Kommissionens meddelelse af 3. september 1986 vedroerende aftaler af ringe betydning, som ikke falder ind under artikel 85, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab (1) (86/C 231/02)

I

1. Kommissionen betragter det som en vigtig opgave at fremme samarbejdet mellem virksomheder i den udstraekning, dette samarbejde oekonomisk set er oenskeligt og ikke giver anledning til betaenkeligheder i konkurrencepolitisk henseende ; dette gaelder isaer samarbejdet mellem smaa og mellemstore virksomheder. Med henblik herpaa har Kommissionen offentliggjort »Meddelelse vedroerende aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, som vedroerer samarbejdet mellem virksomheder« (2), hvori er anfoert en raekke aftaler, som efter deres natur ikke kan anses for at vaere konkurrencebegraensende. Endvidere fandt Kommissionen i sin meddelelse vedroerende vurderingen af visse aftaler om underentrepriser (3), at denne kontrakttype, der giver specielt smaa og mellemstore virksomheder udviklingsmuligheder, ikke automatisk falder ind under forbudet i artikel 85, stk. 1. Med naervaerende meddelelse foretager Kommissionen et yderligere skridt til at afgraense omraadet for anvendelsen af artikel 85, stk. 1, med henblik paa at fremme samarbejdet mellem smaa og mellemstore virksomheder.

2. Efter Kommissionens opfattelse falder aftaler, som kun i ubetydeligt omfang paavirker handelen mellem medlemsstater eller konkurrencen, ikke ind under kartelforbudet i EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1. Aftaler er kun forbudt, saafremt de udoever en maerkbar indflydelse paa markedsforholdene, med andre ord, hvis udenforstaaende virksomheders og forbrugernes markedsposition, dvs. deres afsaetnings- og forsyningsmuligheder, forandres maerkbart.

3. Kommissionen har i denne meddelelse - ved at angive kvantitative kriterier og anvendelsen af dem - konkretiseret begrebet »maerkbart« paa en saadan maade, at virksomhederne selv kan vurdere, om deres aftaler med andre virksomheder paa grund af deres ringe betydning falder uden for artikel 85, stk. 1. Den af Kommissionen givne kvantitative definition af maerkbarhedsbegrebet er dog ikke uden undtagelser ; det er i konkrete tilfaelde absolut muligt, at ogsaa aftaler mellem virksomheder, som overskrider de nedenfor angivne graenser, kun paavirker handelen mellem medlemsstaterne eller konkurrencen i ubetydeligt omfang og som foelge heraf ikke falder ind under artikel 85, stk. 1.

4. Med denne meddelelse skulle virksomhedernes interesse i at opnaa negativattest, som omhandlet i artikel 2 i Raadets forordning nr. 17 (4), bortfalde for de nedenfor naevnte aftalers vedkommende. Der skulle heller ikke laengere vaere behov for, at retstilstanden klarlaegges ved, at Kommissionen traeffer individuelle afgoerelser. Der er derfor ikke anledning til at anmelde saadanne aftaler. Skulle der imidlertid i konkrete tilfaelde herske tvivl med hensyn til, om en aftale paavirker handelen mellem medlemsstaterne eller konkurrencen maerkbart, har virksomhederne adgang til at begaere negativattest eller anmelde aftalen.

5. I tilfaelde, der falder ind under denne meddelelse, vil Kommissionen som hovedregel hverken efter anmodning eller paa eget initiativ indlede en procedure efter forordning nr. 17. Dersom en aftale, som er omfattet af denne meddelelse, af ganske saerlige aarsager ikke desto mindre falder ind under artikel 85, stk. 1, vil Kommissionen ikke paalaegge boeder. Saafremt virksomheder ikke har anmeldt en aftale, der falder ind under artikel 85, stk. 1, fordi de fejlagtigt - paa grund af en fejl i beregningen af deres markedsandel eller deres samlede omsaetning - har antaget, at aftalen var omfattet af denne meddelelse, vil Kommissionen ikke overveje paalaeggelse af boeder, medmindre fejlen skyldtes uagtsomhed.

6. Denne meddelelse beroerer ikke de nationale domstoles befoejelsesadgang til at anvende artikel 85, stk. 1, i kraft af deres egen kompetence, om end den er en faktor, som domstolene maa tage i betragtning, naar de traeffer afgoerelse i de retssager, der forelaegges dem. Denne meddelelse foregriber heller ikke EF-Domstolens fortolkning.

II

7. Kommissionen er af den opfattelse, at aftaler mellem virksomheder, hvis formaal det er at producere eller distribuere varer eller yde tjenesteydelser, almindeligvis ikke falder ind under forbudet i artikel 85, stk. 1, (1) Denne meddelelse traeder i stedet for Kommissionens meddelelse af 19. december 1977, EFT nr. C 313 af 29.12.1977, s. 3. (2) EFT nr. C 75 af 29.7.1968, s. 3, berigtiget i EFT nr. C 84 af 28.8.1968, s. 14 i den franske og nederlandske version og i EFT nr. C 93 af 18.9.1968 i den tyske og italienske version. (3) EFT nr. C 1 af 3.1.1979, s. 2. (4) EFT nr. 13 af 21.2.1962, s. 204/62 - EFT specialudgave 1959-1962, december 1972, s. 81. - saafremt de varer og tjenesteydelser (i det foelgende benaevnt »kontraktprodukter«), aftalen omfatter, og de af de deltagende virksomheders andre varer og tjenesteydelser, der paa grund af deres egenskaber, pris og anvendelse af forbrugeren anses som vaerende af samme art, ikke paa den del af det faelles marked, som beroeres af aftalen, udgoer mere end 5 % af markedet for disse varer eller tjenesteydelser (i det foelgende benaevnt »produkter«), og

- saafremt de deltagende virksomheders samlede omsaetning i et regnskabsaar ikke overstiger 200 millioner ECU.

