KOMMISSIONENS BESLUTNING af 13. marts 1996 om støtte, som regionen Liguria (Italien) yder til landbrugskooperativer (Kun den italienske udgave er autentisk) (96/559/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 234/68 af 27. februar 1968 om oprettelse af en fælles markedsordning for levende planter og blomsterdyrkningens produkter (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 3290/94 (2), særlig artikel 11, samt de tilsvarende bestemmelser i de øvrige markedsordninger for landbrugsprodukter,

efter i overensstemmelse med traktatens artikel 93, stk. 2, første afsnit, at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I

1. I henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 3, underrettede Italiens Faste Repræsentation ved De Europæiske Fællesskaber ved skrivelse af 19. august 1993, indgået den 30. august 1993, Kommissionen om forslaget til regionallov (Liguria) nr. 292/93 om støtte til landbrugskooperativer. De italienske myndigheder fremsendte ved skrivelse af 22. oktober 1993 og skrivelse af 13. januar 1994 supplerende oplysninger til Kommissionen som svar på Kommissionens anmodning af 16. september 1993 og af 29. november 1993.

Kommissionen meddelte ved skrivelse af 22. marts 1994 den italienske regering, at den har besluttet at indlede den procedure, der er fastsat i traktatens artikel 93, stk. 2, over for de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 1 i forslaget til lov nr. 292/93, og som synes at udgøre en driftsstøtte, der ikke kan henføres under nogen af undtagelserne i traktatens artikel 92 og derfor må anses for uforenelig med fællesmarkedet.

Kommissionen har som led i ovennævnte procedure opfordret den italienske regering til at fremsætte sine bemærkninger hertil. Kommissionen har endvidere ved indrykning af en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3) opfordret de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger hertil.

Italien fremsendte bemærkninger ved telex af 6. maj 1994, indgået den 10. maj 1994, og af 12. december 1994, indgået den 13. december 1994.

2. Artikel 1 i forslaget til lov nr. 292/93 i regionen Liguria tager sigte på at yde støtte til kooperativer med henblik på afvikling af deres gæld.

Støtten er beregnet til at nedbringe de passiver, der skyldes:

a) banklån uden rentegodtgørelse, der tidligere blev optaget for at

- finansiere investeringer såsom opførelse af bygninger, anskaffelse af udstyr og maskiner

- dække omkostningerne ved oprettelse af kooperativer

- dække omkostningerne ved kooperativernes forvaltning og drift

(artikel 1, stk. 2, litra a))

b) jordforbedringslån til nedsat rente, der blev optaget mellem den 1. januar 1981 og den 31. december 1984 (periode, der var præget af særligt høje rentesatser i Italien) i forbindelse med investeringer

(artikel 1, stk. 2, litra b))

c) gæld over for kooperativets medlemmer for produkter, der er leveret, men endnu ikke betalt

(artikel 1, stk. 2, litra c)).

Støttemodtagerne er kooperativer, der høster, forarbejder og afsætter landbrugsprodukter (for de fleste kooperativers vedkommende blomsterdyrkningens produkter), og som skal fremlægge en økonomisk saneringsplan. Denne plan, der skal beskrive kooperativets økonomiske situation, angive påtænkte løsninger samt indeholde kooperativmedlemmernes tilsagn om et finansielt bidrag til saneringen, forelægges de offentlige myndigheder til godkendelse.

Det samlede støttebeløb andrager 2,6 mia. lire. Støtten kan i de tilfælde, der er beskrevet i punkt 2, litra a) og c), andrage 50 % af de berørte passiver. I det tilfælde, der er beskrevet i punkt 2, litra b), svarer støtten til nutidsværdien af rentegodtgørelsen for jordforbedringslånene, der højst kan være lig med forskellen mellem den rentesats, der blev fastlagt på tidspunktet for lånenes optagelse, og den nuværende rentegodtgørelse.

I skrivelse af 13. januar 1994 anførte de italienske myndigheder, at med hensyn til de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, litra a), i forslaget til nævnte lov, »ligger støtteintensiteten inden for de grænser, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 866/90, og de kooperativer, der modtager tilskuddene, har foretaget investeringer, der opfylder målene i artikel 1 i forordning (EØF) nr. 866/90«.

3. Ifølge artikel 8 i lov nr. 292/93 træder den kun i kraft, når Kommissionen har vurderet den efter traktatens artikel 92 og 93 og fundet den forenelig med fællesmarkedet.

