DA Den Europæiske Unions Tidende C 146/12

RÅDETS UDTALELSE

om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram, 2009-2012

2010/C 146/03

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 3,

under henvisning til henstilling fra Kommissionen og

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg —

AFGIVET DENNE UDTALELSE:

(1) Den 26. april 2010 gennemgik Rådet Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2009-2012.

(2) I 2009 var der et voldsomt fald i den økonomiske aktivitet på 4 %. Faldet i verdenshandelen ramte Nederlandenes økonomi forholdsvis hårdt og medførte, at nettoeksporten leverede et negativt bidrag til væksten. Den indenlandske efterspørgsel bremsede også væksten igennem hele året, fordi det private forbrug faldt som følge af betydelige negative formuevirkninger og svigtende tillid, og investeringerne blev påvirket negativt af faldende efterspørgsel, ringere rentabilitet og skærpede kreditvilkår. Det offentlige forbrug var den eneste komponent i efterspørgslen med en positiv virkning på den økonomiske aktivitet, hovedsagelig på grund af den pakke af stimulerende foranstaltninger på 1 % af BNP, som blev gennemført som led i den europæiske økonomiske genopretningsplan. For 2010 ventes væksten i BNP igen at være positiv og sandsynligvis drevet af nettoeksporten i kølvandet på genoplivningen af verdenshandelen. Det private forbrug vil fortsat være afdæmpet, idet den disponible realindkomst påvirkes negativt af lave lønstigninger og øget arbejdsløshed, og investeringerne forventes at blive bremset af den lave kapacitetsudnyttelsesgrad, lavere rentabilitet og vedvarende skærpede kreditvilkår. Budgetstillingen forværredes meget hurtigt i 2009 og faldt fra et overskud på 0,7 % af BNP i 2008 til et underskud på 4,9 % af BNP som følge af regeringens genopretningsforanstaltninger som reaktion på den økonomiske krise, den fulde virkning af de automatiske stabilisatorer og faldende gasindtægter. I 2010 ventes en yderligere forringelse. Budgetunderskuddet i 2009, som var større end referenceværdien på 3 % af BNP, udløste en procedure vedrørende et uforholdsmæssigt stort underskud. I denne forbindelse udstedte Rådet henstillinger til Nederlandene i december 2009 og fastsatte 2013 som frist for at bringe det uforholdsmæssigt store underskud til ophør. Indsatsen for at bringe underskuddet ned under 3 % af BNP inden den fastsatte frist bliver en af de vigtigste politiske udfordringer for Nederlandene. Andre udfordringer er at sørge for langsigtet holdbarhed i de offentlige finanser, fortsat at styrke tilliden til finanssektoren og at sikre erhvervslivets adgang til finansiering.

(3) Selv om en stor del af det konstaterede fald i det reale BNP i forbindelse med krisen er konjunkturbestemt, er størrelsen af det potentielle output også blevet påvirket negativt. Krisen kan desuden påvirke den potentielle vækst på mellemlang sigt i kraft af lavere investeringer, begrænsede kreditmuligheder og stigende strukturel arbejdsløshed. Konsekvenserne af den økonomiske krise forværrer desuden den demografiske aldrings ugunstige virkninger på det potentielle output og de offentlige finansers holdbarhed. Det vil på denne baggrund være afgørende at fremskynde tempoet i strukturreformerne med sigte på at støtte den potentielle vækst. Nærmere bestemt vil det for Nederlandene være vigtigt at gennemføre reformer på arbejdsmarkedet, herunder især at udvikle yderligere foranstaltninger, som bl.a. omfatter overgangsordninger for arbejdsmarkedet målrettet mod at øge deltagelsen af kvinder, ældre medarbejdere og ugunstigt stillede grupper, så det samlede antal arbejdstimer kan øges, og inden for F&U ved at fortsætte med gunstige incitamenter, som fremmer F&U.

