Kommissionens beslutning

af 27. november 2002

om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53

(Sag COMP/E-2/37.978/Metylglukamin)

(meddelt under nummer K(2002) 4557)

(Kun den franske og den tyske udgave er autentiske)

(EØS-relevant tekst)

(2004/104/EF)

INDHOLDSFORTEGNELSE

>TABELPOSITION>

RESUMÉ

Adressater

Denne beslutning er rettet til følgende virksomheder:

- Rhône-Poulenc Biochimie SA

- Aventis Pharma SA

- Merck KgaA

Artikler, der er overtrådt

EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, som forbyder alle aftaler mellem virksomheder, alle vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og alle former for samordnet praksis, der kan påvirke handelen mellem medlemsstater og mellem de kontraherende parter i EØS-aftalen, og som har til formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet og inden for det af EØS-aftalen omfattede område.

Det relevante produkt

Metylglukamin af farmaceutisk kvalitet anvendt som kemisk mellemprodukt ved fremstilling af kontraststoffer til røntgenundersøgelser, lægemidler og farvestoffer.

EF-markedsværdi

Ca. 3,1 mio. EUR om året(1).

Beskrivelse af overtrædelsen

Fra november 1990 til december 1999 drev de største metylglukaminproducenter et hemmeligt kartel i strid med traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, omfattende Fællesskabet og EØS. Kartellet indebar fastlæggelse af markedsandele for produktet samt aftaler om målpriser og prislister for produktet og om fordeling af de største kunder.

Deltagelsens varighed

- Merck KgaA fra den 22. november 1990 til den 31. december 1999

- Rhône-Poulenc Biochimie SA fra den 22. november 1990 til den 31. december 1999

- Aventis Pharma SA fra den 22. november 1990 til den 31. december 1999.

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde,

under henvisning til Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86(2), som senest ændret ved forordning (EF) nr. 1/2003(3), særlig artikel 3 og 15,

under henvisning til Kommissionens beslutninger af 1. oktober 2001 og 17. december 2001 om at indlede proceduren i denne sag,

efter at have givet de pågældende virksomheder lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger til de af Kommissionen rejste indsigelser, jf. artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 og Kommissionens forordning (EF) nr. 2842/98 af 22. december 1998 om høring af parter i visse procedurer efter EF-traktatens artikel 85 og 86(4),

efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål,

under henvisning til rapporten fra høringskonsulenten i denne sag(5), og

ud fra følgende betragtninger:

DEL I - SAGSFREMSTILLING

1. METYLGLUKAMININDUSTRIEN

1.1. Produktet

(1) Metylglukamin (MG) (ofte benævnt "meglumin") er et kemisk mellemprodukt anvendt til fremstilling af kontraststof til røntgenundersøgelser, lægemidler og farvestoffer. Det er ikke noget biprodukt; tværtimod bestemmes produktionskapaciteten for MG af produktionsanlæggets konfiguration.

(2) MG leveres i krystalform til kontraststofproducenterne, som kombinerer stoffet med endnu en kemisk agens. Det færdige produkt efterspørges først og fremmest af hospitaler, som injicerer det i røntgenpatienter. MG's funktion er at forhindre en for hurtig udstødelse af kontraststoffet fra kroppen.

(3) MG er et "modent" produkt, der har været på markedet i lang tid. Metylglukaminmarkedet er stabilt, og i visse områder er efterspørgslen efter stoffet endog vigende. Det er muligt, at produktet på mellemlang sigt vil forsvinde fra markedet, idet der muligvis snart vil være et nyt og billigere produkt til rådighed.

(4) Men på alle relevante tidspunkter i den af denne beslutning omfattede periode var der intet stof, der kunne erstatte metylglukamin i kontraststoffer, hvilket er bekræftet af begge parter. Endvidere kan der til dette formål alene anvendes metylglukamin af høj kvalitet, dvs. af såkaldt farmaceutisk kvalitet. Det konkluderes derfor, at der eksisterer et relevant produktmarked for metylglukamin af farmaceutisk kvalitet. Denne beslutning omfatter alene metylglukamin af farmaceutisk kvalitet, der kan anvendes til de i betragtning 1 anførte applikationer. En kinesisk producent fremstiller en metylglukamin af ringere kvalitet, som anvendes i andre sammenhænge som f.eks. vandbehandling. I denne beslutning forstås ved metylglukamin eller MG alene MG af farmaceutisk kvalitet.

1.2. Metylglukaminmarkedet

a) Udbud

(5) Som nævnt ovenfor er det relevante produktmarked markedet for metylglukamin af farmaceutisk kvalitet (herefter "metylglukamin"), idet denne kvalitet ud fra et efterspørgselssynspunkt ikke kan erstattes af andre kvaliteter. Markedet er verdensomspændende.

(6) Verdensmarkedet for metylglukamin anslås i 1999 at have udgjort ca. 375 tons til en værdi af ca. 5,7 mio. EUR(6), hvoraf en mængde svarende til en værdi af ca. 3,1 mio. EUR(7) blev afsat i Fællesskabet.

(7) Ud fra de salgsoplysninger, parterne fremlagde i 1999, havde Merck en andel på [ca. 60] % af verdensmarkedet og [ca. 75] % af EØS-markedet målt i mængder. Aventis' anslåede markedsandel var på [ca. 40] % af verdensmarkedet og [ca. 25] % af EØS-markedet(8).

(8) Ud fra samme oplysninger havde Merck - målt i værdi - i 1999 en andel på [ca. 55] % af verdensmarkedet og [ca. 70] % af EF-markedet. Aventis' skønsmæssige andele var på [ca. 45] % af verdensmarkedet og [ca. 30] % af EØS-markedet(9).

(9) I sit svar på klagepunktsmeddelelsen gør Merck gældende, at selskabets markedsandel bør vurderes ud fra gennemsnittet for flere år, idet tallet for 1999 ikke er et korrekt udtryk for parternes markedsposition i hele kartellets løbetid(10). Kommissionen har undersøgt dette punkt. Merck har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen overvurderet værdien af Aventis' metylglukaminsalg. De gennemsnitlige markedsandele for perioden 1995-1999 afviger ikke væsentligt fra markedsandelene for 1999.

(10) Såvel i sit skriftlige svar på klagepunktsmeddelelsen som under den mundtlige fremstilling har Merck gjort gældende, at leverancerne til [kunde 1] ikke bør medregnes ved beregningen af Merck's markedsandel, idet [kunde 1] var en "tvungen bruger" af Merck-produkter, idet Merck var den eneste leverandør, der var i stand til at levere det ønskede kvalitetsprodukt.

(11) Dette argument bør forkastes, idet Aventis under den mundtlige høring gjorde det klart, at selskabet var i stand til at levere den ønskede kvalitet til [kunde 1], hvilket Merck endte med at indrømme. Hvis parterne ikke havde indgået en konkurrencebegrænsende aftale, ville Aventis således have haft mulighed for, tilskyndelse til og interesse i aktivt at konkurrere om [kunde 1]s ordrer.

(12) De to producenter af MG er begge multinationale selskaber med en betydelig omsætning. De driver en global forretning, og verdensmarkedet kan beskrives som et duopol.

(13) Begge producenter af MG er etableret inden for Fællesskabet.

(14) I 2000 blev MG af farmaceutisk kvalitet kun produceret to steder i verden, som begge ligger inden for Fællesskabet. De to MG-producenter råder over nogenlunde den samme produktionskapacitet. Merck har en produktionskapacitet på [ca. 300] tons på Darmstadt-fabrikken(11), mens det ikke nøjagtigt vides, hvor stor en kapacitet Aventis' fabrik i Elbeuf har. Den mængde metylglukamin, der sælges af Aventis, varierer meget fra år til år, men siden 1990 har det højeste niveau været [ca. 250] tons, der blev nået i 1991(12). I de senere år har salget ligget på et væsentligt lavere niveau. Den globale produktionskapacitet for metylglukamin kan derfor anslås til ca. 500 tons om året i 1999.

b) Efterspørgsel

(15) Metylglukaminaftagerne er producenter af kontraststof til røntgenundersøgelser, som kombinerer stoffet med endnu en kemisk agens. Det færdige produkt efterspørges først og fremmest af hospitaler. De største aftagere af metylglukamin er bl.a. [kunde 1] i Tyskland, [kunde 2] i Frankrig samt [kunde 3] og [kunde 4] i USA. [kunde 1] og [kunde 3] er tidligere metylglukaminproducenter (se afsnit 3.3 nedenfor).

c) Handel mellem medlemsstaterne

(16) Metylglukamin produceres i to medlemsstater og markedsføres globalt.

(17) I 1999 solgte Merck metylglukamin til otte medlemsstater.

(18) I 1999 solgte Aventis metylglukamin til fem medlemsstater.

(19) Salget til EFTA-landene synes at have et meget lille omfang. Kommissionen har noteret sig, at en norsk virksomhed købte beskedne mængder fra Rhône-Poulenc i 1995.

1.3. Producenterne

a) Rhône-Poulenc Biochimie SA og Aventis Pharma SA

(20) Rhône-Poulenc Biochimie (RPB) har sit hovedkontor i Antony i nærheden af Paris. RPB er et 100 % ejet datterselskab af Aventis Pharma, som igen er et 100 % ejet datterselskab af Aventis SA. RPB' samlede omsætning i 1999 beløb sig til [ca. 110] mio. EUR(13).

(21) I Aventis' svar på klagepunktsmeddelelsen hedder det: "Overtrædelsen er begået af RPB og ikke af noget andet koncernforbundet selskab. De aktiviteter, der er omfattet af klagepunktsmeddelelsen, vedrører nemlig alene RPB(14)". På grundlag af denne udtalelse godtager Kommissionen, at hele metylglukaminproduktionen fandt sted hos RPB.

(22) Også Aventis Pharma SA har sit hovedkontor i Antony i nærheden af Paris. Selskabets hovedaktiviteter er opfindelse, udvikling, fremstilling og salg af farmaceutiske produkter. Aventis Pharma er et 100 % ejet datterselskab af Aventis SA Selskabet havde i 1999 en samlet omsætning på [ca. 2] mia. EUR(15).

(23) Aventis SA har sit hovedkontor i Strasbourg i Frankrig. Det er et verdensomspændende selskab, der beskæftiger sig med forskning, udvikling, produktion og markedsføring af organiske og uorganiske kemiske mellemprodukter, specialkemikalier, fibre, plast, lægemidler og landbrugskemikalier.

(24) Dette selskabs tre kerneaktiviteter var lægemidler, produkter til fremme af planters og dyrs sundhed samt specialkemikalier.

(25) Selskabets samlede omsætning i 2000 udgjorde 22304 mio. EUR(16).

(26) I 1998 offentliggjorde Rhône-Poulenc og Hoechst AG, en tysk kemikalieproducent, deres planer om at fusionere deres biovidenskabelige aktiviteter i en ny enhed "Aventis" (som skulle ejes ligeligt af de to moderselskaber) og afviklede deres kemiske aktiviteter over en treårig periode. Den 15. december 1999 annonceredes det, at fusionen var sket.

(27) Efter fusionen har Aventis fokuseret stadig mere på sine farmaceutiske aktiviteter og har frasolgt andre dele af sin virksomhed. Af særlig betydning var salget af Aventis Crop Sciences til Bayer i 2002.

(28) Under sagsbehandlingen har Aventis Pharma håndteret kontakterne med Kommissionen på vegne af såvel Aventis Pharma SA som Rhône-Poulenc Biochimie SA. Når der i denne beslutning henvises til bemærkninger fra "Aventis", skal dette forstås som bemærkninger fremsat af Aventis Pharma på egne og RPB' vegne.

b) Merck

(29) Merck KgaA, der har sit hovedkontor i Darmstadt i Tyskland, er producent af lægemidler og helseprodukter. Selskabet er etableret som det operative datterselskab af E. Merck oHG, et interessentskab, der blev oprettet i 1827.

(30) Mercks amlede omsætning i 1999 udgjorde 5347 mio. EUR(17).

(31) Metylglukamin produceres af selskabets afdeling "Cosmetics Health Nutrition"(18).

c) Andre producenter

(32) Fra 1991 til omkring 1998 synes Aventis og Merck at have været de eneste metylglukaminproducenter i verden. I 1998 kom en kinesisk lavprisproducent ind på markedet. Det ser dog ud, som om denne producent har koncentreret sig om markedet for alternative anvendelser af metylglukamin, hvortil der kræves en lavere kvalitet(19). Det er ikke oplyst, om den kinesiske producent har kunne trænge ind på markedet for metylglukamin af farmaceutisk kvalitet, der anvendes som kontraststof ved røntgenundersøgelser til medicinsk brug, som er det relevante produkt i henhold til denne beslutning.

2. SAGSFORLØB

2.1. Undersøgelser inden for Fællesskabet

(33) Den 27. september 2000 besøgte repræsentanter for Merck Kommissionen. Under mødet udtrykte selskabet ønske om at samarbejde med Kommissionen i henhold til Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager(20) ("samarbejdsmeddelelsen") og gav en mundtlig beskrivelse af det kartel, selskabet havde deltaget i. Kommissionen modtog en mere detaljeret skriftlig redegørelse den 20. oktober 2000.

(34) Den 15. januar 2001 foretog Kommissionen i henhold til artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17 en kontrolundersøgelse på Aventis' adresse i Romainville.

(35) Den 19. oktober 2001 sendte Kommissionen i henhold til artikel 11 i forordning nr. 17 en begæring om oplysninger til Aventis, og samme dag blev der sendt en begæring om supplerende oplysninger til Merck.

