DA Den Europæiske Unions Tidende L 284/1

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 11. marts 2008

om Italiens statsstøtteordning C 61/03 (ex NN 42/01) til fordel for luftfartsindustrien

(meddelt under nummer K(2008) 845)

(Kun den italienske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2008/806/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte eventuelle bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Foranstaltningen i den foreliggende sag vedrører individuel støtte til forsknings- og udviklingsprojekter inden for luftfartsindustrien. Støtten er ydet af Italien i henhold til lov nr. 808 af 24. december 1985 om støtte til udvikling af luftfartsindustrien og forbedring af dens konkurrenceevne (i det følgende benævnt »lov 808/1985«). Kommissionen godkendte ordningen i 1986 (2).

1. SAGSFORLØB

(2) Den 7. oktober 1999 og igen den 12. januar 2001 modtog Kommissionen en klage over, at Italien havde ydet ulovlig støtte til en række forsknings- og udviklingsprojekter (forskning og udvikling benævnes i det følgende »F&U«) inden for den italienske luftfartsindustri.

(3) Kommissionen anmodede om oplysninger den 8. maj 2000, som de italienske myndigheder fremsendte den 1. august. Klageren fremsendte yderligere oplysninger ved brev af 27. april 2001 og 30. maj 2002.

(4) Den 1. februar 2001 sendte de italienske myndigheder Kommissionen en række oplysninger om den støtte, som Italien havde ydet til 13 F&U-projekter, og som ikke var blevet anmeldt.

(5) Ved brev af 14. og 24. august 2001 anmodede Kommissionen de italienske myndigheder om yderligere oplysninger om projekterne. Italien gav i sit svar af 31. oktober 2001 yderligere oplysninger om seks projekter.

(6) I 2002 bad Kommissionen nogle uafhængige eksperter om at vurdere de seks projekter. De forelagde Kommissionen deres rapporter den 7. og den 23. april 2003.

(7) På anmodning fra de italienske myndigheder blev der holdt to møder henholdsvis den 27. maj og den 30. juni 2003.

(8) Den 1. oktober 2003 besluttede Kommissionen at indlede den formelle undersøgelsesprocedure (i det følgende benævnt »første beslutning«) med hensyn til seks forsknings- og udviklingsprojekter, som Italien havde ydet betydelig uanmeldt støtte, hvilket er i strid med de gældende regler for F&U-støtte, dvs. EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til forskning og udvikling fra 1996 (3) (i det følgende benævnt »rammebestemmelserne fra 1996«) og fra 1986 (4) (i det følgende benævnt »rammebestemmelserne fra 1986«). Kommissionen udtrykte tvivl om, hvorvidt støtten i de seks tilfælde var forenelig med reglerne for F&U-støtte (5).

(9) Efter første beslutning modtog Kommissionen bemærkninger fra følgende: a) Italien — ved brev af 3. februar 2004, der blev registreret hos Kommissionen den 4. februar 2004. Italien fremsendte en revideret version af sine bemærkninger ved brev af 18. februar 2004, der blev registreret hos Kommissionen den 23. februar 2004 b) Frankrig — ved brev af 20. februar 2004, der blev registreret hos Kommissionen samme dag c) Finmeccanica — ved brev af 20. februar 2004, der blev registreret hos Kommissionen den 23. februar 2004 d) en interesseret tredjepart, der foretrak at være anonym — ved brev af 23. februar 2004, der blev registreret hos Kommissionen samme dag.

(10) Ved brev af 22. marts 2004, videresendte Kommissionen de bemærkninger, den havde modtaget, til Italien.

(11) Italien svarede ved brev af 26. maj 2004, der blev registreret hos Kommissionen den 28. maj 2004.

(12) Ved brev af 1. juli 2004, der blev registreret hos Kommissionen den 6. juli 2004, fremsendte den anonyme tredjepart yderligere oplysninger om anvendelsen af lov 808/1985, dvs. den godkendte støtteordning, som de seks sager, der er omhandlet i første beslutning, falder ind under.

(13) Ved brev af 3. august 2004, der blev registreret hos Kommissionen den 4. august 2004, fremlagde Italien yderligere oplysninger om lov 808/1985 og dens anvendelse på de sager, der var omhandlet af den oprindelige undersøgelsesprocedure.

(14) Ved brev af 19. august 2004, der blev registreret hos Kommissionen den 20. august 2004, fremsendte den anonyme tredjepart yderligere oplysninger om lov 808/1985 og dens anvendelse på individuelle sager.

(15) Kommissionen anmodede ved brev af 13. september 2004 Italien om yderligere oplysninger om de sager, der var omhandlet af den oprindelige undersøgelsesprocedure,

(16) Ved brev af 20. september 2004, der blev registreret hos Kommissionen den 22. september 2004, fremsendte den anonyme tredjepart yderligere oplysninger om lov 808/1985 og dens anvendelse på individuelle sager.

(17) Italien besvarede Kommissionens brev af 13. september 2004 ved brev af 30. september 2004, der blev registreret hos Kommissionen den 1. oktober 2004.

(18) Ved brev af 12. oktober 2004 meddelte Kommissionen Italien, at den fandt Italiens svar på sit brev af 13. september 2004 ufuldstændigt. Kommissionen gentog sin anmodning om oplysninger og påpegede, at den, hvis den ikke modtog noget svar, eller svaret var ufuldstændigt, ville pålægge den italienske regering at fremlægge oplysningerne i henhold til artikel 10, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (6) (i det følgende benævnt »procedureforordningen«).

(19) Ved brev af 15. oktober 2004, der blev registreret hos Kommissionen samme dag, og ved brev af 22. oktober 2004, der blev registreret hos Kommissionen den 25. oktober 2004, besvarede Italien ovennævnte brev af 12. oktober 2004.

(20) Den 10. december 2004 besluttede Kommissionen (7) at udstede et påbud om oplysninger og krævede, at Italien afgav et fuldstændigt svar på de spørgsmål, den havde stillet i sit brev af 13. september 2004.

(21) Ved brev af 19. januar 2005, der blev registreret hos Kommissionen den 21. januar 2005, efterkom Italien påbuddet om oplysninger.

(22) Italien supplerede sit svar på påbuddet om oplysninger ved brev af 10. marts 2005, der blev registreret hos Kommissionen den 14. marts 2005.

(23) Kommissionen besluttede den 22. juni 2005 (8) at udvide proceduren (i det følgende benævnt »anden beslutning«). Den 12. oktober 2005 blev anden beslutning offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (9).

(24) De italienske myndigheder bemærkede ved brev af 17. juni 2005, at de to beslutninger om indledning af proceduren omhandlede følsomme spørgsmål vedrørende den nationale sikkerhed.

(25) Ved brev af 15. juli 2005 svarede Kommissionen, at dens undersøgelse kun ville omfatte de civile aspekter, og at vurderingen af projekter, der var af betydning for den nationale sikkerhed, ville blive foretaget netop for at udelukke dem fra den endelige beslutning.

(26) Efter anmodning fra de italienske myndigheder sendte Kommissionen ved brev af 6. september og 18. november 2005 Italien alle de dokumenter, der var nævnt i anden beslutning, og de dokumenter, den havde modtaget fra den anonyme tredjepart.

(27) De italienske myndigheder fremsatte den 24. oktober 2005 de første bemærkninger til anden beslutning, især vedrørende spørgsmålet om, hvordan ordningen fungerer generelt.

(28) Den 30. november 2005 fremsatte de italienske yderligere bemærkninger, som de supplerede med en række bilag den 6. december 2005.

(29) Den anonyme tredjepart fremsatte den 11. november 2005 sine bemærkninger til anden beslutning. Den 19. december 2005 blev disse bemærkninger videresendt til de italienske myndigheder, der svarede ved brev af 6. marts 2006.

(30) Den 3. maj 2006 blev der holdt møde mellem Kommissionen og de italienske myndigheder. Efter dette møde anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger ved brev af 23. maj 2006, hvori den henledte de italienske myndigheders opmærksomhed på de oplysninger, den havde anmodet om i anden beslutning.

(31) De italienske myndigheder fremsatte den 5. maj 2006 bemærkninger til en del af oplysningerne, især om muligheden for, at den liste over projekter, som den anonyme tredjeparts bemærkninger omfattede, kunne siges at stamme fra revisionsretten.

(32) Den 29. juni 2006 fremsendte de italienske myndigheder også den afgørelse, som det tværministerielle udvalg for økonomisk planlægning (Comitato Interministeriale per la Programmazione Economica — i det følgende benævnt »CIPE«) havde truffet den 22. marts 2006, og som ifølge de italienske myndigheders planer skulle sikre, at ordningen var i overensstemmelse med reglerne for F&U-støtte.

(33) Den 11. juli 2006 fremsatte de italienske myndigheder de første bemærkninger som svar på Kommissionens brev af 23. maj 2006.

(34) De italienske myndigheder supplerede den 17. oktober 2006 deres svar på Kommissionens brev og fremlagde en liste over de projekter, der blev finansieret over ordningen. De fremsendte den 24. oktober 2006 de bilag, der var omtalt i det foregående brev.

(35) Ved brev af 12. december 2006 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger om planerne for tilbagebetaling i forbindelse med de projekter, der figurerede i de italienske myndigheders liste, og foreslog, at planerne for bevilling og tilbagebetaling af støtte til de enkelte projekter blev drøftet på teknisk plan.

(36) Efter mødet den 30. marts 2007 fremlagde de italienske myndigheder den 24. april 2007 oplysninger om den fuldstændige beregning i forbindelse med projekterne og fremsendte to notater vedrørende to projekter, der var nævnt i anden beslutning (A139 og BA609).

(37) Efter et nyt møde den 26. april 2007 blev der tilrettelagt endnu et møde den 4. maj 2007 hos Italiens Faste Repræsentation ved EU, hvor de italienske myndigheder gav en delegation fra Kommissionen mulighed for at bese en række dokumenter (klassificeret som fortrolige af hensyn til den nationale sikkerhed) vedrørende ovennævnte to projekter.

(38) Den 23. maj 2007 blev der holdt et endeligt møde om planerne for tilbagebetaling i forbindelse med de enkelte projekter.

(39) Kommissionen anmodede om en række oplysninger ved brev af 21. juni 2007. Som bilag havde Kommissionen vedlagt planerne for de enkelte F&U-projekter, herunder betingelserne for tilbagebetaling af lånene.

(40) Italien svarede på dette brev den 1. august 2007 og erklærede sig enig i de planer, der var vedlagt Kommissionens seneste brev, og gav samtidig nærmere oplysninger om andre punkter, der var omtalt i brevet. Der blev fremsendt supplerende oplysninger den 1. oktober 2007.

(41) Den 5. oktober 2007 blev der holdt endnu et møde med de italienske myndigheder med deltagelse af kommissær Neelie Kroes og den italienske minister Bersani.

(42) De italienske myndigheder gav supplerende oplysninger ved brev af 29. oktober 2007, 27. november 2007 og 12. december 2007.

(43) Kommissionen anmodede om yderligere oplysninger ved brev af 23. november 2007.

(44) Møderne med Frankrig og den anonyme tredjepart fandt sted på følgende tidspunkter: 21. marts 2006, 18. oktober 2006, 10. november 2006, 22. maj 2007, 5. juli 2007, 6. september 2007, 14. og 19. november 2007 og 11. februar 2008.

2. BESKRIVELSE AF DEN ORDNING, DER BLEV GODKENDT I 1986

(45) Som anført i betragtning 1 ovenfor, godkendte Kommissionen i 1986 den italienske F&U-støtteordning til fordel for luftfartsindustrien. Kommissionen noterede i sin beslutning, at de nærmere betingelser for den offentlige finansiering, især med hensyn til tilbagebetaling, ville blive fastsat senere for hvert enkelt projekt.

(46) Kommissionen påpegede i sin beslutning, at alle individuelle støtteforanstaltninger skulle anmeldes, hvis de støtteberettigede omkostninger oversteg 20 mio. ECU, jf. punkt 5.5 i rammebestemmelserne fra 1986 (10).

(47) De italienske myndigheder har aldrig anmeldt nogen konkrete støtteprojekter i henhold til lov 808/1985 på grundlag af EF-traktatens artikel 88, stk. 3.

(48) Det oprindelige anvendelsesområde for lov 808/1985, der var blevet anmeldt til Kommissionen, omfattede et budget på 690 mia. ITL til de planlagte projekter, og dette beløb skulle udbetales i perioden 1985-1989. Anvendelsesområdet for den oprindeligt anmeldte lov blev udvidet flere gange efter 1989 ved den italienske regerings beslutninger om refinansiering. Ingen af disse udvidelser blev anmeldt til Kommissionen i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3.

(49) Med ikrafttrædelsen af rammebestemmelserne fra 1996 (11) godkendte de italienske myndigheder (12) de relevante foranstaltninger, herunder de nye anmeldelsestærskler på 25 mio. ECU for de støtteberettigede omkostninger og 5 mio. ECU for støtte.

(50) I 2001 og 2002 foregik der en brevveksling mellem Kommissionen og de italienske myndigheder om denne ordning (13). Formålet hermed var at gennemføre en række ændringer i ordningen for at bringe den i overensstemmelse med kriterierne i rammebestemmelserne fra 1996.

