KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 9. december 1998

om den af Østrig planlagte foranstaltning med henblik på sanering af Kiener Deponie Bachmanning

(meddelt under nummer K(1998) 4195)

(Kun den tyske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(1999/272/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første punktum,

under henvisning til aftalen om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter i overensstemmelse med nævnte bestemmelser at have givet de interesserede parter en frist til at fremsætte deres bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

1. PROCEDURE

Ved brev af 23. september 1997 underrettede Østrig Kommissionen om, at delstaten Oberösterreich havde til hensigt delvis at finansiere saneringen af det nedlukkede forurenede deponeringsanlæg Kiener Deponie Bachmanning. Kommissionen anmodede ved brev af 20. oktober 1997 om supplerende oplysninger. Østrigs svar blev modtaget den 18. november 1997. Efter et møde i Bruxelles den 12. december 1997 udbad Kommissionen sig ved brev af 18. december 1997 yderligere oplysninger om fortsat uafklarede spørgsmål. Disse blev fremsendt af Østrig ved brev af 21. januar 1998, som også indeholdt en formel anmeldelse af, at den østrigske regering påtænkte delvis at finansiere projektet.

Ved brev af 22. april 1998 underrettede Kommissionen Østrig om, at proceduren i EF-traktatens artikel 93, stk. 2, ville blive indledt med hensyn til den anmeldte foranstaltning.

Denne kommissionsbeslutning blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(1). Kommissionen anmodede de øvrige berørte parter om at fremsætte eventuelle bemærkninger. Kommissionen har ikke modtaget nogen bemærkninger i denne henseende.

2. UDFØRLIG BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN

Det nedlukkede forurenede Kiener Deponie Bachmanning ligger i Oberösterreich. Grunden er indført i tingbogen for 51101 Aichkirchen under nr. 345/2.

Deponeringsanlægget blev drevet af selskabet Kieba BaugmbH (under likvidation), Unterseling 19, A-4672 Bachmanning, (Kieba) i perioden 1975-1983. Kieba betragtes som en SMV i henhold til Kommissionens henstilling af 3. april 1996 om definition af små og mellemstore virksomheder(2) og er for øjeblikket under likvidation. Hovedanpartshaveren i Kieba var afdøde Herbert Kiener.

Den nuværende ejer af grunden er Atlas ImmobilienverwaltungsgmbH, Unterseling 19, A-4672 Bachmanning (Atlas). Atlas blev udelukkende oprettet i forbindelse med forureningen og var klar over denne. Atlas er en SMV i henhold til henstillingen om definition af små og mellemstore virksomheder. Hovedanpartshaver var ligeledes hr. Kiener.

ASA Oberösterreich Holding GmbH (ASA), som opererer inden for dekontaminering af grunde, har de nødvendige tilladelser til at sanere deponeringsanlægget. ASA indgår i den franske koncern Electricité de France (EDF) og er i henhold til henstillingen om definition af små og mellemstore virksomheder en stor virksomhed.

De samlede omkostninger ved saneringen anslås til 313,2 mio. ATS (22,7 mio. ECU). ASA ansøgte om den statslige finansiering af saneringen den 22. maj 1995 hos forbundsstaten og den 23. januar 1996 hos delstaten Oberösterreich. Foranstaltningen skal fuldt ud finansieres af staten.

a) Forbundsregeringen forpligtede sig i henhold til en beslutning, der blev truffet den 12. juni 1996 på grundlag af retningslinjerne for støtte til miljøgenopretning, Förderungsrichtlinien 1991 für die Altlastensanierung und -sicherung (Förderungsrichtlinien 1991), at stille 206,7 mio. ATS (15,0 mio. ECU) til rådighed og indgik den 20. december 1996 en kontrakt med ASA på grundlag heraf.

b) Delstaten Oberösterreich forpligtede sig til på grundlag af en beslutning fra delstatsregeringen i Oberösterreich af 7. november 1996 at stille 106,5 mio. ATS (7,7 mio. ECU) til rådighed og indgik den 23. og 28. april 1997 kontrakter med ASA på grundlag heraf.

