KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1158/2010

af 9. december 2010

om en fælles sikkerhedsmetode til vurdering af overholdelsen af kravene til opnåelse af jernbanesikkerhedscertifikater

(EØS-relevant tekst)

EUROPA–KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29. april 2004 om jernbanesikkerhed i EU og om ændring af Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder og direktiv 2001/14/EF om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (jernbanesikkerhedsdirektivet) (1), særlig artikel 6, stk. 1,

under henvisning til Det Europæiske Jernbaneagenturs henstilling ERA/REC/SAF/09-2009 om fælles sikkerhedsmetoder, der blev afgivet til Kommissionen den 18. september 2009, og

ud fra følgende betragtninger:

Direktiv 2004/49/EF opstiller rammerne for lige vilkår for alle jernbanevirksomheder i form af anvendelsen af de samme krav til sikkerhedscertificering i hele Unionen. Målet med den fælles sikkerhedsmetode er, at opstille rammer for de nationale sikkerhedsmyndigheder med henblik på at harmonisere kriterierne for deres beslutningstagning i hele Unionen i overensstemmelse med artikel 17, stk. 4, i direktiv 2004/49/EF.

Det er nødvendigt at give de nationale sikkerhedsmyndigheder en metode til at vurdere hensigtsmæssigheden af de fremgangsmåder, som jernbanevirksomhederne følger, for at leve op til de harmoniserede kriterier for opnåelse af A-sikkerhedscertifikater, der udstedes i henhold til artikel 10, stk. 2, litra a), og B-sikkerhedscertifikater, der udstedes i henhold til artikel 10, stk. 2, litra b), i direktiv 2004/49/EF. De kriterier, som de nationale sikkerhedsmyndigheder skal anvende til deres vurderinger, bør fastlægges, og de procedurer, der skal følges, bør fastsættes.

Med hensyn til overholdelsen af sikkerhedskravet om, at ansvaret for vedligeholdelsen af jernbanekøretøjer bør fastlægges tydeligt, bør en jernbanevirksomhed, som ikke er den enhed, der foretager vedligeholdelsen af alle de køretøjer, den anvender, med passende ordninger som GCU-kontrakter (General Contract of Use) sikre, at der for hvert køretøj er udpeget en enhed, der har ansvaret for dets vedligeholdelse i overensstemmelse med artikel 14a i direktiv 2004/49/EF. Kontrakten bør specificere, hvilke oplysninger det er nødvendigt at udveksle mellem virksomhederne, for at sikre sikker drift af køretøjerne.

Ved vurderingen af, om kontrahenternes eller leverandørernes produkter eller tjenester til jernbanevirksomhederne, som f. eks. tjenester fra uddannelsescentre, der er godkendt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/59/EF af 23. oktober 2007 om certificering af lokomotivførere, der fører lokomotiver og tog på jernbanenettet i Fællesskabet (2) , lever op til sikkerhedskravene, kan godkendelser eller certifikater, der er udstedt til kontrahenterne eller leverandørerne i overensstemmelse med den relevante EU-lovgivning, betragtes som gyldig dokumentation. Certificering af enheder, der har ansvaret for vedligeholdelse i henhold til artikel 14a i direktiv 2004/49/EF, kan også betragtes som gyldig dokumentation. Indtil det europæiske system til certificering træder i kraft kan certifikater, der er udstedt på grundlag af det aftalememorandum om fastsættelse af de grundlæggende principper for en fælles certificering af enheder med ansvar for vedligeholdelsen af godsvogne (3) , der blev undertegnet den 14. maj 2009, betragtes som gyldig dokumentation, når overholdelsen af de relevante sikkerhedskrav vurderes.

De nationale sikkerhedsmyndigheder vurderer en jernbanevirksomheds evne til at overholde kravene til almindelig drift og kravene vedrørende det særlige net, for hvilket jernbanevirksomheden søger om certificering, ved at vurdere dets samlede sikkerhedsledelsessystem.

Hver national sikkerhedsmyndighed bør oprette ordninger med henblik på at undersøge om de resultater, der er angivet i ansøgningen om et sikkerhedscertifikat, afspejler sig i driften efter udstedelsen af certifikatet, og om alle de nødvendige krav fortsat opfyldes som omhandlet i artikel 16, stk. 2, litra f), og artikel 17, stk. 2, i direktiv 2004/49/EF. Dette forudsætter derfor, at der udarbejdes en ordning for tilsyn med forholdene efter udstedelsen af certifikatet, der er baseret på grundlæggende nøgleprincipper, så det sikres, at de nationale sikkerhedsmyndigheders tilgang i medlemsstaterne er ensartet.

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Genstand

Denne forordning fastsætter en fælles sikkerhedsmetode til vurdering af overholdelsen af kravene i sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 6, stk. 3, litra b), i direktiv 2004/49/EF.

