KOMMISSIONENS BESLUTNING af 24. juli 1991 om en procedure i henhold til EOEF-Traktatens artikel 86 (IV/31.043 - Tetra Pak II) (kun den engelske og den franske udgave er autentisk) (92/163/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i Traktatens artikel 85 og 86(1) , senest aendret ved Akten vedroerende Spaniens og Portugals Tiltraedelse, saerlig artikel 3 og 15, stk. 2,

under henvisning til den begaering, som Elopak Italia Srl i Milano, Italien, indgav til Kommissionen den 27. september 1983 i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17 med det formaal at faa konstateret, at Tetra Pak Italiana i Modena, Italien, og dets tilknyttede virksomheder har overtraadt Traktatens artikel 86,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 9. december 1988 om at indlede en procedure i denne sag,

efter at have givet den paagaeldende virksomhed lejlighed til at udtale sig vedroerende de af Kommissionen fremfoerte klagepunkter, jf. artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 samt Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Raadets forordning nr. 17(2) ,

efter hoering af Det Raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. SAGSFREMSTILLING

I. Tetra Pak-Koncernen

(1) Tetra Pak-koncernen (Tetra Pak) er en af verdens foerende inden for kartonemballering af flydende og halvflydende levnedsmidler. Koncernen opererer inden for saavel ikke-aseptisk emballering af friske produkter som aseptisk emballering af langtidsholdbare produkter, hvor den naesten besidder et monopol.

Tetra Pak, der er af svensk oprindelse, har opnaaet verdensomspaendende interesser. Koncernens konsoliderede omsaetning androg i 1985 2 mia. ECU, i 1987 ca. 2,4 mia. ECU og ca. 3,6 mia. ECU i 1990. Omkring 90 % af omsaetningen hidroerte fra kartoner, og de resterende 10 % fra emballeringsmaskiner og dertil knyttede aktiviteter. Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (EOEF)-andelen af denne omsaetning udgoer en smule over 50 %. Det er Tetra Pak International SA (tidligere Tetra Pak Rausing SA), der er beliggende i Pully i Schweiz, som i dag koordinerer koncernens politik over for dens mange selskaber verden over.

(2) Tetra Paks foerste forretninger i Italien - det land, som Elopaks klage oprindeligt angik - gaar tilbage til 1955. I 1965 aabnedes det foerste anlaeg til produktion af kartoner, og i 1980 aabnede koncernen en fabrik til samling af maskiner. Italien er et af de lande, hvis ikke det land i EF, hvor Tetra Pak er staerkest repraesenteret. Den konsoliderede omsaetning for koncernens syv italienske selskaber naaede i 1987 op paa 204 mio. ECU.

II. Elopaks Klage

1. Elopak-koncernen

(3) Elopak-koncernen (Elopak) er Tetra Paks stoerste konkurrent inden for kartonemballering af friske, flydende levnedsmidler, men dens aktiviteter omfatter endnu ikke aseptisk emballering.

Elopak er en norsk koncern og blev grundlagt i 1957. Det kan anslaas, at forholdet mellem Tetra Paks og Elopaks omsaetning laa i stoerrelsesordenen 7,5 til 1 i 1987 (en konsolideret omsaetning paa verdensplan paa ca. 320 mio. ECU for Elopak)

(4) Elopak operer i Italien via et datterselskab, nemlig Elopak Italia (Milano), som blev grundlagt i 1969. Dette selskab har ikke nogen produktion paa stedet, men importerer sine kartoner fra andre af koncernens datterselskaber. Der blev faktisk opbygget et produktionsanlaeg i Pisa i 1982, men paa grund af den ugunstige udvikling for Elopaks virksomhed i Italien kom produktionen af kartoner aldrig i gang, og bygningerne blev solgt i 1987.

2. Klagemaalet

(5) Den 27. september 1983 indgav Elopak Italia en klage til Kommissionen mod Tetra Pak Italiana og de dertil knyttede selskaber i Italien.

Koncernen fandt, at Tetra Pak i de forgangne aar havde forsoegt at mindske Elopaks konkurrenceevne i Italien ved at anvende forretningsmetoder, der for en virksomhed, som indtager en dominerende stilling, maa betragtes som misbrug.

De paagaeldende metoder bestod efter Elopaks opfattelse isaer i salget af en bestemt type kartoner (»Rex«-kartoner(3) ) til underbudspriser, anvendelse af illoyale vilkaar ved levering af maskiner til paafyldning af disse kartoner og - i visse tilfaelde - salg af dette udstyr til tilsvarende underbudspriser. Elopak tog endvidere afstand fra de manoevrer, der tog sigte paa at udelukke koncernen fra visse reklamemedier.

De forskellige elementer i Elopaks klage er noeje gennemgaaet i meddelelsen af klagepunkterne(4) (side 3 til 7).

III. Markederne og produkterne(5)

1. Emballering af flydende levnedsmidler

(6) Selv om kartoner i princippet kan anvendes til mange forskellige flydende og halvflydende levnedsmidler, saa viser de nyeste tal (fra 1987), at ca. 79 % af dem anvendes til maelk (72 %) og andere flydende mejeriprodukter (7 %), at ca. 16 % anvendes til frugtsaft, medens andre levnedsmidler - vin, mineralvand, tomatbaserede produkter, supper, saucer og babymad - i alt staar for blot ca. 5 % af kartonforbruget. Paa klagetidspunktet blev ca. 90 % af kartonerne anvendt til emballering af maelk og mejeriprodukter.

(7) Da kartoner primaert er beregnet til emballering af maelk, udgoer de i dag ogsaa den mest anvendte emballage til dette produkt: Det anslaas, at over 60 % af maelken i EF saelges i kartoner, og denne andel er stigende. Af andre emballagetyper, der ogsaa anvendes til maelk, er der praktisk taget kun tale om glas- og plasticflasker. I det omfang, der hersker betydelige forskelle landene imellem paa dette omraade, skyldes de primaert forskelle i forbrugeroensker.

Anvendelse af kartoner til emballering af frugtsaft er isaer paa det seneste blevet saerdeles udbredt. Det skoennes, at ca. 50 % af den frugtsaft, der i dag forbruges i EF, er paafyldt kartoner (mod ca. 34 % i glasflasker og ca. 13 % i plasticflasker). Denne anvendelse udgoer imidlertid kun en relativ lille del (ca. 16 % - se nr. (6)) - som synes at have stabiliseret sig - af markedet for denne emballagetype.

Hvad angaar de oevrige flydende levnedsmidler, jf. nr. (6), anvendes kartoner kun i begraenset omfang som emballage. I takt med aendringerne i forbrugsmoenstrene er det dog sandsynligt, at kartonemballagen vil blive mere udbredt i fremtiden.

2. Maelkeemballage

(8) Maelk saelges hovedsagelig i pasteuriseret form (frisk maelk) eller efter at have gennemgaaet en behandling under ultrahoeje temperaturer (UHT maelk), hvilket giver en holdbarhedsperiode paa flere maaneder uden for koel(6) .

(9) Til disse to metoder til behandling af maelk svarer der forskellige emballeringsmetoder og emballagematerialer. De deraf foelgende produkter (kartoner og emballeringsmaskiner) udgoer selv saerskilte markeder i den forstand, at deres substitutionselasticitet i forhold til prisen er ringe, hvilket paa en gang skyldes emballeringens marginale andel af det emballerede produkts samlede salgspris(7) , de forskellige emballagetypers karakteristika i forbrugernes oejne samt begraensningerne paa udbudssiden(8) .

(10) De kartoner, der er anvendes til frisk maelk, er saedvanligvis af typen »Gable top«: aflange kartoner, der kan gribes ved den kant, der danner kartonens top, som i oevrigt ved aabning danner en haeldetud. De kartoner, der anvendes til UHT maelk, er saedvanligvis af typen »Brik«: murstensformede kartoner, der laves af en tyndere type karton, men som er forstaerket med et aluminiumslag.

3. Markederne og konkurrenterne

(11) Inden for kartonemballering af flydende og halvflydende levnedsmidler maa der skelnes mellem fire markeder:

a) et marked for maskiner, som kan sterilisere kartoner, og som under aseptiske forhold kan paafylde disse kartoner flydende(9) UHT-behandlede levnedsmidler, og

b) det dertil svarende marked for emballagekartoner

c) et saerskilt, men beslaegtet marked for maskiner, som kan paafylde kartoner flydende friske levnedsmidler, og parallelt hermed

d) det dertil svarende marked for emballagekartoner.

For nemheds skyld vil de to foerste markeder i det foelgende blive omtalt som »den aseptiske sektor«, og de to sidste markeder som »den ikke-aseptiske sektor«.

(12) Inden for den »aseptiske sektor« i EF hersker der naermest monopolagtige tilstande, idet Tetra Pak sidder paa 90 til 95 % af denne sektor(10) .

Tetra Paks eneste reelle konkurrent inden for den aseptiske sektor er PKL, der kontrolleres af et schweizisk selskab ved navn SIG (Société Industrielle Générale), og som besidder naesten samtlige resterende markedsandele, dvs. 5 til 10 %.

(13) Den »ikke-aseptiske sektor« i EF mere aaben, men dog alligevel oligopolistisk. Ogsaa her har Tetra Pak indtaget foerstepladsen og sidder i dag paa 50 til 55 % af sektoren.

Tetra Paks stoerste konkurrent inden for den ikke-aseptiske sektor er Elopak, der i 1985 besad ca. 27 % af markedsandelene, medens PKL fulgte efter med omtrent 11 %(11) .

Paa davaerende tidspunkt deltes resten af markedet - dvs. ca. 12 % - for kartonernes vedkommende af tre selskaber ved navn Schouw Packing (Danmark, ca. 7 %(12) ), Mono-Emballage/Scalpak (Frankrig/Nederlandene, ca. 2,5 %) og Van Mierlo (Belgien, ca. 0,5 %). Disse selskaber, hvis markeder fortsat er koncentreret i et eller flere lande, fremstiller deres egne kartoner, men dog normalt paa licens (Ex-Cell-O(13) , Nimco, Sealright, . . .), og for maskinernes vedkommende fungerer de blot som distributoerer.

Paa markedet for ikke-aseptiske maskiner deltes de 13 % af markedet i EF, som Tetra Pak, Elopak og PKL ikke sad paa, af en halv snes smaa producenter, herunder primaert Nimco (USA, ca. 4 %), Cherry Burrel (USA, ca. 2,5 %), og Shikoku (Japan, ca. 1 %). Ogsaa her maa det bemaerkes, at Tetra Pak, Elopak og PKL ogsaa fungerer som distributoerer - lejlighedsvise eller ej - for disse producenter.

Medens det af navnlig teknologiske aarsager(14) er vanskeligt for en producent fra den ikke-aseptiske sektor at traenge ind paa det aseptiske marked - om end der er blevet gjort adskellige forsoeg paa det(15) - er det derimod forholdsvis nemt for en producent fra den aseptiske sektor at traenge ind paa det ikke-aseptiske marked for emballering af friske flydende levnedsmidler.

4. Produkterne

4.1. Kartoner

(14) Oprindeligt udviklede Tetra Pak den kontinuerlige emballeringsteknik (»form-fill-seal«) i forbindelse med selskabets kartoner af navnet »Tetrahedron« (der som navnet antyder var tetraederformet) (1952), men udviklingen af denne teknik tog virkelig fart i forbindelse med »Brik«-kartonerne (1963). Det viste sig, at denne emballeringsteknik, der oprindelig var ikke-aseptisk, var saerlig velegnet til aseptisk emballering, hvortil Tetra Pak udviklede en saerlig teknik i 1960'erne. Brugeren modtager kartonerne i ruller (»roll-fed«), som ved neddypning i et hydrogenperoxidbad goeres aseptiske i selve maskinen, hvorefter kartonerne formes omkring vaesken, medens denne loeber i aseptisk miljoe. PKL producerer ogsaa aseptiske kartoner i Brik-format - »Combibloc«, men disse formes forud for paafyldningen.

(15) Paa det ikke-aseptiske marked anvendte Tetra Pak oprindeligt - og goer det stadig - sit Brik-koncept, men i dag er selskabets vaesentligste produkt paa dette marked en karton i Gable Top-format, nemlig »Rex«. Denne karton er en direkte konkurrent til Elopaks »Pure-Pak«. Paa dette marked finder man ogsaa kartonerne »Combibloc«, »Quadrobloc« og »Pergabloc« - alle ikke-aseptiske kartoner fra PKL - medens de oevrige producenters kartoner kun daekker en ganske lille markedsandel.

4.2 Maskiner

(16) Tetra Pak fremstiller sine egne maskiner til baade det aseptiske og det ikke-aseptiske marked. Paa sidstnaevnte marked saelger det imidlertid af og til Cherry Burrel og Nimco maskiner.

Elopak har laenge produceret kartoner, men var indtil selskabets opkoeb af divisionen »emballeringsmaskiner« fra Ex-Cell-O i 1987 kun distributoer paa maskinmarkedet, idet dets produktionsvirksomhed var begraenset til accessorisk udstyr (haandteringsudstyr osv.). Der boer igen erindres om, at alle Elopaks aktiviteter er begraenset til den ikke-aseptiske sektor.

Bortset fra PKL, som fremstiller sine egne maskiner og kartoner til baade det aseptiske og ikke-aseptiske marked, indtager de oevrige fabrikanter en marginal stilling paa det europaeiske marked.

5. Fremstilling og distribution af kartoner

(17) Emballagekartonerne fremstilles af pap, der leveres i ruller (»boards«). Board-markedet - som alene staar for mellem 60 % og 70 % af emballagekartoners kostpris(16) - er ogsaa et oligopolistisk marked, hvor kartonproducenterne koeber ind hos samme leverandoerer.