(4) I det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for programmet, og som for 2010 er baseret på prognoser fra Nederlandenes centrale planlægningsbureau (CPB), forventes det, at det reale BNP efter et fald på 4 % i 2009 vil stige med 1,5 % i 2010 og derefter yderligere stige til en gennemsnitlig vækstrate på 2 % i resten af programmets løbetid. Vurderet på baggrund af de foreliggende oplysninger (2) forekommer dette scenarie at være baseret på optimistiske vækstantagelser for 2010 og 2011 og på plausible vækstantagelser for 2012. Programmets inflationsfremskrivninger ser ud til at være realistiske for 2010 og ansat noget lavt for 2011 og 2012. Antagelsen i programmet om, at opsvinget i den økonomiske vækst hovedsagelig vil blive drevet af nettoeksporten er plausibel, medens de forventede bidrag til væksten fra det private forbrug og investeringerne ser ud til at være optimistiske. For så vidt angår arbejdsmarkedet, ser antagelserne for såvel væksten i beskæftigelsen og udviklingen i arbejdsløshedstallene ud til at være noget optimistiske for programperioden.

(5) I henhold til programmet afspejler den voldsomme nedgang i BNP fra et 0,7 % overskud i 2008 til et underskud på 4,9 % i 2009 i vidt omfang krisens konsekvenser for de offentlige finanser, men den skyldes også incitamenter, som beløber sig til 1 % af BNP, og som regeringen vedtog som led i den europæiske økonomiske genopretningsplan. Ifølge programmet planlægges det at opretholde den finanspolitiske støtte i 2010, inden den gøres restriktiv i programmets sidste år. I overensstemmelse med den exitstrategi, som Rådet tilskynder til, og med henblik på at bringe det uforholdsmæssigt store underskud til ophør senest i 2013 og genoprette holdbarheden i de offentlige finanser er det efter de mindre restriktive finanspolitiske foranstaltninger i 2009 og 2010 nødvendigt at stramme finanspolitikken væsentligt fra 2011 og fremefter.

(6) I det opdaterede program forventes det, at underskuddet på de offentlige finanser vil være på 6,1 % af BNP i 2010. Det forventes, at indtægtskvoten falder med 0,1 % af BNP i forhold til 2009, medens udgiftskvoten forventes at stige med 1,1 % af BNP. Programmets budgetfremskrivning for 2010 er 0,2 % af BNP bedre end budgetmålsætningen for 2010 og er umiddelbart i overensstemmelse med Rådets henstilling i henhold til artikel 126, stk. 7, af 2. december 2009. De mere positive makroøkonomiske udsigter, der ligger til grund for programmet, slår kun delvis igennem i budgetresultatet, hovedsagelig på grund af vækstens koncentration i den eksportorienterede sektor, som giver lave skatteindtægter, og en negativ virkning i beregningsgrundlaget fra 2009 på 0,1 % af BNP. Den strukturelle saldo for 2010, dvs. den konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger genberegnet i henhold til den i fællesskab aftalte metode, viser et fald fra – 3,75% af BNP i 2009 til – 4,75 % af BNP i 2010. Den samlede effekt af diskretionære foranstaltninger i 2010 er minimal, da de højere diskretionære udgifter opvejes af skattestigninger. Forringelsen af den strukturelle saldo i 2010, som ikke desto mindre konstateres, kan delvis forklares med stigende udgifter og faldende gasindtægter, men hovedsagelig med forskellige tidsforskudte virkninger af bl.a. stigende arbejdsløshed, som giver større udgifter og lavere skatteindtægter, end det kunne formodes ved anvendelsen af standardelasticiteter.

