DA Den Europæiske Unions Tidende L 95/1

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2017/625

af 15. marts 2017

om offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter med henblik på at sikre anvendelsen af fødevare- og foderlovgivningen og reglerne for dyresundhed og dyrevelfærd, plantesundhed og plantebeskyttelsesmidler, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001, (EF) nr. 396/2005, (EF) nr. 1069/2009, (EF) nr. 1107/2009, (EU) nr. 1151/2012, (EU) nr. 652/2014, (EU) 2016/429 og (EU) 2016/2031, Rådets forordning (EF) nr. 1/2005 og (EF) nr. 1099/2009 samt Rådets direktiv 98/58/EF, 1999/74/EF, 2007/43/EF, 2008/119/EF og 2008/120/EF og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 og (EF) nr. 882/2004, Rådets direktiv 89/608/EØF, 89/662/EØF, 90/425/EØF, 91/496/EØF, 96/23/EF, 96/93/EF og 97/78/EF og Rådets afgørelse 92/438/EØF (forordningen om offentlig kontrol)

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2, artikel 114 og artikel 168, stk. 4, litra b),

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) kræver, at der sikres et højt beskyttelsesniveau for menneskers og dyrs sundhed samt for miljøet ved fastlæggelsen og gennemførelsen af Unionens politikker og aktiviteter. Virkeliggørelsen af dette mål bør bl.a. forfølges gennem foranstaltninger på veterinær- og plantesundhedsområdet, hvis endelige mål er at beskytte menneskers sundhed.

(2) TEUF fastsætter også, at Unionen skal bidrage til at nå et højt forbrugerbeskyttelsesniveau ved de foranstaltninger, som den vedtager som led i gennemførelsen af det indre marked.

(3) EU-lovgivningen indeholder et sæt harmoniserede regler for at sikre, at fødevarer og foder er sikre og sunde, og at aktiviteter, der kan have indvirkning på sikkerheden i agrofødevarekæden eller på beskyttelsen af forbrugernes interesser i forbindelse med fødevarer og fødevareinformation, udføres i overensstemmelse med specifikke krav. EU-regler findes også for at sikre et højt niveau af sundhed for mennesker, dyr og planter såvel som af dyrevelfærd i hele agrofødevarekæden og på alle de aktivitetsområder, hvor et hovedmål er at bekæmpe en eventuel spredning af dyresygdomme, der i nogle tilfælde kan overføres til mennesker, eller af skadegørere på planter eller planteprodukter, og for at sikre beskyttelse af miljøet mod de risici, som kan opstå i forbindelse med genetisk modificerede organismer (GMO'er) eller plantebeskyttelsesmidler. Den korrekte anvendelse af disse regler, der i det følgende kollektivt benævnes »EU-lovgivningen om agrofødevarekæden«, bidrager til det indre markeds funktion.

(4) De grundlæggende EU-regler vedrørende fødevare- og foderlovgivning findes i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 (4). Ud over disse grundlæggende regler findes der mere specifik fødevare- og foderlovgivning, der dækker forskellige områder såsom foder, herunder foderlægemidler, fødevare- og foderhygiejne, zoonoser, animalske biprodukter, restkoncentrationer af veterinærlægemidler, forurenende stoffer, bekæmpelse og udryddelse af dyresygdomme med indvirkning på menneskers sundhed, mærkning af fødevarer og foder, plantebeskyttelsesmidler, tilsætningsstoffer til fødevarer og foder, vitaminer, mineralsalte, sporstoffer og andre tilsætningsstoffer, materialer bestemt til at komme i berøring med fødevarer, krav til kvalitet og sammensætning, drikkevand, ionisering, nye fødevarer og GMO'er.

(5) EU-lovgivningen om dyresundhed har til formål at sikre høje standarder for menneskers og dyrs sundhed i Unionen og en rationel udvikling af landbrugssektoren og akvakultursektoren samt at øge produktiviteten. Denne lovgivning er nødvendig for at bidrage til gennemførelsen af det indre marked for dyr og animalske produkter og for at undgå spredning af smitsomme sygdomme af betydning for Unionen. Den dækker områder, der omfatter handel inden for Unionen, indførsel til Unionen, sygdomsudryddelse, veterinærkontrol og anmeldelse af sygdomme, og bidrager ligeledes til fødevare- og fodersikkerhed.

(6) Overførbare dyresygdomme, herunder via mikroorganismer, der har udviklet resistens over for antimikrobielle midler, kan have en betydelig indvirkning på folkesundheden, fødevare- og fodersikkerheden og dyrs sundhed og velfærd. Med henblik på at sikre høje standarder for dyre- og folkesundhed i Unionen er der på EU-plan fastsat regler om dyresundhedsmæssige foranstaltninger og om foder- og fødevaresikkerhed. Overholdelse af disse regler, herunder de regler, der har til formål at håndtere problemet med antimikrobiel resistens, bør være omfattet af den offentlige kontrol, der er fastsat i denne forordning. Endvidere indeholder EU-lovgivningen regler for markedsføring og anvendelse af veterinærlægemidler, hvilket bidrager til sammenhængende handling på EU-plan, der er rettet mod at håndhæve hensigtsmæssig anvendelse af antimikrobielle stoffer på bedriftsplan og mod at minimere udviklingen af antimikrobiel resistens i dyr og dens overførsel via animalske fødevarer. Tiltag nr. 2 og 3 i Kommissionens meddelelse af 15. november 2011 til Europa-Parlamentet og til Rådet med titlen »Handlingsplan for den voksende trussel fra antimikrobiel resistens« fremhæver den væsentlige rolle, som de specifikke EU-regler på området for veterinærlægemidler spiller. Overholdelse af disse specifikke regler bør være omfattet af den kontrol, der er fastsat i den pågældende EU-lovgivning, og falder derfor ikke ind under nærværende forordnings anvendelsesområde.

(7) Artikel 13 i TEUF anerkender, at dyr er følende væsener. EU-lovgivningen om dyrevelfærd stiller krav om, at dyreejere, personer, der holder dyr, og kompetente myndigheder overholder dyrevelfærdskravene for at sikre dyrene en human behandling og undgå, at de påføres unødig smerte og lidelse. Disse regler bygger på videnskabelig dokumentation og kan forbedre kvaliteten af og sikkerheden ved animalske fødevarer.

(8) EU-lovgivningen om plantesundhed regulerer indslæbning, etablering og spredning af planteskadegørere, der ikke findes eller ikke er udbredt i Unionen. Målet med den er at beskytte EU-afgrøder og offentlige og private grønne områder og skove, samtidig med at Unionens biodiversitet og miljø sikres, og kvaliteten af planter og planteprodukter og sikkerheden af fødevarer og foder, der fremstilles af planter, sikres.

(9) EU-lovgivningen om plantebeskyttelsesmidler regulerer godkendelsen, markedsføringen, anvendelsen og kontrollen af plantebeskyttelsesmidler og af ethvert af de aktivstoffer, safenere, synergister, hjælpestoffer og adjuvanter, som disse måtte indeholde eller bestå af. Målet med disse regler er at sikre et højt beskyttelsesniveau for både menneskers og dyrs sundhed samt for miljøet gennem evaluering af de risici, der er forbundet med plantebeskyttelsesmidler, og samtidig forbedre EU-markedets funktion gennem harmonisering af reglerne for deres markedsføring og også forbedre landbrugsproduktionen.

(10) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF (5) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1829/2003 (6) fastsætter bestemmelser om forhåndsgodkendelse, sporbarhed og mærkning af GMO'er og genetisk modificerede fødevarer og genetisk modificeret foder. GMO'er, som ikke er bestemt til direkte konsum, såsom frø, der anvendes som udgangsmateriale til produktion af fødevarer og foder, kan godkendes i henhold til direktiv 2001/18/EF eller forordning (EF) nr. 1829/2003. Uanset hvilket retsgrundlag, GMO'er kan godkendes efter, bør det være de samme regler for officiel kontrol, der finder anvendelse.

(11) EU-lovgivningen om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter skaber grundlag for bæredygtig udvikling af økologisk produktion og tager sigte på at bidrage til beskyttelsen af naturressourcer, biodiversitet, dyrevelfærd og udvikling af landdistrikter.

(12) EU-lovgivningen om landbrugskvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer identificerer produkter og fødevarer, som dyrkes og fremstilles efter præcise specifikationer, samtidig med at den fremmer diversitet i landbrugsproduktionen, beskytter produktnavne og oplyser forbrugerne om landbrugsprodukters og fødevarers særlige karakter.

(13) EU-lovgivningen om agrofødevarekæden bygger på det princip, at operatører i alle de produktions-, forarbejdnings- og distributionsled, som er under deres kontrol, er ansvarlige for at sikre overholdelse af de krav, som er relevante for deres aktiviteter, der er fastlagt i EU-lovgivningen om agrofødevarekæden.

(14) EU-regler vedrørende handelsnormer for fiskevarer og akvakulturprodukter sikrer bæredygtige produkter og udnyttelsen af det indre markeds fulde potentiale; de letter afsætningsaktiviteter på grundlag af redelig konkurrence, hvilket bidrager til at gøre produktionen mere rentabel. Disse regler sikrer overholdelse af det samme krav for både import og produkter, der har deres oprindelse i Unionen. EU-regler vedrørende handelsnormer for landbrugsprodukter bidrager til at forbedre de økonomiske vilkår for produktionen og markedsføringen og kvaliteten af sådanne produkter.

(15) Ansvaret for at håndhæve EU-lovgivningen om agrofødevarekæden ligger hos medlemsstaterne, hvis kompetente myndigheder gennem tilrettelæggelse af offentlig kontrol overvåger og verificerer, at relevante EU-krav reelt overholdes og håndhæves.

(16) I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 (7) er der fastlagt én lovgivningsmæssig ramme for tilrettelæggelsen af offentlig kontrol. Denne ramme har betydeligt forbedret effektiviteten af den offentlige kontrol og håndhævelsen af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden og hævet niveauet af beskyttelse mod risici for menneskers, dyrs og planters sundhed og dyrevelfærden i Unionen og niveauet af beskyttelse af miljøet mod de risici, der kan opstå i forbindelse med GMO'er og plantebeskyttelsesmidler. Den har også tilvejebragt en konsolideret retlig ramme til støtte for en integreret tilgang til gennemførelsen af offentlig kontrol i agrofødevarekæden.

(17) Der findes en række bestemmelser i EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, hvis håndhævelse ikke eller kun delvis er reguleret ved forordning (EF) nr. 882/2004. Navnlig blev særlige regler for offentlig kontrol bibeholdt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1069/2009 (8). Plantesundhed falder også i vidt omfang uden for anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 882/2004, idet der er fastsat visse regler for offentlig kontrol i Rådets direktiv 2000/29/EF (9).

(18) Rådets direktiv 96/23/EF (10) indeholder også et meget detaljeret regelsæt, som bl.a. fastlægger mindstehyppigheden af offentlig kontrol og specifikke håndhævelsesforanstaltninger, der skal indføres i tilfælde af manglende overholdelse.

(19) For at rationalisere og forenkle den overordnede lovgivningsmæssige ramme og samtidig forfølge målet om bedre regulering bør reglerne for offentlig kontrol på specifikke områder integreres i én enkelt lovgivningsmæssig ramme for offentlig kontrol. Med henblik herpå bør forordning (EF) nr. 882/2004 og andre EU-retsakter, som i øjeblikket regulerer offentlig kontrol på specifikke områder, ophæves og afløses af nærværende forordning.

(20) Nærværende forordning bør søge at skabe en harmoniseret EU-ramme for tilrettelæggelsen af offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter end offentlig kontrol i hele agrofødevarekæden, idet der tages hensyn til de regler for offentlig kontrol, som er fastsat i forordning (EF) nr. 882/2004 og i relevant sektorlovgivning, samt den erfaring, der er opnået ved anvendelsen af disse regler.

