DA Den Europæiske Unions Tidende L 146/17

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2017/969

af 8. juni 2017

om indførelse af en endelig udligningstold på importen af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om ændring af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/649 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1037 af 8. juni 2016 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (»grundforordningen«) (1), særlig artikel 15, og

ud fra følgende betragtninger:

1. SAGSFORLØB

1.1. Indledning

(1) Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) indledte den 13. maj 2016 en antisubsidieundersøgelse vedrørende importen til Unionen af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina« eller »det pågældende land«). Indledningen var baseret på artikel 10 i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (2). Kommissionen offentliggjorde en indledningsmeddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (»indledningsmeddelelsen«) (3).

(2) Kommissionen indledte undersøgelsen efter en klage indgivet den 31. marts 2016 af European Steel Association (»Eurofer« eller »klageren«) på vegne af EU-producenter, der tegner sig for over 90 % af den samlede EU-produktion af visse varmvalsede flade produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål (»varmvalsede flade produkter«). Klagen indeholdt beviser for subsidiering og en deraf følgende trussel om skade, hvilket var tilstrækkeligt til at berettige indledningen af undersøgelsen.

(3) Før indledningen af antisubsidieundersøgelsen meddelte Kommissionen Kinas regering (4), at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage og indbød den kinesiske regering til konsultationer i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 7. Den kinesiske regering tog imod tilbuddet om konsultationer, og de blev gennemført den 11. maj 2016. Under konsultationerne blev der taget behørigt hensyn til de bemærkninger, der var blevet fremsat af den kinesiske regering. Det var dog ikke muligt at nå frem til en gensidigt acceptabel løsning.

(4) Nogle få måneder før indledningen af denne undersøgelse indledte Kommissionen den 13. februar 2016 (5) en antidumpingundersøgelse vedrørende importen af samme vare med oprindelse i Kina (»den sideløbende antidumpingundersøgelse«).

(5) Nogle få måneder efter indledningen af denne undersøgelse indledte Kommissionen den 7. juli 2016 (6) en antidumpingundersøgelse vedrørende importen af samme vare med oprindelse i Brasilien, Iran, Rusland, Serbien og Ukraine.

(6) Den 5. april 2017 indførte Kommissionen en endelig udligningstold på importen af samme vare med oprindelse i Kina (7) (»antidumpingforordningen«). De undersøgelser af skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser, der foretages i nærværende antisubsidieundersøgelse og i den sideløbende antidumpingundersøgelse, er identiske, da definitionen af EU-erhvervsgrenen, de repræsentative EU-producenter og undersøgelsesperioden er den samme i begge undersøgelser. De er blevet ajourført og suppleret med henblik på at tage højde for alle faktuelle elementer, der fremføres i denne undersøgelse.

1.1.1. Kommentarer som følge af indledningen

(7) Den kinesiske regering gjorde gældende, at indgivelsen af en antidumpingklage vedrørende den samme vare fra fem lande baseret på forekomsten af væsentlig skade mindre end to måneder efter indgivelsen af nærværende klage baseret på en trussel om skade i høj grad stiller spørgsmålstegn ved, hvorvidt denne antisubsidieundersøgelse burde have været indledt.

(8) Kommissionen anførte, at antisubsidiesagen mod Kina og antidumpingsagen mod samme vare fra fem andre lande er to adskilte undersøgelser, der skal behandles selvstændigt. For det første har de to sager forskellige undersøgelsesperioder, som kun delvis overlapper hinanden (andet halvår af 2015). For det andet var antisubsidieklagen baseret på en trussel om skade for EU-erhvervsgrenen, hvorimod den efterfølgende antidumpingklage var baseret på eksistensen af skade over for EU-erhvervsgrenen. I den forbindelse mindede Kommissionen om, at fastsættelsen af dumping og skade sker på grundlag af en undersøgelsesperiode, der fastsættes i overensstemmelse med relevante retlige bestemmelser og meddeles i indledningsmeddelelsen for hver af de to sager. Uden at dette berører resultaterne af den igangværende antidumpingundersøgelse vedrørende de fem andre lande, fremgår det desuden af betragtning 549 til 551, at de tilstrækkelige beviser, der var tilgængelige på tidspunktet for indledningen af proceduren, ikke er blevet ugyldiggjort af de beviser, der kom frem i løbet af undersøgelsen.

(9) Kommissionen afviste derfor denne påstand som ubegrundet.

(10) Den kinesiske regering hævdede også, at undersøgelsen bør afsluttes, fordi klagen ikke opfyldte beviskravene i stk. 11(2) og 11(3) i WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger og grundforordningens artikel 10, stk. 2. Ifølge den kinesiske regering var der utilstrækkelige beviser for udligningsberettigede subsidier, skade og årsagssammenhæng mellem den subsidierede import og skaden.

(11) De beviser, der blev fremlagt i klagen, var de oplysninger, der var rimeligt tilgængelige for klageren. Det var også tilstrækkeligt til i den indledende fase at vise, at de påståede subsidier var udligningsberettigede med hensyn til deres forekomst, omfang og art. Klagen indeholdt tilstrækkelige beviser for, at der forelå en trussel om skade for EU-erhvervsgrenen, som var forårsaget af den subsidierede import. Klagen består af 166 sider, og beskriver de beviser, der er indeholdt i de 117 bilag. I løbet af undersøgelsen undersøgte Kommissionen den kinesiske regerings påstand om, at klagen hverken var nøjagtig eller fyldestgørende, og den mente ikke, at der var grund til at udelukke nogen af de umiddelbare påstande om forekomsten og omfanget af subsidiering i forbindelse med indledningen af undersøgelsen.

(12) Efter fremlæggelsen af oplysninger gentog den kinesiske regering sin påstand, men fremlagde ingen yderligere grunde til støtte herfor. Kommissionen fastholdt således sin holdning som beskrevet i ovenstående betragtning.

1.2. Undersøgelsesperioden og den betragtede periode

(13) Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra 1. januar 2015 til 31. december 2015 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 2012 til 31. december 2015 (»den betragtede periode«) såvel som relevante udviklinger efter UP.

1.3. Interesserede parter

(14) I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen interesserede parter til at kontakte Kommissionen med henblik på at deltage i undersøgelsen. Endvidere underrettede Kommissionen specifikt klageren, andre kendte EU-producenter, de kendte eksporterende producenter, de kinesiske myndigheder, kendte importører, leverandører og brugere, forhandlere og sammenslutninger, som den vidste, var berørt af indledningen af undersøgelsen, og opfordrede dem til at deltage.

(15) De interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til indledningen af undersøgelsen og anmode om en høring med Kommissionen og/eller høringskonsulenten i handelsprocedurer.

1.4. Stikprøveudtagning

(16) I indledningsmeddelelsen anførte Kommissionen, at den eventuelt ville udtage en stikprøve af de interesserede parter i henhold til grundforordningens artikel 27.

1.4.1. EU-producenter

(17) Kommissionen meddelte i indledningsmeddelelsen, at den havde udtaget en foreløbig stikprøve af EU-producenter. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 1, litra b), udtog Kommissionen en stikprøve på grundlag af den største repræsentative produktion og salgsmængde, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. Stikprøven repræsenterede også en bred geografisk spredning. Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den foreløbige stikprøve, men modtog ingen bemærkninger.

(18) Følgelig bestod den endelige stikprøve af seks EU-producenter i fem forskellige medlemsstater. Den tegnede sig for over 45 % af EU-produktionen.

1.4.2. Importører

(19) Kommissionen anmodede ikke forretningsmæssigt forbundne importører om at fremlægge de oplysninger, der var anmodet om i indledningsmeddelelsen, for at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udtage en stikprøve.

(20) En ikke forretningsmæssigt forbunden importør gav sig til kende, og der blev fremsendt et importørspørgeskema til denne.

(21) Selv om Kommissionen kontaktede den ikke forretningsmæssigt forbundne importør for at indsamle relevante oplysninger, indgav denne kun et ufuldstændigt spørgeskema.

1.4.3. Eksporterende producenter

(22) For at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udvælge denne, anmodede Kommissionen alle eksporterende producenter i Kina om at indgive de i indledningsmeddelelsen angivne oplysninger. Kommissionen bad endvidere de kinesiske myndigheder om at identificere og/eller kontakte eventuelle andre eksporterende producenter, der kunne være interesseret i at deltage i undersøgelsen.

(23) I alt ni eksporterende producenter eller grupper af eksporterende producenter i Kina indsendte de nødvendige oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 1, litra b), udvalgte Kommissionen en stikprøve bestående af fire grupper af eksporterende producenter på grundlag af den største repræsentative eksportmængde til Unionen, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed: — Benxi Iron & Steel Group, Kina — Hesteel Group, Kina — Jiangsu Shagang Group, Kina — Shougang Group, Kina

(24) Grupperne af eksporterende producenter i stikprøven tegnede sig for 68 % af den samlede import af den pågældende vare til Unionen.

(25) I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 2, blev alle kendte berørte eksporterende producenter og den kinesiske regering hørt om udvælgelsen af stikprøven. Klageren og to eksporterende producenter, hvoraf en indgik i stikprøven og den anden ikke, indsendte bemærkninger til den foreslåede stikprøve.

(26) Klageren gjorde gældende, at den foreslåede stikprøve ikke afspejler den kinesiske erhvervsgren for varmvalsede flade produkter, der skal undersøges. Nærmere bestemt hævdede klageren, at Kommissionen bør basere sin stikprøve ikke kun på eksportmængden, men også på inddragelsen af det fulde omfang af subsidier, der var anført i klagen. I den sammenhæng mente klageren, at to af virksomhederne i stikprøven ikke var repræsentative modtagere af de udligningsberettigede subsidier.

(27) Kommissionen bemærkede, at kriteriet for udvælgelsen af stikprøven er grundforordningens artikel 27, stk. 1, litra b). I henhold til denne bestemmelse baserer Kommissionen sin udvælgelse på den største repræsentative eksportmængde til Unionen. Det forhold, at en enkelt virksomhed måske ikke er berettiget til en særlig form for et påstået subsidie, betyder ikke, at stikprøven ikke er repræsentativ, da formålet med stikprøven er at repræsentere den samlede erhvervsgren for varmvalsede flade produkter i Kina med hensyn til berettigelse til alle former for påståede subsidier. De fire grupper af eksporterende producenter i stikprøven er repræsentative, hvad angår berettigelse til de subsidier, der var påstand om i klagen, sådan som Kommissionen har undersøgt i et notat til sagen i det ikke-fortrolige dossier. Kommissionen fandt derfor, at den udvalgte stikprøve udgjorde et passende grundlag for at undersøge forekomsten og omfanget af den påståede subsidiering, og er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 1, litra b).

(28) Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede klageren, at Kommissionen burde have anvendt artikel 27, stk. 1, litra a), i stedet for grundforordningens artikel 27, stk. 1, litra b), med hensyn til udvælgelse af stikprøven, da dette ville have givet mulighed for bedre at afspejle de etablerede subsidieordninger. Som beskrevet i ovenstående betragtning, fandt Kommissionen, at de fire grupper af eksporterende producenter i stikprøven var repræsentative, ikke blot for så vidt angår mængde, men også berettigelse til de subsidier, der er påstand om i klagen, samt den subsidiepraksis, der undersøges, jf. meddelelsen om indledning af proceduren. Denne påstand blev derfor afvist.

(29) Den første eksporterende producent, der indgik i stikprøven, bad om begrundelserne for at afvige fra den foreslåede stikprøve for den sideløbende antidumpingundersøgelse. Kommissionen mindede om, at antidumping- og antisubsidieundersøgelser er to særskilte undersøgelser, der har forskelligt formål. I forbindelse med antidumpingundersøgelsen afgør Kommissionen, hvorvidt der foreligger dumping (dvs. objektiv prisdiskriminering), med andre ord et binært spørgsmål. Konstateringen af dumping kan ekstrapoleres fra stikprøven til alle andre virksomheder. I antisubsidieundersøgelsen fastsætter Kommissionen omfanget af subsidieringen pr. eksporteret enhed af den pågældende vare. Kun de subsidier, der konstateres for virksomhederne i stikprøven, kan udlignes. For at kunne sikre en effektiv undersøgelse og beskyttelse af EU-erhvervsgrenen fandt Kommissionen således, at det var hensigtsmæssigt at dække en større eksportmængde i antisubsidieundersøgelsen end i antidumpingundersøgelsen for at sikre, at stikprøven er repræsentativ med hensyn til berettigelse til de subsidier, der er påstand om i klagen, samt den subsidiepraksis, der er omhandlet i indledningsmeddelelsen. Den udvidede stikprøve for antisubsidieundersøgelsen omfatter en egentlig støtteberettigelse for den subsidiering, der er påstand om i klagen. Tre af de fire virksomheder i stikprøven var inkluderet i stikprøven i den sideløbende antidumpingundersøgelse. Optagelsen af en yderligere virksomhed i stikprøven var baseret på den betragtning, at det var den næststørste virksomhed med hensyn til mængde, og at det sikrede, at prøven var repræsentativ, hvad angår berettigelse til de subsidier, der var påstand om i klagen.