(36) De endelige svar på begæringerne blev modtaget fra Merck i slutningen af januar 2002 og fra Aventis i begyndelsen af februar 2002.

(37) Den 17. juni 2002 indledte Kommissionen proceduren i den foreliggende sag og vedtog en klagepunktsmeddelelse rettet til tre adressater, nemlig Rhône-Poulenc Biochimie SA, Aventis Pharma SA og Merck KgaA.

(38) Svarene på klagepunktsmeddelelsen blev modtaget den 2. september 2002.

(39) Den 3. oktober 2002 blev der afholdt en mundtlig høring, hvorunder alle parter fik lejlighed til at udtale sig.

2.2. Undersøgelser og retssager i andre lande

(40) De amerikanske og canadiske myndigheder har ligeledes indledt undersøgelser af kartellet. Merck samarbejder også med disse myndigheder.

3. KARTELLET

3.1. Dokumentation

(41) Denne beslutning bygger på dokumentation fra Merck, dokumentation fundet under kontrolundersøgelsen hos Aventis samt svarene på Kommissionens begæringer om oplysninger.

(42) De faktiske omstændigheder som omhandlet i dette afsnit bygger primært på følgende bevismateriale:

1) Mercks udtalelse af 19. oktober 2000 i fortsættelse af en mundtlig udtalelse af 27. september 2000

2) dokumenter beslaglagt af Kommissionen under kontrolundersøgelsen hos Aventis den 15. januar 2001

3) Mercks svar af 17. december 2001 og 31. januar 2002 på en begæring om oplysninger fra Kommissionen

4) Aventis' svar af 21. december 2001 og 1. februar 2002 på en begæring om oplysninger fra Kommissionen

5) Mercks svar af 2. september 2002 på Kommissionens klagepunktsmeddelelse

6) Aventis' svar af 2. september 2002 på Kommissionens klagepunktsmeddelelse.

3.2. Sammenfatning af den overtrædelse, der er genstand for Kommissionens klagepunktsmeddelelse

(43) Kartellet omfattende de to metylglukaminproducenter Merck og Aventis bestod i hvert fald fra november 1990 til december 1999. Formålet med kartellet var at afskaffe konkurrencen på det globale metylglukaminmarked. Midlet til at opnå dette var en aftale om opdeling af markedet og om fastsættelse af priser.

(44) De ansvarlige for distributionen og markedsføringen af metylglukamin hos Merck og Aventis mødtes årligt fra 1990 og udvekslede salgsoplysninger og omsætningstal for det foregående år.

(45) Normalt blev der under disse årlige møder forhandlet om prisstigninger. Man aftalte en bestemt procentvis forhøjelse af de listepriser for metylglukamin, der i hvert fald gjaldt for mindre kunder i Europa.

(46) Under møderne udveksledes oplysninger om bestemte kunder, ligesom der blev truffet forholdsregler for at sikre, at kunderne ikke skiftede leverandør. Kartellet omfattede en aftale om opdeling af markedet.

(47) Fra 1990 til 1999 afholdt kartelmedlemmerne regelmæssige årlige møder, normalt om efteråret. I denne periode er 11 sådanne møder blevet identificeret.

(48) Det vides, at følgende repræsentanter for selskaberne deltog i kartelmøderne

Merck:

[Merck-ansat 1] (1990-1996)(21)

[Merck-ansat 2] (1996-1999)(22)

Aventis:

[Aventis-ansat 1] (1990-1999)(23)

[Aventis-ansat 2] (1990 eller 1993-1999)(24).

3.3. Baggrund og indledende kontakter

(49) Før 1990 var Merck og RPB ikke de eneste producenter af metylglukamin af farmaceutisk kvalitet på markedet. [Kunde 3] (USA) indstillede produktionen heraf på et tidspunkt i midten af 1980'erne. [Kunde 1] synes at have standset produktionen af metylglukamin i 1990. Begge disse selskaber er nu storaftagere af metylglukamin.

(50) Ifølge Aventis havde der længe bestået et glimrende forhold mellem metylglukaminproducenterne. Hvis en producent fik leveringsvanskeligheder, kunne han normalt købe de nødvendige produkter fra sin konkurrent til en meget favorabel pris. [Merck-ansat 1]s forgænger som [overordnet stilling] hos Merck husker, at der helt tilbage i 1979 var et møde med Rhône-Poulenc om køb på gunstige vilkår, fordi Merck havde leveringsproblemer (Kollegenlieferung)(25). I 1989 købte RPB metylglukamin af [kunde 1](26). Merck købte metylglukamin af RPB i 1990-1991, 1994 og 1995(27). [Merck-ansat 1] husker, at RPB i hvert fald én gang købte metylglukamin af Merck(28).

(51) Aventis har yderligere udtalt: "Det stod klart for begge selskaber, at et af dem før eller siden måtte trække sig ud af markedet og derfor ville dække sit interne behov for meglumin (metylglukamin) hos den tilbageblevne producent på gunstige vilkår"(29).

(52) Merck har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen givet udtryk for en afvigende opfattelse heraf og hævdet, at selskabet altid havde afvist forslagene fra Rhône-Poulenc/Aventis om at indstille produktionen og købe metylglukamin hos Aventis. Mercks største kunde, [kunde 1] AG, var utilbøjelig til at acceptere metylglukamin af den kvalitet, Aventis kunne tilbyde. Endelig kunne Merck som følge af sit indgående kendskab til produktion af specialkemikalier producere metylglukamin forholdsvis billigt, således at det ikke ville give nogen mening for Merck at indstille produktionen heraf(30).

(53) Da [kunde 1] indstillede produktionen i [...], begyndte selskabet at købe metylglukamin hos Merck på særlige vilkår som såkaldt medproducent. Merck har forklaret, at i denne bestemte sammenhæng "er en medproducent en virksomhed, der producerer et bestemt produkt og derfor ved, hvilke omkostninger der er forbundet med produktionen af dette produkt. Hvis denne virksomhed som led i en 'Kollegenlieferung' køber produktet hos en konkurrent, har virksomheden som følge af sin specialviden en bedre forhandlingsposition og vil forsøge at erhverve produktet til en pris, der ligger så tæt som muligt på dens egne produktionsomkostninger (den såkaldte medproducentpris)"(31).

(54) Omkring det tidspunkt, hvor det blev klart, at Merck og RPB ville være de eneste to tilbageværende producenter, blev kontakterne mellem Merck og RPB hyppigere. Oprindelig blev disse kontakter brugt til uformelle udvekslinger af oplysninger. [Merck-ansat 1] har udtalt, at da han blev præsenteret for de øvrige deltagere [sidst i 80'erne], var det tydeligt, at repræsentanter for Merck og Rhône-Poulenc gennem nogen tid havde holdt møder for at drøfte Mercks køb af produkter hos RP. I tilslutning til disse møder mødtes også lederne af metylglukaminafdelingerne(32).

(55) Af udtalelser fra ansatte hos Merck fremgår det, at der hos Merck længe før 1990 verserede rygter om en metylglukaminaftale.

(56) [Merck-ansat 4] udtalte i et interview af 9. oktober 2000:

(57) "Selv om han først i begyndelsen af 2000 kom til at beskæftige sig direkte med MG, kendte han til kontakterne med RP vedrørende dette produkt. Disse kontakter var en offentlig hemmelighed i Mercks distributionsafdeling. Han havde allerede hørt om disse kontakter 10-20 år tidligere, da [...] (1983-1989 red.) og før divisionaliseringen blev påbegyndt hos Merck (1978-1979 red.). RP's særlige forhold til MG havde relation til priser såvel som markedsandele"(33).

(58) I et nyt interview den 15. januar 2002 blev [Merck-ansat 4] anmodet om at redegøre for, hvor og hvorledes han havde modtaget oplysningerne.

(59) "Han kunne ikke huske, nøjagtig hvornår han havde erfaret dette. Han mener dog, at han må have fået oplysningerne i begyndelsen eller midten af 1980'erne, og at oplysningerne stammede fra en pålidelig kilde. Han erindrer, at en kunde havde klaget over, at man modtog to enslydende svar fra Merck og Rhône-Poulenc, når man spurgte om prisen på MG. Han husker dog ikke længere, nøjagtig hvornår denne udtalelse faldt"(34).

(60) [...] I et interview givet den 15. januar 2002 fremkom [Merck-ansat 5] med følgende udtalelse:

(61) "Han var først vendt tilbage fra udlandet til Darmstadt i 1990. Mens han boede i udlandet, havde han hørt om MG-aftalerne under sine besøg i Darmstadt. Hvis han huskede ret, havde kartellet, da han for første gang blev interviewet (i 2000), eksisteret i ca. 10-15 år. Under et hjemmebesøg havde han hørt rygter om, at der var en 'prisaftale' for MG. På det tidspunkt havde han fået det indtryk, at aftalen ikke var helt uangribelig. Han havde dog ikke hørt noget om en eventuel deling af kunderne mellem Merck og Rhône-Poulenc"(35).

(62) Merck har udtalt, at de ansvarlige for distributionen og markedsføringen af metylglukamin mødtes med repræsentanter for Rhône-Poulenc (RP) i 1989 og udvekslede salgsoplysninger og omsætningstal for det foregående år(36). Dette møde bekræftes af [Merck-ansat 1](37). Der er dog ikke fundet nogen dokumentation for mødet, og Aventis har ikke bekræftet hverken mødet eller formålet med mødet.

(63) Merck har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen bekræftet, at dette møde uden tvivl havde forbindelse med metylglukamin. Merck mener, at mødet muligvis endog har været starten på metylglukaminkartellet, idet RP ved denne lejlighed prøvede at overtale Merck til at indstille produktionen af metylglukamin og købe produktet af RP til en favorabel pris. Da Merck afviste RP's forslag om at indstille produktionen, er det muligt, at kartellet var en alternativ løsning til sikring af stabile priser og markedsandele(38).

(64) Ifølge [Merck-ansat 1] fandt et møde sted på en ikke nærmere bestemt dato i 1989-1990. Deltagerne i mødet var [Merck-ansat 3] og [Merck-ansat 1] fra Merck samt [Aventis-ansat 1] fra RP. Tilsyneladende var der yderligere en repræsentant for RP til stede, men det var dog ikke [Aventis-ansat 2]. [Merck-ansat 3] præsenterede [Merck-ansat 1] som den nye repræsentant for Merck med ansvar for metylglukamin(39). [Merck-ansat 3] har bekræftet mødet, men sagt, at det fandt sted i 1990 i Paris, formentlig på RP's hovedkontor. Han mener, at forskellige produkter, herunder metylglukamin, blev diskuteret på mødet(40).

(65) Efter ovennævnte møde i slutningen af 1980'erne eller i begyndelsen af 1990'erne fandt yderligere et møde sted. [Merck-ansat 1] og [Merck-ansat 6] fra Merck mødtes med [Aventis-ansat 1] og [Aventis-ansat 2] fra RP efter indbydelse fra RP på en parisisk restaurant, hvor de spiste middag. Diskussionsemnet var ikke forretningsrelateret. Repræsentanterne for Merck havde dog en mistanke om, at indbydelsen fra RP havde sammenhæng med et forslag fra RP om, at Merck indstillede metylglukaminproduktionen og købte dette produkt af Aventis til en favorabel pris(41).

(66) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen gjort gældende, at før 1990 var der for så vidt angår metylglukamin kun helt legitime kontakter mellem selskaberne, hvor man drøftede den lejlighedsvise mangel på metylglukamin. Udtalelserne fra [Merck-ansat 3] og [Merck-ansat 1] er ikke noget bevis for ulovlige kontakter før 1990, og der må i høj grad sættes spørgsmålstegn ved pålideligheden af de rygter, [Merck-ansat 4] og [Merck-ansat 5] havde hørt(42).

(67) Der foreligger forskellige versioner af begivenhederne før 1990, og Kommissionen er ikke i besiddelse af tilstrækkelig dokumentation til at bevise, hvilken version der er den rigtige. Følgelig vil overtrædelsen i denne beslutning blive anset for at være begyndt i 1990.

3.4. Starten på et struktureret kartel - Møde den 22. november 1990 i Antony, Paris

(68) Mødet i efteråret 1990 markerer en klar ændring i forløbet af "metylglukaminkontakterne" mellem Merck og RP, som blev til en formel og struktureret ordning med klare aftaler om priser og tildeling af markedsandele. Dette bekræftes af verificerede udtalelser fra såvel Aventis som Merck (jf. afsnit 3.5 nedenfor).

(69) Mødet i efteråret 1990 var for både [Merck-ansat 1] (Merck) og [Aventis-ansat 1] (RP/Aventis) det første møde, som deres respektive selskabers [stillinger] havde. Ifølge oplysninger fra [Merck-ansat 3] havde [Merck-ansat 1] efterfulgt ham den 1. september 1990(43). Ifølge et dokument, der er beslaglagt hos Aventis, blev [Aventis-ansat 1] udnævnt [til denne stilling] for Rhône-Poulenc Biochimie i januar 1990(44).

