15)

Artikel 30 erstattes af følgende artikler: "Artikel 30 1. Det er forbudt at overføre pengemidler mellem på den ene side kredit- og finansieringsinstitutter, som er omfattet af denne forordning, jf. artikel 49, og på den anden side a) kredit- og finansieringsinstitutter og vekselkontorer hjemmehørende i Iran b) filialer og datterselskaber, der er omfattet af denne forordning, af kredit- og finansieringsinstitutter og vekselkontorer hjemmehørende i Iran c) filialer og datterselskaber, der ikke er omfattet af denne forordning, af kredit- og finansieringsinstitutter og vekselkontorer hjemmehørende i Iran, og d) kredit- og finansieringsinstitutter og vekselkontorer, der ikke er hjemmehørende i Iran, men som kontrolleres af personer, enheder eller organer hjemmehørende i Iran, medmindre sådanne overførsler er omfattet af stk. 2 og er blevet behandlet i overensstemmelse med stk. 3. 2. De følgende overførsler kan der gives tilladelse til i overensstemmelse med stk. 3: a) overførsler vedrørende fødevarer, sundhedspleje og medicinsk udstyr eller til landbrugsmæssige eller humanitære formål b) overførsler vedrørende personlige overførsler c) overførsler i forbindelse med en specifik handelskontrakt, forudsat at en sådan overførsel ikke er forbudt i henhold til denne forordning d) overførsler vedrørende diplomatiske eller konsulære repræsentationer eller internationale organisationer, der nyder immunitet i overensstemmelse med folkeretten, for så vidt de pågældende overførsler skal anvendes til officielle formål af de diplomatiske eller konsulære repræsentationer eller de internationale organisationer, der nyder immunitet i overensstemmelse med folkeretten e) overførsler vedrørende betaling for krav fra eller mod iranske personer, enheder eller organer eller lignende transaktioner, forudsat at de ikke udgør bidrag til de aktiviteter, der forbydes i denne forordning, vurderet fra sag til sag og forudsat, at den relevante medlemsstat mindst ti dage i forvejen har underrettet de andre medlemsstater og Kommissionen om, at den har til hensigt at give en tilladelse f) overførsler, der er nødvendige til gennemførelse af forpligtelserne i forbindelse med de i artikel 12, stk. 1, litra b), omhandlede kontrakter. 3. Pengeoverførsler, til hvilke der kan gives tilladelse i henhold til stk. 2, behandles således: a) overførsler på under 100 000 EUR eller et tilsvarende beløb som følge af transaktioner vedrørende fødevarer, sundhedspleje og medicinsk udstyr eller til landbrugsmæssige eller humanitære formål samt personlige overførsler på under 40 000 EUR eller et tilsvarende beløb gennemføres uden forhåndstilladelse. Overførsler til en værdi af 10 000 EUR eller derover eller et tilsvarende beløb skal forinden anmeldes skriftligt til den kompetente myndighed i den relevante medlemsstat b) overførsler på 100 000 EUR eller derover eller et tilsvarende beløb som følge af transaktioner vedrørende fødevarer, sundhedspleje og medicinsk udstyr eller til landbrugsmæssige eller humanitære formål samt personlige overførsler på 40 000 EUR eller derover eller et tilsvarende beløb kræver i henhold til stk. 2 forhåndstilladelse fra den kompetente myndighed i den relevante medlemsstat. Medlemsstaterne underretter med tre måneders mellemrum hinanden om udstedte tilladelser c) andre overførsler på 10 000 EUR eller derover eller et tilsvarende beløb kræver i henhold til stk. 2 forhåndstilladelse fra den kompetente myndighed i den relevante medlemsstat. Medlemsstaterne underretter med tre måneders mellemrum hinanden om udstedte tilladelser. 4. Overførsler af pengemidler til en værdi af under 10 000 EUR eller et tilsvarende beløb kræver ingen forudgående tilladelse eller anmeldelse. 5. Anmeldelser og anmodninger om tilladelse vedrørende overførslen af pengemidler til en enhed, der er omfattet af stk. 1, litra a)-d), foretages af eller på vegne af betalerens betalingsformidler til til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor betalingsformidleren er etableret. Anmeldelser af og anmodninger om tilladelse til overførsler af pengemidler fra en enhed, der er omfattet af stk. 1, litra a)-d), foretages af eller på vegne af modtagerens betalingsformidler til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor betalingsformidleren er etableret. Hvis betalers eller modtagers betalingsformidler ikke er omfattet af denne forordning, retter betaler, hvis det drejer sig om en overførsel af pengemidler til en enhed, der er omfattet af stk. 1, litra a)-d), eller modtager, hvis det drejer som om en overførsel af pengemidler fra en enhed, der er omfattet af stk. 1, litra a)-d), anmeldelsen eller anmodningen om tilladelse til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor henholdsvis betaler eller modtager er hjemmehørende. 