(51) Som følge af brevvekslingen vedtog de italienske myndigheder en afgørelse om anvendelse af kriterierne i ovennævnte rammebestemmelser (14). Kommissionen fik tilsendt dette dokument den 22. november 2002 og accepterede Italiens tilsagn ved brev af 18. december 2002.

(52) Lov 808/1985 omfattede tre typer statsstøtte til virksomheder inden for luftfartsindustrien. Men fra daværende tidspunkt var der kun en tilbage, som er omfattet af denne beslutning, nemlig støtte i henhold til lovens artikel 3, litra a).

(53) Denne støtte består i statens finansiering af en del af omkostningerne ved de F&U-projekter inden for luftfartsindustrien, som italienske virksomheder gennemfører i samarbejde med udenlandske.

3. DE BETÆNKELIGHEDER, KOMMISSIONEN GAV UDTRYK FOR I FØRSTE BESLUTNING

(54) Første beslutning vedrørte tretten individuelle F&U-projekter.

(55) I første beslutning gav Kommissionen udtryk for tvivl om, hvorvidt en række store F&U-projekter (opført i betragtning 60, tabel 1), som ikke var anmeldt i henhold til de gældende regler for støtte til F&U (rammebestemmelserne fra 1986 og fra 1996 (15), var forenelige med fællesmarkedet.

(56) Kommissionen udtrykte især tvivl om: a) hvorvidt en del af aktiviteterne under de forskellige projekter kunne klassificeres som udviklingsaktiviteter på prækonkurrencestadiet: A109X, A109DEF, MD95 (16), MD11, DO328 Panels og DO328EC b) hvorvidt støtten til en række projekter havde en tilskyndelsesvirkning: A109X, A109 DEF, MD95, MD11, DO328 Panels og DO328EC.

(57) Kommissionen rejste ingen indvendinger med hensyn til fire andre projekter (DO328, MD11 winglet, ATR72 og EH101) på grundlag af de foreliggende oplysninger på daværende tidspunkt.

(58) Kommissionen var enig i, at et projekt ([…] (17)) faldt ind under traktatens artikel 296, stk. 2.

(59) Endelig accepterede Kommissionen, at to projekter (trykkabiner, A119Koala) på grundlag af de foreliggende oplysninger på daværende tidspunkt lå under tærsklen for individuel anmeldelse.

(60) I nedenstående tabel sammenfattes oplysningerne vedrørende disse projekter: Tabel 1 Projekter, der blev nævnt i første beslutning Projekt Støttemodtagere Bemærkninger 1) Trykkabiner Alenia På daværende tidspunkt anset for at ligge under tærsklen for individuel anmeldelse 2) A109X Agusta Tvivl om klassifikationen af aktiviteterne som F&U og om tilskyndelsesvirkningen 3) A119 Koala Agusta På daværende tidspunkt anset for at ligge under tærsklen for individuel anmeldelse 4) A109 DEF Agusta Tvivl om klassifikationen af aktiviteterne som F&U og om tilskyndelsesvirkningen 5) MD95 Alenia Tvivl om klassifikationen af aktiviteterne som F&U og om tilskyndelsesvirkningen 6) […] […] Henhørende under traktatens artikel 296 7) MD11 LWR Alenia Tvivl om klassifikationen af aktiviteterne som F&U og om tilskyndelsesvirkningen 8) DO328 EC Aermacchi Tvivl om klassifikationen af aktiviteterne som F&U og om tilskyndelsesvirkningen 9) DO328 Panels Aermacchi Tvivl om klassifikationen af aktiviteterne som F&U og om tilskyndelsesvirkningen 10) DO328 Aermacchi Ingen indvendinger på grundlag af de foreliggende oplysninger på daværende tidspunkt 11) MD11 Winglet Alenia Ingen indvendinger på grundlag af de foreliggende oplysninger på daværende tidspunkt 12) ATR72 Alenia Ingen indvendinger på grundlag af de foreliggende oplysninger på daværende tidspunkt 13) EH101 Utility Agusta Ingen indvendinger på grundlag af de foreliggende oplysninger på daværende tidspunkt

4. STØTTEMODTAGERNE

(61) I første beslutning var følgende virksomheder nævnt som støttemodtagere: a) Agusta, der blev omdøbt til AgustaWestland efter fusionen med Westland, som tilhørte Finmeccanica-koncernen og var specialiseret i helikoptere b) Alenia, der tilhørte Finmeccanica-koncernen og var specialiseret i flystrukturer c) Aermacchi, som havde tilhørt Finmeccanica-koncernen siden januar 2003, og oprindelig var specialiseret i fly til militærtræning, men senere spredte sine aktiviteter til at omfatte flystrukturer.

(62) På baggrund af de oplysninger, der blev fremsat efter første beslutning, viste der sig også at være to andre støttemodtagere: a) Avio, der var specialiseret i flymotorer. Avio tilhørte tidligere Fiat-koncernen (under navnet FiatAvio). Senere blev den overtaget af private equity-koncernen Carlyle, og Finmeccanica fik en minoritetsandel. I 2006 blev Avio overtaget af private equity-koncernen Cinven, og Finmeccanica fik en kapitalandel på 25 % b) Piaggio Aero Industries (i det følgende benævnt »Piaggio«) er en virksomhed, der fremstiller flystrukturer og -motorer. Den blev oprettet i november 1998, da en gruppe aktionærer erhvervede aktiverne og overtog luftfartsprojekterne fra den virksomhed, der tidligere hed Rinaldo Piaggio S.p.A, således som det fremgår af brevvekslingen mellem industriministeriet og Piaggio Aero Industries (fremsendt af de italienske myndigheder).

5. ITALIENS BEMÆRKNINGER TIL DE BETÆNKELIGHEDER, KOMMISSIONEN GAV UDTRYK FOR I FØRSTE BESLUTNING

(63) Italien erkendte, at Kommissionens oplysninger om de projekter, som den havde udtrykt betænkelighed ved i sin første beslutning, var helt utilstrækkelige. Italien erkendte også, at Kommissionen netop på grund af disse mangelfulde oplysninger havde grund til at nære betænkeligheder med hensyn til projekterne. Italien fremsendte derfor udførlige oplysninger om projekterne, især hvad angår de støtteberettigede forskningsudgifter og støttens tilskyndelsesvirkning.

(64) Med hensyn til A109DEF gav Italien en detaljeret beskrivelse af F&U-aktiviteterne vedrørende helikopteren og omtalte især indbygning af en ny motortype, landingsstel, rotor, elektronik og fuselage. De italienske myndigheder fremlagde desuden en tidsplan for gennemførelsen af projekterne, hvoraf det fremgik, at innovationen i forbindelse med ovennævnte komponenter havde fundet sted langt tidligere end deres certificering (der var sket i 1998) og deres anvendelse i A109Power-helikopteren med Turbomeca-motor, der var blevet certificeret i juni 2001. Begivenhedernes rækkefølge skulle desuden bevise, at støtten havde en tilskyndelsesvirkning, fordi teknologien var ny og endnu ikke havde været anvendt i noget luftfartøj.

(65) Med hensyn til A109X forlagde Italien en detaljeret beskrivelse af F&U-projektet med særlig henvisning til halerotoren, transmissionssystemet, hovedrotoren og fuselagen. Italien anførte, at de specifikke komponenter i A109X — fembladet hovedrotor, afskærmet halerotor, reduktionsgear (flad-/keglegear) — ikke fandtes i noget andet Agusta-produkt. De italienske myndigheder fremførte desuden, at A109X-projektet tog sigte på at udvikle en ny generation af helikoptere, som det var planen at markedsføre efter 2009.

(66) De italienske myndigheder erkendte, at de oplysninger, Kommissionen havde til rådighed om projekterne MD95 og MD11 på det tidspunkt, hvor den vedtog første beslutning, var utilstrækkelige til, at den kunne skelne mellem de to projekter, der skulle betragtes som adskilte, selv om de begge vedrørte fuselagen.

(67) Ifølge de italienske myndigheder omfattede MD95-projektet aktiviteter, der skulle klassificeres som industriel forskning og udviklingsaktiviteter på prækonkurrencestadiet, fordi det gav Alenia mulighed for at forbedre sit kendskab til fuselager til store luftfartøjer. Aktiviteterne vedrørte især beregningsmetoderne i forbindelse med udformningen af fuselager, udvikling af særlige koder for fuselagernes skadestolerance og forbedring af virksomhedens generelle kendskab til en række teknologiske aspekter, såsom brandsikre strukturelle løsninger og materialekorrosion.

(68) Hvad angår MD11-projektet, anførte de italienske myndigheder, at F&U-aktiviteterne vedrørte udvikling af en prototype som led i den indledende forskning. Projektet gav mulighed for at oprette databanker og skabe udviklingsprocesser til anvendelse af nye fuselageteknologier, hvilket var et nyt aktivitetsområde for Alenia.

(69) De italienske myndigheder påviste desuden støttens tilskyndelsesvirkning i forbindelse med disse to projekter. Støtten gav Alenia mulighed for at forøge udgifterne til F&U væsentligt, nemlig fra […] af selskabets samlede omsætning i løbet af de fire år, projekterne varede. Ifølge Italien skulle projekterne også have givet Alenia mulighed for at udvide sit teknologiske kendskab ud over det normale niveau.

(70) Med hensyn til de to projekter vedrørende DO328 præciserede de italienske myndigheder især, at der var tale om de såkaldte DO328 Panels og DO328 Extended Capacity (EC) (18). Det grundlæggende DO328-projekt, der blev gennemført af Aermacchi vedrørte udvikling af den teknologiske knowhow til den civile luftfart. Indtil udgangen af 1980’erne havde Aermacchi hovedsagelig beskæftiget sig med fly til militærtræning.

(71) DO328 Panels vedrørte udvikling af shells, der tidligere blev produceret af den koreanske virksomhed Daewoo. Projektet omfattede også samleteknikker og -teknologi (nogle af dem blev ikke anvendt i det endelige produkt) og udvikling af to prototyper.

(72) Formålet med DO328 EC var ifølge de italienske myndigheder at øge antallet af passagerer ved udvikling af en ny fuselage, ændrede vinger og strukturer (f.eks. for at tage hensyn til forskellig belastning) osv. De italienske myndigheder fremlagde nærmere oplysninger om de projekter, der var beskrevet i første beslutning, og gav en detaljeret redegørelse for forskningsfaserne.

(73) Endelig gav de italienske myndigheder detaljerede oplysninger om støttens tilskyndelsesvirkning i forbindelse med de to DO328-projekter. De understregede projekternes betydning for Aermacchi, idet de mente, at de tegnede sig for ca. halvdelen af selskabets samlede F&U-aktiviteter i perioden 1996-1999. De italienske myndigheder erklærede endvidere, at Aermacchi ikke ville have kunnet finansiere disse F&U-projekter med egne midler og ikke ville have kunnet deltage i det generelle projekt, der blev ledet af Dornier.

6. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER SOM LED I FØRSTE BESLUTNING

6.1. Finmeccanica

(74) Finmeccanica fremsatte bemærkninger efter første beslutning (19) på vegne af alle koncernselskaberne, nemlig Agusta, Aermacchi og Alenia. Finmeccanica meddelte, at koncernen i vidt omfang kontrolleres af den italienske stat (20).

(75) Finmeccanica fremsendte sine bemærkninger for at fjerne de betænkeligheder, som Kommissionen havde givet udtryk for med hensyn til de seks projekter i første beslutning. I denne forbindelse meddelte Finmeccanica, at den var i enig i den italienske regerings bemærkninger, som den også henviste til, samtidig med at den tilføjede følgende for de seks projekter: a) A109D/E/F: ifølge Finmeccanica omfatter projektets tre versioner forskellige typer teknologisk innovation (rotor, landingsstel) og er forsynet med forskellige motorer (henholdsvis Allison, PW og Turbomeca), hvilket har betydet forskellige certificeringsprocesser for de forskellige versioner. b) A109X: Finmeccanica fremfører, at helikopteren ikke blot er en anden version af A109. Der er i virkeligheden tale om en fuldstændig ny helikopter, som efter selskabets planer skulle danne grundlag for en ny generation af tomotorers helikoptere, der skulle markedsføres fra 2009. c) MD95: Finmeccanica redegjorde udførligt for, hvorfor den mente, at Alenias aktiviteter på dette område skulle klassificeres som F&U-udgifter. d) MD11: Finmeccanica redegjorde udførligt for, hvorfor den mente, at Alenias aktiviteter på dette område skulle klassificeres som F&U-udgifter. e) DO328 — Panels: Finmeccanica henviste til de italienske myndigheders bemærkninger vedrørende dette projekt, der blev gennemført af Aermacchi. f) DO328 — Extended Capacity: Finmeccanica henviste til de italienske myndigheders bemærkninger vedrørende dette projekt, der blev gennemført af Aermacchi. Finmeccanica tilføjede, at dette projekt var fundamentalt anderledes end det foregående, fordi det blev afsluttet med to prototyper, som stadig kunne ses på selskabets websted.