(30) Den anden eksporterende producent, der ikke indgik i stikprøven, anmodede om at blive tilføjet til stikprøven eller få en individuel behandling med den begrundelse, at den udvalgte stikprøve ikke på rimelig vis repræsenterer dens særlige forhold. De fremsatte argumenter henviste til produktionen og eksporten af hurtigstål og værktøjsstål, som ifølge virksomheden har andre vareegenskaber og en anden prisfastsættelse. Kriteriet for udvælgelse af stikprøven er den største repræsentative eksportmængde af den pågældende vare. Imidlertid har den eksporterende producent, som anmodede om at indgå i stikprøven, markant lavere eksportmængder af den pågældende vare end de foreslåede virksomheder. Det var derfor ikke muligt at medtage denne i stikprøven, hvilket er årsagen til afslaget på at lade denne indgå. Under alle omstændigheder besluttede Kommissionen efterfølgende at udelukke værktøjsstål og hurtigstål fra varedækningen for den pågældende vare, hvorved virksomhedens samlede produktion blev fjernet fra anvendelsesområdet for undersøgelsen. Som følge af dette blev virksomheden ikke længere betragtet som en eksporterende producent af den pågældende vare, og dens anmodning om individuel undersøgelse blev afvist, fordi den ikke længere er en interesseret part.

(31) Derfor opfylder den foreslåede stikprøve grundforordningens artikel 27, stk. 1, litra b). Kommissionen besluttede derfor at beholde den foreslåede stikprøve som den endelige stikprøve.

1.5. Spørgeskemabesvarelser og kontrolbesøg

(32) Der blev fremsendt et spørgeskema til den kinesiske regering. Det omfattede specifikke spørgeskemaer til China Development Bank, Agricultural Development Bank of China, Export Import Bank of China (»EXIM«), Agricultural Bank of China (»ABC«), Bank of China (»BOC«), China Construction Bank (»CCB«) og Industrial and Commercial Bank of China (»ICBC«). Disse banker var blevet specifikt omtalt i klagen som offentlige organer eller organer, der har til opgave at fordele og tildele subsidier. Desuden blev den kinesiske regering anmodet om at fremsende det særlige spørgeskema for finansielle institutioner til enhver anden finansiel institution, der helt eller delvist ejes af den kinesiske regering (»statsejede banker«). Endvidere omfattede spørgeskemaet for den kinesiske regering specifikke spørgeskemaer til de producenter af jernmalm, kul og kokskul, som er helt eller delvist statsejet (»statsejede virksomheder«). Der blev også sendt spørgeskemaer til de fire grupper af eksporterende producenter i stikprøven, til EU-producenterne i stikprøven og til alle forretningsmæssigt forbundne importører, til den ikke forretningsmæssigt forbundne importør, der havde givet sig til kende, og til to brugere, der havde givet sig til kende.

(33) Kommissionen modtog spørgeskemabesvarelser fra den kinesiske regering. Disse indeholdt besvarelser på det specifikke spørgeskema fra EXIM, ABC, BOC, CCB og ICBC. Kommissionen modtog også besvarelser af spørgeskemaet fra de fire grupper af eksporterende producenter i stikprøven, fra EU-producenterne i stikprøven, fra den ikke forretningsmæssigt forbundne importør og fra én bruger.

(34) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige, med henblik på at træffe en afgørelse om subsidiering, deraf følgende trussel om skade og Unionens interesser. Der fandt et kontrolbesøg sted hos det kinesiske handelsministerium, hvor også embedsmænd fra andre relevante ministerier deltog. Desuden var repræsentanter for de følgende finansielle institutioner til stede under dette kontrolbesøg: — Export Import Bank of China, Beijing, Kina — Industrial and Commercial Bank of China, Beijing, Kina — China Construction Bank, Beijing, Kina — Agricultural Bank Of China, Beijing, Kina — Bank of China, Beijing, Kina.

(35) Der blev ligeledes aflagt kontrolbesøg i henhold til grundforordningens artikel 26 hos følgende virksomheder: 1) EU-producenterne i stikprøven — ThyssenKrupp Steel Europe AG, Duisburg, Tyskland — Tata Steel IJmuiden BV, Velsen-Noord, Nederlandene — Tata Steel UK Limited, Port Talbot, South Wales, Det Forenede Kongerige — ArcelorMittal Mediterranee SAS, Fos-sur-Mer, Frankrig — ArcelorMittal Atlantique Et Lorraine SAS, Dunkerque, Frankrig — ArcelorMittal España SA, Gozón, Spanien 2) Stikprøveudtagne eksporterende producenter i Kina a) Benxi Iron & Steel Group: — Benxi Iron & Steel (Group) Co., Ltd, Benxi, Kina — Bengang Steel Plates Co., Ltd, Benxi, Kina — Benxi Beiying Iron & Steel (Group) Co., Ltd., Benxi, Kina — Benxi Iron & Steel (Group) Mining Industry Co., Ltd., Benxi, Kina — Benxi Iron & Steel (Group) International Trading Co., Ltd., Benxi, Kina — Liaoning Henderson Assets Operating & Management Co., Ltd., Benxi, Kina. b) Jiangsu Shagang Group: — Jiangsu Shagang Group Co., Ltd., Zhangjiagang City, Kina — Zhangjiagang Hongchang Plate Co., Ltd., Zhangjiagang City, Kina — Zhangjiagang GTA Plate Co., Ltd., Zhangjiagang City, Kina — Zhangjiagang Yangtze River Cold rolled Sheet Co., Ltd, Zhangjiagang City, Kina — Zhangjiagang Hongchang Pellets Co., Ltd, Zhangjiagang City, Kina — Jiangsu Shagang International Trade Co., Ltd., Jinfeng Town, Zhangjiagang City, Kina. c) Hesteel Group: — Hesteel Group Co., Ltd., Shijiazhuang and Beijing, Kina — Hesteel Co., Ltd., Shijiazhuang, Kina: — Handan Iron & Steel Group Han-Bao Co., Ltd., Handan City, Kina — Hesteel Co., Ltd. Tangshan Branch, Tangshan City, Kina — Hesteel Co., Ltd. Chengde Branch, Chengde City, Kina — Hebei Iron & Steel Group Mining Co., Ltd, Tangshan, Kina — Hesteel Group International Trade Corporation, Beijing, Kina — Sinobiz Holdings Limited (De Britiske Jomfruøer), Tangshan City, Kina. d) Shougang Group: — Shougang Jingtang United Iron & Steel Co. Ltd., Caofeidian, Kina — Tangshan Shougang Jingtang Xishan Coking Co. Ltd., Caofeidian, Kina — Shougang Qian'an Iron and Steel, filial af Beijing Shougang Co. Ltd., Qian'an, Kina — Qian'an Coal Chemical Company, Qian'an, Kina — Shougang Mining Co. Ltd., branch of Shougang Corporation, Qian'an, Kina — Beijing Shougang Co. Ltd., Beijing, Kina — China Shougang International Trade & Engineering Corporation, Beijing, Kina — Shougang Holding Trade Hong Kong Limited, Hong Kong — Shougang Corporation, Beijing, Kina. 3) Brugere — Marcegaglia Carbon Steel Spa, Gazoldo degli Ippoliti, Italien

1.6. Ingen indførelse af midlertidige foranstaltninger

(36) Den 13. februar 2017 underrettede Kommissionen alle interesserede parter om, at der ikke indføres en midlertidig udligningstold på importen til Unionen af visse varmvalsede flade produkter af jern, ulegeret stål eller andre former for legeret stål med oprindelse i Kina.

1.7. Efterfølgende sagsforløb

(37) Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige, og udpegede emner, som det er nødvendigt at undersøge yderligere.

(38) Den 28. april 2017 underrettede Kommissionen alle parter om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at indføre en endelig antidumpingtold på importen af den pågældende vare til Unionen, og den opfordrede alle parter til at indsende bemærkninger inden for 17 dage. Gennem sådanne fremlæggelser af oplysninger underrettede Kommissionen også interesserede parter om resultaterne af kontrolbesøgene, herunder de tilfælde, hvor Kommissionen måtte gøre brug af de bedste foreliggende faktiske oplysninger. Desuden sendte Kommissionen den 18. maj et yderligere notat til sagens akter til alle interesserede parter og forklarede i detaljer, hvordan den havde beregnet fordelen i forbindelse med præferencelåneordningerne. Der blev modtaget bemærkninger inden for fristen på 5 dage, som blev behandlet i overensstemmelse hermed.

2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

2.1. Den pågældende vare

(39) Varmvalsede flade produkter af stål fremstilles ved en metalforarbejdende proces, hvor det varme metal ledes gennem et eller flere par varme valser for at reducere tykkelsen og gøre den ensartet, hvorved metallets temperatur er højere end dets rekrystalliseringstemperatur. De kan leveres i forskellige former: i ruller (olieret eller ikke olieret, dekaperet eller ikke dekaperet), i afskårne længder (plader) eller som smalt båndjern.

(40) Der er to primære formål, som varmvalsede flade produkter af stål anvendes til. Det første er som råmateriale til fremstillingen af forskellige stålprodukter med en merværdi i de efterfølgende produktionsled, begyndende med koldvalsede (8) flade og overtrukne produkter af stål. Det andet er som et industrielt input, der købes af slutbrugere til flere forskellige anvendelser, herunder inden for bygge- og anlægssektoren (fremstilling af stålrør), skibsbygning, gasbeholdere, biler, trykbeholdere og energirørledninger.

(41) En eksporterende producent (Jiangsu Tiangong Tools Company Limited) anmodede den 26. juni 2016 om, at visse typer varmvalsede flade produkter af stål, der er kendt i branchen som værktøjsstål og hurtigstål, burde udelukkes fra varedækningen. Virksomheden hævdede, at værktøjsstål og hurtigstål har markant forskellige egenskaber, priser, specifikationer og anvendelsesformål.

(42) Kommissionen konstaterede i den forbindelse, at der i den sideløbende antidumpingundersøgelse ganske rigtigt er store fysiske og kemiske forskelle mellem andre typer af den pågældende vare end værktøjsstål og hurtigstål på den ene side, og værktøjsstål og hurtigstål på den anden side. Der er adskillige kemiske elementer, som er naturligt til stede i værktøjsstål og hurtigstål, som ikke findes i den pågældende vare. Desuden er der forskelle i fremstillingsprocessen, forskellige anvendelser og betydelige prisforskelle mellem værktøjsstål og hurtigstål på den ene side og andre typer af den pågældende vare.

(43) Kommissionen udelukkede således værktøjsstål og hurtigstål fra varedækningen i den sideløbende antidumpingundersøgelse.

(44) På baggrund af de ovennævnte overvejelser besluttede Kommissionen også at udelukke værktøjsstål og hurtigstål fra varedækningen i denne undersøgelse.

(45) Den pågældende vare defineres derfor som visse fladvalsede produkter af jern og ulegeret stål eller andre former for legeret stål, også i oprullet stand (herunder »afkortede produkter« og »smalt båndjern«), kun varmvalsede, ikke pletterede, belagte eller overtrukne, med oprindelse i Folkerepublikken Kina. Den pågældende vare omfatter ikke: — varer af rustfrit stål og kornorienteret silicium-elektrisk stål — varer af værktøjsstål og hurtigstål — varer, ikke oprullet, uden reliefmønster, af tykkelse over 10 mm og af bredde 600 mm og derover, samt — varer, ikke oprullet, uden reliefmønster, af tykkelse 4,75 mm og derover, men ikke over 10 mm og af bredde på 2 050 mm eller derover. Den pågældende vare er i øjeblikket henhørende under KN-kode 7208 10 00, 7208 25 00, 7208 26 00, 7208 27 00, 7208 36 00, 7208 37 00, 7208 38 00, 7208 39 00, 7208 40 00, 7208 52 10, 7208 52 99, 7208 53 10, 7208 53 90, 7208 54 00, 7211 13 00, 7211 14 00, 7211 19 00, ex 7225 19 10, 7225 30 90, ex 7225 40 60, 7225 40 90, ex 7226 19 10, 7226 91 91 og 7226 91 99.

2.2. Samme vare

(46) Undersøgelsen viste, at følgende varer har de samme grundlæggende fysiske egenskaber og de samme grundlæggende anvendelser: — den pågældende vare — den vare, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i Kina — den vare, der fremstilles og sælges i Unionen af EU-erhvervsgrenen.

(47) De betragtes derfor som identiske, jf. grundforordningens artikel 2, litra c).

