. december 1994 fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet: »EU-retningslinjer vedrørende miljøindikatorer og grønne nationalregnskaber«;

(9) Fællesskabet samarbejder til gensidig fordel med tredjelande, specielt med lande inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS);

(10) for at Den Økonomiske og Monetære Unions behov kan opfyldes, bør der indføres et europæisk nationalregnskabssystem, som skal anvendes ved udarbejdelse af de national- og regionalregnskaber, der er omhandlet i Fællesskabets retsakter;

(11) tallene i de statistiske regnskaber og tabeller for samtlige medlemsstater, der fremkommer ved anvendelse af det system, som indføres ved denne forordning, skal af Kommissionen stilles til rådighed for brugerne på bestemte tidspunkter, navnlig med sigte på en løbende vurdering af den økonomiske konvergens og for at sikre den snævrest mulige koordinering mellem medlemsstaternes økonomiske politik;

(12) det system, der indføres ved denne forordning, skal gradvis erstatte alle andre systemer som referenceramme for de fælles standarder, definitioner, klassifikationer og regnskabsregler, der skal anvendes ved udarbejdelsen af medlemsstaternes regnskaber til brug for Fællesskabet, således at tallene bliver sammenlignelige medlemsstaterne imellem;

(13) de statistiske resultater skal være tilgængelige for borgerne under overholdelse af åbenhedsprincippet;

(14) det ved denne forordning indførte system er en modificeret udgave af De Forenede Nationers SNA tilpasset strukturen i medlemsstaternes økonomier og skal overholde SNA's opbygning, således at oplysningerne kan sammenlignes med dem, som de vigtigste samarbejdspartnere på verdensplan udarbejder;

(15) udarbejdelsestidspunkterne bør opdeles på større statistiske regnskabs- og tabelkategorier, og kun de oplysninger, som Fællesskabet reelt har brug for, skal behandles statistisk og meddeles Kommissionen på bestemte tidspunkter;

(16) på grund af de omhandlede regnskabers mængde og omfang, deres detaljeringsgrad og geografiske rækkevidde samt statistiske forhold i medlemsstaterne får medlemsstater, for hvilke det er objektivt umuligt at overholde de i denne forordning fastsatte frister, dog undtagelsesvis og midlertidigt yderligere dataindberetningsfrister;

(17) en afgørelse om fordelingen af indirekte målte finansielle formidlingstjenester (FISIM) skal træffes på et senere tidspunkt;

(18) ifølge nærhedsprincippet kan udfærdigelsen af fælles statistiske standarder til udarbejdelse af sammenlignelige oplysninger kun gennemføres effektivt på fællesskabsplan, og i de enkelte medlemsstater er det de organer og institutioner, der forestår udarbejdelsen af de officielle statistikker, som har ansvaret for, at standarderne anvendes;

(19) der bør fastlægges en procedure for tilpasning og ajourføring af bestemmelserne i denne forordning i samarbejde med Udvalget for De Europæiske Fællesskabers Statistiske Program, der er nedsat ved Rådets afgørelse 89/382/EØF, Euratom (5); denne tilpasningsprocedure skal kun omfatte ændringer, som ikke forøger de egne indtægter;

(20) Udvalget for Det Statistiske Program og Udvalget for Penge-, Kreditmarkeds- og Betalingsbalancestatistik, der er nedsat ved Rådets afgørelse 91/115/EØF (6), har afgivet positiv udtalelse om udkastet til denne forordning;

(21) det hedder i Rådets direktiv 89/130/EØF, Euratom af 13. februar 1989 om harmonisering af fastlæggelsen af bruttonationalindkomsten i markedspriser (BNImp) (7), at sammenligneligheden af BNImp sikres ved anvendelse af regnskabsdefinitionerne og -reglerne i det europæiske nationalregnskabssystem, og i henhold til forordning (EØF, Euratom) nr. 1553/89 af 29. maj 1989 om den endelige ordning for ensartet opkrævning af egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften (8) sker fordelingen af de afgiftspligtige operationer med henblik på fastlæggelsen af den vejede gennemsnitsmomssats i henhold til oplysningerne fra nationalregnskaberne, der er opstillet i overensstemmelse med det europæiske nationalregnskabssystem; for disse retsakter, som i forbindelse med Rådets forordning (EF) nr. 3605/93 af 22. november 1993 om gennemførelse af protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (9), Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (10) og Rådets beslutning 94/729/EF af 31. oktober 1994 om budgetdisciplin (11), bør der fastlægges en overgangsperiode med hensyn til anvendelsen af det system, der indføres ved denne forordning -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Mål

1. Formålet med denne forordning er at indføre det europæiske nationalregnskabssystem 1995, i det følgende benævnt »ENS-95«, idet der:

a) fastlægges en metodologi vedrørende fælles regnskabsstandarder, -definitioner, -nomenklaturer og -regler, som skal gøre det muligt efter de nærmere retningslinjer i artikel 3 på sammenligneligt grundlag at udarbejde statistiske regnskaber og tabeller samt resultater, til brug for Fællesskabet

b) til brug for Fællesskabet fastlægges et program med en fast tidsplan for indberetning af de statistiske regnskaber og tabeller, der udarbejdes i henhold til ENS-95.

2. Denne forordning gælder, idet hensyn tages til artikel 7 og 8, for alle retsakter udstedt af Fællesskabet, hvori der henvises til ENS eller definitionerne deri.

3. Denne forordning forpligter ingen medlemsstat til at udarbejde regnskaber til eget formål i henhold til ENS-95.

Artikel 2

Metodologi

1. Den i artikel 1, stk. 1, litra a), omhandlede metodologi for ENS-95 fremgår af bilag A.

2. Kommissionen træffer efter proceduren i artikel 4 afgørelse om ændringer af metodologien for ENS-95 med det formål at afklare og forbedre indholdet af systemet, forudsat at de ikke indebærer ændringer af grundbegreberne, at der ikke kræves yderligere ressourcer til deres gennemførelse, og at anvendelsen af dem ikke medfører en forøgelse af de egne indtægter.

3. Senest den 31. december 1997 træffer Rådet i henhold til de relevante bestemmelser i traktaten afgørelse om indførelsen af det i bilag A omhandlede system for fordeling af indirekte målte finansielle formidlingstjenester (FISIM) og vedtager de iværksættelsesforanstaltninger, der måtte være nødvendige.

Artikel 3

Indberetning til Kommissionen

1. Medlemsstaterne fremsender de i bilag B anførte regnskaber og tabeller til Kommissionen (De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor) inden for de for hver tabel fastsatte frister.

De yderligere frister, som visse medlemsstater måtte have fået i henhold til bilag B, udløber senest den 1. januar 2005.

Efter høring af Udvalget for Det Statistiske Program aflægger Kommissionen senest den 1. juli 2003 rapport til Rådet om anvendelsen af de yderligere frister med henblik på en kontrol af, om de fortsat er berettigede. Rapporten skal i givet fald ledsages af et kommissionsforslag med henblik på indrømmelse af nye, supplerende frister for de medlemsstater, som måtte have behov derfor.

2. Medlemsstaterne indberetter de i bilag B anførte data, herunder data, som de har erklæret fortrolige i henhold til national lovgivning eller praksis vedrørende statistisk fortrolighed, i overensstemmelse med bestemmelserne i Rådets forordning (Euratom, EØF) nr. 1588/90 af 11. juni 1990 om fremsendelse af fortrolige statistiske oplysninger til De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor (12), som er retningsgivende for den fortrolige behandling af oplysninger.

Kommissionen kan efter proceduren i artikel 4 træffe afgørelse om ændringer - med hensyn til nye tabeller, lande og/eller regioner - i de oplysninger, som medlemsstaterne skal indberette, jf. dog artikel 2, stk. 2.

Artikel 4

Procedure

1. Kommissionen bistås af Udvalget for Det Statistiske Program, i det følgende benævnt »udvalget«.

2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

3. Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Rådet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I så fald

a) udsætter Kommissionen gennemførelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i tre måneder regnet fra datoen for underretningen

b) kan Rådet med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for det tidsrum, der er nævnt i litra a).

Artikel 5

Udvalgets opgaver

Udvalget behandler alle de spørgsmål om anvendelsen af denne forordning, som formanden indbringer for udvalget på eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat.

Artikel 6

Samarbejde med andre udvalg

1. I alle spørgsmål, der henhører under Udvalget for Penge-, Kreditmarkeds- og Betalingsbalancestatistiks kompetence, indhenter Kommissionen dette udvalgs udtalelse, jf. artikel 2 i Rådets afgørelse 91/115/EØF.

2. Kommissionen sender Udvalget for Bruttonationalindkomsten, som er nedsat ved Rådets direktiv 89/130/EØF, Euratom enhver oplysning om gennemførelsen af denne forordning, der er nødvendig, for at udvalget kan udføre sin opgave.

Artikel 7

Dato for iværksættelse og første indberetning af data

1. ENS-95 anvendes første gang for de data, der er udarbejdet i medfør af bilag B, og som skal indberettes i april 1999.

2. Dataene fremsendes til Kommissionen (De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor) inden for de i bilag B fastsatte frister.

3. I overensstemmelse med stk. 1 og indtil første indberetning i henhold til ENS-95 fremsender medlemsstaterne fortsat de regnskaber og tabeller, der er udarbejdet i henhold til ENS 2. udgave, til Kommissionen (De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor).

4. Med forbehold af artikel 19 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (13) undersøger Kommissionen sammen med den berørte medlemsstat, hvorledes denne forordning anvendes, og forelægger resultaterne af undersøgelsen for det i artikel 4, stk. 1, nævnte udvalg.

Artikel 8

Overgangsbestemmelser

1. Med henblik på budget og egne indtægter og uanset artikel 1, stk. 2, og artikel 7 er det ENS 2. udgave, der er det gældende europæiske nationalregnskabssystem, jf. artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 89/130/EØF, Euratom og de hertil knyttede retsakter, navnlig Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 og nr. 1553/89 og Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom og 94/729/EF, så længe afgørelse 94/728/EF, Euratom er i kraft.

2. For så vidt angår medlemsstaternes fremsendelse af oplysninger til Kommissionen som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store offentlige underskud som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 3605/93, er det ENS 2. udgave, der er det gældende europæiske nationalregnskabssystem indtil fremsendelsen af oplysninger den 1. september 1999.

3. Ved anvendelsen af ENS 2. udgave som omhandlet i stk. 1 og 2 sker der en tilpasning af de i henhold til artikel 7, stk. 1, indsamlede data på grundlag af ENS-95, således at der tages hensyn til de ændringer, der følger af forskellene med hensyn til begreber, definitioner og nomenklaturer mellem ENS 2. udgave og ENS-95.

Gennemførelsen af dette princip fastlægges senest i december 1996 efter proceduren i artikel 6 i Rådets direktiv 89/130/EØF, Euratom.

Artikel 9

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 25. juni 1996.

På Rådets vegne

M. PINTO

Formand

(1) EFT nr. C 287 af 30. 10. 1995, s. 114.

(2) Udtalelse afgivet den 21. juni 1995 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(3) EFT nr. C 133 af 31. 5. 1995, s. 2.

(4) Det Europæiske Nationalregnskabssystem (ENS), 2. udgave. De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor, Luxembourg, 1979.

(5) EFT nr. L 181 af 28. 6. 1989, s. 47.

(6) EFT nr. L 59 af 6. 3. 1991, s. 19.

(7) EFT nr. L 49 af 21. 2. 1989, s. 26. Direktivet er ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.

(8) EFT nr. L 155 af 7. 6. 1989, s. 9.

(9) EFT nr. L 332 af 31. 12. 1993, s. 7.

(10) EFT nr. L 293 af 12. 11. 1994, s. 9.

(11) EFT nr. L 293 af 12. 11. 1994, s. 14.

(12) EFT nr. L 151 af 15. 6. 1990, s. 1. Forordningen er ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.

(13) EFT nr. L 155 af 7. 6. 1989, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EØF, Euratom) nr. 2729/94 (EFT nr. L 293 af 12. 11. 1994, s. 5).