(21) De regler, der fastsætter de nærmere krav til bæredygtig anvendelse af plantebeskyttelsesmidler i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/128/EF (11), omfatter i direktivets artikel 8 bestemmelser om inspektion af udbringningsudstyr, der fortsat vil finde anvendelse, mens reglerne for offentlig kontrol i nærværende forordning ikke finder anvendelse på disse inspektionsaktiviteter.

(22) Der findes allerede en veletableret og specifik kontrolordning med henblik på verifikation af overholdelsen af reglerne for de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter (markafgrøder, vin, olivenolie, frugt og grøntsager, humle, mælk og mejeriprodukter, oksekød og kalvekød, fårekød og gedekød samt honning). Nærværende forordning bør derfor ikke finde anvendelse på verifikationen af overholdelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 (12), der regulerer de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter, bortset fra når den kontrol vedrørende handelsnormer, der gennemføres i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 (13), indikerer, at der kan være tale om svigagtig eller vildledende adfærd.

(23) Visse definitioner, der nu er fastlagt i forordning (EF) nr. 882/2004, bør tilpasses, så de tager højde for nærværende forordnings bredere anvendelsesområde, bringes på linje med dem, som er fastlagt i andre EU-retsakter, og præciserer eller, hvis det er relevant, erstatter terminologi med forskellige betydninger i forskellige sektorer.

(24) Hvor EU-lovgivningen om agrofødevarekæden kræver, at de kompetente myndigheder verificerer, at operatørerne overholder de relevante EU-regler, og at dyrene eller varerne overholder specifikke krav med henblik på udstedelse af officielle certifikater eller attesteringer, bør en sådan verifikation af overholdelse betragtes som offentlig kontrol.

(25) I EU-lovgivningen om agrofødevarekæden tillægges de kompetente myndigheder i medlemsstaterne endvidere specifikke opgaver med henblik på beskyttelsen af dyresundheden, plantesundheden og dyrevelfærden og med henblik på beskyttelsen af miljøet i forbindelse med GMO'er og plantebeskyttelsesmidler. Disse opgaver er aktiviteter i offentlighedens interesse, som de kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal gennemføre med henblik på at fjerne, begrænse eller nedbringe eventuelle farer, der måtte opstå for menneskers, dyrs eller planters sundhed, dyrevelfærden eller tillige miljøet. Disse andre officielle aktiviteter, der omfatter udstedelsen af tilladelser eller godkendelser, epidemiologisk overvågning og tilsyn, udryddelse og inddæmning af sygdomme eller skadegørere samt udstedelse af officielle certifikater eller attesteringer, reguleres af de samme sektorspecifikke regler, som håndhæves gennem offentlig kontrol, og derfor af denne forordning.

(26) Medlemsstaterne bør udpege kompetente myndigheder for alle de områder, der falder ind under denne forordnings anvendelsesområde. Om end medlemsstaterne er bedst i stand til at identificere og afgøre, hvem den kompetente myndighed eller de kompetente myndigheder, der skal udpeges for hvert område eller del af et område, er, bør de også pålægges at udpege én enkelt myndighed, som på hvert område eller del af et område sikrer en velkoordineret kommunikation med andre medlemsstaters kompetente myndigheder og med Kommissionen.

(27) Medlemsstaterne bør udpege kompetente myndigheder, der handler i offentlighedens interesse, råder over tilstrækkelige ressourcer og udstyr og kan garantere upartiskhed og professionalisme, til at gennemføre offentlig kontrol med henblik på at verificere den korrekte anvendelse af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden og andre officielle aktiviteter, som EU-lovgivningen om agrofødevarekæden har overdraget til medlemsstaterne. De kompetente myndigheder bør sikre den offentlige kontrols kvalitet, sammenhæng og effektivitet.

(28) Korrekt anvendelse og håndhævelse af de regler, der falder ind under denne forordnings anvendelsesområde, forudsætter fornødent kendskab til både disse regler og reglerne i denne forordning. Det er derfor vigtigt, at det personale, der gennemfører offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter, regelmæssigt uddannes i gældende lovgivning i overensstemmelse med deres kompetenceområde samt i de forpligtelser, der følger af denne forordning.

(29) De kompetente myndigheder bør foretage interne audit eller sørge for, at der gennemføres audit på deres vegne, for at sikre overholdelse af denne forordning. Disse audit bør foretages på en gennemsigtig måde og være undergivet uafhængig kontrol.

(30) Operatører bør med forbehold af national ret have ret til at klage over de afgørelser, der træffes af de kompetente myndigheder. De kompetente myndigheder bør oplyse operatørerne om retten hertil.

(31) De kompetente myndigheder bør sikre, at personalet med ansvar for offentlig kontrol ikke videregiver oplysninger, det har fået kendskab til under gennemførelsen af denne kontrol, når de pågældende oplysninger er omfattet af tavshedspligt. Medmindre videregivelse er berettiget af tungtvejende interesser, bør tavshedspligten omfatte oplysninger, hvis videregivelse ville underminere formålet med inspektioner, undersøgelser eller audit, beskyttelsen af kommercielle interesser eller beskyttelsen af retssager og juridisk rådgivning. Tavshedspligten bør imidlertid ikke være til hinder for, at kompetente myndigheder offentliggør faktuelle oplysninger om resultaterne af offentlig kontrol vedrørende individuelle operatører, når den berørte operatør har haft mulighed for at fremsætte bemærkninger hertil forud for videregivelsen, og sådanne bemærkninger er blevet taget i betragtning eller frigivet sammen med de oplysninger, som videregives af de kompetente myndigheder. Behovet for at overholde tavshedspligten berører heller ikke de kompetente myndigheders forpligtelse til at informere offentligheden, hvis der er rimelig grund til at nære mistanke om, at en fødevare eller et foder kan udgøre en risiko for sundheden i henhold til artikel 10 i forordning (EF) nr. 178/2002. Fysiske personers ret til beskyttelse af deres personoplysninger, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (14), bør ikke berøres af nærværende forordning. Nærværende regler bør endvidere ikke berøre situationer, hvor videregivelse er påkrævet i henhold til EU-lovgivning eller national lovgivning.

(32) De kompetente myndigheder bør regelmæssigt gennemføre offentlig kontrol på basis af en risikovurdering og med passende hyppighed i alle sektorer og i forbindelse med alle de operatører, aktiviteter, dyr og varer, som reguleres af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden. Hyppigheden af den offentlige kontrol bør fastlægges af de kompetente myndigheder under hensyntagen til behovet for at tilpasse kontrolindsatsen til risikoen og det forventede overholdelsesniveau i de forskellige situationer, herunder mulige overtrædelser af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden begået ved svigagtig eller vildledende adfærd. Derfor bør der, når kontrolindsatsen tilpasses, tages højde for sandsynligheden for manglende overholdelse inden for alle de områder i EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, som falder ind under denne forordnings anvendelsesområde. I nogle tilfælde kræver EU-lovgivningen om agrofødevarekæden imidlertid, at der i forbindelse med en officiel certificering eller en officiel attestering, som er en forudsætning for markedsføring eller for flytning af dyr eller varer, gennemføres offentlig kontrol uanset risikoniveauet eller sandsynligheden for manglende overholdelse. I sådanne tilfælde bestemmes hyppigheden af den offentlige kontrol af certificerings- eller attesteringsbehovet.

(33) For at sikre, at den offentlige kontrol er effektiv i forbindelse med verifikation af overholdelse, bør kontrollen gennemføres uden forudgående underretning, medmindre sådan forudgående underretning er absolut nødvendig for at gennemføre kontrollen (f.eks. for så vidt angår den offentlige kontrol, der gennemføres i slagterier under slagteriaktiviteter, som forudsætter konstant eller regelmæssig tilstedeværelse af de kompetente myndigheders personale eller repræsentanter på operatørens lokaliteter), eller arten af de offentlige kontrolaktiviteter gør det påkrævet (hvilket navnlig er tilfældet med hensyn til auditaktiviteter).

(34) Offentlig kontrol bør være grundig og effektiv og sikre, at EU-lovgivningen anvendes korrekt. Da offentlig kontrol kan være en byrde for operatører, bør de kompetente myndigheder tilrettelægge og gennemføre offentlige kontrolaktiviteter under hensyntagen til operatørernes interesser og begrænse disse byrder til det, der er nødvendigt for gennemførelsen af effektiv offentlig kontrol.

(35) Offentlig kontrol bør gennemføres af personale, som er uafhængigt, dvs. uden interessekonflikter af nogen art, og som navnlig ikke befinder sig i en situation, der direkte eller indirekte kan berøre dets evne til at varetage dets arbejdsopgaver på en upartisk måde. Der bør også være truffet passende foranstaltninger til at sikre upartiskhed i tilfælde, hvor der gennemføres offentlig kontrol af dyr, varer, steder eller aktiviteter, der tilhører en offentlig myndighed eller et offentligt organ.

(36) Offentlig kontrol bør gennemføres med samme omhu af medlemsstatens kompetente myndigheder, uafhængigt af om de regler, der håndhæves, finder anvendelse på aktiviteter, som kun er relevante på den pågældende medlemsstats område, eller på aktiviteter, der får indvirkning på overholdelsen af EU-lovgivningen om dyr og varer, som skal flyttes eller markedsføres i en anden medlemsstat eller eksporteres uden for Unionen. I tilfælde af eksport uden for Unionen kan kompetente myndigheder også i overensstemmelse med EU-lovgivningen pålægges at verificere, at dyr og varer opfylder de krav, som er fastlagt af bestemmelsestredjelandet for sådanne dyr eller varer. For så vidt angår udarbejdelse af modeller for eksportcertifikater bør de relevante gennemførelsesbeføjelser, der er fastsat i denne forordning, endvidere kun finde anvendelse, når en sådan certificering er hjemlet i EU-retten, og navnlig i bilaterale aftaler indgået mellem Unionen og et tredjeland eller som led i associering af tredjelande.

(37) Uden at det berører de sporbarhedskrav, der er fastsat i sektorspecifik lovgivning, bør operatører, i det omfang det er strengt nødvendigt for tilrettelæggelse af offentlig kontrol, under ganske særlige omstændigheder kunne blive pålagt af de kompetente myndigheder i en medlemsstat at meddele ankomst af dyr og varer fra en anden medlemsstat.

(38) For at sikre, at EU-lovgivningen om agrofødevarekæden håndhæves korrekt, bør de kompetente myndigheder have beføjelse til at gennemføre offentlig kontrol i alle led i produktion, forarbejdning og distribution af dyr og varer, der berøres af denne lovgivning. For at sikre, at offentlig kontrol gennemføres omhyggeligt og effektivt, bør de kompetente myndigheder også have beføjelse til at gennemføre offentlig kontrol i alle led i produktion og distribution af varer, stoffer, materialer eller genstande, der ikke reguleres af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, i det omfang det er nødvendigt for fuldt ud at undersøge mulige overtrædelser af denne lovgivning og finde årsagen til en sådan overtrædelse. Med henblik på at gennemføre denne offentlige kontrol effektivt bør de kompetente myndigheder udarbejde og ajourføre en liste eller et register over operatører, der skal kontrolleres.

(39) De kompetente myndigheder handler i operatørernes og offentlighedens interesse og sikrer, at de høje standarder for beskyttelse, der er fastlagt i EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, konsekvent opretholdes og beskyttes gennem passende håndhævelsesforanstaltninger, og at overholdelse af sådan lovgivning verificeres i hele agrofødevarekæden gennem offentlig kontrol. De kompetente myndigheder samt organer med delegerede opgaver og fysiske personer, der har fået delegeret bestemte opgaver, bør derfor stå til ansvar over for operatørerne og offentligheden for effektiviteten af den offentlige kontrol, de gennemfører. De bør give adgang til oplysninger om tilrettelæggelse og gennemførelse af offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter og regelmæssigt offentliggøre oplysninger om offentlig kontrol og de opnåede resultater. De kompetente myndigheder bør også på visse betingelser have ret til at offentliggøre oplysninger om rating af individuelle operatører på grundlag af resultaterne af offentlig kontrol eller til at gøre sådanne oplysninger tilgængelige. Medlemsstaternes brug af ratingordninger bør være tilladt og tilskyndes som et middel til at øge gennemsigtigheden i agrofødevarekæden, forudsat at sådanne ordninger giver passende garantier for rimelighed, konsekvens, gennemsigtighed og objektivitet. De kompetente myndigheder bør have indført nødvendige ordninger, således at ratingen nøjagtigt afspejler det faktiske niveau af overholdelse; de kompetente myndigheder bør navnlig tilskyndes til at sikre, at ratingen er baseret på resultatet af flere offentlige kontroller, eller, når ratingen er baseret på resultatet af en enkelt offentlig kontrol med ugunstigt udfald, at der gennemføres efterfølgende offentlige kontroller inden for en rimelig frist. Det er især nødvendigt, at ratingkriterierne er gennemsigtige, således at bedste praksis kan sammenlignes, og at det med tiden kan overvejes at udvikle en ensartet tilgang på EU-plan.

