DA Den Europæiske Unions Tidende L 173/19

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 779/2007/EF

af 20. juni 2007

om et særprogram for perioden 2007-2013 om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder og om beskyttelse af ofre og risikogrupper (Daphne III-programmet) som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 152,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),

efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Det fastslås i traktaten, at der skal sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Fællesskabets politikker og aktiviteter; efter artikel 3, stk. 1, litra p), skal Fællesskabets virke indebære bidrag til opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau.

(2) Fællesskabets foranstaltninger bør supplere de nationale politikker vedrørende forbedring af folkesundheden og imødegå forhold, der kan indebære risiko for menneskers sundhed.

(3) Fysisk, seksuel og psykologisk vold mod børn, unge og kvinder, herunder trusler om sådanne handlinger, tvang eller vilkårlig frihedsberøvelse både offentligt og privat, er en krænkelse af retten til liv, sikkerhed, frihed, værdighed og fysisk og mental integritet og en alvorlig trussel mod ofrenes fysiske og mentale sundhed. En sådan vold er så udbredt i hele Fællesskabet, at det udgør en reel krænkelse af de grundlæggende rettigheder og en trussel mod sundheden og en hindring for retten til et sikkert, frit og retfærdigt unionsborgerskab.

(4) Ifølge Verdenssundhedsorganisationens (WHO) definition er sundhed en tilstand af fuldstændig fysisk, mentalt og socialt velvære og ikke blot en tilstand af fravær af sygdom eller svækkelse. Ifølge en resolution vedtaget af WHO’s forsamling i 1996 er vold et af de største verdensomspændende folkesundhedsproblemer. I WHO’s rapport om vold og sundhed af 3. oktober 2002 anbefales det at fremme den primære forebyggelse, styrke foranstaltningerne til fordel for voldsofre og øge samarbejdet og informationsudvekslingen om forebyggelse af vold.

(5) Disse principper anerkendes i talrige konventioner, erklæringer og protokoller fra de vigtigste internationale organisationer og institutioner som f.eks. De Forenede Nationer, Den Internationale Arbejdsorganisation, den internationale kvindekonference og verdenskongressen mod kommerciel seksuel udnyttelse af børn.

(6) Bekæmpelse af vold bør indgå som led i beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder, der er sikret i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (4) og de ledsagende forklaringer, i kraft af den status, der tillægges charteret, som bl.a. anerkender retten til et liv i værdighed, lighed og solidaritet. Chartret indeholder en række specifikke artikler vedrørende beskyttelse og fremme af fysisk og mental integritet, ligestilling af mænd og kvinder, børns rettigheder og ikke-diskrimination og vedrørende forbud mod umenneskelig eller nedværdigende behandling, slaveri og tvangsarbejde samt børnearbejde. Det anerkender, at et højt sundhedsbeskyttelsesniveau er nødvendigt ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Fællesskabets politikker og aktiviteter.

(7) Kommissionen er af Europa-Parlamentet blevet opfordret til at udarbejde og gennemføre handlingsprogrammer for at bekæmpe vold, bl.a. i Europa-Parlamentets beslutninger af henholdsvis 19. maj 2000 om meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om fremtidige initiativer i kampen mod handel med kvinder (5), af 20. september 2001 om skamfering af kvinders kønsorganer (6), af 17. januar 2006 om strategier for bekæmpelse af handel med kvinder og børn, der er særligt udsatte for seksuel udnyttelse (7), og af 2. februar 2006 om status over bekæmpelsen af volden mod kvinder og den fremtidige indsats (8).

(8) Det EF-handlingsprogram, der blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 293/2000/EF af 24. januar 2000 om vedtagelse af et EF-handlingsprogram (»Daphne-programmet«) (2000-2003) om forebyggende foranstaltninger til bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder (9), har bidraget til at gøre opmærksom på disse problemer i Den Europæiske Union og til at øge og konsolidere samarbejdet mellem de organisationer i medlemsstaterne, der arbejder med at bekæmpe vold.