BILAG A

DET EUROPÆISKE NATIONALREGNSKABSSYSTEM ENS 1995

INDHOLDSFORTEGNELSE

Side

KAPITEL 1

GENERELLE PRINCIPPER . 18

ANVENDELSE AF ENS . 18

Grundlag for analyser og politikker . 18

ENS-begrebernes otte kendetegn . 19

ENS 1995 og SNA 1993 . 25

ENS 1995 og ENS 1970 . 25

ENS-SYSTEMET . 26

Statistiske enheder og deres gruppering . 26

Institutionelle enheder og sektorer . 27

Lokale faglige enheder og erhverv . 27

Residente og ikke-residente enheder; den samlede økonomi og udlandet . 27

Strømme og beholdninger . 28

Strømme . 28

Transaktioner . 28

Transaktionernes karakteristika . 29

Transaktioner mellem institutionelle enheder/transaktioner inden for enheden . 29

Monetære transaktioner/ikke-monetære transaktioner . 29

Transaktioner med og uden modydelse . 29

Ændret behandling af transaktionerne . 29

Omkanalisering . 29

Opdeling af transaktioner . 30

Identifikation af den egentlige part i en transaktion . 30

Grænsetilfælde . 30

Andre ændringer i status . 30

Andre mængdemæssige ændringer i aktiver og passiver . 30

Kapitalgevinster og -tab . 31

Beholdninger . 31

Kontosystem og aggregater . 31

Bogføringsregler . 31

Kontosidernes betegnelser . 31

Dobbelt bogholderi/firdobbelt bogholderi . 32

Værdiansættelse . 32

Særlige regler for værdiansættelse af produkter . 32

Værdiansættelse i faste priser . 33

KAPITEL 1

(fortsat)

Side

Registreringstidspunktet . 33

Konsolidering og nettoficering . 33

Konsolidering . 33

Nettoficering . 34

Konti, saldoposter og aggregater . 34

Kontosystemet . 34

Konto for varer og tjenester . 35

Konti for udlandet . 35

Saldoposter . 35

Aggregater . 35

Input-output tabeller . 35

KAPITEL 2

ENHEDER OG DERES GRUPPERING . 37

AFGRÆNSNING AF DEN NATIONALE ØKONOMI . 37

DE INSTITUTIONELLE ENHEDER . 39

DE INSTITUTIONELLE SEKTORER . 40

Ikke-finansielle selskaber (S.11) . 42

Delsektoren offentlige ikke-finansielle selskaber (S.11001) . 43

Delsektoren private nationalt kontrollerede ikke-finansielle selskaber (S.11002) . 44

Delsektoren udenlandsk kontrollerede ikke-finansielle selskaber (S.11003) . 44

Finansielle selskaber (S.12) . 44

Delsektoren centralbanken (S.121) . 46

Delsektoren andre monetære finansielle institutioner (S.122) . 47

Delsektoren andre finansielle formidlere, undtagen forsikringsselskaber og pensionskasser (S.123) . 48

Delsektoren finansielle hjælpeenheder (S.124) . 48

Delsektoren forsikringsselskaber og pensionskasser (S.125) . 49

Offentlig forvaltning og service (S.13) . 50

Delsektoren statslig forvaltning og service (S.1311) . 50

Delsektoren offentlig forvaltning og service på delstatsniveau (S.1312) . 50

Delsektoren kommunal forvaltning og service (S.1313) . 50

Delsektoren sociale kasser og fonde (S.1314) . 51

Husholdninger (S.14) . 51

Delsektoren arbejdsgivere (inkl. selvstændige uden ansatte) (S.141 + S.142) . 52

Delsektoren lønmodtagere (S.143) . 52

Delsektoren modtagere af formueindkomster (S.1441) . 52

Delsektoren pensionsmodtagere (S.1442) . 52

Delsektoren modtagere af andre overførselsindkomster (S.1443) . 52

Delsektoren andre husholdninger (S.145) . 52

Non-profit institutioner rettet mod husholdninger (S.15) . 53

Udlandet (S.2) . 53

Sektormæssig klassificering af producerende enheder i henhold til juridiske standardtyper . 54

KAPITEL 2

(fortsat)

Side

LOKALE FAGLIGE ENHEDER OG ERHVERV . 56

Den lokale faglige enhed . 57

Erhvervet . 57

KLASSIFICERING AF ERHVERV . 58

HOMOGENE PRODUKTIONSENHEDER OG HOMOGENE BRANCHER . 58

Den homogene produktionsenhed . 58

Den homogene branche . 58

KLASSIFICERING AF HOMOGENE BRANCHER . 59

KAPITEL 3

PRODUKTTRANSAKTIONER . 60

PRODUKTIV AKTIVITET OG PRODUKTION . 61

Hoved-, bi- og hjælpeaktivitet . 62

Produktion (P.1) . 62

Produktionens registreringstidspunkt og værdiansættelse . 68

FORBRUG I PRODUKTIONEN (P.2) . 73

Registreringstidspunkt for og værdiansættelse af forbrug i produktionen . 75

KONSUM (P.3, P.4) . 75

Udgifter til konsum (P.3) . 75

Faktisk konsum (P.4) . 76

Registreringstidspunkt for og værdiansættelse af udgifter til konsum . 78

Registreringstidspunkt for og værdiansættelse af faktisk konsum . 78

BRUTTOINVESTERINGER (P.5) . 79

Faste bruttoinvesteringer (P.51) . 79

Registreringstidspunkt for og værdiansættelse af faste bruttoinvesteringer . 81

Lagerændringer (P.52) . 82

Registreringstidspunkt for og værdiansættelse af lagerændringer . 83

Anskaffelser minus afhændelser af værdigenstande (P.53) . 84

IMPORT OG EKSPORT AF VARER OG TJENESTER (P.6 og P.7) . 84

Import og eksport af varer (P.61 og P.71) . 85

Import og eksport af tjenester (P.62 og P.72) . 87

TRANSAKTIONER MED EKSISTERENDE VARER . 89

KAPITEL 4

FORDELINGSTRANSAKTIONER . 91

AFLØNNING AF ANSATTE (D.1) . 91

Løn (D.11) . 91

Løn i kontanter . 91

Lønninger i naturalier . 91

Arbejdsgiverbidrag til sociale ordninger (D.12) . 93

Faktiske arbejdsgiverbidrag til sociale ordninger (D.121) . 93

Imputerede arbejdsgiverbidrag til sociale ordninger (D.122) . 93

KAPITEL 4

(fortsat)

Side

PRODUKTIONS- OG IMPORTSKATTER (D.2) . 94

Produktskatter (D.21) . 95

Merværdiafgift (moms) (D.211) . 95

Importskatter og told ekskl. moms (D.212) . 95

Produktskatter undtagen moms og importskatter (D.214) . 96

Andre produktionsskatter (D.29) . 96

Produktions- og importafgifter til Den Europæiske Unions institutioner . 97

SUBSIDIER (D.3) . 98

Produktsubsidier (D.31) . 98

Importsubsidier (D.311) . 99

Andre produktsubsidier (D.319) . 99

Andre produktionssubsidier (D.39) . 99

FORMUEINDKOMST (D.4) . 101

Renter (D.41) . 101

Renter på indlån, udlån og forfaldne mellemværender . 101

Renter på værdipapirer . 101

Renter på veksler og lignende kortfristede instrumenter . 101

Renter på obligationer . 101

Rente-swaps og terminsaftaler . 102

Renter på finansiel leasing . 102

Andre renter . 102

Registreringstidspunkt . 103

Udloddet selskabsudbytte (D.42) . 103

Udbytte (D.421) . 103

Udtræk af indkomst fra kvasi-selskaber (D.422) . 104

Reinvesteret indtjening på direkte udenlandske investeringer (D.43) . 105

Formueindkomst henført til forsikringstagere (D.44) . 105

Jordrente mv. (D.45) . 106

Leje af jord . 106

Leje af aktiver i undergrunden . 106

LØBENDE INDKOMST- OG FORMUESKATTER MV. (D.5) . 106

Indkomstskatter (D.51) . 107

Andre løbende skatter (D.59) . 107

SOCIALE BIDRAG OG YDELSER (D.6) . 108

Bidrag til sociale ordninger (D.61) . 110

Faktiske bidrag til sociale ordninger (D.611) . 110

Imputerede bidrag til sociale ordninger (D.612) . 111

Sociale ydelser undtagen sociale overførsler i naturalier (D.62) . 112

Kontante socialsikringsydelser (D.621) . 112

Private fondsbaserede sociale ydelser (D.622) . 113

KAPITEL 4

(fortsat)

Side

Ikke-fondsbaserede sociale ydelser til lønmodtagere (D.623) . 113

Kontante sociale bistandsydelser (D.624) . 113

Sociale overførsler i naturalier (D.63) . 113

Sociale ydelser i naturalier (D.631) . 113

Sociale sikringsydelser, refusioner (D.6311) . 114

Andre socialsikringsydelser i naturalier (D.6312) . 114

Sociale bistandsydelser i naturalier (D.6313) . 114

Overførsler af individuelle ikke-markedsmæssige varer og tjenester (D.632) . 114

ANDRE LØBENDE OVERFØRSLER (D.7) . 115

Skadesforsikringspræmier, netto (D.71) . 115

Skadesforsikringserstatninger (D.72) . 116

Løbende overførsler inden for offentlig forvaltning og service (D.73) . 116

Løbende internationalt samarbejde (D.74) . 117

Diverse løbende overførsler (D.75) . 118

Løbende overførsler til NPIH'er . 118

Løbende overførsler mellem husholdninger . 118

Bøder og strafgebyrer . 118

Lotteri og spil . 119

Erstatninger . 119

BNI-baseret fjerde indtægtskilde . 119

Andre løbende overførsler . 119

KORREKTION FOR ÆNDRINGER I HUSHOLDNINGERNES NETTOFORMUE I PENSIONSKASSERESERVER (D.8) . 120

KAPITALOVERFØRSLER (D.9) . 121

Kapitalskatter (D.91) . 121

Investeringstilskud (D.92) . 122

Andre kapitaloverførsler (D.99) . 123

KAPITEL 5

FINANSIELLE TRANSAKTIONER . 125

KLASSIFICERING AF FINANSIELLE TRANSAKTIONER . 127

Monetært guld og særlige trækningsrettigheder (SDR) (F.1) . 129

Monetært guld (F.11) . 129

Særlige trækningsrettigheder (SDR) (F.12) . 130

Sedler og mønt samt indskud (F.2) . 130

Sedler og mønt (F.21) . 130

Transferable indskud (F.22) . 131

Andre indskud (F.29) . 131

Værdipapirer undtagen aktier (F.3) . 132

Værdipapirer undtagen aktier, ekskl. finansielle derivater (F.33) . 132

Kortfristede værdipapirer undtagen aktier, ekskl. finansielle derivater (F.331) . 133

Langfristede værdipapirer undtagen aktier, ekskl. finansielle derivater (F.332) . 133

Finansielle derivater (F.34) . 134

KAPITEL 5

(fortsat)

Side

Lån (F.4) . 135

Kortfristede lån (F.41) . 135

Langfristede lån (F.42) . 135

Aktier og andre ejerandelsbeviser (F.5) . 137

Aktier og andre ejerandelsbeviser, ekskl. andele i investeringsforeninger (F.51) . 138

Børsnoterede aktier, ekskl. andele i investeringsforeninger (F.511), og ikke-børsnoterede aktier, ekskl. andele i investeringsforeninger (F.512) . 138

Andre ejerandelsbeviser (F.513) . 139

Andele i investeringsforeninger (F.52) . 139

Forsikringstekniske reserver (F.6) . 139

Husholdningernes nettoformue i livsforsikrings- og pensionskassereserver (F.61) . 140

Husholdningernes nettoformue i livsforsikringsreserver (F.611) . 140

Husholdningernes nettoformue i pensionskassereserver (F.612) . 141

Præmie- og erstatningsreserver (F.62) . 142

Andre forfaldne ikke-betalte mellemværender (F.7) . 142

Handelskreditter og forudbetalinger (F.71) . 143

Andre forfaldne ikke-betalte mellemværender undtagen handelskreditter og forudbetalinger (F.79) . 143

Memorandumpost: direkte udenlandske investeringer (F.m) . 144

BOGFØRINGSREGLER FOR FINANSIELLE TRANSAKTIONER . 144

Værdiansættelse . 144

Registreringstidspunkt . 147

Opgørelse af finansielle transaktioner på grundlag af ændringer i statuskonti . 147

Bilag 5.1: Pengemængdebegreber i statuskonti og finansielle konti . 147

KAPITEL 6

ANDRE STRØMME . 149

FORBRUG AF FAST REALKAPITAL (K.1) . 149

ANSKAFFELSER MINUS AFHÆNDELSER AF IKKE-FINANSIELLE IKKE-PRODUCEREDE AKTIVER (K.2) . 149

ANDRE ÆNDRINGER I STATUS (K.3-K.12) . 150

ANDRE MÆNGDEÆNDRINGER (K.3-K.10 og K.12) . 150

ØKONOMISK OPSTÅEN AF IKKE-PRODUCEREDE AKTIVER (K.3) . 151

ØKONOMISK OPSTÅEN AF PRODUCEREDE AKTIVER (K.4) . 151

NATURLIG VÆKST I IKKE-AVLEDE/DYRKEDE BIOLOGISKE RESSOURCER (K.5) . 151

ØKONOMISK FORSVINDEN AF IKKE-PRODUCEREDE AKTIVER (K.6) . 152

TAB VED KATASTROFER (K.7) . 152

IKKE-KOMPENSERET BESLAGLÆGGELSE (K.8) . 152

ANDRE MÆNGDEÆNDRINGER I IKKE-FINANSIELLE AKTIVER I.A.N. (K.9) . 152

ANDRE MÆNGDEÆNDRINGER I FINANSIELLE AKTIVER OG PASSIVER I.A.N. (K.10) . 153

KAPITEL 6

(fortsat)

