Konsolideret udgave af Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet (92/C 325/01)

INDLEDNING

Denne udgave

- koordinerer den dispositive del af og bilagene til Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet (EFT nr. L 149 af 5. 7. 1971, s. 2; dansk udgave: EFT-specialudgave 1971 (II), s. 366; engelsk udgave: OJ, Special edition, 1971 (II), s. 416; graesk udgave AAAA AAéaeéêÞ, AAêueïóç 1980 (05001), s. 73; spansk udgave: D.O. Edición especial, 1985 (05.01) s. 98; portugisisk udgave: J.O. Edição Especial, 1985 (05.01), s.98), der er anfoert under II

- ajourfoerer betragtningerne siden vedtagelsen af forordning (EOEF) nr. 1408/71, der er anfoert under III

- koordinerer de aendringer, der foelger af de under I anfoerte retsakter, der er blevet vedtaget siden den sidste ajourfoering i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT nr. L 230 af 22. 8. 1983, s. 6; spansk udgave: D.O. Edición especial, 1985 (05.03 s. 53); portugisisk udgave: J.O. Edição Especial, 1985 (05.03 s. 53)).

Tallene i parentes ved siden af visse bestemmelser svarer til nummereringen i afsnit II og henviser til den seneste aendring af forordning (EOEF) nr. 1408/71.

Denne udgave har ingen juridisk vaerdi.

I AENDRINGSAKTER

A. Akt vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse (EFT nr. L 302 af 15. 11. 1985, s. 23).

1. Raadets forordning (EOEF) nr. 1660/85 af 13. juni 1985 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 160 af 20. 6. 1985, s. 1; spansk udgave: D.O. Edición especial, 1985 (05.V4) s. 142; portugisisk udgave: J.O. Edição Especial, 1985 (05.F4) s. 142).

2. Raadets forordning (EOEF) nr. 3811/86 af 11. december 1986 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 355 af 16. 12. 1986, s. 5).

3. Raadets forordning (EOEF) nr. 1305/89 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 131 af 13. 5. 1989, s. 1).

4. Raadets forordning (EOEF) nr. 2332/89 af 18. juli 1989 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 224 af 2. 8. 1989, s. 1).

5. Raadets forordning (EOEF) nr. 3427/89 af 30. oktober 1989 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 331 af 16. 11. 1989, s. 1).

6. Raadets forordning (EOEF) nr. 2195 af 25. juni 1991 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 206 af 29. 7. 1991, s. 2).

7. Raadets forordning (EOEF) nr. 1247/92 af 30. april 1992 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet (EFT nr. L 136 af 19. 5. 1992, s. 1).

8. Raadets forordning (EOEF) nr. 1248/92 af 30. april 1992 om aendring af forordning (EOEF) 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 136 af 19. 5. 1992, s. 7).

9. Raadets forordning (EOEF) nr. 1249/92 af 30. april 1992 om aendring af forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 136 af 19. 5. 1992, s. 28).

II Forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet (5) (6) (7) (8)

INDHOLDSFORTEGNELSE

Side

AFSNIT I:

ALMINDELIGE BESTEMMELSER (artikel 1 til 12).

5

AFSNIT II:

BESTEMMELSE AF, HVILKEN LOVGIVNING DER SKAL ANVENDES (artikel 13 til 17a) .

10

AFSNIT III:

SAERLIGE BESTEMMELSER OM DE ENKELTE ARTER AF YDELSER .

13

Kapitel 1:

Sygdom og moderskab

Afdeling 1:

Faelles bestemmelser (artikel 18) .

13

Afdeling 2:

Arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer (artikel 19 til 24).

13

Afdeling 3:

Arbejdsloese og deres familiemedlemmer (artikel 25) .

15

Afdeling 4:

Pensions- eller renteansoegere og deres familiemedlemmer (artikel 26) .

16

Afdeling 5:

Pensionister eller rentemodtagere og deres familiemedlemmer (artikel 27 til 34) .

16

Afdeling 6:

Forskellige bestemmelser (artikel 35) .

18

Afdeling 7:

Refusion mellem institutionerne (artikel 36) .

18

Kapitel 2:

Invaliditet

Afdeling 1:

Arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende, der udelukkende har vaeret omfattet af lovgivninger, hvorefter stoerrelsen af ydelser ved invaliditet er uafhaengig af forsikringsperiodernes laengde (artikel 37 til 39).

18

Afdeling 2:

Arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende, der enten udelukkende har vaeret omfattet af lovgivninger, hvorefter stoerrelsen af ydelser ved invaliditet afhaenger af forsikrings- eller bopaelsperiodernes laengde, eller af lovgivninger af denne art og af den i afdeling 1 omhandlede art (artikel 40) .

20

Afdeling 3:

Forvaerring af en invaliditet (artikel 41) .

20

Afdeling 4:

Genoptagelse af udbetaling af ydelser, efter at disse har vaeret stillet i bero eller er bortfaldet - Overgang fra ydelser ved invaliditet til ydelser ved alderdom - Fornyet beregning af ydelser, fastsat i henhold til artikel 39 (artikel 42 til 43) .

21

Kapitel 3:

Alderdom og doedsfald (pensioner) (artikel 44 til 51) .

21

Kapitel 4:

Arbejdsulykker og erhvervssygdomme

Afdeling 1:

Ret til ydelser (artikel 52 til 59.

26

Afdeling 2:

Forvaerring af en erhvervssygdom, for hvilken der er ydet erstatning (artikel 60).

28

Afdeling 3:

Forskellige bestemmelser (artikel 61 til 62) .

29

Afdeling 4:

Refusion mellem institutionerne (artikel 63) .

30

Kapitel 5:

Ydelser ved doedsfald (artikel 64 til 66) .

30

Kapitel 6:

Arbejdsloeshed

Afdeling 1:

Faelles bestemmelser (artikel 67 til 68).

30

Afdeling 2:

Arbejdsloese, der rejser til en anden medlemsstat end den kompetente stat (artikel 69 til 70).

31

Afdeling 3:

Arbejdsloese, som under deres seneste beskaeftigelse var bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat (artikel 71) .

32

Kapitel 7:

Familieydelser (artikel 72 til 76).

32

Kapitel 8:

Ydelser til boern, der forsoerges af pensionister eller rentemodtagere, samt til boern, der har mistet begge foraeldre eller en af dem (artikel 77 til 79) .

33

AFSNIT IV:

DEN ADMINISTRATIVE KOMMISSION FOR VANDRENDE ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING (artikel 80 til 81) .

34

AFSNIT V:

DET RAADGIVENDE UDVALG FOR VANDRENDE ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING (artikel 82 til 83) .

35

AFSNIT VI:

FORSKELLIGE BESTEMMELSER (artikel 84 til 93).

36

AFSNIT VII:

OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER (artikel 94 til 100).

38

BILAG

Bilag I:

Forordningens personkreds.

41

Bilag II:

Saerordninger for selvstaendige erhvervsdrivende, der i henhold til artikel 1, litra j), fjerde underafsnit, ikke er omfattet af forordningens anvendelsesomràde - saerlige ydelser i anledning af foedsel, der i henhold til artikel 1, litra u), ikke er omfattet af forordningens anvendelsesomraade - saerlige ikke-bidragspligtige ydelser i henhold til artikel 4, stk. 2b, som ikke henhoerer under forordningens anvendelsesomraade .

44

Bilag IIa:

Forordningens artikel 10a.

47

Bilag III:

Bestemmelser i overenskomster om social sikring, der forbliver i kraft uanset forordningens artikel 6 - bestemmelser i overenskomster om social sikring, som ikke finder anvendelse paa alle af forordningen omfattende personer .

50

Bilag IV:

De i forordningens artikel 37, stk. 1, omhandlede lovgivninger, hvorefter stoerrelsen af ydelser ved invaliditet er uafhaengig af forsikringsperiodernes laengde - saerordninger for selvstaendige erhvervsdrivende i den i forordningens artikel 38, stk. 3, og artikel 45, stk. 3 anfoerte forstand - de i forordningens artikel 46, stk. 1, litra b), omhandlede tilfaelde, hvor ydelsen ikke beregnes i overensstemmelse med forordningens artikel 46, stk. 2 - de i forordningens artikel 46b, stk. 2, omhandlede ydelser og aftaler .

59

Bilag V:

Overensstemmelse mellem de i medlemsstaternes lovgivninger fastlagte kriterier for invaliditet.

63

Bilag VI:

Saerregler for anvendelsen af visse medlemsstaters lovgivning .

67

Bilag VII:

Tilfaelde, hvor en person samtidig er omfattet af lovgivningen i to medlemsstater .

82

AFSNIT I

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1 (7)

Definitioner

I denne forordning:

a) betyder udtrykkene »arbejdstager« og »selvstaendig erhvervsdrivende« henholdsvis enhver person:

i) der er forsikret i henhold til en tvungen forsikring eller en frivillig fortsat forsikring mod en eller flere risici, der svarer til de sikringsgrene, som indgaar i en social sikringsordning for arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende

ii) der, inden for rammerne af en social sikringsordning for samtlige indbyggere eller for hele den erhvervsmaessigt beskaeftigede del af befolkningen, er tvungent forsikret mod en eller flere risici, der svarer til de sikringsgrene, paa hvilke denne forordning finder anvendelse:

- naar det efter vedkommende sikringsordnings administrations- eller finansieringsmetode er muligt at identificere den paagaeldende som arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende, eller

- i mangel af saadanne kriterier, naar den paagaeldende er forsikret i henhold til en tvungen forsikring eller en frivillig fortsat forsikring mod en af de i bilag I opregnede risici inden for rammerne af en ordning for arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende eller af en ordning omhandlet under iii), eller, saafremt en saadan ordning ikke findes i vedkommende medlemsstat, naar den paagaeldende svarer til definitionen i bilag I

iii) der, inden for rammerne af en ensartet social sikringsordning oprettet for hele landbrugsbefolkningen efter de i bilag I fastsatte kriterier, er forsikret i henhold til de sikringsgrene, paa hvilke denne forordning finder anvendelse

iv) der, inden for rammerne af en social sikringsordning oprettet for arbejdstagere, for selvstaendige erhvervsdrivende, for samtlige indbyggere eller for visse kategorier af indbyggere i en medlemsstat, er frivilligt forsikret mod en eller flere risici svarende til de sikringsgrene, paa hvilke denne forordning finder anvendelse:

- naar den paagaeldende udoever loennet virksomhed eller selvstaendig virksomhed, eller

- naar den paagaeldende tidligere har vaeret tvungent forsikret mod samme risiko inden for rammerne af en ordning for arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende i den samme medlemsstat

b) betyder udtrykket »graensearbejder« enhver arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende, som udoever sin erhvervsmaessige virksomhed paa en medlemsstats omraade, men er bosat paa en anden medlemsstats omraade, hvortil han som hovedregel vender tilbage hver dag eller mindst en gang om ugen; en graensearbejder, som af det foretagende, til hvilket han normalt er knyttet, udsendes til den samme medlemsstats eller til en anden medlemsstats omraade, eller som praesterer en tjenesteydelse paa samme medlemsstats eller paa en anden medlemsstats omraade, anses dog fortsat som graensearbejder i et tidsrum af hoejst fire maaneder, selv om han i denne periode ikke hver dag eller mindst én gang om ugen kan vende tilbage til sit bopaelssted

c) betyder udtrykket »saesonarbejder« enhver arbejdstager, som rejser til en anden medlemsstat end den, hvori han er bosat, for dér for en virksomhed eller en arbejdsgiver i naevnte stat at udfoere et saesonarbejde, hvis varighed i intet tilfaelde maa overstige otte maaneder, og som opholder sig paa denne stats omraade under udfoerelsen af dette arbejde; ved saesonarbejde forstaas et af aarstiderne betinget arbejde, der automatisk gentager sig hvert aar

d) har udtrykket »flygtning« den betydning, der er tillagt det i artikel 1 i konventionen om flygtninges retsstilling, som er undertegnet i Genève den 28. juli 1951

e) har udtrykket »statsloes« den betydning, der er tillagt det i artikel 1 i konventionen om statsloese personers retsstilling, som er undertegnet i New York den 28. september 1954