3. SUBSIDIERING

3.1. Indledning: Regeringens planer, projekter og andre dokumenter

(48) Inden den påståede subsidiering i form af specifikke subsidier eller subsidieordninger blev undersøgt (jf. afsnit 3.4 ff.), vurderede Kommissionen regeringens planer, projekter og andre dokumenter, som var relevante for mere end ét af subsidierne eller én af subsidieordningerne. Den konstaterede, at alle subsidier eller subsidieordninger, der er under vurdering, indgår i gennemførelsen af den kinesiske regerings centrale planlægning af følgende årsager.

(49) Den 12. femårsplan for Kinas nationaløkonomi og sociale udvikling (»den 12. femårsplan«) fokuserer på den kinesiske regerings strategiske vision for forbedring og fremme af nøgleindustrier. Særlig kapitel 9 i den 12. femårsplan, som vedrører omstilling og opgradering af fremstillingsindustrien, tilskynder til, at der sker en omstilling og opgradering af de eksisterende nøgleindustrier for at øge konkurrenceevnen for Kinas industrielle kerne. Deri fremgår, at den kinesiske regering vil udarbejde politikker, der skal støtte den tekniske forbedring af virksomheder for at forbedre konkurrenceevnen på markedet. Stålindustrien indtager en fremtrædende plads blandt disse nøgleindustrier.

(50) Den 12. femårsplan tillægger også bevarelsen af ressourcer og miljøbeskyttelse stor betydning såvel som målsætninger vedrørende udviklingen af en cirkulær økonomi og lavemissionsteknologier. I den forbindelse anfører kapitel 9 i den 12. femårsplan, at stålindustrien bør gøre fremskridt inden for anvendelsen af integrerede ressourcer, energibevarelse og emissionsreduktioner, og at den kinesiske regering vil støtte sådanne bestræbelser på miljøvenlig udvikling.

(51) Den kinesiske regering har også udarbejdet en særlig plan for stålindustrien, dvs. den 12. femårsplan for stålindustrien (»den 12. femårsplan for stål«). Denne plan understreger, at stålindustrien er en vigtig grundlæggende industri i den nationale økonomi. Hovedprioriteten for den kinesiske regering i perioden 2011-2015 er den strukturelle justering, omstilling og opgradering af stålindustrien. Desuden understreger kapitel 5 i den 12. femårsplan for stål betydningen af »at styrke forbindelsen mellem skattepolitik, finansiering, handel, jord, energibesparelse, miljøbeskyttelse, sikkerhed og andre politikområder med politikken for stålindustrien«.

(52) Den kinesiske regering påstod, at Kommissionen ikke kunne gøre den 12. femårsplan og den 12. femårsplan for stål gældende i sin undersøgelse, da disse planer udløb den 31. december 2015. Der ville således ikke være noget retsgrundlag for fortsat subsidiering. Kommissionen bemærkede, at den 12. femårsplan og den 12. femårsplan for stål omfattede undersøgelsesperioden. I marts 2016 udsendtes i øvrigt den 13. femårsplan, der dækker perioden 2016-2020. Som forklaret i den følgende betragtning bygger den 13. femårsplan på de mål, der blev fremhævet i den 12. femårsplan, og udvikler disse yderligere. Der er således tale om kontinuitet med hensyn til at fremme udviklingen af stålindustrien.

(53) Den 13. femårsplan fremhæver yderligere den rolle, som teknologisk fornyelse spiller i den økonomiske udvikling af Kina, og den fortsatte betydning af »grønne« udviklingsprincipper. Ifølge kapitel 5 er et af de centrale udviklingsprojekter at fremme opgraderingen af den traditionelle industristruktur, hvilket også var tilfældet i den 12. femårsplan. Denne idé uddybes yderligere i kapitel 22, som forklarer strategien med hensyn til at modernisere den traditionelle industri i Kina ved at fremme dens teknologiske omstilling. I den sammenhæng anføres det i den 13. femårsplan, at virksomhederne vil blive understøttet for »på omfattende vis at foretage forbedringer på områder som produktterminologi, industriudstyr, miljøbeskyttelse og energieffektivitet«. Miljøbeskyttelse uddybes yderligere i kapitel 44. Ifølge dette kapitel indføres der en »fornyelse« med henblik på ren produktion i nøgleindustrier, og rubrik nr. 16 henviser udtrykkeligt til stålindustrien i den forbindelse.

(54) »Planen for justering og opgradering af stålindustrien for 2016-2020« (»den 13. femårsplan for stål) blev offentliggjort i november 2016. Den er baseret på den 13. femårsplan. Ifølge den er stålindustrien »en vigtig og grundlæggende sektor i den kinesiske økonomi og en national hjørnesten« (9). Denne plan uddyber yderligere de principper om teknologisk innovation, strukturtilpasning og grøn udvikling, der er omhandlet i den 13. femårsplan, knytter dem til mere specifikke prioriteter inden for stålindustrien (jf. kapitel IV — De væsentligste opgaver) og skaber forbindelse til forskellige skattepolitiske og finansielle støtteforanstaltninger (jf. kapitel V — Beskyttelsesforanstaltninger).

(55) Den kinesiske regering hævdede ligeledes, at disse planer kun udstikker politiske retningslinjer, og at de derfor hverken er obligatoriske eller bindende. Imidlertid anføres det i den 12. femårsplan: »Denne plan har efter drøftelse og godkendelse i den Nationale Folkekongres juridisk gyldighed.« Kapitel 17. i den 13. femårsplan anfører: »Den nationale udviklingsstrategi og -plan vil blive aktuel og indtage en førende og begrænsende rolle.« (10) Endelig anføres det i den 13. femårsplan for stål, at »alle lokale myndigheder med ansvar for stålindustrien ...skal gennemføre de opgaver og træffe de politikforanstaltninger, der er fastsat i denne plan«. For de enkelte virksomheder, »sikrer relevante virksomheder konvergens i forhold til den nuværende plans vigtigste mål og prioriterede opgaver« (11). Dermed er disse planer bindende og ikke kun udtryk for generelle erklæringer om tilskyndelse. Den kinesiske regering gentog sin påstand efter fremlæggelsen af oplysninger, men fremlagde ikke nogen yderligere dokumentation til at begrunde, hvorfor den ovennævnte sprogbrug kun ville udgøre politiske retningslinjer til trods for den klare formulering, som angiver det modsatte. I stedet for fremhævede den kinesiske regering den særlige sprogbrug i disse planer, der er mere politikorienteret, men som ikke er i modstrid med resultaterne vedrørende deres retligt bindende karakter. Kommissionen fastholdt således sin opfattelse af, at disse planer er juridisk bindende.

(56) Følgende dokumenter identificerer også stålindustrien som en strategisk, prioriteret og/eller tilskyndet industri: a) Statsrådets afgørelse nr. 40 om udarbejdelse og gennemførelse af Temporary Provisions on Promoting the Industrial Structure Adjustment (»afgørelse nr. 40«). Denne afgørelse fastslår, at Guidance Catalogue for the Industrial Structure Adjustment, som er en foranstaltning til gennemførelse af afgørelse nr. 40, er et vigtigt grundlag for at vejlede om investeringsretninger. Den udstikker også retningslinjerne for den kinesiske regering med hensyn til at forvalte investeringsprojekter og udarbejde og gennemføre politikker vedrørende offentlige finanser, beskatning, kredit, jord, import og eksport (12). Stålindustrien er opført som en tilskyndet industri i kapitel VIII i dette vejledningskatalog. For så vidt angår dens juridiske karakter anførte Kommissionen, at afgørelse nr. 40 er en bekendtgørelse fra statsrådet, som er den højeste administrative instans i Kina. I den forbindelse er afgørelsen dermed juridisk bindende for andre offentlige organer og for erhvervsdrivende (13). b) Ifølge kapitel III.5 og VIII støtter the National Outline for the Medium and Long-term Science and Technology Development (2006-2020) udviklingen af vigtige områder og prioriterede temaer og tilskynder til finansiel og skattemæssig støtte til disse centrale områder og prioriteter. c) I bekendtgørelse nr. 35 fra National Development and Reform Commission (NDRC) (14) om Policies for the development of the Iron and Steel Industry (2005) (»bekendtgørelse nr. 35«) anføres det, at jern- og stålindustrien er en grundlæggende erhvervsgren i den nationale økonomi. d) The Blueprint for Steel Industry Adjustment and Revitalisation, som blev udstedt af statsrådet i marts 2009 (»Revitaliseringsplanen«), iværksætter en række politikker og støtteforanstaltninger, der skal lede stålindustrien ud af den internationale finanskrise, opretholde væksten og sikre, at erhvervsgrenen fungerer stabilt, da den er en vigtig nøgleindustri i den nationale økonomi.

(57) Efter fremlæggelsen af oplysninger citerede den kinesiske regering fra afgørelse nr. 40, i henhold til hvilken tilskyndede erhvervsgrene bør modtage kreditstøtte »i henhold til kreditprincipperne«. Ifølge den kinesiske regering kan det ikke udledes, at en sådan støtte gives på et præferentielt grundlag. Undersøgelsen har imidlertid vist, at det vage udtryk »kreditprincipperne« ikke er ensbetydende med markedsbaseret og kommerciel adfærd, men at disse kreditprincipper omfatter vigtige forvaltningspolitiske overvejelser, der enten tilsidesætter en kreditrisikovurdering eller fører til en fuldstændig mangel på en risikovurdering. Endvidere drog virksomhederne i stikprøven fordel af politikken om præferencelån, hvor der rent faktisk mangler en egentlig kreditrisikovurdering, jf. afsnit 3.4 nedenfor. Kommissionen afviste derfor den kinesiske regerings påstand om, at udlån til stålindustrien skete på markedsbaserede og kommercielle vilkår, og at henvisningen til »i henhold til kreditprincipperne« ville udgøre en forpligtelse til at følge disse vilkår. Hovedpunktet er fortsat, at i henhold til afgørelse nr. 40 skal alle finansielle institutter yde kredit til tilskyndede erhvervsgrene, hvilket omfatter stålindustrien, og at den støtte faktisk ydes på præferencevilkår uden hensyntagen til den faktiske kreditrisiko for modtagerne.

(58) Den kinesiske regering bemærkede, at National Outline for the Medium and Long-term Science and Technology Development (2006-2020) ikke fastslår støtteberettigelse for stålproducenter med hensyn til de påståede subsidier. Imidlertid omhandler kapitel III.5 i dette dokument klart stålindustrien i forbindelse med det prioriterede område nr. 29, kaldet »Cyclic Iron and Steel Flow Process and Equipment«, og kapitel VIII tilskynder til finansiel og skattepolitisk støtte til disse prioriterede temaer. Påstanden blev derfor afvist.

(59) Efter fremlæggelsen af oplysninger anmodede klageren Kommissionen om at udvide sin analyse af den centrale planlægning til også at omfatte den manglende håndhævelse af konkurslovgivningen. Klageren fremførte, at tal fra mellem 2008 og 2015 viser et »overraskende lavt« antal konkurser i Kina, og den citerede en aftale mellem flere kinesiske banker og den konkursramte stålforhandler Sinosteel fra december 2016. Endvidere henviste den til konklusionerne i IMF's rapport »Resolving China's Corporate Debt Problem« (15), hvori den identificerede en række årsager til den lave insolvensrate i Kina. Kommissionen accepterede, at klageren i sin klage havde givet oplysning om en række vigtige individuelle tilfælde, hvor konkursbehandlingen ikke var påbegyndt for særlige stålvirksomheder i vanskeligheder. Den fandt dog, at de generelle tal for konkurser i Kina efter fremlæggelsen af oplysninger ikke med tilstrækkelig sikkerhed kunne fordeles på sektoren for varmvalsede flade produkter. Med henblik på at fastslå, om antallet af insolvenser er »normalt« eller »lavt«, skal der fastsættes et benchmark for det nøjagtige antal konkurser i undersøgelsesperioden.Sådanne analyser kan ikke gennemføres i den begrænsede tid, der er til rådighed efter fremlæggelsen af oplysninger. Bemærkningen satte dog på ingen måde spørgsmålstegn ved Kommissionens konstateringer i dette afsnit, men bekræftede dem snarere.

(60) Det kan konkluderes, at stålindustrien således betragtes som en strategisk industri/nøgleindustri, hvis udvikling tilskyndes aktivt af den kinesiske regering som et politisk mål.