(76) Med hensyn til støttens tilskyndelsesvirkning i forbindelse med disse projekter fremførte Finmeccanica følgende: a) Finmeccanica mente ikke, at selskabet ville have kunnet gennemføre projekterne vedrørende de to helikoptere (A109D/E/F og A109X) uden støtte på grund af de risici, der var forbundet med, at projekterne først ville blive rentable på lang sigt. Desuden erklærede Finmeccanica, at Agustas F&U-udgifter og virksomhedens personale, der var beskæftiget med F&U, var steget med 4 procentpoint i perioden 1995-1999. b) Finmeccanica fremførte, at Alenias elektronikprojekter (MD11 og MD95) gav selskabet mulighed for at specialisere sig i udvikling af delsystemer til fuselager. Ifølge Finmeccanica måtte Alenia i væsentlig grad forbedre sin teknologiske knowhow til fremstilling af prototyper og afprøvning i forbindelse med de to udviklingsprocesser. c) Ifølge Finmeccanica var Aermacchis elektronikprojekter (DO328 Panels og DO328EC) ikke selskabets hovedaktivitet, idet det var specialiseret inden for den militære sektor, især fly til træning af piloter. Gennem støtten kunne Aermacchi begynde at udøve virksomhed inden for civil F&U, som klart supplerede selskabets normale F&U-aktiviteter.

6.2. Frankrig

(77) De franske myndigheder fremsatte først bemærkninger efter første beslutning (21) og især på følgende tre områder: a) de gjorde opmærksom på støtteinstrumentet, som de mente var et tilbagebetalingspligtigt lån, b) de krævede, at tilbagebetalingen blev garanteret, og c) endelig anførte de en række andre end de i beslutningen nævnte projekter, der måske også havde fået støtte som led i ordningen, og som de ikke mente, at Italien havde anmeldt individuelt.

6.3. Anonym tredjepart

(78) En anonym tredjepart fremsatte bemærkninger to gange som led i proceduren, nemlig efter både første og anden beslutning.

(79) I det følgende redegøres der for den anonyme tredjeparts bemærkninger efter første beslutning.

(80) Den anonyme tredjepart mente, at de betænkeligheder, Kommissionen havde givet udtryk for med hensyn til de seks projekter, var berettigede.

(81) Kommissionen burde ifølge denne tredjepart udvide sin undersøgelse til at omfatte en række andre projekter (herunder helikopterne AB139, BA609, A119).

(82) Kommissionen blev anmodet om at kontrollere, at støtten i henhold til lov 808/1985 faktisk var ydet til de pågældende projekter, og at andre projekter var blevet udelukket, fordi der ikke var fremstillet prototyper, eller fordi den italienske industri ikke havde medvirket.

(83) Kommissionen blev også anmodet om at kontrollere de faktiske støttebeløb i forbindelse med de pågældende seks projekter.

(84) Kommissionen blev endvidere anmodet om at pålægge Italien at indstille udbetalingen af støtte i forbindelse med de igangværende projekter.

(85) Kommissionen skulle også kontrollere det støtteinstrument, der var blevet anvendt i henhold til lov 808/1985, og derefter kræve den ulovligt udbetalte støtte tilbagebetalt.

(86) Kommissionen blev endvidere bedt om at sikre, at lov 808/1985 blev ændret, så støtten blev tilbagebetalt på finansielle betingelser, der var i overensstemmelse med F&U-rammebestemmelserne.

(87) Kommissionen skulle også pålægge Italien en forpligtelse til at aflægge årlige rapporter, og i givet fald foretage en effektiv regnskabsrevision.

(88) Den anonyme tredjepart vedlagde en række dokumenter til sine bemærkninger, herunder industriministeriets rapporter til det italienske parlament om situationen inden for luft- og rumfartsindustrien (1996-2001). Den anonyme tredjepart havde desuden anvendt oplysningerne i disse rapporter som belæg for, at antallet af uanmeldte projekter var langt større end de seks, der var omfattet af proceduren.

7. ITALIENS KOMMENTARER TIL DE INTERESSEREDE PARTERS BEMÆRKNINGER SOM LED I FØRSTE BESLUTNING

(89) Italien fremsatte ingen kommentarer til Finmeccanicas bemærkninger.

(90) Med hensyn til Frankrigs og den anonyme tredjeparts bemærkninger mente Italien især, at de gik langt videre end proceduren. Italien kritiserede disse forsøg på at udvide procedurens anvendelsesområde, fordi de angiveligt ikke var dokumenterede.

(91) Italien erindrede om, at ordningen skulle betragtes som eksisterende støtte, fordi den var blevet godkendt i 1986 (22), og fordi Kommissionen i 2002 erkendte, at støtten faktisk var bragt i overensstemmelse med de gældende statsstøtteregler for F&U (jf. betragtning 50). Italien mente derfor ikke, at der kunne stilles spørgsmål ved ordningen i en sag, som blot vedrørte individuelle foranstaltninger, der var vedtaget i henhold til ordningen, medmindre det kunne bevises, at beslutningen om godkendelse af ordningen byggede på urigtige oplysninger, hvilket kunne have medført ophævelse af den i henhold til procedureforordningens artikel 9.

(92) Endvidere mente Italien, at støtteinstrumentet var foreneligt med traktaten.

(93) Italien fremførte desuden, at den anonyme tredjepart fejlagtigt havde lagt rapporterne til parlamentet om gennemførelsen af lov 808/1985 til grund for sine bemærkninger, fordi beløbene i rapporterne ikke svarede til de beløb, der faktisk var ydet til projekterne. Italien forklarede, at ministeriet i rapporterne havde medtaget sine målsætninger for de projekter, der kunne finansieres efter lov 808/1985. I budgetproceduren var det dog normal praksis, at sådanne målsætninger ikke var omfattet af de disponible midler, som var betydeligt mindre end anført i ovennævnte rapporter. Desuden betegnede de beløb, der var nævnt i rapporterne for de enkelte projekter, kun målsætninger, idet ministeriet først traf beslutning om det endelige støttebeløb, der skulle ydes til de enkelte projekter, efter at have fået de faktiske bevillinger, som normalt var mindre end dem, det havde anmodet om.

(94) Italien afviste derfor Frankrigs og den anonyme tredjeparts argumenter, som gik ud på, at støttemodtagerne kunne undlade at tilbagebetale støtten. Ifølge Italien skulle tilbagebetalingen ske inden for de frister, der er fastsat i beslutningerne om at yde støtte. Italien tilføjede desuden, at staten i henhold til national lovgivning kun kan give afkald på et tilgodehavende i det særlige tilfælde, hvor et selskab er trådt i likvidation.

(95) Italien forklarede, at støtten var blevet udbetalt på grundlag af de såkaldte »forpligtelsesgrænser« (limiti d’impegno), dvs. at støttemodtagerne fik udbetalt beløbet, når udgifterne var afholdt, og udbetalingen begyndte det første år efter, at udgifterne var afholdt, og fortsatte i en periode på 10-15 år. Tilbagebetalingen blev indledt et år efter udbetalingsperiodens udløb, dvs. 11 eller 16 år efter, at projektet var påbegyndt.

(96) Med hensyn til de særlige bemærkninger, der blev fremsat af den anonyme tredjepart vedrørende F&U-projekterne, henviste Italien især til sine bemærkninger som svar på første beslutning.

(97) Desuden kommenterede Italien projekterne som svar på den anonyme tredjeparts bemærkninger. Med hensyn til A109X-projektet meddelte Italien, at det vedrørte udarbejdelse af teknologi, som først ville blive anvendt i helikoptere efter en lang udviklingsperiode. Italien påpegede også, at navnet A109X blev anvendt generisk, og at helikopteren ville være en total nyskabelse, når udviklingsfasen var afsluttet.

(98) Italien påpegede desuden, at projektet A109 Power ganske vist var blevet taget i betragtning på et bestemt tidspunkt, men aldrig havde fået støtte i henhold til lov 808/1985.

(99) Med hensyn til finansieringen af A109X-projektet oplyste Italien, at det tal, som den anonyme tredjepart havde nævnt, kun var vejledende. Det faktiske støttebeløb, der var udbetalt til projektet, androg 33,6 mio. EUR, mens det yderligere beløb på 49 mia. ITL for perioden 2002-2005, som den anonyme tredjepart havde nævnt, aldrig var blevet udbetalt.

(100) Italien tilbageviste også den anonyme tredjeparts argumenter, som gik ud på, at projektet A109D/E/F faktisk var knyttet til projektet A109 Power, der blev certificeret i 1996. Ifølge Italien var det hovedformålet med projektet at udvikle en ny A109F-version med ny motor, rotor og landingsstel, som blev certificeret i juni 2001, 30 måneder efter at F&U-projektet var afsluttet.

(101) Som svar på den anonyme tredjeparts bemærkninger med hensyn til Agustas udvikling skrev Italien, at de anførte oplysninger og data ikke var korrekte. Agusta havde gennemsnitlig en andel på ca. [20-30 %] af det europæiske marked for lette tomotorers helikoptere i perioden 1994-2000, mens dens hovedkonkurrent, Eurocopter (23), havde en markedsandel på over 60 %. Agusta havde især sin omsætning inden for militærsektoren ([> 70 %]). Hvad produkterne angår, havde Agusta kun en helikopter i to af segmenterne, mens Eurocopter havde tre eller fire i hvert af de samme segmenter. Ifølge de italienske myndigheder var det lykkedes for Agusta at udvikle sig fra at være en mindre aktør inden for denne sektor til at være en stor konkurrent takket være den lovligt udbetalte F&U-støtte, strategiske alliancer og teknologisk innovation.

(102) Endelig oplyste de italienske myndigheder i deres svar på Frankrigs og den anonyme tredjeparts bemærkninger om, at der skulle være andre projekter, som ikke var anmeldt, at der var tale om en fejlfortolkning af rapporterne til parlamentet. Italien fremsatte desuden bemærkninger til nogle af de projekter, som var blevet nævnt af den anonyme tredjepart eller i rapporterne.

(103) Italien oplyste således følgende: en række projekter var aldrig blevet finansieret, nogle projekter havde fået støtte, som lå under tærsklen for individuel anmeldelse, nogle projekter vedrørte militæret, andre projekter (MD95 og MD11) var i forvejen omfattet af første beslutning, mens et andet var blevet udelukket af Kommissionen i beslutningen om indledning af proceduren.

(104) I betragtning af de betænkeligheder, Kommissionen gav udtryk for i anden beslutning, og de senere drøftelser om den endelige liste over projekter, der ikke var anmeldt, er der ingen grund til at beskrive disse projekter i detaljer i denne del af beslutningen.

8. NYE BETÆNKELIGHEDER

(105) I første beslutning gav Kommissionen udtryk for tvivl om, hvorvidt seks projekter kunne betragtes som F&U-projekter, og hvorvidt de havde en tilskyndelsesvirkning.

(106) Det blev allerede bemærket i første beslutning, at Kommissionen ved sin vurdering af F&U-projekterne skulle tage hensyn til følgende: a) den tid, der var gået fra støtten blev ydet b) vanskelighederne ved på daværende tidspunkt (i 2003) at foretage en rimelig vurdering af projekternes tilskyndelsesvirkning på grundlag af de kriterier, der skulle anvendes i henhold til rammebestemmelserne fra 1986 og 1996, under videnskabelige, tekniske og økonomiske forhold inden for luftfartsindustrien, som lå 10-15 år tilbage c) den generelle ordlyd i nogle af de gældende regler (rammebestemmelserne fra 1986).

(107) De italienske myndigheder har givet udførlige oplysninger om de støtteberettigede aktiviteter. Italien erkendte, at Kommissionens betænkeligheder var berettigede i betragtning af de oplysninger, den havde til rådighed på daværende tidspunkt.

(108) På grundlag af de oplysninger, Kommissionen nu har til rådighed, er den bedre i stand til at vurdere de forskellige projekters indhold og især de opgaver, der er beskrevet i første beslutning.

(109) Med hensyn til klassificeringen af aktiviteterne som støtteberettigede F&U-aktiviteter kan Kommissionen nu bekræfte, at de oplysninger, som Italien har givet om de enkelte projekter, giver mulighed for at forstå opdelingen af aktiviteterne i industriel forskning og udvikling på prækonkurrencestadiet.

(110) Kommissionen bekræfter desuden, at Italiens oplysninger om støttens tilskyndelsesvirkning er tilstrækkelige til, at den kan fastslå, at støttemodtagerne ikke havde gennemført disse projekter uden en sådan støtte.

(111) Denne vurdering er dog foretaget på grundlag af de foreliggende oplysninger på daværende tidspunkt, især hvad angår det antal projekter, der skal vurderes.

(112) Kommissionen drog disse konklusioner ud fra den antagelse, at de italienske myndigheders beskrivelse af støtten som et lån på lempelige vilkår, hvis hovedstol altid er fuldt tilbagebetalingspligtig, var korrekt.

(113) Denne antagelse har på afgørende måde påvirket resultaterne af Kommissionens vurdering, især fordi støttens bruttosubventionsækvivalent er af væsentlig betydning for at fastslå, om individuel støtte overstiger den individuelle anmeldelsestærskel.

