SÆRBERETNING Nr. 12/98 om gennemførelsen af de operationelle programmer til fremme af udviklingen i landdistrikterne i de områder, der er omfattet af mål nr. 5b, med Kommissionens svar (i henhold til artikel 188 C, stk. 4, andet afsnit, i EF-traktaten) (98/C 356/02)

1. REVISIONENS MÅL OG OMFANG

1.1. Retten har revideret afslutningen af de operationelle programmer (OP), som var blevet gennemført i områderne under mål nr. 5b (fremme af udviklingen af landdistrikterne), i den første programmeringsperiode efter vedtagelsen af strukturfondsreformen (SF) i 1988 (1) (1989 1993). Sigtet med revisionen var navnlig at efterprøve, om de fællesskabsbevillinger fra EUGFL, Udviklingssektionen, der var afsat til gennemførelsen af disse programmer, var anvendt lovligt og formelt rigtigt, og om den økonomiske forvaltning havde været forsvarlig.

1.2. Revisionen omfattede følgende:

a) stillingen med hensyn til afslutningen af OP

b) pålideligheden af udgiftsattesteringerne og gennemførelsesrapporterne

c) kvaliteten af de systemer, der anvendes til forvaltning og overvågning af OP

d) overgangen til den anden programmeringsperiode (1994 1999).

1.3. Revisionen blev gennemført i de ansvarlige tjenestegrene i Kommissionen og i medlemsstaterne. Den omfattede især en stikprøve på tolv afsluttede eller uafsluttede OP, hvortil der var ydet 388,3 mio. ECU i støtte eller 36 % af det samlede tilskud fra EUGFL, Udviklingssektionen, til mål nr. 5b. Retten har aflagt revisionsbesøg i Tyskland, Spanien, Frankrig, Italien og Nederlandene og revideret 60 foranstaltninger og 272 projekter, heraf 101 hos de endelige støttemodtagere.

1.4. Bilag 1 er en oversigt over de principper, der ligger til grund for reformen, målene for den og de vigtigste elementer i gennemførelsen af den.

2. RESUME AF DE VIGTIGSTE REVISIONSRESULTATER

2.1. Af de 58 OP vedrørende mål nr. 5b, der blev finansieret over EUGFL, Udviklingssektionen, blev kun tolv afsluttet inden for den oprindelige frist. Ultimo 1997 var 32 programmer endnu ikke afsluttet (jf. punkt 3.1 3.9).

2.2. For syv af elleve OP i stikprøven, der omfattede tolv OP, svarede de udgiftsattesteringer, som medlemsstaterne havde fremsendt til Kommissionen til underbygning af deres anmodning om udbetaling af restbeløb, ikke til de faktisk afholdte udgifter, fordi der var forskelle mellem de EUGFL-bevillinger, der var udbetalt og de beløb, der var udnyttet; der var medregnet forventede udgifter, eller de forelagte projektlister kunne ikke godkendes (jf. punkt 4.1 4.4).

2.3. Kommissionen kan ikke ud fra rapporterne om de operationelle programmers forløb skabe sig et klart overblik over, hvor langt man er nået med projekterne, fordi de fysiske indikatorer er ufuldstændige, og de finansielle oplysninger alt for generelle (jf. punkt 4.5 4.9).

2.4. Denne situation skyldes en række forsinkelser, som har resulteret i, at gennemførelsen af foranstaltningerne er blevet koncentreret i slutningen af perioden. Der opstod allerede forsinkelser under programmeringen af foranstaltningerne, og forvaltnings- og overvågningsmekanismerne har ikke korrigeret de negative konsekvenser heraf.

2.5. Kommissionen traf i 1989 ingen beslutning vedrørende den oprindelige programmering af de 58 berørte OP, i 1990 traf den kun fem beslutninger, i 1991 50 og i 1992 to. Det sidste OP blev først vedtaget i 1993, som var det år, programmeringsperioden udløb (jf. punkt 5.1 5.4).

2.6. For at løse de problemer, der opstod som følge af, at OP skulle gennemføres på kortere tid, medtog de nationale administratorer allerede gennemførte projekter, som ikke indgik i den oprindelige programmering, og overførte programmerede foranstaltninger til perioden 1994 1999 (jf. punkt 5.5 5.6).

2.7. Hertil kommer, at Kommissionen ved udgangen af perioden har været nødt til næsten systematisk at tillade yderligere forlængelser og ændringer af indholdet af OP. Denne fremgangsmåde har gjort programmeringen mindre kohærent (jf. punkt 5.7 5.9).

2.8. Uenigheden om definitionen af begrebet forpligtelse har resulteret i blokering af betalinger, og at hovedparten af OP i en medlemsstat derfor ikke har kunnet afsluttes (jf. punkt 5.10 5.11).

2.9. Flere foranstaltninger og støttemodtagere er blevet udvalgt umiddelbart før udløbet af støtteberettigelsesperioden, som allerede var blevet forlænget. Udvælgelsen af disse foranstaltninger og modtagere skete på et utilstrækkeligt grundlag (jf. punkt 5.12).

2.10. Forvaltnings- og overvågningsmekanismerne, som burde have korrigeret disse svagheder, var ineffektive. Enten har Kommissionen ikke været omhyggelig nok i sin kontrol af anmodningerne om udbetaling af restbeløbet for de enkelte årlige trancher og blot behandlet denne udbetaling som en ren finansiel transaktion, eller bevillingerne til faglig bistand er blevet anvendt til andre formål (jf. punkt 5.14 5.25).

2.11. Disse svagheder blev forværret af, at Kommissionens tjenestegrenes og de nationale myndigheders stedlige kontrol var mangelfuld (jf. punkt 5.26 5.31).

2.12. Endvidere har administratorerne ikke kunnet udnytte erfaringerne fra de evalueringer, der blev foretaget, mens OP'erne var under gennemførelse (jf. punkt 5.32 5.33).

2.13. Endelig blev mange af foranstaltningerne gennemført samtidig med, at programmerne for den anden periode blev iværksat, hvilket bevirkede, at de to perioder blev blandet sammen, og resulterede i, at programmerne for den anden periode blev forsinket (jf. punkt 5.34 5.37).

3. STILLINGEN MED HENSYN TIL AFSLUTNINGEN AF OP

3.1. Kommissionen og medlemsstaterne forvalter programmerne i fællesskab. I Kommissionen er denne opgave overdraget til to tjenestegrene: GD VI/FI/3, som står for forvaltningen af alle operationelle spørgsmål og GD VI/G3, som primært er ansvarlig for de finansielle aspekter og for kontrollen med medlemsstaternes udgiftsanmeldelser og anmodninger om indgåelse af forpligtelser og afholdelse af betalinger. I medlemsstaterne varetages opgaven af de tjenester, der er udpeget i programmerne.

3.2. Kommissionen vedtog for den første periode en række beslutninger om godkendelse af EF-støtterammer (EFSR) og de hertilhørende OP. Tabel 1 er en oversigt over disse. Der blev således godkendt 44 EFSR, hvortil der over strukturfondene blev ydet fællesskabsbevillinger på i alt 2 606,7 mio. ECU. Bidraget fra EUGFL, Udviklingssektionen, var på 1 068,6 mio. ECU (41 %). Inden for disse EF-støtterammer blev der iværksat 74 OP finansieret af en eller flere fonde. EUGFL, Udviklingssektionen, deltog i finansieringen af 58 af disse OP.

>TABELPOSITION>

3.3. Den 31. december 1993 blev fastsat som sidste frist for indgåelse af fællesskabsforpligtelser for OP for den første periode. De nationale betalinger skulle afholdes senest to år efter, og Kommissionen skulle udbetale restbeløbene inden den 31. august 1996. Fristen for indgåelse af forpligtelser er blevet overholdt, men ikke fristen for afholdelse af fællesskabsbetalinger.

3.4. Pr. 31. december 1993 var der over EUGFL, Udviklingssektionen, indgået forpligtelser til OP for 1 084,96 mio. ECU (jf. tabel 2). Forpligtelserne skulle have været fordelt over en femårig periode, men forpligtelserne for 80 % af det samlede beløb blev indgået i programmeringsperiodens to sidste år. Hvis man medregner de forpligtelser, der blev frigjort pr. 31. december 1997, beløber de faktiske forpligtelser sig til 1 072,64 mio. ECU. Betalingerne androg 988,79 mio. ECU.

>TABELPOSITION>

3.5. Pr. 31. december 1997 var 26 OP, dvs. mindre end halvdelen, afsluttet. Kun tolv af programmerne var blevet afsluttet inden for de frister, der var fastsat i beslutningerne om godkendelse af OP.

3.6. De 32 OP, der endnu ikke var afsluttet pr. udgangen af regnskabsåret 1997, er fordelt på følgende måde:

- 22 i Frankrig (af 28)

- 4 i Italien (af 8)

- 3 i Tyskland (af 8)

- 2 i Spanien (af 8)

- 1 i Danmark (af 1).

3.7. I en skrivelse af 10. december 1993 bevilgede Kommissionen Frankrig en seks måneders forlængelse af fristerne for indgåelse af forpligtelser og afholdelse af betalinger (2). For 22 OP er disse nye frister ikke blevet overholdt, og Frankrig skal forelægge supplerende oplysninger om de attesterede udgifter.

3.8. For otte OP havde medlemsstaterne ikke indsendt anmodningen om udbetaling af restbeløb til Kommissionen inden fristens udløb. Ultimo 1997 var anmodningerne for to af programmerne endnu ikke sendt.