3.2. Delvis manglende samarbejdsvilje og brug af de bedste foreliggende faktiske oplysninger

3.2.1. Anvendelsen af bestemmelserne i grundforordningens artikel 28, stk. 1, på den kinesiske regerings præferencelångivning

(61) Kommissionen bad den kinesiske regering om at kontakte syv specifikke statsejede banker, der var nævnt i klagen, samt alle andre statsejede banker for at få dem til at udfylde et særligt spørgeskema. Den kinesiske regering kontaktede imidlertid kun fem af de syv statsejede banker, der var udtrykkeligt nævnt i klagen. Ifølge den kinesiske regering havde den ikke beføjelse til at indhente oplysninger fra andre banker, da de handler uafhængigt af den kinesiske regering. I den forbindelse mindede Kommissionen om, at den kinesiske regering ikke blev bedt om at fremlægge oplysninger, men kun om at fremsende det specifikke spørgeskema til de statsejede banker.

(62) Ingen af de fem statsejede banker, som besvarede det særlige spørgeskema, leverede specifikke oplysninger om lån til virksomhederne i stikprøven og gjorde gældende, at de var bundet af lovkrav, administrative krav og kontraktbestemmelser med hensyn til fortroligheden af oplysningerne i forbindelse med virksomhederne i stikprøven. Desuden ydede 30 statsejede banker, som den kinesiske regering havde nægtet at anmode om at udfylde det særlige spørgeskema, lån til stikprøveudvalgte grupper af eksporterende producenter. The Agricultural Development Bank of China ydede ikke lån til grupperne af eksporterende producenter i stikprøven.

(63) Derfor bad Kommissionen alle grupperne af eksporterende producenter i stikprøven om at give adgang til de virksomhedsspecifikke oplysninger, som alle de statsejede eller private banker, hvorfra de har modtaget lån, ligger inde med. Imidlertid afviste virksomhederne i stikprøven uden begrundelse at give adgang til sådanne oplysninger.

(64) Da tre af grupperne af eksporterende producenter i stikprøven ejes fuldt ud af staten, bad Kommissionen også den kinesiske regering, som ejer af disse virksomheder, om at sørge for adgang til de ønskede oplysninger. Men den kinesiske regering afviste Kommissionens anmodning med det argument, at den ikke havde beføjelse til at pålægge disse tre grupper af eksporterende producenter at sikre den anmodede adgang.

(65) Kommissionen modtog kun oplysninger om virksomhedernes struktur og ejerskab fra de fem statsejede banker, der er nævnt i betragtning (34), men ikke fra nogen af de øvrige 40 finansielle institutioner. Desuden afgav ingen af de 45 finansielle institutioner særlige oplysninger om risikovurderingen af lånene til grupperne af eksporterende producenter i stikprøven.

(66) Kommissionen underrettede derfor den kinesiske regering om, at den vil være nødt til at gøre brug af de bedste foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 28, stk. 1, når den undersøgte tilstedeværelsen og omfanget af de påståede subsidier ydet gennem præferentielle lån.

(67) Den kinesiske regering anfægtede brugen af de bedste foreliggende faktiske oplysninger og anførte, at den ikke havde beføjelse til at kræve oplysninger fra de finansielle institutioner og de tre statsejede grupper af eksporterende producenter.

(68) Denne påstand er ubegrundet. Kommissionen anmodede kun den kinesiske regering om at videresende det specifikke spørgeskema for statsejede banker, da den kinesiske regering har den bedste adgang til detaljerede oplysninger om ejerforholdsstrukturen for finansielle institutioner i Kina. Den kinesiske regering kunne også have ydet administrativ støtte til at indsamle svarene fra finansielle institutioner.

(69) Kommissionen forstår ikke, hvorfor den kinesiske regering ikke kunne støtte Kommissionens anmodning om adgang til specifikke oplysninger, der var rettet til de tre statsejede grupper af eksporterende producenter i stikprøven, navnlig i betragtning af den omstændighed, at tilladelsen til adgang efter al sandsynlighed ville have krævet en godkendelse på højeste niveau og krævede inddragelse af kinesiske regeringsembedsmænd.

(70) Efter fremlæggelsen af oplysninger gentog den kinesiske regering, at den ikke havde beføjelse til at kræve de oplysninger, der er anmodet om fra de statsejede banker og de tre statsejede grupper af eksporterende producenter. Den kinesiske regering mente også, at Kommissionens anmodning var en urimelig byrde for den kinesiske regering, idet det forventedes af denne, at den ikke kun fremsendte spørgeskemaer, men også ydede administrativ støtte til at indsamle besvarelserne. Kommissionen kunne ikke se, hvorfor fremsendelse af et spørgeskema og indsamling af besvarelserne på centralt niveau ville være en urimelig byrde for den kinesiske regering. Da den kinesiske regering ikke fremlagde andre nye elementer, fastholdt Kommissionen sin holdning som beskrevet i ovenstående betragtning 68.

(71) Desuden hævdede den kinesiske regering, at Kommissionen ikke har angivet, hvilke oplysninger, der var afgørende for undersøgelsen, som den manglede, og at der ikke var nogen forklaring på, hvorfor de ønskede oplysninger var nødvendige, og at de oplysninger, som den kinesiske regering havde fremlagt, var utilstrækkelige. Faktisk havde Kommissionen allerede gjort den kinesiske regering opmærksom i sit brev forud for kontrolbesøget af 16. november 2016 på, at der manglede oplysninger navnlig i forbindelse med spørgsmål til statsejede banker, og at der bør stilles kreditrisikovurderinger til rådighed under kontrolbesøget. Da de ønskede oplysninger endnu ikke var tilgængelige efter kontrollen, meddelte Kommissionen den kinesiske regering i sit brev af 16. marts 2017, at klageren eventuelt ville blive nødt til at ty til de bedste foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 28, stk. 1, da vedkommende endnu ikke havde modtaget nogen oplysninger vedrørende de fleste af de statsejede banker, der ydede lån til de stikprøveudvalgte virksomheder, og ingen selskabsspecifikke oplysninger om lån fra banker. Derfor blev den kinesiske regering tilstrækkeligt underrettet om arten og utilstrækkeligheden i forbindelse med de oplysninger, der skal indberettes.

(72) Endelig erklærede den kinesiske regering, at Kommissionen ikke i tilstrækkelig grad havde forklaret, hvorfor visse kendsgerninger blev anset for at være de bedste foreliggende oplysninger. Kommissionen var ikke enig i denne påstand. I punkt 3.4.1.2 nedenfor beskrives det, hvilke faktiske oplysninger der blev anvendt og hvorfor Kommissionen mente, at de var de bedste foreliggende oplysninger. Påstanden blev derfor afvist som ubegrundet.

(73) Den private gruppe af eksporterende producenter Jiangsu Shagang Group, gjorde også indsigelse mod brugen af de bedste foreliggende faktiske oplysninger og fandt, at anmodningen om at give Kommissionen tilladelse til at kontrollere gruppens finansielle oplysninger hos de finansielle institutioner udgjorde en urimelig byrde over for gruppen. Den anførte bl.a., at virksomhedens repræsentant hverken var blevet indbudt til at være til stede ved kontrollen hos de finansielle institutioner eller underrettet om de nærmere oplysninger i forbindelse med en sådan kontrol.

(74) Som svar på disse påstande erindrede Kommissionen om, at virksomheden kun havde fremlagt et kort og ubegrundet afslag på én linje på en sådan tilladelse ved en e-mail af 24. november 2016. På dette tidspunkt havde virksomheden hverken anmodet om nærmere oplysninger om kontrolbesøget hos de finansielle institutioner eller anmodet om, at repræsentanten kunne være til stede under en sådan kontrol. Hvis virksomheden havde anmodet herom, kunne Kommissionen have givet yderligere oplysninger og ville have forsøgt at sørge for, at virksomhedens repræsentant kunne være til stede under kontrolbesøget.

(75) Kommissionen måtte derfor delvist gøre brug af de bedste foreliggende faktiske oplysninger i forbindelse med undersøgelsen af forekomsten og omfanget af den påståede subsidiering gennem præferencelån.

3.2.2. Anvendelsen af bestemmelserne i grundforordningens artikel 28, stk. 1, på en eksporterende producent for så vidt angår tilskud

(76) The Jiangsu Shagang Group undlod at afgive oplysninger om en tilfældig udvælgelse af tilskud til kontrolformål. Desuden fandt Kommissionen beviser i de reviderede regnskaber for store tilskud, der blev modtaget forud for UP, men som medførte en fordel i denne, og som ikke var blevet indberettet.

(77) Under disse omstændigheder mente Kommissionen, at den ikke havde modtaget afgørende oplysninger vedrørende dette aspekt af undersøgelsen. Det forårsagede store problemer med at nå frem til en præcis og underbygget konklusion for konklusionerne vedrørende tilskud til denne eksporterende producent.

(78) Kommissionen underrettede derfor virksomheden om, at den ville overveje at basere sine konklusioner på de bedste foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 28, stk. 1, for så vidt angik oplysningerne om tilskud.

(79) I sit svar på Kommissionens brev gjorde virksomheden indsigelse mod anvendelsen af grundforordningens artikel 28, stk. 1 om tilskud. Den anførte, at de tilskud, som Kommissionen konstaterede under kontrolbesøget, ikke var blevet indberettet, da der i spørgeskemaet ikke blev anmodet om indberettelsen af de tilskud, som virksomheden havde modtaget forud for undersøgelsesperioden, og som ikke var blevet registreret som et udskudt aktiv. Desuden hævdede virksomheden, at den havde fremlagt en fordeling af disse tilskud under kontrolbesøget.

(80) Kommissionen konstaterede under kontrolbesøget, at de fleste af de tilskud, der var modtaget forud for undersøgelsesperioden, vedrørte aktiver baseret på undersøgte subsidier. Følgelig burde den eksporterende producent have anerkendt disse tilskud som udskudte aktiver/indtægter i overensstemmelse med de gældende regnskabsregler, der er beskrevet i noterne til årsregnskabet. Virksomheden burde derfor have indberettet tilskuddene i spørgeskemabesvarelsen, hvori der blev anmodet om indberetning af alle tilskud, der knytter sig til aktiver og bogføres som udskudte indtægter. Den omstændighed, at revisoren ikke havde behandlet disse tilskud som udskudte aktiver, betyder ikke, at tilskud modtaget forud for undersøgelsesperioden ikke kan medføre en fordel i denne, navnlig når der ikke forelægges yderligere oplysninger end en fordeling pr. virksomhed. Kommissionen konkluderede derfor, at virksomheden hverken havde fremlagt detaljerede oplysninger om de tilskud, der var modtaget i undersøgelsesperioden, og som var indberettet i spørgeskemabesvarelsen, eller oplysninger om tilskud modtaget før undersøgelsesperioden, og som først blev konstateret under kontrolbesøget, der vedrørte undersøgelsesperioden. Som følge af manglen på disse detaljerede oplysninger kunne Kommissionen ikke anvende virksomhedens oplysninger om tilskuddene.

(81) Kommissionen måtte derfor gøre brug af de bedste foreliggende faktiske oplysninger vedrørende tilskuddene til denne virksomhed. Kommissionen konstaterede under kontrolbesøget, at denne virksomhed modtog betydelige beløb fra en lang række tilskudsordninger, og derfor anvendte Kommissionen de højeste subsidiebeløb for disse tilskud som de bedste foreliggende faktiske oplysninger.

