KOMMISSIONENS BESLUTNING af 18. maj 1994 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 (IV/33.640-Exxon/Shell) (Kun den engelske udgave er autentisk) (94/322/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (1), senest aendret ved akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, saerlig artikel 6 og 8,

under henvisning til de begaeringer om negativattest og de anmeldelser vedroerende fritagelse i henhold til artikel 2 og 4 i forordning nr. 17, som Exxon Chemical International Inc. (Belgien) den 21. november 1991 og 29. maj 1992 indgav paa vegne af alle Exxon Chemicals datterselskaber i Europa, og Shell International Petroleum Company Limited (London, Det Forenede Kongerige) den 2. december 1991 og 10. juni 1992 indgav paa vegne af Shell Chimie SA (Rueil-Malmaison, Frankrig) og Shell Nederland Chemie BV (Rotterdam, Nederlandene) vedroerende en raekke aftaler mellem visse kemiselskaber i Exxon-koncernen (USA) og visse kemiselskaber i Shell-koncernen (Nederlandene og Det Forenede Kongerige),

under henvisning til offentliggoerelsen af begaeringernes og anmeldelsernes indhold i hovedtraek (2) i henhold til artikel 19, stk. 3, i forordning nr. 17,

efter hoering af Det Raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal, og

ud fra foelgende betragtninger:

I. SAGSFREMSTILLING A. Sagens genstand (1) Denne beslutning omhandler en raekke aftaler mellem kemiselskaber i Exxon- og Shellkoncernerne og vedroerer etablering, finansiering, opbygning, ledelse og drift af et joint venture-selskab inden for produktion under et fransk selskab i Exxon-koncernen og et fransk selskab i Shell-koncernen.

Joint venture-selskabets navn er »Compagnie Industrielle des Polyéthylènes de Normandie« (CIPEN) og er beliggende i Notre-Dame-de-Gravenchon (NDG) i Frankrig, hvor Exxon ogsaa har et integreret olie- og kemikompleks.

(2) Hovedformaalet med de faelles anlaeg er at fremstille lineaer low-density polyethylen (LLDPE), men eventuelt ogsaa high-density polyethylen (HDPE). Termen lineaer polyethylen omfatter baade LLDPE og HDPE og maa ikke forveksles med high-pressure low-density polyethylen (LDPE).

B. Virksomhederne (3) De to parter, der samarbejder i CIPEN, er Exxon Chemical Polymers SNC (NDG, Frankrig) og Shell Chemie SA (Rueil-Malmaison, Frankrig), begge oprettet under fransk lovgivning og selskaber i henholdsvis Exxon- og Shell-koncernerne. Parterne i de andre anmeldte aftaler indgaar ligeledes alle i enten Exxon-koncernen eller Shell-koncernen.

(4) Exxon-koncernen er en multinational koncern, hvis vaesentligste forretningsomraade er energi. Selskabet efterforsker og udvinder raaolie og naturgas, fremstiller olieprodukter samt transporterer og saelger raaolie, naturgas og olieprodukter. Exxon er en af de store producenter og forhandlere af petrokemiske produkter (ethylen, propylen, benzen og disses derivater).

(5) Shell-koncernen er en multinational koncern, der driver handel inden for olie, naturgas, kemiske produkter, kul og metaller. Koncernen er saaledes meget aktiv inden for produktion og forhandling af petrokemiske produkter.

C. Produkterne og markederne (6) LLDPE, som aftalen om joint venture-selskab under Exxon og Shell primaert omfatter, og HDPE er termoplast, som produceres af ethylen, en monomer fra krakning af nafta, ethan og gasolie, samt comonomerer som f.eks. 1-buten. Den lineaere polyethylen, som Exxon og Shell fremstiller i deres joint venture-selskab, produceres ved polymerisation og forarbejdning af ethylen- og 1-buten-raamateriale.

(7) Forbruget af LDPE/LLDPE kan ud fra fremstillingsteknikken og anvendelsesformen opdeles i foelgene hovedomraader:

- folie og ark som f.eks. kraftige saekke; krympefolie og straekfolie; til andre emballeringsformaal i industrien, detailhandelen og husholdningerne; baereposer; til landbrugs-, bygge- og anlaegsformaal samt affaldssaekke

- sproejtestoebning

- blaesestoebning i forbindelse med mange husholdningsprodukter, hvor materialets fine overflade er fordelagtig

- roer og profiler, isaer i land- og havebrugssektoren

- traad og kabel

- ekstrusionsbelaegning, som anvendes ved fremstilling af emballageenheder til vaesker.

(8) Forbruget af HDPE kan ud fra fremstillingsteknikken og anvendelsesformen opdeles i foelgende hovedomraader:

- sproejtestoebning, herunder af kasser og aesker; husholdningsartikler og andre produkter, som f.eks. legetoej og elektriske komponenter

- blaesestoebning, isaer til distinktiv emballering og store tromler samt andre beholdere

- ekstrusion, herunder til emballeringsfolie; roer og profiler; traad og kabler, geotekstiler, baand, monofilamenter og raffia

- andre formaal primaert i forbindelse med rotationsstoebning og smeltestoebning.

(9) I 1991 laa mere end 70 % af LDPE/LLDPE-forbruget inden for folie- og arkomraadet, medens kun ca. 2 % inden for blaesestoebning.

Derimod fandt mere end 40 % af HDPE-forbruget sted inden for blaesestoebning. Desuden laa 25 % af HDPE-forbruget inden for sproejtestoebning, medens LDPE/LLDPE-forbruget hertil var paa under 8 %.

Da HDPE har betydeligt svaerere ved at substituere LLDPE end LDPE, er det marked, der primaert paavirkes af dette joint venture, altsaa det samlede marked for LDPE og LLDPE.

(10) LDPE og LLDPE er ganske vist ikke fuldt substituerbare, men det eneste anvendelsesomraade, hvor LDPE naermest slet ikke kan substitueres af LLDPE, er ekstrusionsbelaegning, som tegner sig for under 8 % af det samlede LDPE-forbrug. Udviklingen af ny teknik oeger imidlertid substituerbarheden mellem visse polymerer. For polyethylenpolymerers vedkommende er den mest markante aendring dog, at polypropylen delvis er begyndt at konkurrere med HDPE. Denne aendring har derfor kun en begraenset indirekte virkning paa LDPE/LLDPE-markedet.

(11) Da den LLDPE-proces, der anvendes i CIPEN, ogsaa kan anvendes til produktion af HDPE, kan HDPE-markedet ogsaa paavirkes af joint venture-selskabet.

(12) Som tidligere naevnt er polypropylen delvis begyndt at konkurrere med HDPE. Saaledes blev HDPE i 1991 udsat for en maerkbar konkurrence fra polypropylens side paa nogle omraader inden for sproejtestoebning (isaer husholdningsartikler) og nogle omraader under ekstrusion, bl. a. net, geotekstiler, baand, monofilamenter og raffia.

(13) Det relevante geografiske marked er hele EF, idet de paagaeldende produkter lader sig transportere let og sikkert, og da EF-producenterne og leverandoererne i stor udstraekning driver handel paa tvaers af medlemsstaterne.

(14) Det relevante marked for LDPE/LLDPE er i oekonomisk henseende Faellesskabet og ikke hele Vesteuropa (EF og EFTA). Paa den ene side var de fire stoerste eksportlande i Vesteuropa i 1991 EF-medlemsstater (Nederlandene, Belgien, Frankrig og Tyskland), der tilsammen tegnede sig for over 70 % af den samlede maengde, der blev leveret inden for Europas graenser, og paa den anden side var de fire stoerste importlande, der tegnede sig for 60 % af den interne handel i Vesteuropa, ogsaa EF-medlemsstater (Tyskland, Italien, Det Forenede Kongerige og Frankrig). Af de ca. 3 200 000 tons LDPE/LLDPE, som EF-lande eksporterede i 1991, blev kun ca. 300 000 tons eksporteret til EFTA-lande, medens mere end 2 380 000 tons gik til andre medlemsstater. Af de ca. 3 370 000 tons LDPE/LLDPE, som medlemsstaterne importerede i 1991, importeredes mindre end 390 000 tons fra EFTA-landene, medens mere end 2 380 000 tons blev importeret af andre medlemsstater. Selv hvis hele Vesteuropa oekonomisk set skulle vaere det relevante marked, ville naesten alle producenters andele af kapaciteten svare nogenlunde til de andele, som de har i EF, og Kommissionens vurdering af forholdene ville ikke aendre sig.

(15) Tilsvarende betragtninger gaelder i forbindelse med HDPE. I 1991 var de to stoerste eksportlande i Vesteuropa medlemsstater (Belgien og Tyskland), medens de fire stoerste importlande var medlemsstater (Tyskland, Det Forenede Kongerige, Frankrig og Italien). Af de ca. 1 600 000 tons HDPE, som medlemsstater eksporterede i 1991, blev kun ca. 140 000 tons eksporteret til EFTA-lande, medens ca. 1 270 000 tons gik til andre medlemsstater. Af de ca. 1 900 000 tons HDPE, som blev importeret af medlemsstater i 1991, blev kun ca. 200 000 tons importeret af EFTA-lande, medens ca. 1 270 000 tons blev importeret fra andre EF-medlemsstater.

(16) For polypropylens vedkommende er der tale om en tilsvarende situation. De tre stoerste eksportlande i Vesteuropa i 1991 var medlemsstater (Belgien, Frankrig og Nederlandene), medens de fire stoerste importlande var medlemsstater (Tyskland, Italien, Det Forenede Kongerige og Belgien). Af de 2 840 000 tons polypropylen, som medlemsstater eksporterede, blev mindre end 200 000 tons eksporteret til EFTA-lande, medens ca. 2 270 000 tons gik til andre medlemsstater. Af de ca. 2 700 000 tons polypropylen, der i 1991 blev importeret af medlemsstater, blev ca. 300 000 tons importeret fra EFTA-lande, medens ca. 2 270 000 tons blev importeret fra andre medlemsstater.