(9) Det EF-handlingsprogram, der blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 803/2004/EF af 21. april 2004 om EF-handlingsprogrammet (2004-2008) om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder og om beskyttelse af ofre og risikogrupper (Daphne II-programmet) (10) udbyggede yderligere de resultater, der allerede var opnået med Daphne-programmet; ifølge artikel 8, stk. 2, i afgørelse nr. 803/2004/EF skal Kommissionen tage de nødvendige skridt til at sikre, at de årlige bevillinger er i overensstemmelse med det nye finansielle overslag.

(10) Det er ønskeligt at sikre kontinuitet for de projekter, der finansieres af Daphne og Daphne II-programmerne.

(11) Det er vigtigt og nødvendigt at erkende de alvorlige umiddelbare og langsigtede virkninger for enkeltpersoner, familier og samfund af den vold, der begås mod børn, unge og kvinder hvad angår deres fysiske og mentale sundhed og deres psykiske og sociale udvikling, og hvad angår de pågældende personers lige muligheder samt de høje sociale og økonomiske omkostninger for samfundet som helhed.

(12) Vold mod kvinder antager mange former spændende fra vold i hjemmet, der er et udbredt fænomen på alle niveauer af samfundet, til skadelige traditionelle skikke, der er forbundet med udøvelse af fysisk vold mod kvinder, såsom kønslemlæstelse og æresrelaterede forbrydelser, der udgør en særlig form for vold mod kvinder.

(13) Børn, unge eller kvinder, der er vidner til, at en nær slægtning udsættes for vold, bør betragtes som voldsofre i det program, der oprettes ved denne afgørelse (programmet).

(14) Hvad angår forebyggelse af vold, herunder misbrug og seksuel udnyttelse af børn, unge og kvinder, og beskyttelse af ofre og risikogrupper, kan Den Europæiske Union sikre merværdi for foranstaltninger, der hovedsagelig skal iværksættes af medlemsstaterne, på følgende måder: formidling og udveksling af oplysninger, erfaringer og god praksis, fremme af en innovativ tilgang, fælles fastsættelse af prioriteringer, udvikling af netværkssamarbejde i nødvendigt omfang, udvælgelse af projekter på fællesskabsniveau, herunder projekter, der understøtter gratis telefonlinjer for børn og hotlines for savnede og seksuelt misbrugte børn, motivering og mobilisering af alle berørte parter og europæiske oplysningskampagner om bekæmpelse af vold. Disse foranstaltninger bør ligeledes tage sigte på at støtte børn, unge og kvinder, der er ofre for menneskehandel.

(15) Da de dybereliggende årsager til vold og konsekvenserne heraf ofte kan behandles effektivt af lokale og regionale organisationer i samarbejde med tilsvarende organisationer i andre medlemsstater, bør programmet lægge passende vægt på de forebyggende foranstaltninger og tiltag til støtte for ofre, der finder sted på lokalt og regionalt plan.

(16) Målene for denne afgørelse, nemlig forebyggelse og bekæmpelse af alle former for vold mod børn, unge og kvinder, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, da der er behov for informationsudveksling på fællesskabsniveau og for en udbredelse af god praksis på fællesskabsniveau, og kan derfor bedre nås på fællesskabsplan. På grund af behovet for en koordineret og tværfaglig tilgang og programmets omfang eller virkninger kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går afgørelsen ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(17) I denne afgørelse fastlægges der for programmets samlede varighed en finansieringsramme, der udgør det primære referencegrundlag for budgetmyndigheden under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 37 i den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning (11).

(18) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (12) (i det følgende benævnt »finansforordningen«), og Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (13), som beskytter Fællesskabets finansielle interesser, bør finde anvendelse under hensyntagen til principperne om enkelhed og konsekvens i valget af budgetinstrumenter, en begrænsning af de tilfælde, hvor Kommissionen fortsat skal være direkte ansvarlig for programmernes gennemførelse og forvaltning, og den krævede proportionalitet mellem ressourcerne og den administrative byrde, der er forbundet med anvendelsen heraf.