f) i) betyder udtrykket »familiemedlem« enhver person, der betegnes eller anerkendes som familiemedlem eller betegnes som hoerende til husstanden i den lovgivning, hvorefter ydelserne udredes, eller, i de i artikel 22, stk. 1, litra a), og artikel 31 omhandlede tilfaelde, i lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade den paagaeldende er bosat; dersom disse lovgivninger kun anser en person, der bor hos arbejdstageren eller den selvstaendige erhvervsdrivende, som hoerende til familien eller husstanden, anses denne betingelse dog for opfyldt, naar den sikrede i overvejende grad bidrager til den paagaeldendes forsoergelse; hvis en medlemsstats lovgivning om naturalydelser ved sygdom eller moderskab ikke goer det muligt at skelne mellem familiemedlemmer og de oevrige personer, paa hvilke lovgivningen finder anvendelse, har udtrykket »familiemedlem« den betydning, der er anfoert i bilag I

ii) hvis det imidlertid drejer sig om ydelser til handicappede, der i henhold til en medlemsstats lovgivning tilkendes samtlige indbyggere i denne stat, som opfylder de foreskrevne betingelser, betyder udtrykket »familiemedlem« i det mindste en arbejdstagers eller en selvstaendig erhvervdsdrivendes aegtefaelle, mindreaarige boern samt myndige boern, som forsoerges af denne

g) betyder udtrykket »efterladt« enhver person, der i den lovgivning, hvorefter ydelserne tilkendes, betegnes eller anerkendes som efterladt; dersom denne lovgivning kun anser en person, som hoerte til den afdoedes husstand, som efterladt, anses denne betingelse dog for opfyldt, naar den afdoede i overvejende grad bidrog til den paagaeldendes forsoergelse

h) betyder udtrykket »bopael« saedvanligt opholdssted

i) betyder udtrykket »ophold« midlertidigt ophold

j) betyder udtrykket »lovgivning« i forhold til enhver medlemsstat bestaaende og fremtidige love, administrative forskrifter, vedtaegtsmaessige bestemmelser og alle andre gennemfoerelsesregler vedroerende de i artikel 4, stk. 1 og 2, naevnte sociale sikringsgrene eller sikringsordninger, eller de i artikel 4, stk. 2a, omhandlede saerlige ikke-bidragspligtige ydelser

udtrykket omfatter ikke bestemmelser i bestaaende eller fremtidige kollektive overenskomster, selv om der af en offentlig myndighed er tillagt saadanne overenskomstbestemmelser almindelig retsvirkning eller er foretaget en udvidelse af deres gyldighedsomraade; for saa vidt angaar bestemmelser i kollektive overenskomster:

i) der tjener til opfyldelse af en forsikringspligt, som foelger af de i det foregaaende underafsnit omhandlede love og administrative forskrifter, eller

ii) hvorved der oprettes en ordning, der administreres af samme institution som den, der administrerer de ordninger, der er oprettet ved de i det foregaaende underafsnit omhandlede love og administrative forskrifter

kan den naevnte begraensning dog til enhver tid ophaeves ved en af den paagaeldende medlemsstat afgivet erklaering, hvori angives de ordninger af den omhandlede art, paa hvilke denne forordning finder anvendelse; meddelelse om en saadan erklaering skal afgives og offentliggoeres i overensstemmelse med artikel 97

bestemmelserne i det foregaaende underafsnit kan ikke medfoere, at de ordninger, der har vaeret omfattet af forordning nr. 3, udelukkes fra naervaerende forordnings anvendelsesomraade

udtrykket »lovgivning« omfatter heller ikke bestemmelser med regler for saerordninger for selvstaendige erhvervsdrivende, som oprettes paa initiativ af de paagaeldende, eller som kun finder anvendelse inden for et bestemt omraade af den paagaeldende medlemsstat, uanset om der af de offentlige myndigheder er tillagt saadanne bestemmelser almindelig retsvirkning eller er foretaget en udvidelse af deres gyldighedsomraade; de paagaeldende saerordninger er anfoert i bilag II

k) betyder udtrykket »overenskomst om social sikring« enhver bilateral eller multilateral overenskomst, der er eller i fremtiden maatte blive indgaaet udelukkende mellem to eller flere medlemsstater, samt enhver multilateral overenskomst, der er eller i fremtiden maatte blive indgaaet mellem mindst to medlemsstater og en eller flere andre stater, naar en saadan overenskomst paa den sociale sikrings omraade paalaegger parterne forpligtelser med hensyn til samtlige eller til en eller flere af de i artikel 4, stk. 1 og 2, omhandlede sikringsgrene eller sikringsordninger, samt aftaler af enhver art, der indgaas i henhold til de naevnte overenskomster

l) betyder udtrykket »den kompetente myndighed« i forhold til enhver medlemsstat den eller de ministre eller anden tilsvarende myndighed, hvorunder de sociale sikringsordninger paa den paagaeldende stats omraade i dets helhed eller paa en del af dette omraade henhoerer

m) betyder udtrykket »den administrative kommission« den i artikel 80 omhandlede kommission

n) betyder udtrykket »institution« i forhold til enhver medlemsstat det organ eller den myndighed, som det paahviler at administrere hele lovgivningen eller en del af den

o) betyder udtrykket »den kompetente institution«:

i) den institution, som den paagaeldende er tilsluttet paa tidspunktet for indgivelse af begaeringen om ydelser, eller

ii) den institution, hvorfra den paagaeldende er berettiget eller ville vaere berettiget til at modtage ydelser, saafremt han eller et eller flere af hans familiemedlemmer var bosat i den medlemsstat, paa hvis omraade denne institution befinder sig, eller

iii) den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i den paagaeldende medlemsstat, eller

iv) saafremt det drejer sig om en ordning om arbejdsgiverens forpligtelser vedroerende de i artikel 4, stk. 1, naevnte ydelser, enten arbejdsgiveren eller det forsikringsorgan, der traeder i hans sted, eller, saafremt et saadant ikke findes, det organ eller den myndighed, der er udpeget af den kompetente myndighed i den paagaeldende medlemsstat

p) betyder udtrykket »bopaelsstedets institution« henholdsvis den institution, som har kompetence til at udrede ydelser paa det sted, hvor den paagaeldende er bosat, og den institution, som har kompetence til at udrede ydelser paa det sted, hvor den paagaeldende opholder sig, i henhold til den lovgivning, som gaelder for den naevnte institution, eller, saafremt en saadan institution ikke findes, den af den kompetente myndighed i den paagaeldende medlemsstat udpegede institution

q) betyder udtrykket »den kompetente stat« den medlemsstat, paa hvis omraade den kompetente institution befinder sig

r) betyder udtrykket »forsikringsperioder« bidrags- eller beskaeftigelsesperioder eller perioder med selvstaendig virksomhed, der i den lovgivning, hvorefter de er tilbagelagt eller anses for at vaere tilbagelagt, betegnes eller anerkendes som forsikringsperioder, samt alle dermed ligestillede perioder, for saa vidt de efter denne lovgivning anses for ligestillet med forsikringsperioder

s) betyder udtrykket »beskaeftigelsesperioder« eller »perioder med selvstaendig virksomhed« perioder, der i den lovgivning, hvorefter de er tilbagelagt, betegnes eller anerkendes som saadanne, samt alle dermed ligestillede perioder, for saa vidt de efter denne lovgivning anses for ligestillet med beskaeftigelsesperioder eller perioder med selvstaendig virksomhed

sa) betyder udtrykket »bopaelsperioder« perioder, der i den lovgivning, hvorefter de er tilbagelagt eller anses for at vaere tilbagelagt, betegnes eller anerkendes som saadanne

t) betyder udtrykkene »ydelser«, »pensioner« og »renter« samtlige ydelser, pensioner og renter, herunder samtlige dele af dem, der afholdes af offentlige midler, og samtlige forhoejelser i form af reguleringstillaeg eller andre tillaeg, med forbehold af bestemmelserne i afsnit III, samt de ydelser i form af kapitalbeloeb, der kan traede i stedet for pensioner eller renter, samt udbetalinger, der foretages som refusion af bidrag

u) i) betyder udtrykket »familieydelser« alle natural- eller kontantydelser, der tager sigte paa udligning af forsoergerbyrder inden for rammerne af en lovgivning som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra h), dog med undtagelse af de i bilag II naevnte saerlige ydelser i anledning af foedsel

ii) betyder udtrykket »boernetilskud« periodiske kontantydelser, saafremt ydelsen af disse udelukkende afhaenger af antallet af familiemedlemmer og eventuelt af disses alder

v) betyder udtrykket »ydelser ved doedsfald« enhver engangsydelse i tilfaelde af doedsfald med undtagelse af de i litra t) omhandlede ydelser i form af kapitalbeloeb.

Artikel

2

Personkreds

1. Denne forordning finder anvendelse paa arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende, som er eller har vaeret omfattet af lovgivningen i en eller flere medlemsstater, og som er statsborgere i en af disse stater eller er statsloese eller flygtninge bosat paa en medlemsstats omraade, samt paa deres familiemedlemmer og efterladte.

2. Denne forordning finder endvidere anvendelse paa efterladte efter arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende, som har vaeret omfattet af lovgivningen i en eller flere medlemsstater, uanset disse arbejdstageres og selvstaendige erhvervsdrivendes nationalitet, saafremt deres efterladte er statsborgere i en medlemsstat eller er statsloese eller flygtninge bosat paa en medlemsstats omraade.

3. Denne forordning finder anvendelse paa tjenestemaend og paa personer, der efter den lovgivning, som skal anvendes, ligestilles med tjenestemaend, for saa vidt de paagaeldende er eller har vaeret omfattet af en medlemsstats lovgivning, paa hvilken denne forordning finder anvendelse.

Artikel

3

Ligebehandling

1. Personer, der er bosat paa en medlemsstats omraade, og som er omfattet af denne forordning, har de samme pligter og rettigheder i henhold til en medlemsstats lovgivning som denne medlemsstats egne statsborgere, medmindre andet foelger af saerlige bestemmelser i denne forordning.

2. Bestemmelserne i stk. 1 gaelder ogsaa for retten til at vaelge medlemmer af de sociale sikringsinstitutioners organer eller til at deltage i udpegelsen af saadanne medlemmer, men beroerer ikke medlemsstaternes lovbestemmelser om valgbarhed til og fremgangsmaaden ved udpegelsen af medlemmer af de naevnte organer.

3. De overenskomster om social sikring, som forbliver i kraft i medfoer af artikel 7, stk. 2, litra c), samt de overenskomster, der afsluttes i medfoer af artikel 8, stk. 1, udstraekkes til at omfatte samtlige personer, der omfattes af denne forordning, medmindre andet er bestemt i bilag III.

Artikel

4 (7)

Sagligt anvendelsesomraade

1. Denne forordning finder anvendelse paa enhver lovgivning om sociale sikringsgrene, der vedroerer:

a) ydelser i anledning af sygdom og moderskab

b) ydelser ved invaliditet, herunder ydelser, der tager sigte paa at bevare eller forbedre erhvervsevnen

c) ydelser ved alderdom

d) ydelser til efterladte

e) ydelser i anledning af arbejdsulykker og erhvervssygdomme

f) ydelser ved doedsfald

g) ydelser ved arbejdsloeshed

h) familieydelser.

2. Denne forordning finder anvendelse paa alle almindelige og saerlige sociale sikringsordninger med eller uden bidragspligt samt paa ordninger, der paalaegger arbejdsgiveren eller rederen forpligtelser med hensyn til de i stk. 1 omhandlede ydelser.

2a. Denne forordning finder ligeledes anvendelse paa saerlige ikke-bidragspligtige ydelser, der er fastsat i en anden lovgivning eller ordning end dem, der er omhandlet i stk. 1 eller udelukket i henhold til stk. 4, naar disse ydelser har til formaal

a) enten at daekke de risici, der svarer til de i stk. 1, litra a) til h), om handlede sikringsgrene, i stedet for eller som tillaeg til andre ydelser

b) eller udelukkende at sikre saerlig beskyttelse af handicappede.

2b. Denne forordning finder ikke anvendelse paa bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning om de saerlige ikke-bidragspligtige ydelser, som er naevnt i bilag II, nr. III, hvis anvendelsesomraade er begraenset til en del af medlemsstatens geografiske omraade.

3. Bestemmelserne i afsnit III beroerer dog ikke medlemsstaternes lovgivning om en reders forpligtelser.

4. Denne forordning finder hverken anvendelse paa offentlig social og sundhedsmaessig forsorg eller paa ordninger til fordel for ofre for krig eller dens foelger eller paa saerlige ordninger for tjenestemaend og dermed ligestillede personer.