(40) Det er vigtigt, at de kompetente myndigheder samt organer med delegerede opgaver og fysiske personer, der har fået delegeret bestemte opgaver, sikrer og verificerer effektiviteten og sammenhængen i den offentlige kontrol, de gennemfører. Til det formål bør de handle på grundlag af skriftlige, dokumenterede procedurer og bør give oplysninger og instrukser til det personale, der gennemfører offentlig kontrol. De bør også indføre passende dokumenterede procedurer og mekanismer til løbende at verificere, at deres egen indsats er effektiv og konsekvent, og iværksætte korrigerende tiltag, når der konstateres mangler.

(41) For at fremme identifikation af tilfælde af manglende overholdelse og strømline de berørte operatørers korrigerende tiltag bør resultaterne af offentlig kontrol registreres i skriftlig form, og der bør efter anmodning gives en kopi til operatøren. Hvis den offentlige kontrol kræver løbende eller regelmæssig tilstedeværelse af de kompetente myndigheders personale for at overvåge operatørens aktiviteter, ville en skriftlig fortegnelse over hver enkelt inspektion eller hvert enkelt besøg hos operatøren være uforholdsmæssig. I sådanne tilfælde bør der udarbejdes en skriftlig fortegnelse med en hyppighed, der giver de kompetente myndigheder og operatøren mulighed for at holde sig regelmæssigt orienteret om overholdelsesniveauet og omgående at blive underrettet om konstaterede mangler eller manglende overholdelse.

(42) Operatører bør samarbejde fuldt ud med kompetente myndigheder, organer med delegerede opgaver eller fysiske personer, der har fået delegeret bestemte opgaver, for at sikre en smidig gennemførelse af offentlig kontrol og sætte de kompetente myndigheder i stand til at gennemføre andre officielle aktiviteter. Operatører, der er ansvarlige for en sending, som indføres til Unionen, bør stille alle tilgængelige oplysninger om den pågældende sending til rådighed. Alle operatører bør som minimum give de kompetente myndigheder de oplysninger, der er nødvendige for at identificere dem, deres aktiviteter og de operatører, som de leverer til og modtager leveringer fra.

(43) Denne forordning fastsætter en enkelt lovgivningsmæssig ramme for tilrettelæggelse af offentlig kontrol for at verificere overholdelsen af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden på alle de områder, som sådan lovgivning dækker. På nogle af disse områder fastlægger EU-lovgivningen detaljerede krav, der skal overholdes, og i forbindelse med hvilke der kræves særlige kvalifikationer og midler for at gennemføre offentlig kontrol. For at undgå uensartet håndhævelsespraksis, som kunne føre til uensartet beskyttelse af menneskers, dyrs og planters sundhed, dyrevelfærden og for så vidt angår GMO'er og plantebeskyttelsesmidler også af miljøet, forstyrre funktionen af det indre marked for dyr og varer, der er omfattet af denne forordning, og fordreje konkurrencen, bør Kommissionen kunne supplere de regler, der er fastsat i denne forordning gennem vedtagelse af specifikke regler for offentlig kontrol, som kan opfylde behovene for kontrol på de pågældende områder. Sådanne regler bør navnlig fastlægge særlige krav til gennemførelsen af offentlig kontrol og mindstehyppigheden af en sådan kontrol, særlige eller supplerende foranstaltninger ud over dem, der er fastlagt i denne forordning, som kompetente myndigheder bør træffe i forbindelse med tilfælde af manglende overholdelse, de kompetente myndigheders særlige ansvarsområder og opgaver ud over dem, der er fastlagt i denne forordning, og specifikke kriterier for udløsning af de administrative bistandsmekanismer, der er foreskrevet i denne forordning. I andre tilfælde kan sådanne supplerende bestemmelser eventuelt blive nødvendige for at skabe en mere detaljeret ramme for gennemførelse af offentlig kontrol i forbindelse med fødevarer og foder, hvis der kommer nye oplysninger frem om risici for menneskers eller dyrs sundhed eller i forbindelse med GMO'er og plantebeskyttelsesmidler også for miljøet, som viser, at kontrollen uden fælles specifikationer for gennemførelse af offentlig kontrol i medlemsstaterne ikke ville føre til det forventede niveau af beskyttelse mod disse risici, som er fastsat i EU-lovgivningen om agrofødevarekæden.

(44) For at muliggøre effektiv tilrettelæggelse af den offentlige kontrol, som er omfattet af denne forordning, bør medlemsstaterne have beføjelse til at vurdere, hvad der er det mest hensigtsmæssige personale til at gennemføre sådan kontrol, forudsat at der sikres et højt beskyttelsesniveau for menneskers, dyrs og planters sundhed samt for dyrevelfærden i hele agrofødevarekæden, og at der leves op til internationale standarder og forpligtelser. I visse tilfælde, hvor det er nødvendigt med specifikke kompetencer for at sikre et forsvarligt resultat af den offentlige kontrol, bør der dog stilles krav om, at medlemsstaterne henviser til embedsdyrlæger, officielle plantesundhedskontrollører eller andre personer, der er særligt udpegede. Det bør dog ikke berøre medlemsstaternes mulighed for også at anvende embedsdyrlæger (herunder til offentlig kontrol af fjerkræ og lagomorfer) officielle plantesundhedskontrollører eller andre personer, der er særligt udpegede, i tilfælde, hvor det ikke kræves i henhold til denne forordning.

(45) Med det formål at udvikle nye kontrolmetoder og -teknikker inden for offentlig kontrol af kødproduktion bør de kompetente myndigheder have mulighed for at vedtage nationale foranstaltninger med henblik på gennemførelse af pilotprojekter, der er begrænset i tid og omfang. Sådanne foranstaltninger bør sikre, at de kompetente myndigheder verificerer, om operatører overholder alle de grundlæggende bestemmelser, der gælder for kødproduktion, herunder kravet om, at kød er sikkert og egnet til menneskelig konsum. For at sikre, at Kommissionen og medlemsstaterne har mulighed for at vurdere virkningen af disse nationale foranstaltninger og give udtryk for deres mening, før de vedtages, og således iværksætte de mest hensigtsmæssige tiltag, bør disse foranstaltninger i overensstemmelse med og med henblik på artikel 5 og 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/1535 (15) indberettes til Kommissionen.

(46) De kompetente myndigheder bør kunne delegere nogle af deres opgaver til andre organer. Der bør fastlægges passende betingelser for at sikre, at upartiskhed, kvalitet og sammenhæng i offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter sikres. Organet med delegerede opgaver bør navnlig være akkrediteret i henhold til Den Internationale Standardiseringsorganisations (ISO's) standard for gennemførelse af inspektioner.

(47) For at sikre pålidelighed og sammenhæng i offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter i hele Unionen bør de metoder, der anvendes til prøveudtagning og laboratorieanalyser, -undersøgelser og -diagnosticeringer, opfylde videnskabelige standarder samt det berørte laboratoriums specifikke analyse-, undersøgelses- og diagnosticeringsbehov og tilbyde gode og pålidelige analyse-, undersøgelses- og diagnosticeringsresultater. Der bør opstilles klare regler for valget af, hvilken metode der skal anvendes, hvis der er mere end én til rådighed fra forskellige kilder, såsom ISO, Plantebeskyttelsesorganisationen for Europa og Middelhavsområderne (EPPO), den internationale plantebeskyttelseskonvention (IPPC), Verdensorganisationen for Dyresundhed (OIE), EU-referencelaboratorier og nationale referencelaboratorier eller national ret.

(48) Operatører, hvis dyr eller varer er omfattet af prøveudtagning, analyse, undersøgelse eller diagnosticering i forbindelse med offentlig kontrol, bør have ret til en supplerende ekspertudtalelse for egen regning. En sådan ret bør give operatører mulighed for at anmode om en anden eksperts dokumentgennemgang af den oprindelige prøveudtagning, analyse, undersøgelse eller diagnosticering samt en anden analyse, undersøgelse eller diagnosticering af dele af det prøvemateriale, der oprindelig blev udtaget, medmindre en sådan anden analyse, undersøgelse eller diagnosticering er teknisk umulig eller irrelevant. Dette vil navnlig være tilfældet, hvis prævalensen af faren er særlig lav i dyret eller varen, eller distributionen heraf er særlig lille eller uregelmæssig med henblik på vurdering af tilstedeværelsen af karantæneudløsende organismer eller afhængigt af omstændighederne udførelse af en mikrobiologisk analyse.

(49) Med henblik på at gennemføre offentlig kontrol af handel, der foregår via internettet eller andre former for fjernsalg, bør de kompetente myndigheder have mulighed for at få tilsendt prøver gennem anonyme testindkøb (også kaldet mystery shopping), som derefter kan analyseres, undersøges eller benyttes til at verificere overholdelse. De kompetente myndigheder bør træffe alle nødvendige skridt til at sikre operatørernes ret til en anden ekspertudtalelse.

(50) Laboratorier, der af de kompetente myndigheder er udpeget til at foretage analyser, undersøgelser og diagnosticeringer af prøveudtagninger som led i offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter, bør have ekspertise, udstyr, infrastruktur og personale til at udføre disse opgaver efter de højeste standarder. For at sikre gode og pålidelige resultater bør disse laboratorier være akkrediteret til at anvende disse metoder i henhold til standard EN ISO/IEC 17025-standarden om »Generelle krav til prøvnings- og kalibreringslaboratoriers kompetence«. Akkrediteringen bør foretages af et nationalt akkrediteringsorgan i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 765/2008 (16).

(51) Selv om akkreditering er det foretrukne middel til at sikre, at officielle laboratorier præsterer på højt niveau, er det også en kompleks og dyr proces, som ville pålægge laboratoriet en uforholdsmæssig stor byrde i tilfælde, hvor laboratorieanalyse-, undersøgelses- og diagnosticeringsmetoden er meget enkel at gennemføre og ikke kræver særlige procedurer eller særligt udstyr, således som det er tilfældet ved påvisning af trikiner i forbindelse med inspektionen samt under visse omstændigheder, hvis laboratoriet kun foretager analyser, undersøgelser og diagnosticeringer i forbindelse med andre officielle aktiviteter og ikke offentlig kontrol.

(52) For at sikre fleksibilitet og proportionalitet i tilgangen, navnlig for laboratorier for dyre- og plantesundhed, bør der indføres bestemmelser for vedtagelse af undtagelser, der giver visse laboratorier mulighed for ikke at være akkrediteret til alle de metoder, de anvender. Dette er navnlig tilfældet, når der ikke er validerede metoder til rådighed til at påvise bestemte planteskadegørere. Det kan desuden forekomme, at akkreditering af et laboratorium til alle de metoder, som det bør anvende som officielt laboratorium, ikke er umiddelbart til rådighed i tilfælde, hvor nye eller nyligt ændrede metoder skal anvendes, i tilfælde af nye risici eller i krisesituationer. Officielle laboratorier bør derfor under visse omstændigheder have mulighed for at foretage analyser, undersøgelser og diagnosticeringer for de kompetente myndigheder, før de opnår den relevante akkreditering.