3.9. Generelt er restbeløbene både af EFRU- og ESF-bidragene også blevet udbetalt med forsinkelse. Derfor var kun otte af de 74 OP under mål nr. 5b, der var medfinansieret af Fællesskabet, afsluttet pr. 31. oktober 1997.

4. ATTESTERING AF UDGIFTER OG RAPPORTER OM AKTIONERNES FORLØB

4.1. Fællesskabsmidlerne udbetales på grundlag af en betalingsanmodning, der er udarbejdet og underskrevet af den ansvarlige nationale myndighed (3). For at få restbeløbet for de årlige trancher udbetalt skal medlemsstaten tillige forelægge en rapport om aktionens forløb, samt en erklæring til bekræftelse af rigtigheden af de forelagte oplysninger.

Pålideligheden af udgiftsattesteringerne

4.2. I henhold til bestemmelserne er det eneste, der kræves for at afslutte et program, at de ovenfor anførte betingelser er overholdt. I praksis anses et program for at være afsluttet, hvis alle trancherne er udnyttet. Attesteringerne og erklæringerne vedrørende den sidste tranche adskiller sig ikke fra dem vedrørende de tidligere trancher.

4.3. Attesteringerne skal give Kommissionen en solid garanti for, at de anmeldte udgifter faktisk er blevet afholdt, og at de er støtteberettigede. Retten har undersøgt flere medlemsstaters attesteringer og konstateret følgende:

a) Der er blevet attesteret beløb uden forelæggelse af bilag til dokumentation for, at de pågældende udgifter virkelig er blevet afholdt, og uden at det ved den stedlige revision har været muligt at se, hvordan man var nået frem til disse beløb.

b) En række beløb svarede ikke til de faktiske udgifter.

c) Nogle attesterede udgifter var ikke støtteberettigede af følgende grunde:

- Der var anmodet om fællesskabsstøtte til aktioner, som enten var gennemført før eller efter støtteberettigelsesperioden.

- En række foranstaltninger og udgifter svarede ikke til bestemmelserne i fondsforordningen eller til bestemmelserne om programmerne.

- Der var medtaget driftsudgifter, navnlig ved at administrative omkostninger og personaleomkostninger var blevet fratrukket de beløb, der blev udbetalt til støttemodtagerne.

Det indvirkede endvidere på disse udgifter, at anvendelsen af udbudsprocedurerne og reglerne for indgåelse af offentlige aftaler var behæftet med svagheder, for eksempel var den tekniske og administrative dokumentation, der lå til grund for tildelingen af kontrakter, ikke fyldestgørende.

4.4. For så vidt angår punkt 4.3.a), måtte Retten aflægge et supplerende revisionsbesøg i Bayern, for at få de bilag, som ikke kunne forelægges ved den første revision, selv om delstaten med mere end 10 % af fondsmidlerne er det område, der modtager flest strukturfondsmidler under mål nr. 5b. De bilag, som Retten fik forelagt ved denne supplerende revision, var imidlertid ikke særlig overbevisende.

Gennemførelsesrapporter

4.5. I henhold til artikel 25 i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 (4) skal medlemsstaterne tilsende Kommissionen rapporter om gennemførelsen af de årlige trancher og en endelig rapport senest seks måneder efter programmets afslutning. Disse rapporter skal - navnlig ved hjælp af forud fastlagte fysiske og finansielle indikatorer - vise de fremskridt, der er nået.

4.6. Rapporterne indeholder imidlertid ofte samlede og kumulerede finansielle oplysninger, som ikke gør det muligt at identificere:

- projekternes samlede omkostninger

- de støtteberettigede omkostninger

- den del, der svarer til de offentlige udgifter

- bidraget fra EUGFL og/eller fra andre fonde.

4.7. Hertil kommer, at det er vanskeligt at sammenholde oplysningerne i rapporterne om gennemførelsen af de forskellige programtrancher med udgiftsattesteringerne, fordi de udarbejdes på forskellige tidspunkter.

4.8. Disse oplysninger er således ikke af ret stor interesse, dels fordi de ikke er særligt detaljerede, dels fordi det er umuligt at sammenholde dem med attesteringerne. I praksis udbetaler Kommissionen restbeløbene for trancherne på grundlag af attesteringerne efter en ganske kort gennemgang af rapporterne.

4.9. Ofte indeholder rapporterne ikke fysiske indikatorer, og de giver derfor ikke Kommissionens forvaltningstjenester de oplysninger, der er nødvendige for at få overblik over aktionerne. Derfor giver afslutningen af de årlige trancher og af OP ingen sikkerhed for, at de mål, der er fastsat i OP, er blevet nået, men er blot en rent formel finansiel transaktion.

5. FORVALTNING OG OPFØLGNING

Gennemførelse af OP

5.1. Allerede ved begyndelsen af programmeringen opstod der en lang række forsinkelser (jf. punkt 5.3 5.4), og det kunne derfor ikke undgås, at gennemførelsen af aktionerne blev koncentreret i slutningen af perioden. Strukturfondsreformen skulle imidlertid i princippet have resulteret i en mere sammenhængende programmering, en bedre forvaltning af fondene og en permanent opfølgning og evaluering af aktionerne.

Programmering

5.2. De centrale elementer i programmeringen er:

- EFSR, der indeholder en beskrivelse af målene og en definition af den strategi, der skal anvendes for at nå dem inden for den pågældende periode.

- OP, hvori de forskellige interventionsformer, der skal iværksættes for at omsætte retningslinjerne i EFSR til konkrete foranstaltninger, er fastlagt.

5.3. Målene i EFSR kan kun nås inden for de fastsatte frister, hvis EFSR og OP vedtages på et tilstrækkeligt tidligt tidspunkt. EFSR blev imidlertid først vedtaget medio 1990, og det har ofte taget længere tid at behandle OP end de seks måneder, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 4253/88. For 40 af de 58 OP tog sagsbehandlingen således længere tid end de seks måneder, der er fastsat i forordningen. Det tog i gennemsnit otte måneder at behandle programmerne, og i to tilfælde tog det 22 måneder.

5.4. Selv om programmeringsperioden begyndte i 1989, blev der ikke vedtaget nogen OP i det år. Der blev vedtaget fem i 1990, 50 programmer blev først vedtaget i 1991 og to i 1992, dvs. et år før den oprindelige programmeringsperiode udløb. Det sidste blev først vedtaget i 1993.

5.5. På grund af den oprindelige programmering blev gennemførelsesperioden dermed kortere, og det fik de franske regioner til at udvælge foranstaltninger, der allerede var gennemført (5). I Basse-Normandie viste revisionen, at mere end 32 % af de offentlige udgifter til projekterne i de undersøgte delforanstaltninger skyldtes denne praksis, og at disse projekter efterfølgende var blevet medtaget i OP. Selv om disse udgifter - under hensyntagen til de betalinger, der er afholdt i støtteberettigelsesperioden - kan godkendes i henhold til bestemmelserne, har denne praksis forvansket programmeringen til en proces med tilbagevirkende kraft og bevirket, at de aktioner, der var fastlagt i programmet, er blevet opdelt vilkårligt i forskellige kategorier, som ikke har været underlagt de samme regler.

5.6. For at undgå, at fællesskabsbevillingerne skulle henstå uudnyttede, blev der iværksat forskellige former for tilpasning af aktioner. I Limousin bestod disse tilpasninger i, at aktioner, der var programmeret til det nye samlede programmeringsdokument (SPD), blev overført til OP, og at aflyste foranstaltninger blev erstattet med andre. Retten har anslået, at disse tilpasninger, som blev foretaget uden hensyn til støtteberettigelsesreglerne, andrager omkring 2 % af de anmeldte offentlige udgifter.

Omprogrammering

5.7. Med reformen blev gennemførelsen af foranstaltningerne gjort mere fleksibel, fordi det blev muligt inden for rammerne af partnerskabet mellem Kommissionen og medlemsstaten at ændre den oprindelige programmering. 34 af de EFSR, der blev vedtaget til gennemførelse af mål nr. 5b, blev således ændret. I henhold til beslutningerne vedrørende OP kan der foretages ændringer af programmerne. Afhængigt af programmets størrelse kan disse ændringer foretages blot på grundlag af en beslutning i overvågningsudvalget, eller de skal vedtages af Kommissionen.

5.8. For 45 af de 51 OP, der blev ændret i henhold til sidstnævnte procedure, blev ændringerne vedtaget i november og december 1993, dvs. i løbet af de to sidste måneder, inden programmet udløb. Ved denne fremgangsmåde er der ikke tale om en egentlig omprogrammering, men snarere om, at Kommissionen accepterer de givne forhold.

5.9. De ændringer, der blev foretaget af overvågningsudvalgene, vedrørte især finansieringsplanerne for programmerne og indholdet af foranstaltningerne. Når disse tilpasninger er foretaget i slutningen af perioden, er det et tegn på, at den oprindelige programmering ikke har været fyldestgørende.

Anvendelse af de grundlæggende begreber

5.10. Ifølge de franske myndigheder udgør den endelige støttemodtagers beslutning om at deltage i gennemførelsen af et OP en retlig forpligtelse, der giver ret til fællesskabsfinansiering, uanset om de relevante nationale myndigheder har besluttet at yde finansiel støtte. På grund af dette problem med anvendelsen af EF-bestemmelserne og beslutningen om fondsstøtte, som ikke var afklaret ved udgangen af 1997, blev udbetalingen af restbeløbet for 22 OP suspenderet.

