*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 21. marts 1989

om stoette i form af et tillaeg til faellesskabspraemien for moderfaar og geder for produktionsaaret 1987

(Kun den franske udgave er autentisk)

(89/580/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 1837/80 af 27. juni 1980 om de faelles markedsordning for faare- og gedekoed (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1115/88 (2), saerlig artikel 23,

efter i henhold til Traktatens artikel 93 at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger (3), og under hensyntagen til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

1. Ved skrivelse af 9. juni 1988 meddelte de franske myndigheder Kommissionen, at de allerede fra midten af april havde udbetalt restbeloebet for den faellesskabspraemie, der skulle betales for moderfaar og geder for produktionsaaret 1987.

2. Ifoelge de franske myndigheder skyldtes udbetalingen, at Forvaltningskomitéen for Faare- og Gedekoed paa moedet den 16. marts 1988 ikke havde kunnet afgive udtalelse om stoerrelsen af praemien for 1987, skoent det i artikel 5, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 1837/80 er fastsat, at praemiebeloebet fastsaettes straks efter produktionsaarets udgang.

Senere blev praemiebeloebet for produktionsaaret 1987 ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1318/88 (4) fastsat til at beloeb, som var lavere end det beloeb, de franske myndigheder havde udbetalt under hensyntagen til dels det forskud, der allerede var udbetalt og godkendt den 23. juli 1987 af Raadet i henhold til artikel 93, stk. 2, tredje afsnit, dels ovennaevnte restbeloeb.

Foranstaltningen udgoer saaledes en stoette paa 4,55 ffr. pr. moderfaar og 3,56 ffr. pr. ged, dvs. et beloeb paa 35 mio ffr. (5 mio ECU) for de samlede franske husdyrbrugere, der har modtaget praemien.

II

1. Ved skrivelse af 14. november 1988 til den franske regering meddelte Kommissionen, at den havde besluttet at indlede proceduren i Traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til denne stoette.

2. I skrivelsen underrettede Kommissionen de franske myndigheder om, at den betragtede stoetten som en driftsstoette, der ikke kunne faa nogen varig virkning paa udviklingen af den paagaeldende sektor, da virkningerne ville forsvinde, naar foranstaltningen ophoerte. Kommissionen finder, at saadanne foranstaltninger principielt er uforenelige med faellessmarkedet.

I oevrigt er foranstaltningen en tilsidesaettelse af det princip, ifoelge hvilket enhver intervention fra medlemsstaternes side i markedsmekanismerne, bortset fra de interventioner, der udtrykkeligt er fastsat af Faellesskabet, indebaerer fare for, at en faelles markedsordning ikke kommer til at virke. Desuden er stoetten et tillaeg til de foranstalt

ninger, der allerede er truffet paa faellesskabsplan. Ved forordning (EOEF) nr. 1837/80 er der saaledes allerede indfoert en praemieordning, der skal udligne indkomsttabet for producenter af faare- og gedekoed.

Stoetten er derfor en overtraedelse af Faellesskabets retsforskrifter.

3. I forbindelse med proceduren har Kommissionen givet den franske regering lejlighed til at fremsaette sine bemaerkninger.

Kommissionen har ligeledes givet de oevrige medlemsstater og andre interesserede parter lejlighed til at fremsaette deres bemaerkninger.

III

Ved skrivelse af 19. december 1988 besvarede den franske regering Kommissionens aabningsskrivelse.

De franske myndigheder gjorde foelgende gaeldende:

- det var vanskeligt at forsvare en forsinkelse af praemierestbeloebets udbetaling, eftersom opdraetternes konstaterede indkomster var faldet maerkbart i 1987

- den betydelige frist mellem udbetalingen af acontobeloebet og restbeloebet af praemien for 1987 havde skabt likviditetsvanskeligheder, som opdraetterne vanskeligt kunne baere

- myndighederne var rede til sammen med Kommissionen at undersoege, hvilke foranstaltninger der kunne traeffes, saaledes at Faellesskabets retsforskrifter blev overholdt.

Kommissionen foreslog derfor paa et moede i januar, at de franske myndigheder enten soergede for, at den omstridte stoette blev tilbagebetalt, eller at denne blev taget i betragtning, naar restbeloebet for produktionsaaret 1988 skulle udbetales.

IV

1. De franske myndigheder har undladt at opfylde den forpligtelse, der paahviler dem i henhold til Traktatens artikel 93, stk. 3, eftersom de ikke gav meddelelse om foranstaltningen i form af udkast, og fordi de bragte den til udfoerelse fra den 12. april 1988, uden at Kommissionen havde kunnet udtale sig herom.

At disse forpligtelser ikke er blevet opfyldt, er et saerligt alvorligt forhold, eftersom stoetten med hensyn til sit indhold strider mod den faelles markedsordning for faare- og gedekoed og er uforenelig med faellesmarkedet i henhold til Traktatens artikel 92.

2. Hvad angaar de argumenter, de franske myndigheder har fremfoert, drejer det sig om konkrete forhold, der ikke kan tages i betragtning i det foreliggende tilfaelde.

Kommissionen fremsatte forslag under moedet med de franske myndigheder, men disse fandt, at de ikke kunne foelge disse forslag, og de fremkom ikke med nogen anden loesning paa problemet, saaledes at Faellesskabets retsforskrifter kunne blive overholdt.

V

1. I henhold til artikel 23 i forordning (EOEF) nr. 1837/80 anvendes Traktatens artikel 92, 93 og 94 paa produktionen af de af stoetten beroerte produkter og paa handelen med disse.

Foranstaltningen giver de franske faare- og gedekoedsproducenter en saerlig fordel, da de herved kan nedbringe deres produktionsomkostninger. Den medfoerer derfor, at konkurrencen mellem de franske producenter og producenterne i de andre medlemsstater fordrejes.

