RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 315/93 af 8. februar 1993 om faellesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler

RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),

under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og

ud fra foelgende betragtninger:

Der boer vedtages foranstaltninger med henblik paa gradvis oprettelse af det indre marked i loebet af perioden indtil den 31. december 1992; det indre marked indebaerer et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital;

indbyrdes afvigelser mellem medlemsstaternes bestemmelser kan vaere til hinder for det faelles markeds funktion, hvorfor der boer fastsaettes en procedure for vedtagelse af harmoniserede faellesskabsregler;

forurenende stoffer kan komme ind i levnedsmidler paa alle stadier fra produktion til forbrug;

det er vigtigt af hensyn til beskyttelsen af den offentlige sundhed at holde indholdet af disse forurenende stoffer paa niveauer, som er toksikologisk acceptable;

en yderligere nedbringelse af indhold af saadanne stoffer skal ske, naar dette kan goeres gennem god erhvervsmaessig praksis; iagttagelse af saadan praksis kan kontrolleres effektivt af de offentlige myndigheder takket vaere deres personales faglige uddannelse og erfaring;

denne forordning beroerer ikke anvendelsen af bestemmelser, der er fastsat som led i mere specifikke faellesskabsforskrifter;

for saa vidt angaar sundhedsbeskyttelse boer man i foerste raekke satse paa at finde frem til en samlet strategi med hensyn til spoergsmaalet om forurenende stoffer i levnedsmidler;

Den Videnskabelige Levnedsmiddelkomité, nedsat ved afgoerelse 74/234/EOEF (4), skal hoeres om alle spoergsmaal, som kan faa virkninger for den offentlige sundhed -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Denne forordning vedroerer forurenende stoffer i levnedsmidler.

Ved forurenende stof forstaas ethvert stof, som ikke forsaetligt er tilsat levnedsmidlet, men som er til stede heri som et restprodukt fra produktion (herunder behandling af afgroeder og husdyr samt efter veterinaermedicinsk behandling), pakning, emballering, transport eller oplagring af levnedsmidlet, eller som foelge af forurening via miljoeet. Fremmedlegemer saasom insektdele, dyrehaar og andet er ikke omfattet af denne definition.

2. Denne forordning finder ikke anvendelse paa forurenende stoffer, for hvilke der gaelder mere specifiekke faellesskabsregler.

Saa snart forordningen traeder i kraft, offentliggoer Kommissionen til orientering en liste over de i foerste afsnit naevnte regler i C-udgaven af De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Denne liste ajourfoeres i givet fald af Kommissionen.

3. Bestemmelserne for forurenende stoffer vedtages i overensstemmelse med denne forordning, bortset fra bestemmelserne i henhold til de regler, som er naevnt i stk. 2.

Artikel 2

1. Ingen levnedsmidler maa markedsfoeres, naar de indeholder et forurenende stof i et omfang, som ud fra hensynet til den offentlige sundhed og isaer paa det toksikologiske plan er uacceptabelt.

2. Ydermere skal forurenende stoffer holdes paa et niveau, der er saa lavt, som det med rimelighed kan opnaas gennem god praksis paa alle de stadier, der er naevnt i artikel 1.

3. For at beskytte den offentlige sundhed skal der i medfoer af stk. 1 om fornoedent fastsaettes maksimumstolerancer for bestemte forurenende stoffer i overensstemmelse med fremgangsmaaden i artikel 8.

Disse tolerancer skal vedtages i form af en ikke-udtoemmende faellesskabsliste og kan indeholde:

- graenser for samme forurenende stof i forskellige levnedsmidler

- analysedetektionsgraenser

- angivelse af den metode for proeveudtagning og analyse, der skal anvendes.

Artikel 3

Vedtagelse af foranstaltninger, der kan indvirke paa den offentlige sundhed, sker efter hoering af Den Videnskabelige Levnedsmiddelkomité.