5.11. At dette spørgsmål melder sig så sent, gør, at man kan sætte spørgsmålstegn ved, om partnerskabet mellem Kommissionen og denne medlemsstat, som er den største støttemodtager under mål nr. 5b, sikrer en effektiv forvaltning og opfølgning af programmerne.

Udvælgelse af aktioner og støttemodtagere

5.12. De nationale administratorer har ikke fastlagt tilstrækkeligt klare kriterier for udvælgelse af aktioner og støttemodtagere. Ud over disse mangler konstaterede Retten følgende:

a) Aktioner under OP har fået tildelt fællesskabsstøtte på betingelser, der var mindre restriktive end dem, der er fastsat i de specifikke forordninger.

b) Der var ikke taget tilstrækkeligt hensyn til, om projekterne var anvendelige og bæredygtige.

c) Der var ydet støtte i henhold til forskellige satser (fra 17 til 75 %) til ensartede aktioner, der indgik i den samme foranstaltning.

Overvågningsmekanismer

5.13. Overvågningen af programmerne sikres ved, at de ansvarlige fra Fællesskabet og medlemsstaterne deltager i møderne i programovervågningsudvalgene. Udvalgene har primært til opgave at sørge for, at foranstaltningerne gennemføres i overensstemmelse med bestemmelserne i forordningerne og for programmerne. Overvågningen skal foretages ved hjælp af fysiske og finansielle indikatorer. Dens effektivitet afhænger af, om disse indikatorer er fyldestgørende og forvaltningen af midlerne gennemsigtig.

Finansielt tilsyn

5.14. I henhold til bestemmelserne i artikel 21 i forordning (EØF) nr. 4253/88 skal hvert forskud debiteres forpligtelsen for den tilsvarende tranche. For nemheds skyld anvendes der imidlertid under EUGFL en procedure til regnskabsføring af forpligtelser og betalinger, der består i, at det systematisk er restbeløbene for de ældste forpligtelser, der udbetales (6). Proceduren strider imidlertid imod fondsbestemmelserne og finansforordningen. Den fordrejer princippet om årlige trancher og gør det vanskeligt at foretage finansielle analyser under programgennemførelsen.

5.15. Finansieringsmekanismen fungerer desuden sådan, at der af hver årlig programtranche udbetales et første forskud til den pågældende medlemsstat. Når det er bekræftet, at de faktiske udgifter udgør 50 % af det første forskud, udbetales endnu et forskud. Endelig udbetaler Kommissionen efter at have modtaget en sidste erklæring restbeløbet for den pågældende årlige tranche. Indtil medlemsstaterne endeligt har bekræftet de udgifter, der faktisk er afholdt for en tranche, er de midler, Kommissionen har udbetalt, forskud, som i overensstemmelse med artikel 71 i finansforordningen skulle have været indført på en versurkonto og været afviklet. Kommissionen regnskabsfører imidlertid forskuddene som endelige udgifter, og Fællesskabernes finansielle oversigter viser således ikke den faktiske programgennemførelse.

5.16. Betalingen af restbeløbet for en mellemliggende tranche behandles ikke anderledes end andre betalinger. I praksis behandler Kommissionen disse udbetalinger på samme måde som forskuddene, og det er kun restbeløbet for den sidste tranche, der behandles som et restbeløb (7). Under den endelige afslutning opstår der som følge af svagheder ved forvaltningen, navnlig de mangler, der blev konstateret ved tilsynet med den finansielle gennemførelse af OP, og mere specifikt ved afslutningen af de enkelte årlige trancher, en række problemer, som kunne have været afklaret længe før, hvis der havde været foretaget effektiv kontrol på det tidspunkt, hvor de årlige trancher blev afsluttet.

5.17. På nationalt niveau opstod der ud over startvanskelighederne en række problemer, som primært skyldtes følgende:

a) Der er ikke noget dokument, hvori samtlige procedurer fra forelæggelsen af projektet til den endelige kontrol af udgiftsanmeldelserne er beskrevet.

b) Den manuelle kontrol var utilstrækkelig, og ud over væsentlige fejl har usædvanlige forhold af principiel art, som sår tvivl om kvaliteten og pålideligheden af de forelagte oplysninger og dermed om gyldigheden af udgiftsattesteringerne, ikke kunnet påvises.

c) Databehandlingen var mangelfuld, og det var årsagen til vanskelighederne med at samle den dokumentation, der var nødvendig for at udarbejde anmodningerne om udbetaling af restbeløb og den endelige rapport.

d) En lang række formidlerorganer er involveret i forvaltningen af støtten, hvilket gør, at det tager længere tid, før midlerne udbetales til de endelige støttemodtagere, og at det bliver vanskeligere at føre tilsyn med, hvordan midlerne forvaltes.

5.18. I sit svar til særberetning nr. 4/90 om De Integrerede Middelhavsprogrammer (IMP) (8), anførte Kommissionen, at de nationale myndigheder var tilbageholdende med at tilvejebringe pålidelige indikatorer og etablere et system, som kunne sikre »gennemsigtighed i forvaltningen af bevillingerne«. Revisionen af gennemførelsen af mål nr. 5b har vist, at situationen ikke har ændret sig væsentligt.

Fysisk kontrol

5.19. Det er nødvendigt at føre tilsyn med gennemførelsen af foranstaltningerne, for at partnerne kan analysere de faktiske resultater og i tide gribe ind og korrigere uregelmæssigheder. For de foranstaltninger, der var iværksat under den første periode, var tilsynet imidlertid utilstrækkeligt, hvilket de endelige rapporter, som ofte er af middelmådig kvalitet, bærer præg af.

5.20. Under revisionen konstateredes der således tilfælde, hvor:

- dossiererne vedrørende den praktiske gennemførelse af foranstaltningerne ikke var ajourførte

- planlagte aktioner ikke var blevet gennemført

- der ikke var truffet bestemmelse om, at det skulle undersøges, hvorfor aktionerne ikke var blevet gennemført

- aktioner ligeledes var blevet erstattet med andre, uden at der formelt var truffet bestemmelse herom.

5.21. Under den stedlige revision var det ikke altid muligt at påvise nogen sammenhæng mellem de finansielle oplysninger i rapporterne og de faktiske forhold. Dette skyldes, at der var medregnet finansielle trancher, som ikke havde noget at gøre med den faktiske gennemførelse, at de foreløbige udgiftsopgørelser ikke svarede til de faktisk afholdte udgifter, at der ikke havde fundet aktiviteter sted i den periode, udgifterne vedrørte, at udbudsbetingelserne ikke var blevet overholdt, eller at de mål, som var blevet opstillet, da projektet blev godkendt, var blevet ændret. I andre tilfælde er det umuligt at fastslå de endelige faktiske omkostninger ved gennemførelsen, fordi der systematisk er anvendt faste priser som dokumentation for udgifterne.

Faglig bistand

5.22. Med bevillingerne til specifikke foranstaltninger er der i OP stillet midler til rådighed til finansiering af faglig bistand til forvaltning, opfølgning og evaluering, som blandt andet skulle gøre det muligt at etablere systemer til indsamling, konsolidering og analyse af data.

5.23. Medlemsstaterne har ofte anvendt disse bevillinger til at dække omkostninger, der ikke kan dækkes over bevillinger til faglig bistand, til betaling af:

a) de nationale forvaltende myndigheders driftsomkostninger, herunder aflønning af tjenestemænd

b) offentlige organers aktiviteter, som intet har at gøre med de foranstaltninger, der var fastsat i OP.

5.24. De faktiske omkostninger forbundet med faglig bistand viste sig i øvrigt at være højere end de beløb, der var fastsat i programmerne, fordi der var anvendt aktionsbevillinger til foranstaltninger, som kan sidestilles med faglig bistand. Der blev således konstateret to tilfælde, hvor mere end 15 % af bevillingerne til operationelle foranstaltninger var blevet anvendt til forvaltning og stimulerende foranstaltninger. Bevillinger til operationelle foranstaltninger er beregnet til programgennemførelsen, men de var her anvendt til aktioner, som henhørte under faglig bistand. Dette forringede effekten af de pågældende foranstaltninger.

5.25. En sådan situation er også kritisabel, fordi den er i strid med budgetprincippet om, at bevillingerne skal specificeres, fordi den gør det meget vanskeligt at anslå de faktiske omkostninger forbundet med den faglige bistand, og fordi den resulterer i, at de pågældende myndigheders driftsudgifter, som allerede er dækket af de pågældende offentlige budgetter, bliver finansieret over Fællesskabernes almindelige budget.

Kontrol

5.26. Kommissionens tjenestegrene har aflagt 21 kontrolbesøg, hvor den har foretaget stedlig kontrol af 23 af de 58 OP under mål nr. 5b i perioden 1992 1997. Det fremgår af rapporterne vedrørende disse kontroller, at gennemførelsen af OP'erne er behæftet med en lang række svagheder og mangler.

5.27. På baggrund af disse resultater og i betragtning af, hvor komplekse de enkelte OP er, bør Kommissionen udbygge sin kontrol. Det er i den forbindelse overraskende, at OP for Bayern ikke er blevet revideret på stedet, - på trods af de store beløb, der er tale om (jf. punkt 4.4).

5.28. De nationale myndigheder har ikke foretaget ret mange kontroller, og kontrollerne omfattede kun få områder. For eksempel var den stedlige kontrol, som de ansvarlige myndigheder angav at have foretaget i forbindelse med en foranstaltning i delstaten Hessen, ikke underbygget af en fuldstændig dokumentation. I et bestemt tilfælde var et projekt til 2,7 mio. ECU blevet afsluttet finansielt, selv om man ikke havde foretaget den obligatoriske tekniske kontrol. Der er ikke systematisk blevet udarbejdet en kontrolrapport.