(70) Parterne er enige om, at [Merck-ansat 1] og [Aventis-ansat 1] var ansvarlige for udarbejdelsen af reglerne for kartellet. [Merck-ansat 1] har udtalt: "[Merck-ansat 3] præsenterede ham for [Aventis-ansat 1]. De faktiske aftaler med Rhône-Poulenc blev dog alene forhandlet på plads af [Merck-ansat 1] sammen med [Aventis-ansat 1]"(45). Aventis har udtalt: "Tilsyneladende blev spørgsmål om meglumin (metylglukamin, red.) før 1990 ikke drøftet under møderne hos Merck, som i stedet fokuserede på salget af [et andet produkt]. Som nævnt ovenfor ændrede situationen sig dog, da der i begyndelsen af 1990'erne blev afholdt et årligt møde mellem [Aventis-ansat 1] og hans 'pendant' hos Merck, [Merck-ansat 1], for at drøfte meglumin-relaterede spørgsmål"(46).

(71) Det er ikke bestridt, at mødet fandt sted, og det er bekræftet, at såvel [Merck-ansat 1](47) som [Aventis-ansat 1] var til stede under mødet. Aventis har udtalt: "Ifølge interviews med respondentens ansatte blev der afholdt et årligt megluminmøde i Tyskland mellem [Aventis-ansat 1], [overordnet stilling] for RPB fra 1990 til 1999, og salgsdirektøren for Merck, [Merck-ansat 1] eller dennes efterfølger [Merck-ansat 2]. Møderne blev normalt afholdt i slutningen af året. Det første af disse møder blev gennemført i 1990 med [Merck-ansat 1] på Mercks kontorer i Darmstadt"(48).

(72) Mens Merck ikke bestrider, at mødet fandt sted, hævder selskabet, at Aventis forveksler mødet med et møde om [et andet produkt], og at det første møde faktisk fandt sted hos Aventis i Antony i nærheden af Pris.

(73) Merck har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen udtalt: "Det er korrekt, at der blev afholdt årlige møder om [et andet produkt] hos Merck, hvor medlemmer af Mercks centrale indkøbsafdeling førte intense samtaler med ansatte fra Aventis for at fastlægge betingelserne for salg af [et andet produkt] til Merck. Faktisk blev der (også) i 1990 afholdt et sådant møde om [et andet produkt] hos Merck. Da disse møder vedrørte Mercks indkøb hos Rhône-Poulenc, deltog Mercks distributions-/marketingdivision(49) normalt ikke i møderne. 1990-mødet om metylglukamin blev derimod afholdt den 22. november mellem [Aventis-ansat 1] og [Merck-ansat 1] (som netop var blevet udnævnt [til denne stilling]) på Aventis' kontorer i Paris (Antony). Efter dette møde inviterede [Aventis-ansat 1] [Merck-ansat 1] ud på en restaurant på Champs Elysées"(50).

(74) Selv om der er uenighed om stedet for det første møde, fremgår det af ovenstående, at parterne er enige om, at det første kartelmøde fandt sted i efteråret 1990. Ud fra de mere præcise oplysninger fra Merck konkluderes det, at det første kartelmøde fandt sted den 22. november 1990.

(75) Indholdet af dette første møde og af de ti efterfølgende møder er beskrevet i afsnit 3.5 nedenfor.

3.5. Sammensværgelsens struktur og indhold

3.5.1. Udveksling af oplysninger

(76) Begge parter er enige om, at møderne normalt begyndte med en udveksling af oplysninger og synspunkter om den globale efterspørgsel efter produktet, hvor der blev refereret til de mængder, der i det foregående år var blevet afsat til de respektive største kunder.

(77) Merck har udtalt: "De ansvarlige for distributionen og markedsføringen af MG hos Merck og Aventis havde siden 1989 én gang om året holdt møde, hvor der blev udvekslet salgsoplysninger og omsætningstal for det foregående år. Med henblik herpå sørgede Mercks repræsentanter forud for møderne for udskrifter af Mercks interne salgsstatistikker, som viste resultaterne for det foregående år - med henvisning til de respektive lande og kunder - og med angivelse af mængder og salgstal"(51).

(78) Aventis har anført: "Disse møder varede i ca. halvanden time og begyndte med en udveksling af synspunkter om den - generelt faldende - globale efterspørgsel efter dette produkt, hvor selskaberne henviste til de mængder, de havde solgt til deres respektive hovedkunder i det forløbne år"(52).

(79) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen gjort gældende, at der kun skete en begrænset udveksling af oplysninger under disse møder, og udtalt:

(80) "I klagepunktsmeddelelsen hedder det, at RPB og Merck rutinemæssigt udvekslede salgsoplysninger. Som en tilsyneladende selvmodsigelse konkluderes det herefter - i overensstemmelse med både RPB' s og Mercks udtalelser - at producenterne havde fejlbedømt hinandens stilling på megluminmarkedet. Merck mente fejlagtigt, at begge producenter havde en markedsandel på 50 %. Af klagepunktsmeddelelsen og de øvrige dokumenter i sagen fremgår det klart, at Mercks markedsandel var væsentligt større end RPB's, idet Merck besad [ca. 65] % af verdensmarkedet og [ca. 75] % af EØS-markedet. Til gengæld havde RPB undervurderet det globale megluminmarked og fastsat det til 'ca. 200 tons om året, der blev afsat til de forskellige kunder, idet resten gik til Mercks og [kunde 1]s interne brug'."

(81) Disse unøjagtige vurderinger af markedet viser klart, at selv om de to producenter helt uformelt udvekslede en del salgstal, udvekslede de aldrig dokumenter af nogen slags. Selv om det i klagepunktsmeddelelsen hedder, at Merck og RPB mødtes og "udvekslede salgsoplysninger og omsætningstal for det foregående år", må det fremhæves, at der aldrig var tale om en fuldstændig og systematisk udveksling af salgsoplysninger. Interviews med [Merck-ansat 1] og [Merck-ansat 2] viser, at RPB og Merck i modsætning til, hvad Merck selv har udtalt, aldrig udvekslede omsætningstal. Havde parterne gjort dette, ville Merck have været klar over, at selskabets markedsandel var langt større end RPB's(53).

(82) Kommissionen godtager, at der mundtligt blev udvekslet salgstal, men at der aldrig blev tale om en fuldstændig og systematisk udveksling af salgsoplysninger.

3.5.2. Aftale om visse priser og om de årlige prisstigninger

(83) Både Merck og Aventis medgiver, at et vigtigt punkt på dagsordenen for de årlige møder var aftalen om det følgende års prisstigninger.

(84) Merck har udtalt: "Endvidere blev der normalt forhandlet om en prisstigning for det følgende år. Man aftalte at forhøje såvel den listepris for MG (som blev udarbejdet hvert år), som gjaldt i hvert fald for mindre kunder i Europa (kun ca. 10 % af omsætningen), som de individuelle priser, der blev forhandlet om med større kunder ('key accounts'), med et bestemt antal procentpoint. Følgelig var Mercks og Aventis' listepriser - bortset fra ubetydelige forskelle - reelt de samme"(54).

(85) Aventis har anført: "Herefter drøftede man normalt priser og især, om en af parterne havde til hensigt at øge priserne og i givet fald med hvor meget. Ingen af parterne foreslog væsentlige prisstigninger, idet man var klar over, at et produkt, der havde været i produktion siden 1956, kun kunne bære en gradvis mindre stigning"(55).

(86) I sit svar på klagepunktsmeddelelsen har Aventis udtalt: "Som bemærket i RPB's svar af 1. februar blev der drøftet priser under de årlige møder mellem RPB og Merck. Navnlig plejede deltagerne at diskutere, om de skulle forhøje listeprisen, og derefter aftale en mindstestigning i procent. Men Merck og RPB drøftede ikke de priser, de forlangte af enkeltkunder. Dette blev bekræftet af [Merck-ansat 1] i interviewet af 19. september 2000"(56).

(87) Kommissionen godtager Aventis' påstand om, at der på disse møder kun blev drøftet "listepriser" og procentvise årlige stigninger.

3.5.3. Opdeling af markedet og tildeling af kunder

(88) Begge parter medgiver, at ordningen omfattede en aftale om opdeling af markedet, men deres udtalelser adskiller sig fra hinanden hvad angår beskrivelsen af denne aftale.

(89) Merck har udtalt: "I hvert fald siden slutningen af 1980'erne har der været kontakter mellem Merck og Aventis om MG med det primære formål at opretholde status quo med 50 % af det globale MG-marked til hvert af de to selskaber og forhøje prisen på MG. Et yderligere mål var om muligt at forhindre, at selskabernes respektive kunder skiftede leverandør"(57). Et andet sted i udtalelsen har Merck endvidere anført: "For at forhindre leverandørskift blev det aftalt, at parterne skulle tilbyde listeprisen, hvis en af den anden parts kunder bad om pristilbud"(58).

(90) [Merck-ansat 2] har i sin redegørelse for det årlige møde i 1996 udtalt: "Det var aftalen, at Merck og RP, hvis de fik en henvendelse fra hinandens kunder, kun skulle tilbyde listepriserne, også selv om der var tale om store kunder. Da listepriserne var højere end priserne for store kunder, var man således sikker på, at de store kunder ville forblive hos deres sædvanlige leverandør. Dette emne blev indgående drøftet på det andet møde i efteråret 1996"(59). I sin redegørelse for mødet i 1997 har [Merck-ansat 2] erklæret: "Deltagerne drøftede, om alle kunder var forblevet hos deres leverandør i det forløbne år, og fastslog, at dette var tilfældet"(60).

(91) Aventis har anført: "Under et møde, der blev afholdt i enten 1990 eller 1991, indgik [Aventis-ansat 1] og [Merck-ansat 1] en aftale om de mængder, der skulle leveres til [kunde 2], RPB's største europæiske kunde. Ifølge aftalen skulle [kunde 2]s årlige behov for meglumin dækkes af RPB op til en minimumsgrænse på 25 tons. Hvis [kunde 2] udtrykte ønske herom, kunne resten af [kunde 2]s behov dækkes af Merck. Med andre ord var RPB sikker på hvert år at kunne levere mindst 25 tons meglumin til [kunde 2]. Aftalen løb indtil 1999 og blev indgået på et tidspunkt, hvor [kunde 2] var begyndt at klage over eller tage forbehold med hensyn til kvaliteten og/eller emballeringen af RPB's meglumin. Der var således en risiko for, at [kunde 2] ville dække sit årlige behov hos Merck. Da [kunde 2] havde været en 'institutionel' RPB-kunde i mange år, var det vigtigt for RPB at sikre sig leverancen på mindst 25-30 tons meglumin om året"(61). Senere, i sit svar på Kommissionens artikel 11-skrivelse, udtaler Aventis: "Under disse møder blev der, når man ser bort fra ovennævnte [kunde 2]-aftale, aldrig fastsat kvoter for leverancerne til de respektive megluminkunder eller indgået nogen aftale om territorial fordeling af markedet"(62).

(92) Det kan udledes af notatet fra [Aventis-ansat 3] (Rhône-Poulenc Rorer), at RP pressede på for at få en aftale om opdeling af markedet for så vidt angår [kunde 2] (jf. betragtning 104-105).

(93) [Kunde 2]-aftalen bekræftes tillige af interne e-mails hos Merck fra oktober 1999 (jf. betragtning 159-161).

(94) Merck har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen hævdet, at Aventis' påstand om, at der på møderne ikke blev indgået andre aftaler om territorial fordeling af markedet end [kunde 2]-aftalen, er urigtig. Merck anfører: "I modsætning til Aventis' beskrivelse var aftalen om opdeling af markedet ikke begrænset til [kunde 2]-aftalen men omfattede det globale metylglukaminmarked. Hensigten med kartellet var at indgå en 'ikkeangrebsaftale'. Der var en aftale om at opretholde den aktuelle fordeling af salget, dvs. at opretholde den ligelige fordeling af markedet, der var gældende i 1989-1990 (i hvert fald ifølge de oplysninger, Merck rådede over på daværende tidspunkt)"(63).

(95) Senere påpeger Merck under henvisning til Aventis' beskrivelse af [kunde 2]-aftalen: "Aventis' forklaring om aftalen er i overensstemmelse med Mercks forklaring om, at kartellet havde til formål at sikre, at hver part beholdt sine store kunder. En eventuel aftale om [kunde 2] er blot et specifikt eksempel på denne bredere målsætning"(64).

(96) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen udtalt: "Opdelingen af markedet blev alene opnået gennem kundetildelinger. For at forhindre nedbrydende priskrige på megluminmarkedet søgte RPB og Merck gennem deres aftale at opretholde et stabilt marked. Kernen i aftalen var, at hver producent skulle beholde sine vigtigste kunder. Dvs. at producenterne skulle afholde sig fra at konkurrere om hinandens store kunder. Der blev ikke fastsat markedsandele, hvilket bekræftes af, at Merck fejlagtigt troede at RPB havde en markedsandel på 50 %"(65).

(97) Aventis' udtalelse i besvarelse af klagepunktsmeddelelsen modsiger selskabets tidligere udtalelse om, at der bortset fra [kunde 2]-aftalen ikke skete nogen tildelinger af kunder, og bekræfter Mercks version af begivenhederne. Kommissionen finder det derfor godtgjort, at parterne aftalte at opdele markedet gennem kundetildelinger.

3.5.4. Konklusion om sammensværgelsens struktur og indhold

(98) Sammenfattende kan sammensværgelsens struktur og indhold beskrives således:

- Hvert møde begyndte med en uformel udveksling af oplysninger om markedssituationen. Parterne bidrog kun med få konkrete salgsoplysninger.

- Parterne aftalte det følgende års prisstigninger i procent.

- Parterne fastsatte "listepriserne" for det følgende år.

- Parterne aftalte ikke at konkurrere om hinandens kunder. [Kunde 2]-aftalen må betragtes som en integrerende del af denne sammensværgelse.