(17) EF's samlede LDPE/LLDPE-kapacitet udgjorde i 1991 ca. 5,5 mio tons. Den stoerste LDPE/LLDPE-producent i EF er for oejeblikket Enichem, der i 1991 havde en andel af produktionskapaciteten paa ca. 24 %, fulgt af Dow med ca. 12,5 %, BP/Bayer med ca. 12 %, Exxon med ca. 11,5 %, Shell med ca. 8,5 %, DSM med ca. 8,5 %, Atochem med ca. 7,5 %, BASF med ca. 5 %, Repsol med ca. 5 %, Leuna Werke med ca. 3 % og Neste med ca. 2,5 %. Exxons anlaeg (bortset fra CIPEN) er placeret i Meerhout (375 000 tons LDPE aarligt) og Antwerpen (260 000 tons LDPE aarligt) i Belgien. Exxon har tillige et LLDPE/HDPE-anlaeg i Al Jubail i Saudi-Arabien (50 % af et joint venture-selskab »Kemya«, der producerer 430 000 tons aarligt), der leverer store maengder til EF. Shells anlaeg (bortset fra CIPEN) er placeret i Berre (105 000 tons LDPE aarligt) og Fos (100 000 tons LDPE aarligt) i Frankrig, i Carrington (105 000 tons LDPE aarligt) i Det Forenede Kongerige og i Wesseling (50 % af joint venture-selskabet »ROW« (med BASF som partner), der har en produktionskapacitet paa 400 000 tons LDPE og 15 000 tons LLDPE/HDPE aarligt), hvor Shell har 12 % traekningsrettigheder i Tyskland.

(18) EF's samlede HDPE-kapacitet var i 1991 paa ca. 3,1 mio tons. Den stoerste HDPE-producent i EF er for oejeblikket Hoechst/Wacker med en andel af produktionskapaciteten paa ca. 17,4 % i 1991, fulgt af Fina/Petrochim med ca. 14,4 %, BP/Bayer med ca. 11 %, Enichem med ca. 10,5 %, Solvay med ca. 8 %, Repsol med ca. 7 %, Dow med ca. 6,2 %, BASF med ca. 6 %, DSM med ca. 5 %, Huels med ca. 5 %, Atochem med ca. 3 %, Neste med ca. 3 %, POB/Danubia med ca. 3 % og Shell med ca. 0,5 %. Som tidligere naevnt har Exxon (bortset fra CIPEN) et LLDPE/HDPE-anlaeg i Saudi-Arabien (50 % af joint venture-selskabet »Kemya«, der producerer 430 000 tons aarligt). Shell har (bortset fra CIPEN) et HDPE-anlaeg i Wesseling i Tyskland (50 % af joint venture-selskabet »ROW« (med BASF som partner), der har en produktionskapacitet paa 215 000 tons aarligt).

(19) EF's samlede polypropylenkapacitet var i 1991 paa ca. 4,6 mio tons. Den stoerste polypropylen-producent i EF er for tiden Himont med en andel af produktionskapaciteten paa ca. 17 % i 1991, fulgt af Shell med ca. 11,6 %, Hoechst med ca. 11,6 %, Atochem/BP med ca. 7,2 %, Neste med ca. 6,5 %, ICI med ca. 6,5 %, BASF med ca. 5,9 %, DSM med ca. 5,8 %, Solvay med ca. 5 %, Amoco med ca. 4 %, Norpolefin/Statoil med ca. 4 %, Fina med ca. 3,5 %, Repsol med ca. 3 %, Polychim med ca. 3 %, Danubia/OMV med ca. 2,9 % og Huels med ca. 2,5 %.

(20) Det samlede beregnede LDPE/LLDPE-forbrug (produktion + import eksport) i EF var paa ca. 4,9 mio tons i 1991.

Markedsandelen svarede i hoej grad til de enkeltes kapacitetsandele, selv naar der tages hoejde for, at der i 1991 blev importeret ca. 974 000 tons LDPE/LLDPE til EF og eksporteret ca. 818 000 tons fra EF.

Ligesom andre af EF's polyethylenproducenter saelger Exxon og Shell (foer oprettelsen af CIPEN-anlaegget solgte Shell LLDPE, som var koebt hos Exxon) stoerstedelen af den LDPE/LLDPE, som de producerer, til kunder, der selv foretager videreforarbejdning. Markedet er saaledes meget opbrudt med mange hundrede forarbejdningsvirksomheder af forskellig stoerrelse. Der forekommer saaledes kun i meget begraenset omfang vertikal integration og monopolistiske forhold paa forbrugssiden.

(21) Det samlede beregnede HDPE-forbrug (produktion + import eksport) i EF var paa ca. 2,9 mio tons i 1991.

Markedsandelene svarede nogenlunde til de enkeltes kapacitetsandele, selv naar det tages i betragtning at der i 1991 blev importeret ca. 637 000 tons HDPE til og eksporteret ca. 343 000 tons fra EF.

(22) Det samlede beregnede polypropylenforbrug (produktion + import eksport) i EF var paa ca. 3,8 mio tons i 1993.

Markedsandelene svarede nogenlunde til de enkelte kapacitetsandele, selv naar det tages i betragtning, at der i 1991 blev importeret ca. 440 000 tons polypropylen til og eksporteret 575 000 tons fra EF.

(23) LDPE/LLDPE- og HDPE-markederne har oligopolitisk karakter, da et lille antal virksomheder (Enichem, Dow, BP/Bayer, Exxon, Shell og DSM for LDPE/LLDPE's vedkommende og Hoechst/Wacker, Fina/Petrochim, BP/Bayer, Enichem og Solvay for HDPE's vedkommende) har den stoerste kapacitetsandel og - da kapacitets- og markedsandele saa markant svarer til hinanden - den stoerste markedsandel. Disse markeder karakteriseres samtidig af en markant prisgennemsigtighed og af en vis stabilitet i de enkeltes andele af produktionskapaciteten paa trods af den manglende balance mellem produktionskapacitet og efterspoergsel. Polypropylenmarkedet har ligeledes oligopolitisk karakter, idet det kun er de tre foerste selskaber paa listen, der har en kapacitetsandel paa mere end 10 % hver (Himont, Hoechst og Shell), medens det kun er disse tre samt de tre foelgende (Atochem/BP, Neste og ICI), der har en andel paa over 6 %, og idet der er en yderst markant prisgennemsigtighed og samtidig nogen stabilitet i andelene af produktionskapaciteten, medens kapacitets- og markedsandelene i hoej grad svarer til hinanden.

(24) Som naevnt fremstilles den lineaere polyethylen, som Exxons og Shells joint venture-selskab producerer, ved polymerisation og forarbejdning af ethylen- og 1-buten-raamaterialer. Baade Exxon og Shell producerer ethylen, og Exxon har et dampkrakningsanlaeg i NDG. Ved at udvide dette dampkrakningsanlaegs kapacitet kan Exxon producere det ethylenraamateriale (200 000 tons), som Exxons og Shells joint venture-selskab i NDG har behov for. De 100 000 tons ethylen, som Exxons polyethylenanlaeg i Antwerpen og Meerhout (Belgien) skal forsynes med, leveres af Shell, som har et dampkrakningsanlaeg i Moerdijk (Nederlandene).

(25) Den nuvaerende situation paa polyethylenmarkedet er kendetegnet ved en vis ubalance mellem produktionskapacitet og efterspoergsel. Nogle selskaber er dog stadig optimiske med hensyn til udviklingen paa LDPE/LLDPE-markedet, hvilket skyldes deres billige LLDPE-enheder, samt at de nu ikke retter deres opmaerksomhed inden for LDPE-omraadet mod folie, som skal kunne anvendes til mange formaal, men mod mere specifikke anvendelsesformaal.

D. De i 1989/1990 indgaaede aftaler (26) De aftaler, som denne procedure omhandler, vedroerer oprettelsen af et 50 %/50 % joint venture-selskab (CIPEN), et selskab, der er beliggende i NDG og som hovedaktivitet har produktion af LLDPE. Anlaegget er allerede bygget og skal (i de foerste 15 aar efter ibrugtagningen) drives af Exxon Chemical Polymers SNC (ECP). De produkter, som fremstilles af joint venture-selskabet, vil de to parter saelge uafhaengigt af hinanden sammen med samme eller tilsvarende produkter af egen produktion.

Joint venture-selskabets produktionskapacitet er 220 000 tons lineaer polyethylen (primaert LLDPE) aarligt. En stor del af raamaterialerne leveres af moderselskaberne. Exxons og Shells samlede produktionskapacitet for LDPE/LLDPE laa derfor ved udgangen af 1992 paa ca. 1,3 mio tons aarligt (ca. 20 % mere end deres samlede produktionskapacitet i 1991) eksklusive Exxons produktionskapacitet i Saudi-Arabien (3). Efter faerdiggoerelsen (den 15. maj 1992) har Exxon og Shell tilsammen over 20 % af EF's samlede produktionskapacitet for LDPE/LLDPE.

(27) De vaesentligste elementer i det aftalekompleks, der blev underskrevet i 1989/1990, er foelgende:

a) en joint venture-aftale mellem Shell Chimie SA og ECP

b) en aftale om vedtaegter for den oekonomiske firmagruppe (GIE) dannet af Shell Chimie SA og ECP

c) interne regler og driftsbestemmelser, som er godkendt af CIPEN's generalforsamling

d) en aftale mellem Shell Chimie SA og ECP samt CIPEN om anlaeggets udnyttelse

e) ethylenleveringsaftaler (SWAP) mellem Exxon Chemical Belgium og Shell Nederland Chemie BV paa den ene side og Société Français Exxon Chemical og Shell Chimie SA paa den anden

f) en 1-buten-leveringsaftale mellem ECP og Shell Nederland Chemie BV

g) en bygnings-, drifts- og vedligeholdelsesaftale mellem ECP og CIPEN

h) en teknologiaftale vedroerende lineaer polyethylen mellem Exxon Corporation og CIPEN.