5.29. I to tilfælde var kontrollen blevet foretaget af en intern revisionstjeneste. De henstillinger, der blev rettet til de nationale administratorer, er imidlertid ikke altid blevet fulgt, og Kommissionen er ikke blevet informeret herom.

5.30. I 1994 blev det OP, som var vedtaget for Bayern, revideret af delstatens overordnede revisionsorgan. Rapporten indeholder væsentlige revisionsresultater.

5.31. Kontrollen blev i nogle tilfælde foretaget af de tjenester, der havde behandlet sagerne. En sådan fremgangsmåde er i strid med princippet om, at forvaltnings- og kontrolfunktionerne skal være adskilt.

Evaluering

5.32. I 1994 foretog Kommissionen efterfølgende evaluering i overensstemmelse med artikel 26 i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88. 21 OP blev evalueret. Dette evalueringsarbejde, som omfattede OP'er, der var under gennemførelse, kan i realiteten ikke betragtes som efterfølgende evaluering. Endvidere var evalueringen blevet gennemført uden koordinering med de regionale myndigheder, og resultaterne blev ikke altid analyseret i samarbejde med disse myndigheder.

5.33. Hertil kommer, at kun et af de tolv programmer, som Retten reviderede, var blevet evalueret efterfølgende på de nationale myndigheders initiativ. I forbindelse med de øvrige programmer blev der i de fleste tilfælde blot foretaget generelle analyser som forberedelse til de samlede programmeringsdokumenter (SPD) for den anden periode.

Overgangen til den anden periode

5.34. De samlede programmeringsdokumenter for den nye periode er præget af, at kriterierne for, hvornår et område kan omfattes af mål nr. 5b, er blevet lempet, og at antallet af små områder er steget, hvilket er i strid med reformens målsætning om øget koncentration. De områder, der er støtteberettigede under mål nr. 5b, afgrænses stadig uden hensyntagen til de administrative og økonomiske grænser, som der foreligger statistiske oplysninger om. Det er fortsat kompliceret at føre tilsyn med udgifterne, og det er umuligt at vurdere, om analysen af virkningen af visse foranstaltninger er korrekt.

5.35. I finansieringsplanerne for de 84 godkendte SPD, var der afsat 1 791,4 mio. ECU i forpligtelsesbevillinger til de fire første gennemførelsesår (1994 1997). Gennemførelsen af programmerne er imidlertid allerede forsinket, og der er kun indgået forpligtelser for 1 440,2 mio. ECU i denne periode.

5.36. For det første år blev planerne fulgt uden problemer, fordi forpligtelserne for den første tranche blev indgået automatisk. For 1995 er planerne derimod langt fra blevet fulgt. Ifølge planerne skulle der indgås forpligtelser for 441,9 mio. ECU, men der er kun indgået forpligtelser for 249,5 mio. ECU, hvilket svarer til 56 %.

5.37. Ofte er OP blevet gennemført samtidig med, at SPD blev iværksat, og en række aktioner er derfor blevet spredt over de to programperioder. Denne fremgangsmåde er ikke alene usædvanlig, revisionen viste også, at det ikke altid fysisk og finansielt var muligt at fastslå, at der virkelig var tale om to projektfaser, og at det dermed var berettiget, at de blev gennemført i forskellige programmeringsperioder.

6. KONKLUSION OG HENSTILLINGER

6.1. Afslutningen af OP er meget forsinket, og Kommissionen og medlemsstaterne bør derfor foretage en gennemgribende revidering af programmerings- og tilsynsprocedurerne. Medlemsstaterne forsøger på forskellige måder at indhente forsinkelserne i gennemførelsen af OP, der anvendes f. eks. mere lempelige udvælgelseskriterier, der programmeres »med tilbagevirkende kraft«, dvs., at der medtages udgifter, som allerede er afholdt, og der omprogrammeres for at tillade nye udgifter. Disse praksis er ikke gennemskuelige og bør ændres (jf. punkt 3.1 3.9).

6.2. Attesteringsproceduren er behæftet med en lang række unøjagtigheder og uregelmæssigheder, og udgiftsattesteringerne er ikke pålidelige. En udgiftsattestering udstedt af en offentlig myndighed udgør imidlertid en retsakt, som er en garanti for den, der modtager attesteringen, og som den, der udsteder den, kan holdes ansvarlig for. Kommissionen bør derfor tage sit kontrolsystem og de mekanismer, der på nuværende tidspunkt udløser fællesskabsbetalingen, op til revision (jf. punkt 4.1 4.9).

6.3. Forvaltnings- og tilsynssystemet afslørede en række mangler ved programmeringen og omprogrammeringen. For så vidt angår den praktiske anvendelse af definitionerne af de grundlæggende begreber, bør Kommissionen fastlægge klare gennemførelsesbestemmelser og helt fra starten sikre sig, at alle medlemsstaterne accepterer Kommissionens fortolkning heraf (jf. punkt 5.1 5.11).

6.4. Det er nødvendigt at fastlægge klare kriterier for udvælgelse af aktioner og støttemodtagere, således at forvaltningstjenesterne kan basere deres beslutninger på et solidt grundlag, og så det sikres, at støtten til de forskellige interventionstyper ydes på grundlag af ensartede kriterier, og at gennemførelsen af foranstaltningerne er gennemskuelig (jf. punkt 5.12).

6.5. For så vidt angår det finansielle tilsyn, burde de problemer, der opstod under afslutningen af de årlige trancher, have været løst på dette tidspunkt i gennemførelsen af programmet. Der bør foretages kontrol af udbetalingen af restbeløbet for de enkelte trancher, da en sådan kontrol sikrer kontinuitet og gør det muligt at undgå en lang række problemer i slutningen af programmet og de forsinkelser i afslutningen, som de medfører. En sådan kontrol ville indebære et mere permanent og effektivt tilsyn og dermed resultere i, at Kommissionen og medlemsstaterne bedre ville kunne styre de aktioner, der iværksættes under OP (jf. punkt 5.14 5.18).

6.6. Bevillingerne til faglig bistand, som har til formål at forbedre forvaltningen, opfølgningen og evalueringen af OP, er gentagne gange blevet anvendt til at finansiere andre foranstaltninger. Kommissionen bør sørge for, at disse bevillinger kun anvendes til de fastsatte formål. Enhver anden anvendelse er i realiteten i strid med budgetprincippet om, at bevillingerne skal specificeres (jf. punkt 5.22 5.25).

6.7. Kontrollen af OP er utilstrækkelig - i visse tilfælde foretages der slet ikke kontrol - og Kommissionens kontrol bør derfor udbygges. Der bør aflægges mindst et kontrolbesøg ved samtlige OP. Hver gang medlemsstaterne aflægger kontrolbesøg bør der udarbejdes en rapport, og Kommissionen skal orienteres om de væsentligste resultater. Kommissionens og medlemsstaternes kontrol bør koordineres bedre (jf. punkt 5.26 5.31).

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 16. og 17. september 1998.

På Revisionsrettens vegne

Bernhard FRIEDMANN

Formand

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 2052/88 af 24. juni 1988 om strukturfondenes opgaver og effektivitet samt om samordningen af deres interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 185 af 15.7.1988, s. 9).

(2) Ved beslutning af 19. december 1995 om OP Massif Central.

(3) Med undtagelse af det første forskud på den første tranche, som udbetales automatisk.

(4) EFT L 374 af 31.12.1988, s. 1.

(5) Forvaltningsfacilitetens alternerende udbetaling gjorde det nemmere at anvende denne fremgangsmåde. I henhold til denne procedure skal de offentlige udgifter fordeles på fællesskabsmidler og nationale midler, og den er baseret på, at det klart fremgår, hvilke midler der er anvendt som finansieringskilde for de enkelte projekter.

(6) Jf. i denne forbindelse særberetningerne til underbygning af revisionserklæringerne for regnskabsårene 1995, punkt 3.26, og for 1996, punkt 21.4.

(7) Jf. Kommissionens svar til særberetningen til underbygning af revisionserklæringen for regnskabsåret 1995, punkt 3.34 3.35.

(8) EFT C 298 af 28.11.1990.

BILAG

MÅL Nr. 5B I STRUKTURFONDSREFORMEN

1. Strukturfondsreformen bygger på fire grundprincipper: koncentration, partnerskab, programmering og additionalitet. Disse fire principper skal tages i betragtning ved gennemførelsen af de seks mål, der er fastsat for strukturfondene.

2. EUGFL, Udviklingssektionen, deltager i gennemførelsen af følgende tre mål:

a) Mål nr. 1, som tager sigte på at fremme udvikling og strukturtilpasning i tilbagestående regioner.

b) Mål nr. 5, som er delt op i to dele:

- Mål nr. 5a, der udelukkende henhører under EUGFL, Udviklingssektionen, tager sigte på at fremskynde tilpasningen af landbrugsstrukturerne.

- Mål nr. 5b, som også involverer EFRU og ESF, tager sigte på at fremme landdistrikternes udvikling.

c) Mål nr. 6, hvis sigte er at fremme udviklingen i regioner med ringe befolkningstæthed (dette mål blev opstillet for den anden programmeringsperiode efter de nye medlemsstaters tiltrædelse).