Til fremstillingen af Gable Top-kartoner og visse Brik-kartoner (PKL's »Combibloc«) paatrykkes board-rullerne kundens farver og tekst, udstanses, for-bukkes og delvis limes hos board-producenten og danner herefter saakaldte »blanks«. Disse blanks leveres til kunden (mejerier eller frugtsaftproducenter osv.), hvor de faar deres endelige form, inden de paafyldes og lukkes.

Til fremstillingen af Tetra Paks Brik-kartoner soerger producenten af board-rullerne kun for paatrykningen og udskaeringen i smallere ruller, da det foerst er paa emballeringstidspunktet hos kunden, at rullerne - efter eventuelt at have vaeret neddyppet i et bad med koncentreret hydrogenperoxid for at goere dem aseptiske - i en kontinuerlig proces bukkes omkring vaesken og derefter afskaeres, limes og formes til den endelige emballage.

6. Hindringerne for adgang til markederne

(18) Baade af teknologiske aarsager(17) og paa grund af en lang raekke patenter og restriktive forretningsmetoder(18) er der inden for den aseptiske sektor betydelige hindringer for adgang til markedet. Hindringerne - i hvert fald de teknologiske(19) - er langt mindre inden for den ikke-aseptiske sektor.

IV. Tetra Paks forretningspolitik

Metodologisk gennemgang

(19) I dette afsnit gennemgaas de forskellige aspekter af Tetra Paks forretningspolitik inden for de i nr. (11) definerede fire aseptiske og ikke-aseptiske markeder. Gennemgangen daekker for de fleste aspekters vedkommende hele Faellesskabet, og den er saaledes ikke begraenset til det geografiske omraade, som Elopaks klage vedroerte, nemlig Italien. Kommissionen har imidlertid i flere tilfaelde set sig foranlediget til at se naermere paa den praksis, som Tetra Pak foelger i Italien, enten for at foretage en mere detaljeret undersoegelse af visse aspekter af Elopaks klage, eller fordi resultaterne af den generelle undersoegelse netop har givet Kommissionen anledning til at foretage supplerende undersoegelser i Italien(20) .

1. Produktion og afsaetning

(20) I EF har Tetra Pak en maskinsamlefabrik i Italien og kartonproduktionsanlaeg i Frankrig, Italien, Nederlandene, Portugal, Spanien, Storbritannien og Tyskland. Intetsteds i verden har Tetra Pak meddelt licens til fremstilling af sine maskiner. Det samme gaelder for selskabets kartoner, med undtagelse af nogle faa lande uden for EF.

(21) Overalt i EF er det Tetra Pak-koncernens egne selskaber, der direkte varetager distributionen af saavel kartoner som maskiner til mejerier og andre endelige forbrugere. Der findes ikke en eneste selvstaendig distributoer(21) , og der hersker derfor ingen intrabrand-konkurrence.

(22) Endelig viser undersoegelserne, at Tetra Pak har fulgt en saerdeles omfattende patent-politik. Tetra Pak har ikke blot taget patent paa hele den grundteknologi, som selskabet har videreudviklet inden for maskiner, kartoner og produktionsprocesser. Koncernen har ogsaa taget patent paa selv mindre efterfoelgende forandringer af disse produkter eller paa visse sekundaere tekniske detaljer (f.eks. kartonens bukning). Det betyder bl. a., at medens grundteknologien for aseptiske Brik-kartoner blev udviklet i 1960'erne og er forblevet stort set uaendret siden da, udloeber de sidste patenter vedroerende dem foerst i begyndelsen af det naeste aarhundrede. Men en betingelse herfor er, at der ikke udtages andre patenter, som yderligere forlaenger den indroemmede beskyttelse. Tetra Pak har i dag over 100 patenter paa kartonerne og over 100 patenter paa maskinerne.

2. Kontraktvilkaar ved salg og udlejning af Tetra Paks udstyr og kartoner

(23) Tetra Paks vilkaar ved salg og udlejning af emballeringsudstyr og vilkaarene for levering af kartoner, som gennemgaas i det foelgende, er hentet fra de i de forskellige EF-lande gaeldende standardkontrakter. I visse af disse lande foretager Tetra Pak udelukkende udlejning; i andre kan brugeren vaelge mellem koeb eller leje(22) . For maskinernes vedkommende (inkl. ekstraudstyr og tilbehoer) findes der saaledes standardkontrakter for salg og standardkontrakter for udlejning, og for kartonernes vedkommende findes der standardkontrakter for levering.

Selv om standardkontrakterne ikke er helt enslydende i de forskellige lande, fremgaar de vaesentligste vilkaar i henseende til koncernens politik af de fleste kontrakter. I det foelgende naevnes alle de bestemmelser, der har betydning for konkurrencen, og som i en eller anden form er indeholdt i de forskellige kontrakter. Disse bestemmelser er angivet med et romertal, og i den sammenfattende tabel i bilag 2 henvises der til de artikler i de nationale standardkontrakter, der indeholder bestemmelserne.

Bestemmelsernes indhold er noeje gennemgaaet i meddelelsen af klagepunkterne (side 14 til 26).

2.1. Vilkaarene ved salg af Tetra Pak-udstyr (bilag 2.1)

(24) Der findes standardsalgskontrakter i foelgende fem lande: Graekenland, Irland, Italien, Spanien og Det Forenede Kongerige. For hver af de gennemgaaede kontraktbestemmelser er det eller de beroerte lande angivet i parentes.

2.1.1. Udstyrets konfiguration

(25) Tetra Pak forbeholder sig i Italien en ubegraenset ret til indsigt i det solgte udstyrs konfiguration, og det er forbudt koeberen:

(i) at forsyne maskinen med accessorisk udstyr (Italien)

(ii) at foretage aendringer ved maskinen, at paasaette eller fjerne dele (Italien)

(iii) at flytte maskinen (Italien).

2.1.2. Udstyrets drift og vedligeholdelse

(26) Fem kontraktbestemmelser vedroerende udstyrets drift og vedligeholdelse tager sigte paa at sikre Tetra Pak eneret og kontrolret paa foelgende omraader:

(iv) eneret paa vedligeholdelse og reparationer (samtlige lande undtagen Spanien)

(v) eneret paa levering af reservedele (samtlige lande undtagen Spanien)

(vi) ret til uden vederlag og uopfordret at tilbyde assistance, efteruddannelse, vedligeholdelse og teknisk ajourfoering (Italien)

(vii) degressiv betaling (indtil minus 40 % af et maanedligt grundgebyr) af en del af omkostningerne til assistance, vedligeholdelse og teknisk ajourfoering i forhold til antallet af anvendte kartoner paa samtlige Tetra Pak-maskiner af samme type (Italien)

(viii) en forpligtelse til at underrette Tetra Pak om enhver teknisk forbedring eller aendring af udstyret og til at overgive Tetra Pak ejendomsretten hertil (Italien).

2.1.3. Kartonerne

(27) Fire andre bestemmelser i kontrakterne tager ligeledes sigte paa at sikre Tetra Pak eneret og kontrolret over dette produkt:

(ix) en forpligtelse til udelukkende at anvende Tetra Pak-kartoner paa maskinerne (alle lande)

(x) en forpligtelse til udelukkende at koebe papir hos Tetra Pak eller hos en af Tetra Pak udpeget leverandoer (alle lande)

(xi) en forpligtelse til at underrette Tetra Pak om enhver teknisk forbedring eller aendring af kartonerne og til at overgive Tetra Pak ejendomsretten hertil (Italien)

(xii) ret til indsigt i den tekst, der paafoeres kartonerne (Italien).

2.1.4. Kontrol

(28) To bestemmelser vedroerer mere specielt kontrollen med, at koeberen overholder de kontraktmaessige forpligtelser:

(xiii) en forpligtelse for koeberen til at indgive maanedlige rapporter (Italien)

(xiv) ret for Tetra Pak til uden varsel at foretage inspektioner (Italien).

2.1.5. Overdragelse af ejendomsretten til udstyret eller af brugsretten

(29) To kontraktbestemmelser begraenser retten til videresalg eller overdragelse:

(xv) pligt til at indhente Tetra Paks accept af videresalg af udstyret eller af overdragelse af brugsretten hertil (Italien), videresalg med ejendomsforbehold (Spanien), tilbagekoebsret til en forud fastsat pris forbeholdt Tetra Pak (alle lande). Overtraedelse af denne bestemmelse kan medfoere en saerlig boede (Graekenland, Irland, Det Forenede Kongerige)

(xvi) pligt til at sikre, at den efterfoelgende koeber overtager de forpligtelser, der paahvilede den foerste koeber (Italien, Spanien).

2.1.6. Garanti

(30) (xvii) garantien paa det solgte udstyr gaelder kun, for saa vidt som samtlige bestemmelser i kontrakten overholdes (Italien), eller i det mindste, at der udelukkende anvendes Tetra Pak-kartoner (andre lande).

2.2. Vilkaarene for leje af Tetra Pak-udstyr (bilag 2.2)

(31) Der findes standardlejekontrakter i samtlige EF-lande undtagen Graekenland og Spanien.

Med de noedvendige aendringer genfindes de fleste bestemmelser fra salgskontrakterne i lejekontrakterne. Der findes dog ogsaa betingelser, som saerligt gaelder ved leje, men de gaar altid i samme retning, nemlig en maksimal styrkelse af baandene mellem Tetra Pak og kunden.

2.2.1. Udstyrets konfiguration

(32) Her genfindes bestemmelserne (i), (ii) og (iii) (Italien: bestemmelse (i); alle lande: bestemmelse (ii); Frankrig, Irland, Italien, Portugal, Det Forenede Kongerige: bestemmelse (iii)).

(xviii) en supplerende bestemmelse forpligter i oevrigt lejeren til udelukkende at anvende Tetra Paks kasser, yderemballage og/eller transportbeholdere (Tyskland, Belgien, Italien, Luxembourg, Nederlandene) eller til at give Tetra Pak fortrinsret til levering paa samme vilkaar som andre (Danmark, Frankrig).

2.2.2. Udstyrets drift og vedligeholdelse

(33) Her genfindes bestemmelse (iv) og (v) om eneret (alle lande).

Ligeledes genfindes bestemmelse (viii), der forbeholder Tetra Pak ejendomsretten til de af lejeren gennemfoerte forbedringer (Belgien, Tyskland, Italien, Luxembourg, Nederlandene), eller som i det mindste forpligter lejeren til at give Tetra Pak licens paa udnyttelsen af forbedringen (Danmark, Frankrig, Irland, Portugal, Det Forenede Kongerige).

2.2.3. Kartonerne

(34) Her genfindes samme bestemmelser (ix) (alle lande) og (x) (Italien) vedroerende leveringseneret og bestemmelse (xi), som giver Tetra Pak ejendomsretten til forbedringer (Danmark, Italien) eller i det mindste licens paa udnyttelsen deraf (Frankrig, Irland, Portugal, Det Forenede Kongerige), samt bestemmelse (xii), der forbeholder Tetra Pak ret til indsigt i den tekst eller de varemaerker, som kunden oensker at placere paa kartonerne (Tyskland, Spanien, Graekenland, Italien, Nederlandene, Portugal, Det Forenede Kongerige).

2.2.4. Kontrol

(35) Ligesom det er tilfaeldet ved salg, skal lejeren indgive maanedlige rapporter (bestemmelse (xiii) - alle lande), og der faktureres et fast beloeb, hvis de udebliver (Belgien, Luxembourg, Nederlandene). Lejeren skal endvidere tillade inspektion af de lokaler, hvor udstyret er installeret (bestemmelse (xiv) - alle lande) - en inspektion, som kan ske uden varsel (alle lande undtagen Danmark, Tyskland, Irland, Portugal og Det Forenede Kongerige).

(xix) en anden bestemmelse giver Tetra Pak ret til naar som helst (Danmark, Frankrig) at gennemgaa lejerens regnskaber (alle lande) og (afhaengigt af landet) lejerens fakturaer, korrespondance eller ethvert andet dokument, der er noedvendigt for at kontrollere antallet af anvendte kartoner.

2.2.5. Overdragelse af lejekontrakten, fremleje, overdragelse af brugsretten eller benyttelse for tredjemands regning

(36) I forbindelse med salg gaelder der meget restriktive vilkaar for senere overdragelse af ejendomsretten.

(xx) bestemmelserne i lejekontrakterne udelukker paa tilsvarende vis overdragelse af lejekontrakten, fremleje (alle lande) eller endda arbejde for tredjemands regning (Italien).

2.2.6. Garanti

(37) Her er ordlyden mindre praecis end i salgskontrakterne: Garantien gaelder kun, hvis Tetra Paks »forskrifter« med hensyn til maskinens »pasning« og »betjening« (alle lande) foelges. Termerne »forskrifter«, »pasning« og »betjening« er imidlertid tilstraekkelig brede til, at de maa fortolkes saaledes, at de mindst omfatter kravet om udelukkende at anvende Tetra Paks reservedele, reparations- og vedligeholdelsestjeneste samt emballagemateriale. Denne fortolkning bekraeftes af Tetra Paks skriftlige og mundtlige svar paa meddelelsen af klagepunkterne.

2.2.7. Lejefastsaettelse og betalingsvilkaar

(38) Lejen omfatter foelgende elementer (alle lande):

(a) (xxi) en »grundleje«, som erlaegges, naar maskinen stilles til lejerens raadighed. Denne grundleje er ikke noedvendigvis lavere end salgsprisen paa de samme maskiner og andrager faktisk naesten hele den oejeblikkelige og fremtidige leje (over 98 % i visse tilfaelde)(23)

(b) en »kvartalsleje«, som erlaegges forud for hvert kalenderkvartal

(c) (xxii) en maanedlig »produktionsleje«, som nedsaettes i forhold til antallet af kartoner fremstillet i samtlige Tetra Pak-maskiner af samme type. Denne leje erstatter den degressive betaling - af tilsvarende vaerdi - for en del af vedligeholdelsesomkostningerne i forbindelse med salg (jf. bestemmelse (vii)). I visse lande (Tyskland, Frankrig, Portugal), skal der betales en saerlig boede, hvis produktionslejen ikke betales inden for den fastsatte frist.

