++++

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 25 . juli 1975

om en procedure i henhold til artikel 85 i EOEF-traktaten ( IV/28.967 - Bronbemaling/Heidemaatschappij )

( Den nederlandske tekst er den eneste autentiske )

( 75/570/EOEF )

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 85 ,

under henvisning til Raadets forordning nr . 17 af 6 . februar 1962 ( 1 ) , saerlig artiklerne 1 , 3 , 4 og 15 , stk . 6 ,

under henvisning til den anmeldelse , som de nederlandske virksomheder Heidemaatschappij Beheer N.V . , Grondboorbedrijf J . Mos B.V . , Reinders-Wessemius Grondboorbedrijven B.V . , De Ruiter Boringen en Bemalingen B.V . og Lareco B.V . foretog den 6 . august 1974 , og som angaar de aftaler , hvorved selskabet Heidemaatschappij i sin egenskab af patenthaver har givet hver af de 4 andre foernaevnte virksomheder licens til udnyttelse af sit nederlandske patent nr . 128.766 ,

under henvisning til den klage , som den nederlandske virksomhed Zuid-Nederlandsche Bronbemaling en Grondboringen B.V . i henhold til artikel 3 i forordning nr . 17 har indgivet den 21 . oktober 1974 ,

efter udtalelser fra de deltagende virksomheder i henhold til artikel 19 , stk . 1 , i forordning nr . 17 og bestemmelserne i forordning nr . 99/63 ( 2 ) , og

ud fra foelgende betragtninger :

I . De faktiske omstaendigheder

Selskabet Heidemaatschappij Beheer N.V . , ( herefter kaldet Heidemaatschappij ) , med hjemsted i Arnheim ( Nederlandene ) , indgav den 18 . juni 1965 og den 2 . august 1967 to patentansoegninger vedroerende en " fremgangsmaade for anlaeggelse af et draeningsanlaeg bestaaende af filterroer med de dertil hoerende pumper samt for det saaledes anlagte draeningsanlaeg " .

Under den administrative procedure i forbindelse med patentudstedelsen rejste virksomhederne A.H . Steenbergen B.V . i Klaaswaal , De Ruiter B.V . i Halweg-Haarlemmerliede og Grondboorbedrijf J . Mos B.V . i Rhoon indsigelse , da udstedelsen af de af Heidemaatschappij begaerede patenter ville give sidstnaevnte virksomhed en monopolstilling ved udnyttelse af en fremgangsmaade , som de virksomheder , der rejste indsigelse , ansaa for at vaere almeneje , og som de selv anvendte , eller til hvilket formaal en af virksomhederne , selbskabet A.H . Steenbergen , fremstillede specialmaskiner . De tre virksomheder , som havde rejst indsigelse , blev stoettet af virksomhederne Reinders-Hagendoorn og Wessemius .

Det fremgaar af referaterne af forklaringerne fra vidnerne , som blev indkaldt til at give moede for Arrondissementsretten ( Arrondissementsrechtbank ) i Arnheim den 9 . maj og den 20 . juni 1974 i forbindelse med det af sagsoegeren , selskabet Zuid-Nederlandsche Bronbemaling en Grondboringen , ( herefter kaldet Z.N . Bronbemaling ) , anlagte soegsmaal , at det er kommet til en aftale mellem Heidemaatschappij , den virksomhed , som indgav patentansoegningerne , og de virksomheder , som rejste indsigelse , ifoelge hvilken aftale sidstnaevnte virksomheder frafalder indsigelsen , mod at de til gengaeld hver isaer af Heidemaatschappij indroemmes en licens til udnyttelse af de omhandlede patenter . Ganske vist bestrider de paagaeldende virksomheder dette sagsforloeb i deres bemaerkninger til klagepunkterne . Men afklaringen af dette punkt kan forbeholdes den administrative procedure i forbindelse med den endelige beslutning , da det i alle tilfaelde er fastslaaet , at Heidemaatschappij har forpligtet sig til kun med godkenselse af et flertal af de i naevnte aftale deltagende virksomheder at give yderligere licenser i Nederlandene til virksomheder , der ikke er omfattet af aftalen .