II

I forbindelse med proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, har de italienske myndigheder fremsendt følgende oplysninger:

De italienske myndigheder erklærede, at støtten til dækning af de omkostninger, der skyldes banklån til finansiering af investeringer (2, litra a), første led), »opfylder betingelserne (. . .) for de sektorielle begrænsninger i punkt 2 i bilaget til Kommissionens beslutning (EØF) nr. 90/342 og er i overensstemmelse med målsætningerne i artikel 1 i forordning (EØF) nr. 866/90«.

De fremførte, at en »ny forværring af kooperativernes økonomiske situation uden støtte kunne medføre deres konkurs, hvilket ville få negative virkninger for beskæftigelsen i regionen«.

Med hensyn til de øvrige påtænkte støtteforanstaltninger tilføjede de italienske myndigheder, at »støtten er ekstraordinær og enestående og vil blive udbetalt som et engangsbeløb«, og at »det finansielle omfang - 2,5 mia. lire - virkelig er beskedent og ikke kan forvride konkurrencen«.

Endelig hævdede de italienske myndigheder, at markedet for blomsterdyrkningens produkter ikke vil blive forstyrret af kooperativernes aktiviteter, og at disse aktiviteter vil forskønne miljøet betydeligt.

III

Ifølge traktatens artikel 92, stk. 1, er »statsstøtte eller støtte, som ydes over statsmidler under enhver tænkelig form, og som forvrider eller kan forvride konkurrencen ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet, for så vidt den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne«.

Støtten skal sikre de støttemodtagende koooperativers levedygtighed og drift, da de ellers vil blive tvunget til ophør eller til at øge deres økonomiske effektivitet.

Derfor forbedrer den de støttemodtagende virksomheders økonomiske situation i forhold til deres konkurrenter, der ikke modtager en sådan støtte. Som følge heraf forvrider den eller kan forvride konkurrencen som anført ovenfor.

I betragtning af værdien af samhandelen med levende planter og blomsterhandelens produkter (Italiens eksport i 1993 til EF: 179,59 mio. ECU, Italiens import fra EF: 303,07 mio. ECU (4)) kan støtten påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne ved at fremme den italienske produktion, forarbejdning og afsætning på bekostning af de erhvervsdrivende i de andre medlemsstater.

Det skal i denne forbindelse understreges, at de af den italienske regering anførte argumenter, at den støttemodtagende virksomhed er forholdsvis lille, eller at støtten er forholdsvis ringe som påstået af den italienske regering ikke på forhånd udelukker, at samhandelen mellem medlemsstaterne påvirkes.

Derfor betragtes de pågældende foranstaltninger som statsstøtte efter kriterierne i traktatens artikel 92, stk. 1.

IV

1. Der er imidlertid undtagelser fra uforenelighedsprincippet i traktatens artikel 92, stk. 1.

2. Undtagelserne fra denne uforenelighed, der er fastsat i artikel 92, stk. 2, kan helt klart ikke anvendes. De er da heller ikke blevet påberåbt af Italien.

3. Undtagelserne i artikel 92, stk. 3, bør fortolkes snævert ved gennemgangen af alle regional- og sektorstøtteprogrammer og alle individuelle tilfælde af anvendelse af generelle støtteordninger.

Der kan navnlig kun indrømmes undtagelse i de tilfælde, hvor Kommissionen kan fastslå, at støtten er nødvendig for opfyldelse af en af de pågældende målsætninger. Indrømmes en sådan undtagelse for støtte, der ikke indebærer en sådan modydelse, vil det hindre samhandelen mellem medlemsstater og forvride konkurrencen, hvilket ikke er i Fællesskabets interesse, med deraf følgende uberettigede fordele for erhvervsdrivende i visse medlemsstater.

4. I det foreliggende tilfælde indebærer støtten ingen sådan modydelse. Den italienske regering har ikke anført og Kommissionen heller ikke fundet noget, der taler for, at den pågældende støtte kan henføres under en af de undtagelser, der er fastsat i artikel 92, stk. 3.

5. Der er ikke tale om støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse, jf. artikel 92, stk. 3, litra b), da de virkninger de kan have for samhandelen, går imod den fælles interesse.

Det drejer sig heller ikke om støtte, der kan afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi, jf. samme bestemmelse.