2.2.8. Lejekontraktens varighed

(39) Lejekontraktens varighed og opsigelsesreglerne varierer fra medlemsstat til medlemsstat:

(xxiii) lejekontrakternes varighed varierer fra tre aar (Danmark, Irland, Portugal, Det Forenede Kongerige) til ni aar (Italien).

2.2.9. Boedebestemmelsen

(40) (xxiv) foruden den saedvanlige skadeserstatning forbeholder Tetra Pak sig ret til at idoemme en lejer, der overtraeder en hvilken som helst bestemmelse i kontrakten, en boede, som inden for en oevre graense fastsaettes diskretionaert af Tetra Pak i forhold til sagens alvor (Italien).

2.3. Vilkaarene for levering af kartoner (bilag 2.3)

(41) Der findes standardleveringskontrakter i Graekenland, Irland, Italien, Spanien og Det Forenede Kongerige; de er obligatoriske, saa snart kunden ikke lejer, men koeber en maskine.

2.3.1. Eneleveringsret

(42) (xxv) koeberen forpligter sig til udelukkende hos Tetra Pak at indkoebe det emballagemateriale, der anvendes paa den eller de paagaeldende Tetra Pak-maskiner (alle lande) og paa enhver anden Tetra Pak-maskine, koeberen senere maatte anskaffe sig (Italien).

2.3.2. Kontraktens varighed

(43) (xxvi) kontrakten indgaas indledningsvis for en periode paa ni aar og kan forlaenges for en ny periode paa fem aar (Italien) eller for hele den periode, hvor koeberen er i besiddelse af maskinen (Graekenland, Irland, Spanien, Det Forenede Kongerige).

2.3.3. Prisfastsaettelse(24)

(44) (xxvii) kartonerne leveres til den paa bestillingstidspunktet gaeldende pris. Der findes ikke nogen regulerings- eller indekseringsordning (alle lande).

2.3.4. Maerkning

(45) Her genfindes Tetra Paks ret til indsigt (bestemmelse (xii)) i den tekst eller de varemaerker, som kunden oensker at placere paa kartonerne.

3. Forretningspolitikken inden for salg af kartoner

(46) Et vigtigt element i Elopaks klage angik Tetra Paks priser paa Rex-kartoner i Italien, som Elopak fandt urimelige. Tetra Pak afviste denne beskyldning og fremlagde til stoette herfor en undersoegelse vedroerende dette produkts rentabilitet, som var blevet foretage i Italien i 1983.

Det har vaeret noedvendigt for Kommissionen at udvide undersoegelsen paa dette omraade, og med henblik paa at faa bedre indsigt i koncernens politik har den for samtlige EF-lande og aarene 1981 til 1984 gennemfoert en analyse af de forskellige Tetra Pak-produkters 1) salgstal, 2) rentabilitet og 3) priser. Denne analyse - som bygger paa de af Tetra Pak meddelte oplysninger fra driftsresultatopgoerelserne - er grundigt gennemgaaet i meddelelsen af klagepunkterne(25) , hvorfor der her kun gives en kort redegoerelse for hovedkonklusionerne af denne analyse.

3.1. Salget af kartoner og deres rentabilitet

3.1.1. Salget af kartoner (bilag 3.1 og 3.2)

(47) 1. Den geografiske fordeling af salget: Tre lande staar tilsammen og med naesten lige store andele for 70 % af salget af Tetra Pak-kartoner i Faellesskabet (1984)(26) : Tyskland (24,8 %), Frankrig (23,5 %) og Italien (20,3 %). Derefter kommer Det Forenede Kongerige med en procentvis andel paa omtrent det halve (12 %).

2. Fordeling af salget efter karton-type: Den »aseptiske Brik« repraesenterer alene naesten 80 % af kartonsalget og over 70 % af koncernens samlede omsaetning. »Rex« og den »ikke-aseptiske Brik« repraesenterer ikke mere end henholdsvis 11 % og 7 % af kartonsalget. De forskellige andre modeller (Tetrahedron, Tetra King, osv.) deler de sidste 2 % og spiller derfor kun en marginal rolle (1984).

3. Produktionstilvaekst: I den af analysen omfattede periode var Rex det produkt, der havde den hoejeste produktionstilvaekst, og denne karton er gradvis ved at hale ind paa den ikke-aseptiske Brick som karton til friske produkter. Italien bliver den stoerste producent af denne karton-type.

3.1.2. Kartonernes rentabilitet (bilag 3.3 til 3.5)

(48) 1. Den aseptiske Brick, som der naesten ikke findes nogen reel konkurrent til, er langt det mest rentable produkt - nettoavance paa [...] af omsaetningen [...] i Italien - og staar alene for [...] af koncernens samlede fortjeneste i samtlige repraesenterede lande og stod for over 100 %(27) i Det Forenede Kongerige i hele den omhandlede periode og ligesaa i 1983 til 1984 i Frankrig(28) . Ser man paa kartonerne alene, varierer den aseptiske Briks bidrag til fortjenesten mellem [...] og 102 % for samtlige lande, idet den i 1981 naaede op paa eller overskred de 100 % i Tyskland, Italien og Det Forenede Kongerige (114 %) og igen i 1982 i Det Forenede Kongerige og i 1983 i Belgien/Luxembourg.

2. Den ikke-aseptiske Brik har en daarlig, men med nogle faa undtagelser altid sikker rentabilitet - nettoavance paa [...].

3. Det samme er ikke tilfaeldet for Rex-kartonen, hvis rentabilitet ofte er negativ: i 1981 og 1982 i Italien, Tyskland, Frankrig og Det Forenede Kongerige; i 1983 i Belgium/Luxembourg og i 1984 i Danmark, Belgien/Luxembourg og Det Forenede Kongerige. I 1981 var den samlede rentabilitet i de i denne sag omhandlede medlemslande negativ (-11,2 %). Tallene viser i oevrigt, at dette faenomen er saerlig markant i Italien: nettoavance paa -34,4 % i 1981.

3.1.3. Rex-kartonernes rentabilitet i Italien (bilag 4.1 til 4.5)

(49) Dette sidste forhold foranledigede Kommissionen til at foretage en naermere undersoegelse af situationen i Italien og til at anmode Tetra Pak om de noedvendige oplysninger for en beregning af rentabiliteten af selskabets produkter siden markedsfoeringen af Rex i Italien (1976). Analysen af disse oplysninger foerte til foelgende hovedresultater:

1) Tabene paa Rex-kartonerne var ikke tilfaeldige: de optraadte i en periode paa syv aar (1976 til 1982) og steg fra -10 % til -34 % af omsaetningen (i nettoavance).

2) Disse tab var af en saadan stoerrelsesorden, at salgsprisen langt fra var tilstraekkelig til at daekke selv de variable direkte omkostninger (bruttoavancen(29) var konstant(30) negativ) og i visse aar selv ikke omkostningerne til raavarer.

3) Fra 1976 til 1980 solgte Tetra Pak, som ikke producerede Rex-kartoner i Italien (men importerede dem fra soesterselskaber), disse kartoner paa det italienske marked til priser, der laa 10 til 34 % under deres koebspris.

4) I den paagaeldende periode solgte Tetra Pak sine Rex-kartoner til priser, der laa langt under Elopaks priser paa sin konkurrerende karton, Pure-Pak, og prisforskellen mellem disse to kartoner foroegedes (op til 30 %, og paa et tidspunkt endda 50 %).

5) I denne periode skete der foerst en langsom stigning i salget af Rex-kartoner - om ikke en vis stagnering (indeks 100 i 1976, 215 i 1977, 177 i 1978 og 259 i 1979) - hvorefter salget steg bemaerkelsesvaerdigt (indeks 6 353 i 1984), medens Elopak med en vis tidsforskydning maatte konstatere, at salget af Pure-Pak foerst standsede sin stigning og derefter begyndte at falde (indeks 69 i 1986 i forhold til 100 i 1981).

Elopaks markedsandel inden for ikke-aseptiske kartoner i Italien(31) , som steg fra 9 % i 1977 til ca. 25 % i 1981, faldt til 17,5 % i 1986, medens Tetra Paks oevrige konkurrenters markedsandele bevaegede sig fra 12 % til 6 % og dernaest til ca. 2 %. Tetra Paks markedsandel derimod, som var faldet fra 79 % til ca. 70 % mellem 1977 og 1981(32) , steg til 80,5 % i 1986, og Rex-kartonens markedsandel alene steg fra 2 % til henholdsvis 7,5 % og 38,5 %.

(50) Under et kontrolbesoeg hos Tetra Pak i Italien den 27. og 28. januar 1987 fremskaffede Kommissionens tjenestegrene et antal dokumenter fra 1981 vedroerende bestillinger paa henholdsvis 420 000 én-liters Rex-kartoner, 235 000 to-liters Rex-kartoner, 253 000 kvart-liters Rex-kartoner og 102 500 kvart-liters Rex-kartoner importeret fra Sverige og videresolgt til priser paa henholdsvis 24 %, 17 %, 29 % og 23 % under koebsprisen. Disse dokumenter bekraefter saaledes de resultater, der blev fundet frem til paa grundlag af regnskaberne.

(51) Beretningerne fra bestyrelsen for Tetra Pak Italiana for 1979 og 1980 erindrer i oevrigt om, at der maa bringes betydelige finansielle ofre med hensyn til priser og leveringsvilkaar for at tage kampen op mod konkurrencen fra navnlig Pure-Pak. I beretningen fra 1979 hedder det, at det er noedvendigt »at bringe betydelige oekonomiske og finansielle ofre«, og af 1980-beretningen fremgaar det, at konkurrencen maa forhindres »ved hjaelp af selv saerlige leveringsvilkaar og priser«. Den sidste formulering vedroerer det ikke-aseptiske marked.

3.2. Priserne i de forskellige medlemsstater

3.2.1. Gennemsnitspriser (bilag 5.1)

(52) I bilag 5.1 foretages der en sammenligning af gennemsnitspriserne (omsaetning/antal solgte kartoner) i de forskellige medlemsstater i perioden 1981 til 1984. Priserne er anfoert i ecu og med en indeks i forhold til Italien, og det drejer sig om priserne paa Tetra Paks tre hovedtyper af kartoner: Rex, ikke-aseptiske Brik og aseptiske Brik. Ved gennemgangen af denne tabel konstateres foelgende forhold:

1) Der er betydelige prisforskelle medlemsstaterne imellem.

2) Der hersker navnlig store prisforskelle mellem Italien og de oevrige medlemsstater, idet forskellene her nemt naar op paa 50 % og i hvert fald ligger paa mindst 20 til 25 % (bortset fra enkelte undtagelser).

3) Disse forskelle er ikke ensartede og gaar heller ikke altid samme vej: fra det ene land til det andet varierer de, alt afhaengigt af produktet, i stoerrelsesorden og undertiden i retning.

4) For alle typer kartoner gaelder det, at Italien altid er det land, hvor priserne er lavest.

3.2.2. Prislister (bilag 5.2 og 5.3)

(53) For fuldstaendig at kunne sammenligne gennemsnitspriserne er det noedvendigt, at dels omsaetningsfordelingen mellem de forskellige kartonstoerrelser, dels de gennemsnitlige ordremaengder er ens i de forskellige lande, hvilket ikke er tilfaeldet. De konstaterede forskelle er imidlertid for store til at kunne forklares ved materielle, objektive forskelle. Desuden viser tallene fra de prislister(33) , som Kommissionen er i besiddelse af, og som er gengivet i bilag 5.2 og 5.3, forskelle medlemsstaterne imellem - og dét over endnu laengere perioder (1978 til 1984) - af en stoerrelsesorden svarende til forskellene i gennemsnitspriser, hvilket bekraefter de under nr. (52) konstaterede forhold.

4. Forretningspolitikken for salg og udlejning af maskiner(34)

4.1. Salg og udlejning af maskiner og rentabiliteten heraf

4.1.1. Salg og udlejning af maskiner (bilag 3.1 og 3.2)

(54) 1. Geografisk fordeling af salg/udlejning: Fire lande staar for 88 % af omsaetningen inden for salg og udlejning af maskiner: Tyskland (24,8 %), Italien (23,5 %), Frankrig (20,3 %) og Det Forenede Kongerige (19 %) (1984). Der er altsaa tale om samme fire hovedmarkeder som for kartonernes vedkommende, men for maskinernes vedkommende er omsaetningen i Det Forenede Kongerige af naesten samme stoerrelsesorden som i de andre lande. Der er imidlertid paa dette punkt tale om en forholdsvis ny udvikling. Indtil 1981 - hvor tallet var 11 % af omsaetningen - laa salget og udlejningen af maskiner i Det Forenede Kongerige paa kun en tredjedel af salget og udlejningen i Tyskland og paa halvdelen af salget og udlejningen i Frankrig og Italien.

Det er ogsaa i Det Forenede Kongerige, at maskinernes bidrag til den samlede omsaetning nu er hoejest [...] % mod et gennemsnit paa [...] % (1984).

(55) 2. Stigningstakt: I samtlige lande undtagen Det Forenede Kongerige konstateres et forholdsvis markant fald i maskinernes andel i Tetra Paks samlede omsaetning. Samlet faldt denne andel nemlig fra [...] % i 1981 til [...] % i 1984, og stigningstakten for maskiner alene i samme periode laa paa blot 12 %, hvilket skal sammenlignes med en stigningstakt paa 60 % for samtlige Tetra Paks produkter. Ogsaa her er Det Forenede Kongerige undtagelsen med en stigningstakt paa [...] % for maskiners vedkommende, dvs. syv gange hoejere end i samtlige de lande, der tages med i betragtning.