3. De landdistrikter, der er støtteberettigede under mål nr. 5b, er karakteriseret ved, at landbrugsbeskæftigelsen udgør en betydelig andel af den samlede beskæftigelse, og at det økonomiske udviklingsniveau og landbrugsindkomstniveauet er lavt. Formålet med de planlagte aktioner, som vedtages i henhold til de enkelte fondes karakteristika, er at tilpasse og diversificere landbrugssektoren samt at udvikle økonomiske aktiviteter, der er tilpasset landdistrikterne, og de har især form af støtte til udvikling af infrastrukturerne i landdistrikterne og med henblik på turisme, landskabsbevaring og miljøbeskyttelse og udvikling af skovbrug. Mål nr. 5b omfattede i den første periode 50 regioner, 5 % af Fællesskabets befolkning og 17 % af dets areal, og i den anden periode 89 regioner, 8 % af befolkningen og 25 % af arealet.

Den første programmeringsperiode (1989 1993)

4. Aktionerne i den første periode blev iværksat i tre hovedetaper:

a) Medlemsstaterne forelægger en flerårig plan, der indeholder en socio-økonomisk analyse, den planlagte udviklingsstrategi, de prioriterede interventionsområder og et overslag over finansieringsbehovene.

b) Kommissionen vedtager en EF-støtteramme (EFSR), hvori de prioriterede interventionsområder defineres, og forelægger en vejledende finansieringsplan samt en oversigt over de interventionsformer, der skal iværksættes.

c) Kommissionen træffer på grundlag af medlemsstaternes støtteanmodninger og EFSR beslutning om interventionsformerne. Interventionerne har enten form af operationelle programmer (OP), store projekter, globaltilskud eller medfinansiering af støtteordninger.

5. I den første programmeringsperiode bestræbte Kommissionen sig på at iværksætte EFSR for mål nr. 5b i form af operationelle programmer (OP). OP defineres som en sammenhængende gruppe af flerårige foranstaltninger, som kan gennemføres med støtte fra en eller flere strukturfonde.

6. Fællesskabsforpligtelserne til OP indgås i årlige trancher på grundlag af de godkendte finansieringsplaner og fremskridtene i gennemførelsen af dem. Betalingerne - normalt et første forskud på 50 % af den tilsvarende forpligtelse, endnu et forskud på 30 % og et restbeløb på 20 % - afholdes i henhold til de udløsningstærskler for støtteberettigede udgifter, der er fastsat af Kommissionen.

Den anden programmeringsperiode (1994 1999)

7. For den anden programmeringsperiode er bestemmelserne blevet ændret (1), og medlemsstaterne kan nu indgive et samlet programmeringsdokument (SPD), der både indeholder de nødvendige oplysninger vedrørende de enkelte flerårige planer og de oplysninger, der kræves i forbindelse med ansøgningerne om støtte. Når medlemsstaten har forelagt et samlet programmeringsdokument, vedtager Kommissionen én enkelt beslutning, der både vedrører EFSR og den støtte, der ydes over fondene.

(1) Rådets forordning (EØF) nr. 2082/93 af 20. juli 1993 om ændring af forordning (EØF) nr. 4253/88 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige finansielle instrumenter, EFT L 193 af 31.7.1993, s. 20.

KOMMISSIONENS SVAR

1. GENERELLE BEMÆRKNINGER

Strukturfondsreformens mål 5b sigter mod at fremme udviklingen i landdistrikterne i de regioner, der ikke hører ind under mål 1. Udvælgelsen af de støtteberettigede områder foretages på grundlag af, om de har en høj landbrugsbeskæftigelse, et lavt landbrugsindkomstniveau og et lavt socioøkonomisk udviklingsniveau. De tre strukturfonde (EUGFL, Udviklingssektionen, EFRU og ESF) har som led i deres specifikke opgaver ydet støtte til udviklingen i disse områder, som regel inden for rammerne af de regionale flerfondsprogrammer.

Programmeringen af mål 5b. Tidsplan og indhold

Gennemførelsen af mål 5b fulgte den tidsplan, som er fastlagt i forordningerne om reformen, ifølge hvilken forberedelsen skulle foregå i tre etaper (udviklingsplan, fællesskabsstøtteramme, operationelt program), med en yderligere etape for udvælgelse af områderne for mål 2 og 5b's vedkommende.

Efter offentliggørelsen af Rådets forordninger om reformen i De Europæiske Fællesskabers Tidende i slutningen af 1988 blev udvælgelsen af de støtteberettigede landdistrikter foretaget i maj 1989, og medlemsstaterne fremlagde deres udviklingsplaner for landdistrikterne i oktober 1989. Kommissionen fastlagde sit finansielle bidrag til hver enkelt medlemsstat i slutningen af 1989.

Forhandlingerne om udviklingsprioriteterne for hver enkelt region og de midler, der skulle afsættes til dem, foregik i partnerskab og førte til, at Kommissionen kunne vedtage fællesskabsstøtterammerne i juni 1990, således at den operationelle programmering kunne indledes. I slutningen af 1990 havde medlemsstaterne fremlagt 70 % af de planlagte programmer, og godkendelsen kunne således først ske i 1991.

I disse programmer havde de ansvarlige myndigheder i overensstemmelse med grundforordningens artikel 4 medtaget de traditionelle udviklingsaktioner, som allerede fandtes i regionen, side om side med en række nye aktioner (fællesskabsaktionerne skal ses som et supplement til de tilsvarende nationale aktioner eller et bidrag til disse).

Denne planlægningsprocedure, som blev indført med strukturfondsreformen, ændrede arbejdsmetoderne for strukturaktionerne. Ifølge programmeringsprincippet skulle hver enkelt aktion placeres inden for rammerne af en udviklingsstrategi, som var defineret i målsætningerne og de prioriterede interventionsområder. Partnerskabet tvang de myndigheder, der havde ansvaret for udviklingen af landdistrikterne på lokalt, regionalt, nationalt og europæisk plan, til at samarbejde. Hvad angår flerfondsprogrammerne, som udgjorde flertallet af programmerne under mål 5b, blev fornyelsen styrket af, at man involverede de myndigheder, der havde ansvaret for landbrug, regionaludvikling og udnyttelse af de menneskelige ressourcer, i gennemførelsen af programmerne.

Gennemførelse

Medlemsstaterne iværksatte programmerne med anvendelse af hver enkelt myndigheds normale procedurer ved udvælgelsen af modtagerne og gennemgangen af dossiererne for de enkelte projekter.

Da programmerne var regionale og tværfaglige, var det nødvendigt med en decentraliseret gennemførelse, som et stort antal myndigheder med ansvar for udviklingen af landdistrikterne deltog i. Det krævede en stor koordineringsindsats fra de tjenester, der havde det overordnede ansvar på de forskellige administrationsniveauer, og gjorde finansforvaltningen, som medlemsstaterne stadig har det endelige ansvar for over for Kommissionen, mere kompleks. Denne decentralisering muliggjorde imidlertid en gennemførelse, som lå tættere på de endelige modtagere, således at programmernes virkning blev mangedoblet.

Opfølgning

For at kontrollere, at programmerne blev gennemført korrekt, blev der oprettet en række tilsynsudvalg med deltagelse af de interesserede nationale, regionale og lokale myndigheder og Kommissionen. For de fleste af disse myndigheder var deltagelsen i udvalgene noget nyt. Udvalgene fulgte med i, hvordan aktionerne skred frem, både økonomisk og fysisk, på grundlag af oplysningerne i de årlige rapporter, som de organer, der havde ansvaret for gennemførelsen, udarbejdede. De foreslog også ændringer i programmerne, når det var nødvendigt.

Den myndighed, der i programmet er udpeget til at tage sig af den finansielle gennemførelse, modtager og kontrollerer de udgiftserklæringer, som de forskellige forvaltningsorganer udarbejder. Ud fra disse oplysninger forelægger den Kommissionen anmodningerne om udbetaling af forskud og restbeløb, ledsaget af de tilsvarende formelle udgiftsattesteringer, efterhånden som udgifterne når op over de fastsatte tærskler.

Evaluering

Kommissionen var fra begyndelsen af gennemførelsen af mål 5b opmærksom på de metodeproblemer, som evalueringen af de pågældende programmer ville volde. Den fik derfor straks udarbejdet en metodeundersøgelse, som på grundlag af en analyse af nogle typiske programmer gjorde det muligt at finde frem til de aktioner, som ville gøre det muligt at foretage en operationel evaluering. I 1994 1995 blev denne undersøgelse, som denne gang omfattede 22 programmer, videreført i samarbejde med de myndigheder, der havde ansvaret for gennemførelsen. Den viser således, at Kommissionen hele tiden er opmærksom på betydningen af at evaluere foranstaltningerne under mål 5b.

2. RESUMÉ AF DE VIGTIGSTE REVISIONSRESULTATER

2.1. De faktorer, som ligger til grund for disse forsinkelser, beskrives nærmere under punkt 5.2 5.4.

2.2. Kommissionen er i gang med at gennemgå medlemsstaternes svar.

2.3. Hovedformålet med rapporterne om de operationelle programmers forløb er at informere Kommissionen og tilsynsudvalget om, hvor langt man er kommet med gennemførelsen af de forskellige foranstaltninger, og om de problemer, man er stødt på, så udvalget kan træffe de relevante beslutninger. Når den mener, at der er behov for mere detaljerede oplysninger, beder den de myndigheder, der har ansvaret for gennemførelsen af programmerne, om at indsende dem. Se også punkt 4.6.

