RÅDETS RESOLUTION af 4. december 1997 om foranstaltninger til bekæmpelse af pro forma-ægteskaber (97/C 382/01)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

som henviser til artikel K.1, nr. 3, i traktaten om Den Europæiske Union,

som tager bestemmelserne i resolutionen om harmonisering af medlemsstaternes familiesammenføringspolitik i betragtning (konklusionerne fra København af 1. juni 1993),

som tager i betragtning, at retten til at gifte sig og stifte familie er anerkendt i artikel 12 i den europæiske menneskerettighedskonvention samt i artikel 16 i verdenserklæringen om menneskerettigheder, og at retten til respekt for familielivet er anerkendt i artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention,

som konstaterer, at pro forma-ægteskaber anvendes til omgåelse af reglerne om tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold,

som er overbevist om, at medlemsstaterne bør vedtage eller fortsætte med at vedtage ækvivalente foranstaltninger til bekæmpelse af dette fænomen,

som tager i betragtning, at formålet med denne resolution ikke er at indføre systematisk kontrol med alle ægteskaber, der indgås med tredjelandsstatsborgere, men at iværksætte kontrol, når der foreligger begrundet formodning,

som tager i betragtning, at denne resolution ikke er til hinder for, at medlemsstaterne, efter omstændighederne, inden ægteskabets indgåelse kan kontrollere, om det er et pro forma-ægteskab, og

som tager i betragtning, at denne resolution ikke anfægter fællesskabslovgivningen,

VEDTAGER FØLGENDE RESOLUTION:

1. I denne resolution forstås ved »pro forma-ægteskab« et ægteskab mellem en statsborger i en medlemsstat eller en tredjelandsstatsborger, der har lovligt ophold i en medlemsstat, og en statsborger i et tredjeland, udelukkende med det formål at omgå reglerne om tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold og at skaffe tredjelandsstatsborgeren en opholdstilladelse eller en tilladelse til at opholde sig i en medlemsstat.

2. De faktorer, der kan give anledning til at formode, at et ægteskab er et pro forma-ægteskab, er navnlig:

- at ægtefællerne ikke lever sammen

- at det ansvar, der følger af et ægteskab, ikke deles

- at ægtefællerne aldrig har truffet hinanden inden ægteskabet

- at ægtefællerne ikke kan gøre rede for den andens personlige data (navn, adresse, nationalitet, stilling) eller for, hvorledes de har lært hinanden at kende, eller for andre vigtige, personlige oplysninger, der vedrører dem

- at ægtefællerne ikke taler et fælles sprog

- at der overdrages et pengebeløb, for at ægteskabet indgås (med undtagelse af pengebeløb, der overdrages som medgift, når der er tale om statsborgere fra tredjelande, hvor betaling af medgift er almindelig praksis)

- at en af ægtefællernes baggrund giver et fingerpeg om tidligere pro forma-ægteskaber eller uregelmæssigheder i forbindelse med ophold.

Disse informationer kan stamme fra:

- de pågældendes eller tredjeparters udsagn

- oplysninger, der hidrører fra skriftligt materiale, eller

- oplysninger, der er indhentet ved en undersøgelse.

3. Når der er faktorer, der støtter formodningerne om, at det drejer sig om et pro forma-ægteskab, udsteder medlemsstaterne ikke opholdstilladelse eller tilladelse til ophold til en tredjelandsstatsborger som følge af ægteskab, inden de har ladet de kompetente myndigheder i henhold til den nationale ret kontrollere, at ægteskabet ikke er et pro forma-ægteskab, og at de øvrige betingelser i forbindelse med indrejse og ophold er opfyldt. Kontrollen kan omfatte en separat samtale med hver af ægtefællerne.

4. Fastslår en medlemsstats kompetente myndigheder i henhold til national ret, at et ægteskab er et pro forma-ægteskab, skal tredjelandsstatsborgerens opholdstilladelse eller tilladelse til ophold som følge af ægteskab som hovedregel tilbagekaldes, inddrages eller nægtes fornyet.

5. Tredjelandsstatsborgeren har mulighed for i overensstemmelse med national ret enten for en domstol eller for en kompetent administrativ myndighed at anfængte eller anmode om fornyet behandling af en beslutning om at afslå udstedelse af eller om at tilbagekalde, inddrage eller nægte at forny en allerede udstedt opholdstilladelse eller tilladelse til ophold.

6. Medlemsstaterne tager hensyn til denne resolution i alle forslag, der tager sigte på at ændre deres nationale ret. De bestræber sig endvidere på at tilpasse deres nationale ret til denne resolution inden den 1. januar 1999.

Fra den 1. januar 1999 undersøger Rådet en gang om året, hvordan denne resolution gennemføres.