4.1.2. Maskinernes rentabilitet (bilag 3.3 til 3.5)

(56) I den paagaeldende periode syntes rentabiliteten for »maskinvirksomheden« at have vaeret alt i alt positiv, dog med undtagelse af 1984 (-[...] %). Der er imidlertid en raekke ikke ubetydelige undtagelser. For eksempel i Tyskland var »maskinvirksomheden« underskudsgivende i 1984 (-[...] %). Det samme var den i Nederlandene i 1983 og 1984 (-[...] % og -[...] %), hvor indtaegterne i 1984 laa betydeligt under de direkte variable omkostninger (brutto-avance paa -[...] %). I Frankrig havde det ene af de to Tetra Pak-selskaber en negativ nettoavance i 1981, 1982 og 1984 (-[...] %, -[...] % og -[...] %) og en negativ bruttoavance i 1982 (-[...] %). Det Forenede Kongerige adskiller sig imidlertid fra disse lande ved en konstant stigning i tabene: nettoavance paa -0,1 %, -12,5 %, -20,2 % og -42,2 % i perioden 1981 til 1984 og - i henhold til Tetra Paks beregninger(35) - en semi-bruttoavance paa -1,3 %, -8,1 % og ca. -28 % i perioden 1982 til 1984.

4.2. Priser

4.2.1. Priserne i de forskellige medlemsstater (bilag 6.1 til 6.3)

(57) I bilag 6.1 og 6.3 er gengivet henholdsvis salgspriser og udlejningspriser for Tetra Paks vaesentligste maskiner, dvs. maskiner til Rex, maskiner til aseptisk Brik og maskiner til ikke-aseptisk Brik, for aarene 1984 til 1986.

Oplysningerne fra Tetra Pak er ikke ensartede, for saa vidt som de priser, der er opgivet for salg, for visse landes vedkommende er gennemsnitspriser, medens det for andre landes vedkommende drejer sig om priser hentet fra prislisterne. Trods disse mangler kan der uddrages foelgende hovedelementer:

a) Salgspriser paa maskiner i de forskellige medlemsstater (bilag 6.1)

(58) 1. Der hersker betydelige prisforskelle medlemsstaterne imellem: De ligger i de fleste tilfaelde paa omkring 50 %, men naar undertiden op paa 70 til 100 %.

2. Som for kartonernes vedkommende er det igen Italien, der har de klart laveste maskinpriser, medens Irland har de hoejeste priser.

3. I Italien, hvor priserne er lavest, er de opgivne priser gennemsnitspriser, medens de for de andre landes vedkommende (ekskl. Graekenland) er hentet fra prislisterne. Det maa heraf sluttes, at Tetra Pak tilbyder store rabatter i forhold til standardprislisterne, og dét i sandsynligvis langt stoerre udstraekning end Kommissionen har faaet oplyst(36) . Prisforskellene mellem Italien og de oevrige lande er imidlertid af en saadan stoerrelsesorden, at de rimeligvis ikke alene kan skyldes rabatter.

b) Udlejningspriser paa maskiner i de forskellige medlemsstater (bilag 6.2)

1. De tre elementer, der indgaar i lejen

(59) Gennemgangen af kontraktbestemmelserne viste, at maskinlejen bestaar af tre dele: en grundleje, der erlaegges ved installeringen af maskinen, en kvartalsleje og en maanedlig afgift, der beregnes degressivt paa grundlag af antallet af anvendte kartoner. En udtoemmende sammenligning af udlejningspriserne i de forskellige medlemsstater vil saaledes kraeve, at der i princippet tages hensyn til disse tre lejebestanddele.

Det er klart, at den maanedlige afgift i forhold til antallet af anvendte kartoner ikke beregnes paa forhaand, men den forekommer helt ubetydelig i relation til grundlejen(37) .

Hvad angaar kvartalslejen, kan den sammenholdes med grundlejen ved paa basis af en given rentesats at beregne nutidsvaerdien af den samlede kvartalsleje i hele lejekontraktens loebetid. Herved konstateres det, at selv om kvartalslejen varierer fra land til land og fra maskine til maskine, udgoer den kun nogle ganske faa procent af grundlejen. For en Rex RC4 maskine, hvor grundlejen i 1986 (Tyskland) androg [...] ECU og kvartalslejen [...] ECU, kan det saaledes konstateres, at nutidsvaerdien af de samlede kvartalsbetalinger (med en rente paa 8 %, jf. ecu-markedet paa mellemlang sigt det paagaeldende aar) over en lejeperiode paa tre aar loeber op i [...] ECU, dvs. knap 1,52 % af grundlejen.

Heraf foelger, at en sammenligning af udlejningspriserne kan baseres paa alene en sammenligning af grundlejen, da grundlejen udgoer naesten hele den oejeblikkelige og fremtidige leje. Det kan ligeledes sluttes, at da lejeren betaler naesten hele lejebeloebet forud, boer leje af Tetra Pak-maskiner finansieringsmaessigt sidestilles med koeb(38) .

2. Udlejningspriser paa maskiner

(60) De generelle bemaerkninger angaaende salgspriserne kan ogsaa fremfoeres i forbindelse med en gennemgang af bilag 6.2:

- der er meget store forskelle i lejen (grundlejen) medlemsstaterne imellem; de er endda betydeligt stoerre (op til 200, 300 eller endda 400 %) end forskellene i salgspriser

- de lande, hvor udlejningspriserne - med visse undtagelser - er lavest (Belgien, Danmark), er dem, for hvilke Tetra Pak har opgivet gennemsnitspriser (i modsaetning til priser hentet fra prislister).

Det boer ogsaa bemaerkes, at selv om stoerrelsen og undertiden retningen af disse forskelle mellem medlemsstaterne kan variere fra én type maskine til en anden, er det generelt set i Frankrig og derefter Tyskland, at lejen er hoejest.

c) Sammenligning af salgspriser og udlejningspriser i de forskellige medlemsstater (bilag 6.3)

(61) Sammenligningen i bilag 6.3 mellem Tetra Paks priser i de medlemsstater, hvor koncernen saelger sine maskiner, og i de medlemsstater, hvor den udlejer maskinerne, viser i oevrigt, at i nogle lande er alene grundlejen meget hoejere end salgsprisen i andre lande.

Som eksempel kan naevnes, at grundlejen for en B8 maskine i Tyskland i 1985 var mere end dobbelt saa hoej som den gennemsnitlige salgspris paa disse maskiner i Italien samme aar. Ganske vist er der i det foerste tilfaelde tale om en pris hentet fra prislisten, medens det i det andet tilfaelde drejer sig om en gennemsnitspris. Men som tidligere naevnt, kan saa store forskelle formentlig ikke alene forklares med, at der ydes meget betydelige rabatter.

Foretages der kun en sammenligning af priserne paa prislisterne (i de lande, hvor saadanne findes), kan det konstateres, at selv om forskellene saa er mindre, forekommer det ikke sjaeldent, at grundlejen er vaesentligt hoejere end salgspriserne paa prislisterne - der kan i visse tilfaelde vaere tale om forskelle paa op til 40 %.

4.2.2. Priser i Italien

(62) Et af punkterne i Elopaks klage gik paa Tetra Paks prispolitik inden for salg og udlejning af maskiner i Italien. Elopak tog navnlig afstand fra de meget store rabatter, som Tetra Pak tilbyder for at faa en kontrakt - rabatter, som efter Elopaks opfattelse i visse tilfaelde medfoerte deciderede underbudspriser.

Foruden at sammenligne priserne paa faellesskabsplan har Kommissionen derfor foretaget en naermere undersoegelse af Tetra Paks prispolitik i Italien. I den forbindelse har den a) dels analyseret hovedparten af de kontrakter (over 200), som Tetra Pak har indgaaet med italienske mejerier, b) dels gennemfoert en detaljeret undersoegelse af vilkaarene i forbindelse med et vist antal salgs- og udlejningsforretninger i Italien.

4.2.2.1. Priser og nominelle betalingsvilkaar i kontrakterne

1. Betalingsvilkaar

(63) De normale betalingsvilkaar ved salg og de normale vilkaar for betaling af grundleje - saaledes som de fremstaar efter analysen af kontrakterne - er foelgende: 1/3 erlaegges ved undertegnelsen af kontrakten, 1/3 ved maskinens levering og 1/3 efter den endelige installation af maskinen. Ved en gennemlaesning af kontrakterne viser det sig imidlertid, at der findes adskillige og mangeartede undtagelser fra disse standardbestemmelser. I mangel af en faelles reference (gennemsnitlig betalingsfrist i gaengse tilfaelde) er det ikke muligt at beregne disse undtagelsers indflydelse paa salgsprisen eller grundlejen. Som udgangspunkt maa det imidlertid antages, at denne indflydelse generelt er ret ubetydelig, da forskellene i de fleste tilfaelde kun vedroerer meget korte betalingsfrister i forhold til maskinens levetid eller lejekontraktens loebetid. Det vil imidlertid fremgaa af det foelgende afsnit, at vigtigere undtagelser normalt ikke indgaar i selve kontrakterne, men i modkontrakter, og i disse tilfaelde kan det vaere noedvendigt at drage helt andre konklusioner.

2. Priser (bilag 6.4)

(64) I bilag 6.4 er gengivet de nominelle salgs- og udlejningspriser, saaledes som de fremstaar efter at have analyseret kontrakterne. Disse priser er inddelt efter maskintype og undertype, anfoert i kronologisk orden. Kolonne (a) og (b) viser den loebende vaerdi, og kolonne (c) og (d) viser den faste vaerdi, beregnet med henblik paa at eliminere inflationsfaktoren fra den tidsmaessige sammenligning(39) .

a) Tidsserier ved loebende priser

(65) Allerede en gennemgang af tidsserier ved loebende priser (kolonne a og b) viser et vist antal anomalier. Det er nemlig ikke ualmindeligt, at der er indgaaet salgs- eller udlejningsforretninger til meget lavere priser - ofte op til 25 til 50 % - end de priser, der er anvendt ved andre forretninger indgaaet i naesten samme periode eller undertiden endda paa et umiddelbart forudgaaende tidspunkt. Her skal blot naevnes nogle faa eksempler.

Rubrik nr. 1, Rex RC6 maskiner: salg nr. 19 og 20 foretaget i februar 1983 til en pris af hver isaer [...] mio. lire mod [...] mio. lire for salg nr. 16 til 18 foretaget ultimo 1982, dvs. en forskel paa over 30 %.

Rubrik nr. 9, AB/1000 maskiner: salg nr. 42 og 43 (januar og marts 1982) til en pris af henholdsvis [...] og [...] mio. lire mod salg nr. 41 (november 1981) til [...] mio. lire, dvs. forskelle paa 26 og 31 %. Det viser sig ogsaa, at salg nr. 42 og 43 i 1982 blev gennemfoert til priser, der laa under priserne i 1981 og 1980 eller endda svarende til 1979-priserne, selv om det almindelige prisindeks for industriprodukter (jf. fodnote 1, s. 13) steg med over 50 % i samme periode.

Rubrik nr. 14, AB/500 maskiner: salg nr. 4 og 5 til [...] og [...] mio. lire (september 1983 og november 1984) mod salg nr. 3 (februar 1983) til [...] mio. lire, dvs. forskelle paa 50 og 37 %. Disse priser ligger faktisk under 1982-priserne.

En noeje gennemgang af bilag 6.4 vil endda afsloere ekstreme forskelle. Det er imidlertid taenkeligt - saaledes som Tetra Pak haevder - at disse tilfaelde vedroerer brugte maskiner, men det fremgaar intetsteds af kontrakterne.

b) Tidsserier ved faste priser

(66) Tidsserier beregnet ved faste priser (kolonne c og d) muliggoer sammenligninger, der daekker seriernes samlede loebetid. En analyse af disse serier afsloerer foelgende hovedelementer:

1) Disse serier bekraefter for det foerste, at der findes store forskelle, hvoraf nogle allerede blev afsloeret i forbindelse med tidsserierne ved loebende priser, og for det andet, at der findes adskillige tilfaelde, hvor lejebeloebet er hoejere end koebsprisen.

2) De konstaterede forskelle fordeler sig over hele den periode, som disse serier daekker, og priserne i hver sin ende af skalaen udviser forskelle paa det dobbelte eller endda det tredobbelte eller mere.

3) En mere tilbundsgaaende analyse af disse forskelle (beregning af de typiske forskelle for prisserier) viser endelig, at forskellene er langt stoerre for maskiner af Rex-typen - som har stoerre konkurrence - end for maskiner af Brik-typen.

Selv om at disse resultater skal behandles med varsomhed(40) , er de forskelle, der viser sig, ofte for store til alene at kunne tilskrives metodologiske unoejagtigheder.

c) Konklusioner

(67) Sammenligningen af priserne i de forskellige medlemsstater viste bl. a., at der hersker store prisforskelle, og at alene grundlejen ofte er lig med eller hoejere end salgsprisen. En detaljeret analyse af Tetra Paks kontrakter i Italien viser, at de samme forhold optraeder inden for et og samme land. At doemme efter stoerrelsen af disse forskelle er det desuden sandsynligt, at der i forbindelse med de mest ufordelagtige forretninger opereres med tabsgivende salg eller udlejning.