Hovedelementerne i ovennaevnte aftaler var foelgende:

(28) a) Joint venture-aftalen

Dette er hovedaftalen, hvori de grundlaeggende principper for joint venture-selskabet fastsaettes. De centrale bestemmelser er foelgende:

- Shell Chimie SA og ECP er enige om at danne CIPEN som en oekonomisk firmagruppe (»groupement d'intérêt economique« (GIE)) mellem de to selskaber i henhold til fransk lovgivning. Selskaberne overdrager joint venture-selskabet til CIPEN.

- De stiftede selskaber skal have lige dele interesser i CIPEN, svarende til finansieringen af joint venture-selskabet, som deles ligeligt mellem dem (de samlede omkostninger til anlaegget beloeber sig til ca. 1 000 mio. ffr.)

- Denne aftale skal gaelde og kunne haandhaeves i de foerste 15 aar efter ibrugtagningen af joint venture-anlaegget.

(29) b) GIE-vedtaegterne

Formaalet med CIPEN er:

- paa medlemmernes vegne at bygge og drive - direkte eller indirekte (herunder bemyndige ECP til at udforme, bygge og drive) - et produktionsanlaeg for lineaer polyethylen i NDG

- at stille al den polyethylen, som produceres af ethylen og/eller raamaterialer, som selskabets aktionaerer eller deres datterselskaber leverer, til disses raadighed til kostpris.

(30) GIE's operative enheder er generalforsamlingen, enedirektoeren og revisionschefen.

- Generalforsamlingen skal bestaa af en repraesentant for hver af aktionaererne, og dens beslutninger skal traeffes ved enstemmighed. Forsamlingen skal have befoejelse til at aendre bestemmelserne i CIPEN's vedtaegter og de interne regler og driftsbestemmelser, oege eller reducere kapitalen, godkende regnskaberne samt investerings- og driftsbudgetterne, udnaevne direktoeren og revisionschefen, fastlaegge selskabets politik med hensyn til amortisering, afskrivning og reserver, give tilladelse til endorsementer, kautioner og garantier, som CIPEN yder, udpege en leder af produktionsanlaegget for lineaer polyethylen i NDG, godkende forslag til nye investeringer, laan og ibrugtagning af bankfaciliteter, samt generelt traeffe alle beslutninger, som vedroerer CIPEN, isaer dem, der ikke kan traeffes af direktoeren.

- Enedirektoeren vaelges blandt personalet i ECP og udnaevnes af generalforsamlingen. Direktoeren skal udfoere de beslutninger, der foelger af det investeringsbudget, som generalforsamlingen har godkendt. Direktoeren har generelt set ikke befoejelse til at paatage sig andre opgaver end at forestaa den almindelige daglige ledelse.

- Revisionschefen udpeges af generalforsamlingen og vaelges blandt personalet i Shell Chimie SA. Revisionschefen har befoejelse til at gennemfoere en hvilken som helst kontrolundersoegelse af CIPEN's aktiviteter, men kan imidlertid ikke gribe ind i saadanne aktiviteter.

GIE skal give autoriserede repraesentanter for begge medlemmer (»revisionsholdet«) ubegraenset adgang til GIE's aktiviteter. Den revision og kontrol, som revisionschefen (og revisionsholdet) udoever, begraenses til GIE's aktiviteter og omfatter ikke andre industrielle aktiviteter paa samme omraade i NDG. Revisionschefen har dog personligt adgang til andre relevante industrielle aktiviteter paa omraadet og til visse vaesentlige tekniske oplysninger samt fortrolige informationer.

(31) c) Interne regler og driftsbestemmelser

Disse regler og bestemmelser omfatter bl.a. nye investeringer, omkostningsfordeling, aftagne og leverede maengder samt organisering af den daglige ledelse.

- Nye investeringer: der kan sondres mellem fire forskellige former for nye investeringer, hvoraf tre falder inden for og en uden for GIE:

1) Faelles investeringer, som ikke gaar ud over den bemyndigelse, som direktoeren har i det aarlige budget: direktoeren kan foretage disse investeringer, da de er forudset i det budget, som generalforsamlingen har godkendt.

2) Faelles investeringer, som gaar ud over den bemyndigelse, som direktoeren har i det aarlige budget: ehtvert forslag vedroerende CIPEN's potentielle faelles investeringer, der gaar ud over den bemyndigelse, som direktoeren har i det aarlige budget, skal forelaegges generalforsamlingen. Hvis en part ikke kan godkende et saadant forslag, kan den anden part foretage en saadan investering i anlaegget paa de nedenfor anfoerte betingelser.

3) Separate investeringer inden for GIE: et medlem maa kun foretage en saadan investering, hvis det andet medlem har afvist at foretage den sammen med foerstnaevnte, og kun hvis en saadan investering ligger inden for anlaeggets produktionsmuligheder i den af generalforsamlingen fastlagte form.

Separate investeringer af denne karakter er underlagt foelgende betingelser:

- investeringen skal ske ene og alene for det investerende medlems regning og risiko og til sammes fordel

- det investerende medlem skal traeffe foranstaltninger til at opnaa alle noedvendige faciliteter hos og tjenesteydelser fra GIE og holde det ikke-investerende medlem skadesloes i forbindelse med eventuelle omkostningsstigninger, som direkte eller indirekte hidroerer fra saadanne investeringer

- alle separate investeringer, som et medlem foretager, og som noedvendiggoer en fornyet opdeling af medlemmernes respektive produktionsrettigheder, skal begraenses ud fra det generelle princip om, at hvert medlems produktionsrettigheder skal udgoere mindst 33 %.

4) Separate investeringer uden for GIE: uden for GIE kan det enkelte medlem altid foretage uafhaengige investeringer i et hvilket som helst anlaeg, uanset om det vedroerer lineaer polyethylen eller ej.

- Omkostningsdeling: CIPEN's faste omkostninger baeres af medlemmerne i forhold til deres aktiepost; variable omkostninger paalaegges aktionaererne i forhold til den produktion, de foretager igennem CIPEN.

- Aftagne og leverede maengder: naar produktionsplanen er fastlagt skal de enkelte medlemmer levere den maengde ethylen og 1-buten, som kraeves til produktionen af polyethylen i den foelgende maaned, og aftage en tilsvarende del af produktionen som leverance i overensstemmelse med bestemmelserne i aftalen om anlaeggets udnyttelse.

- Organisering af den daglige ledelse: i henhold til aftalen skal der oprettes et driftsudvalg, bestaaende af to medlemmer for hver part samt GIE's direktoer, som skal foere tilsyn med bygningen af anlaegget og GIE's aktiviteter. Udvalget skal saaledes soerge for, at planen over de maengder, der maanedligt skal aftages, overholdes, at der aarligt opstilles en produktionsplan og et produktionsbudget, udvikles nye og eksperimentielle produkter, udarbejdes investeringsforslag og foretages kvalitetskontrol.

(32) d) Aftale om anlaeggets udnyttelse

Beregningen af Shells og Exxons produktionsrettigheder er et af de forhold, der fastlaegges i denne aftale: anlaeggets produktionstimer skal opdeles forholdsvist efter parternes interesser i CIPEN.

Det fastsaettes i aftalen, at hvis en af parterne ikke fuldt ud udnytter alle sine produktionsrettigheder i en given periode, skal de to parter droefte en eventuel omfordeling af produktionsrettighederne for en saadan periode.

(33) e) Bygnings-, drifts- og vedligeholdelsesaftalen

CIPEN bemyndiger ECP til at udforme, bygge og drive et produktionsanlaeg for lineaer polyethylen i NDG for en periode paa 15 aar med en aarlig kapacitet paa ca. 220 000 metriske tons til en pris af ca. 1 000 mio. ffr. samt indhente alle noedvendige bygge- og driftstilladelser.

(34) f) Ethylenleveringsaftaler (Swap)

Société Française Exxon Chemical (ECSF) skal levere ethylen til Shell Chimie SA (SC) i maengder, der svarer til SC's behov med henblik paa produktion af lineaer polyethylen i NDG i henhold til aftalen som anlaeggets udnyttelse (4), og et af ECSF's selskaber, Exxon Chemical Belgium (ECB), skal koebe en tilsvarende maengde paa lignende vilkaar og betingelser fra et af Shells selskaber: SC skal soerge for, at Shell Nederland Chemie BV (SNC) leverer en saadan maengde i Antwerpen (5) paa tilsvarende vilkaar og betingelser. Der er to koebs- og leveringsaftaler (Exxon-SC og SNC-Exxon) paa samme vilkaar.

(35) g) 1-buten leveringsaftale

Shell skal saelge Exxon en vis procentdel (minimum 85 %, maksimum 115 %) af den justerede grundmaengde af 1-buten (den vurderede aarlige grundmaengde, der kraeves for at producere 110 000 tons lineaer polyethylen i NDG-anlaegget, justeret i forhold til den aarlige produktion af lineaer polyethylen for Exxon i samme enhed).

(36) h) Teknologiaftalen om lineaer polyethylen

Exxon Corporation tilstaar GIE som Exxon-selskab rettigheder og forpligtelser i henhold til licensaftalen om Low Pressure Polyethylen mellem Union Carbide Corporation (UCC) og Exxon Corporation, i henhold til hvilken Exxon maa producere, anvende og saelge polyethylenplast under anvendelse af UCC's teknik og patentrettigheder til polyethylen.

GIE faar dermed udvidet rettighederne i henhold til Exxon/UCC's PE-licens - og fortsat ny teknologi og teknisk stoette fra Exxon - til kommerciel fremstilling af lineaer polyethylen i Frankrig. For ved konstruktionen af anlaegget at kunne anvende de oplysninger, der indgaar i UCC's-PE-teknik, Exxons PE-teknik og Exxons PE-forbedringer, skal GIE betale Exxon et fast engangsbeloeb samt en loebende licensafgift paa alt PE-plast, der produceres paa GIE's anlaeg eller andre anlaeg i tilknytning hertil og saelges eller anvendes i licensperioden.