3.6. Sammensværgelsens funktion og udvikling

(99) Begge parter medgiver, at der hvert år mellem 1990 og 1998 fandt årlige møder sted. Herudover hævder Merck, at der også fandt årlige møder sted i 1989 og 1999.

(100) Merck har udtalt: "De ansvarlige for distributionen og markedsføringen af MG hos Merck og Aventis havde i hvert fald siden 1989 én gang om året holdt møde, hvor der blev udvekslet salgsoplysninger og omsætningstal for det foregående år"(66). Merck har også forklaret, at det sidste møde fandt sted i 1999(67).

(101) Aventis har anført: "Ifølge interviews med respondentens ansatte blev der afholdt et årligt megluminmøde i Tyskland mellem [...] [Aventis-ansat 1] og [...] [Merck-ansat 1] eller dennes efterfølger [Merck-ansat 2]. Møderne blev normalt afholdt i slutningen af året. Det første af disse møder blev gennemført i 1990 med [Merck-ansat 1] på Mercks kontorer i Darmstadt. De øvrige møder blev også afholdt enten hos Merck eller under uformelle middage på restauranter i Frankfurt eller i Paris. Det sidste møde blev afholdt i september eller oktober 1998"(68).

(102) Begge selskaber erkender, at kartellets grundfunktioner blev udviklet under årlige møder gennem 1990'erne. Ud fra selskabernes udtalelser og den foreliggende dokumentation har det været muligt at identificere følgende kartelmøder:

- årligt møde den 22. november 1990, formentlig i Antony i nærheden af Paris (se afsnit 3.4)

- årligt møde i 1991

- årligt møde i september-oktober 1992

- årligt møde eller årlige møder den 5. oktober 1993 i Paris og/eller den 12. oktober 1993 i Frankfurt

- årligt møde ca. den 19. oktober 1994 i Frankfurt

- årligt møde den 4. oktober 1995 i Frankfurt

- præsentation af [Merck-ansat 2] den 2. juli 1996 på Novotel La Defense i Paris

- årligt møde ca. den 24. oktober 1996 på Hotel Intercontinental i Frankfurt

- årligt møde den 6. oktober 1997 på Novotel La Defense i Paris

- årligt møde ca. den 7. oktober 1998 i Frankfurt

- sidste møde mellem den 1. og den 4. november 1999 i Frankfurt.

3.7. Årligt møde formentlig i november-december 1991

(103) Begge parter har bekræftet dette møde (jf. betragtning 99-101).

(104) I et internt RP-notat af 6. november 1991 fra [Aventis-ansat 3] (Rhône-Poulenc Rorer) med kopi til [Aventis-ansat 1] klages der over, at [kunde 2] kun havde bestilt 13700 kg metylglukamin for 1992 i stedet for den sædvanlige mængde på ca. 30 tons. Notatet slutter med: "Denne situation er uacceptabel, og jeg har tiltro til, at De kan forsyne mig med de argumenter, der eventuelt vil gøre det muligt at få mængden op på det tidligere niveau"(69).

(105) Aventis har anført, at aftalen om opdeling af markedet for så vidt angår [kunde 2] blev indgået i 1990 eller 1991(70). [Aventis-ansat 3] bekræfter, at aftalen om opdeling af markedet i hvert fald går tilbage til det årlige kartelmøde i 1991, som formentlig fandt sted i november eller december.

3.8. Årligt møde i september-oktober 1992

(106) Begge parter har bekræftet dette møde (jf. betragtning 99-101).

(107) RP udstedte sin prisliste for metylglukamin den 2. november 1992(71). Dette er i høj grad i tråd med deres adfærd efter senere og bedre dokumenterede kartelmøder og tyder stærkt på, at mødet fandt sted i september eller oktober 1992(72).

3.9. Årligt møde i Paris den 5. oktober 1993 og/eller Frankfurt den 12. oktober 1993

(108) Begge parter har bekræftet dette møde (jf. betragtning 99-101).

(109) [Merck-ansat 1]s rejsebilag viser, at han var i Paris til en konference den 5.-6. oktober(73). Det er muligt, at kartelmødet fandt sted ved denne lejlighed. [Aventis-ansat 2]s rejsebilag viser, at hun var i Frankfurt den 12.-13. oktober for at mødes med Merck(74). Det er også muligt, at mødet fandt sted ved denne lejlighed, eller at et yderligere møde var nødvendigt for at nå til enighed om priser og kvoter for 1994.

(110) RP's prisliste blev udstedt den 2. november 1993(75). Dette stemmer overens med en mødedato i begyndelsen af oktober.

3.10. Årligt møde den 19. oktober 1994 i Frankfurt

(111) Begge parter har bekræftet dette møde (jf. betragtning 99-101).

(112) [Merck-ansat 1] har anmodet om at få udgifter dækket i forbindelse med en bilrejse til Frankfurt den 19. oktober 1994(76). Merck har endvidere i sit svar på klagepunktsmeddelelsen bekræftet, at mødet blev afholdt den 19. oktober i Frankfurt(77).

(113) RP udstedte sin prisliste den 2. november 1994(78). Dette passer med, at der blev afholdt et møde i midten af oktober.

(114) Fra og med 1995 er det muligt at sammenligne "listepriserne"(79) for metylglukamin. For 1995 havde Merck en "listepris" på 14,46 EUR/kg(80), for leverancer på over 2 tons, mens den tilsvarende pris for Aventis var 14,30 EUR/kg(81).

3.11. Årligt møde den 4. oktober 1995 i Frankfurt

(115) Begge parter har bekræftet dette møde (jf. betragtning 99-101).

(116) Kommissionen er i besiddelse af et udlægsbilag fra [Merck-ansat 1] for en middag afholdt om aftenen den 4. oktober 1995. Regningen fra restaurant Casa Nova i Frankfurt er påført navnene [Merck-ansat 1], [Aventis-ansat 1] og [Aventis-ansat 2](82).

(117) RP udstedte sin prisliste den 9. november 1995(83), mens Mercks prisliste blev udstedt to dage før(84). Denne timing og koordinering er yderligere et stærkt indicium for, at kartelmødet var afgørende for prisfastsættelsen for 1996.

(118) For 1996 havde Merck en "listepris" på 15,36 EUR/kg(85) for leverancer på over 2 tons, mens den tilsvarende pris for Aventis var 16,24 EUR/kg(86).

3.12. Præsentation af [Merck-ansat 2] den 2. juli 1996 på Novotel La Defense i Paris

(119) Ifølge [Merck-ansat 2] blev der afholdt et møde i Paris den 2. juli 1996 med deltagelse af [Merck-ansat 1] og [Merck-ansat 2] fra Merck og [Aventis-ansat 1] og [Aventis-ansat 2] fra RP. Formålet med mødet var at præsentere [Merck-ansat 2], som overtog ansvaret for Mercks markedsføring (af bl.a. metylglukamin) efter [Merck-ansat 1]. Priser og lignende emner blev slet ikke drøftet på dette møde. Deltagerne aftalte at holde kontakten ved lige i løbet af året(87).

(120) Mødet bekræftes tillige af udlægsbilag for rejseudgifter fra [Merck-ansat 1] og [Merck-ansat 2](88). Merck mener, at mødet fandt sted på Novotel La Defence, hvor de begge boede(89).

(121) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen gjort gældende, at da der ikke fandt prisdrøftelser eller lignende sted under mødet, bør mødet ikke medtages på listen over kartelmøder(90):

(122) Selv om der muligvis ikke blev drøftet priser og markedsopdeling på dette møde, spiller mødet dog en rolle for kartellet, idet formålet med det var at præsentere [Merck-ansat 2] som Mercks nye kontaktperson i kartelspørgsmål. Deltagerne i mødet var de samme som på de øvrige kartelmøder, [Merck-ansat 2] blev præsenteret ligesom [Merck-ansat 1] blev det i 1989-1990, og ifølge [Merck-ansat 2] aftalte deltagerne at kontakte hinanden i løbet af året. Fra og med dette tidspunkt deltog [Merck-ansat 2] i kartelmøderne, og dette møde vil derfor blive stående på listen over kartelmøder.

3.13. Årligt møde i 1996 ca. den 24. oktober på Hotel Intercontinental Frankfurt

(123) Begge parter har bekræftet, at der blev afholdt et årligt møde i 1996 (jf. betragtning 99-101).

(124) [Merck-ansat 2], som fra dette tidspunkt erstattede [Merck-ansat 1] ved de årlige møder, har i detaljer redegjort for det årlige møde i 1996(91). Nedenfor følger et resumé af hans redegørelse.

(125) I efteråret 1996 blev [Merck-ansat 2] ringet op af Aventis, som foreslog et møde på Hotel Intercontinental i Frankfurt. Sandsynligvis som en forberedelse til dette møde sørgede [Merck-ansat 7] den 23. oktober 1996 for en udskrift af markedsføringsstatistikkerne for metylglukamin for perioden januar 1995-september 1996(92). [Aventis-ansat 1], [Aventis-ansat 2] og [Merck-ansat 2] deltog i mødet og mødtes på et hotelværelse, der var blevet bestilt af Aventis. Deltagerne blev enige om at stile efter en prisforhøjelse på 2,5 %. Deres udgangspunkt var, at listepriserne skulle forhøjes med denne procentsats, og at der ligeledes skulle stiles efter en prisforhøjelse for større kunder, der ikke accepterer listepriser. Endvidere blev det aftalt, at Merck og Aventis, hvis de fik henvendelser fra hinandens kunder, kun skulle tilbyde listepriserne, selv hvis der var tale om store kunder.

(126) Den 24. oktober 1996 efter ovennævnte møde underrettede [Merck-ansat 8] Merck Darmstadts salgsafdeling om de nye priser for 1997(93).

(127) Mercks prisliste er dateret den 24. oktober 1996(94). Kommissionen er ikke i besiddelse af den tilsvarende prisliste fra RP.

(128) For 1997 havde Merck en "listepris" på 16,93 EUR/kg(95) for leverancer på over 2 tons, mens den tilsvarende pris for Aventis var 17,02 EUR/kg(96).

3.14. Årligt møde den 6. oktober 1997 på Novotel La Defense i Paris

(129) Begge parter har bekræftet dette møde (jf. betragtning 99-101).

(130) Nedenfor følger et resumé af [Merck-ansat 2]s redegørelse for mødet(97).

(131) Yderligere et møde fandt sted den 6. oktober 1997. [Aventis-ansat 2] havde ringet til [Merck-ansat 2] for at arrangere mødet. Deltagerne var de samme som i 1996. Ligesom i 1996 havde [Merck-ansat 2] anmodet om en udskrift af salgsstatistikkerne for metylglukamin. Parterne fastslog først, at alle kunderne i det forløbne år havde anvendt deres traditionelle leverandører. Det blev igen aftalt at forhøje listeprisen med 2-3 % og at gøre et tilsvarende forsøg på at forhøje priserne for de største kunder.

(132) Som sædvanligt blev oplysningerne videregivet af [Merck-ansat 2] til den ansvarlige [ansatte] og videre fra [ansatte] via salgsafdelingen til selskaberne i Merck-koncernen(98).

(133) Så vidt [Merck-ansat 2] husker, blev mødet afholdt i tilknytning til konferencen om farmaceutiske ingredienser (CphI) i Frankfurt. Men [Merck-ansat 2] husker forkert, idet mødet ifølge hans rejsebilag, hvori der som begrundelse for rejsen til Paris er anført "møde med Rhone-P"(99), faktisk blev afholdt i Paris, formentlig på Novotel La Defence, hvor han boede.

(134) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen hævdet, at det må formodes, at det, da mødet fandt sted i Paris, var [Merck-ansat 2], der kontaktede RPB's repræsentanter og ikke omvendt(100).

(135) Kommissionen kan ikke se nogen sammenhæng mellem de to spørgsmål og finder derfor ikke anledning til at betvivle [Merck-ansat 2]s udtalelse om, at han blev kontaktet af [Aventis-ansat 2], blot fordi [Merck-ansat 2] tog fejl med hensyn til mødestedet.

(136) Merck udstedte sin prisliste den 13. oktober 1997(101), mens RP's prisliste er dateret den 1. december 1997(102).

(137) For 1998 havde Merck en "listepris" på 17,21 EUR/kg(103) for leverancer på over 2 tons, mens den tilsvarende pris for Aventis var 17,38 EUR/kg(104).

3.15. Årligt møde ca. den 7. oktober 1998 i Frankfurt

(138) Begge parter har bekræftet dette møde (jf. betragtning 99-101).

(139) Nedenfor følger et resumé af [Merck-ansat 2]s redegørelse for mødet(105).

(140) I efteråret 1998 blev der afholdt et møde enten i London eller i Frankfurt. Endnu en gang var det [Aventis-ansat 2], der ringede til [Merck-ansat 2] for at arrangere mødet. Deltagerne var de samme som i de foregående år. Sandsynligvis som forberedelse til dette møde sørgede den ansvarlige produktchef, [Merck-ansat 10], den 7. oktober 1998 for en udskrift af metylglukaminstatistikkerne(106). På mødet blev der igen drøftet priser.

(141) Den 9. oktober 1998 underrettede [Merck-ansat 10] salgsafdelingen og nogle af selskaberne i Merck-koncernen om de nye priser for 1999(107).

(142) Aventis har udtrykkeligt bekræftet, at der fandt et møde sted i september-oktober 1998, og har tillige hævdet, at dette var det sidste af kartelmøderne(108).