4.2.2.2. Analyse af et antal maskinsalg eller -udlejninger

(68) Som supplement til analysen af priser og af betalingsvilkaarene i kontrakterne og for at faa et bedre indblik i de faktiske forhold omkring salg og udlejning har Kommissionen foretaget en raekke grundige undersoegelser hos et vist antal italienske mejerier. Redegoerelsen for resultaterne af disse undersoegelser er imidlertid for omfattende til at kunne gengives i denne beslutning, og der henvises derfor til meddelelsen af klagepunkterne(41) , men i korte traek kan naevnes foelgende hovedkonklusioner:

1) De faktiske priser - som ofte foelger af modkontrakter, der udarbejdes sideloebende med selve kontrakterne, og som fraviger vilkaarene i sidstnaevnte - er almindeligvis langt lavere end de nominelle priser i kontrakterne, og der kan i visse tilfaelde vaere tale om en forskel paa 50 % eller mere. Der tilbydes forskellige former for rabatter, som ofte laegges sammen:

- tilbagekoeb af Tetra Paks konkurrenters gamle maskiner - med ringe eller slet ingen restvaerdi - til overpriser (der undertiden er lig med eller endda hoejere end nyprisen paa disse maskiner)

- tilbagekoeb af gamle Tetra Pak-maskiner til ligeledes ofte kraftigt oppustede priser

- fiktivt tilbagekoeb af gamle maskiner, som reelt fortsat staar til kundens raadighed

- Tetra Pak afholder udgifterne ved transport og installation

- Tetra Pak afholder betydelige reklameudgifter

- supplerende nedslag - i forhold til de kontraktmaessigt fastsatte nedslag - paa kartonpriserne (gennem en stabilisering af disse priser over en bestemt periode)

- udlejning af en maskine, hvor udlejningen efterfoelgende ved maskinens koeb betragtes som gratis tilraadighedsstillelse.

Den mest udbredte nedslags- eller rabatform er dog den foerstnaevnte, som giver sig udslag i tilbagekoeb af kundens gamle maskiner til oppustede priser.

2) De faktiske betalingsvilkaar er ligeledes ofte mere favorable, end det fremgaar af kontrakten, hvilket ogsaa formindsker de reelle omkostninger ved transaktionen. Disse mere favorable betalingsvilkaar bestaar af betydeligt laengere betalingsfrister og frihed for betaling af rente. I visse tilfaelde loeber denne gratis kredit over et eller flere aar og er ledsaget af en refusionsaftale.

3) I betragtning af, at nettoavancen paa salg af maskiner i Italien andrager 8 til 17 % og bruttoavancen 16 til 24 %(42) , kan de forretninger, hvor der i forhold til prisen i kontrakter er ydet en rabat paa 50 % eller mere (undertiden 75 %), efter alt at doemme kun vaere tabsgivende.

4) Endelig er den pris, som Tetra Pak betaler for at tilbagetage sine gamle maskiner (eller sine konkurrenters gamle maskiner) i forbindelse med et nyt salg eller en ny udlejning, en helt anden end den, som koncernen kontraktmaessigt opererer med (jf. bestemmelse (xv)) til brug for sin tilbagekoebsret (tiltaenkt de tilfaelde, hvor kunden oensker at videresaelge sin maskine til tredjemand), idet den foerste er langt overvurderet, medens den anden kan vaere undervurderet.

4.2.2.3. Bestyrelsens beretning(43)

(69) I beretningerne fra bestyrelsen for Tetra Pak Italiana for 1979 og 1980 goeres der generelt opmaerksom paa, at der maa bringes betydelige finansielle ofre med hensyn til priser og leveringsvilkaar for at tage kampen op mod konkurrencen fra navnlig Pure-Pak (jf. nr. (51)). Efterfoelgende beretninger indeholder for maskinernes vedkommende en raekke uddybninger desangaaende. I beretningerne fra 1981, 1983 og 1985 tales der om anvendelse af saerlige priser og/eller betalingsvilkaar, som i vaesentlig grad har foroeget selskabets kreditstilling hos kunderne. I 1985-beretningen hedder det endvidere, at i tilfaelde af udskiftning af den eksisterende maskinpark med nykonstruerede maskiner paatager »beholderfabrikanten« sig en del af omkostningerne.

Samme aar, dvs. 1985, naevnes det i beretningen fra bestyrelsen for Tetra Pak Carta, at dette soesterselskab til Tetra Pak Italiana, som fremstiller kartoner, har accepteret at baere et tab paa 728 mio. lire, som Tetra Pak Italiana har lidt i forbindelse med afsaetningen af maskiner: »Denne handling afspejler den fordel, som vi drager af installeringen af Tetra Pak-maskiner«, forklarer beretningen.

Beretningerne for 1986 fra bestyrelserne for disse to selskaber i koncernen indeholder tilsvarende betragtninger.

5. Andre former for praksis over for konkurrenterne

(70) Navnlig under kontrolbesoeget den 27. og 28. januar 1987 kom Kommissionen i besiddelse af et antal dokumenter(44) , som omhandler koncernens forskellige tiltag og planer for at tage kampen op mod konkurrenterne. De er i det foelgende samlet for hver af de beroerte konkurrenter.

5.1. Elopak/Pure-Pak

(71) I et brev dateret den 17. januar 1976 lykoensker Tetra Pak-koncernen Tetra Pak Italiana med selskabets »tiltag« (activities), for saa vidt angaar maskinerne »Resolvo«, »aseptisk Pure-Pak«, »Pure-Pak pasteurisering« og »Combibloc«. I dette brev henvises der til et telex af 7. januar 1976, der sandsynligvis indeholdt en beskrivelse af disse tiltag. De repraesentanter for Tetra Pak, der var til stede under dette kontrolbesoeg, erklaerede, at de ikke laengere var i besiddelse af telexet. Hvad angaar de aseptiske Resolvo-maskiner (udviklet af Buitoni), vil det senere fremgaa (nr. (76) til (83)), at Tetra Pak gjorde alt for at forhindre deres afsaetning paa det italienske marked. Hvad angaar »aseptisk Pure-Pak«, vides det blot, at forsoegene i sin tid paa at udvikle aseptiske Pure-Pak maskiner ikke lykkedes.

(72) I en rapport af 4. november 1978 forklarer en ansat ved Tetra Pak Italiana, at han af generaldirektoeren havde faaet til opgave »at foretage en undersoegelse hos Pure-Paks stoerste kunder for konkret at finde ud af, hvad det vil koste at overtage disse kunder«.

(73) I en rapport fra en saelger fra Tetra Pak Italiana af 11. december 1981 redegoeres der dels for tilbagetagelse - i forbindelse med et nyt salg - af fire Selfpak/Resolvo-maskiner, to Zupak-maskiner og to Tetra Pak-maskiner, dels for en opnaaet forpligtelse til ikke laengere at anvende en Elopak-maskine og en forpligtelse til at tilbagelevere en Resolvo-maskine eller til i det mindste at undlade at bruge den uden for virksomheden (se ogsaa nr. (79) og bilag 10 til meddelelsen af klagepunkterne, mejeri E).

(74) I et telex af 30. november 1984 underretter Tetra Pak-koncernen Tetra Pak Italiana om, at Elopak-Europe har modtaget fire aseptiske maskiner, og Tetra Pak Italiana opfordres til at hjaelpe med at finde frem til maskinernes endelige bestemmelsessted. Det vil senere fremgaa (nr. (76) til (83)), at denne type undersoegelser i visse tilfaelde har vaeret det foerste skridt i en proces, der har haft til formaal at udelukke disse maskiner fra markedet, almindeligvis gennem opkoeb.

(75) Et af punkterne i Elopaks klage angik Tetra Paks reklamevirksomhed i bladet »Il Mondo del Latte«, med hvilket virksomheden havde indgaaet en aftale om eneret. Det fremgaar af korrespondancen herom mellem Elopaks agenter og naevnte blads redaktion og af redaktionens svar paa Kommissionens forespoergsler, at Tetra Pak opnaaede om ikke en skriftlig eneretsaftale, saa i hvert fald en mundtlig aftale om eneret paa reklamer i bladet »Il Mondo del Latte« over en lang periode (mindst hele 1982). I denne periode var det umuligt for Elopak at reklamere i bladet.

5.2. Poligrafico Buitoni/Resolvo

(76) I begyndelsen af 1970'erne udviklede selskabet Poligrafico Buitoni en aseptisk emballeringsteknik kaldet Resolvo. Efterfoelgende forskning i samarbejde med andre virksomheder udmundede i systemet »Systempak«, hvortil International Paper koebte patentet fra Buitoni i 1981. Det vil fremgaa af det efterfoelgende, at Tetra Pak paa forskellig vis forsoegte at hindre udbredelsen af dette system i Italien og faktisk endte med at opkoebe alle eller naesten alle de Resolvo-maskiner, der var opstillet i mejerierne.

(77) I en rapport dateret den 30. oktober 1975 tales der om muligheden for at tilbyde en nedsat pris paa en aseptisk Tetra Pak-maskine for at faa Centrale Latte di Perugia til at afstaa fra at koebe en Resolvo-maskine.

(78) Jf. nr. (71): brev af 17. januar 1976, hvori Tetra Pak-koncernen lykoensker Tetra Pak Italiana med dets initiativ, for saa vidt angaar aseptiske Resolvo-maskiner.

(79) Jf. nr. (73): opkoeb af fire Systempak/Resolvo-maskiner og en forpligtelse til at tilbagelevere eller til ikke laengere at anvende en anden Resolvo-maskine uden for virksomheden (rapport af 11. december 1981).

(80) I et telex af 7. oktober 1981 underretter Tetra Pak-koncernen Tetra Pak Italiana om sin formodning om, at International Paper skulle vaere i faerd med at indlede en aggressiv, verdensomspaendende salgskampagne for Resolvo-metoden, som International Paper havde erhvervet fra Buitoni. Tetra Pak-koncernen fandt det derfor af afgoerende strategisk betydning »at faa fjernet (»throw out«) samtlige Resolvo-maskiner i Italien« for derved at fratage International Paper ethvert forretningsmaessigt referencegrundlag paa dette omraade. Tetra Pak Italiana opfordres derfor til at »proeve at opkoebe maskinerne for at forhindre Resolvo i at placere dem i andre mejerier«.

(81) I et brev af 4. december 1981 meddeler Tetra Pak Italiana Tetra Pak-koncernen, at selskabet goer sit bedste for at »faa fjernet Resolvo-maskinerne i Italien«, men at der er store vanskeligheder forbundet hermed. Selskabet anmoder Tetra Pak-koncernen om at laegge pres paa Kornas Marma, en faelles papirleverandoer til baade Tetra Pak og Buitoni, for at faa dette selskab til at standse leverancerne til Buitoni. Det foreslaas, at Tetra Pak-koncernen for eksempel selv opkoeber de papirmaengder, som Kornas Marma saedvanligvis leverer til Buitoni. Brevet afsluttes med en passage om, at det med en velgennemtaenkt taktik vil vaere muligt at bringe Buitoni i store vanskeligheder.

(82) I et brev af 28. oktober 1982 giver Tetra Pak-koncernen Tetra Pak Italiana meddelelse om, at afsaetningen af Systempak/Resolvo-metoden ikke ligefrem er »flatterende«. Faktisk er det taenkeligt, at kun Portugal og Italien vil vaere rimelige markeder, hvorfor det er af »vital« betydning, at Tetra Pak Italiana faar sat en stopper for denne udvikling i landet og »erstatter« disse maskiner for saaledes at give International Paper »en knusende negativ reference« (»a crushing negative reference«).

(83) I et brev af 19. september 1983 meddeler Tetra Pak Italiana Tetra Pak-koncernen, at Centrale Latte di Perugia har udskiftet sin nye Resolvo-maskine med en Tetra Pak-maskine. Denne kontrakt har »medfoert et vist oekonomisk tab«, men selskabet mener, at sagen »virkelig har vaeret det vaerd«, for saa vidt som Buitoni har mistet sit eneste grundlag for eventuelle fremtidige forsoeg. Maalsaetningen om at faa fjernet alle Resolvo-maskiner fra det italienske marked - jf. Tetra Pak-koncernens telex af 7. oktober 1981 (nr. (80) ovenfor) - syntes derfor at vaere naaet.

5.3. PKL

(84) Adskillige dokumenter viser, at der blev fulgt noeje med i PKL's udvikling, formodentlig fordi PKL nu var Tetra Paks eneste reelle konkurrent inden for aseptisk emballering. Men som foelge af PKL's svage markedsandel i Italien oplevede Tetra Pak-koncernens italienske datterselskaber oejensynligt ikke nogen direkte og konkret konkurrence fra PKL i ret mange tilfaelde.

(85) Der boer imidlertid erindres om Tetra Paks lykoenskninger til Tetra Pak Italiana med dets aktioner, for saa vidt angaar bl. a. »Combibloc« (PKL's kartoner), jf. nr. (71).

(86) Den 7. november 1978 udfaerdiger en saelger for Tetra Pak Italiana en rapport om de afgivne tilbud i forbindelse med en licitation over koeb af en maskine til et offentligt mejeri, hvor Tetra Pak staar over for PKL og IBP. Tetra Pak er rede til at saenke sin pris, men kun i et relativt begraenset omfang (fra [...] mio. til [...] mio. lire). Derimod viser dokumentet, at samme saelger forsoeger at oeve indflydelse paa det paagaeldende licitationsudvalg.

5.4. ICA

(87) I et telex af 23. april 1982 meddeler Tetra Pak-koncernen Tetra Pak Italiana, at selskabet ICA i Bologna forsoeger at udvikle en maskine i stil med Tetra Paks aseptiske maskiner, og at det tilsyneladende oensker at indgaa et vist samarbejde. Koncernen konkluderer, at den ikke kan forestille sig, at det kan vaere »i Tetra Paks interesse at soege et samarbejde, men at man derimod boer soege at forhindre enhver konkurrence«.

5.5. BURGOPAK

(88) I et brev af 10. januar 1983 anmoder Tetra Pak-koncernen Tetra Pak Italiana om at rette henvendelse til Burgopak for at faa dette selskab til at foroege sine priser paa eksport til Mellemoesten for at fjerne presset paa Tetra Pak, hvis priser er 40 % hoejere end Burgopaks. Koncernen konkluderer, at »det vil vaere latterligt at foere en slags priskrig, hvis ingen af parterne - bortset fra kunderne! - drager fordel deraf«.