2.4. Koncentrationen af foranstaltningerne i slutningen af programmeringsperioden var uundgåelig i betragtning af tidsplanen for godkendelsen af forordningerne og arten af de procedurer, der er fastsat i forordningerne. Koncentrationen resulterede i et finansielt gennemførelsesniveau i de pågældende år i samme størrelsesorden som det årlige gennemsnit for de igangværende programmer.

2.5. Grundene til det forhold, Revisionsretten påpeger, forklares i de generelle bemærkninger i indledningen.

2.6. Den udviklingsstrategi, der blev anvendt i de udvalgte landdistrikter, skulle nødvendigvis omfatte de eksisterende støtteordninger, hvis positive virkning har medført, at man har bibeholdt dem i fasen 1994 1999. Nogle medlemsstater anvendte den praksis at opføre udbetalinger, der i støtteberettigelsesperioden for dette program blev foretaget i forbindelse med disse støtteordninger, under programmet for 1989 1993. Kommissionen mener, at et program er et hele af sammenhængende foranstaltninger, som ledsages af kvantificerede mål; udvælgelsen af de konkrete projekter, der bedst svarer til målene for foranstaltningen, henhører fortsat under de myndigheder, der har ansvaret for gennemførelsen. Den anser den praksis, som Revisionsretten nævner, for rimelig, når den gør det muligt at nå målene for gennemførelsen af den pågældende foranstaltning, og betingelserne for støtteberettigelse overholdes.

2.7. Den præcise art af de ændringer, Revisionsretten henviser til, og begrundelsen herfor gennemgås under punkt 5.7 5.9. Ifølge Kommissionen stemte disse ændringer fuldt ud overens med programmeringsproceduren.

2.8. Den præcise art af det problem, som Revisionsretten nævner, gennemgås under punkt 5.10.

2.9. En nærmere gennemgang af Revisionsrettens bemærkninger om betingelserne for udvælgelse af projekterne findes under punkt 5.12.

2.10. og 2.11. Disse aspekter kommenteres udtømmende under punkt 5.16 5.18 og 5.23 5.31.

2.12. Under punkt 5.32 og 5.33 beskrives det evalueringsarbejde, der er udført i forbindelse med mål 5b, dets banebrydende karakter og den måde, hvorpå de nationale og regionale partnere deltog i arbejdet.

2.13. Overgangen til den anden periode analyseres under punkt 5.34 5.37.

3. STILLINGEN MED HENSYN TIL AFSLUTNINGEN AF OP

3.3. Ifølge artikel 21 i forordning (EØF) nr. 4253/88, som ændret ved forordning (EØF) nr. 2082/93, skal Kommissionen foretage udbetalingen inden for en frist, som generelt ikke må overstige to måneder fra modtagelsen af en anmodning, der kan godkendes. De tilfælde, hvor fristen på to måneder er overskredet, svarer til anmodninger, som kræver komplekse supplerende oplysninger, eller hvor der er problemer, fordi Kommissionens og medlemsstatens kriterier er forskellige. I disse tilfælde har Kommissionen foretrukket at undersøge sagen til bunds, selv om den fastsatte tidsfrist blev overskredet.

3.4. I betragtning af, at hovedparten af programmerne blev godkendt i 1991, var koncentrationen af forpligtelserne i de to sidste år uundgåelig.

3.5. og 3.6. Der er følgende grunde til den manglende afslutning af de pågældende OP i de enkelte lande:

- Frankrig (22 ud af 28 OP ikke afsluttet): Kommissionen anså Frankrigs fortolkning af visse forpligtelsers gyldighed og anvendelsen af EUGFL-bevillingerne i forbindelse med OP Limousin for uacceptable. Disse problemer er ved at blive løst.

- Italien (4 OP ud af 8): Medio 1998 er alle de italienske programmer afsluttet med undtagelse af programmet for Lazio-regionen, hvor der er indrømmet en forlængelse for visse projekter, der er suspenderet af retlige grunde. De resterende beløb for de tre OP vil blive frigjort hurtigst muligt.

- Tyskland (3 OP ud af 8): For OP Rheinland-Phalz vil den ikke anvendte støtte (0,681 mio. ECU), som afventede en eventuel anfægtelse af beregningsmetoden fra Tysklands side, blive frigjort hurtigst muligt. De to andre (Bayern og Nordrhein-Westfalen) er stadig åbne og er ved at blive gennemgået. Programmet for Hessen, som allerede er afsluttet, vil blive genåbnet som følge af Revisionsrettens bemærkninger.

- Spanien (2 OP ud af 8): Ved kontrollen på stedet af OP for Aragon og Catalonien anså Kommissionen visse udgifter for ikke-støtteberettigede; de nationale og regionale myndigheder i Spanien har fremlagt yderligere oplysninger, som har medført en delvis ændring af denne holdning. Udbetalingen af restbeløbet skal ske, så snart situationen er endeligt afklaret.

- Danmark (1 OP ud af 1): Da den anmodning om udbetaling af restbeløbet, som de danske myndigheder havde fremlagt, var ufuldstændig, afventer Kommissionen endnu, at de yderligere oplysninger, den har bedt om, bliver fremsendt.

3.7. Som anført under punkt 3.5 og 3.6 har Kommissionen konstateret visse former for praksis i de franske OP, som den betragter som uregelmæssige. Kommissionen har pligt til at sikre sig, at de betingelser, der er fastsat for tildelingen af fællesskabsstøtten, er overholdt, selv om det sommetider medfører, at de frister, der er fastsat i forordningerne, overskrides.

3.8. Kommissionen beklager, at de frister, der er fastsat i forordningerne, ikke er overholdt; den mener dog ikke, at den manglende overholdelse af denne frist er grund nok til, at betalingsanmodningen ikke kan godkendes.

4. ATTESTERING AF UDGIFTER OG RAPPORTER OM AKTIONERNES FORLØB

Pålideligheden af udgiftsattesteringerne

4.2. Ved afslutningen af programmet råder Kommissionen over yderligere oplysninger om gennemførelsen takket være møderne i tilsynsudvalget og de forskellige årlige rapporter; den årlige rapport for den sidste tranche medtager normalt oplysningerne om den konsoliderede gennemførelse lige fra det pågældende OP's start.

4.3. Kommissionen går videre med sin undersøgelse af de konstateringer, som Revisionsretten baserer sine bemærkninger på med hensyn til gyldigheden af udgiftsattesteringerne. Den lægger ikke skjul på, at den også sommetider finder fejl, udeladelser og unøjagtigheder i medlemsstaternes attesteringer, specielt i forbindelse med programmer som dem, der gennemføres under mål 5b, som omfatter en lang række små, meget forskelligartede projekter, hvis gennemførelse afhænger af mange forskellige administrative instanser. Disse konstateringer er for øvrigt grunden til hovedparten af de forsinkelser i udbetalingen af restbeløbet for programmerne, som Revisionsretten påpeger i del 3. Kommissionen er enig med Revisionsretten i, at attesteringerne skal give en solid garanti for, at de anmeldte udgifter faktisk er blevet afholdt, og at de er støtteberettigede, og med henblik herpå har den godkendt forordning (EF) nr. 2064/97 (EFT L 290 af 23.10.1997, s.1). Den pålægger bl. a. medlemsstaterne en forpligtelse til senest på tidspunktet for anmodningen om endelig betaling at fremlægge en erklæring, som er udarbejdet af en uafhængig revisor, og som udtaler sig om gyldigheden af anmodningen og den endelige udgiftsanmeldelse og retmæssigheden og korrektheden af transaktionerne i forbindelse med udgifterne.

4.4. De tyske myndigheder har fremsendt et svar på Revisionsrettens bemærkninger. Kommissionen har siden december 1997 blokeret udbetalingen af restbeløbet for dette program, som anslås til 10 mio. ECU.

Gennemførelsesrapporter

4.6. Gennemførelsesrapporterne er i overensstemmelse med artikel 25 i samordningsforordningen og gennemførelsesbestemmelsernes instrumenter, der omfatter en række fysiske og finansielle indikatorer, som viser den aktuelle fase i aktionsforløbet samt den forvaltningsmæssige situation og eventuelle problemer i denne forbindelse. De finansielle oplysninger i rapporterne er medtaget til orientering, for så vidt som de gør det muligt at undersøge, hvor langt man er kommet med programmerne.

4.7. Gennemførelsesrapporten og udgiftsattesteringen er to dokumenter, hvis art og formål er forskellige, som behandles i to forskellige artikler i samordningsforordningen, som normalt vedrører to forskellige datoer, og som ofte udarbejdes af forskellige organer. Derfor skal problemerne med at sammenholde oplysningerne i de to dokumenter ikke fortolkes sådan, at de er i modstrid med hinanden.

4.8. Kommissionen mener ikke, at disse rapporter skal levere specifikke regnskabsoplysninger. Den anser de årlige rapporter om gennemførelsen af aktionerne for yderst interessante, når man skal følge med i gennemførelsen af de forskellige foranstaltninger.

4.9. Kommissionen mener ligesom Revisionsretten, at det er yderst vigtigt, at disse årlige rapporter er fuldstændige og beskriver de fremskridt, der er gjort, og de vanskeligheder, man er stødt ind i; den har altid over for de ansvarlige myndigheder insisteret på, at en god forberedelse af disse rapporter var afgørende, hvis møderne i tilsynsudvalget skulle være effektive. Rapporternes gennemsnitlige kvalitet er steget betydeligt i den nuværende fase 1994 1999, og den bliver stadig bedre, efterhånden som udvalgene får mere erfaring. (Se også bemærkningerne til punkt 5.18). Afslutningen af de årlige trancher sker på grundlag af medlemsstatens udgiftsattesteringer efter modtagelsen af den årlige rapport, hvis overensstemmelse Kommissionen udtaler sig om.