(114) Efter at Kommissionen indledte undersøgelsen på grundlag af den oprindelige klage over gennemførelsen af lov 808/1985, har de italienske myndigheder fastholdt, at støtten, i hvert fald for de 13 projekter, der var omfattet af første beslutning, var blevet ydet i form af lån på lempelige vilkår, som var rentefri, men hvis hovedstol altid var fuldt tilbagebetalingspligtig.

(115) Frankrig og den anonyme tredjepart bestred disse udsagn og fremførte, at hovedstolen kun skulle tilbagebetales, hvis de pågældende projekter blev en kommerciel succes (24).

(116) Kommissionen har forsøgt at fastslå, hvilken af fortolkningerne der var den rigtige, i hvert fald for de seks projekter, der var omfattet af den procedure, hvor Frankrig og den anonyme tredjepart havde fremsat bemærkninger.

(117) Kommissionen henviste derfor til de detaljerede gennemførelsesbestemmelser, der, som fastsat i lov 808/1985 og Kommissionens beslutning af 1986 vedrørende denne lov (25), skulle fastlægges ved udarbejdelse af yderligere regler.

(118) For at vurdere i detaljer, om lånenes hovedstol skulle tilbagebetales, og på hvilken måde dette skulle ske, anmodede Kommissionen de italienske myndigheder om at udlevere en kopi af de enkelte beslutninger om lån til de seks projekter.

(119) De italienske myndigheder gav i første omgang Kommissionen en række uddrag af beslutningerne om at yde støtte. Disse uddrag omfattede dog ikke begrundelsen for foranstaltningerne. De italienske myndigheder begrundede dette med hensynet til den nationale sikkerhed. Begrundelsen i beslutningerne om at yde støtte i henhold til lov 808/1985 var ifølge de italienske myndigheder fælles for de civile og de militære projekter. Selv om de seks projekter vedrørte civile fly, indeholdt begrundelsen i beslutningerne om at yde støtte derfor også oplysninger vedrørende den nationale sikkerhed.

(120) De uddrag af beslutningerne om at yde støtte, som de italienske myndigheder fremlagde, gav ikke Kommissionen mulighed for at tage endelig stilling til betingelserne for tilbagebetaling af lånene.

(121) Især skal det bemærkes, at bestemmelsen om tilbagebetaling (26) er udformet tvetydigt, idet det fastlås i begyndelsen, at støtten tilbagebetales i progressive rater, der beregnes på grundlag af salgsprovenuet, hvorefter det tilføjes, at tilbagebetalingen sker på de betingelser, der er fastsat i beslutningen om at yde støtte, som omfatter et diagram med en fast tilbagebetalingsplan for 100 % af kapitalen.

(122) Ingen af de fremsendte uddrag indeholder en bestemmelse, som giver mulighed for at forene disse to tilsyneladende modstridende aspekter.

9. PÅBUD OM OPLYSNINGER

(123) Da det ikke kunne udelukkes, at der fandtes en sådan bestemmelse i de dele af dokumenterne, som Kommissionen ikke havde modtaget, udstedte Kommissionen et påbud om oplysninger (27), hvorved den krævede beslutningerne om at yde støtte udleveret i deres fulde ordlyd.

(124) De italienske myndigheder oplyste i deres svar (28) på påbuddet om oplysninger, at de mente, at de havde sendt Kommissionen alle relevante oplysninger om beslutningerne om at yde støtte. Italien tilføjede endvidere, at begrundelsen for disse beslutninger indeholdt vigtige oplysninger om den nationale sikkerhed, som hverken kunne videregives til tredjemand eller til støttemodtageren. De italienske myndigheder konkluderede, at de ikke mente, at begrundelserne kunne indeholde supplerende bestemmelser i forhold til dem, der var medtaget i hovedteksten.

(125) Det skal understreges, at de italienske myndigheder ikke svarede positivt på dette påbud om oplysninger. Med andre ord nægtede de fortsat at udlevere de dokumenter, Kommissionen havde anmodet om, i deres fulde ordlyd.

(126) Da de italienske myndigheder senere fremsatte bemærkninger som led i udvidelsen af proceduren, fremsendte de dog alle de ønskede dokumenter. Det kan derfor fastslås, at Italien efterkom påbuddet om oplysninger.

(127) Kommissionen konkluderer, at Italiens svar ikke var tilfredsstillende i henhold til procedureforordningens artikel 12. Det argument, at begrundelsen vedrørte den nationale sikkerhed og derfor ikke kunne videregives til støttemodtageren, viste sig også at være forkert, fordi de kopier, som Italien senere sendte Kommissionen, bekræftede, at støttemodtagerne havde modtaget og undertegnet kopier af beslutningerne om at yde støtte i deres fulde ordlyd.

(128) Italien fremsendte dog til sidst de ønskede oplysninger.

10. BETÆNKELIGHEDER, SOM KOMMISSIONEN GAV UDTRYK FOR I BESLUTNINGEN OM AT UDVIDE PROCEDUREN (ANDEN BESLUTNING)

(129) Som nævnt i anden beslutning, opstod der en række nye problemer under proceduren (29).

(130) For det første fik Kommissionen kendskab til to dokumenter, der viste, at lånets hovedstol endnu ikke var blevet tilbagebetalt.

(131) Det første dokument blev fremsendt af den anonyme tredjepart (30). Det drejer sig om en forretningsbanks rapport om Finmeccanicas finansielle situation. I rapporten af 12. august 2004 skriver [investeringsbanken], at Finmeccanica havde oplyst følgende: »hovedstolen skal først tilbagebetales, når leverancerne overstiger en bestemt mængde ([…]), og Finmeccanica skal derfor foretage meget små tilbagebetalinger i de første 15 år, og det er langt mindre sandsynligt, at den skal tilbagebetale hele lånet«.

(132) Det andet dokument var en rapport fra den italienske revisionsret om anvendelsen af lov 808/1985 (31). I dokumentets punkt 6 analyserer revisionsretten situationen med hensyn til tilbagebetaling af lånene.

(133) I revisionsrettens rapport nævnes et ministerielt dekret (32), som indeholder en detaljeret beskrivelse af ordningen for tilbagebetaling af lån, der er ydet i henhold til lov 808/1985. De italienske myndigheder har aldrig sendt Kommissionen det ministerielle dekret, og det ser heller ikke ud til, at det nogensinde er offentliggjort i Italien. Revisionsretten citerer det blot med angivelse af det nummer, hvorunder det er registreret i revisionsretten.

(134) Ifølge revisionsretten indebærer den ordning, der er beskrevet i det ministerielle dekret, især, at de planlagte lån skal angives i et diagram, der illustrerer de rater, hvori de skal tilbagebetales til staten. Forpligtelsen til at overholde tilbagebetalingsplanen bortfalder dog, når projektets resultat ud fra et teknisk og økonomisk synspunkt, ikke svarer til det oprindeligt forventede.

(135) Revisionsretten skrev endvidere i sin rapport, at den del af hovedstolen, der faktisk blev tilbagebetalt, varierede fra 0,86 % til 80,18 %, at der i alt var tale om en tilbagebetalt andel af de samlede lån på 68,92 %, og at tilbagebetalingen i visse tilfælde var blevet forsinket eller ikke havde fundet sted (33).

(136) For det andet sendte Frankrig og den anonyme tredjepart lister over andre projekter, som skulle have fået støtte, og som Italien ikke havde anmeldt. De tal, der blev oplyst af de interesserede parter vedrørte snarere lånebeløbene end bruttosubventionsækvivalenterne. Forholdet mellem lånebeløbene og bruttosubventionsækvivalenterne afhænger af betingelserne for tilbagebetalingen af støtten. Som nævnt i betragtning 109-122 var Frankrig, den anonyme tredjepart og de italienske myndigheder uenige på dette punkt.

(137) Som svar på spørgsmål i denne forbindelse har de italienske myndigheder forklaret, at en del af de tal, der var blevet fremlagt af de interesserede parter, var forkerte. Især omhandlede den rapport, som den anonyme tredjepart havde fremlagt som sin hovedkilde, kun den mulige fremtidige støtte. Det er ikke alle de projekter, der er omhandlet som støtteberettigede i denne rapport, der blev iværksat i praksis. Nogle af de projekter, der blev iværksat, havde slet ikke modtaget støtte eller havde modtaget lavere støtte end den, der oprindelig var fastsat i rapporterne. Endelig var der i nogle tilfælde tale om militærprojekter.

(138) For det tredje fik Kommissionen kendskab til to projekter (AB139 og BA609) og udtrykte især tvivl om, hvorvidt disse projekter kunne klassificeres som militære, som anført af de italienske myndigheder.

(139) Situationen kan sammenfattes således: i betragtning af, at de foreliggende oplysninger ikke var udtømmende, og at Kommissionen havde fået kendskab til en række dokumenter og oplysninger, som skabte nye problemer, besluttede Kommissionen at udvide proceduren efter artikel 88, stk. 2, (»anden beslutning«).

(140) I anden beslutning gav Kommissionen hovedsagelig udtryk for betænkeligheder på tre områder.

(141) Det første vedrørte støtteinstrumentets art, dvs. om lånets hovedstol i henhold til lov 808/1985 altid blev tilbagebetalt fuldt ud.

(142) Kommissionen udtrykte desuden alvorlig tvivl om, hvorvidt de italienske myndigheder havde anmeldt alle de individuelle støttesager, der oversteg den individuelle anmeldelsestærskel, både i forbindelse med den oprindelige beslutning fra 1986 og i forbindelse med de »passende foranstaltninger«, som Kommissionen havde foreslået, og som Italien havde accepteret i 1996.

(143) Endelig udtrykte Kommissionen alvorlig tvivl om, hvorvidt projekterne AB139 og BA609 kunne betragtes som militærprojekter, som hævdet af de italienske myndigheder.

(144) Anden beslutning fastslog klart, at den oprindelige undersøgelsesprocedure ganske vist kun vedrørte seks projekter, og at de bemærkninger, der var fremsat af de interesserede parter, ganske vist var blevet fremsat som led i denne procedure, men at det var indlysende, at Kommissionens nye betænkeligheder som følge af disse bemærkninger ikke blot vedrørte de seks projekter.

(145) Kommissionens betænkeligheder vedrørte anvendelsen af lov 808/1985 generelt og dermed alle de konkrete tilfælde, hvor loven var blevet anvendt, og således også hvert af de 13 projekter (34), inklusive de projekter, der ikke var blevet betragtet som anmeldelsespligtige, og de projekter, som Kommissionen ikke havde rejst indvendinger over for i sin beslutning af 1. oktober 2003.

(146) Anden beslutning vedrørte ikke de konkrete projekter, der lå under den individuelle anmeldelsestærskel, med følgende undtagelse. Kommissionens betænkeligheder vedrørte nemlig anvendelsen af lov 808/1985, herunder alle de individuelle beslutninger, der var blevet vedtaget fra den 22. november 2002, og som omhandlede støtte, der ikke oversteg den individuelle anmeldelsestærskel.

(147) Endelig var det klart angivet i anden beslutning, at dens anvendelsesområde var begrænset til individuel støtte til civile projekter.

(148) Kommissionen bemærkede, at den i denne fase af undersøgelsen havde fastslået, at projekter, der bestod i tilpasning af et militærprojekt efter civile anvendelsesformål, skulle betragtes som civile projekter.

11. ITALIENS BEMÆRKNINGER TIL ANDEN BESLUTNING

a) Vedrørende proceduren

(149) De italienske myndigheder påpegede, at deres bemærkninger blev fremsat i samarbejde med Finmeccanica.

(150) Italien bemærkede, at Kommissionen i anden beslutning erkendte, at den støtteordning, der blev indført ved lov 808/1985, skulle betragtes som eksisterende støtte, fordi den blev godkendt af Kommissionen i 1986 og igen i 2002.

(151) Italien bemærkede, at anden beslutning var baseret på procedureforordningens artikel 16 eller artikel 13.

(152) De italienske myndigheder meddelte derfor, at de ikke delte den opfattelse, at der var tale om misbrug af statsstøtte, fordi dette begreb kun vedrørte støttemodtagerens ukorrekte anvendelse af støtten. Ifølge Italien blev al den støtte, der var blevet ydet i henhold til ordningen, anvendt til det oprindeligt fastsatte formål. Italien afviser især spørgsmålet om misbrug, når det gælder den individuelle støtte, der blev ydet efter den 20. november 2002.

(153) Hvis Kommissionen ville have undersøgt hver enkelt støtteprojekt i henhold til ordningen, mener Italien, at den skulle have gjort det som led i den løbende undersøgelse af eksisterende støtteordninger i henhold til traktatens artikel 88, stk. 1.

(154) Hvad angår muligheden for at indlede proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, har Italien anført, at dette er udelukket efter procedureforordningen, med mindre sådanne sager præciseres nøjagtigt og konkret.

(155) Med hensyn til de proceduremæssige aspekter konkluderede Italien, at anden beslutning skabte retlig usikkerhed, fordi dens anvendelsesområde ikke var klart afgrænset.

b) Vedrørende udviklingen af ordningen

(156) I forbindelse med svaret på anden beslutning redegjorde Italien for det første for ordningens historiske udvikling. Ifølge Italien var det traditionelt industriministeren, der var ansvarlig for militærprojekterne.