6. Overtagelse af konkurrende selskaber

(89) I 1970 overtog Tetra Pak-koncernen Selfpack, en oestrigsk producent af emballagemateriale. Selfpack havde i samarbejde med Buitoni udviklet en karton i Brik-format og et aseptisk emballeringssystem. Buitoni anvendte senere dette system til at videreudvikle sit aseptiske Resolvo-system. Efter overtagelsen af Selfpack gjorde Tetra Pak paa sin side brug af dette selskabs teknologi til at forbedre sin egen steriliseringsteknologi. Tetra Pak trak efter opkoebet af Selfpack alle eller naesten alle Selfpacks produkter ud af markedet. Selfpacks omsaetning, da Tetra Pak overtog det, laa paa 1,4 mia. oesch. (64,1 mio. ECU).

(90) I 1982 overtog Tetra Pak Zupack, en tysk konkurrent, der ligeledes fremstillede en karton svarende til Tetra Paks Brik-karton, og som havde udviklet eller var i faerd med at udvikle en aseptisk emballeringsmetode. Efter Tetra Paks overtagelse standsede Zupack sin virksomhed inden for denne sektor, og selskabets maskiner forsvandt fra markedet. Zupacks omsaetning laa ifoelge Tetra Pak paa 2,6 mio. DM i 1981 (1,03 mio. ECU).

(91) I 1986 overtog Tetra Pak kontrollen med Liquipak, en af konkurrenten Elopaks store leverandoerer. Liquipak havde eksklusiv patent- og knowhow-licens paa en ny aseptisk emballeringsteknologi beregnet til kartoner af typen Gable Top. Denne teknologi var blevet udviklet i samarbejde med Elopak. Efter Tetra Paks overtagelse af kontrollen blev licensen overdraget til Tetra Pak, som ligeledes blev leverandoer til sin stoerste konkurrent. Paa tidspunktet for Tetra Paks overtagelse havde Liquipak en omsaetning paa 9,9 mio. US $ (10,1 mio. ECU) (1986).

B. RETLIG VURDERING

I. Artikel 86

1. Beroerte Markeder

1.1. Produktmarkedet

(92) Tetra Pak opererer paa de fire »aseptiske« og »ikke-aseptiske« markeder for maskiner og kartoner, jf. nr. (11).

(93) AArsagerne til, at Kommissionen har valgt denne definition paa de beroerte maskiner og produkter, er der noeje redegjort for i nr. (29) til (39) i den allerede naevnte beslutning Tetra Pak I (BTG), hvortil der henvises(45) . Det fremgaar heraf, at selv om saa forskellig emballagetyper som glasflasker, plasticflasker, plasticposer, metaldaaser, aseptiske kartoner, ikke-aseptiske kartoner osv. indgaar i det, der saedvanligvis og overordnet set kaldes emballagemarkedet for flydende levnedsmidler, udgoer dette marked ikke »det beroerte marked« i henseende til artikel 86, da disse forskellige emballagetyper kun konkurrerer med hinanden paa lang sigt(46) . Paa kort sigt, og sandsynligvis ogsaa paa mellemlang sigt, er udbuds- og efterspoergselsbetingelserne saaledes, at produkternes substitutionselasticitet i forhold til priserne naermest er nul.

Paa efterspoergselssiden kan denne ubetydelige substitutionselasticitet forklares ved emballeringens marginale andel af flydende levnedsmidlers detailsalgspris(47) og forbrugernes forholdsvis uforanderlige smagspraeferencer paa kort sigt. Paa udbudssiden skyldes den manglende elasticitet hovedsagelig de finansielle investeringsomkostninger, som producenten eller emballeringsvirksomheden paadrager sig ved at overgaa fra én type emballage til en anden, problemet med oplaering i den nye teknologi og eventuelle konsekvenser for afsaetningen(48) , hvilket alt sammen skal ses paa baggrund af den meget ringe substitutionselasticitet paa efterspoergselssiden.

Paa et givet tidspunkt med bestemte tekniske muligheder og bestemte forbrugerpraeferencer maa de forskellige emballagetyper og det dertil svarende udstyr - som ofte er knyttet sammen med bestemte teknologier - anses for saerskilte markeder med egne udbuds- og efterspoergselsbetingelser.

(94) Grunden til, at den analyse, der skal bidrage til at definere markedet, efter Kommissionens opfattelse skal tage udgangspunkt i en periode af kort varighed, er, at strukturerne aendrer sig paa lang sigt under indflydelse af den teknologiske udvikling og nye forbrugsvaner, og graenserne mellem de forskellige markeder flytter sig. Det er den korte sigt, der er det oekonomisk relevante tidsrum, inden for hvilket en given virksomhed udnytter sin styrke paa markedet(49) , og det er derfor den korte sigt, der skal danne grundlag for vurderingen.

(95) Det er paa grund af den sammenblanding af disse oekonomiske tidshorisonter, at Tetra Pak anlaegger det synspunkt, at der findes ét stort marked, som omfatter samtlige eksisterende former for emballage til flydende levnedsmidler, og det uanset hvilket materiale der anvendes (glas, plastic, karton osv.)(50) . Naar én type emballagemateriale substitueres med en anden type, skyldes det imidlertid hovedsagelig aendringer i forbrugsmoenstrene, og som Tetra Pak i oevrigt ogsaa selv har erkendt i sit svar paa meddelelsen af klagepunkterne, saa er disse aendringer resultatet af en langvarig proces. Paa kort sigt er, jf. forklaringen ovenfor, de forskellige typer emballage til flydende levnedsmidler - under hensyntagen til de karakteristiske traek for produkternes udbud og efterspoergsel - ikke »fuldstaendig usubstituerbare«, men dog kun substituerbare »i begraenset omfang«. Dette er i god overensstemmelse med Domstolens retspraksis, i henhold til hvilken der ikke noedvendigvis skal vaere en total mangel paa substituerbarhed for at kunne tale om saerskilte markeder(51) .

(96) Kommissionen benaegter ikke, at producenterne i et vist omfang kan fremskynde eller bremse en aendring i forbrugsmoenstrene ved paa forskellig vis at paavirke forbrugerens valg af emballage, men som Tetra Pak paa ny erkender(52) , drejer det sig ogsaa her om en »kostbar« og »langvarig« proces, »som kan straekke sig over adskillige aar«, og hvis resultat bestemt ikke kan forudses.

(97) Det er derfor i denne sammenhaeng ligegyldigt, om emballeringen er en af de eneste kontrollerbare omkostninger (»influenceable costs«) for den virksomhed, der producerer eller emballerer det flydende levnedsmiddel: I betragtning af den manglende elasticitet i den endelige efterspoergsel, vil sidstnaevnte ikke medfoere en aendring i emballeringsformen paa grund af variationer i de relative omkostninger, men saadanne aendringer afhaenger derimod af forbrugerens accept af emballagen. Det drejer sig ikke her om substituerbare goder eller produktionsfaktorer, hvis mere eller mindre intensive anvendelse er neutral i den endelige forbrugers oejne. Emballagen er beregnet til at ende hos forbrugerne og er medvirkende til at afgoere forbrugerens valg af hovedprodukt. Den mellemliggende efterspoergsels elasticitet vil vaere lig nul, hvis den endelige efterspoergselselasticitet er nul. Det er den endelige efterspoergsel, der afgoer producentvirksomhedens eller emballeringsvirksomhedens holdning, og det er derfor paa dette niveau, at analysen skal foretages.

1.2. Markedets geografiske udbredelse

(98) Det blev paavist i beslutningen Tetra Pak I (BTG)(53) , at selv om efterspoergslen af flere aarsager, og navnlig i betragtning af transportomkostningernes marginale karakter, kan variere medlemsstaterne imellem, saa daekker det paagaeldende marked geografisk set hele Faellesskabet.

2. Dominerende stilling

(99) De oplysninger af markedsandele for 1985, som Tetra Pak har meddelt, og som er gengivet i bilag 1.1 og 1.2, viser ikke blot den dominerende stilling og Tetra Paks monopollignende stilling paa de aseptiske markeder, men viser desuden, at Tetra Pak ogsaa indtager foerstepladsen paa de ikke-aseptiske markeder, idet koncernen har en markedsandel, som i oevrigt i sig selv, bortset fra under usaedvanlige omstaendigheder, kan anses som en dominerende stilling (se nr. (104)).

(100) For saa vidt angaar de aseptiske markeder, sad Tetra Pak i 1985 paa 92 % af maskinmarkedet i Faellesskabet (bilag 1.2) og paa 89 % af kartonmarket (bilag 1.1). I intet medlemsland havde koncernen en markedsandel paa under 57 % for saavel maskiner som kartoner (maaske borset fra i Irland). Markedsandelen var paa 100 % i fire lande for maskinernes vedkommende og i tre lande for kartonernes vedkommende. En gennemgang af de forskellige perioder (1976, 1980, 1985-87) viser, at Tetra Pak allerede i 1976 besad en dominerende eller naesten monopollignende stilling paa disse markeder (87 % af kartonmarkedet), og at markedsandelen efterfoelgende gennemgik en svag stigning (bevaegede sig omkring 90-95 %). Der boer ogsaa erindres om, at der paa disse markeder kun findes én enkelt konkurrent til Tetra Pak, nemlig PKL, som kun har 5-10 % af markedsandelene(54) , og at de teknologiske hindringer - i hvert fald for maskinernes vedkommende - og andre hindringer for adgang til markedet er saerdeles omfattende(55) .

(101) For saa vidt angaar de ikke-aseptiske markeder, laa Tetra Paks markedsandel i 1985 paa 48 % for kartonernes vedkommende og paa 52 % for maskinernes vedkommende. I intet land havde Tetra Pak en markedsandel paa under 35 % for maskinernes vedkommende og 30 % for kartonenrnes vedkommende (maaske bortset fra i Graekenland). De kronologiske data viser, at Tetra Pak sad paa 43 % af markedet for ikke-aseptiske kartoner i 1976 og paa henholdvis 42 % af dette marked og 37 % af maskinmarkedet i 1980. Koncernen synes derfor at have vundet yderligere 10 % af disse markeder i foerste halvdel af 1980'erne, og denne fremgang synes at fortsaette (ca. 55 % af markedet i 1987). Der boer ogsaa erindres om, at Tetra Pak kun havde to stoerre konkurrenter paa disse markeder, nemlig Elopak og PKL med markedsandele paa henholdsvis ca. 27 % og 11 %. Tetra Pak besidder saaledes ikke blot halvdelen eller mere af det ikke-aseptiske marked, men har foroeget afstanden til sine to hovedkonkurrenter med 10 til 15 procentpoint, hvorfor Elopak kun er ca. halv saa stor som Tetra Pak, medens PKL er fem gange mindre.

Endnu andre faktorer er med til yderligere at forstaerke Tetra Paks stilling i forhold til konkurrenterne paa de ikke-aseptiske markeder, herunder:

- Tetra Paks monopollignende stilling inden for den aseptiske sektor, som goer denne koncern en naermest uomgaengelig leverandoer for de virksomheder, der producerer saavel langtidsholdbare, aseptisk emballerede levnedsmidler som friske flydende levnedsmidler, dvs. langt hovedparten af virksomhederne(56)

- Tetra Paks lange erfaring inden for de to sektorer og den omstaendighed, at koncernen (sammen med PKL og indtil Elopaks nylige overtagelse af Ex-Cell-O) var den eneste producent/distributoer af baade maskiner og kartoner

- koncernens produktdiversificering og dens geografiske placeringer, som goer den mindre foelsom over for forskellige forandringeer, og som betyder, at den om noedvendigt kan baere oekonomiske tab paa et af sine produkter, uden at dette bringer den samlede rentabilitet af koncernens virksomhed i fare

- paa samme maade kan Tetra Pak koncentrere sig om konkurrencen paa de ikke-aseptiske markeder uden at frygte, at dette gaar ud over de aseptiske markeder, hvor koncernen stort set er den eneste producent, og hvor de saerdeles store hindringer for adgang til markedet faktisk forhindrer, at der opstaar potentielle konkurrenter.

Selv om det ikke kan siges, at Tetra Pak paa de ikke-aseptiske markeder indtager en stilling, der muliggoer en lige saa selvstaendig adfaerd som paa de aseptiske markeder, er det alligevel sikkert, at koncernen er underlagt markedskraefterne i mindre grad end en hvilken som helst af konkurrenterne. Af de aarsager, der redegoeres for laengere fremme (nr. (104)), er det imidlertid ikke inden for rammerne af denne procedure noedvendigt at fastslaa, om den ledende rolle, som Tetra Pak spiller paa de ikke-aseptiske markeder, direkte skal sidestilles med en dominerende stilling efter artikel 86.

(102) Der er endvidere grund til at bemaerke, at for saa vidt angaar den samlede sektor for kartonsemballeringen af flydende levnedsmidler, bestaaende af to saerskilte, men beslaegtede og forbundene markeder(57) , nemlig det aseptiske og ikke-aspetiske marked, androg Tetra Pak »markedsandel« i 1985 73 % for saavel kartoners som maskiners vedkommende. Analysen af de kronologiske data afsloerer en konstant stigning, nemlig fra ca. 60 til 65 % i 1976, over 65 til 70 % i 1980, 70 til 75 % i 1985, til over 75 % i 1987 (78 % inden for kartoner).

(103) Tetra Pak-koncernen bestrider, at den paa nogen maade indtager en dominerende stilling, og som forsvar herfor baserer den sig hovedsagelig paa sin definition af det paagaeldende marked - alle emballagetyper (kartoner, glas, plastic osv.) til alle typer flydende levnedsmidler - en definition, som ganske rigtigt giver koncernen en svag markedsandel, nemlig 14 %.