Denne aftale er indeholdt i de licensaftaler , som Heidemaatschappij har indgaaet med hver af de 4 naevnte virksomheder , nemlig den 17 . juni 1971 med firmaerne Grondboorbedrijf J . Mos B.V . , De Ruiter Boringen en Bemalingen B.V . og Lareco B.V . samt den 17 . juli 1971 med virksomhederne Grondboorbedrijf Wessemius N.V . og Reinders Grondboorbedrijven N.V . , som senere er blevet slaaet sammen til en virksomhed : Reinders-Wessemius Grondboorbedrijven B.V . ; den oprindelige licensaftale maatte derfor erstattes af en ny aftale , som blev indgaaet den 3 . juli 1974 med tilbagevirkende kraft fra den 1 . januar 1974 .

Artikel 11 , stk . 1 , andet afsnit i de naevnte aftaler , som indholdsmaessigt er identiske , indeholder den bestemmelse , at " Heidemaatschappij forpligter sig til kun med flertalsbeslutning af de kontraherende parter og andre i praeambelen anfoerte jurisike personer at give andre virksomheder i Nederlandene samme eller lignende licenser som den foreliggende " , dvs . alle de virksomheder , med hvilke Heidemaatschappij har indgaaet en ligelydende aftale . De paagaeldende virksomheder forklarer denne aftale med , at licenstagerne har paataget sig omkostninger og arbejde for at udvikle opfindelsen .

Efter at de naevnte virksomheder havde frafaldet deres indsigelse , meddelte den nederlandske patentmyndighed den 15 . juni 1972 patent nr . 128.766 paa en " fremgangsmaade for anlaeggelse af et draeningsanlaeg , bestaaende af filterroer med de dertil hoerende pumper samt for det saaledes anlagte draeningsanlaeg " .

To nederlandske virksomheder , selskabet Grondboorbedrijf H . Haitjema's en Zn.B.V . med hjemsted i Dedemsvaart og det allerede naevnte selskab Zuid-Nederlandsche Bronbemaling , anmodede hver for sig henholdsvis den 30 . august 1971 og den 19 . januar 1973 Heidemaatschappij om udstedelse af en licens til anvendelse af den horisontale draeningsproces i overensstemmelse med det patent , der var blevet meddelt Heidemaatschappij .

I overensstemmelse med artikel 11 , stk . 1 , 2 . afsnit i den paagaeldende licensaftale forelagde Heidemaatschappij licenstagerne begge begaeringer ; licenstagerne besluttede med Heidemaatschappij's samtykke , at der ikke var anledning til at udstede nogen licens til ansoegerne .

I Heidemaatschappij's svar af 19 . oktober 1971 til selskabet Haitjema erklaerer selskabet , at der efter dets opfattelse ikke er tvingende grunde til at oege den oejeblikkelige kapacitet af maskiner ; i sin skrivelse af 29 . november 1972 bekraefter Heidemaatschappij i anledning af nye skridt fra selskabet Haitjema's side sin vaegring ved at udstede en licens til benyttelse af fremgangsmaaden i Nederlandene , isaer paa grund af markedsprognoserne for 1973 og de allerede eksisterende licenstageres stillingtagen .

De samme grunde blev fremfoert i det brev , som Heidemaatschappij den 9 . februar 1973 sendte til Z.N . Bronbemaling ; dette standpunkt blev bekraeftet i november samme aar i anledning af afslaget paa en licens til benyttelse af fremgangsmaaden i Belgien , Nederlandene og Luxembourg .

Over for dette afslag indsendte Z.N . Bronbemaling i februar 1974 en begaering til Arrondissementsretten ( Arrondissementsrechtbank ) i Arnheim om , at der blev foretaget vidneafhoering med henblik paa at faa fastslaaet de faktiske omstaendigheder , hvorunder patent nr . 128.766 blev meddelt Heidemaatschappij , hvorunder licenser blev udstedt af Heidemaatschappij til virksomheder , som havde frafalde ; deres indsigelse , og hvorunder klageren blev naegtet udstedelsen af en licens ; formaalet hermed var med rettens mellemkomst at faa fastslaaet , at Heidemaatschappij ved at afslaa at udstede licensen til klageren og ved at udoeve de monopolrettigheder , som virksomheden opnaar i kraft af patentet , til med sine licenshaveres samtykke at udelukke ansoegeren fra det nederlandske marked for horisontal draening efter den patenterede fremgangsmaade , begaar en overtraedelse af artikel 85 og i givet fald af artikel 86 i EOEF-traktaten .

Efter denne retssag og vidneafhoeringen foretaget af den af domstolen beskikkede dommer den 9 . maj og 20 . juni 1974 anmeldte Heidemaatschappij den 6 . august 1974 de paagaeldende licensaftaler .