(19) Der bør desuden træffes relevante foranstaltninger for at forebygge uregelmæssigheder og svig, og der bør tages nødvendige skridt til at inddrive midler, der er gået tabt, er udbetalt uretmæssigt eller er anvendt forkert, i overensstemmelse med Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (14), Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder (15) samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) (16).

(20) Ifølge finansforordningen skal der foreligge en basisretsakt til dækning af driftstilskud.

(21) De foranstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen af denne afgørelse, bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (17).

(22) En ligelig deltagelse af kvinder og mænd i beslutningsprocessen er meget vigtig, hvis der skal opnås reel ligestilling mellem kvinder og mænd. Medlemsstaterne bør derfor bestræbe sig på så vidt muligt at sikre, at kvinder og mænd er ligeligt repræsenteret i udvalget, omhandlet i artikel 10 —

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Emne og anvendelsesområde

1. Ved denne afgørelse oprettes i fortsættelse af den politik og de mål, der er fastlagt i Daphne- og Daphne II-programmerne, et særprogram om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder og om beskyttelse af ofre og risikogrupper (Daphne III-programmet), i det følgende benævnt »programmet«, som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed for at bidrage til et højt niveau for beskyttelse mod vold med henblik på at forbedre beskyttelsen af den fysiske og mentale sundhed.

2. Programmet dækker perioden fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013.

3. I forbindelse med programmet omfatter udtrykket »børn« aldersgruppen 0-18 år i overensstemmelse med de internationale instrumenter vedrørende børns rettigheder.

4. Projekter med foranstaltninger specielt udformet for modtagergrupper som f.eks. »teenagere« (13-19-årige) eller personer i alderen 12-25 år vil imidlertid blive betragtet som værende rettet mod gruppen »unge«.

Artikel 2

Generelle mål

1. Formålet med dette program er at bidrage til at beskytte børn, unge og kvinder mod alle former for vold og opnå et højt niveau for sundhedsbeskyttelse, velfærd og social samhørighed.

2. Uden at det berører Det Europæiske Fællesskabs mål og beføjelser, skal programmets generelle mål, særlig hvad angår børn, unge og kvinder, bidrage til at udvikle fællesskabspolitikker og mere specifikt politikken vedrørende folkesundhed, menneskerettigheder og ligestilling og til aktioner til beskyttelse af børns rettigheder og bekæmpelse af menneskehandel og seksuel udnyttelse.

Artikel 3

Specifikt mål

Programmet skal have det specifikke mål at bidrage til at forebygge og bekæmpe alle former for vold på det offentlige og private område mod børn, unge og kvinder, herunder seksuel udnyttelse og menneskehandel, gennem forebyggende foranstaltninger og støtte og beskyttelse til ofre og risikogrupper. Dette skal opnås ved hjælp af følgende tværnationale foranstaltninger eller andre typer foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 4:

a) bistå og opmuntre ikke-statslige organisationer (ngo’er) og andre organisationer, der arbejder med dette område, jf. artikel 7

b) udvikle og gennemføre oplysningskampagner for særlige målgrupper, såsom bestemte erhverv, kompetente myndigheder, identificerede sektorer af offentligheden og risikogrupper, med henblik på at forbedre forståelsen af og fremme indførelsen af nultolerance over for vold og at tilskynde til at hjælpe ofrene og anmelde forekomster af vold til de kompetente myndigheder

c) udbrede resultaterne af Daphne- og Daphne II-programmerne, herunder tilpasse og overføre dem og inddrage andre støttemodtagere eller andre geografiske områder

d) identificere og fremme foranstaltninger, der bidrager til positiv behandling af personer, der er truet af vold, dvs. aktiviteter, der bidrager til en strategi, der tilskynder til respekt for disse personer og fremmer deres trivsel og selvudfoldelse

e) oprette og støtte tværfaglige netværk med henblik på at styrke samarbejdet mellem ngo’er og andre organisationer, der arbejder med dette område