E. Anmeldelse og aendring af aftalerne (37) Efter at Kommissionen havde sendt en meddelelse af klagepunkter til begge parter, anmeldte de ovennaevnte aftaler. Kommissionen fandt det derfor hensigtsmaessigt at sende en supplerende meddelelse af klagepunkter den 3. april 1992, hvori den bekraeftede sin juridiske vurdering af sagen og forklarede, at betingelserne for at opnaa fritagelse i henhold til artikel 85, stk. 3, ikke var opfyldt, idet aftalen paalagte parterne konkurrencebegraensninger, som ikke var noedvendige for at naa de i artikel 85, stk. 3, naevnte maal.

(38) Det var saaledes fastlagt, at

a) den ene parts nye separate investeringer i de faelles faciliteter afhang af den anden parts godkendelse

b) et driftsudvalg bestaaende af repraesentanter for begge parter var ansvarligt for de fleste beslutninger vedroerende drift og ledelse af joint venture-selskabet, hvilket gav mulighed for, at der konstant floed en stroem af konkurrencemaessigt set foelsomme oplysninger mellem parterne

c) hvis den ene part ikke udnyttede sin andel af anlaeggets produktionskapacitet fuldt ud, kunne den anden part ikke overtage den uudnyttede kapacitet helt eller delvis uden foerstnaevntes samtykke.

(39) Parterne aendrede i lyset af Kommissionens bemaerkninger i den supplerende meddelelse af klagepunkter af 3. april 1992 de oprindelige aftaler og anmeldte foelgende aendringer:

a) Hver af parterne i joint venture-selskabet har ret til at foretage investeringer inden for GIE. Hvis den paataenkte investering medfoerer en aendring af eksisterende produktionsfaciliteter, skal det medlem, der oensker at foretage investeringen, give det andet medlem mulighed for at foretage investeringen i faellesskab med foerstnaevnte.

Hvis det andet mellem oensker at deltage i investeringen, skal det faelles investeringsforslag forelaegges generalforsamlingen, hvis det ligger uden for den bemyndigelse, som direktoeren har i det aarlige budget.

Hvis det andet medlem ikke oensker at deltage, har det medlem, der oensker at foretage investeringen, lov hertil, hvis en saadan investering ikke paavirker de tekniske muligheder i GIE's produktionsanlaeg for lineaer polyethylen. Saadanne investeringer skal imidlertid underkastes samme betingelser som anfoert i den oprindelige version af denne bestemmelse.

b) Driftsudvalget er erstattet af et raadgivende udvalg, som indkaldes efter enedirektoerens skoen, og som denne konsulterer i spoergsmaal af administrativ eller teknisk karakter.

c) Hvis en af parterne ikke udnytter sine produktionsrettigheder fuldt ud, har den anden part ret til at overtage de uudnyttede produktionsrettigheder helt eller delvis uden at skulle konsultere den anden part.

F. Interesserede parters bemaerkninger (40) Kommissionen har ikke modtaget bemaerkninger fra interesserede parter efter offentliggoerelsen af meddelelsen i henhold til artikel 19, stk. 3, i forordning nr. 17.

II. RETLIG VURDERING A. Karakteren af samarbejdet i Exxons og Shells joint venture-selskab (41) De aftaler mellem kemiselskaber under Exxon-koncernen og Shell-koncernen, som er genstand for denne beslutning, omhandler oprettelsen af et joint venture-selskab og raamaterialeleverancer. Joint venture-selskabet har karakter af et virksomhedssamarbejde, da det ikke varetager en selvstaendig erhvervsvirksomheds samlede funktioner og bevirker en samordning af den konkurrencemaessige adfaerd mellem de stiftende selskaber indbyrdes eller mellem de stiftende selskaber og joint venture-selskabet (punkt 10 i naevnte meddelelse fra Kommissionen (6) sammenholdt med artikel 3, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 4064/89) (7).

B. Artikel 85, stk. 1 (42) Aftalerne mellem Exxon og Shell er omfattet af artikel 85, stk. 1, da de begraenser konkurrencen og kan paavirke handelen mellem medlemsstater. Kommissionen kan derfor ikke udstede den negativattest, som parterne anmoder om i deres ansoegning. Der kan imidlertid finde fritagelse sted i henhold til artikel 85, stk. 3.

(43) Naar Kommissionen tager hensyn til de kriterier, der er fastsat i Kommissionens meddelelse om joint ventureselskaber oprettet i samarbejdsoejemed, og anvender disse i lyset af de saerlige omstaendigheder, der gaelder for dette tilfaelde, maa den konkludere, at aftalerne a) medfoerer faelles kontrol af selskabet, b) har til formaal eller til foelge at samordne parternes konkurrencemaessige adfaerd og derfor udgoer en konkurrencebegraensning og c) kan paavirke samhandelen mellem medlemsstater.

a) Faelles kontrol

(44) CIPEN er ikke en uafhaengig og selvstaendig virksomhed i forhold til de stiftende selskaber, da selskabets aktiviteter er begraenset til produktion og levering af lineaer polyethylen til de stiftende selskaber, som fortsat selv producerer og saelger samme eller tilsvarende produkter. CIPEN's aktiviteter fastlaegges enstemmigt af generalforsamlingen. Den daglige ledelse forestaas af en direktoer, der er valgt blandt Exxons personale og kontrolleres af en revisionschef, som er valgt blandt Shells personale. Selv om revisionschefen ikke har befoejelser til at gribe ind i CIPEN's aktiviteter, giver selskabets struktur begge medlemmer mulighed for at faa alle oplysninger om selskabets forretningsaktiviteter. Parterne haevder, at deres kontrol er begraenset til organisatoriske og tekniske ordninger for anvendelsen af produktionsfaciliteterne. CIPEN kendetegnes imidlertid bl.a. af, at begge foretagender deltager i budgetbeslutninger, at de traeffer faelles beslutning om faelles fremtidige investeringer, som ikke ligger uden for den bemyndigelse, direktoeren er givet i det aarlige budget, og om faelles fremtidige investeringer, som ligger uden for dennes bemyndigelse, samt at foretagenderne traeffer faelles beslutninger om optimering af anlaegget og om produktudvikling. Shell spiller derfor ikke blot rollen som passiv investor, og forholdet mellem parterne svarer ikke til forholdet mellem kunde og leverandoer, ligesom dette heller ikke er en langsigtet forarbejdningsordning.

En faelles kontrol mellem konkurrenter forudsaetter i dette tilfaelde et taet og loebende samarbejde mellem de stiftende selskaber: et saadant samarbejde foerer noedvendigvis til en samordning af ledelsesstrukturen og aabner mulighed for gensidig udveksling af oplysninger.

(45) I Exxon/Shell-sagen er samarbejdet ikke begraenset til organisatoriske og tekniske ordninger vedroerende brugen af faciliteterne, men derimod en faktisk faelles kontrol, som de stiftende selskaber udoever med joint venture-selskabet. Det boer bemaerkes, at Exxon som anfoert i Exxons interne notits af 1. februar 1989 (moede med Shell, Paris, den 26. januar 1989) foretrak en forudbetalingsaftale (PPA), som efter Shells opfattelse ville have gjort det vanskeligt at opnaa ens kontrol med anlaegget. Shell kunne imidlertid ikke acceptere, at Exxon fik kontrollen alene, og opnaaede i sidste ende et aegte faelles ejerskab.

(46) Dette fremgaar af Shells interne note af 1. februar 1989 (samarbejdsformen i Cape-projektet). I punkt 2 i noten forklares det under overskriften »Hvorfor ikke en forarbejdningsaftale som i Mosmorran« (Storbritannien) ganske tydeligt, hvilken afgoerende forskel der er mellem:

l) en aftale om et joint venture-selskab, der er begraenset til tekniske aftaler om faelles produktion (et »raamaterialestyret projekt«) som i Mosmorran, der beskrives som et »anlaeg til bearbejdning af ethan og propan fremstillet af Shells og Exxons E & P-selskab - Exxon og Shell har pr. definition krav paa hver 50 % af produktionen« (8) - og

2) et »produktdrevet projekt« som i Notre-Dame-de-Gravenchon.

(47) De saerlige karakteristika ved et saadant »produktdrevet projekt« er bl.a. foelgende:

i) begge de stiftende selskaber deltager i budgetbeslutninger

ii) faelles beslutninger om investeringer

iii) faelles beslutninger om optimering af anlaegget og om produktudvikling.

(48) Ovennaevnte note indeholder tillige foelgende: »En aftale af denne karakter vil afspejle den forretningsmaessige samstemmighed mellem Shell og Exxon. Denne samstemmighed gaar langt ud over en forarbejdningsaftale . . . Det planlagte samarbejde passer imidlertid helt naturligt ind i en fleksibel og enkel form for aftale om et faelles projekt, idet man dermed skaber det afgoerende grundlag for skraeddersyede beslutninger, saa aktiviteterne kan styres paa en maade, der bedst passer til parternes varierende krav«.

(49) Kommissionen konkluderer derfor, at CIPEN's samordnede ledelsesstruktur giver Exxon og Shell faelles kontrol.

b) Begraensninger som foelge af faelles virksomhed og faelles kontrol

(50) Exxon og Shell er konkurrenter paa det overordnede relevante marked, nemlig det oligopolitiske EF-marked for LDPE/LLDPE (som skal holdes ude fra HDPE og anden termoplast), hvor de i 1991 var henholdsvis fjerde- og femtestoerste producent med en markedsandel paa henholdsvis 11,5 % og 8,5 %. HPDE-markedet er muligvis ogsaa relevant, saa Exxon og Shell maa tillige betragtes som konkurrenter paa dette marked.

Forholdet er saaledes, at

- Exxon producerer LDPE i Belgien og LLDPE/HDPE i Saudi-Arabien, Shell producerer LDPE i Det Forenede Kongerige, Frankrig og Tyskland. Shell producerer HDPE i Tyskland og polypropylen i Tyskland og Det Forenede Kongerige; Exxon producerer polypropylen i Frankrig.