6. Kredit- og finansieringsinstitutter, der er omfattet af denne forordning, skal, når de udøver deres aktiviteter med de enheder, der er omhandlet i stk. 1, litra a)-d), og for at forhindre overtrædelse af bestemmelserne i denne forordning udvise særlig årvågenhed: a) ved løbende at udvise årvågenhed over for kontobevægelser, herunder gennem deres kundelegitimationsprogrammer b) ved at kræve, at alle oplysningsfelter i betalingsordrer vedrørende afsender og modtager udfyldes, og afvise transaktionen, hvis disse oplysninger ikke foreligger c) ved at opbevare registreringer af alle transaktioner i fem år og på anmodning stille dem til rådighed for de nationale myndigheder d) ved, hvis de har rimelig grund til at nære mistanke om, at aktiviteterne med kredit- og finansieringsinstitutterne kan være i strid med bestemmelserne i denne forordning, straks at indberette mistanken til den finansielle efterretningsenhed (FIU) eller en anden kompetent myndighed, som er udpeget af den pågældende medlemsstat, med forbehold af artikel 5 og 23. FIU eller den anden kompetente myndighed skal tjene som nationalt center for modtagelse og analyse af indberetninger om mistænkelige transaktioner vedrørende mulig overtrædelse af denne forordning. FIU eller den anden kompetente myndighed skal have hurtig direkte eller indirekte adgang til de oplysninger om finansielle forhold, administration og retshåndhævelse, som den skal bruge for at kunne udføre denne funktion korrekt, hvilket også omfatter analyse af indberetninger vedrørende mistænkelige transaktioner. Artikel 30a 1. Overførsler, der ikke er omfattet af artikel 30, stk. 1, af pengemidler til og fra iranske personer, enheder eller organer, behandles som følger: a) overførsler som følge af transaktioner vedrørende fødevarer, sundhedspleje og medicinsk udstyr eller til landbrugsmæssige eller humanitære formål foretages uden forhåndstilladelse. Overførsler til en værdi af 10 000 EUR eller derover eller et tilsvarende beløb skal forinden anmeldes skriftligt til den kompetente myndighed i den relevante medlemsstat b) enhver anden pengeoverførsel til en værdi af under 40 000 EUR eller et tilsvarende beløb foretages uden forhåndstilladelse. Overførsler til en værdi af 10 000 EUR eller derover eller et tilsvarende beløb skal forinden anmeldes skriftligt til den kompetente myndighed i den relevante medlemsstat c) enhver anden overførsel af pengemidler til en værdi af 40 000 EUR eller derover eller et tilsvarende beløb kræver forhåndstilladelse fra den kompetente myndighed i den berørte medlemsstat. Medlemsstaterne underretter med tre måneders mellemrum hinanden om afslag på anmodninger om tilladelse. 2. Overførsler af pengemidler til en værdi af under 10 000 EUR eller et tilsvarende beløb kræver ingen forudgående tilladelse eller anmeldelse. 3. Anmeldelser og anmodninger om tilladelse vedrørende overførslen af pengemidler behandles som følger: a) I tilfælde af elektroniske overførsler af pengemidler, som behandles af kredit eller finansieringsinstitutter: i) Anmeldelser af og anmodninger om tilladelse til overførsler af pengemidler til iranske personer, enheder eller organer, som befinder sig uden for Unionen, foretages af eller på vegne af betalerens betalingsformidler til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor betalingsformidleren er etableret. ii) Anmeldelser af og anmodninger om tilladelse til overførsler af pengemidler fra iranske personer, enheder eller organer, som befinder sig uden for Unionen, foretages af eller på vegne af modtagerens betalingsformidler til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor betalingsformidleren er etableret. iii) Hvis i tilfælde i) og ii) betalers eller modtagers betalingsformidler ikke er omfattet af denne forordning, retter betaler, hvis det drejer sig om en overførsel af pengemidler til en iransk person eller enhed eller til et iransk organ, eller modtager, hvis det drejer som om en overførsel af pengemidler fra en iransk person eller enhed eller fra et iransk organ, anmeldelsen eller anmodningen om tilladelse til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor henholdsvis betaler eller modtager er hjemmehørende. iv) Anmeldelser af og anmodninger om tilladelse til overførsler af pengemidler til en iransk person eller enhed eller til eller fra et iransk organ, der befinder sig i Unionen, foretages af eller på vegne af modtagerens betalingsformidler til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor betalingsformidleren er etableret. v) Anmeldelser af og anmodninger om tilladelse til overførsler af pengemidler fra en iransk person eller enhed eller fra eller fra et iransk organ, der befinder sig i Unionen, skal foretages af eller på vegne af betalerens betalingsformidler til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor betalingsformidleren er etableret. vi) Hvis i tilfælde iv) og v) betalers eller modtagers betalingsformidler ikke er omfattet af denne forordning, retter betaler, hvis det drejer sig om en overførsel af pengemidler til en iransk person eller enhed eller til et iransk organ, eller modtager, hvis det drejer som om en overførsel af pengemidler fra en iransk person eller enhed eller fra et iransk organ, anmeldelsen eller anmodningen om tilladelse til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor henholdsvis betaler eller modtager er hjemmehørende. vii) I forbindelse med en overførsel