(143) Et af [Aventis-ansat 2]s rejsebilag viser, at hun var i Frankfurt den 6.-8. oktober 1998, og at hendes program(109) omfattede et møde med Merck. Dette er i god overensstemmelse med oplysningerne fra [Merck-ansat 2].

(144) Mercks prisliste er dateret den 9. oktober 1998(110), mens RP's prisliste er dateret den 1. december 1998(111).

(145) For 1999 havde Merck en "listepris" på 17,90 EUR/kg(112) for leverancer på over to tons, mens den tilsvarende pris for Aventis var 17,99 EUR/kg(113).

3.16. Kartellets ophør

(146) De to selskaber beskriver kartellets ophør meget forskelligt.

(147) Ifølge [Merck-ansat 2] blev det sidste kartelmøde afholdt på Hotel Intercontinental i Frankfurt i efteråret 1999(114). Nedenfor følger et resumé af hans redegørelse for mødet.

(148) I dette møde deltog de samme repræsentanter fra Merck og Aventis som i det foregående møde. Igen blev der aftalt en prisstigning. Herudover nævnte repræsentanterne for Aventis under mødet over for [Merck-ansat 2], at det havde været muligt for Aventis at levere væsentligt større mængder til [kunde 4]. Aventis ønskede klarlagt, hvorledes denne situation var opstået. Baggrunden for tabet af disse leverancer på ca. 21 tons var, at Aventis' tilbud globalt blev afgivet i franske frank, mens Merck for Europa fastsatte sine priser i tyske mark og for resten af verden i US-dollars. Derfor var Mercks priser i 1999 for høje i USA. [Merck-ansat 2] forklarede, at Merck senere havde sænket priserne og også havde til hensigt at kompensere for valutakursudsving på tilsvarende måde i fremtiden. Repræsentanterne for Aventis tilsluttede sig denne plan.

(149) Ifølge [Merck-ansat 2] blev det også diskuteret, hvorledes mødedeltagerne burde reagere, hvis myndighederne iværksatte undersøgelser om metylglukaminmøderne. Det blev aftalt, at deltagerne, hvis de officielt blev afhørt om deres kontakter, kun skulle indrømme lejlighedsvise tilfældige kontakter som dem, der f.eks. ofte opstår mellem konkurrenter på messer. [Merck-ansat 2] havde det indtryk, at [Aventis-ansat 1] havde kendskab til aftalerne i vitaminsektoren. Herudover blev [Aventis-ansat 1]s nye stilling efter fusionen mellem RP og Hoechst drøftet(115).

(150) Hos Merck blev de nye priser for 2000 annonceret af den ansvarlige produktchef, [Merck-ansat 5], den 15. og 19. oktober 1999(116). Men allerede den 4. oktober 1999 havde [Merck-ansat 2] pr. e-mail givet instrukser til [Merck-ansat 5] om at annoncere en prisforhøjelse for Brasilien(117).

(151) Som nævnt ovenfor adskiller Aventis' version af begivenhederne sig væsentligt fra Mercks version. Ifølge Aventis fandt det sidste formelle kartelmøde sted i september eller oktober 1998. Dog afholdt parterne et møde i november 1999, hvor Aventis underrettede Merck om aftalens ophør.

(152) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen udalt: "I modsætning til påstanden i klagepunktsmeddelelsen om, at 'Aventis bestrider', at et møde fandt sted i 1999, bestrider RPB ikke, at der blev afholdt et møde på dette tidspunkt. RPB bestrider alene, at der blev afholdt et kartelmøde. Af RPB's svar af 1. februar 2002 fremgår det, at det sidste møde, hvor parterne drøftede priser og kunder som led i deres aftale, fandt sted i efteråret 1998. Men det er korrekt, at der fandt et møde sted i november 1999 mellem [Aventis-ansat 1] og [Aventis-ansat 2] fra RPB og [Merck-ansat 2] fra Merck, som deltog i konferencen om farmaceutiske ingredienser (CphI) i Frankfurt. Under CphI-konferencen underrettede [Aventis-ansat 1] Merck om megluminaftalens ophør".

(153) "[Aventis-ansat 1] drøftede med [Merck-ansat 2] to forhold, der havde fremskyndet [Aventis-ansat 1]s beslutning om at bringe aftalen med Merck til ophør. Det første forhold vedrørte [Aventis-ansat 1]s nye stilling efter fusionen mellem Rhône-Poulenc SA og Hoechst AG. [Aventis-ansat 1] forklarede [Merck-ansat 2], at salgsafdelingerne for aktive ingredienser (bulk) hos RPB og Hoechst Marion Roussel SA (et datterselskab af Hoechst AG) ville blive fusioneret og komme under ledelse af [Aventis-ansat 1]s kollega hos Hoechst Marion Roussel. [Aventis-ansat 1] forklarede, at han derfor ikke længere ville have det endelige ansvar for prisfastsættelsen for bl.a. meglumin, og at han følgelig ikke kunne indgå flere aftaler herom".

(154) "Det andet forhold vedrørte undersøgelser i vitaminsektoren. Det var almindeligt kendt blandt deltagerne i mødet i november 1999, at myndighederne havde iværksat undersøgelser af påstande om konkurrencebegrænsende adfærd i forbindelse med visse vitaminer. Mødedeltagerne drøftede på intet tidspunkt, hvorledes de skulle reagere, hvis myndighederne begyndte at undersøge salgsaktiviteterne på megluminområdet. Ifølge [Aventis-ansat 1] var der ingen grund til at drøfte dette, idet meglumin er et produkt, der sælges i små mængder til uprofitable priser, hvorfor ingen af parterne forventede en undersøgelse af deres aktiviteter. [Aventis-ansat 1] var endvidere af den formodning, at hvis myndighederne begyndte at undersøge megluminsalget, ville sandheden komme frem med hans eller andre kilders hjælp"(118).

(155) Af Mercks version af begivenhederne kan udledes, at da der på mødet i efteråret 1999 blev aftalt nye priser, og da der ikke var yderligere kontakt mellem deltagerne, sluttede overtrædelsen med mødet mellem Merck og Kommissionen den 27. september 2000.

(156) I Aventis' version af begivenhederne ligger, at overtrædelsen sluttede den 31. december 1999, nemlig den sidste dag, hvor de priser, der var blevet aftalt på mødet i 1998, var gældende.

(157) Af rejsebilag beslaglagt på [Aventis-ansat 2]s kontor fremgår det, at hun var i Frankfurt den 29.-30. september for at mødes med Merck(119). Denne dato for et kartelmøde er i god overensstemmelse med datoerne for Mercks offentliggørelse af de nye priser (jf. betragtning 150) og synes at bekræfte Mercks version af begivenhederne.

(158) Merck giver i sit svar på klagepunktsmeddelelsen denne forklaring: "[Aventis-ansat 2] var i Frankfurt den 29.-30. september 1999 for at deltage i et [kundemøde] vedrørende [et andet produkt] med Merck og ikke for at drøfte meglumin som antaget i klagepunktsmeddelelsen. [Aventis-ansat 1] deltog ikke i dette møde. [Aventis-ansat 2] deltog alene, i sin egenskab af [stilling]"(120).

(159) Interne e-mails, der blev udvekslet hos Merck i oktober 1999, er ligeledes blevet benyttet til at vise pålideligheden af Mercks version af begivenhederne. Efter at være blevet informeret om de nye priser for 2000 sendte [Merck-ansat 9] den 19. oktober en e-mail til produktchefen [Merck-ansat 5], hvori denne blev anmodet om at nedsætte prisen for leverancerne til [kunde 2], idet [Merck-ansat 9]s mål for det følgende år ikke var at forhøje prisen, men at opnå en større markedsandel. [Merck-ansat 5] videresendte e-mailen til [Merck-ansat 2], og spurgte, om det var fornuftigt at nedsætte prisen. I sit svar af 25. oktober til [Merck-ansat 5] kommenterede [Merck-ansat 2] dette således: "Nej, det er ikke vor hensigt!!!! Vi ønsker ikke en større markedsandel, men vil bevare vor nuværende markedsandel med højere priser. [Kunde 5] er OK. men prisen for [kunde 2] er 108,00 FF. Vær venlig at give beskeden videre til [Merck-ansat 9]. Hvis han har problemer, skal han ringe til mig"(121).

(160) Denne bemærkning, der blev fremsat med stor styrke af [Merck-ansat 2], viser, at både kartellet og markedsopdelingsaftalen vedrørende [kunde 2], der er nævnt af Aventis, var i kraft på det pågældende tidspunkt.

(161) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen gjort gældende, at "beslutningen om at forhøje priserne i stedet for at forøge markedsandelen meget vel kunne tilskrives legitime forretningsstrategier og ikke eksistensen af et kartel"(122).

(162) Under alle omstændigheder modsiger Mercks e-mails strengt taget ikke Aventis' version af begivenhederne, idet det ifølge Aventis først var i begyndelsen af november 1999, at Aventis underrettede Merck om ophævelsen af aftalen.

(163) For 2000 havde Merck en "listepris" på 18,15 EUR/kg(123) for leverancer på over to tons, mens den tilsvarende pris for Aventis var 18,60 EUR/kg(124). Forskellen i "listepriserne" er væsentligt større end i de foregående år.

(164) Kommissionen er ikke i besiddelse af uigendrivelige beviser, der gør det muligt at afgøre, hvilken af de to versioner der er den rigtige.

(165) I denne beslutning slutter den periode, ud fra hvilken eventuelle bøder vil blive fastsat, derfor den 31. december 1999, som var den sidste dag, hvor de priser, der blev aftalt på kartelmødet i 1998, var gældende. Ingen af parterne vil få tilskrevet initiativet til at bringe overtrædelsen til ophør.

DEL II - RETLIG VURDERING

1. JURISDIKTION

(166) Ordningerne gjaldt globalt og derfor også for hele EØS-området, idet kartelmedlemmerne solgte i hele verden, herunder i de fleste af medlemsstaterne, mens et af kartelmedlemmerne havde et salg til et af de EFTA-lande, der er omfattet af EØS-aftalen(125).

(167) EØS-aftalen indeholder bestemmelser svarende til traktatbestemmelserne, og i denne beslutning anvendes derfor også EØS-aftalens konkurrencebestemmelser for tiden efter 1. januar 1994, hvor EØS-aftalen trådte i kraft(126).

(168) For så vidt ordningerne påvirkede konkurrencen og handelen mellem EU-medlemsstaterne mærkbart, finder traktatens artikel 81 anvendelse. I det omfang kartelaftalen mærkbart påvirkede handelen mellem de EFTA-lande, der er part i EØS-aftalen, og Fællesskabet, finder EØS-aftalens artikel 53 anvendelse.

(169) I henhold til EØS-aftalens artikel 56, stk. 1, litra c), er Kommissionen den kompetente myndighed ved overtrædelser af EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, såfremt overtrædelsen påvirker handelen mellem medlemsstaterne mærkbart, hvilket er tilfældet i den foreliggende sag.

2. ANVENDELSE AF TRAKTATENS ARTIKEL 81 OG EØS-AFTALENS ARTIKEL 53

2.1. Traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1

(170) Traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, forbyder alle aftaler mellem virksomheder, alle vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og alle former for samordnet praksis, der kan påvirke handelen mellem medlemsstater/handel mellem de kontraherende parter, og som har til formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet/inden for det af EØS-aftalen omfattede område, navnlig sådanne, som består i direkte eller indirekte fastsættelse af købs- eller salgspriser eller af andre forretningsbetingelser, begrænsning af eller kontrol med produktion og markeder eller opdeling af markeder eller forsyningskilder som værende uforenelige med fællesmarkedet og EØS-aftalen.

2.2. Aftaler og samordnet praksis

(171) Traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1 forbyder aftaler, vedtagelser inden for sammenslutninger og samordnet praksis.

(172) Der kan siges at bestå en aftale, når parterne tilslutter sig en fælles plan, som begrænser eller er egnet til at begrænse deres individuelle forretningsmæssige adfærd ved at fastlægge linjerne i deres gensidige indsats eller mangel på indsats på markedet. Aftalen behøver ikke at være skriftlig, der kræves ingen formaliteter, og der stilles ikke krav om aftalemæssige sanktioner eller håndhævelsesforanstaltninger. Aftalen kan være udtrykkelig eller kan stiltiende fremgå af parternes adfærd.

(173) I sin dom i forenede sager T-305/94 osv., Limburgse Vinyl Maatschappij NV m.fl. mod Kommissionen ("PVC II") fastslog De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans(127): "Efter fast retspraksis er det, for at der kan være tale om en aftale i henhold til traktatens artikel 81, stk. 1, tilstrækkeligt, at de pågældende virksomheder har udtrykt fælles vilje til at indrette deres adfærd på markedet på en bestemt måde"(128). En aftale i traktatens artikel 81, stk. 1's, og/eller i EØS-aftalens artikel 53, stk. 1's, forstand kræver således ikke samme grad af sikkerhed som den, der kræves for at håndhæve en civilretlig forretningsaftale.

(174) Retspraksis fratager ikke virksomhederne ret til at foretage de nødvendige tilpasninger til deres konkurrenters konstaterede eller antagelige adfærd, men forhindrer imidlertid kategorisk enhver direkte eller indirekte kontakt mellem sådanne virksomheder, som har til formål eller til følge enten at påvirke en aktuel eller mulig konkurrents markedsadfærd eller at informere en sådan konkurrent om den markedsadfærd, som man har besluttet sig til eller overvejer(129).