8. Kommissionen er i oevrigt af den opfattelse, at de foernaevnte aftaler ikke falder ind under forbudet i artikel 85, stk. 1, dersom den ovennaevnte markedsandel eller det ovennaevnte omsaetningsbeloeb inden for to efter hinanden foelgende regnskabsaar ikke overskrides med mere end en tiendedel.

9. Ved deltagende virksomheder forstaas i denne meddelelse: a) de i aftalen deltagende virksomheder;

b) de virksomheder, i hvilke en i aftalen deltagende virksomhed direkte eller indirekte - ejer mere end halvdelen af kapitalen eller driftsformuen,

- raader over mere end halvdelen af stemmerettighederne,

- kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne af bestyrelsen eller af de organer, som retligt repraesenterer virksomheden, eller

- har ret til at lede virksomhedens forretninger;

c) virksomheder, som direkte eller indirekte har de under punkt b) anfoerte rettigheder i eller befoejelser over en i aftalen deltagende virksomhed;

d) virksomheder, i hvilke en virksomhed af den under punkt c) anfoerte type direkte eller indirekte har de under punkt b) anfoerte rettigheder eller befoejelser.

Virksomheder, i hvilke flere af de under punkt a) til d) anfoerte virksomheder tilsammen direkte eller indirekte har de under punkt b) anfoerte rettigheder eller befoejelser, anses ligeledes for at vaere deltagende virksomheder.

10. For at beregne markedsandelen, er det noedvendigt at afgraense det relevante marked. Dette indebaerer, at det relevante varemarked og det relevante geografiske marked maa defineres.

11. Det relevante varemarked omfatter ud over kontraktprodukterne alle andre produkter, der er identiske eller tilsvarende. Denne regel gaelder baade for de deltagende virksomheders produkter og for markedet for disse produkter. De paagaeldende produkter skal vaere indbyrdes substituerbare. Hvorvidt dette er tilfaeldet, skal vurderes ud fra et forbrugersynspunkt, hvorved der principielt under et skal tages hensyn til varernes egenskaber, prisniveau og anvendelsesformaal. I det enkelte tilfaelde kan produkter imidlertid alene paa grundlag af deres egenskaber, prisniveau eller anvendelsesformaal danne et saerskilt marked. Dette gaelder navnlig, naar der har udviklet sig forbrugerpraeferencer for disse varer.

12. Dersom de af aftalen omfattede produkter er komponenter, som de deltagende virksomheder inkorporerer i andre produkter, er det markedet for de sidstnaevnte produkter, der skal tages i betragtning, saafremt komponenterne udgoer en vaesentlig bestanddel af disse produkter. Saafremt kontraktprodukterne er komponenter, der saelges til udenforstaaende virksomheder, er det markedet for disse komponenter, der skal tages i betragtning. Foreligger begge situationer, skal begge markeder tages saerskilt i betragtning.

13. Det relevante geografiske marked er det omraade inden for Faellesskabet, hvor aftalen har virkning. Dette omraade vil vaere hele Faellesskabet, dersom kontraktprodukterne regelmaessigt koebes og saelges i alle medlemsstater. Koebes og saelges kontraktprodukterne ikke eller kun i et begraenset omfang med uregelmaessige mellemrum i en del af faellesmarkedet, skal denne del ikke tages i betragtning.

14. Det relevante geografiske marked vil vaere mindre end hele faellesmarkedet, isaer naar - kontraktproduktets art og karakteristika, f.eks. store transportomkostninger i forhold til produktets vaerdi, begraenser varens bevaegelighed, eller

- kontraktproduktets frie bevaegelighed haemmes paa grund af statslige indgreb, der begraenser adgangen til nationale markeder, saasom kvantitative restriktioner, vaesentlige forskelle i beskatning eller ikke-toldmaessige handelshindringer, f.eks. typegodkendelser eller sikkerhedskrav. I saa fald kan en medlemsstats omraade betragtes som det relevante geografiske marked. Dette vil dog kun vaere berettiget i de tilfaelde, hvor saadanne hindringer ikke kan overvindes med en rimelig indsats og acceptable omkostninger.

15. Ved samlet omsaetning forstaas summen af omsaetningen, for alle produkter - idet afgifter ikke medregnes - i det senest forudgaaende regnskabsaar hos de deltagende virksomheder. I tilfaelde, hvor en virksomhed har indgaaet lignende aftaler med andre virksomheder paa det relevante marked, er den samlede omsaetning lig med summen af de deltagende virksomheders omsaetning. Den samlede omsaetning omfatter ikke transaktioner mellem de virksomheder, der deltager i aftalen.

16. Denne meddelelse finder ikke anvendelse i de tilfaelde, hvor konkurrencen inden for det relevante marked begraenses af den kumulative virkning af parallelle net af lignende aftaler indgaaet af flere producenter eller forhandlere.

17. Denne meddelelse finder ligeledes anvendelse paa vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og paa samordnet praksis.