Udbetalingerne skal finde sted i årene 1998-2000 efter forelæggelse af fakturaer.

3. KOMMISSIONENS FØRSTE BEMÆRKNINGER

I beslutningen om indledningen af proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2, fremsatte Kommissionen følgende bemærkninger:

a) Østrig var forpligtet til at anmelde den planlagte statslige finansiering som ad hoc-støtte, da det er tvivlsomt, om forbundsstaten har anvendt Förderungsrichtlinien 1991 i overensstemmelse med alle de bestemmelser, der er indeholdt heri, og da delstaten Oberösterreich ifølge disse retningslinjer ikke har lov til at yde finansiering.

b) Den statslige finansiering kan ikke længere give Kieba en fordel, da virksomheden er under likvidation.

c) Den statslige finansiering kan muligvis indirekte give Atlas en uberettiget fordel i form af en forhøjelse af grundværdien og sparede saneringsomkostninger.

d) Honoraret til ASA kan give virksomheden en uberettiget fordel, da Østrig ikke har forelagt tilstrækkelig dokumentation for, at det svarer til markedsprisen.

e) Det er uklart, om eventuelle støtteforanstaltninger til Atlas og/eller ASA kan omfattes af undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 92.

4. ØSTRIGS BEMÆRKNINGER

Ved brev af 14. juli 1998 tog Østrig stilling til Kommissionens beslutning om procedurens indledning.

Østrig understregede på ny, at forureningen allerede havde medført en farlig kontaminering af grundvandet, og at en grundig sanering var presserende nødvendig. Til underbygning af saneringens presserende karakter forelagde Østrig navnlig en erklæring fra en vandforsyningsekspert af 14. maj 1998, en erklæring fra en vandkemisk ekspert af 22. april 1998 samt en erklæring fra en medicinsk ekspert af 13. maj 1998.

Som det endvidere blev anført, tog den statslige finansiering af saneringen af den gamle miljøforurening ene og alene sigte på at beskytte miljøet og blev ikke anvendt til at støtte en virksomhed. Derfor udgjorde forbundsstatens og delstaten Oberösterreichs statslige finansiering ikke statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 92. Selv hvis dette skulle være tilfældet, ville støtten være dækket af de gældende Förderungsrichtlinien 1991. Det var uden betydning, om det materiale, der er nævnt i § 4, stk. 3, i Förderungsrichtlinien 1991, forelå på tidspunktet for støttens godkendelse. Aftalen i kontrakten med ASA om, at enkelte bestemmelser i Förderungsrichtlinien 1991 ikke finder anvendelse, var indgået af hensyn til retssikkerheden og var i overensstemmelse med Förderungsrichtlinien 1991. Østrig anførte desuden, at de støtteberettigede saneringsomkostninger i henhold til Förderungsrichtlinien 1991 kunne finansieres med indtil 100 %, og at opdelingen af støtten mellem forbundsstaten og andre offentlige organer, navnlig delstaten Oberösterreich, var uden betydning.

Endvidere var Kieba og Atlas ikke finansielt i stand til at overtage blot en del af saneringsforanstaltningerne. Desuden henvistes der til, at forvaltningsproceduren, fra myndighedernes første involvering til saneringsforanstaltningernes afslutning, i gennemsnit tager ti år. Østrig havde derfor indgået en kontrakt med ASA om finansieringen af saneringsforanstaltningerne.

Med hensyn til de retsmidler, som Østrig ville tage i brug med henblik på at tilbagesøge saneringsomkostningerne fra Kieba, Atlas og selskabets anpartshavere, forelagde Østrig et retsresponsum fra to advokatkontorer af 24. juni 1998, som når frem til det resultat, at de påtænkte retlige foranstaltninger har gode muligheder for at kunne lykkes.