- Exxon er i stand til selv at etablere produktionsfaciliteter for LLDPE/HDPE i faellesmarkedet, og Shell er i stand til selv at paabegynde en produktion af LLDPE/HDPE. Shell og Exxon er i stand til at oprette polypropylenfaciliteter i faellesmarkedet hver for sig.

(51) For Exxons vedkommende dokumenteres denne mulighed for det foerste af den knowhow, selskabet har og anvender paa sine LLDPE/HDPE-anlaeg uden for Europa (Exxon har tilladelse til at producere, bruge og saelge LLDPE/HDPE ved hjaelp af UCC-teknik), og af selskabets polypropylenanlaeg i NDG. For Shells vedkommende boer det bemaerkes, at alle andre polyethylenproducenter enten selv har kunnet udvikle deres egen teknik eller kunnet erhverve en saadan paa licensbasis, og at Shell i faellesskab med BASF (ROW) ejer et LLDPE/HDPE-anlaeg i Tyskland med en kapacitet paa 15 000 tons aarligt. I henhold til et notat til bestyrelsen for Shell Petroleum NV fra oktober 1989 har Shell desuden (foer maj 1992) solgt en »forsalgsmaengde« LLDPE, som var koebt hos Exxon. Shell har saaledes selv samlet handelsmaessige erfaringer inden for denne sektor. Shell har allerede erfaringer med produktion og salg af polypropylen.

(52) For det andet ville et Exxon- og/eller et Shell-ejet LLDPE/HDPE-anlaeg med halv saa stor en kapacitet som joint venture-selskabet rent stoerrelsesmaessigt vaere en baade teknisk og oekonomisk mulig loesning (110 000 tons), hvilket fremgaar af, at andre virksomheder har LLDPE/HDPE-anlaeg af samme eller endda mindre stoerrelse.

(53) Exxons og Shells etablering af et faelles produktionsselskab, som skal drives paa de samme markeder som de stiftende selskaber, der er og fortsat vil vaere konkurrenter, maa derfor undersoeges og vurderes i lyset af artikel 85, stk. 1.

(54) Naar det skal vurderes, om aftalerne mellem Exxon og Shell har til formaal eller til foelge at begraense konkurrencen, skal der tages hensyn til den juridiske og oekonomiske sammenhaeng, isaer til forholdene paa det relevante marked og parternes position paa disse. Selv om EF-Domstolen endnu ikke har udtalt sig specifikt om joint venture-selskaber, skal Kommissionen hele tiden holde sig for oeje, hvor central en rolle erhvervsaktoerernes uafhaengighed indtager i forbindelse med deres forretningsbeslutninger, som ikke maa underkastes gensidig paavirkning.

(55) CIPEN er er joint venture-selskab, som de stiftende selskaber udelukkende har givet en virksomheds produktionsfunktioner (del funktionelt joint venture-selskab). Da joint venture-selskabet forarbejder raamaterialer fra moderselskaberne til polyethylen (som Exxon og Shell ogsaa fortsat producerer og forhandler individuelt), som skal tilbageleveres til moderselskaberne, svaekkes konkurrencen mellem de deltagende virksomheder paa grund af samarbejdets markedsnaerhed og tilboejeligheden til at ensrette afregningspriserne (punkt 40 i meddelelse fra Kommissionen om joint venture-selskaber oprettet i samarbejdsoejemed).

(56) De stiftende selskaber har foretaget en betydelig investering i det nye produktionsanlaeg, som repraesenterer en betydelig andel (omkring 17 %) af deres samlede aktivteter paa LDPE/LLDPE-markedet (hvor der er risiko for, at den eksisterende ubalance mellem produktionskapacitet og efterspoergsel vil fortsaette i de naermeste aar), og saelger anlaeggets produktion uden yderligere forarbejdning. Det forhold, at selskaberne opretter og driver CIPEN som et joint venture-selskab, implicerer et direkte og vedvarende samarbejde, som paavirker deres nuvaerende og fremtidige konkurrencemaessige adfaerd og deres uafhaengighed.

(57) Med hensyn til HDPE-markedet mener Kommissionen imidlertid, at konkurrencebegraensningerne ikke er af betydning, idet Exxons og Shells nuvaerende stilling paa HDPE-markedet ikke er saerlig markant. Shell har kun 50 % i joint-venture selskabet ROW, som ejes i faellesskab med BASF, og som kan producere 215 000 tons HDPE aarligt, og Exxon har slet ikke noget HDPE-anlaeg i EF. Exxon kan naturligvis eksportere HDPE fra Mellemoesten og USA, men prognoserne for det naeste aarti viser et fald i den samlede import fra USA, da der forventes en udligning af priserne paa verdensmarkedet, og da udbuddet paa hjemmemarkedet vil oeges. Det skal paa den anden side inddrages i overvejelserne, at Shell er den naeststoerste producent af polypropylen (sammen med Hoechst og efter Himont), som delvis konkurrerer med HDPE. Exxon er desuden en af de stoerre polypropylenproducenter i USA og har siden udgangen af 1992 haft sit eget anlaeg inden for EF i NDG (140 000 tons/aar). Af disse grunde betragter Kommissionen Exxon og Shell som konkurrenter, men da konkurrencen inden for polymerer mellem HDPE og polypropylen ikke er saerlig stor, mener Kommissionen samtidig, at CIPEN's aktiviteter i lyset af selskabets nuvaerende stoerrelse og den nuvaerende situation paa det oligopolitiske HDPE-marked samt i lyset af det forhold, at HDPE kun delvis kan substitueres af polypropylen, medfoerer en konkurrencebegraensning, der ikke er saerlig markant.

(58) Denne konkurrencebegraensning (der er markant paa LDPE/LLDPE-markedet, men ikke paa HDPE-markedet), som ikke forudsaetter, at parterne direkte har haft noget saadant til hensigt, illustreres godt af investerings- og produktionsforholdene:

I. Investering

(59) Da de stiftende selskaber besluttede at oprette et nyt produktionsanlaeg i faellesskab, maatte de koordinere deres investeringsplaner og opgive muligheden af selv at udvide deres egne polyethylenaktiviteter, hvilket de i kraft af deres almene stoerrelse og erfaring inden for omraadet sagtens kunne have gjort. Med hensyn til investeringer inden for GIE's rammer kan hverken generalforsamlingen eller direktoeren handle i strid med en af aktionaerernes interesser, foerstnaevnte fordi dens beslutninger skal traeffes enstemmigt, sidstnaevnte paa grund af revisionschefens kontrolbefoejelser. Generalforsamlingens og direktoerens beslutningsbefoejelser begraenses af CIPEN's behov for at varetage sine aktionaerers interesser. Selv om medlemmerne hver for sig kan foretage selvstaendige investeringer uden for GIE's rammer, vil deres investeringsbeslutninger vedroerende LDPE-LLDPE blive paavirket af de beslutninger, der traeffes i faellesskab med den anden part i et anlaeg, der tegner sig for en betydelig og teknisk set meget avanceret del af begge parters aktiviteter paa LDPE/LLDPE-markedet. Beslutningen om at etablere et faelles anlaeg vil maerkbart reducere muligheden for, at en af parterne vil foretage stoerre investeringer i en produktionskapacitet, der skal konkurrere med joint venture-selskabet, eftersom der er investeret et betydeligt beloeb i dette joint venture-selskab (9). Det maal, parterne oensker at naa med deres samarbejde, vil saaledes i sig selv begraense konkurrencen mellem Exxon og Shell paa LDPE/LLDPE-markedet. Denne konkurrencebegraensning vil altsaa indirekte paavirke parternes egen konkurrencemaessige position.

II. Produktion

(60) Exxon og Shell vil uundgaaeligt blive noedt til at koordinere deres produktion inden for CIPEN. Selv om begge parter har ret til at bruge produktionsfaciliteterne i samme tidsperiode og til de oenskede kvaliteter, maa de hver for sig noedvendigvis tage hensyn til den anden parts planer, som de vil kunne erhverve en betydelig viden om, samt respektere produktionsfaciliteternes begraensninger, naar der produceres for den anden part. Hvert stiftende selskab er forpligtet til at aftage den maengde LLDPE/HDPE, der svarer til det raamateriale, som det paagaeldende selskab har leveret, samt til at levere den ethylen og 1-buten, der kraeves til fremstilling af lineaer polyethylen i den driftsperiode, som selskabet har faaet tildelt (50 %).

(61) Exxons og Shells samordning af deres produktionsprogrammer for lineaer polyethylen i joint venture-selskabet forstaerkes af ethylenleveringsaftalerne. I lyset af de oekonomiske realiteter i form af ethylenleveringsaftalerne, som i praksis giver eksklusivitet, og deres juridiske opbygning, staar det klart, at

i) der kun leveres ethylen til CIPEN, der er fremstillet af de stiftende selskaber

i) Exxons og Shells swap-ordninger for ethylen indirekte udvider samordningen af deres polyethylenproduktion til at omfatte anlaeg, som ikke indgaar i joint venture-selskabet (Exxons LDPE-anlaeg i Belgien).

(62) Denne konkurrencefjendtlige virkning fjernes ikke ved, at parterne hver for sig fortsat saelger LDPE/LLDPE-produkter, herunder joint venture-selskabets produktion (10). Da salgspriserne stort set er de samme, er det afgoerende konkurrenceparameter den generelle investerings- og produktionsstrategi, hvilket netop er det, samordningen i joint venture-selskabet vedroerer.