Artikel

5 (7)

Medlemsstaternes erklaeringer om denne forordnings anvendelsesomraade

Medlemsstaterne skal i erklaeringer, der meddeles og offentliggoeres i overensstemmelse med artikel 97, angive den lovgivning og de ordninger, der omfattes af artikel 4, stk.1 og 2, de i artikel 4, stk. 2a, omhandlede saerlige ikke-bidragspligtige ydelser, de i artikel 50 omhandlede minimumsydelser samt de i artikel 77 og 78 omhandlede ydelser.

Artikel

6

Overenskomster om social sikring, der afloeses af denne forordning

Medmindre andet er bestemt i artikel 7, 8 og 46, stk. 4, traeder denne forordning, baade hvad angaar dens personkreds og saglige anvendelsesomraade, i stedet for foelgende overenskomster om social sikring:

a) overenskomster afsluttet alene mellem to eller flere medlemsstater

b) overenskomster afsluttet mellem mindst to medlemsstater og en eller flere andre stater, for saa vidt det drejer sig om tilfaelde, hvis ordning ikke kraever medvirken af nogen institution i en af de sidstnaevnte stater.

Artikel

7 (4)

Internationale regler, som ikke beroeres af denne forordning

1. Denne forordning beroerer ikke forpligtelser i henhold til:

a) de af Den Internationale Arbejderkonference vedtagne konventioner, som efter ratifikation af en eller flere medlemsstater er traadt i kraft for den eller de paagaeldende stater

b) de midlertidige europaeiske overenskomster om social sikring af 11. december 1953, der er afsluttet mellem Europaraadets medlemsstater.

2. Uanset bestemmelserne i artikel 6 skal foelgende fortsat vaere gaeldende:

a) overenskomsterne af 27. juli 1950 og 30. november 1979 om social sikring for flodskippere i rhinfart

b) den europaeiske konvention af 9. juli 1956 om social sikring af arbejdstagere beskaeftiget ved international transport

c) de i bilag III anfoerte bestemmelser i overenskomster om social sikring.

Artikel

8

Afslutning af overenskomster mellem medlemsstaterne

1. To eller flere medlemsstater kan, saafremt der maatte vaere behov herfor, afslutte overenskomster med hinanden paa grundlag af denne forordnings principper og grundtanker.

2. Enhver medlemsstat skal i overensstemmelse med artikel 97, stk. 1, afgive meddelelse om enhver overenskomst, som den i henhold til stk. 1 afslutter med en anden medlemsstat.

Artikel

9

Adgang til frivillig forsikring og frivillig fortsat forsikring

1. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning, der goer adgang til frivillig forsikring eller frivillig fortsat forsikring betinget af bopael paa den paagaeldende stats omraade, finder ikke anvendelse paa personer, der er bosat paa en anden medlemsstats omraade, saafremt de paagaeldende paa et eller andet tidspunkt under deres arbejdsliv har vaeret omfattet af den foerstnaevnte stats lovgivning som arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende.

2. Saafremt adgangen til frivillig forsikring eller frivillig fortsat forsikring efter en medlemsstats lovgivning er betinget af, at der er tilbagelagt forsikringsperioder, skal forsikrings- eller bopaelsperioder, der er tilbagelagt efter enhver anden medlemsstats lovgivning, i fornoedent omfang medregnes, som om det drejede sig om forsikringsperioder, der var tilbagelagt efter den foerstnaevnte stats lovgivning.

Artikel

9a (4)

Forlaengelse af referenceperioden

Er retten til ydelser efter en medlemsstats lovgivning betinget af, at der i loebet af en naermere fastsat periode forud for forsikringsbegivenhedens indtraeden (referenceperiode) er tilbagelagt en minimumsforsikringsperiode, og er det bestemt, at perioder, i loebet af hvilke der er udredet ydelser efter denne medlemsstats lovgivning, eller perioder med boernepasning paa denne medlemsstats omraade forlaenger denne referenceperiode, forlaenger perioder, i loebet af hvilke der er udredet invalide- eller alderspension eller ydelser ved sygdom, arbejdsloeshed eller arbejdsulykke (bortset fra rente) i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, samt perioder med boernepasning paa en anden medlemsstats omraade ligeledes den naevnte referenceperiode.

Artikel

10

Ophaevelse af bopaelsbestemmelser - Den tvungne forsikrings indvirkning paa refusion af bidrag

1. Kontantydelser ved invaliditet eller alderdom eller til efterladte, erstatning i anledning af arbejdsulykker eller erhvervssygdomme samt ydelser ved doedsfald, hvortil der er erhvervet ret efter lovgivningen i en eller flere medlemsstater, kan, medmindre andet er bestemt i denne forordning, ikke nedsaettes, aendres, stilles i bero, inddrages eller beslaglaegges som foelge af, at den berettigede er bosat i en anden medlemsstat end den, hvori den institution, som det paahviler at udrede ydelsen, er beliggende.

Foranstaaende afsnit gaelder ligeledes for ydelser i form af kapitalbeloeb, der i tilfaelde af indgaaelse af nyt aegteskab ydes en efterlevende aegtefaelle, der var berettiget til pension eller rente som efterladt.

2. Saafremt refusion af bidrag efter en medlemsstats lovgivning er betinget af, at den paagaeldende ikke laengere er omfattet af en tvungen forsikring, anses denne betingelse ikke for opfyldt, saa laenge den paagaeldende som arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende er omfattet af en tvungen forsikring i henhold til en anden medlemsstats lovgivning.

Artikel

10a (7)

Saerlige ikke-bidragspligtige ydelser

1. Uanset artikel 10 og afsnit III modtager de personer, som er omfattet af denne forordning, udelukkende de i artikel 4, stk. 2a, omhandlede saerlige ikke-bidragspligtige kontantydelser i den medlemsstat, paa hvis omraade de er bosat, og i henhold til denne lovgivning, saafremt disse ydelser er anfoert i bilag IIa. Ydelserne udredes af institutionen paa bopaelsstedet og paa dennes bekostning.

2. Institutionen i en medlemsstat, hvis lovgivning goer retten til de i stk. 1 omhandlede ydelser betinget af beskaeftigelsesperioder, perioder med selvstaendig beskaeftigelse eller bopaelsperioder, tager i fornoedent omfang beskaeftigelsesperioder, perioder med selvstaendig beskaeftigelse eller bopaelsperioder, der er tilbragt i enhver anden medlemsstat, i betragtning, som om det drejede sig om perioder, der var tilbragt paa foerstnaevnte medlemsstats omraade.

3. Naar lovgivningen i en medlemsstat goer retten til en i stk. 1 omhandlet ydelse, som tilkendes i form af en tillaegsydelse, betinget af, at der oppebaeres en af de i artikel 4, stk. 1, litra a) til h), omhandlede ydelser, og der ikke goeres krav paa nogen ydelse af denne art efter den paagaeldende lovgivning, betragtes enhver tilsvarende ydelse, der tilkendes efter lovgivningen i en anden medlemsstat, som en ydelse, der tilkendes efter lovgivningen i foerstnaevnte medlemsstat, med henblik paa tilkendelse af tillaegsydelsen.

4. Naar lovgivningen i en medlemsstat goer retten til de i stk. 1 omhandlede ydelser til invalider eller handicappede betinget af, at invaliditeten eller handicappet foerste gang blev konstateret paa denne medlemsstats omraade, anses denne betingelse for opfyldt, naar invaliditeten eller handicappet foerste gang blev konstateret paa en anden medlemsstats omraade.

Artikel

11

Regulering af ydelser

De i en medlemsstats lovgivning fastsatte bestemmelser om regulering af ydelser finder anvendelse paa ydelser, der under iagttagelse af bestemmelserne i denne forordning udredes efter den naevnte lovgivning.

Artikel

12 (6) (8)

Forbud mod dobbeltydelser

1. Der kan ikke med hjemmel i denne forordning tillaegges eller bevares ret til flere ydelser af samme art paa grundlag af samme forsikringsperiode tilbagelagt efter en tvungen forsikring. Denne bestemmelse finder dog ikke anvendelse paa ydelser ved invaliditet, alderdom, doedsfald (pensioner) eller erhvervssygdom, der fastsaettes af institutionerne i to eller flere medlemsstater i overensstemmelse med reglerne i artikel 41, artikel 43, stk. 2 og 3, artikel 46, 50 og 51 eller artikel 60, stk. 1, litra b).

2. Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero, eller bortfalde, naar modtageren samtidig faar udbetalt andre sociale ydelser eller har andre indtaegter af enhver art, finder disse bestemmelser, medmindre der er fastsat andre bestemmelser i denne forordning, tillige anvendelse, selv om det drejer sig om ydelser, som den paagaeldende har opnaaet i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, eller om indtaegter, han har modtaget paa en anden medlemsstats omraade.

3. Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at ydelser ved invaliditet eller foertidsydelser ved alderdom skal nedsaettes, stilles i bero eller bortfalde i tilfaelde af, at modtageren er erhvervsmaessigt beskaeftiget, finder disse bestemmelser tillige anvendelse, hvis den paagaeldende er erhvervsmaessigt beskaeftiget paa en anden medlemsstats omraade.

4. Den invalidepension, der efter nederlandsk lovgivning skal ydes i tilfaelde, hvor den nederlandske institution ifoelge artikel 57, stk. 5, eller artikel 60, stk. 2, litra b), er forpligtet til ogsaa at deltage i udgifterne ved erstatning for erhvervssygdom tilkendt efter en anden medlemsstats lovgivning, nedsaettes med det beloeb, der tilkommer den institution i den anden medlemsstat, som det paahviler at udbetale erstatning i anledning af erhvervssygdom.

AFSNIT II

BESTEMMELSE AF, HVILKEN LOVGIVNING DER SKAL ANVENDES

Artikel

13 (6)

Almindelige regler

1. Med forbehold af artikel 14c er de personer, der er omfattet af denne forordning, alene undergivet lovgivningen i én medlemsstat. Spoergsmaalet om, hvilken lovgivning der skal anvendes, afgoeres efter bestemmelserne i dette afsnit.

2. Med forbehold af artikel 14 til 17:

a) er en person, der har loennet beskaeftigelse paa en medlemsstats omraade, omfattet af denne stats lovgivning, selv om han er bosat paa en anden medlemsstats omraade, eller den virksomhed eller arbejdsgiver, der beskaeftiger ham, har sit hjemsted eller sin bopael paa en anden medlemsstats omraade

b) er en person, der har selvstaendig beskaeftigelse paa en medlemsstats omraade, omfattet af denne stats lovgivning, selv om han er bosat paa en anden medlemsstats omraade

c) er en person, der har sin erhvervsmaessige beskaeftigelse om bord paa et skib, som foerer en medlemsstats flag, omfattet af denne stats lovgivning

d) er tjenestemaend og dermed ligestillede personer omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, i hvis administration de er beskaeftiget

e) er en person, der er indkaldt eller genindkaldt til militaertjeneste eller civilt arbejde i en medlemsstat, omfattet af denne stats lovgivning. Saafremt retten til ydelser efter denne lovgivning er betinget af, at der er tilbagelagt forsikringsperioder foer indkaldelsen eller genindkaldelsen til militaertjeneste eller civilt arbejde eller efter hjemsendelsen fra en saadan tjeneste eller et saadant arbejde, skal forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter enhver anden medlemsstats lovgivning, i fornoedent omfang medregnes, som om det drejede sig om forsikringsperioder, der var tilbagelagt efter den foerstnaevnte stats lovgivning. En arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende, der er indkaldt eller genindkaldt til militaertjeneste eller civilt arbejde, anses fortsat som arbejdstager eller selvstaendig erhvervdsdrivende

f) er en person, som ophoerer med at vaere omfattet af en medlemsstats lovgivning, uden at han bliver omfattet af en anden medlemsstats lovgivning i overensstemmelse med en af reglerne i ovenstaaende litraer eller med en af de i artikel 14 til 17 omhandlede undtagelser eller saerlige regler, omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade han er bosat, i overensstemmelse med bestemmelserne i denne lovgivning alene.