(157) For det andet Italien gav Italien en sammenfattende redegørelse for tilpasningerne af ordningen efter rammebestemmelserne fra 1996 og de »passende foranstaltninger«, der var blevet truffet. De skitserede desuden de væsentlige elementer i den fremtidige ordning, som skal indarbejdes i en ny intern forordning (35).

(158) For det tredje fremsatte Italien bemærkninger vedrørende tilbagebetaling. Hvad angår revisionsrettens rapport, som blev nævnt i anden beslutning, havde de italienske myndigheder krævet en autentisk fortolkning af rapporten fra revisionsrettens side. Denne fremførte for det første, at rapporten kun vedrørte perioden indtil 1998. I betragtning af den korte periode ville det derfor være forkert at drage generelle konklusioner.

(159) For det andet bekræftede rapporten ifølge revisionsretten, at salget i forbindelse med samtlige projekter var begyndt, og at tilbagebetalingen var indledt, ganske vist med nogen forsinkelse.

(160) Endelig bekræftede revisionsretten, at det ifølge et generelt princip i Italiens offentlige administration ikke var muligt for staten at give afkald på et tilgodehavende (hvilket ville være tilfældet, hvis ikke lånene skulle tilbagebetales). Revisionsretten oplyste derfor, at dette heller ikke kunne fastsættes ved et ministerielt dekret. Den konkluderede i rapporten, at den aldrig havde nævnt muligheden for, at den offentlige administration gav afkald på et tilgodehavende.

(161) Hvad tilbagebetalingen angår, erkendte Italien, at der i nogle få tilfælde havde været tale om forsinkelser, men tilføjede, at tilbagebetalingen var fastsat i beslutningerne om at yde støtte. Ifølge Italien skulle støttemodtageren ved sin underskrift forpligte sig til at tilbagebetale lånets hovedstol.

(162) Italien anførte, at Kommissionen også havde udtrykt tvivl om tilbagebetalingen på grund af [investeringsbankens] rapport om Finmeccanica, der blev nævnt i anden beslutning.

(163) Ifølge Italien angav rapporten klart, at der i anden beslutning før følgende sætning: »hovedstolen skal først tilbagebetales, når leverancerne overstiger en bestemt (stor) mængde, og Finmeccanica skal derfor foretage meget små tilbagebetalinger i de første 15 år, og det er langt mindre sandsynligt, at den skal tilbagebetale hele lånet«, var indføjet en sætning, der viste, ar der var tale om virksomhedens aktiviteterne på det militære område.

(164) Endelig mente Italien, at Kommissionen havde udtrykt tvivl om tilbagebetalingen af lånene, fordi Italien havde nægtet adgang til beslutningerne om at yde støtte i deres fulde ordlyd.

(165) I denne forbindelse erindrede Italien om, at begrundelsen var den samme for alle beslutningerne om støtte, herunder beslutningerne om de militære projekter. I øvrigt mente Italien ikke, at de udeladte begrundelser kunne indeholde flere betingelser end selve beslutningerne.

(166) Italien bekræftede, at det anvendte støtteinstrument var et lån på lempelige vilkår med faste tilbagebetalingsplaner, der altid var blevet overholdt, undtagen i nogle få tilfælde. Desuden meddelte Italien, at lånene var blevet udbetalt til støttemodtagerne gennem de såkaldte »forpligtelsesgrænser« over en periode på 10-15 år eller som et engangsbeløb, men i dette tilfælde via en bank og derfor med et fradrag. Tilbagebetalingen skulle begynde det første år efter seneste udbetaling.

(167) Med hensyn til støtteinstrumentet og tilbagebetalingen kan det konkluderes, at Italien fastholdt, at det anvendte instrument var lån på lempelige vilkår.

(168) Italien fremsatte også bemærkninger med hensyn til de to helikoptere, der var nævnt i anden beslutning (AB 139 og BA 609).

(169) Sammen med disse bemærkninger sendte Italien også de ønskede dokumenter vedrørende retsgrundlaget: a) CIPE’s afgørelse af 15. april 1986 om første gennemførelse af lov 808/1985 b) Industriministerens dekret af 8. juni 1986 om betingelserne for indgivelse af støtteansøgninger c) Finansministerens dekret af 7. februar 1987 om Mediocredito Centrales rolle (36); d) Industriministerens dekret af 14. marts 1988, som redegør detaljeret for kriterierne for gennemførelse af lov 808/1985 (37) e) CIPI’s (Comitato Interministeriale per la Politica Industriale — det tværministerielle udvalg for industripolitik) pressemeddelelse af 30. maj 1991 om samarbejde med udenlandske partnere f) Lov nr. 181 af 4. juni 1991 om refinansiering af ordningen g) Lov nr. 237 af 19. juli 1993 om refinansiering af ordningen h) CIPI’s afgørelse af 28. december 1993 med nye retningslinjer for gennemførelsen af ordningen i) Lov nr. 644 af 22.11.1994, der omdanner støtteinstrumentet til de såkaldte »forpligtelsesgrænser« j) Industriministerens dekret af 31. maj 1995 om de aspekter ved ordningen, der ikke vedrører F&U k) CIPE’s afgørelse af 8. august 1996, der ændrer betingelserne for støtteberettigelse og fastlægger prioriteringer l) Lov nr. 266 af 7. august 1997 om refinansiering af ordningen, der også finansierer EFA-programmet (europæiske kampfly) m) CIPE’s afgørelse af 22. december 1998, der ændrer prioriteringerne og kriterierne for støtteberettigelse n) Ministerpræsidentens dekret af 6. august 1999, som betyder, at det fortsat er regeringen, der varetager den administrative forvaltning af ordningen o) Lov nr. 388 af 23. december 2000 om refinansiering af ordningen p) CIPE’s afgørelse af 2. august 2002, som ændrer udvælgelseskriterierne, de støtteberettigede aktiviteter og støtteintensiteten.

(170) Italien har fremlagt en samlet ramme for den generelle finansiering af ordningen (beløbene er udtrykt i mia. ITL), som er gengivet i nedenstående tabel: Tabel 2 Bevillinger til lov 808/1985 Lov '93 '94 '95 '96 '97 '98 '99 '00 '01 '02 '03 '04 Senere I alt 808/85 690 181/91 150 237/93 50 50 50 50 50 50 50 50 50 50 500 237/93 50 50 50 50 50 50 50 50 50 50 500 644/94 25 25 25 25 25 25 25 25 25 25 250 644/94 50 50 50 50 50 50 50 50 50 50 500 266/97 105 105 105 105 105 105 105 315 1 050 488/99 45 45 45 45 495 675 488/99 44 44 44 528 660 388/00 40 40 40 480 600 350/03 19,3 270,2 290 I alt 5 865

(171) Indtil vedtagelsen af anden beslutning (22.6.2005) var der ifølge Italien anvendt 2 878 mio. EUR af de i alt 3 029 mio. EUR (svarende til 5 865 mia. ITL), mens der endnu ikke var indgået forpligtelser for de resterende 151 mio. EUR.

(172) Italien foretog desuden en opdeling af udgifterne: a) 1 311 mio. EUR skulle anvendes til projekter vedrørende den nationale sikkerhed b) 1 327 mio. EUR skulle anvendes til de civile projekter, der var blevet godkendt indtil november 2002 c) 239 mio. EUR skulle anvendes til de civile projekter, der var blevet godkendt efter november 2002.

(173) Ifølge Italien skulle 510 mio. EUR anvendes til finansiering af projekter af europæisk interesse.

(174) Italien besvarede endvidere anmodningen om en liste over alle civile projekter, der blev finansieret over lov 808/1985, og som oversteg den individuelle anmeldelsestærskel, samt en fuldstændig liste over de projekter, hvortil der var ydet støtte fra den 22. november 2002. Ved brev af 24. oktober 2005 fremsatte Italien bemærkninger til de projekter, der var nævnt i anden beslutning.

(175) Italien erklærede desuden, at der ikke var andre støtteprojekter, som oversteg den individuelle anmeldelsestærskel.

(176) Italien sendte også en tabel over de projekter vedrørende den nationale sikkerhed, der finansieres over ordningen.

(177) Endelig anførte Italien med hensyn til den forsinkede tilbagebetaling i forbindelse med bestemte projekter, at der kun havde været problemer i forbindelse med to projekter (DO328 Panels og DO328 EC). Italien oplyste, at der var opstået problemer med det projekt, som blev gennemført af Aermacchi, fordi dens vigtigste partner, Fairchild Dornier GmbH, var gået konkurs.

12. DEN ANONYME TREDJEPARTS BEMÆRKNINGER TIL ANDEN BESLUTNING

(178) Den anonyme tredjeparts bemærkninger og anmodninger i forbindelse med anden beslutning er gengivet nedenfor.

(179) Den anonyme tredjepart anmodede Kommissionen om at erklære støtten i henhold til lov 808/1985 ulovlig og kræve den tilbagebetalt i henhold til procedureforordningens artikel 11.

(180) Den anonyme tredjepart anmodede Kommissionen om at kontrollere de støtteinstrumenter, der blev anvendt i forbindelse med ordningen.

(181) Den anonyme tredjepart anmodede Kommissionen om at kræve al den støtte, der var udbetalt i strid med statsstøttereglerne, tilbagebetalt i henhold til procedureforordningens artikel 14.

(182) Den anonyme tredjepart anmodede Kommissionen om at kræve al planlagt fremtidig støtte i henhold til ordningen tilbagebetalt, hvis ikke der forelå tilstrækkelige beviser på, at støtten var bestemt til F&U-aktiviteter.

(183) Den anonyme tredjepart anmodede Kommissionen om at bestræbe sig på at få ændret lov 808/1985, så den gav mulighed for tilbagebetaling af støtten på finansielle betingelser, som var i overensstemmelse med rammebestemmelserne for støtte til F&U.

(184) Den anonyme tredjepart anmodede Kommissionen om at udvide undersøgelsen for at fastslå, om andre støtteordninger for luftfartsindustrien i Italien var forenelige med fællesmarkedet, og at kontrollere, at sådanne ordninger ikke blev anvendt til at omgå Kommissionen beslutning vedrørende lov 808/1985.

(185) Den anonyme tredjepart anmodede Kommissionen om at forpligte de italienske myndigheder til at fremlægge en udtømmende årsrapport, hvor Kommissionen skulle have mulighed for eventuelt at kræve foretaget en regnskabsrevision.

(186) Den anonyme tredjepart vedlagde en række dokumenter, herunder den italienske revisionsrets rapport af 12. august 2003 om gennemførelsen af lov 808/1985, en tabel over 164 projekter, der var uddraget af denne rapport, industriministerens dekret af 14. marts 1988, lovene om refinansiering af lov 808/1985 og endelig uddrag af Avios og Finmeccanicas årsberetninger for 2003 og 2004.

13. ITALIENS SVAR PÅ DEN ANONYME TREDJEPARTS BEMÆRKNINGER TIL ANDEN BESLUTNING

(187) Som følge af den anonyme tredjeparts bemærkninger anmodede de italienske myndigheder om at få klarlagt procedurens anvendelsesområde og at få oplyst, om proceduren vedrørte hele ordningen eller kun den individuelle støtte, der var ydet i henhold til ordningen, og som skulle anmeldes individuelt.

(188) Italien meddelte derefter, at de tal, som den anonyme tredjepart havde fremlagt, og som var taget fra ministeriets websted, vedrørte langt mere end ordningens anvendelsesområde. De omfattede nemlig ikke blot den støtte, der blev ydet i henhold til lov 808/1985, men også andre industriprogrammer vedrørende den nationale sikkerhed (såsom […]), der blev finansieret i henhold til anden lovgivning.

(189) […]

(190) Italien fremførte, at den omstændighed, at ordningen i henhold til lov 808/1985 skulle give mulighed for finansiering af både civile og militære projekter, til en vis grad havde vildledt den anonyme tredjepart. Ifølge Italien var der tale om en tilsvarende vildledning i revisionsrettens rapport om lov 808/1985.

(191) Italien fremlagde nedenstående tabel, som giver mulighed for at sammenligne den finansiering, der var omtalt i den anonyme tredjeparts bemærkninger, med finansieringen i henhold til lov 808/1985. Tabel 3 Sammenligning af forskellige informationskilder vedrørende finansieringen af lov 808/1985 (mio. EUR) Forpligtelser 2000 2001 2002 2003 Rapport fra 2004 om incitamenterne (s. 181) 287 492 710 501 Støtte i henhold til lov 808/1985 18 94 280 189 Forskel 269 398 430 312

(192) Italien sendte desuden en liste over de relevante militære projekter, der blev finansieret i disse år, og som angiveligt kunne forklare disse forskelle: […].

(193) Hvad angår Finmeccanicas årsberetning, som den anonyme tredjepart henviste til, fremførte Italien, at en stor del af F&U-udgifterne skyldtes selskabets indtræden i Aermacchi (ca. […]).

(194) Italien erkendte, at der var tale om forsinkelser i en række tilbagebetalingsprocedurer, som især blev begrundet med, at perioderne for udbetaling af støtte var lange (fra ti til femten år), så de snarere blev betragtes om sene tilbagebetalinger.