(7) Hovedsigtet med programmets budgetstrategi på mellemlang sigt er at få underskuddet ned under 3 % af BNP senest i 2013. Konsolideringen bør påbegyndes i 2011, forudsat at vækstperspektiverne er positive, jf. programmet. Umiddelbart vil dette mål ligge på linje med henstillingen i henhold til artikel 126, stk. 7, i TEUF. I programmet gives der tilsagn om at overholde fristen i 2013 ved hjælp af yderligere foranstaltninger, men disse foranstaltningers omfang og art er ikke nærmere præciseret. Desuden dækker programmet ikke 2013. I henhold til programmet forventes det nominelle budgetunderskud at forbedres til 5 % af BNP i 2011 (et fald fra 6,1 % det foregående år) og 4,5 % i 2012. Den primære saldo forventes at følge en stort set tilsvarende kurs. Det forventede resultat for 2012 bør ikke ses som et mål, men som et teknisk resultat på grundlag af en antagelse om en uændret politik. Programmets budgetfremskrivninger forudsætter en yderligere nominel nedbringelse af det offentlige underskud med mere end 1,5 % af BNP i 2013, hvis underskuddet skal ned under 3 % af BNP. Den (genberegnede) strukturelle saldo forventes at blive forværret til – 4,75 % af BNP i 2010 og derefter at forbedres til – 4 % af BNP i 2011 og – 3,5 % af BNP i 2012. For 2011 består regeringens budgetstrategi hovedsagelig i en (delvis) tilbagetrækning af pakken af stimulerende foranstaltninger på 0,5 % af BNP og konsolideringsforanstaltninger på 0,25 % af BNP (1,8 mia. EUR). Indtægtskvoten forventes at stige på grund af den forbedrede makroøkonomiske situation og den (delvise) tilbagetrækning af pakken af stimulerende foranstaltninger, medens udgiftskvoten ventes at falde på grund af konsolideringspakken, den forbedrede makroøkonomiske situation og den (delvise) tilbagetrækning af pakken af stimulerende foranstaltninger. For 2012 viser programmet med udgangspunkt i en antagelse om en uændret politik en stigning i indtægtskvoten og en udgiftskvote, som stabiliseres. Programmet bekræfter viljen til at opfylde den nye mellemfristede budgetmålsætning, som er en budgetstilling med et strukturelt benchmark på – 0,5 % af BNP. På baggrund af de seneste fremskrivninger og størrelsen af den offentlige gæld synes den mellemfristede budgetmålsætning at afspejle stabilitets- og vækstpagtens målsætninger. Ifølge programmet forventes den dog ikke realiseret i programperioden.

(8) Programmets budgetfremskrivninger for 2010 ser ud til at være plausible, men budgetresultaterne kan blive dårligere end forventet for 2011 og fremefter. Nærmere bestemt vil regeringens indsats for at stabilisere finansmarkederne formodentlig stort set fortsætte i hele programperioden, og det kan have en negativ virkning på budgetmålene. Selv om det for 2010 ser ud til, at det positive makroøkonomiske scenarie mere end opvejes af de forholdsvis forsigtige indtægtsprognoser i programmet, som endda giver plads til at nå et bedre resultat end det fastsatte mål, lader dette ikke til at være tilfældet for resten af programperioden. Desuden er det ikke sikkert, at alle besparelser som følge af konsolideringsforanstaltningerne kan realiseres fra 2011 og fremefter. Endelig kan de sociale ydelser vise sig at blive mere omfattende end forventet i programmet på grund af de noget optimistiske prognoser for arbejdsløshedstallene. Det er heller ikke præcist forklaret, hvordan ændringen i indtægts- og udgiftskvoten i 2012 fremkommer, idet programmet forudser en forbedring af saldoen på 0,5 % af BNP uden nogen foranstaltninger. Denne fremskrivning bygger i det væsentlige på positive makroøkonomi- og elasticitetsantagelser. Det bør dog bemærkes for så vidt angår både 2011 og 2012, at Nederlandene i øjeblikket gennemfører en grundlæggende analyse af budgettet, som kan tjene som grundlag for yderligere konsolideringsforanstaltninger og skulle bidrage til at styrke den årlige finanspolitiske indsats fra 2011 og fremefter, som det er blevet henstillet, og derfor vil kunne føre til budgetresultater, der overgår forventningerne, skønt omfanget og arten af disse yderligere konsolideringsforanstaltninger endnu ikke kendes. Nederlandenes hidtidige budgetkonsolideringsresultater er forholdsvis gode og udgør ikke nogen yderligere risiko på nuværende tidspunkt.