Artikel

14

Saerlige regler, der finder anvendelse paa personer, bortset fra soefolk, som har loennet beskaeftigelse

Reglen i artikel 13, stk. 2, litra a), finder anvendelse under iagttagelse af foelgende undtagelser og saerregler:

1) a) en person, der paa en medlemsstats omraade har loennet beskaeftigelse for en virksomhed, hvortil han normalt er knyttet, og som af denne virksomhed udsendes til en anden medlemsstats omraade for dér at udfoere et arbejde for denne virksomheds regning, er fortsat omfattet af lovgivningen i den foerstnaevnte medlemsstat, forudsat at varigheden af dette arbejde ikke paaregnes at overstige ét aar, og at han ikke udsendes for at afloese en anden person, hvis udstationeringsperiode er udloebet

b) saafremt varigheden af det arbejde, der skal udfoeres, paa grund af uforudselige omstaendigheder bliver laengere end oprindeligt forudsat og kommer til at overstige ét aar, er den paagaeldende fortsat omfattet af lovgivningen i den foerstnaevnte medlemsstat, indtil arbejdet er afsluttet, forudsat at den kompetente myndighed i den medlemsstat, til hvis omraade den paagaeldende er udsendt, eller det af denne myndighed udpegede organ har meddelt samtykke hertil; begaering om saadant samtykke skal indgives inden udloebet af den foerste etaars-periode. Samtykke kan ikke meddeles for laengere tid end ét aar.

2) For en person, der normalt har loennet beskaeftigelse paa to eller flere medlemsstaters omraade, afgoeres spoergsmaalet om, hvilken lovgivning han er omfattet af, efter foelgende regler:

a) en person, der hoerer til det koerende, sejlende eller flyvende personel i en virksomhed, som for andres eller for egen regning foretager international befordring af passagerer eller gods ad jernbane, landevej, luftvejen eller i idenrigs skibsfart, og som har sit hjemsted paa en medlemsstats omraade, er omfattet af sidstnaevnte stats lovgivning med foelgende begraensninger:

i) en person, der er beskaeftiget af en filial eller af en fast repraesentation, som den paagaeldende virksomhed har i en anden medlemsstat end den, hvor virksomheden har sit hjemsted, et omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade den naevnte filial eller faste repraesentation er beliggende

ii) en person, der overvejende er beskaeftiget i den medlemsstat, hvor han er bosat, er omfattet af denne stats lovgivning, selv om den virksomhed, hvori han er beskaeftiget, hverken har sit hjemsted, en filial eller en fast repraesentation paa dette omraade

b) andre personer end de under litra a) omhandlede er omfattet:

i) af lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade den paagaeldende er bosat, saafremt han udfoerer en del af sit arbejde paa dette omraade, eller saafremt han er beskaeftiget i flere virksomheder eller hos flere arbejdsgivere, der har deres hjemsted eller bopael paa forskellige medlemsstaters omraade

ii) af lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade den virksomhed eller arbejdsgiver, som beskaeftiger den paagaeldende, har sit hjemsted eller sin bopael, saafremt han ikke er bosat i en af de medlemsstater, hvor han udfoerer sit arbejde.

3) En person, der har loennet beskaeftigelse paa en medlemsstats omraade i en virksomhed, som har sit hjemsted paa en anden medlemsstats omraade, er, saafremt de to medlemsstaters faelles graense gaar igennem virksomheden, omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade den paagaeldende virksomhed har sit hjemsted.

Artikel

14a

Saerlige regler, der finder anvendelse paa personer, bortset fra soefolk, som har selvstaendig beskaeftigelse

Reglen i artikel 13, stk. 2, litra b), finder anvendelse under iagttagelse af foelgende undtagelser og saerregler:

1) a) En person, der normalt har selvstaendig beskaeftigelse paa en medlemsstats omraade, og som udfoerer et arbejde paa en anden medlemsstats omraade, er fortsat omfattet af lovgivningen i foerstnaevnte medlemsstat, forudsat at varigheden af dette arbejde ikke paaregnes at overstige ét aar.

b) Saafremt varigheden af det arbejde, der skal udfoeres, paa grund af uforudselige omstaendigheder bliver laengere end oprindeligt forudsat og kommer til at overstige et aar, er den paagaeldende fortsat omfattet af lovgivningen i foerstnaevnte stat, indtil arbejdet er afsluttet, forudsat at den kompetente myndighed i den medlemsstat, til hvis omraade den paagaeldende er rejst for at udfoere naevnte arbejde, eller det af denne myndighed udpegede organ har givet sit samtykke hertil; begaering om et saadant samtykke skal indgives inden udloebet af den foerste étaarsperiode; samtykke kan ikke meddeles for laengere tid end ét aar.

2) En person, der normalt har selvstaendig beskaeftigelse paa to eller flere medlemsstaters omraade, er omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade han er bosat, hvis han udoever en del af sin virksomhed paa denne medlemsstats omraade, eller, saafremt han ikke udoever virksomhed paa den medlemsstats omraade, hvor han er bosat, af lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade han har sin hovedbeskaeftigelse. Kriterierne for naermere bestemmelse af hovedbeskaeftigelsen fastsaettes i den i artikel 98 omhandlede forordning.

3) En person, der har selvstaendig beskaeftigelse i en virksomhed, som har sit hjemsted paa en medlemsstats omraade, er, saafremt to medlemsstaters faelles graense gaar igennem virksomheden, omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade den paagaeldende virksomhed har sit hjemsted.

4) Saafremt den lovgivning, en person skulle vaere omfattet af i henhold til stk. 2 og 3, ikke giver den paagaeldende mulighed for endog som frivilligt forsikret at blive optaget i en alderdomsforsikringsordning, er den paagaeldende omfattet af den anden medlemsstats lovgivning, som ville vaere gaeldende for ham, hvis ikke disse bestemmelser fandtes, eller, saafremt lovgivningen i to eller flere medlemsstater saaledes ville vaere gaeldende, af den lovgivning, der bestemmes ved faelles aftale mellem disse medlemsstater eller deres kompetente myndigheder.

Artikel

14b

Saerlige regler for soefolk

Reglen i artikel 13, stk. 2, litra c), finder anvendelse under iagttagelse af foelgende undtagelser og saerregler:

1) En person, som paa en medlemsstats omraade eller om bord paa et skib, der foerer en medlemsstats flag, har loennet beskaeftigelse for en virksomhed, hvortil han normalt er knyttet, og som af naevnte virksomhed udsendes for at udfoere et arbejde for dennes regning om bord paa et skib, der foerer en anden medlemsstats flag, er fortsat omfattet af lovgivningen i foerstnaevnte medlemsstat paa de i artikel 14, nr. 1, fastsatte betingelser.

2) En person, som normalt har selvstaendig beskaeftigelse enten paa en medlemsstats omraade eller om bord paa et skib, der foerer en medlemsstats flag, og som for egen regning udfoerer et arbejde om bord paa et skib, der foerer en anden medlemsstats flag, er fortsat omfattet af lovgivningen i foerstnaevnte medlemsstat paa de i artikel 14a, nr. 1, fastsatte betingelser.

3) En person, som ikke saedvanligvis har sin erhvervsmaessige beskaeftigelse til soes, men udfoerer et arbejde i en medlemsstats territorialfarvand eller havn om bord paa et skib, der foerer en anden medlemsstats flag, og som befinder sig i dette territorialfarvand eller denne havn, uden at tilhoere skibets besaetning, er omfattet af lovgivningen i foerstnaevnte medlemsstat.

4) En person, som har loennet beskaeftigelse om bord paa et skib, der foerer en medlemsstats flag, og som for denne beskaeftigelse afloennes af en virksomhed eller en person, der har sit hjemsted eller bopael paa en anden medlemsstats omraade, er omfattet af lovgivningen i sidstnaevnte stat, saafremt han er bosat paa dens omraade; den virksomhed eller den person, der udbetaler loennen, anses som arbejdsgiver ved anvendelsen af naevnte lovgivning.

Artikel

14c (2)

Saerlige regler, der finder anvendelse paa personer, som samtidig har loennet beskaeftigelse og selvstaendig beskaeftigelse paa forskellige medlemsstaters omraade

En person, der samtidigt har loennet beskaeftigelse og selvstaendig beskaeftigelse paa forskellige medlemsstaters omraade, er:

a) med forbehold af litra b) omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade vedkommende har loennet beskaeftigelse, eller hvis vedkommende har saadan beskaeftigelse paa to eller flere medlemsstaters omraade, af den lovgivning, som fastsaettes i henhold til artikel 14, nr. 2 eller 3.

b) i de i bilag VII omhandlede tilfaelde omfattet af:

- lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade vedkommende har loennet beskaeftigelse, idet denne lovgivning fastsaettes i overensstemmelse med artikel 14, nr. 2 eller 3, hvis vedkommende har en saadan beskaeftigelse paa to eller flere medlemsstaters omraade, og af

- lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade vedkommende har selvstaendig beskaeftigelse, idet denne lovgivning fastsaettes i overensstemmelse med artikel 14a, nr. 2, 3 eller 4, hvis vedkommende har saadan beskaeftigelse paa to eller flere medlemsstaters omraade.

Artikel

14d (2)

Diverse bestemmelser

1. Den i artikel 14, nr. 2 og 3, artikel 14a, nr. 2, 3 og 4, samt artikel 14c, litra a), omhandlede person behandles for saa vidt angaar anvendelse af den lovgivning, der fastlaegges i overensstemmelse med disse bestemmelser, som om vedkommende havde hele sin erhvervsmaessige beskaeftigelse paa den paagaeldende medlemsstats omraade.

2. Den i forordningens artikel 14c, litra b), omhandlede person anses med henblik paa fastsaettelse af satsen for bidrag fra selvstaendige erhvervsdrivende i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade den paagaeldende har selvstaendig beskaeftigelse, som om vedkommende havde sin loennede beskaeftigelse paa samme medlemsstats omraade.

3. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning, hvorefter en pensionist eller rentemodtager, der er erhvervsmaessigt beskaeftiget, ikke i kraft af denne beskaeftigelse er omfattet af den tvungne forsikring, finder ligeledes anvendelse paa en pensionist eller rentemodtager, hvis ret til pension eller rente er erhvervet efter en anden medlemsstats lovgivning, medmindre den paagaeldende udtrykkeligt indgiver anmodning om at blive omfattet af den tvungne forsikring til den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i foerstnaevnte medlemsstat, og som er anfoert i bilag 10 til den i artikel 98 omhandlede forordning.

Artikel

15

Regler om frivillig forsikring eller frivillig fortsat forsikring

1. Artikel 13 til 14d finder ikke anvendelse paa frivillig eller frivillig fortsat forsikring, medmindre der i en medlemsstat inden for en af de i artikel 4 omhandlede omraader kun findes en frivillig forsikringsordning.

2. Hvor anvendelsen af to eller flere medlemsstaters lovgivning medfoerer samtidigt medlemsskab

- af en tvungen forsikringsordning og af en eller flere ordninger for frivillig eller frivillig fortsat forsikring, er den paagaeldende alene omfattet af den tvungne forsikringsordning

- af to eller flere ordninger for frivillig eller frivillig fortsat forsikring, kan den paagaeldende kun optages i den ordning for frivillig eller frivillig fortsat forsikring, som han har valgt at vaere tilknyttet.

3. Saafremt det drejer sig om invaliditet, alderdom eller doedsfald (pensioner), kan den paagaeldende dog optages i en medlemsstats ordning for frivillig eller frivillig fortsat forsikring, selv om han er omfattet af en anden medlemsstats tvungne forsikring, for saa vidt der i den foerstnaevnte stat er udtrykkelig eller stiltiende hjemmel til en saadan dobbeltforsikring.

Artikel

16

Saerlige regler for tjenstgoerende personale ved diplomatiske missioner og konsulater samt for De Europaeiske Faellesskabers hjaelpepersonale

1. Bestemmelserne i artikel 13, stk. 2, litra a), finder anvendelse paa medlemmer af det tjenstgoerende personale ved diplomatiske missioner eller konsulater samt paa personer, der staar i privat tjeneste hos embedsmaend, der er knyttet til saadanne missioner eller konsulater.

2. De i stk. 1 naevnte arbejdstagere, der er statsborgere i den medlemsstat, som den paagaeldende mission eller det paagaeldende konsulat repraesenterer, kan dog vaelge at vaere omfattet af lovgivningen i denne stat. Denne ret til at vaelge kan udoeves paa ny ved udgangen af hvert kalenderaar og har ikke tilbagevirkende kraft.