Side

ÆNDRINGER I KLASSIFIKATIONER OG STRUKTUR (K.12) . 154

Ændringer i sektormæssig klassifikation og struktur (K.12.1) . 154

Ændringer i klassifikation af aktiver og passiver (K.12.2) . 154

NOMINELLE KAPITALGEVINSTER OG -TAB (K.11) . 155

Neutrale kapitalgevinster/-tab (K.11.1) . 156

Reale kapitalgevinster/-tab (K.11.2) . 156

Kapitalgevinster opdelt efter typen af finansielt aktiv . 157

Sedler og mønt samt indskud (AF.2) . 157

Lån (AF.4) og andre forfaldne ikke-betalte mellemværender (AF.7) . 157

Værdipapirer undtagen aktier (AF.3) . 157

Aktier og andre ejerandelsbeviser (AF.5) . 158

Forsikringstekniske reserver (AF.6) . 158

Finansielle aktiver udstedt i udenlandsk valuta . 158

KAPITEL 7

STATUSKONTI . 159

TYPER AF AKTIVER . 160

Ikke-finansielle producerede aktiver (AN.1) . 160

Ikke-finansielle ikke-producerede aktiver (AN.2) . 160

Finansielle aktiver og passiver (AF.) . 161

VÆRDIANSÆTTELSE AF POSTERINGER PÅ STATUSKONTOEN . 163

Generelle principper for værdiansættelse . 163

IKKE-FINANSIELLE AKTIVER (AN.) . 164

Producerede aktiver (AN.1) . 164

Faste aktiver (AN.11) . 164

Materielle faste aktiver (AN.111) . 164

Immaterielle faste aktiver (AN.112) . 164

Lagerbeholdninger (AN.12) . 164

Værdigenstande (AN.13) . 165

Ikke-producerede aktiver (AN.2) . 165

Naturkapital (AN.21) . 165

Jord (AN.211) . 165

Aktiver i undergrunden (AN.212) . 165

Anden naturkapital (AN.213 og AN.214) . 165

Immaterielle ikke-producerede aktiver (AN.22) . 165

Finansielle aktiver og passiver (AF.) . 166

Monetært guld og SDR (AF.1) . 166

Sedler og mønt samt indskud (AF.2) . 166

Værdipapirer undtagen aktier (AF.3) . 166

Lån (AF.4) . 167

Aktier og andre ejerandelsbeviser (AF.5) . 167

KAPITEL 7

(fortsat)

Side

Forsikringstekniske reserver (AF.6) . 167

Andre forfaldne ikke-betalte mellemværender (AF.7) . 168

Memorandumposter . 168

Varige forbrugsgoder (AN.m) . 168

Direkte udenlandske investeringer (AF.m) . 168

Finansielle statuskonti . 169

Bilag 7.1: Definition af de enkelte kategorier af aktiver . 170

Bilag 7.2: Oversigt over posteringer fra primostatuskonto til ultimostatuskonto . 178

KAPITEL 8

KONTOSYSTEM OG SALDOPOSTER . 181

KONTOSYSTEM . 184

Løbende konti . 184

Produktionskonto (I) . 184

Indkomstfordelings- og indkomstanvendelseskonti (II) . 184

Primærindkomstfordelingskonti (II.1) . 186

Indkomstdannelseskonto (II.1.1) . 186

Konto for allokering af primær indkomst (II.1.2) . 186

Konto for virksomhedsindkomst (II.1.2.1) . 186

Konto for allokering af anden primær indkomst (II.1.2.2) . 192

Sekundærindkomstfordelingskonto (II.2) . 192

Konto for indkomstomfordeling via naturalieydelser (II.3) . 200

Indkomstanvendelseskonto (II.4) . 200

Konto for anvendelse af disponibel indkomst (II.4.1) . 200

Konto for anvendelse af korrigeret disponibel indkomst (II.4.2) . 200

Akkumulationskonti (III) . 202

Kapitalkonto (III.1) . 202

Konto for ændringer i nettoformue forårsaget of opsparing og kapitaloverførsler (III.1.1) . 202

Konto for erhvervelser af ikke-finansielle aktiver (III.1.2) . 202

Finansiel konto (III.2) . 202

Konto for andre ændringer i status (III.3) . 202

Konto for andre mængdemæssige ændringer i status (III.3.1) . 209

Omvurderingskonto (III.3.2) . 209

Konto for neutrale kapitalgevinster og -tab (III.3.2.1) . 209

Konto for reale kapitalgevinster og -tab (III.3.2.2) . 209

Statuskonti (IV) . 218

Primostatuskonto (IV.1) . 218

Ændringer i statuskonto (IV.2) . 218

Ultimostatuskonto (IV.3) . 218

KAPITEL 8

(fortsat)

Side

KONTI FOR UDLANDET (V) . 218

Løbende konti . 223

Udlandskonto for varer og tjenester (V.I) . 223

Udlandskonto for primære indkomster og løbende overførsler (V.II) . 223

Udlandskonti for akkumulation (V.III) . 223

Kapitalkonto (V.III.1) . 223

Finansiel konto (V.III.2) . 223

Konto for andre ændringer i status (V.III.3) . 223

Statuskonti (V.IV) . 223

KONTO FOR VARER OG TJENESTER (0) . 232

INTEGRERET ØKONOMISK KONTOSYSTEM . 233

AGGREGATER . 243

Bruttonationalproduktet i markedspriser (BNP) . 243

Den samlede økonomis overskud af produktionen . 243

Den samlede økonomis blandede indkomst . 243

Den samlede økonomis virksomhedsindkomst . 243

Nationalindkomst (i markedspriser) . 243

Disponibel nationalindkomst . 244

Opsparing . 244

Saldo på udlandskontoens løbende poster . 244

Den samlede økonomis fordringserhvervelse, netto . 244

Den samlede økonomis nettoformue . 244

MATRIXREPRÆSENTATION . 244

Matrixrepræsentation af ENS-konti . 245

Fordelene ved matrixpræsentation . 248

Tilpasning af en reduceret matrix til visse former for analyser . 249

KAPITEL 9

INPUT-OUTPUT TABELLER . 264

TILGANGS- OG ANVENDELSESTABELLER . 268

TABELLER, SOM FORBINDER TILGANGS- OG ANVENDELSESTABELLERNE MED SEKTORKONTIENE . 282

SYMMETRISKE INPUT-OUTPUT TABELLER . 282

KAPITEL 10

MÅLING AF PRIS- OG MÆNGDEÆNDRINGER . 287

ANVENDELSESOMRÅDE FOR PRIS- OG MÆNGDEINDEKS I NATIONALREGNSKABSSYSTEMET . 288

Det sammenhængende system af pris- og mængdeindeks . 288

Pris- og mængdeindeks for andre aggregater . 289

GENERELLE PRINCIPPER FOR BEREGNING AF PRIS- OG MÆNGDEINDEKS . 290

Definition af priser og mængder for markedsmæssige produkter . 290

Kvalitets- og prisforskelle . 290

KAPITEL 10

(fortsat)

Side

Principper for ikke-markedsmæssige tjenester . 291

Principper for værditilvækst og BNP . 292

PROBLEMER VED ANVENDELSEN AF PRINCIPPERNE . 292

Anvendelsen generelt . 293

Anvendelse på specifikke strømme . 293

Strømme af varer og markedsmæssige tjenester . 293

Strømme af ikke-markedsmæssige tjenester . 294

Skatter og subsidier på produkter og import . 295

Forbrug af fast realkapital . 296

Aflønning af ansatte . 296

Beholdninger af producerede faste aktiver og lagerbeholdninger . 296

Måling af realindkomst for den samlede økonomi . 297

VALG AF INDEKSFORMLER OG ÆNDRING AF BASISÅR . 298

GEOGRAFISKE PRIS- OG MÆNGDEINDEKS . 298

KAPITEL 11

BEFOLKNING OG FORBRUG AF ARBEJDSKRAFT . 300

DEN SAMLEDE BEFOLKNING . 300

ERHVERVSAKTIV BEFOLKNING . 301

BESKÆFTIGELSE . 302

Lønmodtagere . 302

Selvstændige . 303

Beskæftigelse og hjemsted . 303

ARBEJDSLØSHED . 304

JOB . 305

Job og bopæl . 305

SAMLET ANTAL ARBEJDSTIMER . 305

FULDTIDSBESKÆFTIGELSE . 306

FORBRUG AF ANSATTES ARBEJDSKRAFT OPGJORT I FASTE PRISER . 307

KAPITEL 12

KVARTALSREGNSKABER . 308

KAPITEL 13

REGIONALREGNSKABER . 310

DET REGIONALE OMRÅDE . 310

ENHEDER OG HJEMSTED . 310

METODER TIL REGIONAL OPDELING . 311

HOVEDAGGREGATER EFTER ERHVERV . 312

KONTI FOR HUSHOLDNINGSSEKTOREN . 314

Side

BILAG

I. INDIREKTE MÅLTE FINANSIELLE FORMIDLINGSTJENESTER (FISIM) . 315

Ændringer, der skal foretages i ENS-teksten ved en fordeling af FISIM . 315

II. LEASING OG KØB PÅ AFBETALING AF VARIGE GODER . 321

Definitioner . 321

Leasing . 321

Operationel leasing . 321

Finansiel leasing . 321

Køb på afbetaling . 322

Behandling i kontosystemet . 322

Operationel leasing . 322

Finansiel leasing . 322

Køb på afbetaling . 323

III. FORSIKRING . 325

Indledning . 325

Definitioner . 325

Sociale forsikringsordninger . 325

Offentlige sociale sikringsordninger . 325

Private fondsbaserede sociale forsikringsordninger . 326

Arbejdsgiveradministrerede ikke-fondsbaserede sociale forsikringsordninger . 326

Anden forsikring . 326

Anden livsforsikring . 326

Anden skadesforsikring . 326

Genforsikring . 327

Hjælpevirksomhed i forbindelse med forsikring . 327

Behandling i kontosystemet . 327

Socialforsikring . 327

Sociale forsikringsordninger . 327

Private fondsbaserede sociale forsikringsordninger . 328

Arbejdsgiveradministrerede ikke-fondsbaserede sociale forsikringsordninger . 329

Anden forsikring . 330

Anden livsforsikring . 331

Skadesforsikring . 332

Genforsikring . 333

Hjælpevirksomhed i forbindelse med forsikring . 333

Forsikring - Taleksempel . 334

IV. KLASSIFIKATION OG KONTI . 339

Klassifikation . 339

Klassifikation af institutionelle sektorer (S) . 339

Side

Klassifikation af transaktioner og andre strømme . 340

Klassifikation af saldoposter (B) . 343

Klassifikation af aktiver (A) . 344

Gruppering og kodning af erhverv (A), produkter (P) og investeringer (investeringer i fast realkapital) (Pi) . 346

Klassifikation af privat konsum efter formål (COICOP) (et- og tocifret niveau) . 354

Klassifikation af det offentliges udgifter efter formål (COFOG) . 355

Konti . 357

Tabeller

2.1

Sektorer og delsektorer . 40

2.2

Producenttyper samt hovedaktiviteter og -funktioner klassificeret efter sektor . 42

2.3

Sektormæssig klassificering af producerende enheder efter retlig form . 55

3.1

Sondringen mellem markedsproducenter, producenter af produkter til eget brug og andre ikke-markedsproducenter i relation til institutionelle enheder . 64

3.2

Institutionelle enheder, lokale faglige enheder og produktion samt sondringen mellem markedsmæssig, til eget brug og anden ikke-markedsmæssig . 67

3.3

Sondringen mellem markeds(mæssig), til eget brug og anden ikke-markeds(mæssig) for lokale faglige enheder og deres produktion . 68

3.4

Registrering af transport af eksporterede varer . 88

3.5

Registrering af transport af importerede varer . 89

5.1

Klassificering af finansielle transaktioner . 128

8.1

Oversigt over konti, saldoposter og hovedaggregater . 182

8.2

Konto I: Produktionskonto . 185

8.3

Konto II.1.1: Indkomstdannelseskonto . 187

8.4

Konto II.1.2.: Konto for allokering af primær indkomst . 189

8.5

Konto II.1.2.1: Virksomhedsindkomst og konto II.1.2.2: Allokering af anden primær indkomst . 193

8.6

Konto II.2: Sekundærindkomstfordelingskonto . 196

8.7

Konto II.3: Konto II.3: Konto for indkomstomfordeling via naturalieydelser . 199

8.8

Konto II.4.1: Konto for anvendelse af disponibel indkomst . 201

8.9

Konto II.4.2: Konto for anvendelse af korrigeret disponibel indkomst . 203

8.10

Konto III.1.1: Konto for ændringer i nettoformue forårsaget af opsparing og kapitaloverførsler . 204

8.11

Konto III.1.2: Konto for erhvervelser af ikke-finansielle aktiver . 205

8.12

Konto III.2: Finansiel konto . 207

8.13

Konto III.3.1: Konto for andre mængdeændringer i status . 210

8.14

Konto III.3.2: Omvurderingskonto . 214

8.15

Konto IV: Statuskonti . 219

8.16

Samlede konti for udlandet (konto for transaktioner med udlandet) . 224

8.17

Konto 0: Konto for varer og tjenester . 232

8.18

Integreret økonomisk kontosystem . 234

8.19

Matrixrepræsentation af samtlige konti og saldoposter for den samlede økonomi . 250