Det skal for det foerste understreges, at denne definition indebaerer, at der opereres med et enkelt marked for en bred vifte af forskellige emballager, som alene teknisk set ikke er substituerbare. Tetra Pak inkluderer saaledes i dette altomfattende »marked« alle de emballagetyper, der anvendes til kulsyreholdige flydende levnedsmidler, som er en sektor, hvor »markedsandelen« for pap naturligvis er nul, da dette materiale teknisk ikke egner sig til saadanne flydende levnedsmidler.

Hvorom alting er, er det blevet paavist, at de forskellige emballagetyper - selv naar de er teknisk substituerbare - ikke er tilstraekkeligt substituerbare paa det oekonomiske plan til at kunne betragtes som dele af et og samme marked(58) .

Maaske er substituerbarheden stoerre inden for den sektor, der alene omfatter emballering i kartoner. Men selv hvis substituerbarheden anses for at vaere tilstraekkelig til - ogsaa under hensyntagen til de erhvervsdrivendes identitet - kun at operere med ét stort marked for samtlige aseptiske og ikke-aseptiske emballagekartoner, besidder Tetra Pak ubestrideligt en dominerende stilling inden for sektoren som helhed, da koncernen som tidligere naevnt besidder en samlet »markedsandel« for kartonernes vedkommende paa ca. 78 % mod ca. 10 til 11 % til Elopak, ca. 8 % til PKL og ca. 4 % til samtlige oevrige producenter. Det kan yderligere tilfoejes, at denne dominans ikke blot goer sig gaeldende inden for emballering af maelk - som Tetra Pak mener, at Kommissionen i for hoej grad har haeftet sin analyse ved - men ogsaa goer sig gaeldende inden for kartonemballering af de tre grupper af flydende og halvflydende levnedsmidler, som staar for naesten en total anvendelse af kartoner (95 %): Med udgangspunkt i Tetra Paks egne tal(59) kan det anslaas, at denne koncern besidder 80 % af »markedet« for kartonemballeringen af maelk (som i sig selv repraesenterer 72 % af forbruget af kartoner), 76 % af »markedet« for emballering af frugtsaft (16 % af kartonforbruget) og 56 % af »markedet« for kartonemballering af andre mejeriprodukter end maelk (7 % af kartonforbruget).

3. Misbrug

Markeder, hvor der er begaaet misbrug, sammendrag af Tetra Paks politik i den forbindelse

A) Markeder

(104) Kommissionen mener, at Tetra Pak har misbrugt en dominerende stilling efter Traktatens artikel 86 paa baade markederne for aseptiske og markederne for ikke-aseptiske maskiner og kartoner. Koncernens stilling i 1985 paa disse markeder kan i korte traek beskrives saaledes:

- for saa vidt angaar de aseptiske markeder staar Tetra Pak for 90 % eller mere af salget i EF paa baade maskin- og kartonomraadet(60) og indtager saaledes en dominerende stilling paa disse to markeder i hele EF. De i denne beslutning beskrevne tilfaelde af misbrug kan derfor - hvis de begaas eller er blevet begaaet paa de aseptiske markeder - henfoeres under forbuddet i Traktatens artikel 86

- for saa vidt angaar de ikke-aseptiske markeder, hvor Tetra Paks markedsandele er betydeligt lavere end paa de aseptiske markeder, nemlig 48 % for kartonernes vedkommende og 52 % for maskinernes vedkommende (samtlige medlemsstater taget under et(61) ), er den dominerende stilling mindre sikker, hvis man betragter disse markeder enkeltvis.

Under alle omstaendigheder skal der erindres om, at EF-Domstolen tidligere har anset markedsandele, der er mindre end de her omtalte, for at vaere udtryk for en dominerende stilling(62) , og paa den anden side forholder det sig saaledes i nogle medlemsstater, at Tetra Paks andele af de ikke-aseptiske markeder er af en saadan stoerrelsesorden, at der ikke kan vaere tvivl om, at der er tale om dominerende stilling, ogsaa selv om disse markeder vurderes enkeltvis.

Kommissionen mener imidlertid i naervaerende sag, at markederne ikke kan vurderes enkeltvis, da der ikke kan ses bort fra, at der er en forbindelse mellem de ikke-aseptiske og aseptiske markeder. De fire markeder, som Kommissionen har identificeret, er langt fra fremmede over for hinanden, og selv om de er indbyrdes forskellige, er de i hvert fald beslaegtede og endda forbundne. Til forskel fra den sammenkaedning, som Tetra Pak har skabt mellem maskin- og kartonmarkedet - en sammenkaedning, som Kommissionen anser for kunstig og uberettiget i det omfang, den skyldes en kontraktmaessig forpligtelse til kun at anvende Tetra Paks kartoner paa Tetra Paks maskiner(63) - er sammenhaengen mellem de to aseptiske markeder paa den ene side og de to ikke-aseptiske markeder paa den anden side helt reel ud fra foelgende betragtninger:

1) Hovedprodukterne, som kartonerne tjener til emballering af, er de samme paa baade de aseptiske og ikke-aseptiske markeder, nemlig flydende mejeriprodukter og frugtsaft(64) .

2) Paa efterspoergselssiden opererer langt hovedparten af brugerne(65) af Tetra Paks produkter paa de aseptiske markeder ogsaa paa de ikkeaseptiske markeder.

3) Paa udbudssiden bekraefter de stoerste kartonproducenters adfaerd, at der er en forbindelse mellem de to aseptiske markeder og de to ikke-aseptiske markeder, da to af dem allerede er aktive (om end i vidt forskelligt omfang) paa alle fire markeder (nemlig Tetra Pak selv og PKL), medens den tredje, Elopak, laenge har forsoegt at komme ind paa alle markeder(66) (67) . Nogle af kartonerne - dem i Brik-form - kan i oevrigt anvendes og bliver anvendt til begge emballeringsformer (mod tilpasning af de materialer, der indgaar i deres sammensaetning).

Paa denne baggrund mener Kommissionen, at de fire markeder - de aseptiske og de ikke-aseptiske - ikke blot er beslaegtede, men ogsaa sammenhaengende i en saadan grad, at de i denne beslutning beskrevne tilfaelde af misbrug ogsaa falder ind under Traktatens artikel 86, naar de er blevet begaaet eller begaas paa de ikke-aseptiske markeder. Dette er konsekvensen af Tetra Paks dominerende stilling paa de aseptiske markeder sammenholdt med sammenhaengen mellem de fire markeder(68) . Der er saaledes ingen grund til at foretage en selvstaendig paavisning af Tetra Paks dominerende stilling paa de ikke-aseptiske markeder isoleret set, da forbindelserne mellem de ovenfor beskrevne fire markeder viser, at der ikke er grundlag for at foretage en saadan afskaermning.

Kommissionen henholder sig paa dette punkt til EF-Domstolens domme i sagerne 6 og 7/73 - Commercial Solvents(69) - og 311/84 - CBEM mod CLT (»Télémarketing«)(70) - navnlig betragtning 23 og 25 i sidstnaevnte dom, hvori Domstolen efter Kommissionens mening har udtalt, at en dominerende stilling paa ét marked kan give mulighed for at kontrollere konkurrerende virksomheders aktiviteter paa et beslaegtet marked. Paa samme maade har Tetra Pak i denne sag benyttet forbindelsen mellem de fire paagaeldende markeder til at begaa misbrug paa markederne for ikke-aseptiske produkter, misbrug, som ikke ville have vaeret mulige uden en dominerende stilling paa de aseptiske markeder, uanset om det drejer sig om (jf. nr. (106)) praksis, der tager sigte paa at eliminere konkurrenter eller deres produkter, tilbyde grove underbud eller diskriminerende priser eller at paatvinge brugerne af Tetra Pak-produkter urimelige kontraktvilkaar. Der er derfor ingen grund til at undersoege, om misbruget er blevet begaaet paa det marked, hvor virksomheden indtager en dominerende stilling, eller paa et beslaegtet (og i dette tilfaelde forbundet) marked eller paa begge. For som Domstolen har udtalt, finder Traktatens artikel 86 anvendelse i de tilfaelde, hvor en dominerende stilling paa ét marked goer det muligt at begaa misbrug paa et andet.

B) Sammendrag

(105) Det er lykkedes Tetra Pak, ved at udnytte sin dominerende og endda monopollignende stilling paa de aseptiske markeder, som sammenholdt med den foerende stilling paa de ikke-aseptiske markeder har gjort koncernen til en uomgaengelig leverandoer for hovedparten af brugerne, at paatvinge brugerne kontraktmaessige forpligtelser, som i hovedsagen har til formaal at knytte dem til koncernen og forhindre enhver modificering af produkterne (jf. 3.1). Ved herigennem saa vidt som overhovedet muligt at begraense mulighederne for interbrand-konkurrence, og ved gennem samme kontraktmaessige forpligtelser og gennem sin fuldstaendig selvstaendige produktions- og distributionspolitik (jf. 3.4) at forhindre enhver form for intrabrand-konkurrence, er det lykkedes koncernen at afskaerme de nationale markeder for sine produkter inden for EF, hvilket betyder, at koncernen kan foere en differentieret og diskriminerende prispolitik for baade kartoner (jf. 3.2) og maskiner (jf. 3.3). Samtlige betingelser for en kunstig konkurrencebegraensning er til stede til, at koncernen paa de omraader, hvor den indtager en monopollignende stilling (aseptiske markeder), kan foere en slags gevinstmaksimeringspolitik (f.eks. Brik-kartoner)(71) til skade for forbrugerne; med denne politik kan koncernen paa de omraader, hvor der fortsat moedes konkurrence (ikke-aseptiske markeder), stoette en aggressiv prispolitik, ja tilbyde tilintetgoerende underbudspriser (f.eks. Rex-kartoner, hovedsagelig i Italien)(72) . For at bevare eller styrke denne stilling har Tetra Pak soerget for, til stoette for sin kontraktpolitik og sin selvstaendige udviklingspolitik, at udvikle en omfattende forsvarspolitik for ejendomsretten (ligeledes 3.4). Med samme maal for oeje eller for at styrke sin stilling goer koncernen brug af meget forskelligartede metoder (jf. 3.5), herunder om noedvendigt opkoeb af konkurrenter (jf. 3.6)(73) .

3.1. Kontraktvilkaar ved salg og udlejning af Tetra Paks udstyr og kartoner (nr. (23) til (45))

(106) De i det foelgende omhandlede tilfaelde af misbrug, som har baggrund i vilkaarene for salg og udlejning af maskiner og for salg af Tetra Pak-kartoner, angaar baade de aseptiske markeder og de ikke-aseptiske markeder. Misbrugene har fundet sted enten i samtlige EF-lande eller i visse af dem, afhaengigt af de gaeldende kontraktbestemmelser (jf. nr. (23) til (45)). Som naevnt ovenfor (nr. (104)) er formaalet med de fleste af disse bestemmelser at knytte kunden saa taet som muligt til koncernen og at forhindre, at kunden udskifter de produkter, han faar leveret. Med henblik herpaa paalaegges kunden en raekke forpligtelser, som ikke har forbindelse med kontrakternes genstand, og nogle af disse forpligtelser er i modstrid med selve kontraktens art, hvad enten det drejer sig om salg eller udlejning af maskiner(74) .

3.1.1. Vilkaarene ved salg af Tetra Pak-udstyr (nr. (24) til (30)

1. Udstyrets konfiguration

(i) forbud mod at forsyne maskinen med accessorisk udstyr

(ii) forbud mod at foretage aendringer ved maskinen, at paasaette eller fjerne dele

(iii) forbud mod at flytte maskinen.

(107) Disse bestemmelser kan afgjort indebaere en begraensning af produktionen og den tekniske udvikling til skade for forbrugeren.

Det drejer sig desuden om ekstra forpligtelser, som ikke har forbindelse med kontraktens genstand, og som fratager erhververen visse ejendomsretlige rettigheder.

Sammenholdt med en lang raekke andre kontraktmaessige forpligtelser, som har til formaal at knytte erhververen til saelgeren, bevirker Tetra Paks vilkaar, at kunden goeres fuldstaendig afhaengig af Tetra Paks udstyr og service.

2. Udstyrets drift og vedligeholdelse

(iv) eneret paa vedligeholdelse og reparationer

(108) Denne bestemmelse straekker sig ud over garantiperioden og daekker hele maskinens levetid(75) , og den er saaledes ikke begrundet i det kontraktmaessige ansvar, som denne garanti paalaegger Tetra Pak.

En saadan eneretsbetingelse i forbindelse med vedligeholdelse og reparation lukker af for enhver form for konkurrence paa markedet for vedligeholdelse og reparationer.

Bestemmelsen binder fuldstaendigt kunden til Tetra Pak, idet den fratager kunden ethvert valg - uanset hvilket - og end ikke tillader ham at foretage vedligeholdelse eller reparationer ved hjaelp af egne teknikere, bortset fra i noeje afgraensede tilfaelde, hvor det drejer sig om mindre eftersyn.

Endelig sikrer bestemmelsen, at Tetra Pak har indirekte mulighed for at kontrollere, om kunden overholder de oevrige forpligtelser i kontrakten (som f.eks. dem, de vedroerer udstyrets konfiguration, jf. nr. (107)).

(v) eneret paa levering af reservedele

(109) Ovenstaaende vurdering af bestemmelse (iv) har ogsaa gyldighed for den bestemmelse, der sikrer Tetra Pak (eller en af Tetra Pak udnaevnt leverandoer) eneret paa levering af reservedele, hvilket igen foroeger kundens afhaengighed af koncernen.