(175) Således kan en adfærd falde ind under traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, som en "samordnet praksis", selv hvis parterne ikke udtrykkeligt tiltræder en fælles plan, som fastlægger deres adfærd på markedet, men bevidst vedtager eller tiltræder hemmelige ordninger, som letter samordningen af deres forretningsmæssige adfærd(130).

(176) Det er ikke nødvendigt, at Kommissionen betegner en overtrædelse som enten en aftale eller en samordnet praksis. Begreberne er flydende og kan overlappe hinanden. Det ville være kunstigt ud fra en analyse at underinddele noget, der helt klart er en sammenhængende fælles indsats med ét og samme overordnede formål, i flere forskellige former for overtrædelser. Et kartel kan derfor samtidig være en aftale og en samordnet praksis(131).

2.3. Én sammenhængende overtrædelse

(177) For perioden fra den 22. november 1990 til slutningen af december 1999 er der tilstrækkelige beviser for, at der bestod én sammenhængende sammensværgelse på verdensmarkedet for metylglukamin mellem Merck og Aventis, som tilsammen tegner sig for næsten 100 % af markedet. Parterne planlagde og tiltrådte nemlig en fælles global plan om at begrænse deres individuelle forretningsadfærd på stort set alle de områder, hvor de kunne have konkurreret. Aftalen om at iværksætte denne globale plan med henblik på at begrænse konkurrencen kan dateres tilbage i hvert fald til den 22. november 1990. Sammensværgelsen havde ét konkurrencebegrænsende økonomisk formål, nemlig at forhindre konkurrence på priser ved at opnå enighed om de fleste af konkurrenceparametrene på metylglukaminmarkedet.

(178) Såvel Merck som Aventis tiltrådte planen. Planen blev udviklet og implementeret over en periode på næsten ti år gennem et kompleks af sammensværgelser, specifikke aftaler og/eller samordnet praksis. Planen supplerede grundaftalen om prisfastsættelse og opdeling af markedet gennem tildeling af enkeltkunder og forfulgte det samme fælles mål, nemlig at afskaffe den indbyrdes konkurrence. Deltagerne i denne ulovlige adfærd vidste eller burde have vidst, at den var en del af en overordnet plan til opnåelse af dette fælles ulovlige formål.

(179) I betragtning af den fælles hensigt og det fælles mål, nemlig at afskaffe konkurrencen på EØS-markedet for metylglukamin, finder Kommissionen, at ovennævnte kompleks af sammensværgelser har til formål at begrænse konkurrencen i traktatens artikel 81, stk. 1's, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1's, forstand. Disse sammensværgelser er beskrevet i detaljer i sagsfremstillingen ovenfor. Den pågældende adfærd var derfor én sammenhængende overtrædelse af traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1.

2.4. Konkurrencebegrænsning

(180) Aftalen i den foreliggende sag havde til formål og til følge at begrænse konkurrencen.

(181) I traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, hedder det udtrykkeligt, at de aftaler er konkurrencebegrænsende, som består i bl.a.:

- direkte eller indirekte fastsættelse af salgspriser eller af andre forretningsbetingelser

- begrænsning af eller kontrol med produktion, afsætning eller teknisk udvikling

- opdeling af markeder.

(182) Dette er netop de væsentlige kendetegn ved de horisontale ordninger, der er tale om i den foreliggende sag, idet pris er det vigtigste konkurrenceparameter. De sammensværgelser og mekanismer, der blev iværksat af producenterne, tog alle i sidste instans sigte på at fastsætte priser og fjerne enhver priskonkurrence. Ifølge deres natur begrænser opdeling af markeder og fastsættelse af priser konkurrencen i traktatens artikel 81, stk. 1's, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1's, forstand.

(183) For at konkludere, at traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, finder anvendelse, er det ikke nødvendigt at se på en aftales faktiske følger for konkurrencen, når det først er godtgjort, at aftalerne har til formål at begrænse konkurrencen(132).

(184) Kartellets virkninger for konkurrencen skal betragtes som en helhed og under hensyntagen til samtlige omstændigheder, men i komplekset af aftaler og ordninger kan følgende forhold identificeres som relevante, når det skal fastslås, at traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, er overtrådt:

- udveksling af følsomme pris- og kundeoplysninger (jf. betragtning 76-78)

- opdeling af markeder ved kundetildelinger (jf. betragtning 90-97)

- aftaler om samordnede priser og prisstigninger (jf. betragtning 83-85)

- tilpasning af individuel adfærd og prisfastsættelse for at sikre opretholdelsen af den aftalte opdeling af markedet (jf. betragtning 90-97)

- deltagelse i regelmæssige møder og etablering af andre kontakter med henblik på at aftale ovennævnte begrænsninger og efter omstændigheder implementere og/eller ændre disse (jf. betragtning 99-101).

2.5. Virkninger for handelen mellem medlemsstater og mellem EØS-lande

(185) Traktatens artikel 81 forbyder alle aftaler, der kan påvirke handelen mellem medlemsstater, og som har til formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet.

(186) EØS-aftalens artikel 53 forbyder alle aftaler, der kan påvirke handelen mellem EØS-landene, og som har til formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for det af EØS-aftalen omfattede område.

(187) Merck og Aventis dækker tilsammen 100 % af fællesskabs- og EØS-markedet for metylglukamin.

(188) For både Merck og Aventis hidrører en stor del af metylglukaminindtægterne fra eksport.

(189) Den vedvarende kartelaftale mellem metylglukaminproducenterne påvirkede således i den relevante periode handelen mellem medlemsstater mærkbart. Inden for EØS havde aftalen, selv om salget lå på et forholdsvis lavt niveau, en mærkbar virkning, både direkte, idet parterne havde et vist direkte salg især til Norge, og indirekte, idet prisen på slutproduktet blev påvirket af kartellets eksistens såvel inden for EØS som på resten af det relevante geografiske marked.

(190) Aventis sætter i sit svar på klagepunktsmeddelelsen spørgsmålstegn ved påstanden om, at kartellet omfattede langt størstedelen af EØS, og om, at aftalen havde mærkbare virkninger inden for EFTA.

(191) Dokumenter, der er fremlagt af Merck og RPB, viser, at begge producenter i 1998 og 1999 kun solgte til ti medlemsstater og ikke til noget EFTA-land. De finder det tvivlsomt, om man kan kalde ti ud af 18 lande for "langt størstedelen af EØS"(133).

(192) Dette argument må forkastes, for selv om producenterne ikke solgte direkte til alle EØS-landene, havde aftalen i det mindste indirekte virkninger i alle eller næsten alle disse lande. Endvidere omfattede de lande, som købte metylglukamin direkte, alle de største og folkerigeste EØS-medlemsstater.

(193) Da Merck og Aventis kontrollerede 100 % af verdensmarkedet for metylglukamin, viser den omstændighed, at ingen eller kun lidt metylglukamin blev eksporteret direkte til EFTA-landene, alene, at disse lande ikke selv producerede produkter indeholdende metylglukamin. Der er ingen tvivl om, at EFTA-landene havde en væsentlig import af sådanne produkter, således at de indirekte virkninger var betydelige.

2.6. Konkurrenceregler gældende for Finland, Norge, Sverige og Østrig

(194) EØS-aftalen trådte i kraft den 1. januar 1994. For den periode før denne dato, hvor kartellet fungerede, er den eneste bestemmelse, der finder anvendelse på den foreliggende sag, traktatens artikel 81; i den udstrækning kartelordningerne i denne periode begrænsede konkurrencen i Finland, Island, Liechtenstein, Norge, Sverige og Østrig (daværende EFTA-medlemsstater), faldt de ikke ind under nævnte bestemmelse.

(195) I perioden 1. januar-31. december 1994 fandt EØS-aftalens bestemmelser anvendelse på de seks EFTA-stater; kartellet indebar således en overtrædelse af såvel EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, som traktatens artikel 81, stk. 1, og Kommissionen har kompetence til at anvende begge bestemmelser. I denne 12-måneders periode falder begrænsningen af konkurrencen i disse seks EFTA-lande ind under EØS-aftalens artikel 53, stk. 1.

(196) Efter Finlands, Sveriges og Østrig optagelse i EF den 1. januar 1995 faldt kartellet ind under traktatens artikel 81, stk. 1, for så vidt det påvirkede konkurrencen på disse markeder. I forhold til Norge var kartellet fortsat omfattet af EØS-aftalens artikel 53, stk. 1.

(197) I praksis indebar kartellet således, for så vidt det var gældende i Finland, Norge, Sverige og Østrig, fra den 1. januar 1994 en overtrædelse af EØS' og/eller EF's konkurrenceregler.

2.7. Overtrædelsens varighed

(198) Kommissionen har fået oplyst, at parterne planlagde og fulgte en fælles aftale med henblik på at begrænse konkurrencen i hvert fald fra og med mødet den 22. november 1990 (jf. betragtning 73-74). Hvad angår Fællesskabet er det derfor til brug for denne beslutning godtgjort, at overtrædelsen begyndte på mødet den 22. november 1990. Hvad angår EFTA begyndte overtrædelsen, da EØS-aftalen trådte i kraft den 1. januar 1994.

(199) Som forklaret i betragtning 164 har Kommissionen ikke tilstrækkelige uigendrivelige beviser til at kunne afgøre, hvem af parterne der har ret med hensyn til kartellets nøjagtige ophørsdato.

(200) De priser, der blev aftalt på det sidste af begge parter anerkendte kartelmøde i 1998, var gældende indtil den 31. december 1999. Derfor vil den 31. december 1999 i denne beslutning blive anset for ophørsdatoen for overtrædelsen.

(201) Med henblik på den foreliggende procedure er det godtgjort, at begge producenter overtrådte traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, fra den 22. november 1990 til den 31. december 1999.

2.8. Ansvar for overtrædelsen

(202) For at identificere denne beslutnings adressater er det nødvendigt at afgøre, hvilke juridiske personer der er ansvarlige for overtrædelsen.

2.8.1. Gældende principper

(203) Genstanden for traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 er "virksomheden", et begreb, der ikke er identisk med begrebet juridisk person i henhold til national selskabs- eller skatteret. Udtrykket "virksomhed" er ikke defineret hverken i traktaten eller i EØS-aftalen. Udtrykket kan betegne en enhed, der udøver kommerciel virksomhed. Er der tale om større koncerner, kan hele koncernen, enkelte undergrupper eller datterselskaber(134) anses for en "virksomhed" i traktatens artikel 81's og/eller EØS-aftalens artikel 53's forstand.

(204) For at afgøre, om et moderselskab skal pålægges ansvaret for et datterselskabs ulovlige adfærd, må det fastslås, at datterselskabet "ikke frit bestemmer sin adfærd på markedet, men i det væsentlige følger instrukser fra moderselskaber"(135).

(205) Når det fastslås, at der er sket overtrædelse af traktatens artikel 81, stk. 1, og/eller EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, er det nødvendigt at finde frem til den fysiske eller juridiske person, der var ansvarlig for virksomhedens drift på tidspunktet for overtrædelsen.

(206) Når en virksomhed overtræder traktatens artikel 81, stk. 1, og/eller EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, og senere skaffer sig af med de aktiver, hvorigennem overtrædelsen blev begået, og trækker sig ud af det pågældende marked, vil den pågældende virksomhed, hvis den stadig består, fortsat være ansvarlig for overtrædelsen(136).

(207) Hvis den virksomhed, der har erhvervet aktiverne, fortsætter overtrædelsen af traktatens artikel 81, stk. 1, og/eller EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, bør ansvaret for overtrædelsen fordeles mellem sælgeren og erhververen af de aktiver, hvorigennem overtrædelsen blev begået(137).

2.8.2. Adressater

(208) Merck KgaA deltog direkte i kartellet gennem hele den for konstateringen af overtrædelsen relevante periode og vil derfor være adressat for denne beslutning.

(209) Rhône-Poulenc Biochimie (RPB) producerer metylglukamin og deltog direkte i overtrædelsen, idet selskabet var repræsenteret på det møde, hvor den oprindelige konkurrencebegrænsende aftale blev indgået samt i alle de efterfølgende møder, der er beskrevet ovenfor. Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen udtalt: "Overtrædelsen er blevet begået af RPB og ikke af noget andet koncernforbundet selskab. De aktiviteter, der er omfattet af klagepunktsmeddelelsen, vedrører nemlig alene RPB"(138). RPB vil følgelig være adressat for denne beslutning.

(210) I klagepunktsmeddelelsen medtog Kommissionen Aventis Pharma SA blandt adressaterne og gav følgende begrundelse herfor:

(211) "Især viser korrespondancen mellem parterne og Kommissionen, at RPB's forsvar faktisk varetages af Aventis Pharma. [Aventis-ansat 4] og [Aventis-ansat 5] modtager genparter af skrivelserne fra advokaterne(139). Denne forbindelse viser, at Aventis Pharma faktisk øver indflydelse på RPB".

(212) "RPB er 100 % ejet af Aventis Pharma (tidligere RP Rorer), som igen ejes 100 % af Aventis SA. Selv om dag til dag-beslutningerne vedrørende metylglukamin tilsyneladende blev truffet af RPB's salgsdirektør ([Aventis-ansat 1]), viser notatet af 6. november 1991 fra [Aventis-ansat 3] fra RP Rorer klart, at RP Rorer (senere Aventis Pharma) fulgte RPB's forretningsadfærd meget nøje(140). Overvågningen var endog så tæt, at RP Rorers repræsentanter gav RPB's repræsentanter instrukser med hensyn til en bestemt kunde. Aventis hævder, at [Aventis-ansat 3] arbejdede under [Aventis-ansat 1]s ledelse(141). Der mangler dog en forklaring på, hvorfor notatet af 6. november 1991 var udfærdiget på RP Rorers papir. På grundlag af det ovenfor anførte har Kommissionen besluttet at rette klagepunktsmeddelelsen til Aventis Pharma SA".