8.20

Skematisk fremstilling af en samfundsmæssig regnskabsmatrix . 257

8.21

Eksempel på en mere detaljeret samfundsmæssig regnskabsmatrix . 260

8.22

Eksempel på en detaljeret undermatrix: Nettoværditilvækst (basispriser) . 262

Side

9.1

Forenklet tilgangstabel . 264

9.2

Forenklet anvendelsestabel . 264

9.3

Forenklet kombineret tilgangs- og anvendelsestabel . 265

9.4

Forenklet symmetrisk input-output tabel (produkt/produkt) . 266

9.5

Tilgangstabel i basispriser og omregning til køberpriser . 269

9.6

Anvendelsestabel i køberpriser . 270

9.7

Forenklet tabel over handels- og transportavancer . 274

9.8

Forenklet tabel over produktskatter minus produktsubsidier . 275

9.9

Anvendelsestabel for import . 279

9.10

Anvendelsestabel i basispriser for indenlandsk produktion . 280

9.11

Tabel, som forbinder tilgangs- og anvendelsestabellerne med sektorkontiene . 282

9.12

Symmetrisk input-output tabel i basispriser (produkt/produkt) . 284

9.13

Symmetrisk input-output tabel for indenlandsk produktion (produkt/produkt) . 286

A.I.1

Konsekvenser af fordelingen af FISIM på institutionelle sektorer, inkl. ændringer for ikke-markedsmæssige producenter . 318

A.I.2

Konsekvenserne af, at FISIM kun henføres til en fiktiv sektor . 319

A.III.1

Offentlige socialsikringsordninger . 334

A.III.2

Private fondsbaserede socialforsikringsordninger . 335

A.III.3

Ikke-fondsbaserede arbejdsgiveradministrerede socialforsikringsordninger . 336

A.III.4

Anden livsforsikring . 337

A.III.5

Anden skadesforsikring . 338

A.IV.1

Konto 0: Konto for varer og tjenester . 357

A.IV.2

Samlede konti for den samlede økonomi . 357

A.IV.3

Samlede konti for ikke-finansielle selskaber . 371

A.IV.4

Samlede konti for finansielle selskaber . 380

A.IV.5

Samlede konti for offentlig forvaltning og service . 390

A.IV.6

Samlede konti for husholdninger . 401

A.IV.7

Samlede konti for non-profit institutioner rettet mod husholdninger . 412

KAPITEL 1

GENERELLE PRINCIPPER

1.01. Det Europæiske National- og Regionalregnskabssystem (ENS 1995 eller blot: ENS) er et internationalt sammenligneligt system af konti og tabeller til brug ved en systematisk og detaljeret beskrivelse af en samlet økonomi (dvs. et område, et land, en gruppe af lande), økonomiens komponenter og dens forbindelser med andre samlede økonomier.

ENS 1995 afløser Det Europæiske Nationalregnskabssystem fra 1970 (ENS 1970; anden udgave med mindre ændringer blev udsendt i 1978).

ENS 1995 er i fuld overensstemmelse med de reviderede internationale retningslinjer for opstilling af nationalregnskaber, »The System of National Accounts« (SNA 1993 eller blot: SNA). Disse retningslinjer er blevet udarbejdet inden for rammerne af De Forenede Nationer, IMF, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, OECD og Verdensbanken. ENS fokuserer imidlertid på forholdene i Den Europæiske Union og dennes behov for data. Ligesom SNA er ENS afstemt efter de begreber og klassifikationer, der bruges i mange andre sociale og økonomiske statistikker. Som eksempel kan nævnes beskæftigelsesstatistik, produktionsstatistik og udenrigshandelsstatistik. ENS kan derfor bruges som referenceramme i den sociale og økonomiske statistik i Den Europæiske Union og dens medlemsstater.

1.02. ENS består af to hovedtyper af tabeller:

a) sektorregnskaber (1)

b) input-output tabeller (2) og konti efter erhverv (3).

Sektorregnskaberne beskriver systematisk efter institutionel sektor de forskellige stadier i den økonomiske proces: produktion, indkomstdannelse, indkomstfordeling, indkomstomfordeling, indkomstanvendelse og finansiel og ikke-finansiel akkumulation. Sektorregnskaberne indeholder også statuskonti, som viser beholdningerne af aktiver og passiver og nettoformue ved begyndelsen og slutningen af regnskabsperioden.

Input-output tabellerne og kontiene efter erhverv giver en mere detaljeret beskrivelse af produktionsprocessen (omkostningsstruktur, indkomstdannelse og beskæftigelse) og vare- og tjenestestrømmene (produktion, import, eksport, konsum, forbrug i produktionen og investeringer efter produktgruppe).

ENS indeholder også definitioner af begreberne befolkning og beskæftigelse (4). Disse begreber er relevante både i forbindelse med sektorregnskaberne og input-output tabellerne.

ENS begrænser sig ikke til årlige nationalregnskaber, men dækker også kvartalsregnskaber (5) og regionalregnskaber (6).

ANVENDELSE AF ENS

Grundlag for analyser og politikker

1.03. ENS-systemet kan bruges til analyse og vurdering af:

a) Strukturen i en samlet økonomi. Som eksempler kan nævnes:

1) værditilvækst og beskæftigelse efter erhverv

2) værditilvækst og beskæftigelse efter geografiske områder

3) indkomstfordeling efter sektor

4) import og eksport efter produktgruppe

5) udgifter til konsum efter produktgruppe

6) faste investeringer og realkapital efter erhverv

7) sammensætningen af beholdninger og strømme af finansielle aktiver efter typen af aktiv og efter sektor.

b) Specifikke dele eller aspekter af en samlet økonomi. Som eksempler kan nævnes:

1) bank- og finansvirksomhed i den nationale økonomi

2) den rolle offentlig forvaltning og service spiller

3) en bestemt regions økonomi (sammenlignet med den nationale økonomi).

c) Udviklingen i en samlet økonomi over tid. Som eksempler kan nævnes:

1) analyse af BNP-vækstrater

2) analyse af inflationen

3) analyse af sæsonsvingninger i husholdningernes udgifter, på grundlag af kvartalsregnskaber

4) analyse af den skiftende betydning af bestemte finansielle instrumenter over en periode, f.eks. den øgede brug af optioner

5) sammenligning af erhvervsstrukturer i den nationale økonomi over en længere periode, f.eks. 30 år.

d) En samlet økonomi i forhold til andre samlede økonomier. Som eksempler kan nævnes:

1) sammenligning af den rolle, offentlig forvaltning og service spiller i Den Europæiske Unions medlemsstater

2) analyse af den indbyrdes afhængighed mellem økonomierne i Den Europæiske Union

3) analyse af, hvordan eksporten fra Den Europæiske Union er sammensat, og hvor den går hen

4) sammenligning af BNP-vækstrater og disponibel indkomst per capita i Den Europæiske Union, USA og Japan.

1.04. For EU og dens medlemsstater spiller ENS-tallene en vigtig rolle i forbindelse med udformningen og forvaltningen af den økonomiske og sociale politik.

Hertil kommer en række meget vigtige og specifikke anvendelser af systemet:

a) overvågning og styring af den europæiske pengepolitik: konvergenskriterierne for Den Europæiske Monetære Union bygger på tallene i nationalregnskabet (underskud og gæld i offentlig forvaltning og service og BNP)

b) bevilling af økonomisk hjælp til regioner i EU: udbetalingerne fra EU's strukturfonde bygger delvis på regionale nationalregnskabstal

c) fastlæggelse af EU's egne indtægter. Disse afhænger i tre henseender af nationalregnskabstallene:

1) EU's samlede indtægter fastsættes som en procentdel af medlemsstaternes bruttonationalindkomst (BNI).

2) EU's tredje indtægtskilde er momsindtægter. Størrelsen af medlemsstaternes bidrag til disse indtægter afhænger i høj grad af nationalregnskabstallene, fordi tallene bruges til at beregne den gennemsnitlige momsprocent.

3) Den relative størrelse af medlemsstaternes bidrag til EU's fjerde indtægtskilde bygger på bruttonationalindkomsten.

ENS-begrebernes otte kendetegn

1.05. For at skabe en god balance mellem databehov og datamuligheder har ENS-begreberne otte vigtige kendetegn. De er:

a) internationalt sammenlignelige

b) harmoniseret med andre sociale og økonomiske statistikker

c) konsistente

d) direkte anvendelige

e) forskellige fra de fleste administrative begreber

f) veletablerede og fastsat for en lang periode

g) tager sigte på at beskrive den økonomiske proces i monetære og let observerbare termer

h) fleksible og anvendelige til mange formål.

1.06. Begreberne er internationalt sammenlignelige:

a) For EU's medlemsstater er ENS normen for indsendelse af nationalregnskabstal til alle internationale organisationer. Kun i nationale publikationer kan ENS fraviges.

b) ENS stemmer i alle henseender overens med begreberne i de internationale retningslinjer for opstilling af nationalregnskaber, SNA.

Begrebernes internationale sammenlignelighed har fundamental betydning, når man skal sammenligne statistikker for forskellige lande.

1.07. Begreberne er harmoniseret med andre sociale og økonomiske statistikker:

a) ENS bruger mange begreber og klassifikationer (f.eks. NACE rev. 1), som også bruges i andre sociale og økonomiske statistikker i EU-medlemsstaterne, f.eks. i industristatistik, udenrigshandelsstatistik og beskæftigelsesstatistik. Der forekommer visse begrebsforskelle, men de er holdt på et minimum. Disse EU-begreber og klassifikationer er endvidere harmoniseret med FN's.

b) Ligesom SNA er de begreber, der anvendes i ENS harmoniseret med de vigtigste internationale retningslinjer for anden økonomisk statistik, således især IMF's betalingsbalancemanual (BPM), IMF's statistik over offentlige finanser (GFS), OECD's indkomststatistik og ILO's definition af begreberne beskæftigelse, udførte arbejdstimer og lønomkostninger.

Denne harmonisering med andre, sociale og økonomiske statistikker skaber i vid udstrækning sammenhæng mellem statistikkerne og letter sammenligninger. Dermed forbedres nationalregnskabstallene. Desuden kan oplysningerne i de mere specifikke statistikker bedre sammenlignes med de generelle statistikker over den nationale økonomi, dvs. nationalregnskabstal som BNP eller værditilvækst efter erhverv og sektor.

1.08. Identiteterne i regnskabssystemet understreger konsistensen mellem de begreber, der beskriver de forskellige led i den økonomiske proces (produktion, indkomstfordeling, indkomstanvendelse, akkumulation). Konsistensen indebærer, at tal fra forskellige dele af systemet kan sammenlignes med hinanden. Følgende forholdstal kan således beregnes:

a) produktivitetstal, såsom værditilvækst pr. udført arbejdstime (dette tal forudsætter konsistens mellem begreberne værditilvækst og udførte arbejdstimer)

b) disponibel nationalindkomst per capita (dette forholdstal forudsætter konsistens mellem begreberne disponibel nationalindkomst og befolkning)

c) faste investeringer i procent af realkapitalen (dette forholdstal forudsætter konsistens i definitionen af disse strømme og beholdninger)

d) underskud og gæld i offentlig forvaltning og service i procent af bruttonationalproduktet (denne beregning forudsætter konsistens mellem begreberne underskud og gæld i offentlig forvaltning og service og bruttonationalproduktet).

Konsistensen gør det ligeledes muligt at opgøre residualer, f.eks. opsparing beregnet som forskellen mellem disponibel indkomst og udgifter til konsum (7).

1.09. Begreberne i ENS er direkte anvendelige, eftersom de blev valgt med henblik på udarbejdelse af statistiske data. Dette viser sig på flere måder:

a) Nogle aktiviteter og poster beskrives kun, hvis de har en signifikant størrelse. Dette gælder f.eks. husholdningernes produktion af varer for egen regning. Vævning af stof og fremstilling af lervarer registreres således ikke som produktion, idet en sådan form for produktion betragtes som insignifikant for EU-landene. Et andet eksempel er, at værktøj og redskaber af ringe værdi kun registreres som faste investeringer, hvis køberens udgifter til sådanne varige goder overstiger 500 ECU (i 1995-priser) pr. enhed eller, hvis de indkøbes i større mængder, den samlede mængde, ellers registreres de som forbrug i produktionen.

b) Ved nogle begreber er klart angivet, hvordan de kan opgøres enten eksakt eller approksimativt. F.eks. skal kapitalforbrug opgøres på grundlag af lineær afskrivning, og til opgørelse af beholdningen af realkapital anbefales det at bruge PIM-metoden. Et andet eksempel er værdiansættelse af produktion for egen regning: Principielt anvendes basispriser, men om nødvendigt kan basisprisen estimeres ved at sammenlægge de forskellige omkostninger ved fremstillingen.

c) I nogle tilfælde er fastsat forenklende konventioner. F.eks. betragtes alle kollektive tjenester, der ydes af offentlig forvaltning og service, som udgifter til konsum.

d) Begreberne er harmoniseret med begreberne i de sociale og økonomiske statistikker, der danner grundlag for opstillingen af nationalregnskabet.