3.3. Tilskud og subsidieordninger inden for rammerne af denne undersøgelse

(82) På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, i indledningsmeddelelsen og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema blev den påståede subsidiering i form af følgende subsidier fra den kinesiske regering undersøgt: i) Præferencelån, kreditlinjer, anden finansiering og garantier ii) De facto-garanti med hensyn til driftskontinuiteten for de virksomheder i erhvervsgrenen for varmvalsede flade produkter, som har svært ved at tilbagebetale lån. iii) Tilskudsordninger — Ordningen »China World Top Brand« — Ordning for kendte mærker (Famous Brands) — Antidumpingbistand — Statens fond for nøgleteknologiprojekter — Eksportstøtte, f.eks. belønninger til avancerede eksporterende virksomheder eller til eksportresultater, subsidier til fairtrade og tilskud til internationalt økonomisk samarbejde — Tilskud til innovative og eksperimenterende virksomheder — Særlig fond til støtte for ikke-statsligt ejede virksomheder — Tilskud til miljøbeskyttelse, som f.eks. incitamenter til miljøbeskyttelse og ressourcebevarelse, fremme af synergistisk ressourceudnyttelse, incitamenter til energibesparende moderniseringsprojekter, fremme af demonstrationscentre til energiforvaltning — Tilskud til teknologisk opgradering eller omstilling, f.eks. fremme af FoU-opgaver i henhold til støtteplanerne for videnskab og teknologi, fremme af tilpasning af nøgleindustrier, revitalisering og teknologifornyelse, tilskud til kommerciel anvendelse af FoU-resultater, fremme af kvalitetsforbedring, fremme af patentregistrering og midler modtaget i henhold til ordningen »tre kategorier« — Tilskud til afskaffelse af forældet kapacitet — Tilskud til Liaoning-provinsen — ordningen »Five Points, One Line« — Tilskud i tilknytning til »Tianjin Binhai New Area« og »Tianjin Economic and Technological Development Area«: Ordningen for forsknings- og teknologifonden og for fremskyndet afskrivning — ad hoc-subsidier fra de kommunale/regionale myndigheder iv) Ordninger for fritagelse for og nedsættelse af direkte skatter — Virksomhedsbeskatningen Enterprise Income Tax (EIT) giver fordele til ressourceprodukter som følge af synergistisk udnyttelse — EIT-bevillinger til investeringsudgifter til udstyr til miljøbeskyttelse, energi og vandbeskyttelse samt produktionssikkerhed — EIT giver fordele til høj- og nyteknologiske virksomheder — EIT giver fordele i forbindelse med ordningen »Great Western Development« — EIT giver fordele ved indtægter fra tilskyndede varer — EIT-bevillinger ved køb af indenlandsk fremstillet udstyr — Fritagelse for eller nedsættelse af bidrag i forbindelse med midler til vandopbygningsanlæg — Ordningen »Two Free/Three Half« for virksomheder med udenlandsk kapital (foreign invested enterprises, FIE'er) — EIT-fradrag for FoU — Indkomstskattenedsættelser for FIE'er, der køber udstyr fremstillet i Kina — Favorable skattepolitikker under revitaliseringsordningen for den nordøstlige region — Favorable skattepolitikker for den vestlige region — Favorable skattepolitikker for FIE'er i »Coastal Economic Open Areas« og i »Economic and Technological Development Zones« — Favorable skattepolitikker for FIE'er i »Special Economic Zones« — Skattefritagelse eller -nedsættelse i forbindelse med brugsrettigheder til jord — Lokale skattelempelser — Skattefritagelse for dividende mellem kvalificerede kinesiske virksomheder v) Ordninger vedrørende indirekte skat og importtold — Momsfritagelse og nedsættelse af importtold for brug af importeret udstyr og teknologi — Momsnedsættelse for FIE'er, der køber udstyr fremstillet i Kina — Momsfritagelse for varer, der sælges af FIE'er — Nedsættelse af/fritagelse for moms for produkter der er skabt ved synergistisk ressourceudnyttelse — Skattelettelser til de centrale og vestlige regioner vi) Statslig levering af varer og tjenesteydelser mod utilstrækkeligt vederlag — Statslig levering af jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag — Statslig levering af ekstruderinger i forbindelse med koks mod utilstrækkeligt vederlag — Statslig levering af kokskul mod utilstrækkeligt vederlag — Statslig levering af elektricitet mod utilstrækkeligt vederlag — Statslig indrømmelse af jord og brugsrettigheder til jord mod utilstrækkeligt vederlag vii) »Foreign Trade Transformation and Upgrading Demonstration Bases« (»demonstrationsbaser«) and »Common Service Platforms« (»fælles tjenesteplatforme«); viii) Subsidiering af leveringen af varmvalsede flade produkter til Unionen i undersøgelsesperioden.

3.4. Præferencelån

(83) Ifølge oplysningerne fra de fire grupper af eksporterende producenter i stikprøven havde 45 finansielle institutioner ydet disse lån. Af disse 45 finansielle institutioner var 35 statsejede banker. De 10 resterende finansielle institutioner var enten privatejede, eller Kommissionen kunne ikke finde alle afgørende oplysninger om deres ejerskab. Der var imidlertid kun fem statsejede banker, der udfyldte det specifikke spørgeskema, trods en anmodning til den kinesiske regering, der omfattede alle 35 statsejede banker. Ud af de 10 resterende finansielle institutioner svarede kun én og anførte, at den ikke kunne besvare uden at have konsulteret tilsynsmyndighederne. Efter at have hørt CBRC meddelte denne finansielle institution Kommissionen, at virksomheden var villig til at samarbejde, men CBRC foreslog, at et sådant samarbejde skulle foregå gennem en EU-samarbejdsmekanisme (dvs. en udveksling af oplysninger mellem tilsynsmyndighederne i henholdsvis Kina og EU fremfor direkte mellem Kommissionen og banken). Kommissionen udtrykte tilfredshed med dette tilbud om samarbejde, men bemærkede, at det var umuligt at iværksætte en sådan midlertidig ordning for den resterende del af undersøgelsen. Under alle omstændigheder modtog Kommissionen ikke yderligere skrivelse eller anmodning fra CBRC. Derudover indgav den finansielle institution ingen bemærkninger eller indlæg inden for den fastsatte frist. Derfor var Kommissionen nødt til at basere sig på de bedste foreliggende faktiske oplysninger.

3.4.1. Statsejede banker som offentlige organer

(84) Kommissionen undersøgte, hvorvidt de statsejede banker fungerede som offentlige organer i henhold til grundforordningens artikel 3 og artikel 2, litra b). I den henseende er den test, der anvendes for at fastslå, om et statsejet foretagende er et offentligt organ, som følger (16): »Det afgørende er, om en enhed har fået overdraget myndighed til at udøve statslige funktioner, snarere end hvordan dette opnås. Der er mange forskellige måder, hvorpå staten i snæver forstand vil kunne tildele enheder myndighed. Følgelig kan forskellige former for beviser være relevante for at godtgøre, at en sådan myndighed er blevet tildelt en bestemt enhed. Dokumentation for, at en enhed faktisk udøver statslige funktioner kan tjene som bevis for, at den er i besiddelse af eller har fået overdraget statslig myndighed, navnlig når disse beviser tyder på en vedvarende og systematisk praksis. Efter vores opfattelse er konsekvensen, at tegn på, at en stat udøver betydelig kontrol over en enhed og dennes adfærd, kan tjene som bevis for, at den pågældende enhed har statslig myndighed og udøver denne myndighed ved udøvelsen af statslige funktioner. Vi understreger imidlertid, at bortset fra en udtrykkelig delegering af myndighed i retlige instrumenter, er det ikke sandsynligt, at forekomsten af udelukkende formelle forbindelser mellem en enhed og staten i snæver forstand rækker til at fastslå den nødvendige besiddelse af statslig myndighed. Således viser f.eks. den omstændighed, at staten ejer aktiemajoriteten i en enhed ikke, at staten udøver en betydelig kontrol over ledelsen af denne enhed, og i endnu mindre grad, at staten har tildelt den statslig myndighed. Hvis der er bevis for, at der er mange formelle indicier for statslig kontrol, og der også er tegn på, at denne kontrol har været udøvet i betydeligt omfang, kan sådanne beviser i nogle tilfælde imidlertid tillade en antagelse af, at den pågældende enhed udøver statslig myndighed.« I det foreliggende tilfælde baseres konklusionen, om at statsejede banker udøver statslig myndighed på formelle indicier for statslig kontrol og beviser for, at den har været udøvet i betydeligt omfang.

(85) Kommissionen indhentede oplysninger om statens ejerskab samt formelle indicier for statslig kontrol i de statsejede banker. Den undersøgte også, om denne kontrol har været udøvet i betydeligt omfang. Undersøgelsen af dette arbejde blev hindret af den kinesiske regerings og de statsejede bankers afslag på at sætte Kommissionen i stand til at analysere den beslutningstagningsproces, der havde ført til præferencelåneordningerne.

(86) For at foretage denne analyse undersøgte Kommissionen først oplysninger for de fem statsejede banker, der havde udfyldt det specifikke spørgeskema og havde givet mulighed for kontrolbesøg på stedet.

3.4.1.1. Samarbejdsvillige statsejede banker

(87) Følgende fem statsejede banker indsendte en spørgeskemabesvarelse, der blev kontrolleret på stedet: EXIM, ICBC, CCB, ABC, og BOC. Disse fem statsejede banker tegnede sig for en væsentlig del af de lån, der var ydet til de fire grupper af virksomheder i stikprøven i undersøgelsesperioden, hvad angår lånebeløb (fra 50 % til 60 % for både Hesteel Group og Jiangsu Shagang Group og fra 80 % til 95 % for både Benxi Group og Shougang Group).

a) Den kinesiske regerings ejerskab og formelle indicier for kontrol

(88) Kommissionen fastslog ud fra oplysningerne i spørgeskemabesvarelsen og oplysningerne under kontrolbesøget, at den kinesiske regering enten direkte eller indirekte havde mere end 50 % af aktierne i hver enkelt af disse finansielle institutioner.

(89) Hvad angår de formelle indicier for statslig kontrol i forbindelse med de fem samarbejdsvillige statsejede banker betegnede Kommissionen dem alle som »vigtige statsejede finansielle institutioner«. I meddelelsen Interim Regulations on the Board of Supervisors in Key State-owned Financial Institutions, fastsættes det bl.a., at: »De vigtige statsejede finansielle institutioner, der er omhandlet i disse forskrifter, henviser til statsejede banker, forretningsbanker, finansielle selskaber til porteføljeadministration, værdipapirselskaber, forsikringsselskaber osv. (»statsejede finansielle institutioner«), hvortil statsrådet sender tilsynsråd.« (17)

(90) Tilsynsrådet i de vigtige statsejede finansielle institutioner udnævnes af statsrådet i henhold til Interim Regulations of Board of Supervisors of State-owned Key Financial Institutions by the State Council. På grundlag af artikel 3 og 5 i disse midlertidige forskrifter fastslog Kommissionen, at medlemmerne af tilsynsrådene udsendes af og er ansvarlige over for statsrådet, hvilket således illustrerer statens institutionelle kontrol med forretningsaktiviteterne i de samarbejdsvillige statsejede banker. Ud over disse generelle indicier har Kommissionen konstateret følgende med hensyn til de fem statsejede banker:

EXIM:

(91) EXIM blev oprettet og opererer i henhold til den meddelelse om oprettelse af Export Import Bank of China, der er udstedt af statsrådet, og vedtægterne for EXIM. Staten, som ejer alle aktier i EXIM, kontrollerer EXIM ved at udnævne medlemmerne af tilsynsrådet. Disse medlemmer repræsenterer statens interesse, herunder politiske hensyn, på møderne i EXIM. Der er ikke nogen bestyrelse. Ledelsen af EXIM udnævnes direkte af staten. Det fremgår af EXIM's websted, at dens formål er at støtte Kinas udenrigshandel, investering og det internationale økonomiske samarbejde. Den er fast besluttet på at øge den finansielle støtte til nøglesektorer og svage led i den kinesiske økonomi med henblik på at sikre en bæredygtig og sund økonomisk og social udvikling.

ICBC:

(92) På grundlag af kapitel 8-10 i vedtægterne har den kinesiske regering gennem sin aktiebeholdning på 69,6 % bemyndigelse til at udpege de vigtigste stillinger i bankens ledelse, som f.eks. formand, næstformand, bestyrelsesformand, næstformand for bestyrelsen, administrerende direktør og formand for tilsynsrådet.

(93) Endvidere indkalder bestyrelsen ifølge vedtægterne til generalforsamling, træffer beslutninger om bankens forretningsstrategi og budget, træffer beslutninger om investeringer (og fusion) og om afskedigelser af den øverste ledelse, formulerer risikoforvaltningsordningen og træffer beslutninger om etablering af afdelinger og filialer. Denne ikke-udtømmende liste over ansvarsområder illustrerer statens institutionelle kontrol med ICBC's daglige virksomhed.

CCB:

(94) I henhold til kapitel 11 og 12 i vedtægterne har den kinesiske regering i sin egenskab af hovedaktionær med 57,31 % af aktierne bemyndigelse til at udpege et flertal af medlemmerne i bestyrelsen, som er forvaltningsorganet for generalforsamlingen og står for ledelsen af CCB og er ansvarlig over for generalforsamlingen. Det samme gælder for tilsynsrådet, dvs. tilsynsorganet for banken som fastsat i kapitel 16 i vedtægterne.

(95) Ifølge CCB's vedtægter træffer bestyrelsen desuden afgørelse om bankens budget, om investeringsbeslutninger, om afskedigelse af den øverste revisor og sekretæren for bestyrelsen. De 10 ledende bestyrelsesmedlemmer (ud af i alt 15 medlemmer) af bestyrelsen udgør den øverste ledelse af CCB. Denne ikke-udtømmende liste over ansvarsområder illustrerer statens institutionelle kontrol med CCB's daglige virksomhed.

ABC:

(96) Som anført i vedtægternes artikel 134 har den kinesiske regering, i sin egenskab af hovedaktionær med 79,62 % af aktierne, bemyndigelse til at udpege alle direktørerne i bestyrelsen. Det samme gælder for tilsynsrådet i henhold til vedtægternes artikel 199.

