*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 22. februar 1990

om anmodning om tilbagebetaling af antidumpingtold opkraevet paa import af let natriumcarbonat med oprindelse i Bulgarien (Industrial Resinera Valcan SA)

(Kun den spanske udgave er autentisk)

(90/86/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 16, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. Procedure

(1) Ved forordning (EOEF) nr. 273/83 (2) indfoerte Raadet den 1. februar 1983 en endelig antidumpingtold paa importen af let natriumcarbonat med oprindelse i Bulgarien og andre tredjelande. Den told, der paalaegges importen af let natriumcarbonat, i loes vaegt eller i saekke, med oprindelse i Bulgarien, fastsattes til det hoejeste af foelgende to beloeb:

- 14,09 % af prisen pr. ton netto, frit Faellesskabets graense, inden told, eller

- det beloeb, hvormed prisen pr. ton netto, frit Faellesskabets graense inden told, er lavere end 113,85 ECU.

For varer, der indfoeres i saekke af vaegt under 500 kg, pr. saek, forhoejes denne told med 9,50 ECU pr. ton netto.

(2) Den 25. august 1987 indgav selskabet Industrial Resinera Valcan, SA, Cuenca (Spanien), en anmodning om tilbagebetaling af den antidumpingtold, der betaltes for importen i maj 1987 af 1 000 tons let natriumcarbonat i saekke af vaegt under 500 kg fra Bulgarien. Tolden beloeb sig i alt til [. . . .] pesetas (3).

(3) Ifoelge oprindelige procedure anvendtes priserne paa det oestrigske marked som grundlag for fastsaettelsen af den normale vaerdi (4).

Ansoegeren kunne ikke fremskaffe de noedvendige oplysninger med henblik herpaa, idet han ikke kendte navnet paa den oestrigske producent, som ikke var naevnt ved navn i forordning (EOEF) nr. 273/83. Denne producent, som Kommissionen rettede henvendelse til, meddelte denne de noedvendige oplysninger om priserne paa det oestrigske marked i referenceperioden paa seks maaneder forud for den paagaeldende import (5).

(4) I overensstemmelse med meddelelsen rettede ansoegeren henvendelse til den bulgarske eksportoer for at indhente oplysninger om eksportpriserne for andre forsendelser fra den bulgarske eksportoer i Faellesskabet i referenceperioden. Da ansoegeren

ikke fik noget svar, rettede Kommissionen selv henvendelse til den paagaeldende eksportoer, men uden noget resultat. Det er saaledes kun den eksportpris, som ansoegeren har betalt, der er kendt.

(5) Under behandlingen af anmodningen om tilbagebetaling offentliggjorde Kommissionen den 21. juni 1988 en meddelelse om indledning af en fornyet undersoegelse af de antidumpingforanstaltninger, der infoertes ved forordning (EOEF) nr. 273/83 (1). Under henvisning til punkt I 5, i meddelelsen besluttede Kommissionen med ansoegerens samtykke at suspendere tilbagebetalingsproceduren indtil offentliggoerelsen af resultaterne af den fornyede undersoegelse (2).

Det konstateredes saaledes, at dumpingmargenen for importen fra Bulgarien i perioden 1. januar 1987 til 31. maj 1988 udgjorde 67 % og derover (3). Denne margen beregnedes paa grundlag af en normal vaerdi, der var fastsat paa basis af prisen paa det mexicanske marked.

(6) Kommissionen underrettede ansoegeren om, at den ikke fandt anmodningen begrundet og derfor havde til hensigt at afvise den.

(7) Ansoegeren havde lejlighed til at fremsaette bemaerkninger.

(8) Kommissionen underrettede medlemsstaterne og tilkendegav sin mening om spoergsmaalet. Ingen af medlemsstaterne gjorde indsigelse herimod.

B. Ansoegerens anbringender

(9) Ansoegeren gjorde navnlig gaeldende, at der for hans vedkommende ikke kunne vaere tale om dumpingimport, for saa vidt som den pris, han havde betalt, havde vaeret hoejere end en pris, der i april 1986 faktureredes af en spansk producent for samme vare. Kommissionen gjorde i foerste omgang gaeldende, at eftersom der ikke forelaa oplysninger fra eksportoeren om priserne paa andre forsendelser, der var overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet i referenceperioden, der var overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet i referenceperioden, var det ikke muligt paa faellesskabsplan at beregne den faktiske dumpingmargen under hensyntagen til anvendelsen af vejede gennemsnit. Som svar herpaa anmodede ansoegeren om, at der blev foretaget en konkret undersoegelse af hans sag, idet han anfoerte, at der kunne foreligge saerlige tilfaelde, som berettigede til en fravigelse af de generelle retningslinjer for tilbagebetaling.