Artikel 4

1. Naar en medlemsstat som et resultat af nye oplysninger eller en nyvurdering af eksisterende oplysninger har grund til mistanke om, at et forurenende stof i levnedsmidler, selv om det er i overensstemmelse med denne forordning eller med saerforordninger, der er vedtaget i henhold til denne forordning, frembyder sundhedsfare, kan denne medlemsstat midlertidigt suspendere eller indskraenke anvendelsen af de paagaeldende bestemmelser paa sit omraade. Den underretter straks de andre medlemsstater og Kommissionen herom og angiver begrundelsen for sin beslutning.

2. Kommissionen gennemgaar hurtigst muligt de af den i stk. 1 naevnte medlemsstat angivne grunde i Den Staaende Levnedsmiddelkomité, nedsat ved afgoerelse 69/314/EOEF (5), og afgiver straks udtalelse og traeffer passende foranstaltninger efter fremgangsmaaden i artikel 8.

Artikel 5

1. Medlemsstaterne maa ikke under henvisning til indholdet af forurenende stoffer i givne levnedsmidler forbyde, indskraenke eller hindre markedsfoering af saadanne levnedsmidler, hvis de er i overensstemmelse med denne forordning eller med saerbestemmelser, der er vedtaget i medfoer af denne forordning.

2. For saa vidt der ikke er vedtaget faellesskabsbestemmelser vedroerende de maksimumstolerancer, som er omhandlet i artikel 2, stk. 3, finder de nationale bestemmelser paa omraadet anvendelse under overholdelse af Traktatens bestemmelser.

3. a) Opretholder en medlemsstat bestemmelserne i sin nationale lovgivning, underretter den Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom inden seks maaneder fra denne forordnings vedtagelse.

b) Finder en medlemsstat det noedvendigt at vedtage en ny lovgivning, underretter den Kommissionen og de oevrige medlemsstater om de paataenkte foranstaltninger, samtidig med at den anfoerer, hvilke motiver der ligger til grund herfor. Kommissionen hoerer medlemsstaterne i Den Staaende Levnedsmiddelkomité, saafremt den finder en hoering formaalstjenlig, eller saafremt en medlemsstat anmoder herom.

Medlemsstaten kan foerst traeffe de paataenkte foranstaltninger tre maaneder efter denne meddelelse, og forudsat at Kommissionen ikke har gjort indsigelse herimod.

I saa tilfaelde indleder Kommissionen, inden udloebet af den i andet afsnit naevnte frist, den i artikel 8 omhandlede procedure med henblik paa at afgoere, hvorvidt de paataenkte foranstaltninger kan ivaerksaettes, om fornoedent med passende aendringer.

Artikel 6

Kommissionen forelaegger hvert aar Den Staaende Levnedsmiddelkomité en rapport om udviklingen i faellesskabslovgivningen som helhed, for saa vidt angaar forurenende stoffer.

Artikel 7

Fire aar efter denne forordnings ikrafttraeden forelaegger Kommissionen Raadet en rapport om de indhoestede erfaringer i givet fald ledsaget af passende forslag.

Artikel 8

Kommisisonen bistaas af Den Staaende Levnedsmiddelkomité, i det foelgende benaevnt komitéen.

Kommissionens repraesentant forelaegger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Komitéen afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyntagen til det paagaeldende spoergsmaals hastende karakter. Den udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemningen i komitéen tildeles de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, som er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelse med komitéens udtalelse.

Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med komitéens udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadet et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.

Har Raadet efter udloebet af en frist paa tre maaneder regnet fra forslagets forelaeggelse for Raadet, ikke truffet nogen afgoerelse, vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen, medmindre Raadet med simpelt flertal har udtalt sig mod de naevnte foranstaltninger.

Artikel 9

Denne forordning traeder i kraft den 1. marts 1993.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 8. februar 1993.

Paa Raadets vegne

J. TROEJBORG

Formand

(1) EFT nr. C 57 af 4. 3. 1992, s. 11.

(2) EFT nr. C 129 af 20. 5. 1991, s. 104 og afgoerelse af 20. 1. 1993 (endnu ikke offentliggjort i Tidende.

(3) EFT nr. C 223 af 31. 8. 1992, s. 24.

(4) EFT nr. L 136 af 20. 5. 1974, s. 1.

(5) EFT nr. L 291 af 19. 11. 1969, s. 9.