(195) Italien erkendte problemerne i forbindelse med et bestemt projekt, nemlig DO328EC, men anførte, at det var utænkeligt, at staten gav afkald på tilbagebetalingen.

(196) Som svar på den anonyme tredjeparts specifikke bemærkninger fremsatte de italienske myndigheder følgende argumenter.

(197) Italien kunne ikke acceptere kravet om, at Kommissionen skulle erklære seks projekter, som den havde udtrykt betænkeligheder ved i første beslutning, ulovlige og kræve støtten tilbagebetalt. Italien fandt dette krav i strid med procedureforordningens artikel 11.

(198) Ifølge Italien vedrørte proceduren kun den individuelle anvendelse af ordningen, eller projekter, som Kommissionen havde udpeget specielt, nemlig de 13 projekter, som Kommissionen havde nævnt i første beslutning. De italienske myndigheder fremførte, at de allerede havde indstillet støtten til disse projekter, indtil Kommissionen havde vedtaget en endelig beslutning.

(199) Med hensyn til kravet om, at Kommissionen skulle forpligte Italien til at fremlægge en årsrapport og træffe andre kontrolforanstaltninger, erklærede den italienske regering sig villig til eventuelt at fremlægge rapporter i henhold til procedureforordningens artikel 21. De italienske myndigheder var dog ikke indforstået med, at de skulle pålægges andre rapporteringsforpligtelser, da dette ikke ville være rimeligt eller stå i forhold til de forpligtelser, der påhvilede andre medlemsstater i forbindelse med støtteordninger inden for den pågældende sektor.

(200) Den anonyme tredjepart omtalte i sine bemærkninger Avios regnskaber (årsberetning for 2004) og citerede især en sætning, der indebar, at lånet ikke skulle tilbagebetales, hvis der ikke blev registreret indtægter (»If no revenues are earned, no reimbursement is due«). De italienske myndigheder anførte, at de havde anmodet selskabet om en nærmere forklaring. Den advokat, som Avio havde konsulteret, havde bekræftet, at støttemodtagerne i henhold til ordningen var forpligtede til at tilbagebetale det fulde beløb, de havde modtaget, uafhængigt af projekts resultater. Avio oplyste, at der med hensyn til årsberetningen for 2004 var tale om en fejlfortolkning af ordningen, og at det ville blive ændret i beretningen for det efterfølgende år.

(201) Italien gav oplysninger om de øvrige love, som den anonyme tredjepart havde nævnt i sine bemærkninger, og præciserede, at lov nr. 421/96, lov nr. 388/00, finansloven for 2003 og lov nr. 140/99 (denne vedrørte specielt militære transportfly) udelukkende havde til formål at finansiere militære projekter vedrørende den nationale sikkerhed.

(202) Med hensyn til revisionsrettens rapport, bemærkede Italien især, at den anonyme tredjepart havde vedlagt to tabeller (»tables or charts«), der var uddrag af figur 3 og figur 5 i samme rapport, og påpegede, at disse Excel-tabeller ikke fandtes i den version, som anden beslutning henviste til, men kun i Word-versionen i rapporten. Italien tilføjede, at det ikke var klart med hvilke undersøgelsesmetoder, den anonyme tredjepart havde fået adgang til disse tabeller.

(203) Italien understregede, at det var urimeligt at tilskrive revisionsretten disse tal, da de ikke fandtes i denne form i rapporten.

(204) Italien fremsatte dog en række kommentarer til tabellerne, som vedrørte 164 beslutninger om støtte til et samlet beløb på 3 mia. EUR.

(205) I denne forbindelse bemærkede Italien især, at dette beløb omfattede mange unøjagtigheder, herunder dobbeltkonteringer og støtte, der ikke var ydet. Tabellerne omfattede desuden projekter vedrørende den nationale sikkerhed, hvoraf nogle var blevet finansieret over andre love og derfor ikke faldt ind under den pågældende ordnings anvendelsesområde. Italien fremførte, at den nøjagtige støtte, der var ydet i henhold til ordningen, var det beløb, som Italien havde nævnt i sine bemærkninger […].

14. VURDERING

(206) Med henblik på en vurdering af sagen vil Kommissionen for det første undersøge, om der er tale om støtte, og om støtten i givet fald er forenelig med fællesmarkedet.

(207) For det andet vil Kommissionen afklare anvendelsesområdet for denne procedure og grundlaget for den.

(208) For det tredje vil Kommissionen vurdere, om den tvivl, den gav udtryk for i første beslutning, kan fjernes.

(209) For det fjerde vil Kommissionen i sin beslutning angive, hvilke projekter den finder anvendelse på, vurdere på grundlag af de foreliggende oplysninger, om projekterne er forenelige med fællesmarkedet, og fastsætte de betingelser, der skal overholdes, for at dette er tilfældet.

(210) Endelig vil Kommissionen drage konklusioner med hensyn til de enkelte projekter og redegøre for, hvorfor disse konklusioner ikke vedrører de to militærhelikoptere, som Kommissionen udtrykte tvivl om i anden beslutning.

14.1. Statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og de gældende rammebestemmelser

(211) En foranstaltning indebærer statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, når den ydes ved hjælp af statsmidler, begunstiger visse virksomheder, påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene.

(212) Som anført i både første og anden beslutning skal de pågældende foranstaltninger betragtes som støtte. Dette bestrides hverken af Italien eller nogen af de øvrige parter, der har fremsat bemærkninger som led i proceduren.

(213) De lån, der er ydet i henhold til lov 808/1985, er klart selektive, fordi de kun ydes til selskaber inden for luftfartsindustrien.

(214) Lånene ydes over statsbudgettet, og der er derfor tale om brug af statsmidler.

(215) Lånene er rentefri og giver derfor de virksomheder, der modtager dem, en fordel i forhold til virksomheder, der selv skal finansiere deres projekter på markedsvilkår. Ved et rentefrit lån beregnes fordelen netop på grundlag af forskellen mellem de renter, som en virksomhed skulle betale af et tilsvarende lån på markedsvilkår, og den nedsatte rente, som i det foreliggende tilfælde er nul. Lånet tilbagebetales derfor altid efter den plan, der opstilles på det tidspunkt, hvor lånet ydes, og støtten beregnes som det rentebeløb, staten giver afkald på.

(216) I de fleste tilfælde vedrører projekterne produkter (helikoptere, små fly og undertiden dele til større fly), hvormed der foregår en betydelig samhandel inden for Fællesskabet.

(217) Italiens støtte til F&U-projekter inden for luftfartsindustrien i henhold til lov 808/1985 falder ind under traktatens artikel 87, stk. 1.

(218) Italien og de øvrige parter i proceduren er desuden enige i, at det skal undersøges på grundlag af reglerne for anvendelse af artikel 87, stk. 3, litra c), på støtte til F&U-projekter, om støtten er forenelig med fællesmarkedet.

(219) Støtten i den foreliggende sag skal betragtes som ulovlig, da Italien aldrig har anmeldt den.

(220) I overensstemmelse med Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til forskning og udvikling og innovation (i det følgende benævnt »rammebestemmelserne fra 2006«) (38), og Kommissionens meddelelse om fastlæggelse af reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte (39), anvender Kommissionen i tilfælde af uanmeldt støtte: — rammebestemmelserne fra 2006, hvis støtten blev ydet efter deres ikrafttræden, — de rammebestemmelser, der gjaldt på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, i alle andre tilfælde.

(221) For at undersøge, om projekterne er forenelige med traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), vil Kommissionen derfor anvende rammebestemmelserne fra 1986 og fra 1996, afhængigt af det tidspunkt, hvor støtten blev ydet.

14.2. Beslutningens indhold

(222) Denne beslutning vedrører kun den individuelle støtte, som Italien har ydet til civile F&U-projekter inden for luftfartsindustrien i henhold til lov 808/1985.

(223) Den vedrører først og fremmest de seks projekter, som Kommissionen udtrykte særlig tvivl om i første beslutning.

(224) Desuden vedrører den de øvrige projekter, der blev nævnt i første beslutning, da de efterfølgende oplysninger derom giver mulighed for en anden vurdering, især hvad angår den individuelle anmeldelsespligt.

(225) Beslutningen vedrører endvidere anden individuel støtte, som Italien har ydet, og som overstiger de anmeldelsestærskler, der er fastsat i rammebestemmelserne fra 1986 og 1996. Kommissionen havde ikke kendskab til disse projekter på det tidspunkt, hvor den traf første beslutning. Nogle af dem blev nævnt i anden beslutning som eventuelle individuelle støttesager, der ikke var anmeldt.

(226) Man kan ikke kræve (sådan som Italien gør), at en undersøgelsesprocedure lige fra begyndelsen skal angive alle de projekter, der er omfattet af den, da Kommissionen ikke nødvendigvis ved, hvor mange projekter der kommer til at indgå i proceduren, på det tidspunkt, hvor den indleder den.

(227) Denne beslutning vedrører den konkrete anvendelse af en støtteordning, hvor Italien skulle have anmeldt hvert støtteprojekt individuelt, men aldrig har gjort det. Rækkevidden af denne misligholdelse af anmeldelsespligten er exceptionel, idet Italien ikke har anmeldt nogen af projekterne i mere end ti år. På grund af misligholdelsen af anmeldelsespligten i traktatens artikel 88, stk. 3, og på grundlag af bemærkningerne fra andre interesserede parter og de foreliggende oplysninger angav Kommissionen klart i anden beslutning, at proceduren ville omfatte alle de konkrete projekter, der faldt ind under ordningen, og som skulle have været anmeldt individuelt.

(228) Anden beslutning indeholdt ikke nogen specifik dato for, hvornår de enkelte uanmeldte projekter skulle begynde at være omfattet af proceduren og betragtes som individuelle projekter i henhold til støtteordningen i lov 808/1985. Under alle omstændigheder har de italienske myndigheder ofte tilladt støttemodtagerne ikke at tilbage støtten fuldt ud, og dette betragtes som ny støtte.

(229) Det vil være hensigtsmæssigt at påpege betydningen af den individuelle anmeldelse af støtte over bestemte tærskler med henblik på kontrollen med statsstøtte. I rammebestemmelserne fra 2006 er det klart anført, at det for at gøre Kommissionens undersøgelse mere målrettet er nødvendigt at foretage en udførlig analyse af individuelle foranstaltninger over bestemte tærskler. Formålet hermed er at sikre, at høje støttebeløb til F&U&I til samme støttemodtager ikke ændrer konkurrencevilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse, men i stedet bidrager i rimeligt omfang til den fælles interesse.

(230) I den relevante periode er de individuelle anmeldelsestærskler blevet ændret. Ifølge rammebestemmelserne fra 1986 gjaldt de for projekter med støtteberettigede omkostninger på mindst 20 mio. ECU.

(231) Ifølge rammebestemmelserne fra 1996 skulle projekter anmeldes til Kommissionen individuelt, hvis omkostningerne derved oversteg 25 mio. ECU, og der blev ydet støtte dertil på over 5 mio. ECU (40).

(232) Med hensyn til behovet for at nævne de pågældende individuelle projekter nøjagtigt, præcist og korrekt i beslutningen om indledning af proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, bemærker Kommissionen følgende.

(233) Den har indledt en procedure efter artikel 88, stk. 2, med præcis angivelse af 13 projekter. På grundlag af de foreliggende oplysninger på daværende tidspunkt udtrykte den betænkeligheder med hensyn til 6 projekter, men rejste ikke indsigelse mod de øvrige syv.

(234) Det viste sig dog, at både Italiens støtteordning og dens anvendelse, som var karakteriseret ved forsinket tilbagebetaling, var af en sådan art, at det ændrede vurderingen af de tretten projekter. Italien erkender, at de oplysninger, som Kommissionen var i besiddelse af på daværende tidspunkt, ikke var korrekte og ikke svarede til de faktiske betingelser for den udbetalt støtte, der ikke var blevet korrekt tilbagebetalt.

(235) Det viste sig desuden, at Italien også havde ydet støtte i andre tilfælde uden at indgive individuel anmeldelse på trods af, at rammebestemmelserne for F&U og beslutningen fra 1986 indeholdt klare regler derfor.

(236) Det viste sig endvidere, at tilbagebetalingen i de fleste af de sager, som denne beslutning omfatter, ikke skete efter den oprindelige tidsplan. Tværtimod blev der tilladt forsinkelser, som betød lempeligere betingelser for støttemodtagerne. Disse nye og mere lempelige betingelser svarede til ny støtte.

(237) Det kan konkluderes, at proceduren vedrører en række projekter, som indebærer ulovlig støtte.

14.3. De betænkeligheder, Kommissionen gav udtryk for i første beslutning

(238) Kommissionen har vurderet Italiens oplysninger om de støtteberettigede omkostninger og støttens tilskyndelsesvirkning for de seks projekter, der var omhandlet i første beslutning, og som nu er medtaget i listen over projekter (jf. betragtning 281, tabel 4).

(239) Kommissionen har for hvert enkelt projekt kontrolleret, at omkostningerne vedrørte industriel forskning og udviklingsaktiviteter på prækonkurrencestadiet.