5. FORVALTNING OG OPFØLGNING

Gennemførelse af OP

5.1. Koncentrationen af foranstaltningerne i slutningen af perioden er i princippet ikke i modstrid med en sammenhængende programmering, en god finansforvaltning og en permanent opfølgning og evaluering af aktionerne. Den årlige investeringstakt i 1991 1993 var i samme størrelsesorden som investeringstakten i perioden 1994 1999.

Programmering

5.2. 5.4. Den tid, som udarbejdelsen, gennemgangen og godkendelsen af programmerne krævede, er forklaret i de generelle bemærkninger i indledningen. Efter Kommissionens mening er det uundgåeligt, at de forskellige etaper tager en vis tid i forbindelse med en reform, som har medført omfattende ændringer i de arbejdsmetoder, der anvendes i forbindelse med strukturaktionerne.

5.5. og 5.6. Revisionsretten henviser til en række aktioner, hvor udvælgelsen af støttemodtagerne fandt sted, inden programmerne var godkendt, men hvor udbetalingen af fællesskabsbevillingerne overholder de støtteberettigelsesdatoer, der er fastsat i støttetildelingsbeslutningen. Den samme situation opstod i 1994 ved overgangen mellem de to programmeringsfaser, hvor en række aktioner, som skulle have været gennemført under den anden fase, modtog en samfinansiering, som blev opført under det første program, og som erstattede andre aflyste foranstaltninger. Kommissionen anser denne fremgangsmåde for helt retmæssig, når først det er kontrolleret, at alle betingelserne for støtteberettigelse er overholdt. Ifølge artikel 5 i grundforordningen (EØF) nr. 2081/93 skal et program betragtes som et sammenhængende hele med mål for gennemførelsen og ikke som en samling forud fastlagte projekter. Overholdelsen af programmeringsprincippet og en korrekt gennemførelse af foranstaltningen kræver, at man når de fastsatte fysiske og finansielle mål for gennemførelsen og målene for virkningen.

Desuden må man ikke glemme, at selv om den operationelle programmeringsfase kom sent i gang, var planlægningen af aktionerne for udvikling af landdistrikterne allerede begyndt ude i regionerne, så snart mål 5b-områderne var afgrænset. I artikel 15 i samordningsforordningen fastsættes det, at de udgifter, der er påløbet i de seks måneder, der går forud for forelæggelsen af støtteanmodningen for Kommissionen, er støtteberettigede ved samfinansiering af projekter og støtteordninger.

Omprogrammering

5.7. 5.9. Ændringen af fællesskabsstøtterammerne og OP under mål 5b blev foretaget på grund af en række forskellige omstændigheder, hvoraf de vigtigste var følgende:

- Afstemning af fællesskabsstøtterammerne. Arbejdet bestod i at sammenligne de beløb i faste 1989-priser, der var anvendt i perioden 1989 1993 til alle de interventioner, der var omfattet af den enkelte støtteramme (OP, de aktioner i henhold til de forskellige forordninger, som udgør de tidligere indgåede forpligtelser), med det beløb i faste 1989-priser, der er fastlagt i fællesskabsstøtterammen. Den forskel, som en sådan sammenligning viste, og som kunne være positiv eller negativ, skulle overføres til de nugældende interventionsformer.

- Tekniske justeringer af de operationelle programmer med henblik på at programmere de yderligere bevillinger, som skyldes deflatoren (der var på det tidspunkt tale om betydelige bevillinger) og i visse tilfælde konsekvenserne af de meget store udsving i pariteten mellem den nationale valuta og ecu, som opstod i slutningen af programgennemførelsesperioden.

- Forlængelse af tidsfristerne for forpligtelses- og betalingsoperationerne. Alle disse ændringer, som kan fortolkes på den måde, som Revisionsretten påpeger, blev foretaget med henblik på at overdrage de bevillinger, der er afsat i fællesskabsstøtterammerne, og gøre det muligt at tilpasse Fællesskabets intervention til de faktiske forhold, man møder ved gennemførelsen af programmerne.

Anvendelse af de grundlæggende begreber

5.10. Begrebet gyldig retlig forpligtelse, som de franske myndigheder anvender, overholdt ikke de betingelser, der var fastlagt for dette begreb i støttetildelingsbeslutningerne. Som følge af denne konstatering krævede Kommissionen efter en tilbundsgående undersøgelse af problemet, at begrebet forpligtelse blev anvendt korrekt i overensstemmelse med beslutningen, sådan som det anvendes i alle medlemsstaterne, og det accepterede de franske myndigheder. Kommissionen vil udbetale restbeløbet for de pågældende programmer, når den har kontrolleret, at disse forholdsregler er overholdt.

5.11. Kommissionen glæder sig over, at dette problem er blevet opdaget, idet det viser, at kontrolarbejdet fungerer effektivt.

Udvælgelse af aktioner og støttemodtagere

5.12. Kommissionen er ved at gennemgå Revisionsrettens bemærkninger sammen med medlemsstaterne. Udvælgelsen af støttemodtagerne foretages af medlemsstaterne på grundlag af en række prioriterings- og relevanskriterier, som normalt optræder i de nationale bestemmelser for anvendelsen af denne støtte, som er godkendt inden for rammerne af fællesskabsbestemmelserne. Fællesskabslovgivningen præciserer ikke, i hvilke tilfælde der er behov for feasibility-undersøgelser, eller hvad de skal indeholde. Sådanne undersøgelser skal efter Kommissionens mening tage hensyn til projektets størrelse og til erfaringerne fra andre projekter af samme art. For de fleste af projekterne under mål 5b, som er små, og hvis indhold ofte er velafprøvet, er det mere hensigtsmæssigt, at det er de regionale eller lokale myndigheder, der direkte foretager en vurdering. Anvendelsen af forskellige støttesatser er stadig det vigtigste instrument, de offentlige myndigheder har til at opdele aktionerne ud fra, hvor interessante de er, og hvor godt de stemmer overens med den førte udviklingspolitik. Strukturfondsforordningerne tillader disse forskellige satser, og Kommissionen har forståelse for, at der forekommer forskelle fra den ene region til den anden.

Overvågningsmekanismer

Finansielt tilsyn

5.14. Den nuværende praksis for EUGFL, Udviklingssektionen, består i, at hver enkelt udbetaling opføres under den ældste endnu åbne forpligtelse under det pågældende program. Denne praksis er gennemsigtig og reducerer arbejdsbyrden med forvaltningen af programmerne, som Kommissionen endnu en gang påpegede i sit svar på erklæringen om regnskabernes rigtighed for regnskabsåret 1996 (punkt 21.4 i rapporten). Kommissionen mener ikke, at denne fremgangsmåde strider imod bestemmelserne om strukturfondene.

5.15. I det tilfælde, som Revisionsretten omtaler, mener Kommissionen, at disse transaktioner, selv om terminologien ikke altid er særlig klar, skal betragtes som acontobetalinger og ikke som forskud. Der er således tale om budgetforskud, der udgør endelige, men delvise udbetalinger forud for den endelige afslutning, og som derfor udgør acontobetalinger, jf. finansforordningens artikel 46. Hvis sådanne forskud blev opført på de forskudskonti, der skal afvikles som led i det generelle regnskab, ville det både medføre, at den budgetmæssige udnyttelse af betalingsbevillingerne ville falde betydeligt, og at fænomenet med de tidligere indgåede forpligtelser ville få større vægt i budgetregnskabet.

5.16. Det forhold, at udbetalingen af restbeløbet for en tranche ud fra et budgetudnyttelsessynspunkt ikke medfører en frigørelse, betyder på ingen måde, at denne udbetaling behandles som et forskud. Derimod sker udbetalingen af restbeløbet for en tranche, når Kommissionen har modtaget den årlige gennemførelsesrapport, og forvaltningstjenesterne har godkendt rapportens indhold.

5.17. Den måde, strukturinterventionerne administreres på, varierer fra den ene medlemsstat til den anden alt efter den enkelte stats forvaltningsret og budgettraditioner. Den har udviklet sig meget siden de første år efter strukturfondsreformen, bl. a. takket være erfaringerne med de første programmer.

a) Der findes ingen bestemmelser, som kræver, at der skal foreligge dokumenter som dem, Revisionsretten omtaler. Visse mål 5b-regioner offentliggjorde allerede i 1991 brochurer for potentielle støttemodtagere, hvori det beskrives, hvilke procedurer man skal følge for at kunne få fællesskabsstøtte; disse informationstiltag har siden vundet generel udbredelse under fasen 1994 1999.

b) og c) Den administrative forvaltnings kvalitet er blevet betydeligt bedre takket være brugen af edb, ikke kun i forbindelse med forvaltningen af programmerne, men generelt i alle de aktiviteter, der foregår hos myndighederne og i virksomhederne.

d) Det er rigtigt, at gennemførelsen af mål 5b er foregået meget decentralt, samtidig med at medlemsstaten fortsat har været Kommissionens endelige samtalepartner, bl. a. i forbindelse med den finansielle gennemførelse. Dette gør forvaltningen tungere, men har beriget gennemførelsen af programmerne og øget deres virkning.