(53) Offentlig kontrol af dyr og varer, der indføres til Unionen fra tredjelande, er af afgørende betydning, da denne kontrol sikrer overholdelse af gældende EU-lovgivning og navnlig af de regler, der er fastsat for at beskytte menneskers, dyrs og planters sundhed, dyrevelfærden eller for så vidt angår GMO'er og plantebeskyttelsesmidler også for miljøet. En sådan offentlig kontrol bør finde sted, før dyrene eller varerne overgår til fri omsætning i Unionen. Hyppigheden af den offentlige kontrol bør afpasses efter de risici for menneskers, dyrs og planters sundhed, dyrevelfærden og miljøet, som dyr og varer, der indføres til Unionen, eventuelt kan udgøre, idet der tages hensyn til operatørers hidtidige overholdelse af de krav, der er fastlagt i EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, den kontrol, som allerede er gennemført af disse dyr og varer i det berørte tredjeland, og de garantier, som det pågældende tredjeland har givet for, at dyr og varer, der eksporteres til Unionen, opfylder de krav, som er fastlagt i EU-lovgivningen.

(54) Det er nødvendigt at fastsætte, hvilke kategorier af dyr og varer der altid bør fremvises på et grænsekontrolsted med henblik på gennemførelse af offentlig kontrol forud for deres indførsel til Unionen. Det er også nødvendigt at give mulighed for at kræve, at andre kategorier af varer midlertidigt underlægges samme krav i medfør af særlige foranstaltninger med henblik herpå, og mulighed for at kræve, at visse andre kategorier af varer, navnlig visse fødevarer, der indeholder både vegetabilske produkter og forarbejdede animalske produkter (sammensatte produkter), altid fremvises til offentlig kontrol ved et grænsekontrolsted forud for deres indførsel til Unionen.

(55) I betragtning af de risici for menneskers, dyrs eller planters sundhed, dyrevelfærden eller miljøet, som visse dyr eller varer kan udgøre, bør de være genstand for gennemførelse af særlig offentlig kontrol ved deres indførsel til Unionen. De nuværende EU-regler kræver gennemførelse af offentlig kontrol ved Unionens grænser for at verificere, om de standarder for menneskers og dyrs sundhed og dyrevelfærd, som finder anvendelse på dyr, animalske produkter, avlsmateriale og animalske biprodukter, er opfyldt, og om planter og planteprodukter overholder plantesundhedskravene. Der gennemføres også øget kontrol ved indførsel til Unionen af visse andre varer, hvis nye eller kendte risici gør det berettiget. De nærmere regler i forbindelse med en sådan kontrol, som i øjeblikket reguleres af Rådets direktiv 97/78/EF (17), 91/496/EØF (18) og 2000/29/EF og Kommissionens forordning (EF) nr. 669/2009 (19), bør fastlægges i nærværende forordning.

(56) For at øge effektiviteten i Unionens officielle kontrolsystem, sikre en optimal tildeling af offentlige kontrolressourcer til grænsekontrol og lette håndhævelsen af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden bør der indføres et fælles integreret system for offentlig kontrol på grænsekontrolsteder, som afløser de nuværende spredte regelsæt for kontrol, for at håndtere alle sendinger, som i betragtning af den risiko, de kan medføre, bør kontrolleres ved deres indførsel til Unionen.

(57) Offentlig kontrol af sendinger bør gennemføres ved deres ankomst til grænsekontrolsteder. Denne offentlige kontrol bør omfatte dokumentkontrol af alle sendinger, herunder med elektroniske midler, hvis det er relevant, samt identitetskontrol og fysisk kontrol med en passende hyppighed, der afhænger af den risiko, som hver sending af dyr eller varer udgør.

(58) Hyppigheden af fysisk kontrol bør fastlægges og ændres ud fra risiciene for menneskers, dyrs eller planters sundhed, dyrevelfærden eller for så vidt angår GMO'er og plantebeskyttelsesmidler også for miljøet. Denne tilgang bør give de kompetente myndigheder mulighed for at tildele ressourcer til kontrol under hensyntagen til, hvor risikoen er størst. Hyppigheden af identitetskontrollen bør også kunne mindskes eller begrænses til verifikation af en sendings officielle plombe, hvis dette berettiges af, at sendinger, der indføres til Unionen, udgør en begrænset risiko. Den risikobaserede tilgang til identitetskontrol og fysisk kontrol bør søges fulgt ved at gøre brug af tilgængelige datasæt og oplysninger og af IT-dataindsamling og -styringssystemer.

(59) I visse tilfælde kunne offentlig kontrol, der normalt gennemføres af kompetente myndigheder på grænsekontrolsteder, gennemføres på andre kontrolsteder eller af andre myndigheder, forudsat at der sikres et højt niveau af sundhed for mennesker, dyr og planter, dyrevelfærd og i forbindelse med GMO'er og plantebeskyttelsesmidler også af miljøbeskyttelse.

(60) Med henblik på at tilrettelægge et effektivt system for offentlig kontrol bør sendinger, der ankommer fra tredjelande, og som kræver kontrol ved deres indførsel til Unionen, ledsages af et fælles sundhedsimportdokument, der skal anvendes til at give forhåndsmeddelelse om sendingers ankomst til grænsekontrolstedet og til at registrere resultatet af den gennemførte offentlige kontrol og af de afgørelser, som træffes af de kompetente myndigheder i forbindelse med de sendinger, de ledsager. Samme dokument bør anvendes af operatøren til at opnå klarering fra toldmyndighederne, når al offentlig kontrol er gennemført.

(61) I nogle medlemsstater er det på grund af særlige geografiske begrænsninger, såsom lange kyststrækninger eller grænser, vanskeligt at opfylde mindstekravene til grænsekontrolsteder på et permanent grundlag. Indførsel af uforarbejdede trækævler sker normalt i store mængder gennem specialiserede havne eller kontrolsteder og med uregelmæssige mellemrum, hvilket gør det vanskeligt at opretholde permanent bemandede og fuldt udstyrede grænsekontrolsteder. Undtagelser fra mindstekravene til grænsekontrolsteder bør være muligt med henblik på at sikre en effektiv offentlig kontrol af specifikke uforarbejdede trækævler.

(62) Offentlig kontrol af dyr og varer, der indføres til Unionen fra tredjelande, bør gennemføres på grænsekontrolsteder, der er udpeget af medlemsstaterne i overensstemmelse med et sæt mindstekrav. Udpegelsen af sådanne kontrolsteder bør inddrages eller suspenderes, hvis de ikke længere overholder mindstekravene, eller hvis deres aktiviteter kan udgøre en risiko for menneskers, dyrs eller planters sundhed, dyrevelfærden eller for så vidt angår GMO'er og plantebeskyttelsesmidler også for miljøet. Der bør ved afgørelsen om, hvorvidt en sådan udpegelse skal inddrages eller suspenderes, tages hensyn til risikoens alvor og proportionalitetsprincippet.

(63) For at sikre en ensartet anvendelse af reglerne for offentlig kontrol på sendinger, der ankommer fra tredjelande, bør der fastsættes fælles regler for, hvilke tiltag de kompetente myndigheder og operatørerne bør iværksætte i tilfælde af mistanke om manglende overholdelse og i forbindelse med sendinger, som ikke overholder lovgivningen, og sendinger, der kan udgøre en risiko for menneskers, dyrs eller planters sundhed, dyrevelfærden eller for så vidt angår GMO'er og plantebeskyttelsesmidler også for miljøet.

(64) For at undgå inkonsekvens og overlapning i forbindelse med udførelsen af offentlig kontrol, muliggøre rettidig identifikation af sendinger, der er omfattet af offentlig kontrol på grænsekontrolsteder og andre kontrolsteder, og for at sikre, at kontrollen gennemføres på en effektiv måde, bør samarbejde og udveksling af oplysninger mellem kompetente myndigheder, toldmyndigheder og andre relevante myndigheder, som håndterer sendinger, der ankommer fra tredjelande, sikres.

(65) Medlemsstaterne bør sikre, at der altid er tilstrækkelige finansielle ressourcer til rådighed, så de kompetente myndigheder, der gennemfører offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter, råder over tilstrækkeligt personale og udstyr. Det er primært operatørerne, der er ansvarlige for at sikre, at deres aktiviteter udføres i overensstemmelse med EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, men det egenkontrolsystem, som de indfører til dette formål, bør suppleres med et dedikeret system til offentlig kontrol, der opretholdes af den enkelte medlemsstat for at sikre en effektiv markedsovervågning i agrofødevarekæden. Et sådant system er i sagens natur komplekst og ressourcekrævende og bør have en stabil tilførsel af ressourcer til offentlig kontrol og dét på et niveau, der svarer til det til enhver tid gældende håndhævelsesbehov. For at mindske det offentlige kontrolsystems afhængighed af de offentlige finanser bør de kompetente myndigheder opkræve gebyrer eller afgifter for at dække deres omkostninger ved offentlig kontrol af visse operatører og for visse aktiviteter, for hvilke EU-lovgivningen om agrofødevarekæden kræver registrering eller godkendelse i henhold til EU-reglerne for fødevare- og foderhygiejne eller reglerne for plantesundhed. Der bør også opkræves gebyrer eller afgifter hos operatører for at kompensere for omkostningerne ved gennemført offentlig kontrol med henblik på udstedelse af et officielt certifikat eller en officiel attestering og omkostninger ved offentlig kontrol, som gennemføres af de kompetente myndigheder på grænsekontrolsteder.

(66) Gebyrer eller afgifter bør dække, men ikke overstige, de kompetente myndigheders omkostninger, herunder indirekte omkostninger, ved offentlig kontrol. Indirekte omkostninger kan eventuelt omfatte omkostningerne ved den støtte og tilrettelæggelse, der er nødvendig for planlægning og udførelse af offentlig kontrol. Sådanne omkostninger bør beregnes ud fra den enkelte offentlige kontrol eller ud fra den samlede offentlige kontrol, der er gennemført i en given periode. Hvis der pålægges gebyrer eller afgifter ud fra de faktiske omkostninger ved den enkelte offentlige kontrol, bør operatører med gode resultater med hensyn til overholdelse betale lavere samlede afgifter end dem med dårlige resultater, da de bør være omfattet af mindre hyppig offentlig kontrol. For at fremme overholdelse af EU-lovgivningen fra alle operatørers side, uanset hvilken metode (på grundlag af de faktiske omkostninger eller et fast beløb) den enkelte medlemsstat har valgt til beregning af gebyrerne eller afgifterne, bør gebyrer eller afgifter, hvis de beregnes ud fra de kompetente myndigheders samlede udgifter i en given periode og opkræves hos alle operatører, uanset om de er omfattet af offentlig kontrol i referenceperioden eller ej, beregnes således, at de belønner operatører med konsekvent gode resultater med hensyn til overholdelse af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden.

(67) Det bør ikke være tilladt direkte eller indirekte at refundere gebyrer eller afgifter, som er opkrævet af de kompetente myndigheder, da det ville gå ud over operatører, som ikke fik gebyrer refunderet, og potentielt skabe konkurrenceforvridninger.

(68) Finansiering af offentlig kontrol gennem gebyrer eller afgifter, der opkræves hos operatører, bør ske i fuld åbenhed, således at borgere og virksomheder får mulighed for at forstå, hvilken metode og hvilke data der anvendes til at fastsætte gebyrer eller afgifter.

(69) EU-lovgivningen for agrofødevarekæden fastsætter, i hvilke tilfælde markedsføring eller flytning af visse dyr eller varer bør ledsages af et officielt certifikat, som er underskrevet af den certifikatudstedende embedsmand. Det er hensigtsmæssigt at fastlægge et fælles regelsæt for de kompetente myndigheders og de certifikatudstedende embedsmænds forpligtelser med hensyn til udstedelse af officielle certifikater og for, hvilke karakteristika de officielle certifikater bør have for at sikre deres pålidelighed.