(240) Kommissionen har kontrolleret støttens tilskyndelsesvirkning for hvert af de seks projekter. Vurderingen blev baseret på den periode, der var forløbet, siden Italien havde vedtaget beslutningen om at yde støtte.

(241) Derimod måtte Kommissionen konstatere — som anført i betragtning 0 til 0 — at andre vigtige aspekter ved støtten, især støtteinstrumentet, ikke var defineret klart og ikke gav Kommissionen mulighed for at tage endelig stilling til, om de var forenelige med fællesmarkedet. Inden Kommissionen fremlægger sin vurdering af de enkelte projekter, er det derfor nødvendigt at vurdere de foreliggende oplysninger om de øvrige betænkeligheder, Kommissionen gav udtryk for i anden beslutning.

14.4. De betænkeligheder, Kommissionen gav udtryk for i anden beslutning

(242) For at nå frem til en endelig konklusion med hensyn til den konkrete støtte, der er ydet i henhold til ordningen, er det for det første nødvendigt at vurdere alle oplysningerne om udviklingen af ordningen, herunder retsgrundlaget og ændringerne i budgettet.

(243) For det andet er det nødvendigt at vurdere støtteinstrumentets art og gennemførelsen af støtteforanstaltninger.

(244) For det tredje er det nødvendigt at opstille en liste over de enkelte projekter, som Italien ikke har anmeldt, og vurdere de finansielle betingelser for hvert af dem og eventuelt efterprøve tilbagebetalingsbetingelserne samt reglerne for kontrol med, at disse betingelser overholdes.

(245) Endelig er oplysningerne om to helikoptere, der er beskrevet som militærhelikoptere, vurderet i et særskilt kapitel, jf. betragtning 399-408.

14.4.1. Udviklingen af ordningen

(246) Kommissionen har nu et klart billede af udviklingen af ordningen som helhed.

(247) Italien gav Kommissionen tilstrækkelige oplysninger om den samlede finansiering af projekterne til, at den kunne danne sig et mere generelt indtryk. Dette gælder især det problem, at Italien havde anvendt den pågældende ordning til finansiering af både civile projekter og projekter vedrørende den nationale sikkerhed. Tallene for den samlede finansiering ville derfor være misvisende, hvis de blev fortolket således, at Italien kun skulle have anvendt dem til civile F&U-projekter inden for luftfartsindustrien.

14.4.2. Støtteinstrumentets art

(248) Med hensyn til støtteinstrumentets art fremlagde Italien fuldstændig dokumentation for de projekter, som skulle have været anmeldt individuelt i overensstemmelse med anmeldelsestærsklerne i de forskellige rammebestemmelser for støtte til F&U, der har været gældende i tidens løb.

(249) Italien oplyste, at der var tale om et blandet støtteinstrument i den forstand, at det bestod i lån på lempelige vilkår, hvis tilbagebetalingsplan afhang af salgsprognoserne for det pågældende produkt. Ifølge Italien var der tale om faste tilbagebetalingsplaner.

(250) Lånene blev ydet til den gældende referencesats på lånetidspunktet plus et tillæg.

(251) For hvert enkelt projekt fastlagde de italienske myndigheder på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, en teoretisk maksimumstøtteintensitet, der blev beregnet på grundlag af de støtteberettigede omkostninger og under hensyn til et eventuelt tillæg.

(252) I visse tilfælde blev intensiteten dog ikke overholdt, og støtten blev ydet støttemodtageren på mere favorable betingelser med en højere intensitet end den tilladte maksimumintensitet i henhold til rammebestemmelserne for F&U.

(253) Ofte blev tilbagebetalingsplanerne ikke overholdt i praksis, hvilket kom til udtryk på to forskellige måder. For det første blev udbetalingen til støttemodtagerne forsinket i forhold til de oprindelige planer, enten fordi projektet var blevet forsinket, eller fordi staten foretog udbetalingerne for sent. I visse tilfælde blev den faktiske støtteintensitet således lavere end den oprindelige.

(254) For det andet skete det i mange tilfælde, at tilbagebetalingen ikke blev foretaget efter de oprindelige planer. Den oprindelige intensitet blev derfor i mange tilfælde større, idet støttemodtagerne opnåede en yderligere fordel ved muligheden for senere tilbagebetaling.

(255) De italienske myndigheder sendte Kommissionen en række breve, som de havde sendt til støttemodtagerne med krav om tilbagebetaling, men disse breve havde tydeligvis kun ringe virkning. I visse tilfælde havde en støttemodtager modtaget talrige breve om det samme projekt uden at foretage nogen tilbagebetaling, og uden at staten havde truffet foranstaltninger til tilbagesøgning af støtten (41).

(256) Det kan konkluderes, at der var to potentielle problemer forbundet med støtten til projekterne, nemlig a) en oprindelig støtteintensitet, der i visse tilfælde oversteg den tilladte maksimumintensitet, og b) en utilstrækkelig tilbagebetaling, der betød, at intensiteten steg yderligere.

(257) Italien fastlagde i samarbejde med Kommissionen en metode, der gjorde det muligt at løse begge problemer. Oprindelig blev den maksimale støtteintensitet for hvert projekt fastsat som den mindste af den teoretiske maksimumintensitet (42) og den oprindelige intensitet. Hvis den oprindelige intensitet var lavest, betød det, at det pågældende støttebeløb havde en tilstrækkelig stor tilskyndelsesvirkning til, at virksomheden ville engagere sig i projektet. En forøgelse af intensiteten i forhold til den oprindeligt fastsatte værdi, skal betragtes som ny støtte.

(258) Senere beregnes den kumulerede støtteintensitet. Det år, hvor den kumulerede intensitet når op på maksimumintensiteten, som fastsat i betragtning 257, skal støttemodtageren tilbagebetale hele lånets hovedstol. Hvis maksimumintensiteten nås på et tidligere tidspunkt, skal lånet forrentes med renters rente for de år, der går, indtil lånet er fuldt tilbagebetalt. Rentesatsen svarer til referencesatsen for det år, hvor maksimumintensiteten blev nået, og derefter for hvert år, hvormed tilbagebetalingen forsinkes yderligere.

(259) Ved hjælp af denne metode kan det derfor sikres, at de maksimale støtteintensiteter, der er fastsat i rammebestemmelserne for F&U, overholdes (43).

14.4.3. Liste over uanmeldte projekter

(260) På grund af den fælles og korrekte forståelse af støtteinstrumentet kunne der opstilles en liste over projekter, som Italien skulle have anmeldt individuelt. Når der ydes støtte i form af et lån på lempelige vilkår, er det rentebeløb, som staten giver afkald på, et vigtigt element. I betragtning af usikkerheden omkring støtteinstrumentet, havde Italien heller ikke nogen ide om, hvilke projekter der skulle anmeldes individuelt (44) eller efterfølgende skulle medtages i listen over de projekter, der skulle have været anmeldt.

(261) For at opstille listen var det nødvendigt at anmode om en række oplysninger.

(262) I begyndelsen nægtede de italienske myndigheder, at de skulle have undladt at anmelde noget projekt individuelt ud over dem, der var nævnt i første beslutning. Senere erkendte de, at listen over uanmeldte projekter var længere, og fremsatte alle de oplysninger og beviser, der var nødvendige.

(263) Vanskelighederne med at fastlægge listen over uanmeldte projekter er resultatet af en række forskellige faktorer.

(264) For det første skal det bemærkes, at ordningen er blevet anvendt siden 1986.

(265) For det andet er antallet af berørte projekter nødvendigvis højt. Når man medregner projekter, der ikke skal anmeldes individuelt, er antallet af projekter, der er finansieret i den pågældende periode, på langt over hundrede.

(266) For det tredje har det forhold, at listen omfatter mange militærprojekter øget forvirringen. Kommissionen bemærker, at der også i revisionsrettens rapport er en vis forvirring med hensyn til projekternes art.

(267) De foreliggende oplysninger om de finansierede projekter var fragmentariske og ofte uklare, hvilket også skyldes, at den italienske regerings rapporter til parlamentet snarere vedrørte en liste over fremtidige projekter end de projekter, der faktisk blev finansieret.

(268) Der findes lister fremlagt af den anonyme tredjepart og andre lister, som Kommissionen har nævnt direkte, f.eks. de tretten projekter, der var omfattet af første beslutning, og listen over de projekter, der var omfattet af anden beslutning.

(269) Revisionsrettens rapport indeholdt ikke nogen liste over projekterne, men kun tal, grafer og tabeller af generel art. Word-versionen af dokumentet, der var tilgængelig på revisionsrettens websted i 2005, gav dog mulighed for ekstrapolering af mere præcise oplysninger ud fra de generelle grafer.

(270) Den anonyme tredjepart medtog disse seneste oplysninger i sin meddelelse af 11. november 2005. Kommissionen benyttede i sin anmodning om oplysninger af 23. maj 2006 størsteparten (45) af projekterne i den anonyme tredjeparts liste til at gøre Italien opmærksom på, at der efter al sandsynlighed fandtes en række uanmeldte projekter, som Italien ikke havde fremlagt oplysninger om.

(271) Italien benægtede (46), at den liste, som den anonyme tredjepart havde fremlagt, stammede fra revisionsretten, og begrundede det med, at listen bestod i en ekstrapolering, som en anonym person havde foretaget fra revisionsrettens informationssystem. Ifølge de italienske myndigheder ville det derfor være forkert at tilskrive revisionsretten denne liste, fordi den var resultatet af en ekstrapolering foretaget af den anonyme tredjepart. Da listen er kendetegnet ved en række fejl og unøjagtigheder, ville det være forkert at tilskrive den revisionsretten.

(272) Eftersom Italien til sidst besluttede at fremlægge en fuldstændig liste over projekter, der skulle anmeldes individuelt, er Kommissionen ikke forpligtet til at udtale sig om, hvorvidt de tidligere modtagne oplysninger var korrekte (47).

(273) Generelt har drøftelserne om listen over de uanmeldte projekter været vanskelige. Efter to år kunne de italienske myndigheder og Kommissionen dog fastlægge en række individuelle projekter, som Italien ikke havde anmeldt.

(274) Som Kommissionen anmodede om i anden beslutning, fremlagde Italien desuden en liste over projekter, der lå under den individuelle anmeldelsestærskel; listen var godkendt efter den 20. november 2002. Kommissionen kan konkludere, at denne liste dels svarer til den samlede budgetbevilling til lov 808/1985 i den pågældende periode, dels vedrører projekter, der ligger under den individuelle anmeldelsestærskel (48).

14.5. Vurdering af den endelige liste over civile projekter

(275) Listen over de konkrete projekter, som Italien ikke har anmeldt til Kommissionen, består af 17 projekter.

(276) Listen omfatter de projekter, hvor Kommissionen er i stand til at fastslå, om de er forenelige med traktaten, men foregriber ikke Kommissionens mulighed for i fremtiden at træffe foranstaltninger vedrørende andre uanmeldte projekter, som den ikke har kendskab til i øjeblikket, eller projekter, som den har kendskab til, men som den ikke kan træffe beslutning om, enten fordi de foreliggende oplysninger er utilstrækkelige eller ufuldstændige, eller fordi oplysningerne viser, at det pågældende projekt for øjeblikket ligger under anmeldelsestærsklen, mens nye oplysninger måske vil ændre denne vurdering.

(277) Kommissionen er for hvert projekt i besiddelse af den oprindelige finansierings- og tilbagebetalingsplan, der blev fastlagt på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, og oplysninger om de faktiske beløb, der var udbetalt af staten og tilbagebetalt af støttemodtagerne. Planerne omfatter korrektioner i overensstemmelse med ovennævnte metode (49).

(278) På grundlag af de foreliggende oplysninger om projekterne og ud fra den betragtning, at alle projekterne er resultatet af den konkrete anvendelse af samme støtteordning, er der intet, der for Kommissionen skaber tvivl om, at støtten tog sigte på F&U-aktiviteter, som defineret i rammebestemmelserne for støtte til F&U.

(279) Hvad tilskyndelsesvirkningen angår, noterer Kommissionen først og fremmest, at punkt 8, andet afsnit i rammebestemmelserne fra 1986 udelukkende krævede, at støtten skulle anspore til en ekstra indsats med hensyn til F&U eller gav den støttemodtagende virksomhed mulighed for at opfylde særlige betingelser, som den ikke kunne opfylde med sine egne midler. I henhold til punkt 6 i rammebestemmelserne fra 1996 skulle tilskyndelsesvirkningen vurderes på grundlag af kvantitative faktorer eller andre faktorer, som medlemsstaten anså for relevante, og som kunne bevise, at det pågældende F&U-projekt ikke ville være blevet gennemført uden støtten, eller at det ville have været mindre ambitiøst, eller at det ikke ville have haft samme varighed.

(280) Kommissionen har ingen oplysninger, der får den til at tvivle på den pågældende støttes tilskyndelsesvirkning. Støtten fik støttemodtagerne til at gennemføre F&U-aktiviteter ud over deres normale forskningsaktiviteter og gennemføre F&U-projekter, som de ellers ikke havde kunnet gennemføre udelukkende med deres egne midler. Som det har været tilfældet ved vurderingen af tilsvarende projekter inden for luftfartsindustrien, noterer Kommissionen, at støtten til projekterne i den foreliggende sag har givet støttemodtagerne mulighed for at gennemføre risikable projekter, som de ikke ville have kunnet finansiere alene. Endelig noterer Kommissionen, at det for størstedelens vedkommende drejer sig om internationale projekter, der kræver en yderligere samarbejdsindsats.