(9) Den offentlige bruttogældskvote lå over traktatens referenceværdi i 2009 og har en stigende tendens i hele programperioden. Den anslås at være 62,3 % i 2009 i forhold til 58,2 % året før. Stigningen i gældskvoten skyldtes i høj grad budgetunderskuddet og den faldende BNP-vækst, selv om den blev afbødet af en væsentlig positiv stock-flow-tilpasning på grund af finanssektorens tilbagebetaling af offentlig støtte. Gældskvoten forventes at stige med yderligere 10 % af BNP i programperioden til 72,5 % i 2012, hvilket hovedsagelig skyldes det vedvarende store offentlige underskud. Der er væsentlige risici forbundet med den offentlige bruttogældskvote, som bl.a. hidrører fra risikoen for underskud, der er større end forventet, navnlig i 2011, og, hvad der er vigtigere, fra de betydelige garantier til finanssektoren, som aktuelt udgør næsten 14 % af BNP. Hvis det bliver aktuelt at indfri disse garantier, vil de øge gældskvoten yderligere. På den anden side kan finansielle institutioners (tidlige) tilbagebetaling af offentlig støtte mindske gældskvoten væsentligt.

(10) Gældsprognosen på mellemlang sigt, ifølge hvilken BNP-væksten gradvis når op på de værdier, der var forventet før krisen, og skattetrykket vender tilbage til niveauet før krisen, og som også omfatter den forventede stigning i de aldersrelaterede udgifter, viser, at den budgetstrategi, som påtænkes i programmet, umiddelbart og uden yderligere ændringer i den førte politik vil stabilisere gældskvotienten nogle år, men at den ikke vil forhindre gælden i igen at vise en mindre stigende tendens frem til 2020.

(11) Den langfristede budgetvirkning af befolkningens aldring er væsentligt større end gennemsnittet i EU på grund af de forholdsvis store stigninger i udgifterne til både pensioner og langtidspleje. Hvis der sikres primære overskud på mellemlang sigt og samtidig gennemføres strukturreformer, der dæmmer op for den forventede stigning i de aldersrelaterede udgifter, vil det bidrage til at reducere risiciene for de offentlige finansers holdbarhed, som i Kommissionens holdbarhedsrapport (3) fra 2009 blev vurderet som alvorlige. Den foreslåede stigning i pensionsalderen med to år (fra 65 til 67 år) i 2025 forventes at ville mindske holdbarhedsgabet, og hvis den vedtages, vil det være et første skridt i retning af en forbedring af de offentlige finansers holdbarhed.

(12) Den trendbaserede budgetramme, som blev indført i 1994, anses alment for at være effektiv og virkningsfuld (4). De vigtigste elementer i denne ramme er de flerårige udgiftslofter og uafhængige organisationers rolle, herunder navnlig CPB (5). Budgetrammen gælder for fire år og bygger på et makroøkonomisk scenarie, som opstilles af det Nederlandenes centrale planlægningsbureau (CPB) (6), hvilket sikrer, at fremskrivningerne er objektive og uafhængige. Der fastsættes budgetmål for en fireårig periode ud fra de finanspolitiske udfordringer i forbindelse med befolkningens aldring og kravene i stabilitets- og vækstpagten. På grundlag af budgetmålene afledes udgiftslofter, som er hjørnestenene i den finanspolitiske ramme. I praksis er udgiftslofterne blevet overholdt. I marts 2009 besluttede regeringen, at de konjunkturfølsomme arbejdsløshedsydelser ikke længere skulle være underlagt et udgiftsloft. Denne foranstaltning bevirkede, at man ikke var nødt til at foretage procykliske budgetnedskæringer som følge af den stigende arbejdsløshed, og førte til en styrkelse af de automatiske stabilisatorer (med ca. 0,3 % af BNP i 2009). De trendbaserede budgetrammer ser ud til at have haft en gunstig virkning i den nuværende finanspolitiske situation. Under et økonomisk opsving vil der også være en væsentlig merværdi ved trendbaserede finanspolitiske rammer. Medens de automatiske stabilisatorer automatisk forventes at forbedre budgetstillingen, vil udgiftslofterne samtidig kunne bruges som et redskab til at begrænse udgiftsstigninger.