C. Formaliteten

(10) Anmodningen er indgivet forskriftsmaessigt, da den er indgivet i overensstemmelse med Faellesskabets antidumpingforskrifter, bl.a. for saa vidt angaar den fastsatte frist.

D. Realiteten

(11) Anmodningen boer afvises. Ifoelge artikel 16, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 paalaegges det den importoer, der anmoder om tilbagebetaling, at godtgoere, at den af ham betalte antidumpingtold overstiger den faktiske dumpingmargen, naar der tages hensyn til anvendelsen af vejede gennemsnit. I det foreliggende tilfaelde er der ikke fremlagt beviser herfor, idet eksportoeren ikke har fremlagt oplysninger, der goer det muligt at fastsaette alle de eksportpriser, der kunne anvendes som grundlag for beregning af den faktiske dumpingmargen. Den fornyede undersoegelse gjorde det ganske vist muligt at afhjaelpe det forhold, at der ikke forelaa tilstraekkelige beviser. Det skal imidlertid understreges, at denne undersoegelse er uafhaengig af tilbagebetalingsproceduren, og var den ikke blevet gennemfoert, maatte anmodningen om tilbagebetaling afvises. Det skal endvidere paapeges, at der alene kan indroemmes tilbagebetaling paa grundlag af en sammenligning af den antidumpingtold, der er betalt for importen af et eller flere varepartier, med den dumpingmargen, der er konstateret for den repraesentative periode for denne import (den »faktiske dumpingmargen«). Denne margen beregnes paa grundlag af den normale vaerdi for den paagaeldende producent/eksportoer og de priser, der er betalt for alle forsendelser fra den paagaeldende, som er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet. Ansoegerens henvisning til en europaeisk producents priser paa det spanske marked, og endog for en ikke repraesentativ periode for den paagaeldende import, kan saaledes ikke tillaegges nogen vaegt.

(12) Paa grundlag af den fornyede undersoegelse kunne det desuden konkret fastslaas, at den faktiske dumpingmargen udgjorde 67 % i den paagaeldende referenceperiode. Det fremgaar af naevnte undersoegelse, at denne margen noejagtigt svarede til den, der var gaeldende for de seks maaneder forud for den paagaeldende import. Den er senere steget til et endnu hoejere niveau, naar der i forbindelse med den fornyede undersoegelse, der omfattede en periode paa i alt 17 maaneder, blev taget hensyn til anden import fra den bulgarske eksportoer, som er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet. Den faktiske dumpingmargen var saaledes hoejere end de oprindeligt konstaterede dumpingmargen, som varierede mellem 54 og 63,5 % for Bulgarien (1).

For at indroemme tilbagebetaling skulle den faktiske dumpingmargen have vaeret lavere end 14,09 %, som er den toldsats, der anvendes for den paagaeldende import. Det forholder sig ganske klart ikke saaledes i det foreliggende tilfaelde.

(13) Det undersoegtes endvidere, om resultatet kunne have vaeret anderledes, hvis den normale vaerdi ikke var blevet fastlagt paa grundlag af priserne paa det mexicanske marked, som anvendtes i forbindelse med den fornyede undersoegelse, men derimod

priserne paa det oestrigske marked, som det var tilfaeldet i den oprindelige undersoegelse. Det viser sig, at den faktiske dumpingmargen i dette tilfaelde ville have vaeret endnu hoejere end ovennaevnte, fordi den normale vaerdi ville vaere blevet hoejere. Det foelger heraf, at anmodningen om tilbagebetaling boer afvises -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den anmodning om tilbagebetaling af antidumpingtold, der er indgivet af selskabet Industrial Resinera Valcan, SA afvises.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Spanien og selskabet »Industrial Resinera Valcan, SA«. Carretera de Alcázar, Cuenca, Spanien.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. februar 1990.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Naestformand

(1) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.

(2) EFT nr. L 32 af 3. 2. 1983, s. 1.

(3) I den offentliggjorte udgave af denne beslutning udelades visse af tallene herefter i medfoer af bestemmelserne i artikel 21 i forordning nr. 17 om bevarelse af forretningshemmeligheder.

(4) Jf. forordning (EOEF) nr. 2667/82 (midlertidig told), EFT nr. L 283 af 6. 10. 1982, s. 9, og forordning (EOEF) nr. 273/83, slutningen af sjette betragtning.

(5) Se Kommissionens meddelelse vedroerende tilbagebetaling af antidumpingtold, punkt I, 3, B a), EFT nr. C 266 af 22. 10. 1986, s. 2, idet foelgende benaevnt »meddelelsen«.

(1) EFT nr. C 162 af 21. 6. 1988, s. 9.

(2) Raadets forordning (EOEF) nr. 1306/89, EFT nr. L 131 af 13. 5. 1989, s. 4.

(3) Forordning (EOEF) nr. 1306/89, nr. 19.

(4) Forordning (EOEF) nr. 2667/82.