Den fælles sikkerhedsmetode omfatter:

principper for tilsynet med overholdelsen af kravene i direktiv 2004/49/EF efter at den nationale sikkerhedsmyndighed har udstedt certifikatet, jf. bilag IV til nærværende forordning.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved: »tilsyn«: den ordning, der oprettes af den nationale sikkerhedsmyndighed med henblik på at kontrollere sikkerhedspræstationerne, efter at den har udstedt et sikkerhedscertifikat.

Artikel 3

Procedurer for vurdering af ansøgninger

1. Når de nationale sikkerhedsmyndigheder behandler ansøgninger om både A- og B-sikkerhedscertifikater, der indsendes efter nærværende forordnings ikrafttræden, skal de anvende de procedurer, der er fastsat i bilag I til nærværende forordning, når de vurderer overensstemmelsen med kravene i direktiv 2004/49/EF. De nationale sikkerhedsmyndigheder skal anvende de kriterier til vurdering, der er fastsat i bilag II til nærværende forordning, når det drejer sig om sikkerhedscertifikater, der er udstedt i henhold til artikel 10, stk. 3, i direktiv 2004/49/EF, og de kriterier, der er fastsat i bilag III til nærværende forordning, når det drejer sig om sikkerhedscertifikater, der er udstedt i henhold til artikel 10, stk. 4, i direktiv 2004/49/EF. Disse kriterier skal også anvendes i forbindelse med fornyelsen af sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 10, stk. 5, i direktiv 2004/49/EF.

2. Under vurderingen kan de nationale sikkerhedsmyndigheder godtage, at ansøgerne forpligter sig til at foretage risikoforvaltningen ved at indgå kontrakter med tredjeparter. Kontrakterne skal også specificere den udveksling af oplysninger, der er nødvendig for at sikre en sikker drift af køretøjerne, navnlig på områder relateret til vedligeholdelse.

3. Det antages, at produkter eller tjenester, som kontrahenterne eller leverandørerne leverer eller yder til jernbanevirksomhederne, lever op til sikkerhedskravene, hvis kontrahenterne, leverandørerne eller produkterne i forbindelse med en sådan levering eller ydelse er certificeret i overensstemmelse med de relevante certificeringsordninger, der er oprettet i medfør af EU-lovgivningen.

Artikel 4

Tilsyn

Efter udstedelsen af sikkerhedscertifikater skal de nationale sikkerhedsmyndigheder, både for A- og B-sikkerhedscertifikater, føre tilsyn med, at jernbanevirksomhedernes sikkerhedsledelsessystemer fortsat anvendes, og de skal anvende de principper for tilsyn, der er fastsat i bilag IV.

Artikel 5

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

(1) EUT L 164 af 30.4.2004, s. 44.

(2) EUT L 315 af 3.12.2007, s. 51.

(3) http://ec.europa.eu/transport/rail/interoperability/doc/signed_mou_on_ecm.pdf

BILAG I

Procedure for vurdering af overholdelsen af kravene til opnåelse af sikkerhedscertifikater, der udstedes i henhold til artikel 10, stk. 2, litra a) og b), i direktiv 2004/49/EF

1. De procedurer, som en national sikkerhedsmyndighed opretter for at modtage og behandle ansøgninger og til at udstede sikkerhedscertifikater, skal bygge på følgende principper:

a) Oprettelse og fornyelse af fremgangsmåden til vurdering

De nationale sikkerhedsmyndigheder skal udarbejde strukturerede og kontrollerbare fremgangsmåder, der skal varetages af tilstrækkeligt kvalificerede personer. De skal nøje undersøge ansøgningerne ud fra de kriterier til vurdering af sikkerhedsledelsessystemer, der er fastsat i bilag II og III. De skal føre en fortegnelse over alle beslutninger og angive grundene for disse. Den nationale sikkerhedsmyndigheds overordnede fremgangsmåder til vurdering af ansøgningerne skal fornyes regelmæssigt og til stadighed forbedres, så dens fortsatte effektivitet sikres.

b) Kvaliteten af fremgangsmåden til vurdering

De nationale sikkerhedsmyndigheder skal kontrollere kvaliteten af deres egne præstationer på vigtige trin i behandlingen af ansøgninger om sikkerhedscertifikater.

c) Hvad vurderingen omfatter

Vurderingen skal være processtyret og udføres på forvaltningssystemniveau. Hvis undersøgelsen afslører mangler, kan den nationale sikkerhedsmyndighed efter eget skøn og afhængigt af arten og betydningen af den manglende overholdelse, redegøre for, hvilke punkter der skal forbedres. I sidste ende kan den nationale myndighed afvise en ansøgning.