(213) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen gjort gældende, at kun RPB bør drages til ansvar for overtrædelsen. Det eneste argument til støtte for denne påstand er den udtalelse, der er nævnt i betragtning 209(142). Aventis søger ikke at forklare, under hvilke omstændigheder [Aventis-ansat 3] udarbejdede notatet af 6. november 1991, ligesom selskabet ikke kommenterer Aventis Pharmas indflydelse på beslutningsprocessen i Rhône-Poulenc Biochimie.

(214) Aventis kommenterer således i sit svar på klagepunktsmeddelelsen ikke nogen af Kommissionens argumenter i klagepunktsmeddelelsen. Aventis Pharma SA vil således være adressat for denne beslutning og skal hæfte solidarisk for eventuelle bøder.

(215) På grundlag af det ovenfor anførte vil beslutningen blive rettet til følgende virksomheder:

- Merck KgaA

- Rhône-Poulenc Biochimie SA

- Aventis Pharma SA.

3. RETSMIDLER

3.1. Artikel 3 i Rådets forordning nr. 17

(216) Konstaterer Kommissionen, at der foreligger en overtrædelse af traktatens artikel 81 eller EØS-aftalens artikel 53, kan den i henhold til artikel 3 i Rådets forordning nr. 17 pålægge de pågældende virksomheder at bringe de konstaterede overtrædelser til ophør.

(217) De virksomheder, der er adressater for denne beslutning, bør pålægges at bringe overtrædelsen til ophør (hvis de ikke allerede har gjort dette) og i fremtiden afstå fra enhver aftale eller samordnet praksis, som har samme eller lignende formål eller virkning, herunder udveksling af forretningsoplysninger, hvorved deltagerne direkte eller indirekte underrettes om hinandens salgstal.

3.2. Artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17

(218) I henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 kan Kommissionen ved beslutning pålægge virksomheder bøder på mindst 1000 og højst 1000000 EUR, idet sidstnævnte beløb dog kan forhøjes til 10 % af omsætningen i det sidste regnskabsår i hver af de virksomheder, som har medvirket ved overtrædelsen, såfremt de forsætligt eller uagtsomt overtræder traktatens artikel 81, stk. 1, og/eller EØS-aftalens artikel 53, stk. 1.

(219) Kommissionen agter at pålægge de virksomheder, denne beslutning er rettet til, bøder for ovennævnte overtrædelser.

(220) Ved fastsættelsen af størrelsen af eventuelle bøder skal Kommissionen tage hensyn til alle relevante omstændigheder og især til overtrædelsens grovhed og varighed.

(221) Ved vurderingen af overtrædelsens grovhed vil Kommissionen tage hensyn til overtrædelsens art, dens faktiske følger for markedet, såfremt disse kan måles, samt størrelsen af det relevante geografiske marked. Den rolle, de enkelte parter i overtrædelsen har spillet, vil blive vurderet på individuelt grundlag.

(222) For hver enkelt virksomhed vil Kommissionen lade den pålagte bøde afspejle eventuelle skærpende eller formildende omstændigheder, ligesom den eventuelt vil anvende samarbejdsmeddelelsen. Denne vurdering kan imidlertid først foretages sidst i denne beslutning.

(223) Eventuelle bøder bør fastsættes på et niveau, der sikrer en tilstrækkelig afskrækkende virkning.

3.3. Bødens størrelse

(224) Kartellet var en forsætlig overtrædelse af traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1. Vel vidende at deres handlinger var konkurrencebegrænsende og desuden ulovlige, samarbejdede metylglukaminproducenterne om at indføre et hemmeligt og kontinuerligt system, der skulle begrænse konkurrencen.

3.3.1. Grundbeløbet

(225) Grundbeløbet bestemmes ud fra overtrædelsens grovhed og varighed.

3.3.1.1. Grovhed

(226) Kommissionen tager i sin vurdering af overtrædelsens grovhed hensyn til overtrædelsens art, dens faktiske følger for markedet, såfremt disse kan måles, samt størrelsen af det relevante geografiske marked.

3.3.1.2. Overtrædelsens art

(227) Overtrædelsen bestod i en praksis med opdeling af markedet og prisfastsættelse, som ifølge sin natur er den groveste form for overtrædelse af traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1.

(228) Ifølge sin natur fører gennemførelsen af en kartelaftale af den ovenfor beskrevne type automatisk til en mærkbar fordrejning af konkurrencen, som alene er til fordel for de i kartellet deltagende producenter, og som er til skade for kunderne og i sidste instans for offentligheden.

(229) Kommissionen finder derfor, at overtrædelsen er en meget grov overtrædelse af traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1.

3.3.1.3. Overtrædelsens faktiske følger for metylglukaminmarkedet i EØS

(230) Overtrædelsen blev begået af virksomheder, som i hele kartellets løbetid dækkede hele verdensmarkedet for metylglukamin. Da ordningerne specifikt tog sigte på at hæve priserne til et højere niveau, end de ellers ville have ligget på, og da ordningerne også blev gennemført, havde de faktiske følger for markedet.

(231) Det er ikke nødvendigt i detaljer at sætte tal på forskellene mellem de anvendte priser og de priser, der kunne have været gældende, hvis ordningerne ikke havde eksisteret. Det er nemlig ikke altid muligt at måle sådanne forskelle på en pålidelig måde, idet en række eksterne faktorer samtidig kan have påvirket prisudviklingen for produktet, således at det bliver yderst vanskeligt at drage konklusioner om alle de mulige årsagers relative vægt.

(232) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen gjort gældende, at overtrædelsen havde få, om nogen, virkninger på de priser, de endelige kunder betalte for kontraststofferne, idet prisen for metylglukamin udgør en meget lille del af den samlede pris. Aventis har analyseret prisstrukturen på ni produkter. Den højeste metylglukaminandel udgør 2,03 % af detailprisen(143).

(233) Kommissionen må forkaste dette argument som værende irrelevant i denne forbindelse. Metylglukamins andel af den samlede pris for slutproduktet har ingen betydning for vurderingen af overtrædelsens følger.

3.3.1.4. Størrelsen af det relevante geografiske marked

(234) Kartellet påvirkede enten direkte eller indirekte alle dele af fællesmarkedet og EØS. Med henblik på vurderingen af overtrædelsens grovhed går Kommissionen derfor ud fra, at hele Fællesskabet og, efter dets oprettelse, hele EØS var påvirket af kartellet.

3.3.1.5. Konklusion vedrørende overtrædelsens grovhed

(235) I betragtning af den pågældende adfærds beskaffenhed, dens faktiske følger for metylglukaminmarkedet og den omstændighed, at adfærden omfattede hele fællesmarkedet og, efter dets oprettelse, hele EØS, finder Kommissionen, at de virksomheder, som denne beslutning vedrører, har begået en meget grov overtrædelse af traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1. I den foreliggende sag vil Kommissionen imidlertid også tage hensyn til produktmarkedets begrænsede omfang målt i værdi, uden at dette dog ændrer ved, at der er tale om en meget grov overtrædelse.

3.3.2. Klassificering af karteldeltagerne

(236) Inden for kategorien meget grove overtrædelser gør den foreslåede bødeskala det muligt dels at differentiere behandlingen af virksomhederne for at tage hensyn til overtrædernes faktiske økonomiske muligheder for at skade konkurrencen væsentligt, dels at fastsætte bøden på et niveau, som sikrer en tilstrækkelig afskrækkende virkning.

(237) I den foreliggende sag, som kun involverer to virksomheder, som pr. definition begge er nødvendige, for at kartellet kan fungere (idet de er de eneste aktører på det pågældende marked), vil det ikke være nødvendigt at klassificere karteldeltagerne.

(238) På grundlag af det ovenfor anførte fastsætter Kommissionen under hensyntagen til overtrædelsens grovhed grundbeløbet for bøderne således:

- Merck KgaA: 2,5 mio. EUR

- Rhône-Poulenc Biochimie SA/Aventis Pharma SA: 2,5 mio. EUR.

3.3.2.1. Tilstrækkelig afskrækkende virkning

(239) For at sikre, at bøden får en tilstrækkelig afskrækkende virkning og tager hensyn til, at store virksomheder råder over en juridisk og økonomisk viden og infrastruktur, der bevirker, at de bør kunne indse, at deres adfærd er ulovlig, og overskue de konkurrenceretlige konsekvenser heraf, vil Kommissionen endvidere vurdere, om der for nogen af virksomhederne er behov for en yderligere justering af grundbeløbet.

(240) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen hævdet, at da Aventis i tidligere sager har samarbejdet med Kommissionen og faktisk har forsøgt at afdække eventuelle karteller, selskabet har deltaget i, bør bøden ikke forhøjes for at sikre en tilstrækkelig afskrækkende virkning.

(241) Aventis har udtalt: "Det bør understreges, at Rhône-Poulenc SA (og senere dette selskabs efterfølger Aventis SA) og mange af de tilknyttede selskaber gennemførte større interne undersøgelser af mulige tilsidesættelser af EF's konkurrencelovgivning. I denne forbindelse bør det erindres, at selskaberne har givet Kommissionen underretning om to af de største karteller, der hidtil er blevet afsløret, nemlig vitamin- og metiominordningerne. På samme måde har respondenten afhørt sine ansatte for at afdække eksistensen af eventuelle konkurrencebegrænsende ordninger"(144).

(242) Kommissionen anerkender, at Aventis fremlagde værdifulde oplysninger i vitamin- og metioninsagerne(145). Kommissionen kan imidlertid ikke tilslutte sig det princip, at et selskab, fordi det har samarbejdet i én sag, skal have reduceret sin bøde i en anden sag. I de nævnte sager blev Aventis belønnet for sit samarbejde efter reglerne i samarbejdsmeddelelsen, og det vil være urimeligt at udstrække denne belønning til at omfatte andre sager. Aventis' bestræbelser førte faktisk også til afdækning af et eller flere karteller, og Aventis blev belønnet for sine oplysninger efter reglerne i samarbejdsmeddelelsen. Det vil ikke være rimeligt at nedsætte bøderne, blot fordi Aventis har forsøgt at skaffe oplysninger om et kartel.

(243) Merck har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen påpeget, at det er et meget mindre selskab end Aventis, og at selskabets produktionskapacitet for metylglukamin er mindre en Aventis'(146).

(244) Kommissionen medgiver, at Aventis som helhed er et meget større selskab end Merck. Men adressaten for denne beslutning er ikke Aventis SA, men dets datterselskaber Aventis Pharma SA og Rhône-Poulenc Biochimie SA. Endvidere bemærker Kommissionen, at begge disse selskaber er mindre end Merck.

(245) Som nævnt i betragtning 14 har Kommissionen ikke været i stand til med sikkerhed at afgøre, hvilken af de to parter der har den største produktionskapacitet. Det er dog værd at bemærke, at inden for EØS havde Merck i de seneste år haft et noget større salg af metylglukamin end Aventis (jf. betragtning 7-8).

(246) I 2001 havde Merck en omsætning på 7528 mio. EUR(147). Samme år udgjorde omsætningen for RPB [ca. 110] mio. EUR(148) og for Aventis Pharma SA [ca. 2] mia. EUR(149).

(247) Ud fra det ovenfor anførte finder Kommissionen, at det for at sikre den nødvendige afskrækkende virkning er nødvendigt at forhøje den grundbøde, der er fastsat i betragtning 238, med 100 % til 5,0 mio. EUR for Merck. For Aventis Pharma/Rhône-Poulenc Biochimie vil der ikke ske nogen forhøjelse for at sikre den afskrækkende virkning.

3.3.3. Overtrædelsens varighed

(248) Rhône-Poulenc Biochimie og Merck KgaA har overtrådt traktatens artikel 81, stk. 1, fra november 1990 til den 31. december 1999 og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, fra den 1. januar 1994 til den 31. december 1999. Det konkluderes derfor, at samtlige parter overtrådte traktatens artikel 81, stk. 1, i en niårig periode og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, i en seksårig periode. For begge parter skal grundbeløbet derfor forhøjes med 90 %.

3.3.4. Konklusion vedrørende grundbeløbene

(249) Grundbeløbene for bøderne skal derfor fastsættes således:

- Merck KgaA: 9,5 mio. EUR

- Rhône-Poulenc Biochimie SA/Aventis Pharma SA. 4,75 mio. EUR.

3.3.5. Skærpende omstændigheder

3.3.5.1. Rollen som leder af overtrædelsen

(250) Begge parter forsøger i deres svar på klagepunktsmeddelelsen at påvise, at de ikke optrådte som ledere af kartellet. Der er intet i sagens akter, der tyder på, at den ene af parterne havde rollen som leder.

(251) Kommissionen finder derfor ikke, at der kan peges på nogen bestemt leder af kartellet.

3.3.6. Formildende omstændigheder

(252) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen gjort gældende, at det trykkede marked for metylglukamin bør anses for en formildende omstændighed(150).

(253) Kommissionen finder ikke, at metylglukaminmarkedet som helhed kan karakteriseres som et kriseramt marked, blot fordi markedet er stagnerende eller vigende. Normalt anses et stagnerende eller vigende marked ikke for en formildende omstændighed ved bødefastsættelsen.