(70) I andre tilfælde fastsættes det i de regler, der falder ind under denne forordnings anvendelsesområde, at markedsføring eller flytning af visse dyr eller varer skal være ledsaget af en officiel mærkeseddel, et officielt mærke eller en anden officiel attestering udstedt af operatørerne under de kompetente myndigheders officielle tilsyn eller af de kompetente myndigheder selv. Officielle attesteringer omfatter f.eks. plantepas, logoer for økologiske produkter og identifikationsmærker, når disse er foreskrevet i Unionens lovgivning, samt mærkning af beskyttede oprindelsesbetegnelser, beskyttede geografiske betegnelser og garanterede traditionelle specialiteter. Det er hensigtsmæssigt at fastlægge et minimumsregelsæt for at sikre, at også udstedelse af officielle attesteringer kan foregå i overensstemmelse med passende garantier for pålidelighed.

(71) Offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter bør bygge på analyse-, undersøgelses- og diagnosticeringsmetoder, der opfylder de nyeste videnskabelige standarder og tilbyder gode, pålidelige og sammenlignelige resultater i hele Unionen. De metoder, der anvendes af officielle laboratorier, samt kvaliteten og ensartetheden af de analyse-, undersøgelses- og diagnosticeringsdata, som de leverer, bør derfor hele tiden forbedres. Med henblik herpå bør Kommissionen have mulighed for at udpege og benytte ekspertbistand fra EU-referencelaboratorierne på alle de områder i agrofødevarekæden, hvor der er behov for præcise og pålidelige analyse-, undersøgelses- og diagnosticeringsresultater. EU-referencelaboratorierne bør navnlig sikre, at nationale referencelaboratorier og officielle laboratorier gives ajourførte oplysninger om tilgængelige metoder, tilrettelægge eller deltage aktivt i sammenlignende undersøgelser mellem laboratorier og tilbyde kurser for nationale referencelaboratorier eller officielle laboratorier.

(72) Artikel 32, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1829/2003 og artikel 21, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 (20) tildeler EU-referencelaboratoriet for genetisk modificerede fødevarer og genetisk modificeret foder henholdsvis EU-referencelaboratoriet for fodertilsætningsstoffer specifikke opgaver som led i godkendelsesproceduren for genetisk modificerede fødevarer eller genetisk modificeret foder eller fodertilsætningsstoffer, navnlig hvad angår afprøvning, evaluering og validering af den påvisnings- eller analysemetode, som ansøgerne foreslår. Disse laboratorier bør derfor fungere som EU-referencelaboratorier med henblik på denne forordning.

(73) De kompetente myndigheder bør til gennemførelse af offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter, som tager sigte på at afsløre mulige overtrædelser af reglerne, herunder overtrædelser som følge af svigagtig eller vildledende adfærd, samt på dyrevelfærdsområdet have adgang til ajourførte, pålidelige og sammenhængende tekniske data, forskningsresultater, nye teknikker og ekspertise i fornødent omfang til at kunne anvende EU-lovgivningen på disse to områder korrekt. Med henblik herpå bør Kommissionen kunne udpege og benytte ekspertbistand fra EU-referencecentre med hensyn til agrofødevarekædens autenticitet og integritet og til dyrevelfærd.

(74) For at nå målene i denne forordning og bidrage til et velfungerende indre marked, der nyder forbrugernes tillid, bør tilfælde af manglende overholdelse af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, der kræver håndhævelsesskridt i mere end én medlemsstat, forfølges effektivt og konsekvent. Det hurtige varslingssystem for fødevarer og foder (RASFF), der blev indført i medfør af artikel 50 i forordning (EF) nr. 178/2002, gør det allerede muligt for de kompetente myndigheder hurtigt at udveksle og formidle oplysninger om alvorlige direkte eller indirekte risici for menneskers sundhed i forbindelse med fødevarer eller foder eller alvorlige risici for menneskers eller dyrs sundhed eller for så vidt angår foder miljøet med henblik på at gøre det muligt at træffe hurtige foranstaltninger til at imødegå disse alvorlige risici. Dette instrument, som gør det muligt for alle berørte medlemsstater at iværksætte rettidige tiltag for at imødegå visse alvorlige risici i agrofødevarekæden, kan imidlertid ikke tjene til at muliggøre effektiv grænseoverskridende bistand og effektivt grænseoverskridende samarbejde mellem kompetente myndigheder for at sikre, at tilfælde af manglende overholdelse af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden med en grænseoverskridende dimension forfølges effektivt ikke kun i den medlemsstat, hvor den manglende overholdelse først påvises, men også i den medlemsstat, hvor den manglende overholdelse har sin oprindelse. Navnlig bør administrativ bistand og samarbejde give kompetente myndigheder mulighed for at dele oplysninger samt opdage, undersøge og iværksætte effektive og forholdsmæssige tiltag til at forfølge grænseoverskridende overtrædelser af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden også i tilfælde, hvor potentielt svigagtig eller vildledende adfærd har eller muligvis har en grænseoverskridende dimension.

(75) Anmodninger om administrativ bistand og alle meddelelser bør følges op på behørig vis. For at fremme administrativ bistand og samarbejde bør medlemsstaterne pålægges at udpege et eller flere forbindelsesorganer til at bistå og koordinere kommunikationen mellem kompetente myndigheder i de forskellige medlemsstater. For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning og for at strømline og forenkle samarbejdet mellem medlemsstaterne bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser til at vedtage gennemførelsesretsakter om specifikationer for de tekniske værktøjer, der skal anvendes, procedurerne for kommunikationen mellem forbindelsesorganer og et standardformat for anmodninger om bistand, meddelelser og svar.

(76) Den enkelte medlemsstat bør pålægges at udarbejde og regelmæssigt ajourføre en flerårig national kontrolplan, der dækker alle de områder, der reguleres af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, og som indeholder oplysninger om strukturen og tilrettelæggelsen af dens offentlige kontrolsystem. Sådanne flerårige nationale kontrolplaner er det instrument, hvormed den enkelte medlemsstat bør sikre, at offentlig kontrol gennemføres på en risikobaseret og effektiv måde på hele dens område og i hele agrofødevarekæden samt i under overholdelse af denne forordning. Passende høring af relevante interessenter forud for udarbejdelsen af planerne bør sikre deres egnethed til dette formål.

(77) For at sikre sammenhæng og fuldstændighed i de flerårige nationale kontrolplaner bør hver medlemsstat udpege ét organ, der har til opgave at koordinere udarbejdelsen af dens flerårige nationale kontrolplan og om nødvendigt indhente oplysninger om planens gennemførelse, revision og ajourføring.

(78) Medlemsstaterne bør pålægges at indsende en årsrapport til Kommissionen med oplysninger om kontrolaktiviteter og gennemførelsen af de flerårige nationale kontrolplaner. For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning og for at fremme indsamling og indberetning af sammenlignelige data, efterfølgende kompilering af sådanne data til EU-dækkende statistikker og udarbejdelse af rapporter fra Kommissionens side om udførelsen af offentlig kontrol i hele Unionen bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser til at vedtage gennemførelsesretsakter med henblik på at fastlægge standardformularer for årsrapporter.

(79) Kommissionens eksperter bør kunne gennemføre kontrol, herunder audit, i medlemsstaterne for at verificere, hvordan den relevante EU-lovgivning anvendes, og hvordan de nationale kontrolsystemer og kompetente myndigheder fungerer. Kommissionens kontrol bør også tjene til at undersøge og indsamle oplysninger om håndhævelsespraksis eller problemer, krisesituationer og nye udviklinger i medlemsstaterne. Efter anmodning fra den pågældende medlemsstat bør Kommissionens eksperter også kunne deltage i kontrol, der gennemføres af tredjelandes kompetente myndigheder på den pågældende medlemsstats område; sådan kontrol bør tilrettelægges i tæt samarbejde mellem den berørte medlemsstat og Kommissionen.

(80) Dyr og varer fra tredjelande bør overholde de samme krav som dem, der gælder for Unionens dyr og varer, eller krav, der anerkendes som mindst ækvivalente hermed for så vidt angår de mål, som forfølges af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden. Dette princip er afspejlet i artikel 11 i forordning (EF) nr. 178/2002, som stiller krav om, at fødevarer og foder, som importeres til Unionen, overholder de relevante krav i Unionens fødevarelovgivning eller krav, der anerkendes som mindst ækvivalente hermed. Specifikke krav til anvendelsen af dette princip er fastlagt i EU-reglerne om beskyttelsesforanstaltninger mod planteskadegørere, som forbyder indførsel til Unionen af visse skadegørere, der ikke er til stede (eller kun i begrænset omfang er til stede) i Unionen, i EU-reglerne om dyresundhedsmæssige krav, hvorefter indførsel af f dyr og visse animalske produkter til Unionen kun er tilladt fra tredjelande, der er opført på en liste, som er opstillet til formålet, samt i EU-reglerne for tilrettelæggelsen af offentlig kontrol af animalske produkter til menneskelig konsum, som også indeholder bestemmelser om opstilling af en liste over tredjelande, fra hvilke disse produkter kan komme ind i Unionen.

(81) For at sikre, at dyr og varer, der indføres til Unionen fra tredjelande, overholder alle de krav, som er fastlagt i EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, eller krav, der betragtes som ækvivalente hermed, i tillæg til de krav, som er fastlagt i EU-reglerne om beskyttelsesforanstaltninger mod planteskadegørere, EU-reglerne om dyresundhedsmæssige krav og EU-reglerne om særlige hygiejneregler for animalske fødevarer for at sikre, at de krav, der i EU-lovgivningen om agrofødevarekæden er fastlagt vedrørende plante- og dyresundhedsproblemer, er opfyldt, bør Kommissionen bemyndiges til at fastlægge betingelser for indførsel af dyr og varer til Unionen i det omfang, det er nødvendigt for at sikre, at disse dyr og varer overholder alle relevante krav i EU-lovgivningen om agrofødevarekæden eller hermed ækvivalente krav. Sådanne betingelser bør finde anvendelse på dyr eller varer eller kategorier af dyr eller varer fra alle tredjelande eller fra visse tredjelande eller regioner heri.

(82) Hvis der i særlige tilfælde er dokumentation for, at visse dyr eller varer med oprindelse i et tredjeland, en gruppe af tredjelande eller regioner heri kan udgøre en risiko for menneskers, dyrs eller planters sundhed eller for så vidt angår GMO'er og plantebeskyttelsesmidler også for miljøet, eller hvis der er dokumentation for, at der muligvis forekommer omfattende alvorlig manglende overholdelse af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, bør Kommissionen kunne vedtage foranstaltninger for at begrænse en sådan risiko.

(83) Gennemførelsen af offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter på en effektiv måde og i sidste ende sikkerheden og sundheden for mennesker, dyr og planter og beskyttelsen af miljøet afhænger også af, at kontrolmyndighedernes har veluddannet personale til rådighed med et tilstrækkeligt kendskab til alle de forhold, der er relevante for korrekt anvendelse af EU-lovgivningen. Kommissionen bør tilbyde passende og målrettet uddannelse for at fremme en ensartet tilgang til offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter fra de kompetente myndigheders side. For at øge kendskabet i tredjelande til EU-lovgivningen og -kravene vedrørende agrofødevarekæden bør sådan uddannelse også tilbydes personalet hos de kompetente myndigheder i tredjelande. I sidstnævnte tilfælde bør uddannelsesaktiviteterne udformes under hensyntagen til udviklingslandes særlige behov til støtte for deres kontrol og håndhævelsesforanstaltninger, således at de kan opfylde de krav, der gælder for indførsel af dyr og varer til Unionen.

(84) For at fremme deling af erfaringer og bedste praksis mellem de kompetente myndigheder bør Kommissionen også i samarbejde med medlemsstaterne kunne tilrettelægge programmer for udveksling mellem medlemsstaterne af personale, som beskæftiger sig med offentlig kontrol eller andre officielle aktiviteter.