(63) Den konkurrencefjendtlige effekt elimineres heller ikke ved de aendringer af aftalerne, som fulgte Kommissionens supplerende meddelelse af klagepunkter. Det er korrekt, at disse aendringer skaber en stoerre autonomi i den daglige ledelse og bedre mulighed for at foretage separate investeringer og tilpasse joint venture-selskabets produktion til de stiftende selskabers respektive behov. Den valgte samarbejdsform adskiller sig imidlertid stadig fra de forskellige former for passiv investering eller langsigtede forarbejdningsaftaler. De fastsatte bestemmelser gaar faktisk ud over det strengt noedvendige for, at joint venture-selskabet kan etableres og drives fornuftigt teknisk og administrativt set, og foerer til en samordning af parternes konkurrencemaessige adfaerd (11):

- Med hensyn til nye investeringer inden for joint venture-selskabet gaelder det stadig, at faelles fremtidige investeringer, der ikke gaar ud over den bemyndigelse, som direktoeren har i det aarlige budget, er resultatet af en faelles beslutning, idet de er fastsat i budgettet, som er godkendt af generalforsamlingen, samt at faelles fremtidige investeringer, der gaar ud over den bemyndigelse, som direktoeren har i det aarlige budget, ligeledes er resultatet af en faelles beslutning, idet det skal forelaegges generalforsamlingen. Desuden har den ene part ikke lov til at foretage en separat investering inden for GIE, hvis den anden part oensker, at en saadan investering foretages i faellesskab. Den part, der foretager en separat investering, maa desuden kun foretage denne investering, hvis den anden parts produktionsrettigheder ikke falder til under 33 %. Der er derfor stadig tale om en samordning af den konkurrencemaessige adfaerd paa investeringsomraadet.

- Med hensyn til den daglige ledelse gaelder det stadig, at direktoeren, selv om han har stoerre autonomi, altid skal udfoere de faelles beslutninger, der foelger af budgettet, som er godkendt af generalforsamlingen.

- Med hensyn til produktionsrettighederne gaelder det stadig, at parterne hver for sig noedvendigvis maa tage hensyn til den anden parts planer, som de vil kunne erhverve en betydelig viden om, og respektere det faelles produktionsanlaegs begraensninger, naar det producerer for den anden part.

Det skal saerlig fremhaeves, at den informationsstroem, der flyder mellem Exxon og Shell, og som joint venture-selskabets struktur giver mulighed for, er det grundlag, hvorpaa den enkelte part kan planlaegge sin polyethylenproduktion og tilpasse den efter det, den anden part vaelger. Denne gensidige afhaengighed har en direkte virkning paa produktionsplanerne for Exxons og Shells joint venture-selskab (hvilket muliggoer - som konstateret i Kommissionens undersoegelse af, hvordan joint venture-selskaber fungerer i praksis - en fuldstaendig udligning af de maengder, som de to selskabsdeltagere producerer, eller en samtidig indstilling af joint venture-selskabets produktion), men ogsaa en indirekte virkning (spill-over- eller koncerneffekten) paa produktionsplanerne for polyethylen i Exxon- og Shell-koncernerne som saadan. Saaledes medfoerer enhver foroegelse, reduktion eller indstilling af produktionen, som en part beslutter med henblik paa at tilpasse sin adfaerd efter den anden parts valg inden for joint venture-selskabet, at den paagaeldende parts koncern maa foretage en generel fornyet vurdering af produktionsplanerne for alle polyethylenanlaeg, der hoerer ind under den paagaeldende koncern.

c) Virkningen paa samhandelen mellem medlemsstater

(64) Exxons og Shells joint venture-selskab samt dermed forbundne aftaler kan faa en maerkbar virkning paa samhandelen mellem medlemsstater. Aftalerne beroerer producenter, der leverer disse produkter overalt i EF, og lineaer, polyethylen fra joint venture-selskabet skal forhandles bl.a. overalt i EF.

C. Artikel 85, stk. 3 (65) Aftalen mellem Exxon og Shell opfylder betingelserne for fritagelse i henhold til artikel 85, stk. 3. De bidrager til at forbedre produktionen af varer og fremmer den tekniske og oekonomiske udvikling, samtidig med at de sikrer forbrugerne en rimelig andel af fordelen herved.

(66) I den aendrede udgave, der blev foranlediget af Kommissionens supplerende meddelelse af klagepunkter, paalaegges de paagaeldende virksomheder ikke begraensninger, som ikke er noedvendige for at naa disse maal. Endelig gives der i disse aftaler ikke virksomhederne mulighed for at udelukke konkurrencen for en vaesentlig del af de paagaeldende varer.

a) Forbedring af produktionen

Fremme af den tekniske og oekonomiske udvikling

(67) Ifoelge aftalerne mellem parterne vil der kunne bygges et nyt LLDPE/HDPE-anlaeg, som vil vaere det foerste anlaeg i EF, der udnytter Unipol-teknikken.

Denne teknik giver stor fleksibilitet (hvorved anlaegget i NDG kan producere flere forskellige kvaliteter lineaer polyethylen) og stor effektivitet (hvorved anlaegget i NDG kan producere polyethylen til konkurrencedygtige priser). I en verden med konstant tekniske fremskridt skulle det forhold, at der paa EF-markedet vil forefindes en yderligere LLDPE-maengde, der er fremstillet med lave omkostninger, opmuntre kunderne til at udskifte aeldre ekstrusionsanlaeg (som forarbejder en blanding af LDPE og LLDPE - i modsaetning til nye anlaeg, som kan klare ren LLDPE) og udnytte de fordele, som LLDPE byder i forhold til LDPE med hensyn til en »nedjustering« (tyndere folier med samme styrke). Dette ville medfoere en formindskelse af kundernes brug af raamaterialer, af omkostninger samt af maengden af plastaffald.

(68) Man skal desuden tage hensyn til, at man som foelge af de to ethylenproducenters oprettelse af et faelles LLDPE/HDPE-produktionsselskab, som paa grund af swap-udvekslingsaftalerne ikke kraever transport af ethylen, kan undgaa de med denne transport forbundne sundheds- og sikkerhedsirisci.

(69) Der kan desuden opnaas betydelige omkostningsbesparelser ved, at CIPEN drager fordel af Exxons nuvaerende licens til Unipol-teknikken, idet man kan undgaa udgifterne til en ny Unipol-licens eller til at udvikle og etablere alternative teknikker.

b) Fordele for forbrugerne

(70) Dette har en fordelagtig virkning for kunderne, og forbrugerne vil samtidig profitere af, at der i EF indfoeres en produktion af LLDPE paa grundlag af Unipol-teknikken, og af, at der vil vaere betydelige maengder LLDPE fremstillet med lave omkostninger til raadighed paa markedet. Exxon/Shell joint venture-selskab samt de dermed forbundne aftaler indeholder ingen elementer, der forhindrer forbrugerne i at faa andel i de fordele, der opstaar, naar CIPEN kan producere LLDPE med lavere omkostninger. Det skal isaer fremhaeves, at ingen af de to stiftende selskaber er afhaengig af det andet med hensyn til raamaterialer (ethylen). Shells raamaterialomkostninger for LLDPE/HDPE ex NDG vil paa grund af swap-aftalerne for ethylen vaere baseret paa Shells omkostninger ved at producere ethylen paa sit anlaeg i Moerdijk, medens Exxons raamaterialomkostninger vil vaere baseret paa forholdene i krakningsanlaegget i NDG. Da det er hoejst usandsynligt, at ethylen fra Moerdijk og NDG vil vaere forbundet med samme omkostninger, og da de to parter har hver sin marketingorganisation og hver deres marketingsstrategier, vil der ogsaa med hensyn til den LLDPE, der produceres i CIPEN, eksistere konkurrence mellem Exxon og Shell - selv om den er begraenset paa grund af samarbejdet i joint venture-selskabet - hvormed forbrugerne sikres en rimelig andel af fordelen ved en forbedring af produktionen og oeget teknisk og oekonomisk udvikling.

(71) Det forhold, at LLDPE i forhold til LDPE ofte har en hoejere ydeevne, vil desuden resultere i, at forbrugerne faar forbedrede produkter. Det boer desuden bemaerkes, at mange forbrugere - i en tid, hvor offentligheden bliver mere og mere opmaerksom paa naturressourcernes begraensning og de forskellige miljoetrusler - vil opfatte det som positivt, hvis man reducerer brugen af raamaterialer samt maengden af plastaffald og undgaar de miljoerisici, der er forbundet med transport af ethylen.

c) Noedvendigheden af begraensningerne

(72) De konkurrencebegraensninger, der hidroerer fra aftalerne mellem Exxon og Shell som aendret paa grund af Kommissionens supplerende meddelelse af klagepunkter, er nu reduceret til det minimum, der er noedvendigt, for at man kan naa ovennaevnte maal ved hjaelp af et faelles produktionsselskab, der fungerer paa paalidelig vis.

(73) I henhold til de aendrede aftaler vil der stadig foregaa en vis samordning af den konkurrencemaessige adfaerd mellem Exxon og Shell for saa vidt angaar investeringer og produktion af LLDPE/LLDPE. Dette samarbejde gennemfoeres imidlertid paa en maade, der giver saa faa begraensninger af konkurrencen som muligt, saaledes at partene kan opretholde den oekonomiske autonomi, som kendetegner uafhaengige operatoerer paa markedet, i videst muligt omfang.

(74) Den reducerede form for samordning er noedvendig for at opnaa ovennaevnte produktionsmaessige, tekniske og oekonomiske forbedringer.

Det er af foelgende grunde usandsynligt, at en af parterne selv ville have bygget et saadant effektivt og paalideligt LLDPE/HDPE-anlaeg:

a) selv om baade Shell og Exxon er oekonomisk staerkere selskaber, ville der under de givne markedsforhold ikke vaere et tilstraekkeligt incitament til selv at investere 100 % af kapitalen i et saerdeles effektivt og paalideligt LLDPE/HDPE-anlaeg som CIPEN, der koster omkring 1 000 mio. ffr.

b) selv om baade Exxon og Shell er i stand til individuelt at etablere LLDPE/HDPE-faciliteter i faellesmarkedet med den halve kapacitet af joint venture-selskabet, er det teknisk og oekonomisk set mest fornuftigt at etablere blot et enkelt reaktoranlaeg med den avancerede gasfaseproces.