Desuden forelagte Østrig en udskrift af handelsregistret og dokumenterede, at Kieba var under likvidation. Som det fremgik af en kopi af en skrivelse af 11. maj 1998 fra Kiebas kurator, kunne det endnu ikke forudses, hvornår konkursbehandlingen ville blive tilendebragt.

Der blev ligeledes for Atlas forelagt en udskrift af handelsregistret. Med hensyn til Atlas' finansielle situation blev der indgivet en vurdering fra et kreditoplysningsbureau. Heraf fremgik, at Atlas ud over det forurenede deponeringsanlæg ikke rådede over nogen nævneværdige aktiver. Ifølge de østrigske myndigheder har Atlas i vidt omfang indstillet sine aktiviteter. Desuden betvivlede man, at Atlas kunne gøres ansvarlig for saneringen af grunden. Dette standpunkt blev bekræftet i et retsresponsum fra to advokatkontorer af 24. juni 1998.

Ifølge Østrig er den pågældende grund i Oberösterreichs planlægningslov (Raumordnungsgesetz - OÖ ROG)(3) og dispositionsplanen (Flächenwidmungsplan, Zl. 610-1/1996) for kommunen Aichkirchen angivet som græsareal. Efter de østrigske myndigheders opfattelse kan det antages, at grunden efter den gennemførte sanering vil blive udnyttet som land- og skovbrugsareal. I den forbindelse blev der forelagt en erklæring fra en beediget retssagkyndig, hvor handelsværdien efter saneringen er beregnet på grundlag af ejendomsvurderingsloven (Liegenschaftsbewertungsgesetz)(4) ved hjælp af en sammenligningsmetode.

Desuden præciserede Østrig, at ASA modtager vederlag for sine ydelser. I den vedlagte erklæring fra to beedigede retssagkyndige inden for udbud og indgåelse af kontrakter vurderes vederlaget som passende.

5. VURDERING AF DEN STATSLIGE FORANSTALTNING

Ved vurderingen af statsstøttesagen baserer Kommissionen sig på de oplysninger, som Østrig forelagde ved brev af 14. juli 1998.

5.1. Anmeldelsespligt

Østrig godkendte statens finansiering af saneringsforanstaltningerne den 12. juli 1996 og indgik en kontrakt med ASA den 20. december 1996. Finansieringen blev ydet på grundlag af Förderungsrichtlinien 1991.

Förderungsrichtlinien 1991 blev anmeldt til EFTA-Tilsynsmyndigheden den 2. marts 1993 som eksisterende permanent ordning og her registreret som statsstøttesag nr. ESA 30-151. Som led i denne ordning kan forbundsregeringen finansiere saneringsforanstaltninger i forbindelse med gammel miljøforurening med indtil 100 %. Ordningen udløb, da Kommissionen ved brev af 10. februar 1997 godkendte de nye retningslinjer, Förderungsrichtlinien 1997. Følgelig fandt Förderungsrichtlinien 1991 således anvendelse i det foreliggende tilfælde.

Kommissionen bemærker dog, at på det tidspunkt, hvor forbundsregeringen godkendte finansieringen og undertegnede kontrakten, var den optimerede saneringsprocedure endnu ikke afsluttet. Der blev undertegnet aftaler om en sådan procedure den 17. og 18. juni 1997 samt den 14. juli 1997. I henhold til § 4, stk. 3, i Förderungsrichtlinien 1991 skulle disse oplysninger imidlertid have foreligget ved undertegnelsen af kontrakten. Østrig har derfor ikke opfyldt alle de betingelser, der er indeholdt i den eksisterende støtteordning.