(13) For så vidt angår kvaliteten af de offentlige finanser, kan Nederlandene anses for at levere forholdsvis gode præstationer inden for visse områder. Det gælder navnlig for områderne offentlig infrastruktur, generelle serviceydelser og den finanspolitiske styring. I programmet er det anført, at man agter at forbedre kvaliteten af de offentlige finanser ved hjælp af bedre regulering og ved at mindske den administrative byrde. Med hensyn til den administrative byrde er det i programmet fastsatte mål at nå en nettonedbringelse på 25 % i 2011 i forhold til 2007. Myndighederne er i øjeblikket i gang med en grundlæggende budgetanalyse, som hovedsagelig fokuserer på udgiftssiden og har til formål at lette beslutningstagningsprocessen for strukturelle reformer og konsolideringsforanstaltninger. På indtægtssiden planlægger myndighederne en separat undersøgelse til brug ved en revision af skatte- og afgiftssystemet, som skal generere stabile indtægter i fremtiden med mindst mulig forstyrrelse af økonomien og en så retfærdig fordeling af udgifterne som muligt. Denne revision kan også forbedre de offentlige finansers kvalitet på mellemlang og lang sigt.

(14) Samlet set er programmets budgetstrategi for 2010 og 2011 i overensstemmelse med Rådets henstilling efter artikel 126, stk. 7. I sin nuværende form og på grund af ovennævnte risici synes budgetstrategien fra og med 2012 ikke at være i overensstemmelse med Rådets henstilling efter artikel 126, stk. 7, især da 2013 ikke er omfattet af programmet. Navnlig for 2010 er programmets budgetfremskrivninger lidt bedre end 2010-budgettet, hvilket delvis skyldes det forbedrede makroøkonomiske scenarie, og risiciene er godt afbalancerede. I perioden 2011-2012 opererer programmet med en beskeden årlig finanspolitisk indsats på gennemsnitlig 0,75 % af BNP, stadig med de ovennævnte risici. Programmets budgetfremskrivninger for 2011 er underbygget af nærmere anførte konsolideringsforanstaltninger. På den anden side er ændringen i den strukturelle saldo i 2012 (0,5 % af BNP) ikke underbygget af yderligere foranstaltninger, og den kan heller ikke forklares med anvendelsen af standardelasticiteter. Det tyder på, at der er behov for yderligere konsolideringsforanstaltninger for at sikre den krævede årlige finanspolitiske indsats på gennemsnitlig 0,75 % af BNP i perioden 2011-2013, som Rådet har henstillet, også selv om der tages hensyn til, at 2013 ikke dækkes af programmet. Programmets nominelle offentlige underskud på 4,5 % af BNP i 2012, der snarere er afledt ud fra en antagelse om en uændret politik frem for at være et mål, betyder, at der er brug for en yderligere forbedring på mindst 1,5 % af BNP for at overholde fristen i 2013. Med programmets gældsfremskrivninger og de risici, der er nævnt i det foregående, er den nuværende budgetstrategi heller ikke tilstrækkelig til at få bruttogældskvoten tilbage på en nedadgående kurs. Selv om regeringen i programmet giver tilsagn om at gennemføre yderligere foranstaltninger for at bringe underskuddet ned under referenceværdien på 3 % af BNP i 2013, indeholder programmet ingen oplysninger om, hvordan dette tænkes nået.

(15) Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammerne, indeholder programmet alle obligatoriske data og de fleste fakultative data. I de henstillinger, som Rådet rettede til Nederlandene i henhold til artikel 126, stk. 7, den 2. december 2009 med henblik på at bringe landets uforholdsmæssigt store underskud til ophør, opfordrede det også landet til at rapportere om fremskridtene med gennemførelsen af Rådets henstillinger i et særskilt kapitel i opdateringerne af stabilitetsprogrammet. Nederlandene har delvis overholdt denne henstilling. Nærmere bestemt dækker programmet ikke 2013, der er det sidste år i korrektionsperioden.