(85) Det er vigtigt af hensyn til en effektiv gennemførelse af offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter, at de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, Kommissionen og, hvis det er relevant, operatørerne hurtigt og effektivt kan udveksle data og oplysninger om offentlig kontrol eller resultaterne heraf. Der er ved EU-lovgivning indført en række informationssystemer, som forvaltes af Kommissionen, og som giver mulighed for, at sådanne data og oplysninger kan håndteres og forvaltes gennem EU-dækkende IT- og internetbaserede redskaber. Et system til registrering og sporing af officielle kontrolresultater er Traces-systemet, der blev indført ved Kommissionens beslutning 2003/24/EF (21) og 2004/292/EF (22) i overensstemmelse med Rådets direktiv 90/425/EØF (23), og som i øjeblikket anvendes til forvaltning af data og oplysninger om dyr og animalske produkter og offentlig kontrol heraf. Denne forordning bør gøre det muligt at bevare og opgradere dette system, så det kan anvendes til alle varer, for hvilke EU-lovgivningen om agrofødevarekæden fastlægger specifikke krav eller praktiske ordninger for offentlig kontrol. Der findes også særlige IT-systemer til hurtig udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og med Kommissionen om risici, der eventuelt kan opstå i agrofødevarekæden eller for dyre- og plantesundheden. Ved artikel 50 i forordning (EF) nr. 178/2002 indførtes RASFF, som er et system til meddelelse om direkte eller indirekte sundhedsrisici for mennesker, der hidrører fra fødevarer eller foder, ved artikel 20 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/429 (24) indførtes et system til anmeldelse af og rapportering om foranstaltninger, der træffes mod listeopførte sygdomme, og ved artikel 103 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/2031 (25) indførtes et system til anmeldelse af og rapportering om forekomst af skadegørere og til anmeldelse af tilfælde af manglende overholdelse. Alle sådanne systemer bør fungere på en harmonisk og konsekvent måde, der gør brug af synergi mellem de forskellige systemer, undgår overlap, forenkler deres drift og gør dem mere effektive.

(86) Med henblik på en mere effektiv forvaltning af offentlig kontrol bør Kommissionen indføre et IT-informationssystem, der integrerer og om nødvendigt opgraderer alle relevante eksisterende informationssystemer, og som skaber mulighed for anvendelse af avancerede kommunikations- og certificeringsværktøjer og for den mest effektive anvendelse af data og oplysninger i forbindelse med offentlig kontrol. For at undgå unødige overlap i forbindelse med oplysningskrav bør der ved udformningen af et sådant IT-system, hvis det er relevant, tages højde for behovet for at sikre kompatibiliteten og interoperabiliteten af et sådant IT-system med andre informationssystemer, som benyttes af offentlige myndigheder, og gennem hvilke relevante data automatisk udveksles eller gøres tilgængelige. Desuden bør der skabes mulighed for at anvende elektroniske signaturer, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/93/EF (26), i overensstemmelse med den digitale dagsorden for Europa. Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse bør høres i udviklingsfasen af en ny funktionalitet i et sådant IT-system samt i forbindelse med udviklingen af relevante gennemførelsesforanstaltninger, som kan påvirke behandlingen af personoplysninger og privatlivets fred.

(87) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning vedrørende IT-systemets korrekte fungeren, dets tekniske specifikationer samt opgaver og beføjelser for de forskellige involverede aktører og brugere, navnlig under hensyntagen til behovet for at minimere de administrative byrder i givet fald ved hjælp af internationalt standardiseret sprog, meddelelsesstruktur og udvekslingsprotokoller, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser.

(88) De kompetente myndigheder bør undersøge tilfælde, hvor der er mistanke om manglende overholdelse af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, og, hvis der konstateres manglende overholdelse, fastslå dens oprindelse og omfang samt operatørernes ansvar. De kompetente myndigheder bør også træffe passende foranstaltninger til at sikre, at de berørte operatører retter op på situationen, og til at forebygge yderligere manglende overholdelse. De kompetente myndigheders tilrettelæggelse og gennemførelse af undersøgelser og håndhævelsesforanstaltninger bør tage behørigt hensyn til potentielle risici og sandsynligheden for svigagtig eller vildledende adfærd i agrofødevarekæden.

(89) Verifikation af overholdelse af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden gennem offentlig kontrol er af afgørende betydning for at sikre, at målene med denne lovgivning faktisk nås i hele Unionen. Forstyrrelser i en medlemsstats kontrolsystemer kan i visse tilfælde i væsentlig grad hindre virkeliggørelsen af disse mål og føre til, at der opstår risici for menneskers, dyrs og planters sundhed, dyrevelfærden eller for så vidt angår GMO'er og plantebeskyttelsesmidler også for miljøet uafhængigt af operatørers og andre aktørers inddragelse eller ansvar, eller føre til situationer med alvorlig og omfattende manglende overholdelse af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden. For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen have mulighed for at reagere i tilfælde af alvorlige forstyrrelser i en medlemsstats kontrolsystem ved at vedtage foranstaltninger, der tager sigte på at begrænse eller fjerne disse risici fra agrofødevarekæden, indtil den berørte medlemsstat har iværksat de nødvendige tiltag til at udbedre forstyrrelsen i kontrolsystemet. Kommissionen bør derfor tillægges gennemførelsesbeføjelser.

(90) Overtrædelse af reglerne i EU-lovgivningen om agrofødevarekæden og i denne forordning bør være omfattet af sanktioner, der er effektive, har afskrækkende virkning og står i et rimeligt forhold til overtrædelsen, på nationalt plan i hele Unionen, og hvis strenghed bl.a. tager hensyn til de mulige skader for menneskers sundhed, som overtrædelsen kan forårsage, herunder i tilfælde, hvor operatører ikke samarbejder under en offentlig kontrol, og i tilfælde, hvor der fremlægges eller anvendes falske eller vildledende officielle certifikater eller attesteringer. For at gøre økonomiske sanktioner for overtrædelse af reglerne, der er begået ved svigagtig eller vildledende adfærd, tilstrækkelig afskrækkende bør de fastsættes på et niveau, der søger at overstige den uberettigede fordel, som den, der har begået overtrædelsen, har opnået ved denne adfærd.

(91) Enhver person bør have mulighed for at bringe nye oplysninger til de kompetente myndigheders kendskab, som hjælper dem med at afsløre og pålægge sanktioner i tilfælde af overtrædelse af denne forordning og på de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2. Men rapportering af uregelmæssigheder (»whistleblowing«) vil eventuelt kunne hindres på grund af mangel på klare procedurer eller frygt for repressalier. Rapportering af sådanne overtrædelser er et nyttigt redskab til at sikre, at en kompetent myndighed har mulighed for at afsløre og pålægge sanktioner for overtrædelser. Denne forordning bør derfor sikre, at der er indført passende ordninger for at gøre det muligt for enhver person at gøre de kompetente myndigheder opmærksomme på sådanne mulige overtrædelser og beskytte vedkommende person mod repressalier.

(92) Nærværende forordning dækker områder, der allerede er dækket i visse gældende retsakter. For at undgå overlap og etablere en sammenhængende lovramme bør følgende retsakter ophæves og erstattes af nærværende forordning: forordning (EF) nr. 882/2004 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 (27), Rådets direktiv 89/608/EØF (28), 89/662/EØF (29), 90/425/EØF, 91/496/EØF, 96/23/EØF, 96/93/EF (30) og 97/78/EØF og Rådets beslutning 92/438/EØF (31).

(93) For at sikre konsekvens bør der foretages ændringer af følgende retsakter: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 (32), Rådets forordning (EF) nr. 1/2005 (33), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 (34), forordning (EF) nr. 1069/2009, Rådets forordning (EF) nr. 1099/2009 (35), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 (36), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (37) og Rådets direktiv 98/58/EF (38), 1999/74/EF (39), 2007/43/EF (40), 2008/119/EF (41) og 2008/120/EF (42).

(94) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 652/2014 (43) udgør en ramme for Unionens finansiering af tiltag og foranstaltninger i hele agrofødevarekæden på de områder, den dækker, under den flerårige finansielle ramme for 2014-2020. Nogle af disse retsakter og foranstaltninger har til formål at forbedre gennemførelsen af offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter i hele Unionen. Forordning (EU) nr. 652/2014 bør ændres for at tage højde for ophævelsen af forordning (EF) nr. 882/2004 som følge af nærværende forordning.

(95) I betragtning af den særlige situation, der gør sig gældende for plantesektoren, som hidtil ikke har været underlagt samme kontrolniveau som andre varer under denne forordning, er det vigtigt, at indførelsen af det nye system foregår så glat og problemfrit som muligt. Det er derfor nødvendigt at indføre særlige bestemmelser vedrørende tidspunktet for vedtagelse af relevante delegerede retsakter. Det er også klart, at det er berettiget at have en undtagelse fra forpligtelsen til den dokumentkontrol, der foretages på grænsekontrolsteder, for plantesektoren for så vidt angår planter, planteprodukter og andre objekter, der udgør en lav risiko, og at tillade dokumentkontrol på afstand fra grænsekontrolsteder for planter, planteprodukter og andre objekter, hvor en sådan kontrol på afstand kan give et tilsvarende sikkerhedsniveau.

(96) For at ændre henvisningerne til europæiske standarder og bilag II og III til denne forordning for at tage højde for den lovgivningsmæssige, tekniske og videnskabelige udvikling og for at supplere denne forordning med specifikke regler for offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter på de områder, som den dækker, herunder regler om personalets kvalifikationer og uddannelse, om de kompetente myndigheders yderligere ansvarsområder og opgaver, om tilfælde, hvor akkreditering af laboratorier ikke er påkrævet, om visse undtagelser fra offentlig kontrol ved grænserne, om de kriterier, der skal anvendes til at fastlægge hyppigheden af identitetskontrol og fysisk kontrol, om fastlæggelse af de betingelser, der skal opfyldes af visse dyr eller varer, som indføres til Unionen fra tredjelande, om yderligere krav og opgaver til EU-referencelaboratorier og -centre og om yderligere krav til nationale referencelaboratorier, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13 april 2016 om bedre lovgivning (44). For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter.

(97) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelse af denne forordning for så vidt angår udpegelsen af EU-referencelaboratorier og EU-referencecentre med henblik på agrofødevarekædens autenticitet og integritet samt dyrevelfærd, vedtagelsen af programmet for Kommissionens kontrol i medlemsstaterne og gennemførelsen af hyppigere offentlig kontrol i tilfælde af overtrædelser af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, som kræver koordineret bistand og opfølgning fra Kommissionens side, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser.

(98) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelse af denne forordning, herunder regler og praktiske ordninger vedrørende audit, certifikaters og andre dokumenters format, indførelse af IT-informationsstyringssystemer, samarbejdet mellem operatører og kompetente myndigheder og mellem kompetente myndigheder, toldmyndigheder og andre myndigheder, prøveudtagnings-, og laboratorieanalyse-, -undersøgelses- og -diagnosticeringsmetoder samt validering og tolkning heraf, sporbarhed, opførelse af produkter eller varer, der er genstand for kontrol, på en liste samt opførelse af lande eller regioner, som kan eksportere visse dyr og varer til Unionen, forhåndsmeddelelse om sendinger, udveksling af oplysninger, grænsekontrolsteder, isolation og karantæne, godkendelse af kontrol forud for eksport foretaget af tredjelande, foranstaltninger med henblik på at begrænse en risiko eller bringe en omfattende alvorlig manglende overholdelse vedrørende visse dyr eller varer med oprindelse i et tredjeland eller en region heri til ophør, anerkendelse af tredjelande eller regioner, der tilbyder garantier, som er ækvivalente med dem, der anvendes i Unionen, og ophævelse heraf, uddannelsesaktiviteter for personalet og programmer for udveksling af personale mellem medlemsstaterne samt om beredskabsplanerne for fødevarer og foder, jf. artikel 55, stk. 1, i forordning (EF) nr. 178/2002, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (45).

(99) Målet for denne forordning, nemlig at sikre en harmoniseret tilgang til offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter, der gennemføres med henblik på at sikre anvendelse af EU-lovgivningen om agrofødevarekæden, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan derimod på grund af sin virkning, kompleksitet, tværnationale og internationale karakter bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

AFSNIT I

GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

Artikel 1

Genstand og anvendelsesområde

1. Denne forordning fastsætter regler for:

a) gennemførelse af offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter af medlemsstaternes kompetente myndigheder

b) finansiering af offentlig kontrol

c) administrativ bistand og samarbejde mellem medlemsstaterne med henblik på korrekt anvendelse af de regler, der er omhandlet i stk. 2

d) Kommissionens gennemførelse af kontrol i medlemsstaterne og i tredjelande

e) vedtagelse af betingelser, som skal opfyldes for så vidt angår dyr og varer, der indføres til Unionen fra et tredjeland

f) etablering af et IT-informationssystem til håndtering af oplysninger og data i forbindelse med offentlig kontrol.