af pengemidler til eller fra iranske personer, enheder eller organer, hvor hverken betaleren eller modtageren eller disses respektive betalingsformidlere er omfattet af denne forordning, men hvor en betalingsformidler, som er omfattet af denne forordning, fungerer som mellemmand, skal denne betalingsformidler opfylde forpligtelsen til at anmelde eller anmode om tilladelse, hvis vedkommende ved eller har rimelig grund til at nære mistanke om, at overførslen af pengemidler er til eller fra iranske personer, enheder eller organer. Hvis der er mere end én betalingsformidler, der fungerer som mellemmand, er det kun den første betalingsformidler, som behandler overførslen af pengemidler, som skal opfylde forpligtelsen til at anmelde eller anmode om tilladelse. Anmeldelse eller anmodning om tilladelse rettes til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor betalingsformidleren er etableret. viii) Hvis der er mere end én betalingsformidler, der er involveret i en række af indbyrdes forbundne overførsler af pengemidler, skal overførsler inden for Unionen indeholde en henvisning til den tilladelse, der er givet i henhold til denne artikel. b) I tilfælde af overførsel af pengemidler, der udføres ad ikke-elektronisk vej, skal anmeldelser af og anmodninger om tilladelse til overførsler af pengemidler behandles som følger: i) Anmeldelser af og anmodninger om tilladelse til overførsler af pengemidler til en iransk person eller enhed eller til et iransk organ skal foretages af betaleren til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor betaleren er hjemmehørende ii) Anmeldelser af og anmodninger om tilladelse til overførsler af pengemidler fra en iransk person eller enhed eller fra et iransk organ skal foretages af modtageren til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor modtageren er hjemmehørende. Artikel 30b 1. Når en tilladelse er givet i henhold til artikel 24, 25, 26, 27, 28 eller 28a, finder artikel 30 og 30a ikke anvendelse. Kravet om forudgående tilladelse til overførsel af pengemidler indeholdt i artikel 30, stk. 3, litra b) og c), berører ikke gennemførelsen af overførsel af pengemidler, der er forudgående anmeldt til eller tilladt af de kompetente myndigheder inden den 22. december 2012. Sådanne overførsler af pengemidler skal være gennemført inden den 15. april 2013. Artikel 30 og 30a finder ikke anvendelse på overførsel af pengemidler indeholdt i artikel 29. 2. Artikel 30, stk. 3, og artikel 30a, stk. 1, finder anvendelse, uanset om overførslen af pengemidler er gennemført som en enkelt transaktion eller som flere transaktioner, der tilsyneladende hænger sammen indbyrdes. I denne forordning forstås ved "transaktioner, der tilsyneladende hænger sammen indbyrdes": a) en række på hinanden følgende overførsler fra eller til det samme finansierings- eller kreditinstitut omfattet af artikel 30, stk. 1, litra a)-d), eller fra eller til den samme iranske person eller enhed eller det samme iranske organ, som foretages i forbindelse med én forpligtelse til at overføre pengemidler, og hvor de enkelte overførsler ligger under det relevante loft, der er fastsat i artikel 30 og 30a, men hvor de tilsammen opfylder kriteriet om anmeldelse eller tilladelse, eller b) en række overførsler, som involverer forskellige betalingsformidlere eller fysiske eller juridiske personer, og som vedrører én forpligtelse til at foretage en overførsel af pengemidler. 3. I forbindelse med artikel 30, stk. 3, litra b) og c), og artikel 30a, stk. 1, litra c), giver de kompetente myndigheder på de vilkår, som de skønner hensigtsmæssige, tilladelse, medmindre de har rimelig grund til at fastslå, at den overførsel af pengemidler, der anmodes om tilladelse til, kunne være i strid med et af forbuddene eller forpligtelserne i denne forordning. En kompetent myndighed kan opkræve et gebyr for at evaluere anmodninger om tilladelse. 4. I forbindelse med artikel 30a, stk. 1, litra c), anses tilladelsen for at være blevet givet, hvis en kompetent myndighed har modtaget en skriftlig anmodning om en tilladelse, og den ikke inden fire uger skriftligt har gjort indsigelse mod overførslen af pengemidler. Hvis der gøres indsigelse på grund af en igangværende undersøgelse, skal den kompetente myndighed anføre dette og meddele sin afgørelse hurtigst muligt. De kompetente myndigheder skal have hurtig direkte eller indirekte adgang til de oplysninger om finansielle forhold, administration og retshåndhævelse, som er nødvendige for at gennemføre undersøgelsen. 5. Følgende personer, enheder og organer er ikke omfattet af artikel 30 og 30a: a) personer, enheder eller organer, som blot konverterer papirdokumenter til elektroniske data, og som handler i medfør af en kontrakt med et kredit- eller finansieringsinstitut b) personer, enheder eller organer, som blot forsyner kredit- eller finansieringsinstitutter med et meddelelsessystem eller andre støttesystemer i forbindelse med overførsler af pengemidler, eller c) personer, enheder eller organer, som blot forsyner kredit- eller finansieringsinstitutter med clearing- og afviklingssystemer."