II . Foreloebig vurdering i henhold til artikel 85 , stk . 1 i EOEF-traktaten

I henhold til artikel 85 , stk . 1 er alle aftaler mellem virksomheder , der kan paavirke handelen mellem medlemsstater , og som har til formaal eller til foelge at hindre , begraense eller fordreje konkurrencen inden for faellesmarkedet , uforenelige med faellesmarkedet og forbudt .

Paa det nuvaerende trin i retssagen er en endelig vurdering af de paagaeldende aftaler endnu ikke mulig ; en foreloebig undersoegelse goer det dog muligt at fastslaa foelgende :

a ) Selskabet Heidemaatschappij Beheer N.V . ( Heidemaatschappij ) , indehaver af det nederlandske patent nr . 128.766 af 15 . juni 1972 og selskabets licenstagere , dvs . selskaberne Grondboorbedrijf J . Mos B.V . , Reinders-Wessemius Grondboorbedrijven B.V . , De Ruiter Boringen en Bemalingen B.V . og Landdevelopment and Reclamation Company ( Lareco ) B.V . , er alle virksomheder , der er omfattet af artikel 85 i EOEF-traktaten .

b ) De enkelte licensaftaler indgaaet mellem Heidemaatschappij og hver af de fire naevnte licenstagere er aftaler , der er omfattet af naevnte artikel 85 .

c ) De beslutninger , der i faellesskab traeffes af Heidemaatschappij og selskabets licenstagere i henhold til artikel 11 , stk . 1 , andet afsnit i de paagaeldende aftaler , er ligeledes aftaler der er omfattet af samme artikel 85 .

d ) Disse aftaler har til formaal og til foelge at begraense konkurrencen inden for faellesmarkedet , da de hindrer Heidemaatschappij i frit at udstede licenser til benyttelse af virksomhedens patent til andre virksomheder i Nederlandene , der ikke er omfattet af aftalerne . Disse begraensninger er maerkbare , da isaer licitationsudbyderne af storprojekter , offentlige forvaltninger eller store privatvirksomheder hyppigt i licitationsbetingelserne foreskriver anvendelsen af den horisontale draeningsmetode for de byggearbejder , der skal udfoeres , eller kraever visse betingelser opfyldt , saaledes at anvendelsen af den naevnte metode praktisk talt ikke kan undgaas .

e ) Disse aftaler kan paavirke handelen mellem medlemsstater , da de begraenser den disponible kapacitet i Nederlandene for horisontal draening , hvilket ligeledes hindrer anvendelse af fremgangsmaaden paa graenseoverskridende arbejder . Fremgansmaaden er kapitalintensiv og anvendes derfor isaer ved stoerre byggearbejder . Begraensningen er derfor maerkbar .

f ) Paa grundlag af en foreloebig undersoegelse af disse kendsgerninger falder de paagaeldende aftaler foelgelig ind under anvendelsesomraadet for artikel 85 , stk . 1 i EOEF-traktaten .

III . Foreloebig vurdering i henhold til artikel 85 , stk . 3 i EOEF-traktaten

I henhold til artikel 85 , stk . 3 kan bestemmelserne i artikel 85 , stk . 1 erklaeres for uanvendelige paa enhver aftale mellem virksomheder , som bidrager til at forbedre produktionen eller fordelingen af varerne eller til at fremme den tekniske eller oekonomiske udvikling , samtidig med at de sikrer forbrugerne en rimelig andel af fordelen herved , og uden at der paalaegges de paagaeldende virksomheder begraensninger , som ikke er noedvendige for at naa disse maal , eller gives virksomheder mulighed for at udelukke konkurrencen for en vaesentlig del af de paagaeldende varer .