3. De Europaeiske Faellesskabers hjaelpepersonale kan vaelge, om de vil vaere omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade de er beskaeftiget, af den medlemsstats lovgivning, hvoraf de senest har vaeret omfattet, eller af lovgivningen i den medlemsstat, hvor de er statsborgere, undtagen for saa vidt angaar bestemmelserne om boernetilskud, hvis ydelse er reguleret i ansaettelsesvilkaarene for dette personale. Denne ret til at vaelge, som kun kan udoeves en gang, faar virkning fra tidspunktet for de paagaeldendes tiltraedelse af tjenesten.

Artikel

17 (6)

Undtagelser fra artikel 13 til 16

To eller flere medlemsstater, deres kompetente myndigheder eller de af disse myndigheder udpegede organer kan efter aftale goere undtagelser fra artikel 13 til 16 til fordel for visse personer eller visse personkategorier.

Artikel

17a (6)

Saerregler vedroerende personer, som modtager pensioner eller renter efter lovgivningen i en eller flere medlemsstater

En person, som modtager pension eller rente efter en medlemsstats lovgivning eller pensioner eller renter efter lovgivningen i flere medlemsstater, og som er bosiddende paa en anden medlemsstats omraade, kan paa anmodning blive fritaget for at vaere omfattet af lovgivningen i sidstnaevnte medlemsstat, naar han ikke er omfattet af denne lovgivning i kraft af erhvervsudoevelse.

AFSNIT III

SAERLIGE BESTEMMELSER OM DE ENKELTE ARTER AF YDELSER

KAPITEL 1

SYGDOM OG MODERSKAB

Afdeling 1

Faelles bestemmelser

Artikel

18

Sammenlaegning af forsikrings-, beskaeftigelses- eller bopaelsperioder

1. Den kompetente institution i en anden medlemsstat, efter hvis lovgivning erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser er betinget af, at der er tilbagelagt forsikrings-, beskaeftigelses- eller bopaelsperioder, skal i fornoedent omfang medregne forsikrings-, beskaeftigelses- eller bopaelsperioder, der er tilbagelagt efter enhver anden medlemsstats lovgivning, som om det drejede sig om perioder, der var tilbagelagt efter den lovgivning, der gaelder for denne institution.

2. Bestemmelserne i stk. 1 finder ogsaa anvendelse paa saesonarbejdere, selv om det drejer sig om perioder, som ligger forud for en forsikringsafbrydelse, der har vaeret laengere end tilladt efter lovgivningen i den kompetente stat, forudsat at den paagaeldendes forsikring ikke har vaeret afbrudt i over fire maaneder.

Afedeling 2

Arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer

Artikel

19

Bopael i en anden medlemsstat end den kompetente stat - Almindelige regler

1. En arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende, der er bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat, og som opfylder betingelserne i den kompetente stats lovgivning for ret til ydelser, i givet fald ved iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har i den stat, hvor han er bosat, ret til foelgende ydelser:

a) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af institutionen paa bopaelsstedet i henhold til den for denne institution gaeldende lovgivning, som om den paagaeldende var forsikret der

b) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution i henhold til den for denne institution gaeldende lovgivning. Efter aftale mellem den kompetente institution og bopaelsstedets institution kan disse ydelser dog udbetales af den sidstnaevnte institution for den foerstnaevnte institutions regning i overensstemmelse med reglerne i den kompetente stats lovgivning.

2. Bestemmelserne i stk. 1 finder tilsvarende anvendelse paa familiemedlemmer, der er bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat, for saa vidt de paagaeldende ikke er berettiget til disse ydelser i medfoer af lovgivningen i den stat, paa hvis omraade de er bosat.

Saafremt familiemedlemmerne er bosat i en medlemsstat, efter hvis lovgivning ret til naturalydelser ikke er betinget af forsikring eller beskaeftigelse, anses de naturalydelser, som er ydet de paagaeldende, som ydet til udgift for den institution, som arbejdstageren eller den selvstaendige erhvervsdrivende er tilsluttet, medmindre den paagaeldendes aegtefaelle eller den person, som soeger for boernene, udoever erhvervsmaessig virksomhed paa den naevnte medlemsstats omraade.

Artikel

20

Graensearbejdere og deres familiemedlemmer - Saerlige regler

Graensearbejdere kan ogsaa opnaa ydelserne i den kompetente stat. Disse ydelser udredes af den kompetente institution efter lovgivningen i denne stat, som om den paagaeldende var bosat der. En graensearbejders familiemedlemmer kan modtage ydelser paa samme vilkaar; bortset fra tilfaelde, hvor oejeblikkelig hjaelp er paakraevet, er opnaaelse af disse ydelser dog betinget af, at der herom er afsluttet en overenskomst mellem de paagaeldende stater eller mellem de kompetente myndigheder i disse stater, eller - i mangel af saadan overenskomst - at den kompetente institution paa forhaand har givet sin tilladelse hertil.

Artikel

21

Ophold i eller flytning til den kompetente stat

1. De i artikel 19, stk. 1, omhandlede arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende, som opholder sig paa den kompetente stats omraade, har ret til ydelser efter denne stats lovgivning, som om de var bosat der, uanset om de allerede har modtaget ydelser for samme sygdoms- eller moderskabstilfaelde forud for dette ophold.

2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse paa de i artikel 19, stk. 2, omhandlede familiemedlemmer.

Saafremt disse familiemedlemmer er bosat paa en anden medlemsstats omraade end den, paa hvis omraade arbejdstageren eller den selvstaendige erhvervdsdrivende er bosat, ydes naturalydelserne dog af opholdsstedets institution til udgift for institutionen paa de paagaeldendes bopaelssted.

3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse paa graensearbejdere og deres familiemedlemmer.

4. De i artikel 19 omhandlede arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, som er flyttet til den kompetente stats omraade, har ret til ydelser efter denne stats lovgivning, uanset om de allerede har modtaget ydelser for samme sygdoms- eller moderskabstilfaelde forud for flytningen.

Artikel

22

Ophold uden for den kompetente stat - Tilbagevenden eller flytning til en anden medlemsstat under et sygdoms- eller moderskabstilfaelde - Noedvendigheden af at rejse til en anden medlemsstat for at faa den fornoedne behandling

1. En arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende, som opfylder de i den kompetente stats lovgivning foreskrevne betingelser for ret til ydelser, i givet fald ved iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, og:

a) hvis tilstand under et ophold paa en anden medlemsstats omraade kraever oejeblikkelig ydelse af hjaelp, eller

b) som efter at have opnaaet ret til ydelser fra den kompetente institution faar tilladelse af denne institution til at vende tilbage til den medlemsstat, hvor han er bosat, eller til at flytte til en anden medlemsstats omraade, eller

c) som af den kompetente institution faar tilladelse til at rejse til en anden medlemsstat for der at faa den efter hans tilstand fornoedne behandling,

har ret til:

i) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af opholds- eller bopaelsstedets institution efter den lovgivning, der gaelder for denne institution, som om han var forsikret dér, dog saaledes at det tidsrum, for hvilket disse ydelser kan udredes, afhaenger af den kompetente stats lovgivning

ii) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution efter den for denne institution gaeldende lovgivning. Efter aftale mellem den kompetente institution og opholds- eller bopaelsstedets institution kan disse ydelser dog udbetales af den sidstnaevnte institution for den foerstnaevnte institutions regning efter bestemmelserne i den kompetente stats lovgivning.

2. Den i stk.1, litra b), kraevede tilladelse kan kun naegtes, saafremt det godtgoeres, at den paagaeldendes flytning maa antages at kunne bringe hans helbredstilstand i fare eller vanskeliggoere en gennemfoerelse af laegebehandlingen.

Den i stk. 1, litra c), kraevede tilladelse kan ikke naegtes, naar den paagaeldende behandling er opfoert under de ydelser, der er fastsat i lovgivningen i den medlemsstat, hvor vedkommende er bosat, og saafremt denne behandling under hensyn til den paagaeldendes aktuelle helbredstilstand og udsigterne for sygdommens udvikling ikke kan ydes inden for den frist, der normalt er noedvendig for at opnaa denne behandling i den medlemsstat, hvor han er bosat.

3. Bestemmelserne i stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse paa en arbejdstagers eller en selvstaendig erhvervsdrivendes familiemedlemmer.

Ved anvendelse af stk. 1, litra a), nr. i), og litra c), nr. i), paa de i artikel 19, stk. 2, omhandlede familiemedlemmer, der er bosat paa en anden medlemsstats omraade end den, paa hvis omraade arbejdstageren eller den selvstaendige erhvervsdrivende er bosat:

a) ydes naturalydelserne dog til udgift for institutionen i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat, af opholdsstedets institution efter den lovgivning, der gaelder for denne institution, som om arbejdstageren eller den selvstaendige erhvervsdrivende var forsikret dér; det tidsrum, for hvilket disse ydelser kan udredes, beror dog paa lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmer er bosat

b) gives den i stk. 1, litra c), kraevede tilladelse dog af institutionen i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmet er bosat.

4. Den omstaendighed, at en arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende har ret til ydelser efter stk. 1, beroerer ikke hans familiemedlemmers ret til ydelser.

Artikel

23 (A)

Beregning af kontantydelser

1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning kontantydelser beregnes paa grundlag af en gennemsnitsindtjening eller en gennemsnitlig bidragsbasis fastsaetter denne gennemsnitsindtjening eller gennemsnitlige bidragsbasis alene paa grundlag af konstaterede indtjeningsbeloeb eller anvendte bidragsbaser i de perioder, der er tilbagelagt efter den naevnte lovgivning.

2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning kontantydelser beregnes paa grundlag af en fikseret indtjening, skal alene basere beregningen paa den fiskerede indtjening, eller i givet fald paa gennemsnittet af de fiskerede indtjeningsbeloeb, der svarer til de perioder, der er tilbagelagt efter den naevnte lovgivning.

3. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning stoerrelsen af kontantydelser afhaenger af antallet af familiemedlemmer, skal ligeledes medregne de af den paagaeldendes familiemedlemmer, der er bosat paa en anden medlemsstats omraade, som om de var bosat paa den kompetente stats omraade.

Artikel

24

Stoerre naturalydelser

1. En arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende, der til sig selv eller et familiemedlem har faaet bevilget en protese, en stoerre bandage eller andre stoerre naturalydelser af en medlemsstats institution foer sin optagelse i en anden medlemsstats institution, har ret til disse ydelser for den foerstnaevnte institutions regning, selv om de er bevilget paa et tidspunkt, da den paagaeldende arbejdstager eller selvstaendige erhvervsdrivende allerede var optaget i den sidstnaevnte institution.

2. Den administrative kommission udarbejder en fortegnelse over de ydelser, paa hvilke bestemmelserne i stk. 1 finder anvendelse.

Afdeling 3

Arbejdsloese og deres familiemedlemmer

Artikel

25

1. En arbejdsloes arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende, der er omfattet af bestemmelserne i artikel 69, stk. 1, og artikel 71, stk. 1, litra b), nr. ii), andet punktum, og som opfylder betingelserne i den kompetente stats lovgivning for ret til natural- og kontantydelser, i givet fald ved iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har i det i artikel 69, stk. 1, litra c), fastsatte tidsrum ret til:

a) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af institutionen i den medlemsstat hvor han soeger arbejde, efter en for den sidstnaevnte institution gaeldende lovgivning, som om han var forsikret der

b) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution efter den for denne institution gaeldende lovgivning; efter aftale mellem den kompetente institution og institutionen i den medlemsstat, hvor den arbejdsloese soeger arbejde, kan ydelserne dog udbetales af den sidstnaevnte institution for den foerstnaevnte institutions regning i overensstemmelse med reglerne i den kompetente stats lovgivning. De i artikel 69, stk. 1, omhandlede ydelser ved arbejdsloeshed ydes ikke for det tidsrum, i hvilket der modtages kontantydelser.

2. En helt arbejdsloes arbejdstager, der er omfattet af bestemmelserne i artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii), foerste punktum, har ret til natural- og kontantydelser efter lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade han er bosat, som om han under sin seneste beskaeftigelse havde vaeret omfattet af denne lovgivning, i givet fald under iaggtagelse af bestemmelserne i artikel 18; udgifterne ved visse ydelser afholdes af bopaelslandets institution.