(97) Ifølge ABC's vedtægter fastlægger bestyrelsen desuden strategien for banken, træffer afgørelse om bankens budget, træffer investeringsbeslutninger, udpeger formanden og sekretæren for bankens bestyrelse og fastlægger og kontrollerer bankens risikostyringssystem. Denne ikke-udtømmende liste over ansvarsområder illustrerer statens institutionelle kontrol med ABC's daglige virksomhed.

BOC:

(98) Som anført i vedtægternes artikel 122 har den kinesiske regering i sin egenskab af hovedaktionær med 64,63 % af aktierne bemyndigelse til at udpege både den administrerende direktør og de andre direktører i banken, som udgør bestyrelsen.

(99) Ifølge BOC's vedtægter træffer bestyrelsen desuden bl.a. beslutning om den finansielle institutions strategiske principper, forretningsplaner og større investeringsplaner, udpeger eller afskediger ledende personale, som f.eks. formanden og sekretæren for bestyrelsen, næstformanden og andre ledende medarbejdere. Bestyrelsen træffer endvidere beslutning om gennemførelsen af beslutninger på generalforsamlingen og godkender politikkerne for virksomhedsledelsen. Denne ikke-udtømmende liste over ansvarsområder illustrerer statens institutionelle kontrol med BOC's daglige virksomhed.

b) Dokumentation for, at regeringen har udøvet betydelig kontrol over ledelsen af disse institutioner

(100) Kommissionen indhentede også oplysninger om, hvorvidt den kinesiske regering har udøvet betydelig kontrol over ledelsen af de fem samarbejdsvillige statsejede banker med hensyn til deres udlånspolitik og risikovurdering i de tilfælde, hvor de ydede lån til stålindustrien. Følgende forskrifter er blevet taget i betragtning i denne forbindelse: — Artikel 34 i Law of the PRC on Commercial Banks (»banklov«) — Artikel 7 & 15 i the General Rules on Loans (gennemført af People's Bank of China) — Kapitel 5 i den 12. femårsplan for stål — Kapitel 5 i den 13. femårsplan for stål — Afgørelse nr. 40 — Guidelines of the People's Bank of China, China Banking Regulatory Commission (»CBRC«), China Securities Regulatory Commission (»CSRC«), and China Insurance Regulatory Commission (»CIRC«) on supporting the steel and coal industries to resolve overcapacity and achieve turnaround in development (2016) (»Retningslinjer fra People's Bank of China, CSRC CBRC og CIRC«) — Meddelelsen Several Opinions on Resolving Overcapacity udstedt af NDRC, ministeriet for industri og informationsteknologi (»MIIT«) og CBRC (2016) (»Meddelelsen om en række udtalelser til, hvordan man løser problemet med overkapacitet«) — Green Credit Guidelines of the CBRC (sammenholdt med Opinions on Strengthening Energy Saving and Emission Reduction and Accelerating Structural Adjustment in the Iron and Steel Sector, juni 2010, statsrådet) (»Retningsliner for grøn kredit«).

(101) Ved en gennemgang af disse forskrifter konstaterede Kommissionen, at finansielle institutioner i Kina opererer inden for en generel retlig ramme, der pålægger dem at tage hensyn til den kinesiske regerings industripolitikmålsætninger, når de træffer økonomiske beslutninger.

(102) Overordnet set fastlægger artikel 34 i bankloven, der gælder for alle finansielle institutioner, som udøver deres virksomhed i Kina, at »forretningsbanker udøver deres lånevirksomhed i overensstemmelse med behovene for national økonomisk og social udvikling og under vejledning af statens industripolitikker.« Med hensyn til EXIM er de offentlige politiske beføjelser fastlagt i meddelelsen om oprettelse af Export Import Bank of China samt i andre offentligt tilgængelige oplysninger.

(103) Efter fremlæggelsen af oplysninger angav den kinesiske regering, at de særlige lån i artikel 7 i General Rules on Loans, der er nævnt ovenfor, blev afskaffet i 1999, på grundlag af Circular on Improving the Administration of Special Loans (YINFA [1999] nr. 228), og at artikel 15 var blevet irrelevant, da PBOC ikke længere fastsætter de øvre og nedre grænser for udlån.

(104) Den kinesiske regering påstod endvidere, at Kommissionen havde fejlfortolket artikel 34 i bankloven. Den henviste også til artikel 4, 5 og 7 i bankloven, der angiveligt handler om bankens uafhængighed, den manglende indgriben fra organer eller enkeltpersoner og regeringer såvel som undersøgelsen af låntagernes troværdighed. Den kinesiske regering bemærkede endvidere, at artikel 34 ikke bør læses løsrevet.

(105) Kommissionen bekræftede, at de særlige lån var blevet afskaffet i 1999. Dette ændrer dog ikke konklusionerne om eksistensen af præferentielle lån, som også er baseret på andre foreliggende faktiske oplysninger, der i sig selv er tilstrækkelige.

(106) Med hensyn til artikel 15 i General Rules on Loans er Kommissionen uenig i den kinesiske regerings vurdering. Denne artikel fastsætter: »I overensstemmelse med statens politik, kan bestemte afdelinger/organer subsidiere renter på lån for at fremme væksten af visse industrigrene og den økonomiske udvikling i nogle områder.« Denne bestemmelse er således stadig relevant selv efter afskaffelsen af den nedre og den øvre rentesats. Under alle omstændigheder henviser artikel 38 i bankloven stadig til begrænsninger og kan på et hvilket som helst tidspunkt finde anvendelse.

(107) For så vidt angår bankloven, tilhører artikel 4, 5 og 7 »kapitel I Almindelige bestemmelser«, mens artikel 34 og 35 tilhører »kapitel IV Grundlæggende regler for lån og andre forretningsaktiviteter«. I artikel 4 fastlægges, at »den forretningsmæssige drift af forretningsbanker styres af principperne om sikkerhed, likviditet og effektivitet. Forretningsbankerne træffer deres egne beslutninger om deres forretningsaktiviteter, tager ansvaret for deres egne risici, påtager sig det fulde ansvar for deres fortjeneste og tab og udøver selvbegrænsning. Forretningsbanker udøver ifølge loven deres bankvirksomhed uden indgriben fra organer eller enkeltpersoner. Forretningsbanker påtager sig uafhængigt det civilretlige ansvar med hele deres juridiske persons ejendom«. Artikel 7 i bankloven vedrører undersøgelsen af låntagers kreditværdighed.

(108) Undersøgelsen viste, at artikel 4 og 7 i bankloven finder anvendelse med forbehold af artikel 34 i bankloven, dvs. i tilfælde, hvor staten iværksætter en offentlig politik, som bankerne gennemfører og følger i henhold til statens instrukser. Resultaterne af denne undersøgelse støttede ikke påstanden om, at bankerne ikke tager hensyn til regeringens politik og planer, når de træffer beslutninger om långivning. Det bekræftede snarere det modsatte, som klart beskrevet i betragtning 121 til 128. Kommissionen fandt derfor, at artikel 4 i bankloven ikke forhindrede forretningsbankerne i at tage hensyn til regeringens industripolitik og planer.

(109) Den kinesiske regering henviste også til artikel 5 i bankloven og anførte derfra, at der »ikke ville være en indgriben i bankernes forretningsaktiviteter fra lokale regeringer og regeringskontorer på forskellige niveauer, offentlige organisationer eller enkeltpersoner.« Imidlertid anføres det i artikel 5 i bankloven, som følger: »Forretningsbankerne skal overholde principperne om lighed, frivillighed, rimelighed og god tro i deres forretningsaktiviteter med deres kunder«. Ifølge Kommissionen beskytter denne formulering ikke bankerne fra deres forpligtelse til at anvende grundlæggende retsprincipper som fastsat i artikel 34 i bankloven. Som anført i betragtning 121 til 128 nedenfor kan denne artikel i betragtning af bankernes adfærd, når de yder lån til virksomhederne i stikprøven, derfor ikke anses for at være i modstrid med den fortolkning af artikel 34, som Kommissionen har anlagt.

(110) Statens industripolitik fastlægges via den centrale planlægning, jf. afsnit 3.1. ovenfor. Med hensyn til stålindustrien giver kapitel 5 i den 12. femårsplan for stål netop mulighed for at styrke sammenhængen mellem økonomiske politikker og industripolitikken for stål. Endvidere indeholder kapitel 5 i den 13. femårsplan for stålindustrien »vejledning til finansielle institutioner og privat kapital til støtte for de prioriterede opgaver i planen«, og det fastlægges, at »for så vidt angår virksomheder, der har et marked og er rentable, skal bankerne holde efterspørgslen efter lån på et fornuftigt niveau«.

(111) På lignende vis pålægger afgørelse nr. 40 alle finansielle institutioner at yde kreditstøtte især til »tilskyndede« projekter. Som allerede forklaret i afsnit 3.1 tilhører projekter i stålindustrien kategorien »tilskyndet«.

(112) Efter fremlæggelsen af oplysninger anførte den kinesiske regering, at Kommissionen ikke har forklaret, hvordan afgørelse nr. 40 viser, at bankerne er forpligtet til at påtage sig præferencelånstransaktioner, og henviste til artikel 17 og 18 i denne afgørelse. Kommissionen bemærkede, at afgørelsen indeholder den kinesiske regerings vilje til aktivt at støtte udviklingen af stålindustrien. Desuden pålægger afgørelsen alle finansielle institutioner kun at yde kreditstøtte til tilskyndede projekter (den kategori, som stålprojekter tilhører) og stiller gennemførelsen af »andre præferentielle politikker vedrørende tilskyndede projekter« i udsigt. På baggrund af ovenstående pålægges bankerne at yde kreditstøtte til stålindustrien i henhold til afgørelse nr. 40. Ifølge artikel 17 og 18 i samme afgørelse anmodes banken ligeledes om at respektere kreditprincipperne, men Kommissionen kunne ikke under undersøgelsen fastslå, at det skete i praksis. Afgørelse nr. 40 bekræfter således den tidligere konklusion med hensyn til bankloven, at bankerne udøver statslig myndighed i form af præferencelånstransaktioner.

(113) Endvidere er retningslinjerne fra People's Bank of China, CSRC CBRC og CIRC samt meddelelsen Several Opinions on Resolving Overcapacity specielt målrettet mod virksomheder inden for stålsektoren. Heri anføres, at de finansielle institutioner fuldt ud skal anerkende kul- og stålindustriens centrale rolle og strategiske betydning og fortsætte med at yde lån til de stålvirksomheder, der overholder industripolitikken, og som tilpasser og samler sig på ny uden at øge produktionskapaciteten. Denne støtte skal omfatte fastsættelsen af rentesatser og fremme af obligationer og lån til fusioner og overtagelser. Desuden fremmes gældsomlægning og gældseftergivelse.

(114) Efter fremlæggelsen af oplysninger erklærede den kinesiske regering, at Kommissionen undlod at nævne særlige bestemmelser i de ovennævnte dokumenter til støtte for sine konklusioner. Kommissionen fremhævede, at den havde baseret sine erklæringer i den foregående betragtning bl.a. på følgende passager i meddelelsen »Several Opinions on Resolving Overcapacity«: a) »Banker og finansielle institutioner skal øge deres påskønnelse af den centrale og strategiske rolle, som jern- og stålindustrien og kulindustrien indtager i den nationale økonomi, og omhyggeligt gennemføre politikkerne for långivning på grundlag af en differentieret behandling, der er både fleksibel og styrende.« b) »Finansiel støtte vil blive intensiveret for jern- og stålvirksomheder og kulvirksomheder, der deltager i fusioner og omorganisering.« c) »Banker og finansielle institutioner tilskyndes til at omstrukturere lån, der er ydet til jern- og stålvirksomheder og kulvirksomheder, der er under vanskelige forhold, men som tager initiativ til at reducere kapaciteten.« d) »For så vidt angår jern- og stålvirksomheder og kulvirksomheder med produkter eller tjenester, der kan markedsføres, og med lovende udviklingspotentiale, der er i overensstemmelse med de nationale industripolitikker, og som tager initiativ til at reducere kapaciteten, tilpasse strukturer og omdanne udviklingsmodeller, opretter banker og finansielle institutioner kreditorudvalg, tilpasser løbetider, rentesatser og tilbagebetalingsmetoder for lån og træffer andre foranstaltninger.«

(115) For så vidt angår retningslinjerne fra People's Bank of China, CBRC, CSRC og CIRC, er bl.a. følgende passager relevante: a) »Banker og finansielle institutioner bør fuldt ud anerkende den centrale og strategiske rolle, som stålindustrien og kulindustrien indtager, omhyggeligt forstå loven vedrørende deres udvikling, fortsætte med at yde kredit i overensstemmelse med principperne for risicikontrol og forretningsmæssig bæredygtighed til nøglevirksomheder af høj kvalitet, som har avanceret teknologi og udstyr, konkurrencedygtige varer og markeder, og som kan genskabe deres konkurrenceevne og komme ud af midlertidige vanskeligheder efter en uddybning af reformer og en styrkelse af den interne ledelse, aktivt tilbyde omfattende finansielle tjenesteydelser til virksomheder, der tilpasser og omstrukturerer sig, men som ikke øger sin produktionskapacitet.« b) »Forbedre rentesatsfastlæggelsen og nedbringe virksomhedens finansieringsomkostninger.« c) »Aktivt fremme innovation i forbindelse med grønne obligationer og spekulationsobligationer. Udvide udstedelsen af finansielle grønne obligationer, securitisation af grønne aktiver og andre innovative finansielle instrumenter med henblik på at lede den grønne udvikling af stålindustrien og kulindustrien.« d) »Aktiv og støt fremme af gældsomlægning hos virksomheden. For virksomheder, der overholder de nationale industripolitikker og aktivt tager initiativ til at reducere produktionskapaciteten, tilpasse strukturen og omdanne sig med henblik på udvikling, og som har en vis solvens, at hjælpe disse med at ride stormen af på betingelse af, at der føres tilsyn med kvaliteten af lånene og deres nøjagtige klassificering, ved justering af lånets løbetid, tilbagebetalingsmuligheder og andre gældsomlægningsforanstaltninger.« e) »Forbedre lånevirksomheden til fusioner og overtagelse (M & A) og udvide omfanget af disse lån, fastsætte rimelige løbetider og rentesatser for lånene, for således at støtte virksomheder og områder med en forholdsmæssig fordel med at blive integreret i den industrielle kapacitet«.