f) sikre udbredelse af veldokumenterede oplysninger og udvidelse af videnbasen, udveksling, identifikation og udbredelse af oplysninger og god praksis, herunder gennem forskning, uddannelse, studiebesøg og personaleudveksling

g) udarbejde og teste oplysnings- og undervisningsmateriale om forebyggelse af vold mod børn, unge og kvinder og supplere og tilpasse det allerede eksisterende materiale til brug i andre geografiske områder eller for andre målgrupper

h) studere fænomener i relation til vold og konsekvenserne heraf, såvel for ofrene som for samfundet som helhed, herunder sundhedspleje og sociale og økonomiske omkostninger med henblik på at gøre noget ved de dybereliggende årsager til vold på alle niveauer i samfundet

i) udarbejde og gennemføre støtteprogrammer for ofre og særlig udsatte personer og interventionsprogrammer for voldsudøverne, samtidig med at ofrenes sikkerhed garanteres.

Artikel 4

Foranstaltninger

For at opfylde de generelle og specifikke mål, der er opstillet i artikel 2 og 3, støtter programmet følgende foranstaltninger på de betingelser, der er fastsat i det årlige arbejdsprogram:

a) specifikke foranstaltninger iværksat af Kommissionen, bl.a. analyser og forskning, opinionsundersøgelser og andre undersøgelser, udarbejdelse af indikatorer og metoder, indsamling, udvikling og formidling af data og statistikker, seminarer, konferencer og ekspertmøder, offentlige kampagner og arrangementer, opbygning og vedligeholdelse af en helpdesk-service og netsteder, udarbejdelse og formidling af informationsmateriale (herunder it-applikationer og undervisningsmateriale), oprettelse og fremme af en tænketank for interesserede parter, der kan yde ekspertrådgivning vedrørende vold, støtte til andre netværk af nationale eksperter og analyse-, overvågnings- og evalueringsaktiviteter

b) specifikke tværnationale projekter af interesse for Fællesskabet med deltagelse af mindst to medlemsstater på de betingelser, der er fastsat i det årlige arbejdsprogram

c) støtte til aktiviteter udført af ngo’er eller andre organisationer, der forfølger mål af almindelig europæisk interesse i relation til programmets generelle mål, på de betingelser, der er fastsat i artikel 2 i de årlige arbejdsprogrammer.

Artikel 5

Tredjelandes deltagelse

Følgende lande kan deltage i programmets foranstaltninger:

a) lande, som Den Europæiske Union har undertegnet en tiltrædelsestraktat med

b) kandidatlande, der er omfattet af en førtiltrædelsesstrategi, i overensstemmelse med generelle principper og betingelser for disse landes deltagelse i fællesskabsprogrammer, som er fastsat i de respektive rammeaftaler og associeringsrådsafgørelser

c) EFTA-lande, der er part i EØS-aftalen, i overensstemmelse med bestemmelserne i nævnte aftale

d) landene på det vestlige Balkan, i overensstemmelse med de ordninger, der skal aftales med disse lande i rammeaftalerne om de generelle principper for deres deltagelse i fællesskabsprogrammer.

Projekterne er åbne for kandidatlande, der ikke deltager i programmet, hvis det kan bidrage til at forberede tiltrædelsen, eller for tredjelande, der ikke deltager i dette program, hvis det ligger inden for projekternes mål.

Artikel 6

Modtagergrupper og målgrupper

1. Programmet skal hjælpe børn, unge og kvinder, der er eller risikerer at blive ofre for vold.

2. Programmets væsentligste målgrupper er bl.a. familier, lærere og undervisningspersonale, socialarbejdere, politi og grænsevagter, lokale, nationale og militære myndigheder, medicinsk og paramedicinsk personale, retsvæsenet, ngo’er, fagforeninger og religiøse samfund.