Endvidere udelukkede kontrakten mellem ASA og forbundsstaten anvendelsen af visse bestemmelser i Förderungsrichtlinien 1991. Østrig erklærede i denne henseende, at dette havde været nødvendigt, da der på grundlag af kontrakten mellem ASA og forbundsstaten ikke kunne opstå nogen forpligtelser for Kieba og Atlas, da disse to virksomheder ikke var omfattet af kontrakten. Efter Kommissionens opfattelse begunstiger disse undtagelser imidlertid forureneren Kieba og grundejeren Atlas. Förderungsrichtlinien 1991 indeholder nemlig entydigt bestemte forpligtelser for grundejeren og forureneren. I realiteten kan forbundsstaten kun yde en statslig finansiering i henhold til ordningen, hvis forurener og grundejer er rede til eller tvinges til at efterkomme de forpligtelser, der er fastsat i forbindelse med ordningen. Da visse bestemmelser imidlertid blev udelukket, har forbundsstaten ikke opfyldt alle de betingelser, der er indeholdt i Förderungsrichtlinien 1991.

Desuden har delstaten Oberösterreich ifølge Förderungsrichtlinien 1991 ikke lov til at stå for finansieringen. Delstaten Oberösterreichs finansieringsforanstaltning er således ikke omfattet af denne eksisterende ordning.

I betragtning af, at forbundsregeringen ikke har opfyldt alle forpligtelser i Förderungsrichtlinien 1991, og delstaten Oberösterreichs finansiering ikke er omfattet af en eksisterende eller godkendt ordning, var Østrig forpligtet til at anmelde den af forbundsstaten og delstaten Oberösterreich påtænkte statslige finansiering som ad hoc-støtte i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 3. Østrig har ikke opfyldt denne forpligtelse.

5.2. Kieba

Den østrigske forvaltningsret, navnlig Wasserrechtsgesetz(5), forbundsstatens Abfallwirtschaftsgesetz(6) og Gewerbeordnung(7), indeholder en række forskellige ansvarsbestemmelser. I henhold til miljøbestemmelserne ligger hovedansvaret for forurenede deponeringsanlæg dog under alle omstændigheder hos forureneren, dvs. den juridiske person, hvis virksomhed har forårsaget den pågældende miljøtrussel. Som forurener betragtes enten operatøren af deponeringsanlægget eller den person, der har nedlukket deponeringsanlægget.

Forvaltningen i Wels-Land meddelte den 29. maj 1978 og den 22. maj 1979 (Zl. Wa 1-16-1976) på grundlag af Wasserrechtsgesetz Kieba tilladelse til at drive et deponeringsanlæg til husholdnings- og specialaffald. Kieba har også nedlukket deponeringsanlægget. Ifølge Østrig foreligger der rigelige beviser på, at virksomheden hverken med hensyn til affaldets art eller tidsmæssigt holdt sig til de tilladelser, der var meddelt den. Tilladelsen på grundlag af Wasserrechtsgesetz var således udløbet den 31. december 1981, men aktiviteterne blev videreført, efter al sandsynlighed indtil april eller maj 1983. Ifølge de østrigske myndigheder er Kieba den eneste forurener, der kan konstateres.

I overensstemmelse med § 31, stk. 1, og § 138, stk. 1, i Wasserrechtsgesetz, § 32, stk. 1, i forbundsstatens Abfallwirtschaftsgesetz og § 83, stk. 3, i Gewerbeordnung skal de østrigske administrative myndigheder primært gøre denne virksomhed ansvarlig. Derfor opfordrede de allerede den 9. august 1991 Kieba til at sanere det forurenede deponeringsanlæg. Af formelle grunde lykkedes det Kieba at få anket denne afgørelse.

De østrigske myndigheder har ikke truffet en ny afgørelse og har heller ikke til hensigt at gøre dette i nær fremtid, da Landesgericht Wels den 29. september 1996 indledte konkurs mod Kieba. Boet efter Kiebas hovedanspartshaver, Herbert Kiener, var ligeledes genstand for en insolvensprocedure. Indtil videre er der ingen, der har vedgået arven.