2. Denne forordning finder anvendelse på offentlig kontrol, der gennemføres for at verificere overholdelsen af regler, hvad end de er fastsat på EU-plan eller af medlemsstaterne, for at anvende EU-lovgivningen på områderne for:

a) fødevarer og fødevaresikkerhed, -integritet og -sundhed i alle led i produktionen, tilvirkningen og distributionen af fødevarer, herunder regler, der har til formål at sikre fair praksis i forbindelse med handel og beskytte forbrugerinteresser og -oplysning, og fremstilling og anvendelse af materialer og genstande bestemt til kontakt med fødevarer

b) udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer (GMO'er) med henblik på fødevare- og foderproduktion

c) foder og fodersikkerhed i ethvert led i produktionen, tilvirkningen og distributionen af foder og anvendelse af foder, herunder regler, der har til formål at sikre fair praksis i forbindelse med handel og beskytte forbrugersundhed, -interesser og -oplysning

d) dyresundhedskrav

e) forebyggelse og minimering af risici for menneskers og dyrs sundhed ved animalske biprodukter og afledte produkter

f) dyrevelfærdskrav

g) beskyttelsesforanstaltninger mod planteskadegørere

h) krav til markedsføring og anvendelse af plantebeskyttelsesmidler og bæredygtig brug af pesticider, undtagen pesticidudbringningsudstyr

i) økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter

j) anvendelse af og mærkning i forbindelse med beskyttede oprindelsesbetegnelser, beskyttede geografiske betegnelser og garanterede traditionelle specialiteter.

3. Denne forordning finder også anvendelse på offentlig kontrol, der gennemføres for at verificere overholdelsen af de krav, som er fastlagt i de regler, der er omhandlet i stk. 2, når disse krav finder anvendelse på dyr og varer, der indføres til Unionen, eller som agtes eksporteret fra Unionen.

4. Denne forordning finder ikke anvendelse på offentlig kontrol for at verificere overholdelsen af:

a) forordning (EU) nr. 1308/2013; dog finder nærværende forordning anvendelse på den kontrol, der gennemføres i henhold til artikel 89 i forordning (EU) nr. 1306/2013, hvor denne kontrol identificerer eventuel svigagtig eller vildledende adfærd med hensyn til de handelsnormer, der er omhandlet i artikel 73-91 i forordning (EU) nr. 1308/2013

b) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/63/EU (46)

c) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/82/EF (47).

5. Artikel 4, 5, 6 og 8, artikel 12, stk. 2 og 3, artikel 15, 18-27, 31-34, 37-42, 78 og 86-108, artikel 112, litra b), og artikel 130 og 131-141 finder også anvendelse på andre officielle aktiviteter, som gennemføres af de kompetente myndigheder i overensstemmelse med denne forordning eller med de regler, der er omhandlet i stk. 2 i nærværende artikel.

Artikel 2

Offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter

1. I denne forordning forstås ved »offentlig kontrol«: de aktiviteter, som gennemføres af de kompetente myndigheder eller af de organer med delegerede opgaver eller de fysiske personer, der har fået delegeret offentlige kontrolopgaver i overensstemmelse med denne forordning, for at verificere:

a) operatørers overholdelse af denne forordning og de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, og

b) at dyr eller varer opfylder de krav, som er fastlagt i reglerne omhandlet i artikel 1, stk. 2, herunder med henblik på udstedelse af et officielt certifikat eller en officiel attestering.

2. I denne forordning forstås ved »andre officielle aktiviteter« aktiviteter, bortset fra offentlig kontrol, som gennemføres af de kompetente myndigheder eller af de organer med delegerede opgaver eller de fysiske personer, der har fået delegeret bestemte andre officielle aktiviteter i overensstemmelse med denne forordning og med de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, herunder aktiviteter, der tager sigte på at verificere forekomst af dyresygdomme eller planteskadegørere, forebygge eller begrænse spredning af sådanne dyresygdomme eller planteskadegørere, udrydde disse dyresygdomme eller planteskadegørere, udstede tilladelser eller godkendelser og udstede officielle certifikater eller officielle attesteringer.

Artikel 3

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) »fødevarelovgivning«: fødevarelovgivning som defineret i artikel 3, nr. 1), i forordning (EF) nr. 178/2002

2) »foderlovgivning«: de love, forordninger og administrative bestemmelser, som enten på EU-plan eller på nationalt plan regulerer foder i almindelighed og fodersikkerhed i særdeleshed i ethvert led i produktion, tilvirkning og distribution eller anvendelse af foder

3) »kompetente myndigheder«: a) de centrale myndigheder i en medlemsstat, som er ansvarlige for at tilrettelægge offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter i overensstemmelse med denne forordning og de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2 b) enhver anden myndighed, som har fået overdraget dette ansvar c) de tilsvarende myndigheder i et tredjeland, hvis det er relevant

4) »økologikontrolmyndighed«: en offentlig administrativ organisation for økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter i en medlemsstat, som de kompetente myndigheder helt eller delvis har overdraget deres beføjelser i forbindelse med anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 (48), herunder, hvis det er relevant, den tilsvarende myndighed i et tredjeland eller den tilsvarende myndighed, som opererer i et tredjeland

5) »organ med delegerede opgaver«: en separat juridisk person, til hvem de kompetente myndigheder har delegeret bestemte offentlige kontrolopgaver eller bestemte opgaver i forbindelse med andre officielle aktiviteter

6) »kontrolverifikationsprocedurer«: de ordninger, der træffes, og tiltag, der iværksættes, af de kompetente myndigheder med henblik på at sikre, at offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter er konsekvente og effektive

7) »kontrolsystem«: et system, der omfatter de kompetente myndigheder og de ressourcer, strukturer, ordninger og procedurer, som er indført i en medlemsstat for at sikre, at offentlig kontrol gennemføres i overensstemmelse med denne forordning og med de regler, der er omhandlet i artikel 18-27

8) »kontrolplan«: en beskrivelse, der er udarbejdet af de kompetente myndigheder, og som indeholder oplysninger om det offentlige kontrolsystems struktur, tilrettelæggelse og funktion samt den detaljerede planlægning af den offentlige kontrol, der i en given periode skal gennemføres på hvert af de områder, som reguleres af de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2

9) »dyr«: dyr som defineret i artikel 4, nr. 1), i forordning (EU) 2016/429

10) »dyresygdom«: sygdom som defineret i artikel 4, nr. 16), i forordning (EU) 2016/429

11) »vare«: alt, hvad der er omfattet af en eller flere af de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, bortset fra dyr

12) »fødevarer«: fødevarer som defineret i artikel 2 i forordning (EF) nr. 178/2002

13) »foder«: foder som defineret i artikel 3, nr. 4), i forordning (EF) nr. 178/2002

14) »animalske biprodukter«: animalske biprodukter som defineret i artikel 3, nr. 1), i forordning (EF) nr. 1069/2009

15) »afledte produkter«: afledte produkter som defineret i artikel 3, nr. 2), i forordning (EF) nr. 1069/2009

16) »planter«: planter som defineret i artikel 2, nr. 1), i forordning (EU) 2016/2031

17) »planteskadegørere«: skadegørere som defineret i artikel 1, stk. 1, i forordning (EU) 2016/2031

18) »plantebeskyttelsesmidler«: plantebeskyttelsesmidler som omhandlet i artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1107/2009

19) »animalske produkter«: animalske produkter som defineret i punkt 8.1 i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 (49)

20) »avlsmateriale«: avlsmateriale som defineret i artikel 4, nr. 28), i forordning (EU) 2016/429

21) »planteprodukter«: planteprodukter som defineret i artikel 2, nr. 2), i forordning (EU) 2016/2031

22) »andre objekter«: andre objekter som defineret i artikel 2, nr. 5), i forordning (EU) 2016/2031

23) »fare«: enhver agens eller ethvert forhold med en potentielt negativ virkning for menneskers, dyrs eller planters sundhed, dyrevelfærden eller miljøet

24) »risiko«: funktion af sandsynligheden for en negativ virkning for menneskers, dyrs eller planters sundhed, dyrevelfærden eller miljøet og af alvoren af en sådan virkning som følge af en fare

25) »officiel certificering«: den procedure, hvorved de kompetente myndigheder bekræfter, at et eller flere af de krav, der er fastlagt i de regler, som er omhandlet i artikel 1, stk. 2, overholdes

26) »certifikatudstedende embedsmand«: a) enhver embedsmand hos de kompetente myndigheder, der af sådanne myndigheder er bemyndiget til at underskrive officielle certifikater, eller b) enhver anden fysisk person, som af de kompetente myndigheder er bemyndiget til at underskrive officielle certifikater i overensstemmelse med de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2

27) »officielt certifikat«: et dokument i papirudgave eller elektronisk form, der er underskrevet af den certifikatudstedende embedsmand, og som sikrer opfyldelse af et eller flere krav i de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2

28) »officiel attestering«: enhver mærkeseddel, ethvert mærke eller anden form for attestering udstedt af operatørerne under tilsyn gennem dedikeret offentlig kontrol fra de kompetente myndigheders side eller af de kompetente myndigheder selv, og som sikrer overholdelsen af et eller flere krav i denne forordning eller i de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2

29) »operatør«: enhver fysisk eller juridisk person, der er omfattet af en eller flere af de forpligtelser, der er fastsat i de regler, som er omhandlet i artikel 1, stk. 2

30) »audit«: en systematisk og uafhængig undersøgelse for at fastslå, om aktiviteter og resultaterne af sådanne aktiviteter er i overensstemmelse med de planlagte ordninger, og om disse ordninger anvendes effektivt og er egnet til at nå målene

31) »rating«: klassificering af operatører ud fra en vurdering af, i hvilket omfang de opfylder ratingkriterierne

32) »embedsdyrlæge«: en dyrlæge, der som enten personale eller på anden måde er udpeget af en kompetent myndighed, og som er tilstrækkeligt kvalificeret til at gennemføre offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter i overensstemmelse med denne forordning og de relevante regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2

33) »officiel plantesundhedskontrollør«: en fysisk person, der som enten personale eller på anden måde er udpeget af en kompetent myndighed, og som er tilstrækkeligt uddannet til at gennemføre offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter i overensstemmelse med denne forordning og de relevante regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra g)

34) »specificeret risikomateriale«: specificeret risikomateriale som defineret i artikel 3, stk. 1, litra g), i forordning (EF) nr. 999/2001

35) »langvarig forsendelse«: en langvarig forsendelse som defineret i artikel 2, litra m), i forordning (EF) nr. 1/2005

36) »pesticidudbringningsudstyr«: pesticidudbringningsudstyr som defineret i artikel 3, nr. 4), i direktiv 2009/128/EF

37) »sending«: et antal dyr eller en mængde varer omfattet af samme officielle certifikat, officielle attestering eller ethvert andet dokument, som befordres med samme transportmiddel og kommer fra samme område eller tredjeland, og som bortset fra varer, der er omfattet af de i artikel 1, stk. 2, litra g), omhandlede regler er af samme type, klasse eller betegnelse

38) »grænsekontrolsted«: et sted med tilhørende faciliteter udpeget af en medlemsstat med henblik på gennemførelse af offentlig kontrol, jf. artikel 47, stk. 1

39) »udgangssted«: et grænsekontrolsted eller ethvert andet sted udpeget af en medlemsstat, hvor dyr, som falder ind under anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1/2005, forlader Unionens toldområde

40) »indføres til Unionen« eller »indførsel til Unionen«: enhver handling, hvorved dyr eller varer bringes ind på et af de områder, der er opført i bilag I til nærværende forordning, fra steder uden for disse områder, undtagen i forbindelse med de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra g), hvor disse udtryk betyder at bringe varer ind på »Unionens område« som defineret i artikel 1, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EU) 2016/2031