6. Italiens bemærkninger giver Kommissionen anledning til at fremkomme med følgende bemærkninger og konklusioner:

Hvad angår det fremførte argument om, at kooperativerne uden denne støtte må gå konkurs, skal det bemærkes, at de markedsøkonomiske kræfter kan bevirke, at ikke-konkurrencedygtige virksomheder forsvinder.

Som Kommissionen anførte det, da den indledte proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, kan denne støtte kun betragtes som forenelig med fællesmarkedet på visse nærmere afgrænsede vilkår, nemlig følgende:

a) den pågældende støtte skal gøre det muligt at bære de finansielle byrder ved lån, som er optaget for at finansiere allerede gennemførte investeringer

b) den kumulerede subventionsækvivalent for den støtte, der eventuelt ydes, når lånene er optaget, og den pågældende støtte kan ikke overstige de satser, som Kommissionen generelt har vedtaget, nemlig for investeringer i forarbejdning og afsætning, 55 % for projekter, der er i overensstemmelse med sektorprogrammerne eller et af målene i artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 866/90 af 29. marts 1990 om forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (5), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2843/94 (6), og 35 % for de øvrige projekter, der ikke er udelukket i udvælgelseskriterierne i punkt 2 i bilaget til Kommissionens beslutning 90/342/EØF (7), som anvendes analogt til vurderingen af støtte ud fra traktatens artikel 92

c) den pågældende støtte skal være forbundet med de omjusteringer af rentesatserne for nye lån, der foretages for at tage hensyn til ændringen af rentefoden, og den skal vedrøre levedygtige landbrugsbedrifter, bl.a. såfremt de finansielle byrder som følge af de eksisterende lån er af et sådant omfang, at landbrugsbedrifternes eksistens står på spil, og der er en risiko for, at de går konkurs.

Anvendelsen af disse kriterier skal sikre, at en sådan saneringsstøtte kun kan ydes til kooperativer, der, selv om de i princippet er rentable, som følge af en investering til permanent forbedring af landbrugsstrukturerne befinder sig i en likviditetskrise på grund af særlige og uforudsigelige forhold, der ikke kan tilskrives den, der driver kooperativet.

Med hensyn til de forskellige foranstaltninger, der er fastsat i artikel 1 i forslaget til lov nr. 292/93, indeholder den lovtekst, som de italienske myndigheder notificerede, samt de supplerende oplysninger og bemærkninger, der senere blev fremsendt, ikke elementer, der danner grundlag for at slutte, at alle ovennævnte kriterier er opfyldt i de forskellige tilfælde.

Med hensyn til årsagen til de støttemodtagende kooperativers finansielle vanskeligheder tages ifølge ovennævnte kriterium i litra a) kun finansielle byrder ved lån til finansiering af investeringer i betragtning. De støtteforanstaltninger, der er beskrevet i afsnit I, punkt 2, litra a), andet og tredje led, og litra c), kan derfor ikke anses for forenelige med Kommissionens konstante praksis med hensyn til støtte til kooperativer i vanskeligheder, da foranstaltningerne er beregnet til at dække gæld af anden oprindelse.

De støtteforanstaltninger, der er beskrevet i afsnit I, punkt 2, litra a), første led, og litra b), opfylder, for så vidt de er knyttet til investeringer, betingelsen i litra a), men kan dog på grundlag af ovennævnte kriterium i litra b) ikke anses for at overholde EF-reglerne på området.

Selv om de italienske myndigheder har erklæret, at målsætningerne i artikel 1 i forordning (EØF) nr. 866/90 og de sektorielle begrænsninger er overholdt - en påstand, der aldrig er blevet anført i forslaget til lov nr. 292/93 som betingelse for støtteberettigelse - konstaterer Kommissionen, at den aldrig har fået forelagt elementer, der gør det muligt for den at beregne nettosubventionsækvivalenten, selv om den har anmodet om sådanne oplysninger, og der er taget hensyn hertil ved beslutningen om at indlede proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2.

Med hensyn til kravet om sikkerhed for kooperativernes levedygtighed som anført i litra c) har de italienske myndigheder i øvrigt ikke fremlagt, og Kommissionen ikke kunnet påvise, noget parameter eller et andet økonomisk kriterium, der kan fastslå, om de støttemodtagende kooperativer er levedygtige.

