++++

KOMMISSIONENS FORORDNING ( EOEF ) Nr . 1983/83

af 22 . juni 1983

om anvendelse af traktatens artikel 85 , stk . 3 , paa kategorier af eneforhandlingsaftaler

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,

under henvisning til Raadets forordning nr . 19/65/EOEF af 2 . marts 1965 om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 , stk . 3 , paa kategorier af aftaler og samordnet praksis ( 1 ) , senest aendret ved akten vedroerende Graekenlands tiltraedelse , saerlig artikel 1 ,

under henvisning til offentliggoerelsen af udkastet til forordning ( 2 ) ,

under henvisning til udtalelse fra Det raadgivende Udvalg for Kartel - og Monopolspoergsmaal , og

ud fra foelgende betragtninger :

( 1 ) Kommissionen kan i henhold til forordning nr . 19/65/EOEF ved forordning anvende traktatens artikel 85 , stk . 3 , paa bestemte af artikel 85 , stk . 1 omfattede kategorier af tosidede eneforhandlingsaftaler og tilsvarende samordnet praksis ;

( 2 ) paa grundlag af erfaringerne kan der fastlaegges en kategori af aftaler og samordnet praksis , som normalt kan anses for at opfylde betingelserne i artikel 85 , stk . 3 ;

( 3 ) eneforhandlingsaftaler af den i artikel 1 i denne forordning beskrevne art kan rammes af forbudet i traktatens artikel 85 , stk . 1 ; dette vil dog kun undtagelsesvis vaere tilfaeldet for eneforhandlingsaftaler , der udelukkende er indgaaet mellem virksomheder i samme medlemsstat , og som omhandler videresalg af varer inden for denne medlemsstat ; for saa vidt disse aftaler imidlertid kan paavirke handelen mellem medlemsstater og desuden opfylder alle betingelser i denne forordning , er der ingen grund til at afskaere dem fra den retlige fordel , som gruppefritagelsen indebaerer ;

( 4 ) det er ikke noedvendigt udtrykkeligt at undtage de aftaler , som ikke er omfattet af traktatens artikel 85 , stk . 1 , fra den omhandlede gruppe ;

( 5 ) eneforhandlingsaftaler bidrager som regel til at forbedre varedistributionen , fordi den erhvervsdrivende kan koncentrere sin salgsvirksomhed , ikke behoever at opretholde en hel raekke forretningsforbindelser med et stoerre antal handlende , og ved kun at have forbindelse med én handlende lettere kan overvinde afsaetningsvanskeligheder , som han paa grund af sproglige , retlige og andre forskelle moeder i den internationale handel ;

( 6 ) eneforhandlingsaftaler fremmer varens afsaetning og foerer til en intensiv bearbejdning af markedet , en regelmaessig forsyning og samtidig en rationalisering af varedistributionen ; saadanne aftaler stimulerer ogsaa konkurrencen mellem forskellige producenters varer ; desuden er udnaevnelse af en eneforhandler , som overtager udgifterne til salgsfremmende foranstaltninger , kundebetjening og lagerfoering , for en fabrikant tit det mest effektive middel , undertiden endog det eneste , til at traenge ind paa et marked og der konkurrere med andre fabrikanter ; dette gaelder isaer for smaa og mellemstore virksomheder ; det maa overlades til kontrahenterne at afgoere , om og i givet fald i hvilket omfang de vil optage salgsfremmende forpligtelser i deres aftaler ;

( 7 ) saadanne eneforhandlingsaftaler bidrager som regel ogsaa til at sikre forbrugerne en rimelig andel af fordelen herved , fordi forbedringen i varedistributionen direkte kommer dem til gode , og deres oekonomiske og forsyningsmaessige situation forbedres , navnlig ved , at de hurtigere og lettere kan koebe varer , isaer saadanne som er fremstillet i andre lande ;