3. Naar en arbejdsloes opfylder betingelserne for ret til ydelser ved sygdom og moderskab efter lovgivningen i den medlemsstat, som det paahviler at afholde udgifterne ved ydelser ved arbejdsloeshed, i givet fald under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har hans familiemedlemmer ret til disse ydelser, uanset i hvilken medlemsstat, de er bosat eller opholder sig. Disse ydelser udredes:

i) for saa vidt angaar naturalydelser af institutionen paa bopaels- eller opholdsstedet efter den for naevnte institution gaeldende lovgivning, og for den kompetente institutions regning i den medlemsstat, som det paahviler at afholde udgifterne ved ydelser ved arbejdsloeshed

ii) for saa vidt angaar kontantydelser af den kompetente institution i den medlemsstat, som det paahviler at afholde udgifterne ved ydelser ved arbejdsloeshed, efter den for naevnte institution gaeldende lovgivning.

4. Det i stk. 1 omhandlede tidsrum kan i tilfaelde af force majeure forlaenges af den kompetente institution inden for de graenser, der er fastsat i den for denne institution gaeldende lovgivning. Denne bestemmelse beroerer ikke bestemmelser i en medlemsstats lovgivning, hvorefter ydelser i anledning af sygdom kan udbetales for et laengere tidsrum.

Afdeling 4

Pensions- eller renteansoegere og deres familiemedlemmer

Artikel

26

Ret til naturalydelser i tilfaelde af bortfald af ret til ydelser fra den senest kompetente institution

1. En arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende samt hans familiemedlemmer eller hans efterladte, som under behandlingen af en begaering om pension eller rente mister retten til naturalydelser efter lovgivningen i den senest kompetente medlemsstat, skal dog modtage disse ydelser efter lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade den eller de paagaeldende er bosat, for saa vidt de er berettiget til naturalydelser i medfoer af denne lovgivning, eller de ville have haft ret til saadanne ydelser i medfoer af lovgivningen i en anden medlemsstat, saafremt de var bosat paa sidstnaevnte stats omraade, i givet fald under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18.

2. En pensions- eller renteansoeger, hvis ret til naturalydelser foelger af en medlemsstats lovgivning, hvorefter det kraeves, at den paagaeldende under behandlingen af sin begaering om pension selv skal betale bidrag til sygeforsikringen, mister retten til naturalydelser ved udloebet af den anden maaned, for hvilken han er i restance med betaling af bidrag.

3. Udgifterne ved naturalydelser, der er ydet i medfoer af stk. 1, afholdes af den institution, som i henhold til stk. 2 har modtaget bidragene; i tilfaelde hvor der ikke skal betales bidrag efter bestemmelserne i stk. 2, skal den institution, som det paahviler at afholde udgifterne ved naturalydelser efter pensionens eller rentens fastsaettelse i medfoer af artikel 28, refundere bopaelsstedets institution udgifterne ved de paagaeldende ydelser.

Afdeling 5

Pensionister eller rentemodtagere og deres familiemedlemmer

Artikel

27

Ret til pension eller rente i medfoer af lovgivningen i flere medlemsstater i tilfaelde, hvor der er ret til ydelser i bopaelslandet

En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i to eller flere medlemsstater, herunder lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade den paagaeldende er bosat, og som har ret til ydelser efter lovgivningen i sidstnaevnte medlemsstat, i givet fald under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18 og bilag VI, modtager, ligesom sine familiemedlemmer, disse ydelser fra bopaelsstedets institution og for denne institutions regning, som om den paagaeldende alene var berettiget til pension eller rente efter den sidstnaevnte medlemsstats lovgivning.

Artikel

28

Ret til pension eller rente i medfoer af lovgivningen i en enkelt eller i flere stater i tilfaelde, hvor der ikke er ret til ydelser i bopaelslandet

1. En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i en eller flere medlemsstater, og som ikke har ret til ydelser efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor han er bosat, har dog for sig selv og sine familiemedlemmer krav paa disse ydelser, for saa vidt han, om fornoedent under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18 og bilag VI, vil vaere berettiget hertil efter lovgivningen i den medlemsstat eller i mindst én af de medlemsstater, som det paahviler at yde pension (rente), saafremt han var bosat i den paagaeldende stat. Ydelserne skal udredes paa foelgende vilkaar:

a) naturalydelser ydes (for den i stk. 2 omhandlede institutions regning) af institutionen paa bopaelsstedet, som om den paagaeldende var berettiget til pension eller rente i medfoer af lovgivningen i den stat, hvor han er bosat, og havde ret til naturalydelserne

b) kontantydelser udbetales i givet fald af den kompetente institution som fastsat efter bestemmelserne i stk. 2 efter den for denne institution gaeldende lovgivning; efter aftale mellem den kompetente institution og institutionen paa bopaelsstedet kan disse ydelser dog udbetales af sidstnaevnte institution for foerstnaevnte institutions regning efter reglerne i den kompetente stats lovgivning.

2. I de i stk. 1 omhandlede tilfaelde bestemmes den institution, som det paahviler at afholde udgifterne ved naturalydelser, efter foelgende regler:

a) saafremt pensionisten (rentemodtageren) kun har ret til de naevnte ydelser i medfoer af lovgivningen i én medlemsstat, paahviler udgifterne den kompetente institution i denne stat

b) saafremt pensionisten (rentemodtageren) har ret til de naevnte ydelser i medfoer af lovgivningen i to eller flere medlemsstater, paahviler udgifterne herved den kompetente institution i den medlemsstat, af hvis lovgivning den paagaeldende har vaeret omfattet laengst; hvor anvendelsen af denne regel ville medfoere, at udgifterne kom til at paahvile flere institutioner, paahviler udgifterne den institution, som anvender den lovgivning, af hvilken pensionisten (rentemodtageren) senest har vaeret omfattet.

Artikel

28a

Ret til pension eller rente i medfoer af lovgivningen i en eller flere andre medlemsstater end bopaelslandet i tilfaelde, hvor der er ret til ydelser i sidstnaevnte land

Saafremt en person, der har ret til pension eller rente i medfoer af lovgivningen i en eller flere medlemsstater, er bosat i en medlemsstat, efter hvis lovgivning, der til naturalydelser ikke er betinget af forsikring eller beskaeftigelse, og efter hvis lovgivning den paagaeldende ikke har ret til pension eller rente, paahviler udgifterne ved naturalydelser udredet til den paagaeldende og til hans familiemedlemmer den efter reglerne i artikel 28, stk. 2, bestemte institution i en af de medlemsstater, der er kompetent med hensyn til pensioner, for saa vidt den naevnte pensionist (rentemodtager) og hans familiemedlemmer ville have haft ret til disse ydelser i medfoer af den for naevnte institution gaeldende lovgivning, saafremt de var bosat i den medlemsstat, paa hvis omraade den naevnte institution er beliggende.

Artikel

29

Familiemedlemmer, der er bosat i en anden stat end den, hvor pensionisten (rentemodtageren) er bosat - Familiemedlemmers flytning til den stat, hvor pensionisten (rentemodtageren) er bosat

1. Familiemedlemmer til en person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i en eller flere medlemsstater, har, saafremt de er bosat i en anden medlemsstat end den, hvor pensionisten (rentemodtageren) er bosat, ret til ydelser, som om pensionisten (rentemodtageren) var bosat i den samme stat som dem, for saa vidt han har ret til disse ydelser efter en medlemsstats lovgivning. Ydelserne skal udredes paa foelgende vilkaar:

a) naturalydelser ydes af institutionen paa det sted, hvor familiemedlemmerne er bosat, efter den for denne institution gaeldende lovgivning, til udgift for institutionen paa det sted, hvor pensionisten (rentemodtageren) er bosat

b) kontantydelser udbetales i givet fald af den kompetente institution som fastsat efter bestemmelserne i artikel 27 eller artikel 28, stk. 2, efter den for denne institution gaeldende lovgivning; efter aftale mellem den kompetente institution og institutionen paa det sted, hvor familiemedlemmerne er bosat, kan disse ydelser dog udbetales af sidstnaevnte institution for foerstnaevnte institutions regning efter reglerne i den kompetente stats lovgivning.

2. De i stk. 1 omhandlede familiemedlemmer, som flytter til den medlemsstat, hvor pensionisten (rentemodtageren) er bosat, har ret til:

a) naturalydelser efter naevnte stats lovgivning, uanset om de allerede foer flytningen har modtaget ydelser for samme sygdoms- eller moderskabstilfaelde

b) kontantydelser, der i givet fald udbetales af den kompetente institution som fastsat efter bestemmelserne i artikel 27 eller artikel 28, stk. 2, efter den for denne institution gaeldende lovgivning; efter aftale mellem den kompetente institution og institutionen paa det sted, hvor pensionisten (rentemodtageren) er bosat, kan disse ydelser dog udbetales af sidstnaevnte institution for foerstnaevnte institutions regning efter reglerne i den kompetente stats lovgivning.

Artikel

30

Stoerre naturalydelser

Bestemmelserne i artikel 24 finder tilsvarende anvendelse paa pensionister eller rentemodtagere.

Artikel

31

Pensionistens (rentemodtagerens) og/eller hans familiemedlemmers ophold i en anden medlemsstat end den, hvori de er bosat

En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i en eller flere medlemsstater og som er berettiget til ydelser efter lovgivningen i en af disse medlemsstater, samt den paagaeldendes familiemedlemmer, har, naar de opholder sig i en anden medlemsstat end den, hvori de er bosat, ret til:

a) naturalydelser, som ydes af opholdsstedets institution efter den for denne gaeldende lovgivning, til udgift for institutionen paa det sted, hvor pensionisten (rentemodtageren) er bosat

b) kontantydelser, der i givet fald udbetales af den kompetente institution som fastsat efter bestemmelserne i artikel 27 eller artikel 28, stk. 2, efter den for denne institution gaeldende lovgivning; efter aftale mellem den kompetente institution og institutionen paa opholdsstedet kan disse ydelser dog udbetales af sidstnaevnte institution for foerstnaevnte institutions regning efter reglerne i den kompetente stats lovgivning.

Artikel

32

Saerlige regler om overtagelse af udgifterne ved ydelser, der er ydet tidligere graensearbejdere samt deres familiemedlemmer eller efterladte

Udgifterne ved naturalydelser, der er ydet en i artikel 27 omhandlet pensionist (rentemodtager), der tidligere har vaeret graensearbejder, samt den paagaeldendes familiemedlemmer i medfoer af bestemmelserne i artikel 27 eller artikel 31, fordeles ligeligt mellem institutionen paa pensionistens (rentemodtagerens) bopaelssted og den institution, hvor han senest har vaeret forsikret, for saa vidt han har vaeret graensearbejder i tre maaneder umiddelbart forud for den foerste udbetaling af pensionen (renten) eller for det tidspunkt, da han afgik ved doeden.

Artikel

33

Bidrag, der paahviler pensionister eller rentemodtagere

1. Den institution i en medlemsstat, som det paahviler at udbetale en pension eller rente, og som efter den lovgivning, der gaelder for institutionen, skal tilbageholde bidrag, der paahviler pensionisten eller rentemodtageren til daekning af ydelser ved sygdom og moderskab, er berettiget til at foretage saadanne tilbageholdelser, beregnet i overensstemmelse med den paagaeldende lovgivning, i den pension eller rente, som institutionen skal udbetale, for saa vidt en institution i den naevnte medlemsstat skal baere udgifterne ved de ydelser, der er udredet i medfoer af artikel 27, 28, 28a, 29, 31 og 32.

2. Naar en pensions- eller rentemodtager i de i artikel 28a omhandlede tilfaelde i kraft af sin bopael skal indbetale bidrag, eller tilsvarende beloeb skal tilbageholdes, til daekning af ydelser ved sygdom og moderskab i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade han har bopael, kan saadanne bidrag ikke indkraeves.

Artikel

34

Almindelige bestemmelser

1. Ved anvendelsen af artikel 28, 28a, 29 og 31 anses en person, der har ret til to eller flere pensioner eller renter i medfoer af lovgivningen i en enkelt medlemsstat, som en person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i en medlemsstat i henhold til de naevnte bestemmelser.

2. Artikel 27 til 33 finder ikke anvendelse paa en pensionist eller rentemodtager eller paa hans familiemedlemmer, saafremt vedkommende har ret til ydelser efter en medlemsstats lovgivning, paa grundlag af erhvervsmaessig beskaeftigelse. I saa fald betragtes den paagaeldende ved anvendelsen af bestemmelserne i dette kapitel som arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende eller som medlem af en arbejdstagers eller en selvstaendig erhvervsdrivendes familie.

