Rådets udtalelse

af 27. november 2000

om Finlands opdaterede stabilitetsprogram, 2000-2004

(2000/C 374/03)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker(1), særlig artikel 5, stk. 3,

under henvisning til Kommissionens henstilling, og

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

Den 27. november 2000 gennemgik Rådet Finlands opdaterede stabilitetsprogram, som dækker perioden 2000-2004. Rådet noterer sig med tilfredshed, at det overskud på de offentlige finanser, som Finland har haft siden 1998, steg i 1999 og forventes at overstige 4 % af BNP i hele perioden 2000-2004, samtidig med at faldet i den offentlige gældskvote forventes at fortsætte. Rådet finder desuden, at det opdaterede program er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik.

Rådet glæder sig over det samlede resultat af gennemførelsen af det opdaterede program fra 1999, skønt det noterer sig, at forbedringen i 1999 af overskuddet på det offentlige budget og nedbringelsen af den offentlige gæld begge var noget mindre end forventet i programmet fra 1999, hvor alle tre undersektorer af den samlede offentlige sektor bidrog til den manglende opfyldelse af det oprindelige mål for det samlede overskud, og hvor de offentlige indtægter var lavere end forventet. Desuden er der opstået inflationspres. Stigningen i den indenlandsk fremkaldte inflation synes at hænge sammen med en tilsvarende stigning i inflationen inden for tjenestesektoren.

Det makroøkonomiske scenario i det seneste opdaterede stabilitetsprogram inkluderer en kraftig økonomisk vækst i 2000 takket være en fortsat stærk indenlandsk og udenlandsk efterspørgsel. Derefter forventes væksten i BNP at aftage fra 2001 og i resten af fremskrivningsperioden. Det centrale scenario med en økonomisk afmatning på mellemlang sigt forekommer realistisk, når henses til den seneste tids hastige vækst i den finske økonomi og den belastning af kapaciteten, der allerede er slået igennem på bestemte områder. Der er stadig risiko for en overophedning af økonomien og for, at den meget store efterspørgsel vil øge inflationspresset. Rådet mener, at en moderat lønudvikling derfor vil være af afgørende betydning.

Som allerede nævnt i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for 2000 mener Rådet også, at der er behov for en stram finanspolitik i Finland med henblik på at forebygge risikoen for en overophedning. Med dette forbehold kan Rådet i øvrigt tilslutte sig den finanspolitiske strategi, der er opstillet i det opdaterede stabilitetsprogram. Den konsoliderer tidligere programmer og tager sigte på at fastholde overskud på omkring 4,5 % af BNP gennem en nedbringelse af de offentlige udgifter i forhold til BNP, samtidig med at skattetrykket lettes.

Den underliggende budgetstilling, der svarer til det forventede overskud på 4,5 % i 2000, vil sætte Finland i stand til fortsat at opfylde kravene i stabilitets- og vækstpagten. Rådet finder, at de fortsatte finanspolitiske begrænsninger, der er indbygget i det opdaterede program, er berettigede i betragtning af de fremtidige konsekvenser, som befolkningens aldring vil få for pensionsudgifterne og udgifterne til sundhedssektoren, og som vil være særlig markante i Finland.

Rådet glæder sig over, at Finland ifølge det opdaterede program vil fortsætte bestræbelserne på at gennemføre strukturreformer. Reformer er særligt betydningsfulde for regeringens centrale målsætning om at øge beskæftigelsen og samtidig fastholde prisstabiliteten. Finanspolitiske reformer, der mindsker den fortsat tunge samlede byrde af skatter og socialsikringsbidrag, der hviler på arbejdskraften, kan forøge muligheden for at nå dette mål. Det er stadig et problem, at pensionssystemet er indrettet på en sådan måde, at det ikke motiverer ældre arbejdstagere til at forblive på arbejdsmarkedet, og det kan være nødvendigt at styrke finansieringen af pensionssystemet for at tage højde for den hastigt aldrende befolkning. Mindskelsen af de offentlige udgifter og indtægter i forhold til BNP, jf. det opdaterede program, og en fortsat indsats for at gennemføre strukturreformer skulle begge kunne bidrage til at øge beskæftigelsen.

(1) EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.