( 8 ) forordningen skal fastsaette de konkurrencebegraensende forpligtelser , som en eneforhandlingsaftale maa indeholde ; de konkurrencebegraensninger , som ud over den eksklusive leveringspligt saaledes er tilladt , bevirker , at opgaverne fordeles bedre mellem parterne , og at eneforhandleren koncentrerer sin forretningsaktivitet om de af aftalen omfattede varer indenfor det ham tildelte omraade ; i almindelighed er disse begraensninger , saafremt de kun gaelder for aftaleperioden , noedvendige for at opnaa de forbedringer i fordelingen af varerne , som er formaalet med at give eneforhandlingsret ; det kan overlades til kontrahenterne at bestemme , hvilke af disse bestemmelser de i de enkelte tilfaelde vil optage i deres eneforhandlingsaftaler ; andre konkurrencebegraensende bestemmelser , isaer saadanne som begraenser eneforhandlernes frihed til selv at fastsaette sine salgspriser eller andre videresalgsbetingelser eller til selv at vaelge sine kunder , kan ikke fritages i medfoer af denne forordning ;

( 9 ) gruppefritagelsen skal indskraenkes til de eneforhandlingsaftaler , om hvilke der ikke er tvivl om , at de opfylder betingelserne i artikel 85 , stk . 3 ;

( 10 ) det er ikke muligt uden en undersoegelse af hvert enkelt tilfaelde at fastslaa , at der sker en vaesentlig forbedring af varedistributionen , naar en producent overdrager eneforhandlingen af sine varer til en anden producent , som er hans konkurrent ; det er derfor tilraadeligt at udelukke saadanne aftaler fra gruppefritagelsen ; til fordel for smaa og mellemstore virksomheder kan der imidlertid tillades visse afvigelser fra denne regel ;

( 11 ) forbrugerne faar kun en rimelig andel i de fordele , der opstaar ved eneforhandlingen , hvis der bestaar en reel adgang til parallelimport ; aftaler om varer , som kun kan erhverves hos eneforhandleren , boer derfor udelukkes fra gruppefritagelsen ; det kan heller ikke accepteres , at de deltagende virksomheder misbruger industriel og kommerciel ejendomsret eller andre rettigheder for at opnaa en fuldstaendig beskyttelse i et omraade ; dette beroerer ikke forholdet mellem konkurrenceretten og de industrielle og kommercielle ejendomsrettigheder , da det her kun er betingelserne for anvendelsen af gruppefritagelsesforordningen , der fastsaettes ;

( 12 ) da adgangen til parallelimport sikrer konkurrencen i handelsleddet , aabner de eneforhandlingsaftaler , som falder ind under denne forordning , som regel ikke mulighed for at udelukke konkurrencen for en vaesentlig del af de paagaeldende varer ; dette gaelder ogsaa eneforhandlingsaftaler , som angiver hele faellesmarkedet som aftaleomraade ;

( 13 ) skulle aftaler eller samordnet praksis , som falder ind under forordningen , i de enkelte tilfaelde alligevel have virkninger , som er uforenelige med betingelserne i traktatens artikel 85 , stk . 3 , vil Kommissionen fratage de deltagende virksomheder den retlige fordel ved gruppefritagelsen ;

( 14 ) aftaler og samordnet praksis , som opfylder betingelserne i denne forordning , skal ikke anmeldes ; virksomhedernes ret til i enkelttilfaelde , hvor der er alvorlig tvivl , at anmode Kommissionen om en erklaering om foreneligheden af deres aftale med denne forordning , beroeres ikke heraf ;

( 15 ) denne forordning beroerer ikke anvendelsen af Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3604/82 af 23 . december 1982 om anvendelsen af artikel 85 , stk . 3 i traktaten paa kategorier af specialiseringsaftaler ( 3 ) ; den udelukker heller ikke anvendelsen af traktatens artikel 86 -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING :

Artikel 1

I medfoer af traktatens artikel 85 , stk . 3 , og paa de i denne forordning naevnte betingelser erklaeres artikel 85 , stk . 1 , uanvendelig paa aftaler , hvori kun deltager to virksomheder , og hvorved den ene kontrahent over for den anden forpligter sig til udelukkende at levere bestemte varer til denne med henblik paa videresalg i hele Faellesskabet eller i en begraenset del af dette .