1.10. På den anden side er det ikke altid nemt at anvende begreberne umiddelbart, fordi de i nogle henseender afviger fra de begreber, der benyttes i administrative datakilder. Som eksempel kan nævnes virksomhedsregnskaber, data om forskellige skatter (moms, indkomstskat, importskatter osv.), socialsikringsdata og data fra bank- og forsikringstilsyn. Disse data bruges ofte til opstilling af nationalregnskabet. Almindeligvis må de tilpasses for at være i overensstemmelse med begreberne i ENS.

Begreberne i ENS adskiller sig sædvanligvis i visse henseender fra de tilsvarende administrative begreber, da:

a) administrative begreber er forskellige fra land til land og derfor ikke kan sammenlignes internationalt

b) administrative begreber ændres med tiden og derfor ikke kan bruges til sammenligninger i tid

c) begreberne i de forskellige administrative datakilder ikke almindeligvis er indbyrdes konsistente. Sammenknytning og sammenligning af data, som er afgørende for opstilling af nationalregnskabstal, kan kun finde sted, hvis begreberne er konsistente

d) de administrative begreber som regel ikke er de mest velegnede til økonomiske analyser og vurdering af økonomisk politik.

I visse tilfælde er administrative datakilder dog særdeles egnede til nationalregnskaber og andre statistikker, fordi:

a) begreber og klassifikationer, som oprindeligt blev udformet til statistiske formål, også kan anvendes til administrative formål, f.eks. opdelingen af offentlige udgifter efter art

b) administrative datakilder dækker specifikke behov for statistiske oplysninger; dette gælder f.eks. Intrastat-systemet til tilvejebringelse af data om samhandelen inden for EU.

1.11. De vigtigste begreber i ENS er veletablerede og fastsat for en lang periode, eftersom:

a) man har vedtaget at anvende dem som internationale normer i de næste årtier

b) de fleste grundbegreber i tidens løb stort set er forblevet uændret i de successive internationale retningslinjer for nationalregnskab.

Denne begrebsmæssige kontinuitet reducerer behovet for at omregne tidsserier og indarbejde nye begreber. Endvidere gør den begreberne mindre påvirkelige over for nationalt og internationalt pres. Af disse grunde har nationalregnskabstallene kunnet bruges som objektivt datagrundlag for økonomisk politik og analyse i årtier.

1.12. Begreberne i ENS tager sigte på at beskrive den økonomiske proces i monetære værdier ud fra let observerbare størrelser. Strømme og beholdninger, som ikke umiddelbart kan gøres op i penge, eller som ikke har en modpostering udtrykt i værdi, er normalt ikke omfattet af ENS.

Dette princip håndhæves ikke altid strengt, fordi der skal tages hensyn til kravet om konsistens og til de forskellige databehov. For eksempel skal værdien af tjenester produceret af offentlig forvaltning og service af hensyn til konsistensen registreres som produktion, fordi aflønning af ansatte og indkøb af alle former for varer og tjenester i sektoren offentlig forvaltning og service umiddelbart kan gøres op i penge. Endvidere er det med henblik på økonomisk analyse og politik formålstjenligt for nationalregnskabet som helhed at beskrive kollektive tjenester produceret af offentlig forvaltning og service.

1.13. Med henblik på en yderligere afgrænsning af begreberne i ENS kan det være hensigtsmæssigt at nævne nogle vigtige grænsetilfælde.

Følgende falder inden for produktionsgrænsen i ENS (se punkt 3.07-3.09):

a) produktion af individuelle og kollektive tjenester i offentlig forvaltning og service

b) boligtjenester, som ejere af egen bolig producerer for egen regning

c) produktion af varer til eget forbrug, f.eks. landbrugsvarer

d) byggeri for egen regning inkl. husholdningernes byggeaktiviteter

e) hus- og hjemmehjælp, som ydes af lønnet personale

f) fiskeopdræt i fiskedamme

g) produktion, som er forbudt i henhold til loven, f.eks. prostitution og fremstilling af narkotika

h) produktion, hvoraf indtægterne ikke i fuldt omfang opgives til skattemyndighederne, f.eks. hemmelig tekstilfabrikation.

Følgende falder uden for produktionsgrænsen:

a) hus- og hjemmehjælp, der produceres og forbruges inden for samme husholdning, f.eks. rengøring, madlavning, pasning af syge og ældre

b) frivilligt arbejde, som ikke resulterer i produktion af varer, f.eks. pasning og rengøring uden betaling

c) naturlig vækst i fiskeforekomsterne i åbent farvand.

Som hovedregel registrerer ENS al produktion inden for produktionskriteriet, dog er der visse specifikke undtagelser:

a) Produktionen i hjælpeaktiviteter registreres ikke; input i hjælpeaktiviteter - materialer, arbejdskraft, realkapitalforbrug osv. - betragtes som input i den hoved- eller biaktivitet, som de er knyttet til.

b) Produktion, der anvendes som forbrug i produktionen inden for samme lokale faglige enhed (se punkt 1.29) skal ikke registreres; men produktion til andre lokale faglige enheder inden for samme institutionelle enhed registreres som produktion.

Det følger af regnskabsprincipperne i ENS, at hvis en aktivitet betragtes som produktion og dermed registreres, skal de dertil knyttede indkomster, beskæftigelse, konsum osv. også registreres. Da boligtjenester, som ejere af egen bolig producerer for egen regning, registreres som produktion, registreres derfor også den heraf følgende indkomst og udgifter til konsum. Det omvendte er tilfældet, når en aktivitet ikke registreres som produktion: hushjælp, som produceres og forbruges i samme husholdning, skaber ingen indkomst, udgifter til konsum osv., og derfor er der ifølge principperne i ENS ikke tale om beskæftigelse.

I ENS har man også mange specifikke konventioner, f.eks.:

a) værdiansættelse af produktionen i offentlig forvaltning og service

b) værdiansættelse af produktion af forsikringstjenester og indirekte målte finansielle formidlingstjenester

c) registrering af samtlige kollektive tjenester stillet til rådighed af offentlig forvaltning og service som udgifter til konsum (i stedet for forbrug i produktionen)

d) registrering af forbruget af indirekte målte finansielle formidlingstjenester som forbrug i produktionen inden for en fiktiv sektor eller et fiktivt erhverv.

1.14. Begreberne i ENS er anvendelige til mange formål: i en lang række tilfælde vil ENS-begreberne kunne anvendes, selv om det eventuelt vil være nødvendigt at supplere dem (se også punkt 1.18).

1.15. ENS-begreberne er meget detaljerede og kan derfor bruges fleksibelt: Nogle begreber er ikke eksplicit nævnt i ENS, men kan nemt udledes. For eksempel kan man udregne værditilvæksten i basispriser. Et andet eksempel er at danne nye sektorer ved at omgruppere delsektorer i ENS.

1.16. Fleksibiliteten indebærer også, at der kan indføres yderligere kriterier, som ikke strider mod principperne i systemet. Sådanne kriterier kan være antallet af ansatte i en produktionsenhed eller størrelsen af indkomsten i en husholdning. Beskæftigelsen kan underopdeles efter uddannnelse, alder og køn.

1.17. Denne fleksibilitet kan bruges i en samfundsmæssig regnskabsmatrix (SAM). SAM er en matrixfremstilling, som kæder tilgangs- og anvendelsestabeller sammen med sektorregnskaberne (se også punkt 8.133-8.155). Den giver normalt flere oplysninger om omfanget og sammensætningen af arbejdsløsheden og beskæftigelsen ved at underopdele aflønningen af ansatte i kategorier af beskæftigede. Denne underopdeling gælder både anvendelsen af arbejdskraft fordelt på erhverv, som den fremgår af anvendelsestabellerne, og tilgangen af arbejdskraft fordelt på socio-økonomiske undergrupper, som det ses af kontoen for allokering af primær indkomst for husholdningssektorens delsektorer. Derved gives en systematisk oversigt over tilgang og anvendelse af forskellige kategorier af arbejdskraft.

1.18. Til opfyldelse af visse specifikke databehov vil den bedste løsning være at oprette separate satellitkonti. Som eksempel kan nævnes databehov i forbindelse med følgende analyser:

a) turismens rolle i den nationale økonomi

b) omkostninger til sundhedsvæsen og finansiering heraf

c) betydningen af forskning og udvikling og humankapital for den nationale økonomi

d) husholdningernes indkomster og udgifter på basis af mikroøkonomiske begreber

e) vekselvirkningen mellem miljø og økonomi

f) husholdningernes produktion

g) ændringer i velfærd

h) forskellen mellem nationalregnskab og virksomhedsregnskaber og deres indflydelse på børs- og valutamarkederne

i) skøn over skatteindtægter.

1.19. Satellitkonti kan dække disse databehov ved at:

a) gå i detaljer, hvor det er nødvendigt og udelade overflødige data

b) udvide regnskabssystemets dækningsområde ved at tilføje oplysninger, som ikke indeholder værdiangivelser f.eks. om forurening og miljømæssige aktiver

c) ændre nogle grundbegreber, f.eks. ved at udvide begrebet investeringer med udgifterne til forskning og udvikling eller udgifterne til uddannelse.

1.20. Et vigtigt kendetegn ved satellitregnskaberne er at alle grundbegreberne og klassifikationerne i regnskabssystemets struktur principielt bibeholdes. Kun når det særlige formål med satellitopgørelsen klart kræver en afvigelse, ændres grundbegreberne. I så fald bør satellitregnskabet også indeholde en tabel, der viser sammenhængen mellem henholdsvis satellitregnskabets og grundstrukturens vigtigste aggregater. På denne måde bibeholdes grundstrukturen som referenceramme, samtidig med at mere specielle behov tilgodeses.

1.21. I grundstrukturen tages der ikke meget hensyn til strømme og beholdninger, som ikke umiddelbart kan opgøres i pengeværdi (eller som ikke har et modstykke, der kan opgøres i pengeværdi). På grund af sådanne strømme og beholdningers særlige karakter er det normalt også muligt at analysere dem ud fra statistikker, som ikke er værdirelateret, f.eks.:

a) Produktion inden for husholdningerne beskrives nemmest ved at opgøre antallet af timer anvendt til de forskellige formål.

b) Uddannelse kan beskrives ud fra uddannelsens art, antallet af elever, uddannelsens gennemsnitlige varighed mv.

c) Forurening beskrives bedst ved ændringer i antallet af levende plante- og dyrearter, skovenes tilstand, omfanget af kulilteemissionen, bestrålingen mv.

Satellitkonti gør det umuligt at sammenkæde sådanne statistikker, som ikke indeholder værdiangivelser, med grundstrukturen i nationalregnskabssystemer. Sammenkædningen kan ske ved så vidt muligt at anvende samme systematisering i ikke-værdirelaterede statistikker, som er anvendt i grundstrukturen, f.eks. klassifikation efter husholdningens art eller klassifikation efter erhverv. Derved opbygges en udvidet struktur, som er konsistent. Denne struktur kan således anvendes som grundlag for alle slags analyser og vurderinger af indbyrdes relationer mellem de forskellige variabler i henholdsvis grundstrukturen og den udvidede del.

1.22. Grundstrukturen og dens vigtigste aggregater beskriver ikke ændringer i velfærd. Der kan opstilles udvidede konti, som også indeholder den imputerede værdi af f.eks.:

a) hus- og hjemmehjælp produceret og forbrugt i samme husholdning

b) ændringer vedrørende fritiden

c) fordele og ulemper ved at bo i byen

d) uligheden i indkomstfordelingen mellem enkeltpersoner.

I de udvidede konti kan man også omklassificere beklagelige nødvendige udgifter (f.eks. til forsvaret) til forbrug i produktionen, dvs. som ikke-bidragende til velfærd. På samme måde kan ødelæggelser ved oversvømmelser og andre naturkatastrofer klassificeres som forbrug i produktionen, dvs. som en forringelse af (den absolutte) velfærd.

På denne måde kan man forsøge at skabe en meget grov og ufuldstændig indikator for velfærdsændringer. Men velfærd har mange dimensioner, og de fleste kan man dårligt gøre op i pengeværdi. Velfærd kan bedre måles ved at bruge separate indikatorer og måleenheder for de enkelte dimensioner. Egnede indikatorer kunne f.eks. være børnedødelighed, gennemsnitlig levetid, analfabetisme blandt voksne eller nationalindkomst per capita. Disse indikatorer kunne indarbejdes i en satellitkonto.

1.23. For at nå frem til en struktur, der er konsistent og international sammenlignelig, anvendes administrative begreber ikke i ENS. Til nationale formål kan det dog være nyttigt at råde over tal baseret på administrative begreber. Hvis man f.eks. skal opstille skøn over skatteindtægterne, er det nødvendigt at råde over statistikker over skattepligtig indkomst. Disse statistikker kan tilvejebringes ved at ændre lidt i nationalregnskabsstatistikkerne. Samme indfaldsvinkel kan anvendes til en række begreber, der bruges i den nationale økonomiske politik, f.eks.:

a) det inflationsmål, som bruges til at forhøje pensioner, arbejdsløshedsunderstøttelse og aflønning af tjenestemænd

b) skat, sociale bidrag, offentlig forvaltning og service og kollektiv sektor, som bruges i diskussionen om den offentlige sektors mest hensigtsmæssige størrelse

c) »strategisk« sektor/erhverv, som bruges i den nationale økonomiske politik eller i EU's økonomiske politik

d) »erhvervsinvesteringer«, som bruges i den nationale økonomiske politik.