Overordnet kan det konkluderes, at Nederlandene er hårdt ramt af krisen, som har medført en voldsom nedgang i budgetsaldoen, der er vendt fra et overskud på 0,7 % af BNP i 2008 til et underskud på 4,9 % af BNP i 2009 og dermed udløser en procedure vedrørende et uforholdsmæssigt stort underskud. Der ventes en yderligere forværring i 2010, hvilket hovedsagelig skyldes forskellige tidsforskudte virkninger af f.eks. stigende arbejdsløshed. Den efterfølgende tilbagetrækning af de finanspolitiske stimulerende foranstaltninger og konsolideringspakken skulle give en forbedret budgetsaldo i 2011. I 2012 er forbedringen i budgettet konjunkturbetinget, og ellers er politikken uændret i dette scenarie. Gældskvoten, som overskred traktatens referenceværdi på 60 % i 2009, forventes at stige væsentligt i programmets løbetid. Den tilpasningskurs, der afstikkes i programmet, er behæftet med betydelige risici, og den ville have gavn af en styrket konsolideringsindsats, som går ud over 2011. De vigtigste risici vedrører de positive makroøkonomiske antagelser i kombination med en årlig finanspolitisk indsats, som ligger lavt med 0,75 % af BNP, som var Rådets henstilling. I programmet gives der tilsagn om at gennemføre yderligere foranstaltninger for at overholde fristen i 2013. Men da 2013 ikke er dækket af programmet, er det ikke muligt at vurdere budgetstrategien fuldt ud. Det ville derfor være velkomment med flere oplysninger om den brede strategi, der ligger til grund for nedbringelsen af det uforholdsmæssigt store underskud, herunder navnlig for 2013. Sikring af større primære overskud på mellemlang sigt og gennemførelse af reformforanstaltninger, som dæmper den forventede stigning i de aldersrelaterede udgifter, vil bidrage til at mindske risikoen for holdbarheden i de offentlige finanser. Den nyligt foreslåede reform af pensionssystemet kan regnes for at være et vigtigt første skridt, hvis den vedtages.

På baggrund af ovenstående vurdering og ligeledes i lyset af henstillingen af 2. december 2009 i henhold til artikel 126, stk. 7, i TEUF opfordres Nederlandene til:

i) i forbindelse med den grundlæggende budgetanalyse at angive foranstaltninger, som skal støtte konsolideringen fra 2011 og navnlig i de efterfølgende år, at styrke konsolideringsindsatsen yderligere for at sikre den årlige finanspolitiske indsats, der er nødvendig for at få underskuddet ned under 3 % af BNP senest i 2013, og i hele programperioden at udnytte de ekstraindtægter, der følger af forbedrede makroøkonomiske og finanspolitiske udsigter, til at fremskynde gældsnedbringelsen og få bruttogældskvoten ned i retning af referenceværdien

ii) yderligere at forbedre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt ved at gennemføre strukturelle reformer, som dæmper stigningen i de aldersrelaterede udgifter.

Nederlandene opfordres også til at give flere oplysninger om den vej og de overordnede foranstaltninger, der skal understøtte den planlagte konsolidering i programmets sidste år, så snart oplysningerne foreligger og senest i det kommende stabilitetsprograms kapitel om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.

Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger

2008 2009 2010 2011 2012 Realt BNP (% ændring) SP jan. 2010 2,0 –4 1,5 2 2 KOM nov. 2009 2,0 –4,5 0,3 1,6 — SP nov. 2008 2,25 1,25 2 2 — HICP-inflation (%) SP jan. 2010 2,2 1 1 1 1 KOM nov. 2009 2,2 1,1 0,9 1,2 — SP nov. 2008 2,5 3,25 2 2 — Outputgab (7) (% af potentielt BNP) SP jan. 2010 2,6 –2,7 –2,3 –1,9 –1,8 KOM nov. 2009 (8) 3,0 –2,7 –3,1 –2,4 — SP nov. 2008 0,7 –0,1 –0,5 –0,6 — Nettolångivning/låntagning vis-a-vis resten af verden (% af BNP) SP jan. 2010 4,2 4,5 5,75 6,25 6,25 KOM nov. 2009 3,9 2,7 2,7 3,6 — SP nov. 2008 8,5 9,5 7,5 8,0 — Offentlige indtægter (% af BNP) SP jan. 2010 45,6 44,4 44,3 44,9 45,5 KOM nov. 2009 46,6 44,8 44,8 45,1 — SP nov. 2008 46,6 46,3 46,1 46,3 — Offentlige udgifter (% af BNP) SP jan. 2010 44,9 49,3 50,4 49,9 50,0 KOM nov. 2009 45,9 49,5 50,9 50,7 — SP nov. 2008 45,4 45,1 45,3 45,2 — Offentlig saldo (% af BNP) SP jan. 2010 0,7 –4,9 –6,1 –5,0 –4,5 KOM nov. 2009 0,7 –4,7 –6,1 –5,6 — SP nov. 2008 1,2 1,2 0,8 1,1 — Primær saldo (% af BNP) SP jan. 2010 2,8 –2,5 –3,7 –2,6 –2,0 KOM nov. 2009 2,8 –2,3 –3,7 –3,1 — SP nov. 2008 3,4 3,3 2,9 3,1 — Konjunkturkorrigeret saldo (7) (% af BNP) SP jan. 2010 –0,8 –3,4 –4,8 –3,9 –3,5 KOM nov. 2009 –1,0 –3,2 –4,4 –4,3 — SP nov. 2008 0,8 1,3 1,1 1,5 — Strukturel saldo (9) (% af BNP) SP jan. 2010 –0,6 –3,8 –4,8 –3,9 –3,5 KOM nov. 2009 –1,0 –3,6 –4,4 –4,3 — SP nov. 2008 0,8 1,0 1,1 1,5 — Offentlig bruttogæld (% af BNP) SP jan. 2010 58,2 62,3 67,2 69,6 72,5 KOM nov. 2009 58,2 59,8 65,6 69,7 — SP nov. 2008 42,1 39,6 38,0 36,2 — Stabilitetsprogram (SP), Kommissionens prognoser fra efteråret 2009 (KOM), beregninger foretaget af Kommissionen.

(1) EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted: http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_en.htm

(2) Vurderingen tager navnlig hensyn til Kommissionens prognose fra efteråret 2009 og den foreløbige prognose fra februar 2010, men bygger også på andre oplysninger, der er blevet tilgængelige siden da.

(3) I Rådets konklusioner af 10. november 2009 om de offentlige finansers holdbarhed »opfordrer Rådet medlemsstaterne til i deres kommende stabilitets- og konvergensprogrammer at rette opmærksomheden mod strategier, som fokuserer på holdbarhed« og desuden »henstiller Rådet til Kommissionen, at den sammen med Udvalget for Økonomisk Politik og Det Økonomiske og Finansielle Udvalg videreudvikler metoderne til vurdering af de offentlige finansers langsigtede holdbarhed i god tid inden næste holdbarhedsrapport«, der er planlagt til 2012.

(4) Se f.eks. IMF, 2001a, Code of good practices on fiscal transparency, og OECD, 2002, Best practices for budget transparency, OECD journal on budgeting.

(5) Se også IMF (2005) country report 05/225, Europa-Kommissionen (2007) Public Finances in EMU 2007 og Bos, F., »the Dutch fiscal framework; Public Finances in EMU 2007 og Bos, F.«, »the Dutch fiscal framework; history, current practice and the role of the CPB«, CPB document 150, Netherlands Bureau for Economic Policy Analysis, Haag, juli 2007.

(6) Nederlandenes centrale planlægningsbureau er bedre kendt under navnet Centraal Planbureau (CPB) og er et uafhængigt statsligt prognoseinstitut.

(7) Outputgab og konjunkturkorrigerede saldi i henhold til programmerne som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmerne.

(8) Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 1,7 %, 1,1 %, 0,7 % og 0,9 % i perioden 2008-2011.

(9) Konjunkturkorrigeret saldo, ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger repræsenterer 0,4 % af BNP i 2009 (underskudsformindskende) i henhold til det seneste program og Kommissionens prognose fra november 2009.

Kilde:

Stabilitetsprogram (SP), Kommissionens prognoser fra efteråret 2009 (KOM), beregninger foretaget af Kommissionen.