Artikel 2

1 . Bortset fra den i artikel 1 anfoerte forpligtelse kan der ikke paalaegges leverandoeren andre konkurrencebegraensninger end pligt til inden for aftaleomraadet ikke at leverer aftalevarerne til forbrugerne .

2 . Der maa ikke paalaegges eneforhandleren andre konkurrencebegraensninger end pligt til

a ) ikke at fremstille eller forhandle varer , som konkurrerer med aftalevarerne ,

b ) udelukkende at koebe aftalevarerne hos den anden aftalepart med henblik paa videresalg ,

c ) uden for aftaleomraadet ikke at reklamere , oprette filialer og besidde udleveringslagre for aftalevarerne .

3 . Foelgende forpligtelser for eneforhandleren er ikke til hinder for anvendelsen af artikel 1 :

a ) forpligtelsen til at aftage fuldstaendige vareassortimenter eller mindstemaengder ,

b ) forpligtelsen til at forhandle aftalevarerne under de varemaerker eller i det udstyr , som medkontrahenten foreskriver ,

c ) at traeffe salgsfremmende foranstaltninger , navnlig

- at reklamere for varerne ,

- at opretholde et salgsnet eller et lager ,

- at praestere kundeservice og garantiydelser ,

- at beskaeftige fagligt eller teknisk uddannet personale .

Artikel 3

Artikel 1 anvendes ikke , naar :

a ) producenter af samme varer eller af varer , der paa grund af deres egenskaber , prisniveau og anvendelsesformaal af forbrugerne anses for at vaere af samme art , indgaar gensidige eneforhandlingsaftaler med hinanden

b ) producenter af samme varer eller af varer , der paa grund af deres egenskaber , prisniveau og anvendelsesformaal af forbrugerne anses for at vaere af samme art , indgaar ensidede eneforhandlingsaftaler , medmindre mindst en af aftaleparterne har en samlet aarsomsaetning , der ikke overstiger 100 mio ECU

c ) forbrugerne i aftaleomraadet kun kan koebe aftalevarerne hos eneforhandleren og der heller ikke uden for aftaleomraadet findes alternative leveringsmuligheder

d ) aftaleparterne eller en af dem indskraenker formidlernes eller forbrugernes muligheder for at koebe aftalevarerne hos andre forhandlere inden for det faelles marked eller , dersom der ikke paa dette findes alternative leveringsmuligheder , uden for dette , navnlig hvis virksomhederne

1 . goer industriel ejendomsret gaeldende for at forhindre forhandlere eller forbrugere i , uden for aftaleomraadet at erhverve de af aftalen omfattede varer , som er behoerigt maerket og bragt i handelen , eller i at afsaette disse varer i aftaleomraadet

2 . goer andre rettigheder gaeldende eller traeffer foranstaltninger for at forhindre forhandlere eller forbrugere i at erhverve aftalevarerne uden for aftaleomraadet eller forhindre disse forhandlere eller forbrugere i at afsaette disse produkter i aftaleomraadet .

Artikel 4

1 . Artikel 3 , litra a ) og b ) , anvendes , naar de deri omhandlede varer fremstilles af en virksomhed , som er forbundet med en af aftaleparterne .

2 . Ved forbundne virksomheder forstaas

a ) virksomheder , hvori en af de kontraherende virksomheder direkte eller indirekte

- ejer mere end halvdelen af kapitalen eller driftsformuen ,

- kan udoeve mere end halvdelen af stemmerettighederne ,

- kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne i bestyrelsen eller i de organer , som retligt repraesenterer virksomheden , eller

- har ret til at lede den andens forretninger

b ) virksomheder , som i en af de kontraherende virksomheder , direkte eller indirekte har de under litra a ) anfoerte rettigheder eller muligheder for at oeve indflydelse

c ) virksomheder , hvori en af de under litra b ) naevnte virksomheder direkte eller indirekte har de under litra a ) anfoerte rettigheder eller muligheder for at oeve indflydelse .