Afdeling 6

Forskellige bestemmelser

Artikel

35

Bestemmelse af, hvilken ordning der skal finde anvendelse i tilfaelde, hvor der er flere ordninger i bopaels- eller opholdslandet - Tidligere bestaaende lidelse - Tidsbegraensning af ydelser

1. Saafremt lovgivningen i opholds- eller bopaelslandet omfatter flere ordninger vedroerende syge- og moderskabsforsikring er det, med forbehold af bestemmelserne i stk. 2, ordningen for arbejdere i staalindustrien, der skal anvendes i de i artikel 19, artikel 21, stk. 1, artikel 22, 25 og 26, artikel 28, stk. 1, artikel 29, stk. 1, og artikel 31 omhandlede tilfaelde. Saafremt den naevnte lovgivning omfatter en saerordning for arbejdstagere, beskaeftiget i miner eller dermed ligestillede virksomheder, finder denne ordning dog anvendelse paa naevnte kategori af arbejdstagere og deres familiemedlemmer, naar den institution paa opholds- eller bopaelsstedet, som de paagaeldende retter henvendelse til, er kompetent med hensyn til administrationen af denne ordning.

2. Saafremt lovgivningen i opholds- eller bopaelslandet omfatter én eller flere saerordninger for samtlige eller stoerstedelen af de erhvervsmaessige kategorier af selvstaendige erhvervsdrivende, som stiller disse ringere med hensyn til naturalydelser end arbejdstagere, er det bestemmelserne i den eller de ordninger, der er foreskrevet i den i artikel 98 omhandlede gennemfoerelsesforordning, som finder anvendelse paa den paagaeldende og dennes familiemedlemmer i de i artikel 19, stk. 1, litra a), og stk. 2, artikel 22, stk. 1, nr. i), og stk. 3, artikel 28, stk. 1, litra a), og artikel 31, litra a), omhandlede tilfaelde,

a) naar den paagaeldende i den kompetente stat er tilknyttet en saerordning for selvstaendige erhvervsdrivende, hvorefter de paagaeldende ligeledes er ringere stillet med hensyn til naturalydelser end arbejdstagere, eller

b) naar en pensionist eller rentemodtagere i henhold til lovgivningen i den eller de medlemsstater, der er kompetente med hensyn til pensioner, kun er berettiget til naturalydelser, der er fastsat i en saerordning for selvstaendige erhvervsdrivende, hvorefter de paagaeldende ligeledes er ringere stillet med hensyn til naturalydelser end arbejdstagere.

3. Saafremt opnaaelse af ydelser efter en medlemsstats lovgivning er knyttet til betingelser vedroerende sygdommens aarsag, gaelder saadanne betingelser hverken for arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende eller familiemedlemmer, der er omfattet af denne forordning, uanset i hvilken medlemsstat de er bosat.

4. Saafremt retten til at modtage ydelser efter en medlemsstats lovgivning er tidsbegraenset, kan den institution, for hvilken denne lovgivning gaelder, i givet fald medregne det tidsrum, i hvilket der allerede er udredet ydelser af en anden medlemsstats institution for det samme sygdoms- eller moderskabstilfaelde.

Afdeling 7

Refusion mellem institutionerne

Artikel

36

1. De naturalydelser, der udredes af en medlemsstats institution for en anden medlemsstats institutions regning i medfoer af bestemmelserne i dette kapitel, refunderes fuldt ud, jfr. dog bestemmelserne i artikel 32.

2. De i stk. 1 omhandlede refusioner fastsaettes og gennemfoeres efter de regler, der er fastsat i den i artikel 98 omhandlede gennemfoerelsesforordning, enten mod dokumentation for de faktiske udgifter eller paa grundlag af fikserede beloeb.

I sidstnaevnte tilfaelde skal disse fikserede beloeb sikre en refusion, der i videst muligt omfang svarer til de faktiske udgifter.

3. To eller flere medlemsstater eller deres kompetente myndigheder kan aftale andre refusionsregler eller give afkald paa enhver refusion mellem de under disse hoerende institutioner.

KAPITEL 2

INVALIDITET

Afdeling 1

Arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende, der udelukkende har vaeret omfattet af lovgivninger, hvorefter stoerrelsen af ydelser ved invaliditet er uafhaengig af forsikringsperiodernes laengde

Artikel

37

Almindelige bestemmelser

1. En arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende, som successivt eller skiftevis har vaeret omfattet af to eller flere medlemsstaters lovgivning, og som udelukkende har tilbagelagt forsikringsperioder i henhold til lovgivninger, hvorefter stoerrelsen af ydelser ved invaliditet er uafhaengig af forsikringsperiodernes laengde, modtager ydelser efter artikel 39. Denne artikel vedroerer ikke boernetillaeg til pensioner, som ydes efter reglerne i kapitel 8.

2. I bilag IV, afsnit A, er for hver af de paagaeldende medlemsstater anfoert de lovgivninger af den i stk. 1 angivne art, der gaelder paa disse staters omraade.

Artikel

38 (8)

Medregning af forsikrings- eller bopaelsperioder, tilbagelagt efter lovgivninger, som arbejdstageren eller den selvstaendige erhvervsdrivende har vaeret omfattet af, med henblik paa erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser

1. Saafremt erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser efter en ordning, som ikke er en saerordning i den i stk. 2 eller 3 omhandlede forstand, i henhold til en medlemsstats lovgivning er betinget af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller bopaelsperioder, skal den kompetente institution i denne medlemsstat i fornoedent omfang medregne alle forsikrings- eller bopaelsperioder tilbagelagt efter enhver anden medlemsstats lovgivning, uden hensyn til om de er tilbagelagt efter en almindelig ordning eller en saerordning, og ligeledes uden hensyn til om de er tilbagelagt efter en ordning for arbejdstagere eller en ordning for selvstaendige erhvervsdrivende. Med henblik herpaa medregnes disse perioder, som om det drejede sig om perioder, der var tilbagelagt efter den for institutionen gaeldende lovgivning.

2. Saafremt tilkendelse af visse ydelser efter en medlemsstats lovgivning er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende er tilbagelagt inden for et fag, for hvilket der gaelder en saerordning for arbejdstagere, eller i givet fald inden for en bestemt beskaeftigelse, skal perioder, der er tilbagelagt efter andre medlemsstaters lovgivning, kun medregnes ved tilkendelsen af disse ydelser, saafremt perioderne er tilbagelagt efter en tilsvarende ordning, eller, hvis en saadan ikke findes, inden for det samme fag eller i givet fald inden for den samme beskaeftigelse.

Saafremt den paagaeldende ikke ved medregning af de saaledes tilbagelagte perioder opfylder de foreskrevne betingelser for ret til de naevnte ydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse af ydelse efter den almindelige ordning eller, hvis en saadan ikke findes, efter den for arbejdstagere eller funktionaerer gaeldende ordning, alt efter omstaendighederne, forudsat at den paagaeldende har vaeret omfattet af en af disse ordninger.

3. Saafremt tilkendelse af visse ydelser efter en medlemsstats lovgivning er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende er tilbagelagt inden for et fag, for hvilket der gaelder en saerordning for selvstaendige erhvervsdrivende, skal perioder, der er tilbagelagt efter andre medlemsstaters lovgivning, kun medregnes ved tilkendelsen af disse ydelser, saafremt perioderne er tilbagelagt efter en tilsvarende ordning eller, hvis en saadan ikke findes, inden for det samme fag. I bilag IV, afsnit B, er for hver af de paagaeldende medlemsstater anfoert de i dette stykke omhandlede saerordninger for selvstaendige erhvervsdrivende.

Saafremt den paagaeldende ikke ved medregning af de i dette stykke omhandlede perioder opfylder de foreskrevne betingelser for ret til de naevnte ydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse af ydelser efter den almindelige ordning eller, hvis en saadan ikke findes, efter den for arbejdere eller funktionaerer gaeldende ordning, alt efter omstaendighederne, forudsat at den paagaeldende har vaeret omfattet af en af disse ordninger.

Artikel

39

Ydelsernes fastsaettelse

1. Institutionen i den medlemsstat, hvis lovgivning fandt anvendelse paa det tidspunkt, da uarbejdsdygtighed med paafoelgende invaliditet indtraadte, afgoer paa grundlag af denne lovgivning, om den paagaeldende opfylder de foreskrevne betingelser for ret til ydelser, i givet fald under iaggtagelse af artikel 38.

2. En person, der opfylder de i stk. 1 naevnte betingelser, modtager ydelser udelukkende fra den naevnte institution i henhold til den for denne institution gaeldende lovgivning.

3. En person, der ikke har ret til ydelser i henhold til stk. 1, modtager de ydelser, som han endnu har ret til efter en anden medlemsstats lovgivning, i givet fald under iagttagelse af artikel 38.

4. Saafremt den i stk. 2 eller 3 omhandlede lovgivning foreskriver, at der ved fastsaettelse af ydelsernes stoerrelse skal tages hensyn ogsaa til andre familiemedlemmer end boern, skal den kompetente institution ligeledes tage hensyn til de af den paagaeldendes familiemedlemmer, der er bosat paa en anden medlemsstats omraade, som om de var bosat paa den kompetente stats omraade.

5. Saafremt den i stk. 2 eller 3 omhandlede lovgivning indeholder bestemmelser om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero eller bortfalde, naar modtageren samtidig faar udbetalt andre ydelser i den i artikel 46a, stk. 2, omhandlede forstand eller har andre indtaegter, finder artikel 46a, stk. 3, og artikel 46c, stk. 5, tilsvarende anvendelse.

6. En fuldtidsledig arbejdstager, som er omfattet af artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii), foerste punktum, modtager invaliditetsydelser, udredet af den kompetente institution i den medlemsstat, paa hvis omraade han er bosat, og efter den for denne institution gaeldende lovgivning, som om han havde vaeret omfattet af denne lovgivning under sin seneste beskaeftigelse, i givet fald under iagttagelse af artikel 38 og/eller artikel 25, stk. 2. Disse ydelser udredes af institutionen i bopaelslandet.

Hvis det i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat, at beregningen af ydelserne foretages paa grundlag af en loen, tager denne institution hensyn til loen, der er oppebaaret i det seneste beskaeftigelsesland og i bopaelslandet efter den for institutionen gaeldende lovgivning. Er der ikke oppebaaret loen i bopaelslandet, laegger den kompetente institution efter de naermere retningslinjer i lovgivningen den loen, der er oppebaaret i det seneste beskaeftigelsesland, til grund.

Afdeling 2

Arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende, der enten udelukkende har vaeret omfattet af lovgivninger, hvorefter stoerrelsen af ydelser ved invaliditet afhaenger af forsikrings- eller bopaelsperiodernes laengde, eller af lovgivninger af denne art og af den 1 afdeling 1 omhandlede art

Artikel

40 (8)

Almindelige bestemmelser

1. En arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende, som successivt eller skiftevis har vaeret omfattet af to eller flere medlemsstaters lovgivning, skal saafremt mindst en af disse staters lovgivning ikke er af den i artikel 37, stk. 1, omhandlede art, modtage ydelser efter bestemmelserne i kapitel 3, der under iagttagelse af bestemmelser i stk. 4 finder tilsvarende anvendelse.

2. En person, der paadrager sig invaliditet i tilslutning til en uarbejdsdygtighed, mens han er omfattet af en i bilag IV, afsnit A, anfoert lovgivning, skal dog modtage ydelser i overensstemmelse med artikel 37, stk. 1, paa foelgende betingelser:

- at han opfylder de i naevnte lovgivning eller andre lovgivninger af samme art foreskrevne betingelser, i givet fald under iagttagelse af artikel 38, men uden at forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter en lovgivning, der ikke er anfoert i bilag IV, afsnit A, behoever at medregnes, og

- at han ikke opfylder de foreskrevne betingelser for ret til ydelser ved invaliditet efter en lovgivning, der ikke er anfoert i bilag IV, afsnit A, og

- at han ikke goer krav paa ydelser ved alderdom under iaggtagelse af artikel 44, stk. 2, andet punktum.