Kommissionen konstaterer, at den østrigske forbundsregering og delstaten Oberösterreich overtager forureneren Kiebas forpligtelser ved at finansiere saneringen. Der skal dog tages hensyn til, at Kieba er under likvidation og ikke længere driver virksomhed. Derfor kan den statslige finansiering heller ikke længere give Kieba en fordel, og en eventuel fordel, som virksomheden måtte have opnået tidligere, kan ikke længere påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

Endvidere tager Kommissionen til efterretning, at de østrigske myndigheder har givet tilsagn om at tage alle disponible midler i brug med henblik på at tilbagesøge saneringsomkostningerne fra Kieba. Til tilbagesøgning af uberettiget udbetalte midler skal der anlægges et berigelsessøgsmål (Bereicherungsklage) i henhold til § 1042 i Bürgerliches Gesetzbuch og rejses krav om erstatning i henhold til § 1295.

5.3. Atlas

Wasserrechtsgesetz og forbundsstatens Abfallwirtschaftsgesetz indeholder ansvarsbestemmelser for grundejere. Østrig betvivler dog, at Atlas kan gøres ansvarlig på grundlag af disse miljøbestemmelser. Dette standpunkt fremgår også af de to retsresponsa.

Kommissionen gør imidlertid endnu en gang opmærksom på, at Atlas udelukkende blev oprettet i forbindelse med forureningen, og at Atlas var klar over denne. Endvidere findes der tætte relationer mellem Kiebas og Atlas' anpartshavere. Efter Kommissionens opfattelse hæfter Atlas og Kieba derfor solidarisk i forbindelse med en afgørelse om tilbagebetaling. Når ASA således gennemfører saneringen med statslig støtte, kunne støtteforanstaltningen give Atlas en fordel, da virksomheden derved sparer saneringsomkostningerne.

Kommissionen konstaterer, at ifølge Østrig udøver virksomheden ingen nævneværdige aktiviteter og kunne endog være i vanskeligheder. Risikoen for, at den nævnte fordel fordrejer konkurrencen, er derfor minimal på nuværende tidspunkt. Kommissionen kan dog ikke udelukke, at en tredjemand overtager andelene i virksomheden og udvider aktiviteterne i et omfang, som kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Statens finansiering af den af ASA gennemførte sanering ville styrke Atlas' stilling over for konkurrenterne på EØS-markedet, som ikke opnår en gratis sanering af deres forurenede grunde. Derfor kan Kommissionen ikke udelukke, at de fordele, som Atlas har opnået på grundlag af den statslige støtteforanstaltning, kunne fordreje konkurrencevilkårene på EØS-markedet i fremtiden. Med hensyn til Atlas kan finansieringen derfor udgøre statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1.

I henhold til EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, er støtteforanstaltninger med de deri beskrevne karakteristika principielt uforenelige med fællesmarkedet. I EF-traktatens artikel 92, stk. 2 og 3, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 2 og 3, anføres nærmere, hvilke støtteforanstaltninger der undtagelsesvis kan betragtes som forenelige med fællesmarkedet. Det foreliggende tilfælde er tydeligvis ikke omfattet af nogen af disse undtagelser.

Undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 92, stk. 2, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 2, finder ikke anvendelse, da det hverken drejer sig om støtte af social karakter til enkelte forbrugere eller om støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer, eller støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder, som er påvirket af Tysklands deling.

Undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), og EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra a), samt de regionale undtagelsesbestemmelser i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), og EØF-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c), er ikke relevante, da Atlas ligger uden for et støtteberettiget område.

Med hensyn til undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra b), og EØF-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b), fastslår Kommissionen, at det pågældende projekt ikke opfylder de kriterier, som Kommissionen i reglen anvender i forbindelse med "projekter af fælleseuropæisk interesse", og at støtten heller ikke har til formål at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi.

Den første del af undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), og EØF-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c), vedrørende støtte til fremme af den økonomiske udvikling i visse regioner finder ikke anvendelse, da støtten ikke skal bidrage til udviklingen af visse sektorbestemte økonomiske aktiviteter.