3 . Virksomheder , hvori de kontraherende virksomheder eller med dem forbundne virksomheder i faellesskab har de i stk . 2 , litra a ) , anfoerte rettigheder og mulighed for indflydelse , anses for at vaere forbundet med hver af de kontraherende virksomheder .

Artikel 5

1 . For anvendelsen af artikel 3 , litra b ) , gaelder den europaeiske regningsenhed ( ECU ) , der er fastsat for opstilling af Faellesskabets budget ifoelge traktatens artikel 207 og 209 .

2 . Artikel 1 finder fortsat anvendelse , dersom den i artikel 3 , litra b ) , naevnte omsaetning i to paa hinanden foelgende regnskabsaar ikke overskrides med mere end 10 % .

3 . Ved beregningen af den samlede omsaetning som omhandlet i artikel 3 , litra b ) , skal medtages den omsaetning , som aftaleparterne og de med dem forbundne virksomheder i det seneste regnskabsaar har opnaaet for alle varer og tjenesteydelser foer skat og andre afgifter . Herved medregnes ikke omsaetning mellem den enkelte aftalepart og de med denne forbundne virksomheder eller omsaetning mellem de forbundne virksomheder indbyrdes .

Artikel 6

Kommissionen kan lade fordelen ved anvendelse af denne forordning bortfalde i overensstemmelse med artikel 7 i forordning nr . 19/65/EOEF , dersom den i en konkret sag fastslaar , at en aftale , som i medfoer af forordningen er fritaget fra forbudet mod karteller , alligevel har virkninger , som er uforenelige med betingelserne i traktatens artikel 85 , stk . 3 , og isaer naar :

a ) aftalevarerne inden for aftaleomraadet , ikke er udsat for effektiv konkurrence fra varer , som paa grund af deres egenskaber , prisniveau og anvendelsesformaal af forbrugerne anses for at vaere varer af samme art

b ) det i urimelig grad vanskeliggoeres for andre leverandoerer i aftaleomraadet at afsaette deres varer i de forskellige distributionsled

c ) formidlerne eller forbrugerne paa grund af andre forhold end de i artikel 3 , litra c ) og d ) , anfoerte ikke kan skaffe sig aftalevarerne fra andre forhandlere uden for aftaleomraadet paa de betingelser , som disse forhandlere normalt anvender paa deres marked

d ) eneforhandleren

1 . i aftaleomraadet uden saglig grund undlader at levere til kategorier af koebere , som ikke har mulighed for paa rimelige vilkaar at skaffe sig aftalevarerne andetsteds eller over for disse anvender diskriminerende priser eller salgsbetingelser

2 . saelger aftalevarerne til uforholdsmaessigt hoeje priser .

Artikel 7

Forbudet i traktatens artikel 85 , stk . 1 , gaelder i tidsrummet 1 . juli 1983 - 31 . december 1986 ikke for aftaler , som allerede var traadt i kraft den 1 . juli 1983 , eller som traeder i kraft mellem den 1 . juli 1983 og den 31 . december 1983 , og som opfylder de betingelser for fritagelse , der er fastsat i forordning nr . 67/67/EOEF ( 4 ) .

Artikel 8

Denne forordning anvendes ikke paa aftaler , som er indgaaet med henblik paa videresalg af drikkevarer fra restauranter eller olieprodukter fra tankstationer .

Artikel 9

Bestemmelserne i denne forordning anvendes paa samordnet praksis af den i artikel 1 omhandlede art .

Artikel 10

Denne forordning traeder i kraft den 1 . juli 1983 .

Den anvendes indtil den 31 . december 1997 .

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat .

Udfaerdiget i Bruxelles , den 22 . juni 1983 .

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Medlem af Kommissionen

( 1 ) EFT nr . 36 af 6 . 3 . 1965 , s . 533/65 .

( 2 ) EFT nr . C 172 af 10 . 7 . 1982 , s . 3 .

( 3 ) EFT nr . L 376 af 31 . 12 . 1982 , s . 33 .

( 4 ) EFT nr . 57 af 25 . 3 . 1967 , s . 849/67 .