(vi) ret til uden vederlag og uopfordret at tilbyde assistance, efteruddannelse, vedligeholdelse og teknisk ajourfoering

(110) Trods det, at ydelserne er gratis, er det reelle formaal med denne bestemmelse paa ny at skabe en snaever og permanent binding mellem Tetra Pak og kunden. Hvis det ikke var tilfaeldet, skulle denne bestemmelse i det mindste vaere frivillig, saaledes at kunden havde ret til at acceptere eller afvise saadanne foranstaltninger. Ligesom det er tilfaeldet med bestemmelserne (iv), (xii), (xiii) og (xiv), giver den Tetra Pak nok en reel mulighed for at kontrollere, at erhververen overholder sine kontraktmaessige forpligtelser. Det maa betragtes som misbrug, hvis kunden ikke har mulighed for at afvise Tetra Paks indblanding, selv om han er ejer af maskinen.

(vii) degressiv betaling af omkostningerne til assistance, vedligeholdelse og teknisk ajourfoering i forhold til antallet af anvendte kartoner

(111) I sine kontrakter fremstiller Tetra Pak det degressive maanedlige gebyr som et bidrag til daekning af de faste omkostninger til vedligeholdelse, assistance osv. Hvis det er tilfaeldet, er det vanskeligt at se, hvorfor dette bidrag skal betales i form af et maanedligt gebyr og ikke er inkluderet i timebetalingen for udfoert arbejde, saaledes som det er praksis, eller ikke har form af en fast pris paa hvert enkelt indgreb. At der er tale om et maanedligt bidrag tyder derfor paa, at det tjener til at tilskynde kunden til at lade Tetra Pak foretage den paagaeldende vedligeholdelse og service.

(112) Ligesom for det maanedlige gebyrs vedkommende er det svaert at finde en oekonomisk begrundelse for at operere med degressiv betaling i forhold til antallet af anvendte kartoner. Denne form for betaling boer faktisk opfattes som en tilskyndelse til kunden om at overholde sin forpligtelse til udelukkende at anvende og indkoebe Tetra Pak-emballage (bestemmelse (ix) og (x))(76) . Der er her tale om en rabatordning, som svarer til de rabatordninger for trofaste kunder, som Kommissionen og Domstolen ved flere lejligheder har taget afstand fra(77) , naar de tilbydes af virksomheder, der indtager en dominerende stilling.

(113) Hvis betalingens maanedlige karakter bidrager til at sikre overholdelsen af Tetra Paks eneret paa vedligeholdelse af udstyret, og hvis betalingens degressivitet bidrager til at sikre overholdelsen af Tetra Paks eneret paa levering af kartoner, saa tilskynder den mulighed, som brugeren har for at sammenlaegge maengden af de beholdere, der fremstilles paa samtlige brugerens maskiner af samme type - med henblik paa beregning af denne degressivitet - brugeren til udelukkende at hente sit udstyr hos Tetra Pak.

(114) Ordningen sikrer endelig, at Tetra Pak faar adgang til oplysninger om kundens produktion, hvilket stiller koncernen i en gunstig situation i forhold til kunden og i forhold til konkurrenterne, som ikke har midler til at paatvinge en lignende ordning.

(viii) forpligtelsen til at underrette Tetra Pak om enhver teknisk forbedring eller aendring af udstyret og til at overgive Tetra Pak ejendomsretten hertil

(115) Denne bestemmelse begraenser koeberens anvendelse af det gode, som Tetra Pak formenes at have overdraget ham den fulde ejendomsret til. Den er ikke blot uden forbindelse med salgskontraktens genstand, men aendrer hele kontraktens karakter. Den begraenser ligeledes afsaetningsmulighederne og den tekniske udvikling, idet den forbeholder Tetra Pak ejendomsretten til kundens forbedringer. Den omstaendighed, at erhververen fratages retten til at bruge sin opfindelse, som han maatte oenske, maa endvidere betragtes som en urimellig forretningsbetingelse, selv om han teoretisk set skal ydes en form for kompensation, men for hvilken der ikke er fastsat naermere vilkaar.

3. Kartonerne

(ix) forpligtelsen til udelukkende at anvende Tetra Pak-kartoner paa maskinerne,

og

(x) eksklusiv koebsforpligtelse

(116) Disse to bestemmelser supplerer hinanden og goer systemet helt vandtaet: Ikke blot er det udelukket, at erhverven af maskinen kan anvende nogen anden form for emballagemateriale paa disse maskiner end det materiale, der baerer Tetra Paks navn, men vedkommende maa desuden kun indkoebe disse materialer hos Tetra Pak selv (eller hos et af koncernen udpeget selskab)(78) . Naar foerst udstyret er anskaffet, er saaledes ikke blot enhver mulighed for interbrand-konkurrence udelukket, men ogsaa enhver mulighed for intrabrand-konkurrence. Disse begraensninger for interbrand-konkurrencen er isaer alvorlige paa de aseptiske markeder, hvor Tetra Pak har monopollignende stilling.

(117) Saadanne koblingssalg (tying), der paa ny begraenser afsaetningsmulighederne og goer indgaaelsen af kontrakter betinget af, at der accepteres vilkaar (koeb af kartoner), der ikke har nogen forbindelse med kontraktens genstand (salg af maskiner), udgoer en alvorlig overtraedelse af artikel 86, som adskillige gange er blevet fordoemt af Kommissionen og Domstolen(79) . I naervaerende sag forstaerkes de konkurrencebegraensninger, som koblingssalgene indebaerer, yderligere af Tetra Paks integrerede distributionssystem og af koncernens politik med hensyn til patenter (idet koncernen saedvanligvis udtager patent paa forskellige sekundaere, tekniske detaljer ved produkterne eller paa selv de mindste aendringer af disse produkter)(80) . Systemet goer kartonmarkedet 100 % afhaengigt af maskinmarkedet og tilskynder til en diskriminerende prispraksis eller saagar underskudsgivende forretninger paa sidstnaevnte marked(81) . Paa den ene side betyder den omstaendighed, at salget af maskiner udgoer den uundgaaelige vej til salg af kartoner, at saelgeren helt naturligt tilskyndes til om noedvendigt at give betydelige indroemmelser, som kan variere alt afhaengigt af forhandlingspartnerens betydning. Paa den anden side betyder udsigterne til en sikker indtaegt i forbindelse med fremtidige salg af kartoner - en garanteret indtaegtskilde, der for Brik-kartonens vedkommende er saerlig indbringende, jf. ovenfor - at saelgeren med sindsro kan tillade sig at saelge maskinerne med tab, saa laenge han ikke gaar under det samlede breakeven-punkt for de to forretninger: »salg af maskiner/salg af kartoner«. Det modsatte, dvs. subsidiering af kartonsalget ved hjaelp af overskuddet fra salget af maskiner, er ligeledes en oplagt mulighed. Bestemmelse (ix) og (x) er i sig selv udtryk for misbrug, men kan desuden fremkalde andre former for misbrug. De stiller konkurrenterne i en saerdeles ubehagelig situation, og det gaelder isaer dem, der kun forhandler et af de produkter, som hos Tetra Pak indgaar i et koblingssalg. Disse konkurrenter kan i modsaetning til Tetra Pak derfor ikke kompensere for eventuelle tab paa ét produkt ved hjaelp af overskuddet fra det andet.

(118) Tetra Paks argumenter til forsvar for koncernens system med koblingssalg har aendret sig i loebet af proceduren, idet hovedvaegten skiftevis er blevet lagt paa det ene eller andet element. Tetra Paks holdning synes dog at kunne sammenfattes paa foelgende vis(82) :

Tetra Pak betragter ikke sig selv som leverandoer af emballagemateriale paa den ene side og af beholdere paa den anden side, men som leverandoer af »integrerede distributionssystemer til flydende og halvflydende levnedsmidler beregnet til konsum«. Disse systemer omfatter paa én gang knowhow, maskiner, beholdere, service og uddannelse.

Foruden de stordriftsfordele og omkostningsreduktioner paa raavare- og distributionssiden, som kan opnaas gennem stabile og langvarige relationer med kundekredsen, kan den eksklusive koebsforpligtelse - efter Tetra Paks opfattelse - retfaerdiggoeres ud fra tekniske aarsager og ud fra forskellige betragtninger med hensyn til produktansvar, sundhed og beskyttelse af koncernens omdoemme(83) .

Paa det tekniske plan er Tetra Pak af den opfattelse, at maskinernes hoejteknologi noedvendiggoer anvendelse af kartoner, der er konstrueret specielt til disse maskiner, hvilket kraever et dybtgaaende kendskab til dels maskinerne og de krav, der stilles i den forbindelse, dels de produkter, der skal emballeres, samt muligt samvirke mellem maskinerne og produkterne. Den eksklusive forsyningsforpligtelse, der foelger af sammenkoblingen mellem maskine og emballagemateriale, giver paa den anden side grundlag for en vis synergieffekt inden for forskning og udvikling og eftersalgsservice. Der eksisterer saaledes en »naturlig forbindelse« mellem maskine og emballering, som berettiger den eksklusive koebsforpligtelse - dette princip anerkendes i artikel 3, litra c), i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1984/83(84) - og udelukker stadig ifoelge Tetra Pak enhver tale om overtraedelse af Traktatens artikel 86.

Tetra Pak mener, at systemet med koblingssalg ogsaa er til gavn for brugeren i tilfaelde af mangler ved produkterne, saaledes at forstaa, at Tetra Pak kan tilbyde forbrugeren en samlet garanti, som forhindrer, at der opstaar tvivl om ansvarsfordelingen mellem leverandoeren af maskiner og leverandoeren af beholdere (»single source of responsibilities«).

Paa det sundhedsmaessige plan er Tetra Pak af den opfattelse, at i betragtning af det specifikke samspil mellem maskinerne og de emballagetyper, der er beregnet hertil, er det kun ved at anvende Tetra Pak-kartoner, at det kan forhindres, at der opstaar sundhedsmaessige problemer, der vil kunne vaere til stoerste skade for forbrugerne, navnlig inden for den aseptiske sektor.

Endelig mener Tetra Pak, at koncernen af hensyn til sit omdoemme og i betragtning af ovennaevnte tekniske og sundhedsmaessige forhold har en legitim interesse i at sikre, at det kun er emballagemateriale fra koncernens egne kilder, der anvendes paa maskinerne.

Tetra Pak fremhaever endvidere »handelssaedvane« og mangelen paa reel konkurrence inden for anvendelige kartoner til Tetra Pak-maskinerne.

(119) Det forekommer umiddelbart vanskeligt at forestille sig, at der findes »naturlige forbindelser« - som direkte eller per analogi kan berettige en fritagelse paa grundlag af artikel 3, litra c), i forordning (EOEF) nr. 1984/83, og som udelukker enhver tale om overtraedelse af artikel 86 - mellem produkter, der fysisk set er totalt forskellige, og som hoerer til helt forskellige produktionsprocesser. Der kan saaledes kun vaere tale om funktionelle, gensidige og eksklusive forbindelser i forhold til anvendelsen af maskinerne og kartonerne i emballeringsprocessen. Hvis den paastand, i henhold til hvilken det af tekniske aarsager kun er muligt at anvende Tetra Pak-kartoner paa Tetra Pak-maskiner, er gylidg, maa Kommissionen undre sig over, at koncernen ser sig noedsaget til at goere det til en kontraktmaessig forpligtelse. Hvis der ikke findes noget reelt teknisk alternativ, er en saadan forpligtelse unoedvendig. Findes der derimod et alternativ, boer valget overlades til brugeren, og enhver sammenkoblet koebsforpligtelse over for en virksomhed i en stilling som Tetra Paks boer vaere forbudt.

Allerede i dag er de faktiske forhold paa de ikke-aseptiske markeder, hvor her hersker en vis konkurrence, i modstrid med Tetra Paks paastand og afkraefter koncernens argumenter, da der findes - og altid har vaeret - fabrikanter eller distributoerer af kartoner, der kan anvendes paa maskiner af forskellige maerker. Hvis dette imidlertid ikke er tilfaeldet for de kartoner, der kan anvendes paa Tetra Pak-maskiner (baade ikke-aseptiske og aseptiske), skal aarsagen hertil netop soeges i systemet med koblingssalg og i Tetra Paks patentpolitik, som - da der paa grund af denne praksis overhovedet ikke er udsigt til afsaetning - afskraekker enhver potentiel producent eller distributoer.

Alene ved sin adfaerd undergraver Tetra Pak sin egen paastand, hvorefter foernaevnte tekniske og andre aarsager skulle indebaere, at det kun er en maskinfabrikants kartoner, der kan anvendes korrekt paa hans maskiner. Tetra Pak saelger og paatvinger faktisk sine kunder koncernens egne kartoner til andre fabrikanters maskiner - Cherry Burrel og Nimco - som maaske nok er blevet aendret paa forskellige punkter, men som bestemt ikke er blevet udviklet med anvendelse af Tetra Pak-kartoner for oeje. Da Tetra Pak endvidere - efter eget udsagn - ikke er koncessionshaver i forhold til disse fabrikanter, men blot lejlighedsvis fungerer som mellemled, kan koncernen kun have et passivt og overfladisk kendskab til disse maskiner, hvilket i oevrigt udelukker den synergieffekt, som er naevnt ovenfor.

Under alle omstaendigheder, hvis den oekonomiske og tekniske »synergieffekt«, der ifoelge Tetra Pak skyldes, at det er én og samme virksomhed, der varetager salget af maskiner og salget af beholdere, ikke kun er til fordel for producenten, og hvis et integreret leveringssystem indebaerer reelle fordele for brugeren, vil disse fordele ogsaa vaere til stede, uden at der noedvendigvis skal indgaas kontraktmaessige forpligtelser: Det er op til brugeren og ikke producenten at foretage en vurdering af disse fordele i forhold til dem, der foelger af aabne systemer, og brugeren skal kunne vaelge frit(85) .

Kommissionen er i oevrigt udmaerket opmaerksom paa dels d