41) »dokumentkontrol«: undersøgelse af de officielle certifikater, de officielle attesteringer og andre dokumenter, herunder handelsdokumenter, som forsendelsen skal ledsages af, jf. de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, og artikel 56, stk. 1, eller gennemførelsesretsakter vedtaget i overensstemmelse med artikel 77, stk. 3, artikel 126, stk. 3, artikel 128, stk. 1, og artikel 129, stk. 1

42) »identitetskontrol«: en visuel inspektion for at verificere, at indholdet og mærkningen af en forsendelse, herunder mærkerne på dyr, plomber og transportmidler, svarer til oplysningerne i de officielle certifikater, officielle attesteringer og andre dokumenter, der ledsager den

43) »fysisk kontrol«: en kontrol af dyr eller varer og, hvis det er relevant, kontrol af emballering, transportmiddel, mærkning og temperatur, prøveudtagning med henblik på analyse, undersøgelse eller diagnosticering og enhver anden form for fornøden kontrol for at verificere overholdelsen af de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2

44) »transit«: flytning fra et tredjeland til et andet tredjeland under toldtilsyn gennem et af de områder, der er opført i bilag I, eller fra et af de områder, der er opført i bilag I, til et andet område, der er opført i bilag I, efter at have passeret gennem et tredjelands område, undtagen i forbindelse med de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra g), hvor det betyder et af følgende: a) flytning fra et tredjeland til et andet tredjeland som defineret i artikel 1, stk. 3, første afsnit, i forordning (EU) 2016/2031 under toldtilsyn gennem »Unionens område« som defineret i artikel 1, stk. 3, andet afsnit, i nævnte forordning eller b) flytning fra »Unionens område« til en anden del af »Unionens område« som defineret i artikel 1, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EU) 2016/2031 gennem et tredjelands område som defineret i artikel 1, stk. 3, første afsnit, i nævnte forordning

45) »toldmyndighedernes tilsyn«: toldtilsyn som defineret i artikel 5, nr. 27), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 (50)

46) »toldmyndighedernes kontrol«: toldkontrol som defineret i artikel 5, nr. 3), i forordning (EU) nr. 952/2013

47) »officiel tilbageholdelse«: den procedure, hvorved de kompetente myndigheder sikrer, at dyr og varer, som er omfattet af offentlig kontrol, ikke flyttes eller er genstand for manipulation, før der er truffet afgørelse om deres bestemmelsessted; dette omfatter opbevaring hos operatører under de kompetente myndigheders kontrol og i overensstemmelse med deres instrukser

48) »logbog«: det dokument, der er omhandlet i bilag II, punkt 1-5, til forordning (EF) nr. 1/2005

49) »officiel medhjælper«: en repræsentant for de kompetente myndigheder, der er uddannet i overensstemmelse med de krav, der er fastsat i henhold til artikel 18, og ansat til at udføre bestemte offentlige kontrolopgaver eller bestemte opgaver i forbindelse med andre officielle aktiviteter

50) »kød og spiselige slagtebiprodukter« med henblik på nærværende forordnings artikel 49, stk. 2, litra a): de produkter, der er opført på listen i bilag I, del II, afsnit I, kapitel 2, underkapitel 0201-0208, til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 (51)

51) »sundhedsmærke«: et mærke, der anbringes efter gennemførelsen af den offentlige kontrol, der er omhandlet i artikel 18, stk. 2, litra a) og c), og som bekræfter, at det pågældende kød er egnet til menneskelig konsum.

AFSNIT II

OFFENTLIG KONTROL OG ANDRE OFFICIELLE AKTIVITETER I MEDLEMSSTATERNE

KAPITEL I

Kompetente myndigheder

Artikel 4

Udpegelse af kompetente myndigheder

1. For hvert af de områder, som er omfattet af de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, udpeger medlemsstaterne den kompetente myndighed eller de kompetente myndigheder, som de overdrager ansvaret for at tilrettelægge eller gennemføre offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter.

2. Hvis en medlemsstat for samme område overdrager ansvaret for at tilrettelægge eller gennemføre offentlig kontrol eller andre officielle aktiviteter til mere end én kompetent myndighed på nationalt, regionalt eller lokalt plan, eller hvis de kompetente myndigheder, der er udpeget i henhold til stk. 1, ved udpegelsen får tilladelse til at overdrage specifikke ansvarsområder i forbindelse med offentlig kontrol eller andre officielle aktiviteter til andre offentlige myndigheder, skal medlemsstaten:

a) sikre effektiv koordinering mellem alle involverede myndigheder og sammenhæng og effektivitet i offentlig kontrol eller andre officielle aktiviteter på hele sit område og

b) udpege en enkelt myndighed i overensstemmelse med medlemsstatens forfatningsmæssige krav, som er ansvarlig for at koordinere samarbejdet og kontakterne med Kommissionen og med andre medlemsstater i forbindelse med den offentlige kontrol og de andre officielle aktiviteter, der gennemføres på hvert af de områder, som er omfattet af reglerne omhandlet i artikel 1, stk. 2.

3. Kompetente myndigheder med ansvar for at verificere overholdelsen af de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra i), kan overdrage visse ansvarsområder i forbindelse med offentlig kontrol eller andre officielle aktiviteter til en eller flere økologikontrolmyndigheder. I sådanne tilfælde tildeler de hver af dem et kodenummer.

4. Medlemsstaterne sikrer, at Kommissionen orienteres om kontaktoplysninger og om eventuelle ændringer vedrørende:

a) de kompetente myndigheder, der er udpeget i henhold til stk. 1

b) de enkeltmyndigheder, der er udpeget i henhold til stk. 2, litra b)

c) de økologikontrolmyndigheder, der er omhandlet i stk. 3

d) de organer med delegerede opgaver, der er omhandlet i artikel 28, stk. 1.

De oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, gøres ligeledes offentligt tilgængelige af medlemsstaterne, herunder på internettet.

Artikel 5

Generelle forpligtelser vedrørende de kompetente myndigheder og økologikontrolmyndighederne

1. De kompetente myndigheder og økologikontrolmyndighederne skal:

a) sørge for, at der er fastlagt procedurer og/eller ordninger, der skal sikre, at offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter er effektive og hensigtsmæssige

b) sørge for, at der er fastlagt procedurer og/eller ordninger, der skal sikre upartiskhed, kvalitet og konsekvens i offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter på alle niveauer

c) sørge for, at der er fastlagt procedurer og/eller ordninger, der skal sikre, at personale, som gennemfører offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter, ikke har interessekonflikter

d) råde over eller have adgang til passende laboratoriekapacitet til analyse, undersøgelse og diagnosticering

e) råde over eller have adgang til et tilstrækkeligt stort personale med passende kvalifikationer og erfaring, således at offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter kan gennemføres effektivt

f) råde over hensigtsmæssige og korrekt vedligeholdte faciliteter og udstyr, således at personalet kan gennemføre offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter effektivt

g) have retlige beføjelser til at gennemføre offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter og til at iværksætte de tiltag, som er omhandlet i denne forordning og i de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2

h) sørge for, at der er fastlagt retlige procedurer, der skal sikre, at personalet har adgang til operatørernes lokaliteter og de dokumenter, som de opbevarer, så det kan udføre sine opgaver korrekt

i) have etableret beredskabsplaner og være klar til at anvende sådanne planer i krisesituationer, hvor relevant i overensstemmelse med reglerne omhandlet i artikel 1, stk. 2.

2. Udpegelsen af en embedsdyrlæge skal være skriftlig og angive den offentlige kontrol og de andre officielle aktiviteter og dermed forbundne opgaver, som udpegelsen vedrører. De krav, der stilles til de kompetente myndigheders personale i henhold til denne forordning, herunder kravet om ikke at have interessekonflikter, finder anvendelse på alle embedsdyrlæger.

3. Udpegelsen af en officiel plantesundhedskontrollør skal være skriftlig og angive den offentlige kontrol og de andre officielle aktiviteter og dermed forbundne opgaver, som udpegelsen vedrører. De krav, der efter denne forordning stilles til de kompetente myndigheders personale, herunder kravet om ikke at have interessekonflikter, finder anvendelse på alle officielle plantesundhedskontrollører.

4. Personale, som gennemfører offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter, skal:

a) modtage relevant uddannelse på sit kompetenceområde, der sætter det i stand til at varetage sine opgaver på en kompetent måde og til at gennemføre offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter på en konsekvent måde

b) holde sig ajourført på sit kompetenceområde og efteruddannes i fornødent omfang og

c) uddannes i de emner, der er opført i bilag II, kapitel I, og om nødvendigt i, hvilke forpligtelser de kompetente myndigheder har i henhold til denne forordning.

De kompetente myndigheder, økologikontrolmyndighederne og organerne med delegerede opgaver udvikler og gennemfører uddannelsesprogrammer for at sikre, at personale, der gennemfører offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter, modtager den uddannelse, som er omhandlet i litra a), b) og c).

5. Hvis mere end én enhed inden for en kompetent myndigheds tjenester har kompetence til at gennemføre offentlig kontrol eller andre officielle aktiviteter, sikres der en effektiv koordinering og et effektivt samarbejde mellem de forskellige enheder.

Artikel 6

Audit af de kompetente myndigheder

1. For at sikre, at de kompetente myndigheder overholder denne forordning, gennemfører de interne audit eller sørger for, at der gennemføres audit af dem selv, og træffer passende foranstaltninger på baggrund af resultaterne af disse audit.

2. De i stk. 1 omhandlede audit underkastes en uafhængig undersøgelse og gennemføres på en gennemsigtig måde.

Artikel 7

Klageadgang

Afgørelser, der træffes af de kompetente myndigheder i henhold til artikel 55, artikel 66, stk. 3 og 6, artikel 67, artikel 137, stk. 3, litra b), og artikel 138, stk. 1 og 2, vedrørende fysiske eller juridiske personer, er omfattet af sådanne personers ret til at klage i overensstemmelse med national ret.

Retten til at klage berører ikke de kompetente myndigheders forpligtelse til straks at gribe ind for at eliminere eller begrænse risiciene for menneskers, dyrs eller planters sundhed eller for dyrevelfærden eller, for så vidt angår GMO'er og plantebeskyttelsesmidler, også for miljøet i overensstemmelse med denne forordning og de regler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2.

Artikel 8

De kompetente myndigheders tavshedspligt

1. De kompetente myndigheder sikrer, at oplysninger, som de får kendskab til under udførelsen af deres opgaver i forbindelse med offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter, ikke videregives til tredjeparter, når sådanne oplysninger efter deres art er omfattet af tavshedspligt i henhold til national lovgivning eller EU-lovgivningen, jf. dog stk. 3.

Med henblik herpå sikrer medlemsstaterne, at der indføres passende tavshedspligt for personale og andre personer, der deltager i forbindelse med offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter.

2. Stk. 1 finder også anvendelse på økologikontrolmyndigheder, organer med delegerede opgaver og fysiske personer, der har fået delegeret specifikke offentlige kontrolopgaver, samt på officielle laboratorier.

3. Medmindre tungtvejende samfundsinteresser taler for at videregive oplysninger omfattet af tavshedspligt som omhandlet i stk. 1, og med forbehold af situationer, hvor videregivelse af oplysninger er påkrævet i henhold til EU-lovgivning eller national lovgivning, indbefatter sådanne oplysninger også oplysninger, hvis videregivelse ville underminere:

a) formålet med inspektioner, undersøgelser eller audit

b) beskyttelsen af en operatørs eller enhver anden fysisk eller juridisk persons kommercielle interesser eller

c) beskyttelsen af retssager og juridisk rådgivning.

4. Når de kompetente myndigheder vurderer, hvorvidt tungtvejende samfundsinteresser taler for at videregive oplysningerne omfattet af tavshedspligt som omhandlet i stk. 1, tager de bl.a. hensyn til mulige risici for menneskers, dyrs eller planters sundhed eller for m