KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1732/97 af 4. september 1997 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Indien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), ændret ved forordning (EF) nr. 2331/96 (2), særlig artikel 7,

efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) I december 1996 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3), om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen i EF af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik (i det følgende benævnt »Kina«), Indien, Malaysia, Republikken Korea (i det følgende benævnt »Korea«) og Taiwan og indledte en undersøgelse.

I januar 1997 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (4), om en udvidelse af proceduren til at omfatte importen fra Thailand.

(2) Proceduren blev indledt og senere udvidet som følge af to klager fra European Industrial Fasteners Institute (EIFI) på vegne af producenter i EF, der repræsenterer størstedelen af produktionen i EF af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål. Klagerne indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted i forbindelse med den pågældende vare, og at der som følge heraf forvoldtes væsentlig skade, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde iværksættelsen af en procedure.

(3) Kommissionen underrettede officielt de producenter/eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for eksportlandet og de klagende parter om iværksættelsen af proceduren; den gav de direkte berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt.

(4) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle de parter, den vidste var berørt af sagen, og modtog svar fra de klagende EF-producenter, fire virksomheder i Indien, to virksomheder i Malaysia, en virksomhed i Korea, syv virksomheder i Taiwan, tre virksomheder i Thailand, seks virksomheder i Kina, en virksomhed i Hongkong, der sælger varer med oprindelse i Kina, en virksomhed i Brasilien (oprindeligt tænkt anvendt som tilsvarende land med markedsøkonomi) og en EF-importør med forbindelse til en malaysisk virksomhed. Kommissionen modtog også fuldstændige besvarelser fra to uafhængige importører i EF.

(5) Kommissionen efterprøvede alle de oplysninger, den anså for nødvendige for at kunne træffe en foreløbig afgørelse, og aflagde kontrolbesøg hos følgende virksomheder:

EF-producenter

- Bulnava srl, Milano (Italien)

- Inox Viti snc di Cattinori Enrico e Bruno, Grumello Del Monte (Italien)

- Tevi srl (Trafilerie e Viterie Italiane srl), Ponte Dell'Olio (Italien)

- Tornillería del Besos SA (Torbesa), Barcelona (Spanien)

- Ugivis SA, Belley (Frankrig)

Forretningsmæssigt forbundne producenter/eksportører og virksomheder i de eksporterende lande

Indien

- Audler Fasteners, Vasai

- Lakshmi Precision Screws Ltd, Rohtak

- Kundan Industries Ltd, Vasai

- Tata Exports Ltd, Bombay

Malaysia

- Tiggers Steel Fasteners (M) Sdn. Bhd., Ipoh

- Tong Heer Fasteners Co., Sdn. Bhd. Penang

Korea

- Daegil Trading Co. Ltd, Seoul

Taiwan

- Arrow Fastener Co. Ltd, Taipei

- CLC Industrial Co. Ltd, Tainan

- Min Hwei Enterprise Co., Kaohsiung

- Rodex Fasteners Corp., Chung Li

- Sen Chang Industrial Co., Ltd, Tao Yuen

- Taiwan Shan Yin Intern. Co. Ltd, Kaohsiung

- Tong Hwei Enterprise Co., Ltd, Kaohsiung

- Tong Jou Enterprise Co., Ltd, Kaohsiung

Thailand

- Dura Fastener Co., Ltd, Samutprakarn

- A.B.P. Stainless Fastener Co., Ltd, Ayutthaya

- Thailock Fastener Co., Ltd, Chon Buri

Hongkong (virksomheder, der eksporterer varer med oprindelse i Kina)

- Power Van Industrial Co. Ltd

- Tung Wah Metal Manufactory (forretningsmæssigt forbundet med en virksomhed i Kina)

Brasilien (oprindeligt tænkt anvendt som tilsvarende land med markedsøkonomi)

- Industrias Micheletto, Canoas

Forretningsmæssigt forbundet importør i EF

- Tigges GmbH & Co. KG, Wuppertal (Tyskland)

Ikke forretningsmæssigt forbundet importør i EF

- Acton SA, La Grand-Croix, Frankrig

(6) Antidumpingundersøgelsen omfattede perioden 1. januar 1996 til 30. november 1996 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«). Undersøgelsen af skade omfattede perioden 1992 til november 1996.

B. DEN AF UNDERSØGELSEN OMFATTEDE VARE OG SAMME VARE

1. Den af undersøgelsen omfattede vare

(7) Den af undersøgelsen omfattede vare er skruer, bolte og møtrikker af rustfrit stål (i det følgende benævnt »skruer mv.«), som anvendes mekanisk til at samle to elementer. De beskrevne varer henhører under KN-kode 7318 12 10, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61, 7318 15 70 og 7318 16 30.