Til stoette for deres begaering om anvendelse af artikel 85 , stk . 3 har de paagaeldende virksomheder gjort foelgende gaeldende :

a ) Takket vaere licensaftalerne kan den patenterede fremgangsmaade benyttes af tredjemand i stoerre omfang ; den tekniske udvikling fremmes , da licenstagerne meddeler hinanden resultatet af deres respektive erfaringer ; herved muliggoeres det , at der kan foretages forbedringer saavel af fremgangsmaaden som af maskinerne , der benyttes dertil .

b ) De , der bruger fremgangsmaaden , drager fordel af de forbedringer , som opnaas takket vaere samarbejdet mellem licenstagerne paa det tekniske omraade . Som foelge af konkurrencen mellem licenstagerne drager de fordel af den gunstige prisudvikling .

c ) Hvis disse aftaler ikke var blevet indgaaet , ville kun selskabet Lareco , et datterselskab af Heidemaatschappij , have anvendt fremgangsmaaden ; fordelene herved ville altsaa have vaeret mindre , og der ville hverken have vaeret en udveksling af teknologisk know-how eller konkurrence mellem licenstagerne .

d ) Licenstagerne staar i indbyrdes konkurrence , og der er ogsaa andre konkurrerende fremgangsmaader .

Det maa foerst og fremmest bemaerkes , at det ikke er patentlicensaftalerne som saadan , der drages i tvivl , men kun de konkurrencebegraensende bestemmelser i artikel 11 , stk . 1 , andet afsnit i disse aftaler og de beslutninger , som i faellesskab traeffes af de deltagende virksomheder i overensstemmelse med disse bestemmelser . Det skal derfor kun undersoeges , om disse bestemmelser opfylder de kumulative betingelser i artikel 85 stk . 3 .

Patenthavernes forpligtelse til at begraense sin frihed til at udstede licenser henhoerer ikke under patentretten , heller ikke selv om licenstagerne har paataget sig omkostninger og arbejde for at udvikle opfindelsen . En saadan situation retfaerdiggoer maaske visse forskelle i licensafgifternes stoerrelse , men ikke en begraensning af kapaciteten .

De kritiserede bestemmelser bidrager ikke til at forbedre produktionen eller fordelingen af varer eller til at fremme den tekniske eller oekonomiske udvikling ; da antallet af de virksomheder , der har faaet tilladelse til at anvende den patenterede fremgangsmaade begraenses , forhindrer disse bestemmelser tvaertimod en bredere anvendelse af den naevnte fremgangsmaade og en udbygning af den teknologiske know-how , der er resultatet af , at et stoerre antal virksomheder benyttes den . Begraensningen i udnyttelsen af denne fremgangsmaade , som allerede kendes og anvendes i Nederlandene , til et begraenset antal licenstagere har ikke de positive oekonomiske virkninger , som det kan vaere tilfaeldet med en eksklusiv-licens , naar denne isaer skal tjene til at traenge ind paa et nyt marked .

Da den foerste betingelse i artikel 85 , stk . 3 ikke er opfyldt , behoever Kommissionen ikke at undersoege de oevrige . Subsidiaert kan det dog bemaerkes , at de andre betingelser heller ikke er opfyldt i det foreliggende tilfaelde ; i stedet for at sikre forbrugerne en rimelig andel af den fordel , der opstaar for de naevnte virksomheder ved disse aftaler , hindrer disse betingelser konkurrencens udfoldelse og isaer udbudet paa betingelser , der er gunstigere for forbrugerne . Da disse aftaler ikke bidrager til at foere de i artikel 85 , stk . 3 , foerste afsnit omhandlede oekonomiske maal ud i livet , bortfalder spoergsmaalet om , hvorvidt de er noedvendige . I modsaetning til deltagende virksomheders opfattelse muliggoer de kritiserede bestemmelser udelukkelse af konkurrencen fra nederlandske eller andre virksomheder ved udfoerelsen af draeningsarbejder i Nederlandene efter den patenterede fremgangsmaade . I denne sammenhaeng maa det bemaerkes , at metoderne for vertikal og horisontal draening i mange tilfaelde ikke kan erstatte hinanden . Valget af én metode afhaenger af en raekke saerlige omstaendigheder , isaer af jordbundens og undergrundens beskaffenhed , grundvandsdybben , eventuel tilstedevaerelse af bygninger i det terraen , der skal draenes , eller opfoerelsen af bygninger , der falder sammen med draeningsarbejderne , hvilket resulterer i , at kun én af de to metoder kan benyttes . Desuden forekommer det hyppigt , at licitationsudbydere af storprojekter forlanger , at den horisontale draeningsmetode benyttes , eller saetter betingelser for udfoerelsen heraf , som f.eks . maksimal bredde for den rende , der skal graves , saaledes at ingen anden fremgangsmaade kommer paa tale ; virksomheder , som ikke raader over nogen licens til benyttelse af den patenterede fremgangsmaade , er foelgelig i visse tilfaelde paa forhaand udelukket fra at faa tildelt ordrer .