3. a) Ved fastsaettelsen af ret til ydelser i henhold til en i bilag IV, afsnit A, anfoert lovgivning i en medlemsstat, som goer tilkendelse af ydelser ved invaliditet betinget af, at den paagaeldende i en naermere angiven periode har oppebaaret kontantydelser ved sygdom eller har vaeret uarbejdsdygtig, medregnes, naar en arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende, som har vaeret omfattet af denne lovgivning, paadrager sig invaliditet i tilslutning til en udarbejdsdytighed, mens han er omfattet af lovgivningen i den anden medlemsstat, dog med forbehold af artikel 37, stk. 1:

i) enhver periode, i hvilken den paagaeldende i anledning af denne uarbejdsdygtighed og i medfoer af sidstnaevnte medlemsstats lovgivning har modtaget kontantydelser ved sygdom, eller i stedet for disse fortsat oppebaaret loenindtaegt

ii) enhver periode, i hvilken den paagaeldende i anledning af den invaliditet, som er fulgt efter denne uarbejdsdygtighed, og i medfoer af sidstnaevnte medlemsstats lovgivning har modtaget ydelser i den i afsnit III, kapitel 2 og 3, omhandlede forstand.

som om han i denne periode havde modtaget kontantydelser ved sygdom i henhold til lovgivningen i foerstnaevnte medlemsstat eller havde vaeret uarbejdsdygtig efter denne lovgivnings kriterier.

b) Ret til ydelser ved invaliditet erhverves i henseende til den foerstnaevnte medlemsstats lovgivning enten ved udloebet af den forudgaaende periode for ydelse af kompensation ved sygdom, der er foreskrevet i denne lovgivning, eller ved udloebet af den forudgaaende uarbejdsdygtighedsperiode, der er foreskrevet i denne lovgivning, dog tidligst:

i) paa tidspunktet for erhvervelse af ret til de i litra a), nr. ii), omhandlede ydelser i henhold til lovgivningen i sidstnaevnte medlemsstat, eller

ii) paa dagen efter den sidste dag, paa hvilken den paagaeldende har ret til kontantydelser ved sygdom i henhold til lovgivningen i sidstnaevnte medlemsstat.

4. En afgoerelse, der er truffet af en medlemsstats institution angaaende en ansoegers invaliditet, er bindende for institutionen i enhver anden beroert medlemsstat, forudsat at det er anerkendt i bilag V, at der er overensstemmelse mellem de i disse staters lovgivning fastlagte kriterier for invaliditet.

Afdeling 3

Forvaerring af en invaliditet

Artikel

41 (8)

1. I tilfaelde af forvaerring af en invaliditet, for hvilken en arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende kun modtager ydelser efter lovgivningen i en medlemsstat, gaelder foelgende regler:

a) saafremt den paagaeldende, efter at han har opnaaet ydelser, ikke har vaeret omfattet af lovgivningen i en anden medlemsstat, er den kompetente institution i den foerstnaevnte stat forpligtet til at udrede ydelserne, under hensyntagen til den indtraadte forvaerring, efter den for denne institution gaeldende lovgivning

b) saafremt den paagaeldende, efter at han har opnaaet ydelser, har vaeret omfattet af lovgivningen i en eller flere af de oevrige medlemsstater, skal ydelserne, under hensyntagen til den indtraadte forvaerring, tilkendes ham efter reglerne i artikel 37, stk. 1, eller artikel 40, stk. 1 eller 2, alt efter omstaendighederne

c) saafremt den samlede stoerrelse af den eller de ydelser, der skal udredes efter litra b), er lavere end stoerrelse af den ydelse, som den paagaeldende har modtaget fra den institution, som tidligere var pligtig at udrede ydelsen, skal den sidstnaevnte institution yde ham et tillaeg, der svarer til forskellen mellem de naevnte beloeb

d) saafremt det i det i litra b) omhandlede tilfaelde er en nederlandsk institution, der er kompetent institution med hensyn til den oprindelige uarbejdsdygtighed, og saafremt

i) den lidelse, der har medfoert forvaerringen, er den samme som den, der har begrundet tilkendelse af ydelser efter nederlandsk lovgivning,

ii) naevnte lidelse ifoelge lovgivningen i den medlemsstat, som den paagaeldende senest har vaeret omfattet af, er en erhvervssygdom og giver ret til ydelse af det i artikel 60, stk. 1, litra b), omhandlede tillaeg, samt

iii) den eller de lovgivninger, som den paagaeldende har vaeret omfattet af, efter at han har opnaaet ydelser, er anfoert i bilag IV, afsnit A,

skal den nederlandske institution fortsat udrede den oprindelige ydelse efter den indtraadte forvaerring, og den ydelse, der skal udredes efter lovgivningen i den medlemsstat, som den paagaeldende senest har vaeret omfattet af, nedsaettes med stoerrelsen af den nederlandske ydelse

e) saafremt den paagaeldende i det i litra b) omhandlede tilfaelde ikke har ret til ydelser fra en anden medlemsstats institution, er den kompetente institution i den foerstnaevnte stat pligtig at udrede ydelserne efter denne stats lovgivning, under hensyntagen til forvaerringen og i givet fald under iagttagelse af artikel 38.

2. I tilfaelde af forvaerring af en invaliditet, for hvilken en arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende modtager ydelser efter lovgivningen i to eller flere medlemsstater, skal ydelserne, under hensyntagen til den indtraadte forvaerring, tilkendes ham efter artikel 40, stk. 1.

Afdeling 4

Genoptagelse af udbetaling af ydelser, efter at disse har vaeret stillet i bero eller er bortfaldet - Overgang fra ydelser ved invaliditet til ydelser ved alderdom - Fornyet beregning af ydelser, fastsat i henhold til artikel 39

Artikel

42 (8)

Bestemmelse af, hvilken institution det paahviler at udrede ydelser ved invaliditet i tilfaelde, hvor udbetaling af saadanne ydelser genoptages

1. Saafremt udbetalingen af ydelser, der har vaeret stillet i bero, genoptages, skal ydelserne udredes af den eller de institutioner, som det paahviler at udrede dem paa det tidspunkt, da de blev stillet i bero, jf. dog artikel 43.

2. Saafremt den paagaeldendes tilstand paa ny begrunder ret til ydelser, efter at disse har vaeret stillet i bero, skal ydelserne udredes i overensstemmelse med artikel 37, stk. 1, eller artikel 40, stk. 1 eller 2, alt efter omstaendighederne.

Artikel

43 (8)

Overgang fra ydelser ved invaliditet til ydelser ved alderdom - Fornyet beregning af ydelser, fastsat i henhold til artikel 39

1. Ydelser ved alderdom skal i givet fald traede i stedet for ydelser ved invaliditet paa de betingelser, der er fastsat i den eller de lovgivninger, hvorefter de paagaeldende ydelser er tilkendt, og i overensstemmelse med kapitel 3.

2. Enhver institution, som det paahviler at udrede ydelser ved invaliditet efter en medlemsstats lovgivning, skal fortsat i overensstemmelse med artikel 49 yde en person, der modtager saadanne ydelser, og som kan goere krav paa ydelser ved alderdom efter lovgivningen i en eller flere af de oevrige medlemsstater, de ydelser ved invaliditet, han har ret til efter den for den paagaeldende institution gaeldende lovgivning, indtil det tidspunkt, da bestemmelserne i stk. 1 kommer til anvendelse for denne institutions vedkommende, eller saa laenge, den paagaeldende opfylder de foreskrevne betingelser for at opnaa disse ydelser.

3. Naar ydelser ved alderdom traeder i stedet for de ydelser ved invaliditet, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 39 i henhold til en medlemsstats lovgivning, og den paagaeldende endnu ikke opfylder de foreskrevne betingelser efter lovgivningen eller lovgivningerne i en eller flere af de oevrige medlemsstater for at opnaa disse ydelser, faar den paagaeldende, med virkning fra den dag, overgangen finder sted, af denne eller disse medlemsstater udredet ydelser ved invaliditet, fastsat i overensstemmelse med kapitel 3, som om dette kapitel fandt anvendelse paa det tidspunkt, da uarbejdsdygtigheden med efterfoelgende invaliditet indtraadte, indtil han opfylder de foreskrevne betingelser efter lovgivningen i den eller de andre beroerte medlemsstater for at opnaa ret til ydelser ved alderdom, eller, saafremt der ikke er fastsat bestemmelser om en saadan overgang, saa laenge han har ret til ydelser ved invaliditet efter den eller de beroerte lovgivninger.

4. De ydelser ved invaliditet, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 39, fastsaettes paa ny i henhold til bestemmelserne i kapitel 3, naar ydelsesmodtageren opfylder de foreskrevne betingelser for erhvervelse af ret til ydelser ved invaliditet i henhold til en lovgivning, der ikke er anfoert i bilag IV, afsnit A, eller naar han faar tilkendt ydelser ved alderdom efter lovgivningen i en anden medlemsstat.

KAPITEL 3

ALDERDOM OG DOEDSFALD (PENSIONER)

Artikel

44 (8)

Almindelige bestemmelser om fastsaettelse af ydelser, naar arbejdstageren eller den selvstaendige erhvervsdrivende har vaeret omfattet af lovgivningen i to eller flere medlemsstater

1. Naar en arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende har vaeret omfattet af lovgivningen i to eller flere medlemsstater, fastsaettes hans eller hans efterladtes ret til ydelser efter bestemmelserne i dette kapitel.

2. Naar arbejdstageren eller den selvstaendige erhvervsdrivende har indgivet begaering om fastsaettelse af ydelser, skal disse, jf. dog artikel 49, fastsaettes efter samtlige de lovgivninger, den paagaeldende har vaeret omfattet af. Dette gaelder dog ikke, hvis den paagaeldende udtrykkeligt anmoder om, at fastsaettelsen af de ydelser ved alderdom, han maatte have erhvervet ret til i medfoer af lovgivningen i én eller flere medlemsstater, stilles i bero.

3. Dette kapitel finder hverken anvendelse paa boernetillaeg eller paa pensioner til boern, der har mistet deres foraeldre eller én af dem; disse ydes i overensstemmelse med kapitel 8.

Artikel

45 (8)

Medregning af forsikrings- eller bopaelsperioder tilbagelagt efter lovgivninger, som arbejdstageren eller den selvstaendige erhvervsdrivende har vaeret omfattet af, med henblik paa erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser

1. Saafremt erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser efter en ordning, som ikke er en saerordning i den i stk. 2 eller 3 omhandlede forstand, i henhold til en medlemsstats lovgivning er betinget af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller bopaelsperioder, skal den kompetente institution i fornoedent omfang medregne forsikrings- eller bopaelsperioder, der er tilbagelagt efter en almindelig ordning eller en saerordning, og ligeledes uden hensyn til om de er tilbagelagt efter en ordning for arbejdstagere eller en ordning for selvstaendige erhvervsdrivende. Med henblik herpaa medregnes disse perioder, som om det drejede sig om perioder, der var tilbagelagt efter den for institutionen gaeldende lovgivning.

2. Saafremt tilkendelse af visse ydelser efter lovgivningen i en medlemsstat er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende er tilbagelagt inden for et fag, for hvilket der gaelder en saerordning for arbejdstagere, eller i givet fald inden for en bestemt beskaeftigelse, skal perioder, der er tilbagelagt efter andre medlemsstaters lovgivning kun medregnes ved tilkendelse af disse ydelser, saafremt perioderne er tilbagelagt inden for en tilsvarende ordning eller, hvis en saadan ikke findes, inden for det samme fag eller i givet fald inden for samme beskaeftigelse. Saafremt den paagaeldende ikke ved medregning af de saaledes tilbagelagte perioder opfylder de foreskrevne betingelser for ret til de naevnte ydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse af ydelser efter den almindelige ordning eller, hvis en saadan ikke findes, efter den for arbejdere eller funktionaerer gaeldende ordning, alt efter omstaendighederne, forudsat at den paagaeldende har vaeret omfattet af en af disse ordninger.

3. Saafremt tilkendelse af visse ydelser efter lovgivningen i en medlemsstat er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende er tilbagelagt inden for et fag, for hvilket der gaelder en saerordning for selvstaendige erhvervsdrivende, skal perioder, der er tilbagelagt efter andre medlemsstaters lovgivning, kun medregnes ved tilkendelse af disse ydelser, saafremt perioderne er tilbagelagt efter en tilsvarende ordning eller, hvis en saadan ikke findes, inden for det samme fag. I bilag IV, afsn