Artikel 7

Adgang til programmet

Programmet er åbent for offentlige eller private organisationer og institutioner (lokale myndigheder på et passende niveau, universiteter og forskningscentre), der arbejder med at forebygge og bekæmpe vold mod børn, unge og kvinder, eller med at beskytte mod en sådan vold, støtte ofre eller gennemføre målrettede foranstaltninger om bekæmpelse af en sådan vold, eller som tilskynder til en afstandtagen fra vold eller arbejder for at fremme en holdnings- og adfærdsændring over for udsatte grupper og ofre for vold.

Artikel 8

Støtteformer

1. Fællesskabets finansiering kan antage følgende retlige former:

— tilskud

— offentlige indkøbskontrakter.

2. Tilskud fra Fællesskabet ydes efter behandling af ansøgninger, der modtages efter indkaldelse af forslag, undtagen i hastende og behørigt begrundede undtagelsestilfælde, eller hvis støttemodtageren er af en sådan beskaffenhed, at der ikke er andre muligheder for en given foranstaltning. Tilskud fra Fællesskabet ydes i form af driftstilskud og tilskud til foranstaltninger. Den maksimale medfinansieringssats specificeres i de årlige arbejdsprogrammer.

3. Derudover kan der afholdes udgifter til ledsageforanstaltninger i form af offentlige indkøbskontrakter, hvor indkøb af varer og tjenesteydelser med direkte relevans for programmets mål dækkes med fællesskabsmidler. Dermed dækkes bl.a. udgifter til information og kommunikation samt forberedelse, gennemførelse, overvågning, kontrol og evaluering af projekter, politikker, programmer og lovgivning.

Artikel 9

Gennemførelsesforanstaltninger

1. Kommissionen skal iværksætte fællesskabsbistanden i overensstemmelse med finansforordningen.

2. Med henblik på gennemførelsen af programmet skal Kommissionen inden for rammerne af programmets generelle mål ifølge artikel 2 vedtage et årligt arbejdsprogram, der indeholder de specifikke mål, tematiske prioriteringer, en beskrivelse af ledsageforanstaltninger, jf. artikel 8, og om nødvendigt en liste over andre foranstaltninger. Det årlige arbejdsprogram skal angive den minimumsprocentdel af de årlige udgifter, der kan anvendes til tilskud.

3. Det årlige arbejdsprogram vedtages i overensstemmelse med forvaltningsproceduren omhandlet i artikel 10, stk. 2.

4. De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne afgørelse vedtages for så vidt angår de øvrige emneområder efter rådgivningsproceduren omhandlet i artikel 10, stk. 3.

5. Evaluerings- og tildelingsprocedurerne for tilskud til foranstaltninger skal bl.a. tage hensyn til følgende kriterier:

a) de generelle og specifikke mål, der er fastsat i artikel 2 og 3, og de foranstaltninger på de forskellige områder, der er fastsat i artikel 3, samt overensstemmelse med det årlige arbejdsprogram

b) den foreslåede foranstaltnings kvalitet hvad angår udformning, tilrettelæggelse, præsentation og forventede resultater

c) størrelsen af den søgte fællesskabsfinansiering og dens omkostningseffektivitet i forhold til de forventede resultater

d) virkningen af de forventede resultater for programmets generelle og specifikke mål, der er defineret i artikel 2 og 3, og for de foranstaltninger, der træffes på de forskellige områder som fastsat i artikel 3

e) innovation.

6. Ansøgninger om driftstilskud, jf. artikel 4, litra c), skal vurderes på baggrund af:

a) i hvor høj grad ansøgningen opfylder programmets mål

b) kvaliteten af de planlagte aktiviteter

c) aktiviteternes forventede multiplikatoreffekt over for borgerne

d) aktiviteternes geografiske rækkevidde

e) inddragelse af borgerne i de pågældende organers strukturer

f) omkostningseffektiviteten i den foreslåede foranstaltning.

Artikel 10

Udvalg

1. Kommissionen bistås af et udvalg.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Perioden i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to måneder.