(116) Retningslinjerne for grøn kredit har til formål at tilskynde finansielle institutioner til at anvende forskellige politikker for långivning og risikostyring i overensstemmelse med industripolitikkerne og tilpasset låntagerens miljømæssige status. Stålindustrien ses som et primært mål for ydelse af lån til miljøprojekter. Industripolitikken i denne forbindelse er forklaret i Opinions on Strengthening Energy Saving and Emission Reduction and Accelerating Structural Adjustment in the Iron and Steel Sector. Disse udtalelser fremhæver, at »jern- og stålindustrien, som har det største potentiale med hensyn til energibesparelse og emissionsreduktion, indtager en vigtig position i det arbejde, der udføres inden for energibesparelse og emissionsreduktion. For at styrke energibesparelse og emissionsreduktion er strukturtilpasning en vigtig og væsentlig foranstaltning, når det handler om at omdanne udviklingsmodellen for jern- og stålindustrien«. Projekter i forbindelse med nye teknologier og teknikker vedrørende cirkulær økonomi og energibesparelser og emissionsreduktion, såsom tørhærdning af koks ved høj temperatur og tryk, fjernelse af støv, nyttiggørelse og udnyttelse af overskydende varme og tryk på kul, malm fra røggasafsvovling, og den deraf følgende »grønne« finansiering er således »energisk støttet«.

(117) Den kinesiske regering har anført i sine bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger, at retningslinjerne for grøn kredit og Opinions on Strengthening Energy Saving and Emission Reduction and Accelerating Structural Adjustment in the Iron and Steel Sector heller ikke viser eksistensen af bindende normative rammer for udlånspraksis. Navnlig henviste den kinesiske regering til artikel 15 i retningslinjerne for grøn kredit, hvori det anføres, at »bankerne skal styrke den rettidige omhu ved kreditbevilling«.

(118) Resultaterne af denne undersøgelse støttede ikke påstanden om, at artikel 15 i retningslinjerne for grøn kredit forhindrer finansielle institutioner i at følge regeringens industripolitik og planer i forbindelse med långivning. Det bekræftede snarere det modsatte, som klart beskrevet i betragtning 121 til 128. Denne påstand blev derfor afvist.

(119) Bankloven er juridisk bindende. Den obligatoriske karakter af femårsplanen er blevet fastslået ovenfor i betragtning 55. Den obligatoriske karakter af afgørelse nr. 40 er blevet fastslået ovenfor i betragtning 55. Den obligatoriske karakter af andre lovgivningsmæssige dokumenter er godtgjort ved det tilsyn og den evaluering, som de indeholder bestemmelser om. Meddelelsen Several Opinions on Resolving Overcapacity anfører, at »CBRC, the National Development and Reform Commission og ministeriet for industri og informationsteknologi planlægger den rettidige inspektion af og tilsynet med gennemførelsen heraf«. Artikel 28 i retningslinjerne for grøn kredit anfører, at »tilsynsmyndighederne i bankindustrien evaluerer ... virkningen af grøn kredit, der forlænges af finansielle institutioner i banksektoren, på omfattende vis ud fra ekstern lovgivning og inspektion på stedet. Resultaterne af evalueringen anvendes som et vigtigt grundlag for lovbefalede kreditvurderinger, adgang til institutionen, adgang til forretningerne og til evalueringer af det ledende personales præstationer i de finansielle institutioner i banksektoren i overensstemmelse med relevante love og bestemmelser.« Retningslinjerne fra People's Bank of China, CBRC, CSRC og CIRC om støtte til stål- og kulindustrien med henblik på at løse problemet med overkapacitet og opnå en vending i udviklingen fastlægger, at de finansielle institutioner bør styrke kommunikationen med lokale myndigheder.

(120) På dette grundlag konkluderer Kommissionen, at den kinesiske regering har skabt normative rammer, der skal følges af de ledere og tilsynsførende, som er udpeget af den kinesiske regering og ansvarlige over for den kinesiske regering. Derfor støttede den kinesiske regering sig til de normative rammer for at udøve betydelig kontrol over ledelsen af de fem samarbejdsvillige statsejede banker, når disse ydede lån til stålindustrien.

(121) Kommissionen søgte også at få konkrete beviser for udøvelsen af kontrol i et betydeligt omfang gennem konkrete lån. Under kontrolbesøget pegede de fem samarbejdsvillige statsejede banker på artikel 4 og 5 i bankloven, i henhold til hvilke de er forpligtet til at foretage en uafhængig vurdering af en låneanmodning. De gjorde gældende, at de i praksis havde anvendt avancerede kreditrisikovurderingspolitikker og -modeller ved ydelsen af de omhandlede lån. Der blev dog ikke fremlagt konkrete eksempler. De fem samarbejdende statsejede banker nægtede at give oplysninger, herunder deres særlige kreditrisikovurderinger i forbindelse med virksomhederne i stikprøven af lovgivnings- og kontraktmæssige årsager. Med hensyn til sidstnævnte påpegede de, at uden samtykke fra låntageren ville de handle i strid med kontrakten ved at give disse oplysninger. Alle fire grupper af eksporterende producenter i stikprøven nægtede at underskrive et skriftligt samtykke, der ville tillade en undersøgelse af deres finansielle oplysninger i bankens lokaler.

(122) Da der ikke forelå konkrete beviser for vurderingerne af kreditværdighed, undersøgte Kommissionen derfor de overordnede retlige rammer, jf. betragtning 100-120, i kombination med de fem samarbejdsvillige statsejede bankers adfærd i forbindelse med de lån, der blev ydet til virksomhederne i stikprøven. Denne adfærd stod i modsætning til deres officielle holdning, da de ikke handlede som finansielle institutioner normalt ville gøre ud fra en omhyggelig markedsbaseret risikovurdering.

(123) Kontrolbesøgene viste, at med undtagelse af visse lån i fremmed valuta og ét lån til en eksporterende producent i stikprøven, blev lånene ydet til de fire grupper af eksporterende producenter i stikprøven til en rentesats tæt på referencerentesatserne fra People's Bank of China (»PBOC«) (18), uanset virksomhedernes finansielle og kreditrisikomæssige situation. Lånene blev således ydet under markedssatsen sammenlignet med den sats, der svarer til risikoprofilen hos de fire eksporterende producenter i stikprøven. Desuden havde alle virksomhederne i stikprøven fået revolverende lån, hvilket giver dem mulighed for øjeblikkeligt at erstatte den tilbagebetalte kapital på lån ved udløb med frisk kapital fra nye lån.

(124) I tilfælde af Shougang Group og Benxi Group blev betalingsplanerne omstruktureret, eller gælden blev eftergivet på grund af økonomiske vanskeligheder, og Kommissionen fandt et konkret eksempel på den kinesiske regerings indgriben, som førte til en gældsomlægning til trods for de finansielle institutioners bedre finansielle dom (19).

(125) Kommissionen konstaterede også, at lån, som skulle have været indberettet af bankerne som ikke normale lån, ikke var blevet anført som sådan i det centrale nationale låneregister af de fem samarbejdsvillige statsejede banker. Forpligtelsen til at indberette foreligger navnlig, når lånene var blevet omstruktureret, når debitor har misligholdt sine betalinger, eller når der er udstedt revolverende lån. Sådanne tilfælde blev konstateret for alle fire grupper af eksporterende producenter i stikprøven. I henhold til CBRC's retningslinjer om risikobaseret låneklassificering burde alle disse tilfælde have været medtaget i det centrale låneregister. De finansielle institutioners manglende indberetning giver et forvrænget billede af virksomhedens lån i det centrale låneregister, da registeret ikke viser virksomhedens reelle kreditværdighed. Det betyder, at selv hvis en finansiel institution ville anvende en markedsbaseret risikovurdering, ville den have været baseret på ukorrekte oplysninger.

(126) Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod GOC, at den manglende rapportering af visse lån i det centrale låneregister har vist, at de lovgivningsmæssige rammer for udlånspraksis ikke var bindende. Visse aktørers delvise manglende overholdelse af forpligtelsen til at indberette bestemte lån, betyder dog ikke, at retningslinjerne som sådan ikke har nogen retsvirkning.

(127) Den kinesiske regering henviste desuden til, at årsrapporterne fra en række kinesiske banker indeholdt adskillige omfattende kapitler om risikostyring og kreditanalyse, og at det klart fremgik, at lån til stålindustrien for nylig var blevet begrænset i stedet for at blive tilskyndet. Kommissionen var af den opfattelse, at de forelagte oplysninger om kreditrisikovurdering i årsrapporterne ikke indeholdt nogen af de nye aspekter, der blev fremført af den kinesiske regering. Under alle omstændigheder var de teoretiske og tillod ikke en vurdering af de enkelte tilfælde, ligesom de heller ikke er bevis for, at en sådan vurdering rent faktisk finder sted. Ydermere er de anførte eksempler fra den kinesiske regering for EXIM og CCB blot relateret til en nedgang i procentdelen af lån til stålindustrien. Disse opgørelser indeholdt ingen oplysninger om, på hvilke betingelser disse lån blev ydet. Under alle omstændigheder og i mangel af oplysninger om det samlede udlån til stålindustrien fra alle statsejede banker og private banker, som har fået overdraget eller er blevet pålagt at gennemføre regeringens politik, giver det ikke mening, at to af dem har reduceret deres eksponering. Med hensyn til årsrapporten fra China Merchants Bank henviste den kinesiske regerings erklæring kun til det forhold, at banken tilpassede sin kreditpolitik uden yderligere oplysninger. Selv om China Merchants Bank »hævede sine kriterier for accept«, anførtes det i henvisningen også, at banken »støttede sine kvalitetskunder«.

(128) Kommissionen konkluderede derfor, at der ikke var grund til at ændre undersøgelsesresultaterne og konkluderede, at den kinesiske regering har udøvet betydelig kontrol over de fem samarbejdsvillige statsejede bankers virksomhed med hensyn til deres udlånspolitik og risikovurdering i de tilfælde, hvor de ydede lån til stålindustrien.

c) Konklusion om samarbejdsvillige finansielle institutioner

(129) Kommissionen fandt, at ovenfor beskrevne retlige ramme implementeres af de fem samarbejdsvillige statsejede finansielle institutioner i forbindelse med udøvelsen af statslige funktioner med hensyn til stålindustrien, idet de handler som offentlige organer, jf. grundforordningens artikel 2, litra b), sammenholdt med grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og i overensstemmelse med WTO's relevante retspraksis.

(130) Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede den kinesiske regering, at Kommissionen ikke opfyldte de bevismæssige standarder for fastsættelse af, at de statsejede banker var offentlige organer, da den angiveligt udelukkende støttede sig til formelle indicier for kontrol, som f.eks. den kinesiske regerings ejerskab eller beføjelsen til at udnævne eller udpege ledende ansatte, da den drog sine konklusioner. Kommissionen afviste denne påstand som ubegrundet, da den også nøje havde undersøgt udøvelsen af betydelig kontrol i betragtning 100 til 128.

3.4.1.2. Ikke samarbejdsvillige statsejede banker

(131) Som anført i afsnit 3.2 ovenfor anmodede den kinesiske regering ingen af de andre statsejede banker, der ydede lån til virksomhederne i stikprøven, om at returnere det særlige spørgeskema. I overensstemmelse med konklusionerne i betragtning 61 til 75 besluttede Kommissionen at anvende de bedste foreliggende faktiske oplysninger til at afgøre, om disse statsejede banker kan betragtes som offentlige organer.