Vurderingen skal:

— stå i rimeligt forhold til risici, art og omfang, hvad angår ansøgerens virke

— være baseret på en vurdering af jernbanevirksomhedens overordnede evne til at udøve sin aktivitet på sikker vis og som beskrevet i dens sikkerhedsledelsessystem.

d) Vurderingens tidsrammer

De nationale sikkerhedsmyndigheder skal færdiggøre vurderingen inden for den frist, der er fastsat i artikel 12, i direktiv 2004/49/EF, og sikre, at ansøgerens fremlagte materiale behandles tilstrækkeligt. Den nationale sikkerhedsmyndighed underretter jernbanevirksomhederne så tidligt som muligt om eventuelle større spørgsmål, der måtte opstå i vurderingen af ansøgningen.

e) Beslutningstagning i vurderingen

En beslutning om at godkende eller afvise en ansøgning om et sikkerhedscertifikat eller en godkendelse skal være baseret på det materiale, som ansøgeren har fremlagt, og på, hvorvidt det er påvist, at de relevante krav er overholdt.

2. Den nationale sikkerhedsmyndighed skal vurdere, hvorvidt ansøgningen om et sikkerhedscertifikat lever op til Kommissionens forordning (EF) nr. 653/2007 (1).

3. Den nationale sikkerhedsmyndighed skal navnlig vurdere, hvorvidt det vedlagte resumé af håndbogen over sikkerhedsledelsessystemet muliggør, at der foretages en foreløbig vurdering af sikkerhedsledelsessystemets kvalitet og hensigtsmæssighed, og den skal fastlægge de områder, hvorom yderligere oplysninger er nødvendige. Den nationale sikkerhedsmyndighed kan som led i anmodningen om yderligere oplysninger søge om så detaljerede informationer, som den mener, er nødvendige for at foretage vurderingen af ansøgningen.

4. Når et sikkerhedscertifikat udstedes, skal det dokumenteres, at ansøgerens sikkerhedsledelsessystem overholder ethvert kriterium, der anvendes til vurderingen.

5. Når den nationale sikkerhedsmyndighed finder et punkt i ansøgningen, der rejser spørgsmål eller muligvis ikke overholder kravene, skal den være specifik og hjælpe ansøgeren med at forstå, hvilken detaljeringsgrad den forventer i svaret. Til dette formål skal den:

a) henvise nøjagtigt til det relevante kriterium og sikre, at ansøgeren klart har forstået, hvilke punkter der ikke overholder kravene

b) tydeliggøre de relevante forordninger, regler og standarder

c) forklare, hvorfor kriteriet ikke er opfyldt

d) indvillige i, at ansøgeren kan fremsende nye oplysninger og materiale i det omfang, det er nødvendigt for at vurdere ansøgningen ud fra det pågældende kriterium, og specificere, både hvad der kræves af ansøgeren for at rette op på ansøgningen og tidsfristen for overholdelsen

e) specificere de områder, det kan blive nødvendigt at føre tilsyn med efter udstedelse af certifikatet.

6. Hvis en jernbanevirksomhed på samme tid anmoder om både A- og B-sikkerhedscertifikater, skal den nationale sikkerhedsmyndighed sikre, at A-certifikatet udstedes først, eller at begge certifikater udstedes samlet som fastlagt i forordning (EF) nr. 653/2007. De nationale sikkerhedsmyndigheder skal dog fastlægge proceduren for anvendelse af ansøgningsskemaet (særlig bilagenes forside), hvis en ny ansøgning for begge certifikater fremsendes på samme tid.

7. De almindelige overordnede procedurer for vurdering af ansøgninger om sikkerhedscertifikater skal også anvendes til behandling af ansøgninger om sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 10, stk. 2, litra b), i direktiv 2004/49/EF.

8. En national sikkerhedsmyndigheds vurdering af en ansøgning om et sikkerhedscertifikat i henhold til artikel 10, stk. 2, litra b), i direktiv 2004/49/EF skal kun vedrøre en jernbanevirksomheds evne til under anvendelse af de procedurer, som det har oprettet til opnåelse af A-certifikater, at overholde de krav, der er nødvendige for drift på det specifikke net, som certifikatet omhandler.

9. Disse kriterier til vurdering skal være baseret på, at de resultater, der fremkommer ved anvendelsen af procedurerne og metoderne til driftsstyring på det specifikke net, er dokumenteret, og at der er indgået en forpligtelse til at gennemføre disse. For at kontrollere, om disse kriterier er opfyldt, kan den nationale sikkerhedsmyndighed anmode jernbanevirksomheden om at få en kopi af det materiale, den påtænker at anvende.

10. De nationale sikkerhedsmyndigheder skal samarbejde for at behandle spørgsmål om manglende overholdelse af kriterierne vedrørende B-certifikater og om spørgsmål i forbindelse med ansøgninger om B-certifikater. En national sikkerhedsmyndighed, der foretager vurderingen af en ansøgning om B-certifikater, skal kontakte den nationale sikkerhedsmyndighed, der udstedte A-certifikatet, for med denne myndighed at diskutere og nå til enighed om de eventuelle skridt, der skal tages, for at sikre overholdelsen af kriterierne for B-certifikater.

(1) EUT L 153 af 14.6.2007, s. 9.