(254) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen hævdet, at den omstændighed, at selskabet bragte overtrædelsen til ophør før Kommissionens kontrolundersøgelse hos RPB den 15. januar 2001, bør betragtes som en formildende omstændighed(151).

(255) Kommissionen skal her for det første bemærke, at et tidligt ophør principielt ikke anses for en formildende omstændighed i kartelsager, som repræsenterer "den hårde kerne" blandt overtrædelserne. Faktisk vil en fortsættelse af et kartel efter Kommissionens intervention kunne betragtes som en skærpende omstændighed.

(256) For det andet giver det ingen mening at tale om tidligt ophør i forbindelse med tidligere overtrædelser, som varede i mange år og kunne være blevet bragt til ophør af forskellige årsager.

(257) For det tredje har Kommissionen som nævnt i betragtning 146-164 været ude af stand til på grundlag af de foreliggende beviser at afgøre, om overtrædelsen blev bragt til ophør som følge af Aventis'/RPB's initiativ i november 1999 eller som følge af mødet mellem Kommissionens tjenestegrene og Merck den 27. september 2000.

(258) Den blotte omstændighed, at overtrædelsen ophørte før Kommissionens kontrolbesøg hos RPB, kan således ikke betragtes som en formildende omstændighed.

(259) Aventis har i sit svar på klagepunktsmeddelelsen påpeget, at selskabet har iværksat omfattende programmer med henblik på at sikre overholdelsen af konkurrencereglerne, og at disse programmer har ført til afdækning af andre aftaler. Det var en fejl, at metylglukaminaftalen ikke blev identificeret, og at Kommissionen ikke blev underrettet herom(152).

(260) Kommissionen hilser det velkomment, at Aventis har indført en politik, der skal sikre overholdelsen af konkurrencereglerne. Kommissionen finder dog ikke, at dette initiativ som et forebyggende middel kan fritage Kommissionen fra forpligtelsen til at pålægge sanktioner i tilfælde af overtrædelse af konkurrencereglerne. Kommissionen vil ikke betragte Aventis' vedtagelse af det pågældende program som en formildende omstændighed, der berettiger til en bødenedsættelse.

(261) Det konkluderes derfor, at der ikke er nogen formildende omstændigheder, der kan påberåbes af deltagerne i den overtrædelse, der har påvirket metylglukaminmarkedet.

3.3.7. Anvendelse af meddelelsen om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (samarbejdsmeddelelsen)

(262) Denne beslutnings adressater har i varierende grad samarbejdet med Kommissionen på forskellige stadier af undersøgelsen af overtrædelsen for at opnå den gunstige behandling, der er beskrevet i samarbejdsmeddelelsen. For at kunne opfylde de pågældende selskabers berettigede forventninger med hensyn til bødefritagelse eller bødenedsættelse som følge af deres samarbejde, vil Kommissionen nedenfor undersøge, om de pågældende parter har opfyldt betingelserne i den nævnte meddelelse.

3.3.7.1. Bødefritagelse eller meget betydelig bødenedsættelse ("afsnit B")

(263) Merck har gjort gældende, at selskabet opfylder de betingelser, der i samarbejdsmeddelelserne fra både 1996 og 2002 er fastsat for at opnå fritagelse fra den bøde, der ellers ville blive pålagt(153).

(264) Merck har hævdet, at selv om det teknisk set er 1996-meddelelsen, der finder anvendelse, bør selskabet ud fra fællesskabs- og nationalretlige principper behandles i henhold til samarbejdsmeddelelsen fra 2002, for så vidt denne er lempeligere.

(265) Merck har påpeget, at selskabet mødtes med de kompetente embedsmænd fra Kommissionen den 27. september 2000 og udtrykte ønske om at samarbejde med Kommissionen. Merck gav en mundtlig beskrivelse af kartelaktiviteterne og sendte Kommissionen en mere detaljeret skriftlig redegørelse den 20. oktober 2000. Hermed var Merck den første virksomhed til at fremlægge bevismateriale, der satte Kommissionen i stand til at vedtage en beslutning om at foretage en kontrolundersøgelse(154).

(266) Merck har også påpeget, at selskabet samarbejdede fuldt ud, permanent og effektivt under hele Kommissionens administrative procedure og forsynede Kommissionen med alt bevismateriale, som det kom i besiddelse af eller havde adgang til(155).

(267) Merck har tillige anført, at selskabet bragte sin deltagelse til ophør senest på det tidspunkt, hvor det fremlagde sit bevismateriale for Kommissionen. Endvidere havde selskabet ikke taget skridt til at tvinge RPB til at deltage i overtrædelsen(156).

(268) Med hensyn til, hvilken samarbejdsordning der finder anvendelse, hedder det i Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager(157) fra 2002, afsnit 28: "Fra 14. februar 2002 erstatter denne meddelelse 1996-meddelelsen for så vidt angår alle sager, hvor der ikke er nogen virksomheder, der har henvendt sig til Kommissionen for at nyde godt af den favorable behandling, der er omhandlet i meddelelsen". Merck henvendte sig først til Kommissionen om denne sag i 2000, hvorfor 2002-meddelelsen ikke finder anvendelse i den foreliggende sag.

(269) Kommissionen godtager, at Merck var den første virksomhed til at fremlægge afgørende oplysninger om eksistensen af et kartel, der påvirkede metylglukaminindustrien inden for EØS. Oplysningerne blev fremlagt første gang på et møde den 27. september 1999 i Bruxelles mellem Merck og Kommissionen, efter hvilket møde Kommissionen foretog en kontrolundersøgelse hos Rhône-Poulenc Biochimie. Merck opfylder derfor betingelserne i afsnit B i samarbejdsmeddelelsen fra 1996.

(270) Kommissionen bemærker, at den har været tilfreds med Mercks samarbejde.

(271) Endelig bemærker Kommissionen, at Merck ikke i væsentlig grad har bestridt de faktiske omstændigheder, der er beskrevet i Kommissionens klagepunktsmeddelelse.

(272) Merck skal derfor indrømmes en nedsættelse på 100 % af den bøde, som selskabet ellers ville være blevet pålagt, hvis det ikke havde valgt at samarbejde med Kommissionen.

3.3.7.2. Betydelig bødenedsættelse ("afsnit C")

(273) Aventis Pharma og Rhône-Poulenc Biochimie var ikke de første virksomheder til at forelægge Kommissionen afgørende oplysninger om metylglukaminkartellet, som krævet i samarbejdsmeddelelsens afsnit C, litra a). Ingen af virksomhederne opfylder således betingelserne i afsnit C.

3.3.7.3. Væsentlig bødenedsættelse ("afsnit D")

(274) Aventis har gjort gældende, at selskabet ikke alene opfylder, men endog mere end opfylder alle betingelserne for at opnå en væsentlig bødenedsættelse(158).

(275) Hvad angår omfanget af selskabets samarbejde har Aventis fremsat følgende udtalelser:

(276) "Respondenten samarbejdede fuldt ud efter modtagelsen af Kommissionens artikel 11-begæring om oplysninger og gjorde en væsentlig indsats for at indsamle alt eksisterende materiale om metylglukaminaktiviteterne for at afdække eksistensen af en konkurrencebegrænsende aftale med Merck"(159).

(277) "Respondenten er af den opfattelse, at disse oplysninger væsentligt bidrog til at fastslå overtrædelsens eksistens. Som det klart fremgår af sagens akter, fandt hverken Merck eller RPB nogen skriftlig dokumentation for aftalen. Således har Kommissionen alene kunne støtte sig på Mercks og RPB's anerkendelse af, at de deltog i en aftale i strid med EF-traktatens artikel 81, stk. 1. Havde RPB ikke fundet frem til og videregivet oplysninger om denne aftale, ville Kommissionen stå med påstand mod påstand som eneste bevismateriale. Det fremgår af klagepunktsmeddelelsen, at Kommissionen støttede sig på oplysninger fra begge virksomheder for at fastslå overtrædelsens eksistens"(160).

(278) Aventis har tillige gjort gældende, at selskabet ikke i væsentlig grad har bestridt de faktiske omstændigheder i sit svar på klagepunktsmeddelelsen.

(279) Kommissionen anerkender, at Aventis' samarbejde har været tilfredsstillende under hele proceduren, og at Aventis' oplysninger bekræftede visse aspekter af overtrædelsen. Kommissionen er imidlertid ikke enig i, at Aventis' oplysninger har været afgørende med henblik på at bevise kartellets eksistens, selv om sagen ville have været mere kompliceret, såfremt Mercks oplysninger ikke var blevet anerkendt af Aventis.

(280) Kommissionen anerkender, at Aventis ikke i væsentlig grad har bestridt de faktiske omstændigheder i sit svar på klagepunktsmeddelelsen.

(281) Derfor indrømmer Kommissionen Aventis Pharma og Rhône-Poulenc Biochimie en nedsættelse på 40 % af den bøde, som de ville være blevet pålagt, hvis de ikke havde samarbejdet med Kommissionen.

3.3.7.4. Konklusion vedrørende anvendelse af samarbejdsmeddelelsen

(282) Som konklusion vil Kommissionen i betragtning af samarbejdets karakter og på baggrund af betingelserne i samarbejdsmeddelelsen indrømme denne beslutnings adressater følgende nedsættelser af deres respektive bøder:

- Rhône-Poulenc Biochimie SA/Aventis Pharma SA: en nedsættelse på 40 %

- Merck KgaA: en nedsættelse på 100 %.

3.3.8. De endelige bødebeløb i den foreliggende sag

(283) Det konkluderes, at der skal betales følgende bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, litra a), i forordning nr. 17:

- Rhône-Poulenc Biochimie SA/Aventis Pharma SA: 2,85 mio. EUR

- Merck KgaA: 0 mio. EUR -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Rhône-Poulenc Biochimie SA, Aventis Pharma SA og Merck KgaA har overtrådt traktatens artikel 81, stk. 1, og - fra og med 1. januar 1994 - EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, ved at deltage i en vedvarende aftale og/eller samordnet praksis i metylglukaminsektoren.

Overtrædelsen varede for alle tre adressaters vedkommende fra den 22. november 1990 til den 31. december 1999.

Artikel 2

De i artikel 1 nævnte virksomheder skal øjeblikkeligt bringe den i artikel 1 omhandlede overtrædelse til ophør, hvis dette ikke allerede er sket.

De skal afstå fra at gentage enhver handling eller adfærd, der er beskrevet i artikel 1, eller som har samme formål eller følge som disse.

Artikel 3

De i artikel 1 nævnte virksomheder pålægges herved følgende bøder for den i samme artikel omhandlede overtrædelse:

a) Rhône-Poulenc Biochimie SA og Aventis Pharma SA, som hæfter solidarisk, en bøde på 2,85 mio. EUR

b) Merck KgaA, en bøde på 0,00 mio. EUR.

Artikel 4

Bøderne skal senest tre måneder fra tidspunktet for meddelelsen af denne beslutning indbetales på bankkonto nr. 642-0029000-95 tilhørende Europa-Kommissionen i:

Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (BBVA) SA Avenue des Arts/Kunstlaan 43B B - 1040 Bruxelles/Brussel (SWIFT-kode: BBVABEBB)

(IBAN-kode: BE76 6420 0290 0095).

Efter udløbet af denne frist påløber der automatisk rente svarende til den sats, som anvendes af Den Europæiske Centralbank i dens væsentligste genkøbsforretninger, på den første arbejdsdag i den måned, hvor denne beslutning er vedtaget, forhøjet med 3,5 procentpoint, dvs. ....

Artikel 5

Denne beslutning er rettet til:

a) Rhône-Poulenc Biochimie SA 20, avenue Raymond Aron F - 92165 Antony Cedex

b) Aventis Pharma SA 20, avenue Raymond Aron F - 92165 Antony Cedex

c) Merck KgaA Frankfurter Straße 250 D - 64293 Darmstadt

Denne beslutning kan tvangsfuldbyrdes i henhold til traktatens artikel 256.

Udfærdiget i Bruxelles, den 27. november 2002.

På Kommissionens vegne

Mario Monti

Medlem af Kommissionen

(1) Kommissionsskøn baseret på virksomhedernes salgstal. Salgstallene findes i dok. 00200 og dok. 908-921 i Kommissionens dossier.

(2) EFT 13 af 21.2.1962, s. 204/62.

(3) EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1.

(4) EFT L 354 af 30.12.1998, s. 18.

(5) EUT C 36 af 10.2.2004.

(6) Kommissionsskøn baseret på virksomhedernes salgstal. Det er uvist, om kinesiske producenter sælger mindre mængder af stoffet. Salgstallene findes i dok. 00200 og dok. 908-921.

(7) Kommissionsskøn baseret på virksomhedernes salgstal. Salgstallene findes i dok. 00202 og dok. 908-921.

(8) Kommissionsskøn baseret på virksomhedernes salgstal. Salgstallene findes i dok. 00200-00202 og dok. 908-921.

(9) Kommissionsskøn baseret på virksomhedernes salgstal. [De nøjagtige tal er ikke nævnt, da oplysningerne er fortrolige].

(10) Mercks svar på klagepunktsmeddelelsen, s. 5-6, afsnit 13-16.

(11) Dok. 00021.

(12) Dok. 00197.

(13) Dok. 8935.

(14) Aventis' svar på klagepunktsmeddelelsen, s. 28, afsnit 71.

(15) Samlet omsætning for Rhône-Poulenc Rorer og Hoechst