(132) Ved at anvende offentligt tilgængelige oplysninger, som f.eks. bankens websted, årsrapporter, oplysninger, der findes i bankoversigter eller på internettet, fastslog Kommissionen, at følgende 30 banker, som havde ydet lån til de fire grupper af eksporterende producenter i stikprøven, var delvist eller helt ejet af staten selv eller af statens juridiske personer: China Development Bank, Bank of Communications, China Everbright Bank, Postal Savings Bank, China Merchants Bank, Shanghai Pudong Development Bank, China Industrial Bank, Shenyang Rural Commercial Bank, Benxi City Commercial Bank, Benxi Commercial Bank, Kailuan Group Financial Co., Liaoning Hengyi Financing Lease Co., Ltd., Bank of Chengde, Bank of Hebei, Bank of Shanghai, Ningbo Bank, China CITIC Bank, China Guangfa Bank, China Bohai Bank, Huaxia Bank, China Resources Bank, China Zheshang Bank, China Credit Trust, Huarong International Trust Co. Ltd., Northern International Trust Co., Ltd., Zhangjiakou Bank, Hebei Iron and Steel Group Financial Co., Ltd, Shougang Group Finance, Finance Bureau of Benxi City og Zunhua Rural Credit Union. Oplysninger om ejerforholdet for disse banker fremgår af tabellen nedenfor. Bankens navn Oplysninger om ejerforhold China Development Bank 100 % statsejet og politisk styret bank Bank of Communications Finansministeriet og Central Huijin Investments har 26,53 % af aktierne i banken. China Everbright Bank Finansministeriet og Central Huijin Investments har 41,24 % af aktierne i banken. Postal Savings Bank Oprindeligt oprettet i 2007 af State Post Bureau, som er en tjeneste under transportministeriet. På nuværende tidspunkt ejes 64 % af aktierne af China Post Corp., som er helt statsejet. China Merchants Bank Denne bank er en del af China Merchants Group, som er en statsejet virksomhed. Shanghai Pudong Development Bank China Mobile Communication Group Guangdong Limited (statsejet virksomhed): 20 % Shanghai International Group Co., Ltd (statsejet finansielt holdingselskab): 16,93 % Shanghai Sitico Assets Management Co., Ltd. (en del af Shanghai International Group): 5,23 % Central Huijin Asset Management Co., Ltd.: 1,49 % (…) China Industrial Bank Finance Bureau of Fujian 17,86 % (statslig myndighed) Statsejede juridiske personer: PICC Property and Casualty Company Limited: 4,98 % PICC Life Insurance Company Limited: 4,21 % Buttonwood Investment Platform LLC.: 3,52 % China National Tobacco Corporation: 3,22 % China Securities Finance Corporation Limited: 2,87 % PICC Life Insurance Company Limited-universal: 2,49 % Fujian Tobacco Haisheng Investment Management Co., Ltd.: 2,32 % China Huijin Investment LLC.: 1,55 % Indenlandsk ikke statsejet juridisk person: Tianan Property Insurance Co., Ltd.: 1,71 % (…) Shenyang Rural Commercial Bank Aktiebesiddelse (ved udgangen af 2014) Statsejede juridiske personer: — Liaoning Energy Investment Group (10 %) — Yingkou Port Group (10 %) Indenlandske ikke statsejede juridiske personer: — Shenyang Zhongyou Tianbao (Group) Materials and equipment (10 %) — Shenzhen Yunfan Technology (10 %) — Beijing Beili Bowen Technology (10 %) — Hangzhou Yongyuan Network Technology (10 %) — Dalian Yidu Group (10 %) (…) Benxi City Commercial Bank Aktiebesiddelse (ved udgangen af 2015): — Lokale offentlige finanser: (1 aktionær) 12,08 % — Statsejede virksomheder (8 aktionærer): 59,35 % — Private virksomheder (6 aktionærer): 23,17 % — Enkeltpersoner (789 aktionærer): 5,42 % Hovedaktionærer: Benxi City finance Office (lokale offentlige finanser): 12,08 % Shenjing Bank (statsejet virksomhed): 11,88 % Bengang Group (statsejet virksomhed): 9,99 % Liaoning Rongda investment enterprise (statsejet virksomhed): 9,99 % Dalian Port Group (statsejet virksomhed): 9,99 % Liaoning Liaoan Engineering and Machinery Group (privat virksomhed): 9,99 % Benxi Commercial Bank Som ovenfor Kailuan Group Financial Co. Hebei Province State Asset Commission kontrollerer 100 % af Kailuan Group, som igen kontrollerer Kailuan Group Financial Co. Liaoning Hengyi Financing Lease Co., Ltd. Ejet af Benxi Group (statsejet virksomhed) Bank of Chengde Aktiebesiddelse (ved udgangen af 2015): — Chengde City Financial Office: 7,359 % — Chengde Zhongsheng Investment Group: 7,359 % — Hebei Beifang Road engineering construction group: 7,359 % — Chengde City Jinhui Real Estate: 6,211 % — Hebei Beichen Powergrid construction: 4,842 % — Chengde city Shuangluan district Kangda industry and trade: 4,842 % (…) Bank of Hebei Aktiebesiddelse (ved udgangen af 2013): Statsejede juridiske personer: — China Guodian Power Development: 18,98 % — Zhongcheng Construction & Investment Holding: 10,98 % — Hebei Port Group: 9,41 % Bank of Shanghai Store aktionærer ifølge årsrapporten for 2015: 206 kinesiske statsejede virksomheder ejede 56 % af aktiekapitalen i alt pr. 31. juli 2015. Filialer og datterselskaber, som ejes fuldt ud af Shanghais kommunale folkeregering og af regeringer på distriktniveau: — Shanghai Alliance Investment (15,08 %) — Shanghai International Port Group (7,20 %) — Shanghai Huixin (2,16 %) — Shanghai Huangpu District State-Owned Assets Corporation (2,20 %) Virksomheder under opsyn af statsrådet (SASAC og finansministeriet): — China Jianyin Investment (5,48 %) — China Shipbuilding & Offshore International of China Shipbuilding Industry Corporation (4,63 %) — CITIC Guoan of CITIC Guoan Group (2,00 %) Ningbo Bank Den største aktionær med 21,38 % er regeringen i Ningbo, den næststørste med 20 % er OCBC Bank of Singapore, og den næste (med 11,57 %) er en stor kinesisk tekstilkoncern. China CITIC Bank CITIC Group Corporation Ltd., tidligere China International Trust Investment Corporation, er en statsejet investeringsvirksomhed i Folkerepublikken Kina. Virksomheden ejer 44 datterselskaber, herunder China CITIC Bank, CITIC Holdings, CITIC Trust Co. og CITIC Merchant Co. China Guangfa Bank I 2015 var 71,86 % af aktierne ejet af statsejede juridiske personer, og 20 % var ejet af Citigroup. China Bohai Bank Statsejede virksomheder: — TEDA Holding (25,00 %) — China COSCO Shipping (13,67 %) — Baosteel Group (11,67 %) Statsejede juridiske personer: — State Development & Investment Corporation, SDIC (11,67 %) — Tianjin Trust (10,00 %) — Tianjin Shanghui Investment (8,00 %) Udenlandsk investor: — Standard Chartered HK (19,99 %) Huaxia Bank 20 % ejes af Shougang Group (statsejet virksomhed), som er den største aktionær. Derudover ejes 18 % af den statsejede virksomhed China State Grid og 1,3 % af Central Huijin. China Resources Bank Den kontrollerende aktionær er China Resources Group (stor statsejet virksomhed) med en andel på 75 % China Zheshang Bank Aktiebesiddelse i marts 2015: Statsejede juridiske personer: — Zhejiang Finance Development Corporation (19,96 %) — Zhejiang Provincial Energy Group Company Ltd (5,50 %) Indenlandske ikke statsejede juridiske personer: — Travelers Automobile Group (8,99 %) — Hengdian Group Holdings Limited (8,30 %) — Zhejiang Hengyi Group (6,21 %) — Andre (51,04 %) China Credit Trust Denne finansielle institution er forretningsmæssigt forbundet med et af de fire porteføljeadministrationsselskaber, hvis hovedopgave er acquisition, management and disposal of non-performing assets of state-owned banks Huarong International Trust Co. Ltd. Denne finansielle institution er forretningsmæssigt forbundet med et af de fire porteføljeadministrationsselskaber, hvis hovedopgave er acquisition, management and disposal of non-performing assets of state-owned banks Northern International Trust Co., Ltd. Denne finansielle institution er forretningsmæssigt forbundet med et af de fire porteføljeadministrationsselskaber, hvis hovedopgave er acquisition, management and disposal of non-performing assets of state-owned banks Zhangjiakou Bank Handan Branch Ejet af de lokale myndigheder. Hebei Iron and Steel Group Financial Co., Ltd Ejet af Hesteel Group (statsejet virksomhed). Shougang Group Finance Ejet af Shougang Group (statsejet virksomhed). Finance Bureau of Benxi City Det lokale kontor i Finansministeriet, som ydede et lån til en af virksomhederne i stikprøven. Zunhua Rural Credit Union Ejet af de lokale landbrugeres landsby.

(133) Kommissionen fastslog endvidere i mangel af specifikke oplysninger fra de pågældende finansielle institutioner om det modsatte, at den kinesiske regerings ejerskab og kontrol var baseret på formelle indicier af samme årsager som anført ovenfor i afsnit 3.4.1.1. Navnlig formodes det på grundlag af de bedste foreliggende faktiske oplysninger, at ledelsen og de tilsynsførende i de 30 statsejede banker er udpeget af den kinesiske regering og ansvarlige over for den kinesiske regering på samme måde som i de fem samarbejdsvillige statsejede banker.

(134) Med hensyn til udøvelsen af betydelig kontrol fandt Kommissionen, at konklusionerne vedrørende de fem samarbejdsvillige finansielle institutioner, som tegnede sig for en væsentlig del af lånene til de fire grupper af virksomheder i stikprøven i undersøgelsesperioden (fra over 50 % til næsten 90 % alt efter virksomheden), kan betragtes som repræsentative også for andre ikke samarbejdsvillige statsejede finansielle institutioner. De normative rammer, der er analyseret i afsnit 3.4.1.1., litra b), anvendes på dem på lignende måde. I mangel af oplysninger om det modsatte og ud fra de bedste foreliggende faktiske oplysninger, gælder manglen på konkrete beviser for vurderinger af kreditværdighed på samme måde som for de fem samarbejdsvillige statsejede banker, således at analysen af den konkrete anvendelse af de normative rammer i afsnit 3.4.1.1., litra b), finder anvendelse herpå på lignende vis.

(135) I øvrigt har Kommissionen anført, at størstedelen af de låneaftaler, som Kommissionen havde fået fra virksomhederne i stikprøven, havde lignende betingelser, og at de aftalte udlånsrentesatser var identiske og delvist sammenfaldende med de rentesatser, som de fem samarbejdsvillige statsejede banker havde oplyst.

(136) Kommissionen fandt derfor, at resultaterne for de fem samarbejdsvillige statsejede banker udgjorde de bedste foreliggende faktiske oplysninger for vurderingen af de 30 øvrige statsejede banker som følge af disse ligheder inden for lånevilkår og -satser og repræsentativiteten, for så vidt angår de fem kontrollerede finansielle institutioner.

(137) På det grundlag konkluderede Kommissionen, at de 30 øvrige statsejede banker, som yder lån til virksomhederne i stikprøven, er offentlige organer, jf. grundforordningens artikel 3 og artikel 2, litra b).

(138) Efter fremlæggelsen af oplysninger gjorde den kinesiske regering indsigelse mod Kommissionens vurdering af de formelle indicier for kontrol og anførte, at Kommissionen havde foretaget en generel landsdækkende vurdering af alle finansielle institutioner uden at tage hensyn til de vigtigste kendetegn og funktioner for særlige enheder og deres forhold til staten. Nærmere bestemt mente den kinesiske regering, at der bør sondres mellem finansielle institutioner, der ejes af statsejede virksomheder, og dem, der er direkte ejet af den kinesiske regering. Hvad angår den landsdækkende vurdering fremførte Kommissionen, at den havde foretaget en særlig analyse for så vidt angår offentligt organ for hver finansiel institution, for hvilken den kinesiske regering havde forelagt de ønskede relevante oplysninger. Desværre havde den kinesiske regering ikke fremlagt oplysninger for alle de øvrige finansielle institutioner, der ydede lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter i stikprøven, som forklaret i afsnit 3.2. Kommissionen var derfor nødsaget til at foretage en analyse for så vidt angår offentligt organ på grundlag af de be