Økonomisk levedygtighed er ydermere ikke en ufravigelig betingelse for støtte, men er i henhold til artikel 4 i lovforslaget kun »et af flere kriterier for at fastslå ret til nævnte støtte«.

Kommissionen havde i øvrigt i sin beslutning om indledning af proceduren anført, at kooperativernes vanskeligheder skal skyldes forhold, som de ikke er herre over. De italienske myndigheders oplysninger indeholder derimod ingen elementer, der gør det muligt at udelukke mistanken om, at den påtænkte støtte i det mindste delvis vedrører udgifter, der følger af en urentabel forvaltning af kooperativet.

For så vidt som den støtte, der er fastsat i artikel 1 i forslaget til lov nr. 292/93, ikke opfylder alle betingelserne i litra a), b) og c), er den en støtte, der ikke kan få en varig virkning for den pågældende sektors udvikling og er derfor ikke forenelig med Kommissionens konstante praksis.

7. I øvrigt overholder de påtænkte foranstaltninger heller ikke Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (8). Kommissionen vedtog efter indledningen i 1994 af proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, ovennævnte rammebestemmelser, der fastlægger den generelle fremgangsmåde for rednings- og omstruktureringsstøtte for alle sektorer.

Den pågældende medlemsstat kan i landbrugssektoren, hvis den ønsker det, som alternativ til de særlige regler (der blev anvendt på det tidspunkt, hvor proceduren blev indledt, idet der dengang ikke fandtes alternativer) anvende rammebestemmelserne for de individuelle modtagere.

Redningsstøtten skal ifølge disse rammebestemmelser bl.a. bestå af konstant støtte i form af lånegarantier eller lån til normal markedsrente.

Stadig ifølge disse rammebestemmelser er det en »absolut betingelse, at omstruktureringsplanen inden for et rimeligt tidsrum og på basis af en realistisk vurdering af virksomhedens fremtidige driftsvilkår skal kunne gøre virksomheden sund og rentabel på længere sigt. Omstruktureringsstøtten må derfor være betinget af et bæredygtigt omstrukturerings-/saneringsprogram, som skal forelægges Kommissionen i alle detaljer«.

Da ingen af ovennævnte betingelser er opfyldt, kan den pågældende støtte ikke begrundes som støtte til redning eller omstrukturering af kriseramte virksomheder.

Kommissionen må derfor konstatere, at disse foranstaltninger ikke kan henføres under undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og b), til fordel for støtte til fremme af den økonomiske udvikling i regioner samt i visse erhvervsgrene.

8. Med hensyn til kooperativernes aktivitet og deres vigtige funktion »bevaring af miljøet« og deres »principale rolle i regionen Ligurias panorama«, som de italienske myndigheder henviste til, gav de samme myndigheder ingen nærmere oplysninger, der kunne afgøre, om støttens målsætning i første række var at beskytte miljøet og i givet fald i hvilket omfang.

Derfor kan Kommissionen ikke godtage de italienske argumenter for støttens berettigelse.

9. Som følge heraf kan støtten ikke henføres under nogen af undtagelsesbestemmelserne i traktatens artikel 92 og må derfor betragtes som uforenelig med fællesmarkedet -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den støtte, der er fastsat i artikel 1 i forslaget til lov nr. 292/93 for regionen Liguria, er uforenelig med fællesmarkedet efter EF-traktatens artikel 92 og må derfor ikke ydes.

Artikel 2

Italien skal ophæve den i artikel 1 omhandlede støtte senest to måneder at regne fra meddelelsen af nærværende beslutning.

Artikel 3

Den italienske regering skal senest to måneder at regne fra meddelelsen af nærværende beslutning meddele Kommissionen, hvilke foranstaltninger den har truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 13. marts 1996.

På Kommissionens vegne

Franz FISCHLER

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 55 af 2. 3. 1968, s. 1.

(2) EFT nr. L 349 af 31. 12. 1994, s. 105.

(3) EFT nr. C 159 af 10. 6. 1994, s. 3.

(4) Eurostat - Comext.

(5) EFT nr. L 91 af 6. 4. 1990, s. 1.

(6) EFT nr. L 302 af 25. 11. 1994, s. 1.

(7) EFT nr. L 163 af 29. 6. 1990, s. 71.

(8) EFT nr. C 368 af 23. 12. 1994, s. 12.