Heller ikke undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra d), og EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra d), finder anvendelse, da støtten ikke tager sigte på fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven.

Som Kommissionen endvidere konstaterer, er det helt klart ikke foreneligt med det princip, der er forankret i EF-traktatens artikel 130 R, at en forurener sælger sin forurenede grund til en af sine virksomheder for at undgå saneringsomkostningerne på en sådan måde, at den virksomhed, der er ansvarlig for forureningen, kommer under konkurs, og at aktiviteterne videreføres med den nyetablerede virksomhed.

Kommissionen er derfor af den opfattelse, at ingen af undtagelsesbestemmelserne finder anvendelse i det foreliggende tilfælde.

Kommissionen tager imidlertid til efterretning, at de østrigske myndigheder har givet tilsagn om, at de vil tage alle disponible retlige midler i brug med henblik på også at tilbagesøge saneringsomkostningerne fra Atlas. Atlas' tilbagebetaling af saneringsomkostningerne ville efter Kommissionens opfattelse udelukke, at den statslige finansiering giver Atlas en fordel, og at der her er tale om statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 92.

5.4. ASA

Den 29. december 1994 havde ASA Inerta AbfallbehandlungsGmbH på eget initiativ ansøgt om alle de tilladelser, der i henhold til § 32, stk. 4, i Umweltförderungsgesetz(8) var nødvendige til at gennemføre saneringen af deponeringsanlægget. Denne lov var anmeldt til EFTA-Tilsynsmyndigheden som eksisterende permanent ordning. Tilladelserne (UR-450000/323-1996) blev meddelt den 22. februar 1996 på grundlag af affaldshåndteringsloven (Abfallwirtschaftsgesetz) og den 8. marts 1996 på grundlag af den regionale naturfredningslov (Oberösterreichisches Natur- und Landschaftsschutzgesetz). Umiddelbart derefter overtog ASA de tilladelser, som var meddelt ASA Inerta Abfallbehandlungs GmbH.

Østrig har indgået kontrakter med ASA, da ASA som den eneste virksomhed rådede over de nødvendige tilladelser. Kommissionen konstaterer imidlertid, at kontrakterne blev indgået med ASA, uden at andre østrigske eller udenlandske konkurrenter fik mulighed for at konkurrere om disse kontrakter. Det måtte derfor undersøges, om honoraret til ASA er i overensstemmelse med markedsprisen.

Kommissionen konstaterer, at ASA ikke selv gennemfører saneringen, men som hovedentreprenør står for planlægningen og koordineringen af saneringsforanstaltningerne. For sit arbejde som hovedentreprenør modtager ASA et honorar på 37,3 mio. ATS (2,7 mio. ECU), som er indeholdt i de samlede saneringsomkostninger på 313,2 mio. ATS (22,7 mio. ECU).

Østrig har dokumenteret, at honoraret til ASA blev fastsat på grundlag af retningslinjerne "Honorarleitlinien für Generalplaner", som takstregulativerne "Gebührenordnung Projektmanagement" og "Gebührenordnung Bauwesen" ligger til grund for. Østrig har endvidere dokumenteret, at ASA efter aftale kun modtager 85 % af det beløb, der er beregnet på grundlag af disse forordninger. De forelagte erklæringer fra to beedigede retssagkyndige bekræfter, at honoraret er i overensstemmelse med markedsprisen.

Efter en omhyggelig gennemgang af de forelagte oplysninger tilslutter Kommissionen sig de østrigske myndigheders opfattelse, at ASA modtager et passende honorar for sit planlægnings- og koordineringsarbejde, og at dette honorar ikke indeholder et støtteelement som omhandlet i EF-traktatens artikel 92.

Kommissionen gør opmærksom på, at undersøgelserne af, om Østrig har overholdt Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler(9), endnu ikke er afsluttet. Nærværende beslutning foregriber på ingen måde resultatet af disse undersøgelser.