Selv om der , som de deltagende virksomheder haevder , er talrige virksomheder paa det nederlandske marked , som udfoerer draeningsarbejder , saa er antallet af virksomheder , som raader over tilstraekkelige materielle og finansielle midler til at modtage arbejder af stort omfang , dog meget ringe . Foelgen heraf er , at den i forvejen staerkt begraensede konkurrence paa grund af de naevnte aftaler praktisk talt er udelukket .

Paa grundlag af en foreloebig undersoegelse viser det sig derfor , at de naevnte aftaler ikke opfylder betingelserne i artikel 85 , stk . 3 i EOEF-traktaten .

IV . Anvendelse af artikel 15 , stk . 6 , i Raadets forordning nr . 17

Overtraedelsen af artikel 85 begyndte den dag , licensaftalerne mellem Heidemaatschappij og licenstagerne blev indgaaet , dvs . den 17 . juni 1971 med hensyn til aftalerne med virksomhederne Lareco , Mos og De Ruiter , den 17 . juli 1971 med hensyn til aftalerne med virksomhederne Reinders og Wessemius , som i marts 1973 blev sluttet sammen til én virksomhed .

De naevnte virksomheder har foerst anmeldt aftalerne den 6 . august 1974 med henblik paa de mulige foelger af den sag , som af klageren blev anlagt mod dem ved Arrondissementsretten ( Arrondissementsrechtbank ) i Arnheim i henhold til artikel 85 og 86 i EOEF-traktaten samt med henblik paa de foelger , der kunne opstaa af en klage til Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber .

De paagaeldende virksomheder har i deres svar paa klagepunkterne tilbudt at bevise deres udtalelser ved hjaelp af vidner . Disse vidners udtalelser kan forbeholdes den administrative procedure i forbindelse med den endelige beslutning , da det oevrige indhold af naevnte svar har givet en fyldestgoerende fremstilling af de faktiske forhold , der er tilstraekkelig til at traeffe en foreloebig beslutning .

Denne afgoerelse bevirker , at den immunitet , der opstaar som foelge af anmeldelsen af aftalerne , over for paalaegning af boeder i henhold til artikel 15 , stk . 2 , afsnit a , i forordning nr . 17 ophaeves -

TRUFFET FOELGENDE BESLUTNING :

Artikel 1

Kommissionen er paa grundlag af en foreloebig undersoegelse af den opfattelse , at bestemmelserne i artikel 11 , stk . 1 , andet afsnit i patentlicensaftalerne mellem selskabet Heidemaatschappij Beheer N.V . og de nederlandske virksomheder Grondboorbedrijf J . Mos B.V . , Reinders-Wessemius Grondboorbedrijven B.V . , De Ruiter Boringen en Bemalingen B.V . og Landdevelopment and Reclamation Company ( Lareco ) B.V . , ifoelge hvilke bestemmelser Heidemaatschappij , patenthaveren , forpligter sig til ikke at meddele tredjemand i Nederlandene samme eller lignende licenser , med mindre dette sker efter flertalsbeslutninger , som i henhold til bestemmelserne i artikel 11 , stk . 1 , andet afsnit er truffet af Heidemaatschappij og selskabets licenstagere i faellesskab , opfylder betingelser for anvendelse af artikel 85 , stk . 1 i EOEF-trakten , og at anvendelse af artikel 85 , stk . 3 ikke er begrundet .

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til foelgende virksomheder :

1 . N.V . Heidemaatschappij Beheer

Lovinklaan 1

Arnheim ,

2 . Landdevelopment and Reclamation Company ( Lareco ) B.V .

Zijpendaalseweg 87

Arnheim ,

3 . B.V . Grondboorbedrijf J . Mos ,

Kleidijk

Rhoon ,

4 . De Ruiter Boringen en Bemalingen B.V .

Haarlemmerstraatweg 79

Halfweg-Haarlemmerliede ,

5 . Reinders-Wessemius Grondboorbedrijven B.V .

Kanaal A.N.Z . 133-1

Emmer-Compascuum .

Udfaerdiget i Bruxelles , den 25 . juli 1975 .

Paa Kommissionens vegne

François-Xavier ORTOLI

Formand

( 1 ) EFT nr . 13 af 21 . 2 . 1962 , s . 204/62 .

( 2 ) EFT nr . 127 af 20 . 8 . 1963 , s . 2268/63 .