3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

4. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

Artikel 11

Komplementaritet

1. Der søges opnået synergi og komplementaritet med andre fællesskabsinstrumenter, herunder med de generelle programmer om sikkerhed og beskyttelse af frihedsrettigheder og om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme, det 7. rammeprogram for forskning og udvikling og programmerne om sundhedsbeskyttelse og om beskæftigelse og social solidaritet (Progress) og »Safer Internet Plus«. Der tilstræbes også komplementaritet med det kommende Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder. Der udarbejdes statistiske oplysninger om vold i samarbejde med medlemsstaterne, om nødvendigt ved hjælp af Fællesskabets Statistiske Program.

2. Programmet kan dele midler med andre fællesskabsinstrumenter, herunder med de generelle programmer om sikkerhed og beskyttelse af frihedsrettigheder og om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme og det 7. rammeprogram for forskning og udvikling, for at gennemføre foranstaltninger, der opfylder målene i alle programmerne.

3. Foranstaltninger, der finansieres inden for rammerne af denne afgørelse, må ikke modtage bistand til samme formål fra andre af Fællesskabets finansielle instrumenter. Kommissionen sørger for, at støttemodtagere, der omfattes af dette program, oplyser Kommissionen om støtte, der modtages fra Den Europæiske Unions almindelige budget og fra andre kilder, og om igangværende finansieringsansøgninger.

Artikel 12

Budgetmidler

1. Finansieringsrammen for gennemførelsen af denne afgørelse er på 116,85 mio. EUR for den periode, der er fastsat i artikel 1.

2. Budgetmidlerne til de foranstaltninger, der er omhandlet i dette program, opføres i form af årlige bevillinger i Den Europæiske Unions almindelige budget. De disponible årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for den finansielle ramme.

Artikel 13

Overvågning

1. For alle foranstaltninger, der finansieres af programmet, sørger Kommissionen for, at støttemodtageren sender tekniske og finansielle rapporter om arbejdets forløb. Der skal endvidere fremlægges en endelig rapport senest tre måneder efter foranstaltningens afslutning. Kommissionen fastsætter rapporternes form og indhold.

2. Kommissionen sørger for, at de kontrakter og aftaler, der følger af gennemførelsen af programmet, bl.a. foreskriver, at Kommissionen (eller en befuldmægtiget repræsentant) foretager overvågning og finanskontrol, om nødvendigt på stedet, herunder i form af stikprøver, og at Revisionsretten foretager revisioner.

3. Kommissionen kræver, at støttemodtageren holder al dokumentation vedrørende udgifterne til foranstaltningen til disposition for Kommissionen i fem år efter den sidste udbetaling til en foranstaltning.

4. På grundlag af rapporter og stikprøver som omhandlet i stk. 1 og 2 tilpasser Kommissionen om nødvendigt omfanget af eller tildelingskriterierne for den oprindeligt godkendte finansielle støtte samt tidsplanen for udbetalingerne.

5. Kommissionen træffer alle nødvendige foranstaltninger for at kontrollere, at de finansierede foranstaltninger gennemføres korrekt og i overensstemmelse med bestemmelserne i denne afgørelse og finansforordningen.

Artikel 14

Beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser

1. Kommissionen sikrer i forbindelse med gennemførelsen af foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne afgørelse, at Fællesskabets økonomiske interesser beskyttes gennem forholdsregler mod svig, korruption og andre ulovligheder, gennem effektiv kontrol og gennem inddrivelse af uretmæssigt eller ulovligt udbetalte beløb og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, gennem sanktioner, der skal være effektive, stå i forhold til overtrædelsens omfang og have en afskrækkende virkning, i overensstemmelse med forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 og forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 samt forordning (EF) nr. 1073/1999.

2. Hvad angår fællesskabsforanstaltninger, der finansieres i henhold til programmet, finder forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 og forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 anvendelse på alle overtrædelser af bestemmelser i fællesskabsretten, herunder misligholdelse af kontraktlige forpligtelser, der er fastsat på grundlag af programmet, som kan tilskrives en økonomisk beslutningstagers handling eller undladelse, og som skader eller kunne skade Den Europæiske Unions budget eller budgetter, der forvaltes herunder, ved afholdelse af en uretmæssig udgift.