Hvad angår saneringsarbejder udført af underentreprenører, konstaterer Kommissionen, at ASA på grundlag af vilkårene i kontrakterne er forpligtet til at anvende bestemmelserne i Ö-Norm-A-2050 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler. Østrig har forelagt en detaljeret oversigt over de arbejder, der skal udføres af underentreprenører, og dokumenteret, at kontrakterne på de fleste af de arbejder, der skal udføres, indgås på grundlag af offentligt udbud. Kommissionen når således frem til det resultat, at heller ikke vederlaget til underentreprenørerne indeholder et støtteelement som omhandlet i EF-traktatens artikel 92.

6. KONKLUSIONER

På grundlag af ovenstående vurdering af den statslige finansiering af saneringen af det forurenede deponeringsanlæg Kiener Deponie Bachmanning bemærker Kommissionen følgende:

a) Forureneren Kieba er under likvidation og udøver ikke længere aktiviteter. Kieba kan derfor ikke længere opnå nogen fordel af den statslige finansiering.

b) Når ASA gennemfører saneringen med statsstøtte, kunne denne foranstaltning give Atlas en fordel, da virksomheden derved sparer saneringsomkostninger. Dette ville med hensyn til Atlas udgøre statsstøtte, som i det foreliggende tilfælde ikke er omfattet af nogen af undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 92, stk. 2 og 3. En tilbagesøgning af saneringsomkostningerne fra Atlas og dennes tilbagebetaling heraf ville udelukke, at den statslige finansiering udgør statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 92.

c) ASA, som står for saneringen af den gamle miljøforurening, modtager et passende honorar for sit planlægnings- og koordineringsarbejde. Dette honorar indeholder intet støtteelement.

Forbundsregeringen og delstaten Oberösterreich kan derfor fuldt ud finansiere saneringsforanstaltningerne i overensstemmelse med anmeldelsen på betingelse af, at Atlas tilbagebetaler saneringsomkostningerne. Saneringsomkostningerne tilbagesøges i fuldt omfang fra Atlas i overensstemmelse med de i østrigsk lovgivning fastsatte procedurer og bestemmelser, og der beregnes renter fra udbetalingstidspunktet til tilbagebetalingen af hele beløbet med den sats, der benyttes som referencesats ved beregning af nettosubventionsækvivalenten i forbindelse med regionalstøtte i Østrig -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den påtænkte statslige finansiering af saneringen af det nedlukkede forurenede deponeringsanlæg Kiener Deponie Bachmanning, som anslås at beløbe sig til 313,2 mio. ATS (22,7 mio. ECU), udgør med forbehold af den i artikel 2 nævnte betingelse ikke statsstøtte.

Artikel 2

Østrig sørger for, at Atlas tilbagebetaler de statsligt finansierede saneringsomkostninger, og skal også modtage disse. Tilbagebetalingen sker i overensstemmelse med de i østrigsk lovgivning fastsatte procedurer og bestemmelser, og der beregnes renter fra udbetalingstidspunktet til Atlas' tilbagebetaling af saneringsomkostningerne med den sats, der benyttes som referencesats ved beregning af nettosubventionsækvivalenten i forbindelse med regionalstøtte i Østrig.

Artikel 3

Østrig underretter inden for to måneder fra meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet for at efterkomme denne beslutning.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Republikken Østrig.

Udfærdiget i Bruxelles, den 9. december 1998.

På Kommissionens vegne

Karel VAN MIERT

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 201 af 27.6.1998, s. 8.

(2) EFT L 107 af 30.4.1996, s. 4.

(3) LGBl. nr. 114/1993.

(4) BGBl. nr. 150/1992.

(5) BGBl. nr. 215/1959, revideret udgave af BGBl. nr. 85/1997.

(6) BGBl. nr. 325/1990, reviderede udgave af BGBl. nr. 115/1997.

(7) BGBl. nr. 50/1974.

(8) BGBl. nr. 185/1993.

(9) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1.