5.18. Opfølgningen af 5b-programmerne er sket på grundlag af fysiske indikatorer for de forskellige foranstaltninger, selv om de mange forskelligartede interventioner, der var planlagt, som var nøje tilpasset behovene i hvert enkelt konkret område, gjorde det vanskeligt at finde den præcise indikator og specielt at sammenligne med foranstaltningerne under de øvrige programmer. Resultaterne har været af forskellig kvalitet, alt efter hvor komplekse programmerne var, og hvor stor en indsats der blev gjort under opfølgningsarbejdet. Selv om problemet er forekommet under De Integrerede Middelhavsprogrammer, har Kommissionen ikke i forbindelse med mål 5b oplevet, at de myndigheder, der havde ansvaret for gennemførelsen, var specielt tilbageholdende med at tilvejebringe oplysninger. Den har snarere mødt forbehold med hensyn til, om arbejdet var nyttigt i betragtning af, hvor vanskeligt det var at finde de rigtige indikatorer. På nuværende tidspunkt, efter flere års forskning i evalueringsteorier og -praksis, betragter de specialiserede institutter stadig udvælgelsen af indikatorer som en af de kritiske faser i evalueringen.

Fysisk kontrol

5.19. Det er altid muligt at forbedre tilsynet med programmerne, men den indsats, der gøres, skal stå i et rimeligt forhold til de anvendte ressourcer. Kommissionen og medlemsstaterne bestræber sig på at forbedre dette aspekt, og der er gjort store fremskridt på grundlag af erfaringerne med den første fase.

5.20. De fleste 5b-programmer omfatter et stort antal projekter, der gennemføres på privat initiativ, og hvis praktiske gennemførelse afhænger af udefra kommende og uforudsigelige faktorer, som de ansvarlige myndigheder ikke har nogen kontrol over. Erstatningen af projekterne må ske ved hjælp af smidige procedurer.

5.21. Kommissionen undersøger de sager, som omtales i Revisionsrettens sektorbreve.

Faglig bistand

5.23. Kommissionen anser kun de offentlige myndigheders driftsudgifter for støtteberettigede, hvis der er tale om yderligere udgifter, dvs. udgifter, som kommer oven i de ordinære udgifter, som er knyttet til udtrykkelige, yderligere krav i lovgivningen, og som følger af gennemførelsen af programmerne. Kommissionen undersøger de pågældende sager.

5.24. Det er sommetider umuligt og absolut ikke operationelt inden for en foranstaltning at adskille de egentlige materielle investeringer fra visse forvaltnings- og stimuleringsforanstaltninger, som er nødvendige for gennemførelsen.

5.25. Kommissionen mener, at medtagelsen af de forventede stimuleringsudgifter i de operationelle foranstaltninger overholder princippet om specificering af bevillingerne. Desuden er det kun de yderligere administrationsudgifter, der er et direkte resultat af tilsynet med programmerne, der kan medfinansieres af Fællesskabet.

Kontrol

5.26. og 5.27. Kommissionen anvender de begrænsede menneskelige og materielle midler, den råder over, til bedst muligt at opfylde de forpligtelser, som traktaterne har pålagt den. En større kontrolindsats for mål 5b-programmerne ville utvivlsomt have svækket andre, lige så nødvendige, aktiviteter.

5.29. 5.31. De nationale myndigheder, der har ansvaret for gennemførelsen af programmerne, har beføjelser til at bestemme, hvad der skal gøres for at følge op på de henstillinger, som revisionsorganerne sender dem. Under alle omstændigheder vil forordning (EF) nr. 2064/97 øge disse organers betydning for kontrolarbejdet i medlemsstaterne.

Evaluering

5.32. og 5.33. Kommissionen mener, at den fra de første stadier i anvendelsen af mål 5b har lagt ganske særlig vægt på evalueringen af programmernes virkning. Således indgik den i 1992 en kontrakt med en gruppe konsulenter om en midtvejs-evalueringsundersøgelse med stor vægt på metoderne, der omfattede 11 programmer under mål 5b, som var udvalgt sådan, at de dækkede de forskellige typer, både med hensyn til størrelse og gennemførelsens administrative tilrettelæggelse. Dette arbejde, som er banebrydende på evalueringsområdet, var en første kontakt med de velkendte evalueringsinstitutter i Europa og var en veritabel prøvebænk for evalueringen af programmerne under de andre mål. Der blev indgået kontrakt om de 21 efterfølgende evalueringsundersøgelser i 1994, og arbejdet blev udført i 1994 og 1995. De vedrørte en række programmer, hvor fristen for indgåelse af forpligtelser for aktionerne var udløbet, og alle de støtteberettigede aktioner var således kendt, selv om de ikke alle var afsluttet. Hvis man havde ventet længere, ville evalueringerne ikke have fremhævet og videregivet erfaringerne fra de gennemførte programmer, og de ville ikke have kunnet bruges under udarbejdelsen af programmerne for 1994 1999. De nationale, regionale og lokale myndigheder blev allerførst informeret om iværksættelsen af evalueringerne og resultaterne af Kommissionens udbud med henblik på udvælgelse af evalueringseksperter. De fik lejlighed til at udnytte de analyser, der var udarbejdet, så meget mere som der blev foretaget direkte undersøgelser hos støttemodtagerne, hvilket sker temmelig sjældent i forbindelse med evalueringsarbejdet og gjorde det muligt at få førstehåndsoplysninger. Resultaterne af dette arbejde blev drøftet på et seminar i Bruxelles den 3. maj 1995 med deltagelse af alle de myndigheder, der havde ansvaret for gennemførelsen.

Overgangen til den anden periode

5.34. Mål 5b's egenart gør det nødvendigt at afgrænse landdistrikterne inden for NUTS III-regionerne for at sikre, at aktionerne koncentreres i de områder, som har mest brug for dem. Evalueringseksperterne løser de problemer, som Revisionsretten nævner, bl. a. med hensyn til analysen af virkningerne, ved hjælp af de relevante metoder.

5.35. Kommissionen håber, at den forsinkelse, Revisionsretten nævner (19,6 % i forhold til forudsigelserne), vil blive indhentet uden problemer i de to år, der er tilbage.

5.36. Som Revisionsretten anfører, var den finansielle gennemførelse i 1995 dårlig. Det skyldtes startvanskeligheder for de nye programmer som følge af den administrative gennemførelse af de nye aktioner (godkendelse af støtteordningerne, udbud om udførelsen af projekterne) og de potentielle modtageres manglende kendskab til programmerne.

5.37. Kommissionen ser ingen problemer i, at en aktion eller foranstaltning, der blev gennemført i den første programmeringsfase, fortsætter i den anden fase, hvis de enkelte projekter eller udgifter kan identificeres tilstrækkelig klart.

6. KONKLUSION OG HENSTILLINGER

6.1. Der blev allerede foretaget en gennemgribende revision under forberedelsen af programmeringsfasen 1994 1999 med indførelsen af de samlede programmeringsdokumenter, som samler planlægnings- og programmeringsfasen i én operation. Som anført i bemærkningerne til punkt 5.5 og 5.6 mener Kommissionen, at programmeringen sker og skal overholdes på foranstaltningsplan og ikke for hvert enkelt projekt. Der er derfor ikke grund til at tale om programmering med tilbagevirkende kraft eller om medtagelse af udgifter, som allerede er afholdt, når udvælgelsen af de konkrete projekter ikke falder sammen med programmeringstidspunktet.

6.2. Som anført under punkt 4.3 indeholder Kommissionens forordning (EF) nr. 2064/97 bestemmelser om instrumenter, der skal gøre attesteringerne mere pålidelige i overensstemmelse med det, Revisionsretten anfører.

6.3. Kommissionen mener, at de problemer, som Revisionsretten omtaler under punkt 5.10 i sin beretning, skyldes den manglende overholdelse af en af artiklerne i støttetildelingsbeslutningen. Når først Kommissionen har konstateret forholdene, har den ikke manglet juridiske argumenter for at kræve overholdelse af de pågældende bestemmelser.

6.4. Kommissionen har altid holdt fast på, at der skulle være klare kriterier for udvælgelsen af projekterne inden for hver enkelt foranstaltning. Man må dog ikke glemme, at i et system med samfinansiering er det de myndigheder, der har ansvaret for gennemførelsen af de enkelte foranstaltninger, der udvælger støttemodtagerne i overensstemmelse med de krav og prioriteringskriterier, der er fastlagt i de administrative bestemmelser, som giver tilladelse til den offentlige intervention.

6.5. Kommissionen udbetaler restbeløbet for de årlige trancher på grundlag af de udgiftserklæringer, som medlemsstaterne udarbejder, efter at have kontrolleret de årlige rapporter og efter aftale med de tjenester, der deltager i tilsynet med programmerne. Det er dog uundgåeligt, selv om det ikke tilstræbes, at forhold, der er relevante for restbeløbet, først identificeres under forberedelsen af udbetalingen af restbeløbet.

6.6. Kommissionen mener, at den faglige bistand også kan spille en meget nyttig rolle i forbindelse med stimulation, information af potentielle støttemodtagere og oplysnings- og demonstrationsaktioner, som alle skal forbedre gennemførelsen af programmet.

6.7. Forordning (EF) nr. 2064/97 stemmer overens med Revisionsrettens anbefalinger, idet den forpligter medlemsstaterne til senest på tidspunktet for anmodningen om endelig betaling for hver enkelt intervention at fremlægge en erklæring, der er udarbejdet af en ekstern revisor, som bl. a. gør rede for resultaterne af den kontrol, der er foretaget.