Der er underskud af faare- og gedekoed paa det franske marked. Ifoelge statistikken var den indenlandske bruttoproduktion i 1987 paa 159 000 tons. Det interne forbrug var paa 258 000 tons.

Disse tal giver en selvforsyningsgrad paa 62 %, hvilket er et forholdsvis lavt niveau. Forskellen daekkes hovedsagelig ved import fra andre medlemsstater (101 334 tons). Eksporten til andre medlemsstater er paa 9 172 tons.

Ved foranstaltningen bremses eksporten fra de erhvervsdrivende i andre medlemsstater, da de handlende vil foretraekke at koebe dyr af fransk oprindelse, for hvilke en saadan stoette har kunnet ydes. Foranstaltningen kan paavirke handelen mellem medlemsstaterne.

Foranstaltningen opfylder saaledes kriterierne i Traktatens artikel 92, stk. 1; ifoelge denne bestemmelse er stoette, der ikke svarer til de heri anfoerte kriterier, uforenelig med faellessmarkedet.

2. Det er klart, at undtagelserne i artikel 92, stk. 2, ikke kan anvendes paa den paagaeldende stoette. De i stk. 3 i naevnte artikel fastsatte undtagelser angiver de maal, der skal forfoelges i Faellesskabets interesse, og som ikke kun maa vaere af interesse for enkelte sektorer af en medlemsstats oekonomi. Disse undtagelsesbestemmelser skal fortolkes strengt ved undersoegelsen af ethvert regionalt eller sektorbestemt stoetteprogram eller af ethvert enkelttilfaelde af anvendelse af generelle stoetteordninger.

Undtagelser kan navnlig kun indroemmes, hvis Kommissionen kan fastslaa, at stoetten er noedvendig for virkeliggoerelsen af et af de maal, der er anfoert i naevnte bestemmelser. Indroemmes der saadanne undtagelser for stoette, uden at en saadan modydelse kan fastslaas, er det ensbetydende med at tillade en situation, som skader samhandelen mellem medlemsstaterne, skaber konkurrencefordrejning, uden at det er i den faelles interesse, og dermed indebaerer uberettigede fordele for visse medlemsstater.

Det har i det foreliggende tilfaelde ikke kunnet fastslaas, at en saadan modydelse foreligger. Den franske regering har ikke kunnet begrunde, og Kommissionen har ikke kunnet finde noget grundlag for at fastslaa, at den paagaeldende stoette opfylder betingelserne for anvendelse af en af undtagelserne i Traktatens artikel 92, stk. 3.

Der er ikke tale om en foranstaltning, der skal fremme virkeliggoerelsen af et betydeligt projekt af faelleseuropaeisk interesse, jf. artikel 92, stk. 3, litra b), eftersom stoetten i kraft af de virkninger, den kan faa for samhandelen, strider mod den faelles interesse.

Det drejer sig heller ikke om en foranstaltning, der kan afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i den paagaeldende medlemsstats oekonomi, jf. samme bestemmelse.

For saa vidt angaar undtagelserne i artikel 92, 3, litra a) og c), vedroerende stoette til fremme af den oekonomiske udvikling i visse regioner samt af visse erhvervsgrene, jf. litra c), maa det konstateres, at stoetten ikke varigt kan forbedre forholdene i den oekonomiske sektor, som modtager stoetten, da sektoren, naar stoetten ikke laengere ydes, vil vaere i samme struktursituation som den, der gjorde sig gaeldende foer statens intervention.

Stoetten maa derfor anses for at vaere en driftsstoette, og Kommissionen har principielt altid modsat sig denne form for stoette, fordi ydelsen ikke sker paa betingelser, der goer det muligt at henfoere den under en af undtagelserne i artikel 92, stk. 3, litra a) og c).

3. I oevrigt kan medlemsstaterne for faare- og gedekoedsprodukter, der er omfattet af en faelles markedsordning, kun i begraenset omfang intervenere direkte i markedsordningen, der omfatter et system med faelles priser, og som nu udelukkende henhoerer under Faellesskabets kompetence.

En stoette pr. produktenhed i denne sektor er i strid med princippet om, at medlemsstaterne ikke laengere ensidigt kan traeffe afgoerelse om landbrugernes indkomster inden for rammerne af en faelles markedsordning ved at yde denne form for stoette.

Foranstaltningens ulovlige karakter skaerpes af det forhold, at den supplerer den faellesskabspraemie, der er fastsat under den faelles markedsordning.

Selv om en undtagelse efter Traktatens artikel 92, stk. 3, havde vaeret mulig, ville den omstaendighed, at stoetten udgoer en overtraedelse af den paagaeldende faelles markedsordning, udelukke anvendelsen af en saadan undtagelse.

4. Stoetten er saaledes uforenelig med faellesmarkedet efter Traktatens artikel 92, og den maa derfor ikke ydes.

5. Denne beslutning foregriber ikke de konsekvenser, Kommissionen i givet fald vil drage, for saa vidt angaar finansieringen af den faelles landbrugspolitik via Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Stoetten i form af tillaeg til faellesskabspraemien pr. moderfaar og ged for produktionsaaret 1987 er ulovlig i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3. Den er desuden uforenelig med faellesmarkedet efter EOEF-Traktatens artikel 92.

Artikel 2

Den franske regering underretter inden to maaneder fra meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger den har truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 21. marts 1989.

Paa Kommissionens vegne

Ray MAC SHARRY

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 183 af 16. 7. 1980, s. 1.

(2) EFT nr. L 110 af 29. 4. 1988, s. 36.

(3) EFT nr. C 26 af 1. 2. 1989, s. 2.

(4) EFT nr. L 123 af 17. 5. 1988, s. 12.