(75) Maalet med det nuvaerende samarbejde kunne ikke under de specifikke omstaendigheder, der gaelder i dette tilfaelde, vaere naaet ved hjaelp af en langsigtet forarbejdningsaftale eller ved hjaelp af en rent oekonomisk deltagelse i projektet, idet udviklingen af kvalitetsprogrammet samt investeringsplanlaegningen er forbundet med komplekse spoergsmaal, som kraever at begge parter udoever visse funktioner for at kontrollere selskabets struktur.

(76) Unipol-processen goer det muligt at producere et meget stort antal forskellige reaktorkvaliteter, der omfatter talrige kombinatoner af de mange forskellige centrale produktkarakteristika som f.eks. smelteindeks, vaegtfylde, comonomer-indhold osv. Slutfasen for det enkelte produkt kan skraeddersyes, saaledes at man ved tilsaetning af forskellige pakker kan skabe specifikke egenskaber, som opfylder kundernes anvendelseskrav. Som foelger heraf vil CIPEN's anlaeg kunne producere mange forskellige kvaliteter lineaer polyethylen. Da nogle kvaliteter ikke rationelt kan fremstilles efter hinanden, vil parterne sandsynligvis oenske at producere et meget begraenset antal kvaliteter i en given produktionsperiode. Parterne har derfor brug for et forum, hvor de kan droefte og fastsaette, hvilke specifikke kvaliteter der skal produceres nu (udvaelgelse af kvalitetsprogram) og i fremtiden (ny/eksperimentel produktudvikling).

Foelgelig er en grundig fastlaeggelse af kvalitetsprogrammet, foroegelse af kapaciteten og planlaegning af kvalitetscyklusser centrale elementer i en effektiv styring af CIPEN's forarbejdningsanlaeg, der er karakteriseret ved ovennaevnte fleksible produktionssystem. Under disse saerlige omstaendigheder maa begge stiftende selskaber noedvendigvis involveres i den bilaterale afgoerelse af saadanne forhold i form af en bilateral interaktiv beslutningsproces.

Hvis ikke generalforsamlingen skulle traeffe sine afgoerelser enstemmigt, og Exxons direktoer (den daglige ledelse) og Shells revisionschef (den interne kontrol) deltes om befoejelserne, kunne parterne ikke effektivt styre et joint venture-selskab, hvori de har foretaget betydelige investeringer, og som paa grund af ovennaevnte kompleksitet i en fleksibel produktion af de forskellige kvaliteter kraever en interaktiv og loebende beslutningsproces.

(77) Det betyder imidlertid ikke, at alle beslutninger vedroerende det nye produktionsanlaeg skal tages i faellesskab. Joint venture-selskabets nuvaerende struktur sikrer:

- stoerre muligheder for at traeffe beslutninger om separate investeringer baade uden for og inden for GIE, idet saadanne separate investeringer ikke er underkastet en betingelse om, at det skal ligge »inden for anlaeggets produktionsmuligheder som fastsat af generalforsamlingen«, men en betydeligt mere objektiv betingelse om, at »saadanne investeringer ikke maa forringe de tekniske muligheder, som GIE's produktionsanlaeg for lineaer polyethylen har«. De oprindelige bestemmelser om nye investeringer i CIPEN's faciliteter, hvorefter saadanne investeringer reelt var betinget af den anden parts samtykke, udgjorde faktisk en unoedvendig konkurrencebegraensning. Selv om det ganske vist er baade noedvendigt og acceptabelt, at man ikke tillader en paataenkt individuel investering i selve anlaegget, hvis den anden part oensker, at en saadan investering skal foretages i faellesskab, maa det vaere muligt for den part, der paataenker at foretage en saadan investering, at foretage den alene, hvis driften af anlaegget ikke bringes i fare, og den anden part naegter at deltage i den foreslaaede investering. Da de nye aftaler under de interne regler og driftsbestemmelser vedroerende nye investeringer i anlaegget tager hensyn til disse krav, gaar de ikke ud over, hvad der er noedvendigt for, at CIPEN kan naa sine maal

- mulighed for, at den ene part - hvis den anden part ikke udnytter sine produktionsrettigheder fuldt ud - kan overtage de uudnyttede rettigheder helt eller delvis uden foerst at skulle hoere den anden part, idet en saadan ekstra maengde ikke som i de oprindelige aftaler er underkastet en betingelse om, at der afholdes et moede mellem Exxon og Shell, hvor »en mulig omfordeling af deres respektive produktionsrettigheder omgaaende droeftes«, men en betydelig mere objektiv betingelse om, at den interesserede part skal »informere direktoeren om, at de uudnyttede produktionsrettigheder paataenkes overtaget helt eller delvis, og derfor skal faktureres af GIE til den paagaeldende part til en pris, der svarer til den del af de faktiske faste omkostninger, der er forbundet med den del af produktionsrettighederne, som overtages. GIE refunderer omgaaende den part, der ikke har udnyttet sine produktionsrettigheder, det beloeb, som den anden part saaledes indbetaler«.

Generelt set er det rimeligt, at parterne disponerer over en andel af CIPEN's produktionskapacitet, der svarer til deres respektive interesser i CIPEN. I en situation, hvor den ene part underudnytter sin andel af anlaeggets produktionskapacitet, maa den anden part have mulighed for at overtage den uudnyttede kapacitet helt eller delvis uden foerstnaevnte parts udtrykkelige eller stiltiende samtykke. Medens de oprindelige bestemmelser om aftagne maengder kraevede et saadant samtykke fra den anden part og saaledes begraensede de stiftende selskabers autonomi i deres produktionsbeslutninger i et omfang, der gik ud over, hvad der var noedvendigt for, at joint venture-selskabet kunne fungere, kan den ene part nu efter aendringerne af aftalen om anlaeggets udnyttelse beslutte helt eller delvis at udnytte den del af anlaeggets driftstid, som den anden part ikke udnytter, uden at indhente den anden parts samtykke. For saa vidt angaar anlaeggets udnyttelse udgoer aftalerne derfor ikke laengere en unoedvendig konkurrencebegraensning

- direktoerens stoerre uafhaengighed i den daglige ledelse af joint venture-selskabet, idet hans befoejelser ikke laengere begraenses - som det var tilfaeldet i de oprindelige aftaler - af driftsudvalget, som nu er blevet erstattet af et raadgivende udvalg, som indkaldes paa direktoerens foranledning og hoeres af direktoeren vedroerende forhold af administrativ eller teknisk karakter. Hvor begge stiftende selskabers deltagelse i budgetbeslutninger samt beslutninger om faelles fremtidige investeringer, optimering af anlaegget og produktudvikling maa betragtes som forhold, der er direkte forbundet med den faelles kontrol med joint venture-selskabet, maa den daglige ledelse af anlaegget organiseres paa en maade, som forhindrer de stiftende selskaber i konstant at paavirke de af CIPEN's aktiviteter, der ikke direkte er forbundet med en fleksibel produktion af kvalitetsprogrammet.

Dette er opnaaet ved at give CIPEN's direktoer vidtgaaende autonomi i forbindelse med den daglige ledelse af anlaegget. Hvis et driftsudvalg - med repraesentanter for begge parter som medlemmer som oprindeligt fastsat - havde haft ansvaret for de fleste beslutninger vedroerende drift og ledelse af joint venture-selskabet, ville der vaere aabnet mulighed for en konstant stroem af konkurrencemaessigt foelsomme oplysninger mellem parterne.

Den nye ordning, hvorefter direktoeren med stoette fra det raadgivende udvalg har ansvaret for den daglige ledelse af anlaegget, reducerer denne risiko for upassende samarbejde mellem parterne og opfylder i modsaetning til den oprindelige ordning kravet om, at den skal vaere noedvendig for, at anlaegget kan drives gnidningsloest.

(78) I denne sammenhaeng maa leveringsaftalerne, isaer ethylen-swap-aftalen, anses for at indeholde begraensninger, som er accessoriske i forhold til de konkurrencebegraensninger, der hidroerer fra selve joint venture-selskabet. I Kommissionens meddelelse om vurdering i forhold til EF-traktatens artikel 85 af joint venture-selskaber oprettet i samarbejdsoejemed hedder det: »der kraeves saaledes ingen selvstaendig begrundelse for accessoriske begraensninger i forhold til kriterierne i artikel 85, stk. 3.« og »de fritages i princippet for den samme periode som joint venture-selskabet«, idet »der gaelder samme fritagelseskriterier for begge« (punkt 67 i Kommissionens meddelelse).

d) Udelukkelse af konkurrencen

(79) Aftalen mellem Exxon og Shell giver ikke parterne mulighed for at udelukke konkurrencen for en vaesentlig del af de paagaeldende varer.

(80) Aftalerne udelukker faktisk ikke konkurrence mellem parterne, selv om konkurrencen begraenses af samarbejdet i joint venture-selskabet. Begge parter kan via CIPEN - men ikke kun via CIPEN - producere bestemte maengder LLDPE/DPE i et faellesejet og Exxon-drevet anlaeg, og parterne har nu aendret de oprindelige aftaler med henblik paa at sikre, at de to selskaber fortsat optraeder som saerskilte og i videst muligt omfang uafhaengige konkurrenter paa LDPE/LLDPE-markedet.

(81) Efter gennemfoerelsen af aftalerne ligger Exxons og Shells samlede andel af produktionskapaciteten for LLDPE/LLDPE paa ca. 22 % og deres samlede markedsandel paa et tilsvarende niveau. I lyset heraf begraenser joint venture-selskabet ganske vist konkurrencen mellem parterne, men det udelukker ikke konkurrencen, og selv hvis man tager hensyn til de to koncerners samlede markedsandel, sikrer stoerrelsen af de andre konkurrenter paa markedet, at en funktionsdygtig konkurrence ikke udelukkes.

Dette er i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om vurdering i forhold til EF-traktatens artikel 85 af joint venture-selskaber oprettet i samarbejdsoejemed som (i punkt 63) fastsaetter, at »den graense for markedsandelen paa 20 %, der er fastsat i gruppefritagelsesforordningerne, kan benyttes som udgangspunkt ved vurderingen af konkrete tilfaelde af joint venture-selskaber inden for produktion«. Da Exxons og Shells samlede andel af produktionskapaciteten for LDPE/LLDPE kun marginalt overstiger den fastsatte graense, og da markedsstrukturen fortsat vil sikre konkurrencen, som ganske vist er reduceret (paa grund af parternes samarbejde i joint venture-selskabet), men ikke desto mindre tilstraekkelig, er en individuel fritagelse berettiget.