Satellitkonti eller blot supplerende tabeller kan dække sådanne normalt specifikt nationale databehov.

ENS 1995 og SNA 1993

1.24. ENS (ENS 1995) er helt i overensstemmelse med det reviderede nationalregnskabssystem SNA 1993, som indeholder retningslinjer for opstilling af nationalregnskaber for alle verdens lande. Der er dog nogle forskelle mellem ENS 1995 og SNA 1993:

a) Forskelle i præsentationen, f.eks.:

1) ENS indeholder særskilte kapitler om produkttransaktioner, fordelingstransaktioner og finansielle transaktioner. I SNA derimod er disse transaktioner beskrevet i syv kapitler ordnet efter konto, f.eks. kapitler om produktionskonto, primærindkomstfordelingskonto, kapitalkonto og konto for udlandet.

2) ENS beskriver et begreb ved at definere det og opremse, hvad der falder ind under det, og hvad der falder udenfor. SNA beskriver som regel begreberne mere generelt og bestræber sig på at give en begrundelse for de vedtagne konventioner.

3) ENS indeholder også kapitler om regionale regnskaber og kvartalsregnskaber.

4) SNA indeholder også et kapitel om satellitkonti.

b) ENS-begreberne er i adskillige tilfælde mere konkrete og præcise end begreberne i SNA, f.eks.:

1) SNA er ikke særlig præcis, når man for institutionelle enheder og lokale faglige enheder skal sondre mellem markedsmæssig produktion, produktion til egen endelig anvendelse og anden ikke-markedsmæssig produktion. Heraf følger, at værdiansættelsen af produktionen og fordelingen efter sektorer ikke er tilstrækkelig præcist defineret. I ENS er denne sondring derfor yderligere præciseret, ligesom der i visse tilfælde er tilføjet kriteriet om, at en markedsmæssig producents salg skal dække mindst 50 % af produktionsomkostningerne (se tabel 3.1).

2) I ENS er der fastsat tærskelværdier for registrering, f.eks. registrering af værktøj og redskaber af ringe værdi som forbrug i produktionen.

3) I ENS gøres den antagelse, at varer, der produceres af husholdningerne, såsom vævning af stof og møbelfremstilling, ikke er signifikante i EU-landene og derfor ikke behøver at blive registreret.

4) ENS henviser direkte til konkrete institutionelle ordninger i EU, som f.eks. Intrastat-systemet til registrering af varebevægelser inden for EU og medlemsstaternes bidrag til EU.

5) ENS indeholder EU-specifikke klassifikationer, f.eks. CPA til produkter og NACE rev. 1 til erhverv (specifikke, men harmoniseret med FN's tilsvarende klassifikationer).

6) ENS indeholder en yderligere opdeling af alle transaktioner med udlandet; de opdeles i transaktioner mellem residenter i EU og transaktioner med residenter uden for EU.

ENS kan være mere konkret end SNA, fordi ENS kun gælder for EU-landene. Til dækning af EU's behov, skal ENS nødvendigvis også være mere konkret.

ENS 1995 og ENS 1970

1.25. ENS 1995 adskiller sig fra ENS 1970 både i omfang og begreber. De fleste af disse forskelle svarer til forskellene mellem SNA 1968 og SNA 1993. Nogle af de vigtigste forskelle i omfang er følgende:

a) indførelse af statuskonti

b) indførelse af konto for andre mængdemæssige ændringer i status, dvs. introduktion af begreberne andre mængdemæssige ændringer, nominelle og reale kapitalgevinster

c) underopdeling af husholdningerne

d) indførelse af et nyt konsumbegreb: faktisk konsum

e) indførelse af et nyt prisjusteret indkomstbegreb: real disponibel nationalindkomst

f) indførelse af begrebet købekraftpariteter.

Nogle af de vigtigste begrebsmæssige forskelle er følgende:

a) Litterært-kunstnerisk arbejde (forfatter-, komponistvirksomhed) betragtes nu som produktion; betaling for litterært og kunstnerisk arbejde er derfor betaling for tjenester og ikke formueindkomst.

b) Værdiansættelsen af produktionen af forsikringstjenester er ændret på nogle punkter, f.eks. medtages afkast af investering af de tekniske reserver ved værdiansættelse af produktion i forbindelse med skadesforsikring.

c) Mere detaljeret opgørelse af handels- og transportavancer.

d) Introduktion af kædeindeks i forbindelse med fastprisberegninger.

e) Indførelse af begrebet finansiel leasing (SNA 1968 og ENS 1970 brugte kun begrebet operationel leasing).

f) Udgifter til efterforskning efter mineraler og til computersoftware registreres nu som investeringer (i stedet for forbrug i produktionen).

g) Registrering af forbrug af fast realkapital skal også foretages for infrastrukturprojekter (veje, diger osv.) tilhørende offentlig forvaltning og service.

h) Inddragelse af nye finansielle instrumenter som f.eks. tilbagekøbsaftaler og finansielle derivativer som f.eks. optioner.

Der er også forskelle, som ikke skyldes ændringer i SNA, f.eks.:

a) indførelse af tilgangs- og anvendelsestabeller (disse indgik allerede i SNA 1968)

b) indførelse af visse tærskelværdier for registrering og henvisning til konkrete institutionelle ordninger i EU (se punkt 1.24)

c) opgørelse af produktion i basispriser (ENS 1970, SNA 1968 og SNA 1993 godtager også opgørelser i producentpriser)

d) indførelse af begreberne erhvervsaktiv befolkning og arbejdsløshed (disse begreber findes ikke i SNA 1968 og 1993).

ENS-SYSTEMET

1.26. Det karakteristiske ved systemet er:

a) statistiske enheder og deres gruppering

b) strømme og beholdninger

c) kontosystemet og aggregaterne

d) input-output tabellerne.

STATISTISKE ENHEDER OG DERES GRUPPERING (8)

1.27. Et karakteristisk kendetegn ved systemet er brugen af to slags enheder og to forskellige måder at opdele økonomien på til to forskellige analyseformål.

Med henblik på at beskrive indkomst, udgifter og finansielle strømme og statuskonti inddeler systemet de institutionelle enheder i sektorer efter deres vigtigste funktioner, adfærd og mål.

Til kortlægning af produktionsprocesser og til brug for input-output analyser inddeler systemet lokale faglige enheder i erhverv på grundlag af arten af deres aktiviteter. En aktivitet er karakteriseret ved et input af produkter, en produktionsproces og et output af produkter.

Institutionelle enheder og sektorer

1.28. Institutionelle enheder er økonomiske enheder, som er i stand til at eje varer og aktiver, stifte gæld og udøve økonomiske aktiviteter og på egne vegne indgå transaktioner med andre enheder. I ENS opdeles de institutionelle enheder i fem gensidigt udelukkende institutionelle sektorer bestående af:

a) ikke-finansielle selskaber

b) finansielle selskaber

c) offentlig forvaltning og service

d) husholdninger

e) non-profit institutioner rettet mod husholdninger.

De fem sektorer udgør tilsammen den samlede økonomi. Hver sektor er igen opdelt i delsektorer. Systemet rummer et komplet sæt af strøm- og statuskonti for hver sektor og eventuel delsektor samt for den samlede økonomi.

Lokale faglige enheder og erhverv

1.29. De fleste institutionelle enheder udøver som producenter mere end en aktivitet; for at belyse de teknisk-økonomiske sammenhænge er det nødvendigt at opdele dem efter aktivitetens art.

Det er hensigten, at de lokale faglige enheder skal opfylde dette krav som en umiddelbart anvendelig indfaldsvinkel. En lokal faglig enhed omfatter alle dele af en producerende institutionel enhed, som er beliggende et sted eller flere tæt forbundne steder, og som bidrager til udøvelsen af en aktivitet på undergruppeniveau (4 cifre) i NACE rev. 1.

Egentlig skal der registreres en lokal faglig enhed for hver biaktivitet; hvis de nødvendige regnskabsoplysninger til opdeling af disse aktiviteter imidlertid ikke foreligger, kan en lokal faglig enhed omfatte en eller flere biaktiviteter.

Alle lokale faglige enheder, der udøver samme eller lignende aktiviteter, udgør tilsammen et erhverv.

Der er en hierarkisk relation mellem institutionelle enheder og lokale faglige enheder. En institutionel enhed omfatter en eller flere lokale faglige enheder; en lokal faglig enhed tilhører en og kun en institutionel enhed.

Til mere detaljerede analyser af produktionsprocessen anvendes en analytisk produktionsenhed. Denne enhed, som ikke kan observeres (undtagen i de tilfælde, hvor den lokale faglige enhed kun fremstiller et produkt), er en homogen produktionsenhed, der defineres som en enhed, som ikke udøver biaktiviteter. Disse enheder danner homogene brancher.

Residente og ikke-residente enheder; den samlede økonomi og udlandet

1.30. Den samlede økonomi beskrives ud fra de residente enheder. En enhed er resident, når dens økonomiske interessetyngdepunkt ligger inden for landets økonomiske område - dvs. når den udøver økonomiske aktiviteter igennem længere tid (et år eller mere) på dette område. De institutionelle sektorer omtalt ovenfor består af residente institutionelle enheder.

Residente enheder deltager i transaktioner med ikke-residente enheder (dvs. med enheder, som er residente i andre økonomiske områder). Disse transaktioner er økonomiens udenlandske transaktioner og samles i konto for udlandet. I kontosystemet spiller udlandet samme rolle som en institutionel sektor, selv om ikke-residente enheder kun medregnes i det omfang, de deltager i transaktioner med residente institutionelle enheder. Efter opdelingen af sektorerne er der derfor oprettet en særlig kategori for udlandet.

Fiktive residente enheder betragtes i systemet som institutionelle enheder og defineres således:

a) den del af en ikke-resident enhed, som har et økonomisk interessetyngdepunkt inden for landets økonomiske område (det vil i de fleste tilfælde sige, som foretager økonomiske transaktioner i mindst et år, eller som udøver byggeaktiviteter i mindre end et år, hvis produktionen kan betragtes som faste bruttoinvesteringer)

b) ikke-residente enheder, som ejer jord eller bygninger inden for landets økonomiske område, men kun i det omfang der er tale om transaktioner vedrørende jorden eller bygningerne.

STRØMME OG BEHOLDNINGER

1.31. Systemet registrerer to fundamentale typer af data: strømme og beholdninger. Strømme vedrører bevægelser og følger af begivenheder inden for en given periode, mens beholdninger vedrører situationen på et bestemt tidspunkt.

Strømme

1.32. Strømme er udtryk for skabelse, omdannelse, udveksling, overdragelse eller udslettelse af økonomiske værdier. De medfører ændring af værdien af en institutionel enheds aktiver og passiver. Der findes to slags økonomiske strømme: transaktioner og andre ændringer i aktiver. Transaktioner forekommer på alle konti og i alle tabeller, der viser strømme, undtagen på kontoen for andre mængdemæssige ændringer i status og på omvurderingskontoen. Andre ændringer i status forekommer kun på disse to konti.

Der findes et utal af enkelttransaktioner og andre strømme. Systemet grupperer dem i et forholdsvis begrænset antal kategorier efter deres art.

Transaktioner

1.33. En transaktion er en økonomisk strøm mellem institutionelle enheder efter gensidig aftale, eller en økonomisk strøm inden for en institutionel enhed, som med fordel kan betragtes som en transaktion, ofte fordi enheden handler i to forskellige egenskaber. Det er hensigtsmæssigt at opdele transaktioner i fire hovedgrupper:

a) Produkttransaktioner, som beskriver oprindelse (indenlandsk produktion eller import) og anvendelse (forbrug i produktionen, konsum, investeringer eller eksport) af produkter (9).

b) Fordelingstransaktioner, som beskriver, hvordan værditilvækst, der skabes i produktionen, fordeles på arbejdskraften, kapitalen og sektoren for offentlig forvaltning og service og endvidere omfordelingen af indkomst og formue (indkomstskat, formueskat og andre overførsler) (10).

c) Finansielle transaktioner, som beskriver nettoændringer i de finansielle aktiver og passiver for hvert finansielt instrument. Sådanne transaktioner finder ofte sted som modstykke til ikke-finansielle transaktioner, men de kan også optræde udelukkende i forbindelse med finansielle instrumenter (11).

d) Transaktioner, som ikke falder ind under de tre ovennævnte grupper:

Forbrug af fast realkapital samt anskaffelser minus afhændelser af ikke-finansielle, ikke-producerede aktiver (12).