(281) I det følgende beskrives hvert enkelt projekt med de samlede støtteberettigede omkostninger og de modtagne støttebeløb. For de seks projekter, som Kommissionen udtrykte tvivl om i første beslutning, omfatter vurderingen også de foreliggende oplysninger om de støtteberettigede aktiviteter og tilskyndelsesvirkningen. For samtlige projekter præciseres konsekvenserne af anvendelsen af den metode, der er beskrevet i betragtning 257. Tabel 4 Liste over projekter, der er omfattet af denne beslutning Projekt Virksomhed Emne År A109 DEF Agusta helikopter 1997 A109X Agusta helikopter 1999 A119 Koala Agusta helikopter 1997 DO328 Aermacchi flystrukturer 1991 DO 328 EC Aermacchi flystrukturer 1996 DO 328 Panels Aermacchi flystrukturer 1996 ATR72 Alenia flystrukturer fra 1988 til 1994 (5 projekter) ATR 42500 Alenia flystrukturer 1992 MD11 LWRP J/S Alenia flystrukturer 1996 Falcon 2000 Alenia flystrukturer 1994 MD 11 Winglet Alenia flystrukturer 1989 MD 95 Alenia flystrukturer 1996 og 1998 GE90B Avio motor 1994 GE90 Growth Avio motor 1996 LPT PW308 Avio motor 1997 Falcon 2000 Piaggio flystrukturer 1994 Cabine Alenia flystrukturer 1999

a) Agustas A109 DEF-projekt

(282) Dette projekt, der vedrører en helikopter og blev gennemført af Agusta, bestod af udvikling af forskellige versioner af A109 med det formål at tilpasse den til forskellige fremdriftssystemer, så den kom til at opfylde de strengeste kriterier med hensyn til sikkerhed, flyvepræstationer og miljøvirkninger. Version D, E og F skulle forsynes med motorer fra selskaberne Allison, Pratt & Whitney og Turbomeca. Ifølge Italien blev version D og E aldrig udviklet.

(283) Projektet er nævnt i første beslutning (projekt nr. 4). Investeringerne blev foretaget i perioden 1996 til 1998. I første beslutning udtrykte Kommissionen tvivl om, hvorvidt aktiviteterne kunne klassificeres som F&U, og hvorvidt støtten havde en tilskyndelsesvirkning.

(284) Hvad F&U-aktiviteterne angår, fremsatte de italienske myndigheder mere udførlige oplysninger om opgaverne. For det første noterer Kommissionen, at der som led i projektet blev udviklet mange prototyper, og at version D og E ikke blev hverken afsluttet eller markedsført.

(285) For det andet noterer Kommissionen, at de teknologier, der var direkte involveret — ny motor og nyt landingsstel — først blev certificeret i juni 2001. Ifølge Italien er F&U-resultaterne vedrørende udvikling af rotoren endnu ikke blevet indarbejdet i det endelige produkt, selv om de var gode.

(286) Begivenhedsforløbet tyder på, at støtten til det F&U-projekt, der blev gennemført i perioden 1996 til 1998, gjorde der muligt for Agusta at indarbejde ny teknologi, med en tidshorisont på over 30 måneder. Støtten havde derfor en tilskyndelsesvirkning for Agusta.

(287) Den støtteberettigede investering (50) beløb sig til 69 790 mio. ITL (51). Støttebeløbet, udtrykt som de renter, staten gav afkald på, androg 24 450 mio. ITL. Støttens oprindelige intensitet blev derfor fastsat til 35,03 %, mens rammebestemmelserne fra 1996 tillod en teoretisk maksimumintensitet på 31 %. Den kumulerede intensitet nåede det tilladte maksimum på 31 % i 2004.

(288) I 2007 skulle Agusta derfor omgående tilbagebetale lånets hovedstol (19 300 mio. ITL) plus de 7 811 mio. ITL, der var fastsat i tilbagebetalingsplanen for det pågældende år. Desuden skulle der betales renters rente fra 2005, dvs. i alt […] mio. ITL pr. 31 december 2007.

(289) Kommissionen kan derfor konkludere, at støtten kan betragtes som forenelig med rammebestemmelserne fra 1996, da den vedrørte F&U-aktiviteter og havde en tilskyndelsesvirkning for Agusta, forudsat at selskabet omgående tilbagebetaler den resterende gæld med renters rente.

b) Agustas A109X-projekt

(290) Dette projekt vedrører en helikopter fra selskabet Agusta. I første beslutning er det angivet som projekt nr. 2. Kommissionen udtrykte tvivl om, hvorvidt aktiviteterne kunne klassificeres som F&U, og hvorvidt støtten havde en tilskyndelsesvirkning.

(291) Ifølge Italien havde projektet, der blev gennemført i perioden 1999-2001, til formål at udvikle en helt ny helikopter, der efter planen skulle markedsføres efter 2009. Helikopteren ville få en vægt på mellem 3 og 3,5 tons og skulle desuden anvendes til udvikling på det militære marked.

(292) Italien kunne bevise, at A109X-projektet var helt anderledes end A109DEF, A109 Power og A119 Koala. De vigtigste teknologiske forskelle vedrørte fembladsrotoren, halerotoren og transmissionen med flad-/keglegear.

(293) Hvad tilskyndelsesvirkningen angår, kunne Italien bevise, at A109X var et nyt projekt, som ikke forventedes afsluttet før 2009. Støtten havde således givet Agusta mulighed for at gennemføre F&U-aktiviteter, der lå langt fra afsætningsmarkedet, og som teknologisk set var risikable.

(294) Selskabets støtteberettigede investeringer androg 67 144 mio. ITL. Støtten i form af renter, som staten havde givet afkald på, beløb sig til 13 902 mio. ITL, svarende til en intensitet på 20,70 %, som altså var lavere end den oprindelige maksimumintensitet på 33 %, der var tilladt ifølge rammebestemmelserne fra 1996.

(295) Tilbagebetalingsplanen blev dog ændret, fordi støtten var blevet ydet på en anden måde end planlagt, og fordi lånebeløbet dermed blev lavere. Tilbagebetalingen i forbindelse med dette projekt følger således den ændrede plan indtil 2018.

(296) Kommissionen kan derfor konkludere, at støtten kan betragtes som forenelig med rammebestemmelserne fra 1996, fordi den vedrørte støtteberettigede F&U-aktiviteter og havde en tilskyndelsesvirkning, forudsat at tilbagebetalingsplanen gennemføres inden 2018.

c) Agustas A119 Koala-projekt

(297) Dette projekt vedrører Agustas udvikling af en helikopter. A119 Koala er utility-versionen af en helikopter med otte pladser, som er forsynet med en enkelt turbomotor og bestemt til det civile marked.

(298) Projektet indgik som nr. 3 i listen over projekter i første beslutning. På grundlag af de foreliggende oplysninger på daværende tidspunkt fastslog Kommissionen i første beslutning, at projektet ikke var omfattet af den individuelle anmeldelsespligt, og at det derfor ikke var omfattet af beslutningen.

(299) Senere viste det sig, at de støtteberettigede investeringsbeløb og støttebeløbet i virkeligheden var af en sådan størrelse, at projektet skulle have været anmeldt til Kommissionen.

(300) Støtten blev ydet i 1997 til støtteberettigede investeringer på 58 137 mio. ITL for perioden 1997-1999. Den udbetalte støtte svarede til en intensitet på 26,92 %, som altså var lavere end den oprindelige maksimumintensitet på 32 %, der var tilladt ifølge rammebestemmelserne fra 1996.

(301) Tilbagebetalingen i forbindelse med dette projekt følger således planen indtil 2009.

(302) Kommissionen kan derfor konkludere, at projektet vedrørende helikopteren A119 Koala, der gennemføres af Agusta, er foreneligt med rammebestemmelserne fra 1996, forudsat at tilbagebetalingsplanen overholdes.

d) Aermacchis DO328-projekt

(303) Dette projekt vedrører basisversionen af DO328 og blev gennemført af Aermacchi. DO328 er et regionalt jetfly, som er udviklet af selskabet Dornier. Aermacchi skulle stå for udviklingen af to fuselagesegmenter og samle hele fuselagen, der bestod af 13 plader, som det koreanske selskab Daewoo havde produceret for Dornier.

(304) F&U-projektet gav Aermacchi mulighed for at opnå den knowhow, der var nødvendig for at udvikle de to segmenter og samle fuselagen. Disse aktiviteter var nye for selskabet, som hidtil havde koncentreret sig om fly til militær træning. De støtteberettigede aktiviteter blev gennemført i 1990 og i 1991.

(305) Projektet var angivet som nr. 10 i første beslutning. Kommissionen fastslog i denne beslutning, at den ikke ville rejse indsigelse mod projektet, som den på grundlag af de foreliggende oplysninger betragtede som foreneligt med fællesmarkedet.

(306) De oplysninger, som Italien fremlagde under proceduren, viser dog klart, at den finansielle situation i forbindelse med projektet gør det nødvendigt at ændre den første konklusion.

(307) De oplysninger, der foreligger nu, viser, at den støtteberettigede investering androg 60 722 mio. ITL, og at den oprindelige maksimumintensitet udgjorde 43 %.

(308) Der blev registreret mange forsinkelser i forbindelse med tilbagebetalingen, hvilket de italienske myndigheder også erkendte. Den tilladte intensitet på 43 % i henhold til rammebestemmelserne fra 1986 blev nået allerede i 1996. Da maksimumintensiteten blev nået, skal Aermacchi omgående tilbagebetale den resterende gæld på 34 019 mio. ITL. Desuden beregnes der fra 1996 renters rente af Aermacchis gæld, dvs. i alt […] mio. ITL pr. 31. december 2007.

(309) Kommissionen kan konkludere, at projektet vedrørende basisversionen af DO328 kan betragtes som foreneligt med traktaten i henhold til rammebestemmelserne fra 1986, forudsat at Aermacchi omgående tilbagebetaler den resterende gæld med renters rente.

e) Aermacchis DO328 EC-projekt

(310) Dette projekt vedrører Aermacchis udvikling af en udvidet version af det regionale jetfly DO328, der var udviklet af Dornier. Den udvidede version skulle gøre det muligt at transportere fra 40 til 50 passagerer. Projektet blev tilsyneladende aldrig afsluttet, ikke mindst fordi Dornier, senere Dornier-Fairchild, trådte i likvidation. Projektet blev gennemført i perioden 1995 til 1997.

(311) Projekt var angivet som nr. 8 i første beslutning. Kommissionen udtrykte tvivl om, hvorvidt aktiviteterne kunne klassificeres som F&U, og hvorvidt støtten havde en tilskyndelsesvirkning.

(312) Hvad F&U-aktiviteterne angår, kunne de italienske myndigheder bevise, at udvidelsen af flyet indebar en omprojektering af hele fuselagesektioner i et forsøg på at begrænse virkningerne for flyets vægt og projektomkostningerne til det mindst mulige. Som led i projektet havde Aermacchi udarbejdet to prototyper.

(313) Hvad tilskyndelsesvirkningen angår, påviste de italienske myndigheder, at finansieringen af projektet (sammen med det andet projekt vedrørende plader til DO328) gav mulighed for en betydelig forhøjelse af Aermacchis udgifter til F&U-aktiviteter. I perioden fra 1993 til 1999 nåede omkostningerne ved de to DO328-projekter op på […] % af de samlede udgifter til F&U-aktiviteter. Italien fremsatte desuden det argument, at Aermacchi, som var specialiseret inden for militærsektoren, ikke var vant til at arbejde med civile projekter og havde måttet foretage betydelige tilpasninger, det havde nødvendiggjort yderligere investeringer.

(314) De støtteberettigede investeringer vedrørende projektet androg 66 360 mio. ITL. Den oprindelige maksimumintensitet, der blev fastsat af de italienske myndigheder på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, udgjorde 43,49 % (som altså var lavere end den maksimumintensitet på 44 %, der var tilladt efter rammebestemmelserne fra 1996). Tilbagebetalingsplanen viser, at denne intensitet nås i 2010, når hele restgælden skal tilbagebetales til staten.

(315) Kommissionen kan derfor konkludere, at støtten til Aermacchi til DO328 EC-projektet er forenelig med traktaten og rammebestemmelserne fra 1996, og at de betænkeligheder med hensyn til de støtteberettigede F&U-aktiviteter og tilskyndelsesvirkningen, som Kommissionen havde givet udtryk for, ikke længere gjorde sig gældende. Støttemodtageren, Aermacchi, skal tilbagebetale hele sin resterende gæld inden 2010.

f) Aermacchis DO328 Panels-projekt

(316) Dette projekt blev gennemført af Aermacchi i perioden fra 1993 til 1999 og vedrørte udvikling af nye koncepter til fremstilling af moduler med forskellig længdedimension, som skulle anvendes til fuselager