(82) For saa vidt angaar Unipol-teknikken indeholder teknologiaftalen om lineaer polyethylen og de andre anmeldte aftaler mellem Exxon og Shell desuden ingen bestemmelser med afskaermende virkning. Denne virkning forhindres tillige i at opstaa, i og med at adskillige selskaber tilbyder deres poylethylenteknik i licens, nemlig ICI, BASF, UCC, Philips, USI, BP, Dupont, Mitsui, CDF, Montedison, Amoco, Stomicarbon og Atochem.

Fritagelsens varighed, betingelser og paabud

(83) Artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 17 fastsaetter, at fritagelser i henhold til artikel 85, stk. 3, skal gives for et bestemt tidsrum, og at der kan knyttes betingelser og paabud til dem.

(84) I lyset af aftalernes karakter og udsigterne for polyethylenindustrien og dennes markeder paa kort og mellemlang sigt samt isaer i lyset af, at Exxon skal drive det faelles anlaeg i en indledende periode paa 15 aar fra ibrugtagningstidspunktet, anses den passende varighed af fritagelsen, som tjener det formaal, der naevnes i artikel 85, stk. 3, for at vaere en periode paa ti aar fra det tidspunkt at regne, hvor de aendrede aftaler blev anmeldt foerste gang (29. maj 1992 til 28. maj 2002). En kortere fritagelsesperiode ville ikke i tilstraekkeligt omfang tage hensyn til, hvor vigtig parternes investering i joint venture-selskabet er.

(85) For at give Kommissionen mulighed for at overvaage de fritagne aftaler, som det kraeves i artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 17, og isaer for at holde Kommissionen informeret om aendringer i de faktiske forhold, som er af vaesentlig betydning for, at beslutningen om fritagelse er blevet truffet, som kraevet i artikel 8, stk. 3, litra a), skal Exxon og Shell paa forhaand informere Kommissionen om enhver fornyelse af, udvidelse af omfanget eller karakteren af, aendringer i eller tilfoejelser til aftalerne (herunder parternes identitet) samt om enhver produktionsstandsning i Exxons og Shells joint venture-selskab (med angivelse af varigheden af og begrundelsen for standsningen).

(86) For at Kommissionen kan kontrolelre, om Exxon og Shell overholder alle de betingelser, der fastsaettes i denne fritagelsesbeslutning og at konkurrencen ikke begraenses uretmaessigt eller yderligere, skal parterne hvert aar indsende en beretning om LDPE, om LLDPE og om HDPE til Kommissionen. Rapporterne skal indeholde oplysninger om produktionen og salget af LDPE, af LLDPE og HDPE fordelt paa den enkelte part, paa datterselskaber eller selskaber, som den paagaeldende part kontrollerer, i faellesmarkedet, i hver enkelt medlemsstat og i andre lande, med saerskilt angivelse af oplysningerne om CIPEN's produktion. Rapporterne skal indsendes til Kommissionen senest to maaneder efter udloebet af den periode, de daekker. Foerste rapport skal daekke perioden 1. januar 1993 til 31. december 1993 og skal sendes til Kommissionen senest en maaned efter denne beslutnings bekendtgoerelse.

(87) Kommissionen skal isaer ogsaa afgoere, om en planlagt udvidelse af CIPEN's kapacitet vil noedvendiggoere en fornyet behandling af sagen i henhold til artikel 85, stk. 3, idet der som foelge af den eller de planlagte udvidelser kunne opstaa en situation, hvor det ikke ville vaere noedvendigt at fortsaette et faelles ejerskab af eller en faelles kontrol med et anlaeg som CIPEN.

Hvis CIPEN (for at give et ekstremt eksempel) planlagde en fordobling af sin kapacitet, maatte det overvejes, om der ikke skulle etableres to separate Exxon- og Shell-produktionsanlaeg. Exxon og Shell skal derfor underrette Kommissionen paa forhaand om planlagte aendringer i kapaciteten uden for og inden for GIE for saa vidt angaar de produkter, der behandles i denne beslutning.

(88) Kommissionen forbeholder sig desuden ret til at anmode parterne om enhver oplysning, den betragter som noedvendig for at kunne kontrollere, at konkurrencen ikke begraenses mere end tilladt i henhold til denne beslutning -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

I overensstemmelse med artikel 85, stk. 3, erklaeres EF-traktatens artikel 85, stk. 1, for perioden 29. maj 1992 til 28. maj 2002 for uanvendelig paa aftalerne mellem visse kemiselskaber i Exxon-koncernen og visse kemiselskaber i Shell-koncernen om levering af raamaterialer samt etablering, finansiering, bygning, ledelse og drift af et joint venture-selskab inden for produktion af lineaer polyethylen benaevnt »Compagnie Industrielle des Polyéthylene de Normandie« (CIPEN) under et fransk selskab i Exxon-koncernen og et fransk selskab i Shell-koncernen.

Artikel 2

Til fritagelsen efter artikel 1 knyttes foelgender betingelser:

1. Exxon og Shell underretter paa forhaand hver for sig Kommissionen om enhver fornyelse af, udvidelse af omfanget eller karakteren af, aendringer i eller tilfoejelser til de i artikel 1 omhandlede aftaler (herunder parternes identitet), samt om enhver produktionsstandsning i Exxons og Shells joint venture-selskab (med angivelse af varigheden af og begrundelsen for standsningen).

2. I fritagelsesperioden indsender Exxon hvert aar en rapport til Kommissionen, som skal have den i haende senest to maaneder efter udloebet af den periode, som rapporten daekker. Den foerste rapport daekker perioden 1. januar 1993 til 31. december 1993 og sendes til Kommissionen senest en maaned efter denne beslutnings bekendtgoerelse.

Rapporten skal omhandle aktiviteterne i forbindelse med produktionen og salget af LDPE, LLDPE og HDPE og for hvert enkelt produkts vedkommende indeholde oplysninger om den maengde, som er produceret og den maengde solgt af Exxon, dets datterselskaber samt selskaber, Exxon kontrollerer, i EF som helhed, i hver enkelt medlemsstat og i andre lande, i hvert enkelt tilfaelde med saerskilt angivelse af CIPEN's produktion.

3. I fritagelsesperioden indsender Shell hvert aar en rapport til Kommissionen, som skal have den i haende senest to maaneder efter udloebet af den periode, som rapporten daekker. Den foerste rapport daekker perioden 1. januar 1993 til 31. december 1993 og sendes til Kommissionen senest en maaned efter denne beslutnings bekendtgoerelse.

Rapporten skal omhandle aktiviteterne i forbindelse med produktionen og salget af LDPE, LLDPE og HDPE og for hvert enkelt produkts vedkommende indeholde oplysninger om den maengde, som er produceret og den maengde solgt af Shell, dets datterselskaber samt selskaber, Shell kontrollerer, i EF som helhed, i hver enkelt medlemsstat og i andre lande, i hvert enkelt tilfaelde under separat angivelse af CIPEN's produktion.

4. Exxon og Shell informerer hver for sig paa forhaand Kommissionen om enhver paataenkt aendring af kapaciteten uden for eller inden for groupement d'intérêt économique med hensyn til de produkter, der er omfattet af denne beslutning.

5. Exxon og Shell besvarer enhver anmodning om yderligere oplysninger, som Kommissionen anser for noedvendige for at bekraefte, at konkurrencen ikke begraenses mere end tilladt i denne beslutning.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til foelgende virksomheder:

- Exxon Chemical International Inc.

(paa Exxon-koncernens vegne)

boulevard du Souverain 280

B-1160 Bruxelles

- Shell International Chemical Company Limited

(paa Shell-koncernens vegne)

Shell Centre

GB-London SE1 7 PG.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 18. maj 1994.

Paa Kommissionens vegne

Karel VAN MIERT

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.

(2) EFT nr. C 92 af 2. 4. 1993, s. 2.

(3) Exxon har en produktionskapacitet i Saudi-Arabien paa 215 000 tons aarligt (3,9 % af den samlede LDPE/LLDPE-kapacitet i EF i 1991), og Exxons salg i EF af LLPDE fra Saudi-Arabien udgjorde i 1991 43 500 tons.

(4) Shell faar leveret Exxon-ethylen fra NDG ved det faelles LLDPE/LDPE anlaeg.

(5) ECB faar leveret ethylen fra Shell i Moerdijk (Nederlandene) ved roernettets Antwerpen-omraade, der ejes af Ethyleen Pijpleiding Maatschappij.

(6) EFT nr. C 43 af 16. 2. 1993, s. 2.

(7) EFT nr. L 257 af 21. 9. 1990, s. 14; berigtiget i EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 1.

(8) Foelgende hovedelementer indgaar i projektet om etablering af et anlaeg til produktion af ethylen i Mosmorran: I henhold til produktionsaftalen mellem Exxon og Shell (juli 1980) skal Exxon Chemical Ltd forarbejde raamaterialer, som ejes og leveres af Shell, til ethylen, som skal leveres til Shell, paa anlaegget, som Exxon har eneansvaret for at lede og drive. Shell skal aftage den paagaeldende ethylen fra Exxon. Exxon traeffer alle afgoerelser med hensyn til udformning, konstruktion, drift, udbygning, aendring og udskiftning af anlaegget.

(9) Kommissionens beslutning 88/88/EOEF - Olivetti/Canon (EFT nr. L 52 af 26. 2. 1988, s. 51).

(10) Se fodnote (1). Samarbejdets virkning paa de stiftende selskabers videresalgspriser var i dette tilfaelde et supplerende punkt.

(11) Kommissionens beslutning 87/100/EOEF - Mitchell Cotts/Sofiltra (EFT nr. L 41 af 11. 2. 1987, s. 31).