3. Kommissionen begrænser eller udskyder udbetaling af finansiel støtte til en foranstaltning eller kræver den tilbagebetalt, hvis der konstateres uregelmæssigheder, herunder manglende overholdelse af bestemmelserne i denne afgørelse eller i den individuelle beslutning, kontrakt eller aftale om ydelse af den pågældende finansielle støtte, eller hvis det viser sig, at der uden Kommissionens godkendelse er foretaget en væsentlig ændring, der er i modstrid med selve foranstaltningen eller med gennemførelsesbetingelserne.

4. Hvis fristerne ikke overholdes, eller hvis gennemførelsen af en foranstaltning kun kan give ret til en del af den tildelte finansielle støtte, anmoder Kommissionen modtageren om at indgive sine bemærkninger inden for en nærmere bestemt frist. Hvis modtageren ikke giver en rimelig begrundelse, kan Kommissionen annullere resten af støtten og kræve allerede udbetalte beløb tilbagebetalt.

5. Ethvert uretmæssigt udbetalt beløb skal tilbagebetales til Kommissionen. Beløb, der ikke betales tilbage i rette tid, pålægges morarenter i henhold til betingelserne i finansforordningen.

Artikel 15

Evaluering

1. Programmet overvåges løbende for at følge gennemførelsen af de planlagte foranstaltninger.

2. Kommissionen sikrer en regelmæssig, uafhængig ekstern evaluering af programmet.

3. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet:

a) en midtvejsrapport om de opnåede resultater og om de kvalitative og kvantitative aspekter af gennemførelsen af programmet samt en liste over finansierede projekter og foranstaltninger, senest den 31. marts 2011

b) en meddelelse om videreførelsen af programmet senest den 31. maj 2012

c) en efterfølgende evalueringsrapport om gennemførelsen og resultaterne af programmet senest den 31. december 2014.

Artikel 16

Offentliggørelse af projekter

Kommissionen offentliggør hvert år en liste over de projekter, der er finansieret under dette program, med en kortfattet beskrivelse af hvert projekt.

Artikel 17

Overgangsforanstaltninger

Afgørelse nr. 803/2004/EF ophæves. Foranstaltninger, der er påbegyndt i henhold til denne afgørelse, forvaltes fortsat i henhold til denne, indtil aktiviteterne er afsluttet.

Artikel 18

Ikrafttræden

Denne afgørelse træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i Strasbourg, den 20. juni 2007. På Europa-Parlamentets vegne H.-G. PÖTTERING Formand På Rådets vegne G. GLOSER Formand

(1) EUT C 69 af 21.3.2006, s. 1.

(2) EUT C 192 af 16.8.2006, s. 25.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 5.9.2006 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af 5.3.2007 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Europa-Parlamentets holdning af 22.5.2007 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(4) EFT C 364 af 18.12.2000, s. 1.

(5) EFT C 59 af 23.2.2001, s. 307.

(6) EFT C 77 E af 28.3.2002, s. 126.

(7) EUT C 287 E af 24.11.2006, s. 75.

(8) EUT C 288 E af 25.11.2006, s. 66.

(9) EFT L 34 af 9.2.2000, s. 1.

(10) EUT L 143 af 30.4.2004, s. 1.

(11) EUT C 139 af 14.6.2006, s. 1.

(12) EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1. Ændret ved forordning (EF, Euratom) nr. 1995/2006 (EUT L 390 af 30.12.2006, s. 1).

(13) EFT L 357 af 31.12.2002, s. 1. Ændret ved forordning (EF, Euratom) nr. 478/2007 (EUT L 111 af 28.4.2007, s. 13).

(14) EFT L 312 af 23.12.1995, s. 1.

(15) EFT L 292 af 15.11.1996, s. 2.

(16) EFT L 136 af 31.5.1999, s. 1.

(17) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. Ændret ved afgørelse 2006/512/EF (EUT L 200 af 22.7.2006, s. 11).