Transaktionernes karakteristika

Transaktioner mellem institutionelle enheder/transaktioner inden for enheden

1.34. De fleste transaktioner indebærer relationer mellem to eller flere institutionelle enheder. Systemet registrerer dog visse handlinger inden for de institutionelle enheder som transaktioner. Formålet med at registrere disse interne transaktioner er at give et mere analytisk brugbart billede af produktion, endelig anvendelse og omkostninger.

Forbrug af fast realkapital er en vigtig intern transaktion, der registreres i systemet som en omkostning. De fleste af de andre transaktioner inden for enheden er produkttransaktioner, som typisk registreres, når den institutionelle enhed - i sin egenskab af både producent og endelig forbruger - forbruger egne produkter. Dette gælder ofte husholdninger og offentlig forvaltning og service.

1.35. Al egenproduktion, der indgår som endelig anvendelse inden for samme institutionelle enhed registreres. Egenproduktion til forbrug i produktionen inden for samme institutionelle enhed registreres kun, hvis produktion og forbrug i produktionen finder sted i forskellige lokale faglige enheder inden for samme institutionelle enhed. Produktion produceret og anvendt som forbrug i produktionen inden for samme lokale faglige enhed registreres ikke.

Monetære transaktioner/ikke-monetære transaktioner

1.36. De fleste transaktioner, som registreres i systemet, er monetære transaktioner, hvor de pågældende enheder foretager eller modtager betalinger, påtager sig gældsforpligtelser eller modtager aktiver opgjort i valutaenheder.

Transaktioner, som ikke indebærer udveksling af kontantbeløb eller fordringer eller gældsforpligtelser opgjort i pengebeløb, er ikke-monetære transaktioner. Interne transaktioner er sædvanligvis ikke-monetære transaktioner. Ikke-monetære transaktioner mellem to eller flere institutionelle enheder forekommer ved produkttransaktioner (byttehandel), fordelingstransaktioner (betaling i naturalier, overførsel i naturalier osv.) og andre transaktioner (byttehandel med ikke-producerede, ikke-finansielle aktiver).

Systemet registrerer alle transaktioner i pengeværdi. Når værdien af ikke-monetære transaktioner skal registreres, må den derfor opgøres indirekte eller estimeres.

Transaktioner med og uden modydelse

1.37. Transaktioner mellem to eller flere enheder kan enten være tosidige eller ensidige transaktioner. I det første tilfælde leveres varer, tjenester eller aktiver med f.eks. penge som modydelse. I det sidste tilfælde er der typisk tale om ydelse af betaling i kontanter eller naturalier fra en institutionel enhed til en anden uden modydelse. De tosidige transaktioner finder sted inden for alle fire kategorier af transaktioner, mens ensidige transaktioner hovedsagelig finder sted inden for fordelingstransaktioner i form af f.eks. skatter, sociale bistandsydelser eller gaver.

Ændret behandling af transaktionerne

1.38. Systemets behandling af de fleste transaktioner følger af sig selv, således at forstå at transaktionerne registreres på samme måde, som de opfattes af de involverede institutionelle enheder. Behandlingen af nogle transaktioner ændres imidlertid for at tydeliggøre de underliggende økonomiske relationer. Der kan være tale om tre former for ændringer: omkanalisering, opdeling og identifikation af transaktionens egentlige part.

Omkanalisering

1.39. En transaktion, som af de involverede enheder anses for at have fundet sted direkte mellem enhed A og C, kan registreres, som om den var foregået indirekte gennem en tredje enhed B. I så fald registreres transaktionen mellem A og C som to transaktioner: en mellem A og B, og en mellem B og C. Transaktionen er således omkanaliseret.

Et velkendt eksempel herpå er arbejdsgiverbidrag til sociale ordninger indbetalt direkte til socialforsikringsfondene. Systemet registrerer disse betalinger som to transaktioner: i) arbejdsgiverne betaler arbejdsgiverbidrag til sociale ordninger til de ansatte, og ii) de ansatte betaler samme bidrag til socialforsikringsfondene. Formålet med denne omkanalisering af arbejdsgiverbidragene til sociale ordninger er at tydeliggøre de økonomiske relationer bag transaktionen. I dette tilfælde går det ud på at vise, at arbejdsgiverbidragene til sociale ordninger er bidrag, der betales til gunst for de ansatte.

En anden form for omkanalisering er de transaktioner, som i systemet registreres som foregået mellem to eller flere institutionelle enheder, selv om der ifølge de involverede parter ikke finder nogen transaktion sted. Et eksempel herpå er behandlingen af formueindkomst, der hidrører fra investering af visse forsikringstekniske reserver, og som tilbageholdes af forsikringsselskaberne. Systemet registrerer denne indkomst som betalt af forsikringsselskabet til forsikringstagerne, som derefter tilbagebetaler det samme beløb til selskabet som ekstrapræmier.

Opdeling af transaktioner

1.40. Når en transaktion, som de involverede parter betrager som en enkelt transaktion, registreres som to eller flere transaktioner i forskellige kategorier, er transaktionen opdelt. Opdeling medfører normalt ikke, at yderligere enheder inddrages i transaktionen.

Betaling af skadesforsikringspræmier er et typisk eksempel på opdelte transaktioner. Selv om forsikringstagerne og forsikringsselskaberne betragter disse betalinger som en transaktion, opdeler systemet dem i to helt forskellige transaktioner: betaling som modydelse for skadesforsikringstjenester og nettoskadesforsikringspræmier. Registrering af handelsavancer er et andet vigtigt eksempel på opdeling af transaktioner.

Identifikation af den egentlige part i en transaktion

1.41. Når en enhed udfører en transaktion på en anden enheds vegne, registreres transaktionen udelukkende på den egentlige parts konto. Man bør i reglen ikke gå videre end dette princip ved f.eks. at forsøge at fordele skatter og subsidier på de endelige betalere eller modtagere på grundlag af antagelser.

Grænsetilfælde

1.42. I definitionen af en transaktion præciseres det, at der skal foreligge en gensidig aftale mellem de pågældende institutionelle enheder. Når en transaktion finder sted efter gensidig aftale, er det underforstået, at de institutionelle enheder er bekendt med og indforstået med den pågældende transaktion. Det betyder dog ikke nødvendigvis, at alle enheder frivilligt deltager i transaktionerne, eftersom nogle transaktioner er påtvunget ved lov. Dette gælder især visse fordelingstransaktioner såsom betaling af skat og bøder. Ikke-kompenseret beslaglæggelse af aktiver regnes dog ikke for en transaktion, selv om den er pålagt ved lov.

Illegale økonomiske aktiviteter regnes kun for transaktioner, hvis alle de involverede enheder deltager frivilligt i aktiviteten. Således er køb og salg af samt byttehandel med narkotika og stjålne effekter transaktioner, mens tyveri ikke er.

Andre ændringer i status

1.43. Under andre ændringer i aktiver registreres ændringer, som ikke følger af transaktioner (13). Det er enten a) andre mængdemæssige ændringer i aktiver og passiver eller b) kapitalgevinster og -tab.

Andre mængdemæssige ændringer i aktiver og passiver

1.44. Disse ændringer kan groft inddeles i tre hovedkategorier:

a) normal opståen og forsvinden af aktiver, som ikke er resultatet af transaktioner

b) ændringer i aktiver og passiver som følge af ekstraordinære, uforudsete hændelser

c) ændringer i klassifikationer og struktur.

1.45. Eksempler på ændringer inden for kategori a) er fund og udtømmelse af aktiver i undergrunden, og naturlig vækst af ikke-avlede/dyrkede biologiske ressourcer. Kategori b) omfatter ændringer (som regel tab) af aktiver som følge af naturkatastrofer, krig eller alvorlige kriminelle voldshandlinger (14). Ensidig annullering af gæld og ikke-kompenseret beslaglæggelse af aktiver hører også ind under kategori b). Kategori c) består af ændringer som følge af omklassificering eller omstrukturering af institutionelle enheder eller aktiver og passiver.

Kapitalgevinster og -tab

1.46. Kapitalgevinster og -tab skyldes ændringer i værdien af aktiver. De forekommer i forbindelse med alle finansielle og ikke-finansielle aktiver og passiver. Kapitalgevinster og -tab tilfalder henholdsvis påføres ejerne af aktiver eller passiver udelukkende i kraft af, at de ejer disse aktiver eller passiver i en periode, og uden at de undergår nogen form for ændringer.

Kapitalgevinster og -tab opgjort på basis af gældende markedspriser kaldes nominelle kapitalgevinster/-tab. Disse kan opdeles i neutrale kapitalgevinster og -tab, som afspejler ændringerne i det generelle prisniveau, og reale kapitalgevinster og -tab, som afspejler ændringer i de relative priser på aktiverne.

Beholdninger

1.47. Ved beholdninger forstås mængden af aktiver og passiver på et givet tidspunkt. Beholdninger opgøres ved begyndelsen og ved slutningen af hver regnskabsperiode og opføres på statuskonti (15).

Der foretages også beholdningsopgørelser over befolkning og arbejdskraft. Disse beholdninger opgøres imidlertid som gennemsnitsværdier igennem regnskabsperioden.

Der foretages beholdningsopgørelser over alle aktiver inden for systemets rammer; dvs. over finansielle aktiver og passiver og ikke-finansielle aktiver, både producerede og ikke-producerede. Dog medtages kun aktiver, som indgår i økonomiske aktiviteter, og som er underlagt ejerrettigheder. Således opgøres ikke aktiver som menneskelig kapital og naturgivne ressourcer, der ikke har nogen ejer.

Inden for systemets grænser er det udtømmende både med hensyn til strømme og beholdninger. Det betyder, at alle ændringer i beholdninger forklares fuldt ud med de registrerede strømme.

KONTOSYSTEM OG AGGREGATER (16)

Bogføringsregler

1.48. På en konto registreres for bestemte aspekter af de økonomiske aktiviteter tilgang og anvendelse eller ændringer i aktiver og passiver i løbet af regnskabsperioden eller beholdningen af aktiver og passiver ved begyndelsen og ved slutningen af perioden.

Kontosidernes betegnelser

1.49. I kontiene for løbende transaktioner anvender systemet betegnelsen »tilgang« for kontoens højre side, der benyttes til registrering af forøgelser af en enheds eller sektors økonomiske værdier. Venstre side af kontoen indeholder de transaktioner, der reducerer en enheds eller sektors økonomiske værdier, og kaldes »anvendelse«.

Akkumulationskontienes højre side betegnes »ændringer i passiver og nettoformue« og venstre side »ændringer i aktiver«.

Statuskontiene har »passiver og nettoformue« (forskellen mellem aktiver og passiver) på højre side og »aktiver« på venstre. En sammenligning af to på hinanden følgende statuskonti viser ændringerne i passiver og nettoformue og ændringerne i aktiver.

Dobbelt bogholderi/firdobbelt bogholderi

1.50. For de enkelte enheder eller sektorer gælder i nationalregnskabet princippet om dobbelt bogholderi. Hver transaktion skal bogføres to gange, en gang som tilgang (eller ændringer i passiver) og en gang som anvendelse (eller ændringer i aktiver). Summen af transaktioner, der registreres som tilgang eller ændringer i passiver, skal være lig summen af transaktioner, der registreres som anvendelse eller ændringer i aktiver, hvorved kontienes konsistens kan kontrolleres.

Betragter man nationalregnskabet med alle enheder og sektorer gælder i praksis princippet om firdobbelt bogholderi, eftersom de fleste transaktioner berører to institutionelle enheder. Hver transaktion af denne type skal registreres to gange af hver af de to parter. F.eks. registreres en kontant socialydelse fra en offentlig enhed til en husholdning i den offentlige enheds konti som anvendelse under overførsler og som en negativ anskaffelse af aktiver under sedler og mønt samt indskud; på husholdningssektorens konti registreres den som tilgang under overførsler og som anskaffelse af aktiver under sedler og mønt samt indskud.

Transaktioner inden for en enkelt enhed (som f.eks. en enheds forbrug af egen produktion) medfører derimod kun to posteringer, hvis størrelse må beregnes.

Værdiansættelse

1.51. Med undtagelse af visse poster vedrørende befolkning og arbejdskraft opgør systemet alle strømme og beholdninger i monetær værdi; der gøres ikke forsøg på at opgøre nytteværdien af strømme og beholdninger. Strømme og beholdninger måles efter deres markedsværdi, dvs. den værdi, strømmene og beholdningerne rent faktisk omsættes til eller kunne omsættes til i kontanter. Markedspriserne er derfor udgangspunkt for værdiansættelse i ENS.

1.52. Når der er tale om monetære transaktioner eller aktiver og passiver i kontanter, er de nødvendige værdier umiddelbart tilgængelige. I de fleste andre tilfælde foretages værdiansættelsen fortrinsvis ved sammenligning med markedsprisen for tilsvarende varer og tjenester eller aktiver. Denne metode benyttes f.eks. ved byttehandel og ved tjenester i forbindelse med ejerboliger. Når markedspriser for tilsvarende produkter ikke er tilgængelige f.eks. ved ikke-markedsmæssige ydelser produceret af offentlig forvaltning og service, bør værdien sættes lig produktionsomkostningerne. Hvis ingen af disse to veje er farbare, kan strømme og beholdninger vurderes til nutidsværdien af det forventede fremtidige afkast. Denne sidste metode er dog behæftet med så stor usikkerhed, at den kun bør benyttes som allersidste udvej.

1.53. Beholdninger bør værdiansættes til løbende priser på tidspunktet for opstilling af statuskontoen og ikke til de priser der gjaldt på produktions- eller anskaffelsestidspunktet for de varer og aktiver, der indgår i statuskontoen. Det er somme tider nødvendigt at værdiansætte beholdninger til nedskrevet aktuel anskaffelsesværdi eller til produktionsomkostningerne.

Særlige regler for værdiansættelse af produkter (17)

1.54. På grund af transportomkostninger, handelsavancer og produktskatter minus produktsubsidier opfatter producenten og forbrugeren en given vares værdi forskelligt. For at ligge så tæt op af de involverede parters opfattelse som muligt registrerer systemet alle anvendelser i køberpriser, hvilket indbefatter transportomkostninger, handelsavancer og produktskatter minus produktsubsidier, mens produktionen registreres til basispriser, som ikke indeholder disse elementer.

1.55. Import og eksport af varer opgøres til værdien ved landegrænsen. Den samlede import og eksport ansættes til værdien ved eksportørens toldgrænse eller frit ombord (fob). Udenlandske enheders transport- og forsikringstjenester mellem importørens og eksportørens grænse medregnes ikke i varernes værdi, men registreres under tjenesteydelser. Da der ikke altid foreligger oplysninger om fob-priser for alle underopdelinger af produkter, viser de detaljerede tabeller over udenrigshandelen importen opgjort til værdien ved importørens toldgrænse (cif-værdi). Alle transport- og forsikringstjenester til importørens grænse medregnes i de importerede varers værdi. I det omfang disse tjenester ydes af indenlandske enheder, foretages der en generel fob/cif-korrektion i disse tal.

Værdiansættelse i faste priser (18)

1.56. Værdiansættelse i faste priser består i at opgøre strømme og beholdninger i regnskabsperioden i en tidligere periodes priser. Formålet med at værdiansætte i faste priser er at opdele den pågældende periodes ændringer i værdien af strømme og beholdninger i prisændringer og mængdemæssige ændringer. Strømme og beholdninger i faste priser er volumenopgørelser.

Mange strømme og beholdninger, f. eks. indkomst, har ikke selv nogen pris- og mængdedimension. Disse variablers købekraft kan dog beregnes ved at deflatere de løbende værdier med et passende prisindeks, prisindekset for f. eks. landets samlede endelige indenlandske anvendelse eksklusive lagerændringer. Deflaterede strømme og beholdninger opgøres i reale værdier. Et eksempel er disponibel realindkomst.

Registreringstidspunktet

1.57. Systemet registrerer strømme, efter optjeningstidspunkt; dvs. på det tidspunkt, hvor økonomiske værdier skabes, omdannes eller afvikles, eller når fordringer og gæld opstår, omdannes eller afvikles.

På den måde registreres produktion på produktionstidspunktet, ikke når den betales af en køber, og salget af et aktiv registreres, når ejendomsretten overdrages, ikke når betalingen erlægges. Renter registreres i den regnskabsperiode, hvori de påløber, uanset om de faktisk betales i den periode eller ej. Registrering i overensstemmelse med optjeningstidspunktet gælder alle strømme, både monetære og ikke-monetære, såvel inden for en enhed som mellem enheder.

I nogle tilfælde er det imidlertid nødvendigt at være fleksibel med hensyn til registreringstidspunktet. Dette gælder især skatter og andre strømme i relation til sektoren offentlig forvaltning og service, som ofte registreres på kassebasis på denne sektors konti. Det er undertiden vanskeligt at ændre registreringen af disse strømme på kassebasis til registrering eller optjeningstidspunktet. I disse tilfælde kan det derfor være nødvendigt at anvende tilnærmede værdier.

Alle strømme bør registreres samtidig for alle de involverede institutionelle enheder og på alle de pågældende konti. Dette princip kan synes enkelt, men gennemførelsen af det er ikke. Ikke alle institutionelle enheder bruger de samme bogføringsprincipper, og selv om de gør, kan der være forskelle i selve bogføringen af praktiske grunde som f. eks. forsinkelser i kommunikationen. Derfor sker det, at de involverede parter registrerer en transaktion på forskellige tidspunkter. Disse forskelle fjernes ved korrektioner.

Konsolidering og nettoficering

Konsolidering

1.58. Med konsolidering menes eliminering af transaktioner - både under tilgang og anvendelse - mellem enheder, som tilhører samme gruppe, og eliminering af gensidige finansielle aktiver og passiver.

Inden for delsektorer og sektorer konsolideres strømme og beholdninger mellem enhederne principielt ikke.

Der kan dog opstilles konsoliderede konti med henblik på supplerende beskrivelser og analyser. For nogle analyser er oplysninger om en (del-)sektors transaktioner med andre sektorer og den tilsvarende finansielle stilling over for de andre sektorer vigtigere end de globale bruttotal.

Endvidere giver konti og tabeller over kreditor/debitor-relationer et detaljeret billede af, hvordan økonomien finansieres, og disse opgørelser anses for meget nyttige for forståelsen af, gennem hvilke kanaler de finansielle overskud løber fra långiver til låntager.

Nettoficering

1.59. De enkelte enheder og sektorer kan have samme slags transaktioner både på anvendelsessiden og tilgangssiden (f. eks. både betaler og modtager de renter) og samme slags finansielle instrument både som aktiv og som passiv.

Systemet anbefaler registrering af bruttostørrelserne bortset fra den nettoficering, der følger af klassifikationerne.

Nettoficering ligger således implicit i nogle kategorier af transaktioner, hvoraf det tydeligste eksempel er »lagerændringer«, som understreger den analytisk vigtige betydning af de samlede investeringer frem for de små daglige til- og afgange.

Med få undtagelser viser den finansielle konto og kontoen for andre ændringer i status på samme måde nettostigningen i aktiver og passiver, således at det endelige resultat af disse strømme tydeligt kommer frem ved slutningen af regnskabsperioden.

Konti, saldoposter og aggregater

1.60. I de enkelte enheder (institutionelle enheder; lokale faglige enheder) og grupper af enheder (institutionelle sektorer og i forlængelse heraf udlandet; erhverv) registreres på forskellige underkonti transaktioner og andre strømme, som har relation til særlige aspekter af de økonomiske aktiviteter (f. eks. produktion). Sådanne serier af transaktioner balancerer sædvanligvis ikke og dermed heller ikke de pågældende konti. Derfor indsættes en saldopost. Der skal som regel også indsættes en saldopost mellem de samlede aktiver og samlede passiver i en institutionel enhed eller sektor. Saldoposter er i sig selv relevante størrelser til måling af økonomiske resultater. Når de gøres op for økonomien som helhed, danner de betydningsfulde aggregater.

Kontosystemet

1.61. ENS er bygget op omkring et system af indbyrdes forbundne konti.

Et komplet sæt af konti for institutionelle enheder og sektorer består af konti for løbende transaktioner, akkumulationskonti og statuskonti.

Kontiene for løbende transaktioner vedrører produktion, indkomstdannelse, indkomstfordeling og -omfordeling samt anvendelse af indkomsten til konsum. Akkumulationskontiene registrerer ændringer i aktiver og passiver og ændringer i nettoformue (dvs. for hver institutionel enhed eller gruppe af enheder forskellen mellem dens aktiver og passiver). Statuskonti viser beholdningen af aktiver samt nettoformue.

1.62. Det er ikke muligt at opstille et komplet sæt af konti, herunder også statuskonti, for lokale faglige enheder, eftersom disse enheder ikke selvstændigt kan eje varer og aktiver eller modtage og betale indkomst. Kontosystemet for lokale faglige enheder og erhverv omfatter kun de første konti for løbende transaktioner: produktionskontoen og indkomstdannelseskontoen, hvis saldo er overskud af produktionen.

Konto for varer og tjenester

1.63. Kontoen for varer og tjenester viser for økonomien som helhed eller for produktgrupper den samlede tilgang (produktion og import) og anvendelse af varer og tjenester (forbrug i produktionen, konsum, lagerændringer, faste bruttoinvesteringer, anskaffelser minus afhændelser af værdigenstande, eksport).

Konti for udlandet

1.64. Kontiene for udlandet dækker transaktioner mellem residente og ikke-residente institutionelle enheder og eventuelt de tilhørende aktiv- og passivbeholdninger.

Da udlandet i kontosystemet kan sidestilles med en institutionel sektor, er kontiene for udlandet opstillet ud fra udlandets synspunkt. En tilgang for udlandet er en anvendelse for den samlede økonomi og omvendt. Hvis en saldopost er positiv, svarer det til et overskud for udlandet og et underskud for landet og omvendt, hvis saldoposten er negativ.

Saldoposter

1.65. En saldopost er en regnskabsteknisk størrelse, der fremkommer ved at trække summen af posterne på den ene side af kontoen fra summen af poster på den anden. Den kan ikke opgøres uden de andre poster; da det er en afledt størrelse, afspejler den de generelle bogføringsregler, der er anvendt ved hver enkelt postering på de to sider af kontoen.

Saldoposter har ikke blot til formål at få kontoen til at balancere. De indeholder væsentlige informationer og er nogle af de vigtigste poster på kontiene, hvilket ses af følgende eksempler på saldoposter: værditilvækst, overskud af produktionen, disponibel indkomst, opsparing, fordringserhvervelse, netto, nettoformue.

Aggregater

1.66. Aggregater er sammensatte tal, som viser resultaterne af den samlede økonomis aktiviteter set fra forskellige synsvinkler, produktion, værditilvækst, disponibel indkomst, konsum, opsparing, investering mv. Selv om beregningen af aggregater hverken er det eneste formål eller hovedformålet i ENS, anerkendes deres betydning som summariske indikatorer og nøglestørrelser til brug for makroøkonomiske analyser og tidsmæssige og geografiske sammenligninger. Der skelnes mellem to typer aggregater:

a) aggregater, som har direkte relation til transaktioner i systemet, såsom produktion af varer og tjenester, faktisk konsum, faste bruttoinvesteringer, aflønning af ansatte mv.

b) aggregater, som er saldoposter på kontiene, såsom bruttonationalproduktet i markedspriser (BNP), den samlede økonomis overskud af produktionen, nationalindkomst, disponibel nationalindkomst, opsparing, løbende saldo over for udlandet, den samlede økonomis nettoformue (nationalformuen).

1.67. Mange af tallene i nationalregnskabet kan anvendes til yderligere formål, hvis de udregnes per capita. En del aggregater såsom BNP, nationalindkomst og husholdningernes konsum, sættes i relation til befolkningstallet (den residente befolkning). Når man skal opdele kontiene eller dele af husholdningssektorens konti i delsektorer, skal man tillige råde over oplysninger om antallet af husholdninger og antallet af personer i hver delsektor (19).

INPUT-OUTPUT TABELLER (20)

1.68. Input-output systemet består af tilgangs- og anvendelsestabeller fordelt på erhverv, tabeller som forbinder tilgangs- og anvendelsestabellerne med sektorregnskaberne og de symmetriske input-output tabeller fordelt på homogene brancher (produkter).

1.69. Tilgangs- og anvendelsestabeller er matricer (rækker med produkter, søjler med erhverv), der viser, hvordan erhvervenes produktion er opdelt efter produkternes art, og hvordan den indenlandske og importerede tilgang af varer og tjenester fordeles mellem forbrug i produktionen og konsum, samt eksport. Anvendelsestabellen viser også produktionsomkostningernes struktur og den indkomst, der dannes ved produktionen fordelt på erhverv.

Tilgangs- og anvendelsestabellerne er den generelle ramme for alle tabeller opstillet efter erhverv og/eller efter produkt, dvs. data over forbrug af arbejdskraft, faste bruttoinvesteringer, faste aktiver, detaljerede prisindeks - altså en detaljeret beskrivelse af omkostningsstruktur, indkomstdannelse, beskæftigelse, arbejdskraftens produktivitet, kapitalintensitet.

1.70. Man kan sammenkæde tilgangs- og anvendelsestabellerne med sektorkontiene ved at krydsklassificere produktion, forbrug i produktionen, og værditilvækstkomponenterne efter sektor og erhverv.

KAPITEL 2

ENHEDER OG DERES GRUPPERING

2.01. Et lands økonomi er resultatet af aktiviteterne i et meget stort antal enheder, som udfører mange forskelligartede transaktioner inden for produktion, finansiering, forsikring, omfordeling og forbrug.

2.02. De enheder og grupperinger af enheder, som anvendes i nationalregnskabet, skal defineres under henvisning til den type økonomisk analyse, de er beregnet til, og ikke ud fra de typer af enheder, der normalt anvendes i statistiske undersøgelser. Sidstnævnte enheder (foretagender, holdingselskaber, faglige enheder, lokale enheder, offentlige forvaltningsenheder, non-profit institutioner, husholdninger osv.) er undertiden ikke hensigtsmæssige til brug inden for nationalregnskabet, ide