Skruer er varer med eksternt gevind på stiften og anvendes til samling eller fæstning af elementer. De anvendes enten uden nogen anden del og skrues ind i træ (træskruer) eller ind i metalplader (selvskærende skruer) eller kombineres med møtrikker eller underlagsskiver, så de udgør en bolt. Skruer har en række forskellige hovedtyper (flade, halvrunde, med indvendig sekskant osv.), stifttykkelser og huldiametre. Stiften kan have fuldstændigt eller delvis gevind.

Skruer mv. anvendes af en række forskellige industrigrene og i en lang række endelige applikationer, hvor bestandighed over for både atmosfærisk og kemisk korrosion er nødvendig, og hvor hygiejnen også kan være af væsentlig betydning, så som i udstyr til forarbejdning og lagring af fødevarer, anlæg inden for den kemiske industri, fremstilling af medicinsk udstyr, udstyr til offentlig belysning, skibsbygning osv.

(8) Der er mange typer skruer mv., og hver af dem defineres på grundlag af deres særlige fysiske og tekniske egenskaber og den kvalitet af rustfrit stål, de er lavet af. Imidlertid har alle de pågældende varer, som hører ind under den generelle definition af skruer, bolte og møtrikker, de samme grundlæggende fysiske egenskaber og de samme anvendelsesmønstre og distribueres via de samme distributionskanaler. De anses således for at udgøre en enkelt varekategori med henblik på denne undersøgelse. Af hensyn til kravene til den tekniske undersøgelse blev det imidlertid besluttet at opdele den pågældende vare i »typer« og at indsamle og behandle de indsamlede data på grundlag af disse typer. Til dette formål blev der taget hensyn til fem kriterier (5). Hver kombination af disse kriterier, som der henvises til som »varekontrolnummer«, svarer til en bestemt type skruer mv.

(9) I løbet af undersøgelsen blev det bemærket, at de pågældende eksportører solgte skruer mv., som ikke var af standardkvalitet. Disse varer var ordreproduceret og er ikke klassificeret under nogen standardnomenklatur. Skønt omkostning, pris og fortjeneste er usædvanlig høje og derfor ikke repræsentative for gennemsnitlige skruer mv., betragtes de ikke desto mindre som samme vare. Fastlæggelsen af dumping blev udelukkende baseret på skruer mv. af standardkvalitet, der blev betragtet som tilstrækkelig repræsentative for den samlede eksport af skruer mv. til EF.

(10) I løbet af undersøgelsen blev det påstået, at møtrikker (KN-kode 7318 16 30) ikke burde være omfattet af undersøgelsen, da der ikke findes nogen produktion af møtrikker i EF. Det skal imidlertid bemærkes, at selv om EF-erhvervsgrenen ikke længere fremstiller en bestemt varetype, er dette ikke i sig selv tilstrækkeligt til at afgøre, om den bør holdes uden for antidumpingproceduren. Kommissionen kunne under alle omstændigheder konstatere, at selv om en betydelig del af EF's forbrug af møtrikker blev importeret, især fra de pågældende lande, har EF også en vis produktion af møtrikker, som kunne påvirkes af den pågældende import.

De producenter, som har opretholdt en kapacitet til fremstilling af møtrikker, vil efter al sandsynlighed øge eller genoptage deres produktion af møtrikker, så snart der igen er skabt et rimeligt prisleje på EF-markedet. Under de foreliggende omstændigheder har Kommissionens tjenestegrene ikke fundet det rimeligt at holde møtrikker uden for undersøgelsen.

2. Samme vare

(11) Kommissionen fandt at skruer mv., der fremstilles og sælges på de respektive markeder i Indien, Malaysia, Korea, Taiwan og Thailand, og dem, der eksporteres til EF fra de pågældende lande, har samme fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendelser. Det blev derfor konkluderet, at alle skal anses for at være samme vare i den betydning, der er anvendt i artikel 1, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt »grundforordningen«).

C. DUMPING

1. Normal værdi

a) Indien

(12) Af de fire samarbejdende indiske virksomheder fremstillede og eksporterede de to den pågældende vare, men solgte den ikke på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden. En tredje samarbejdende virksomhed fremstillede og solgte den pågældende vare på hjemmemarkedet og solgte også den pågældende vare til eksport til EF gennem en fjerde virksomhed, som var et eksportfirma. Hvad Indien angår, er den normale værdi derfor kun beregnet for de tre producenters vedkommende.

(13) Med henblik på fastlæggelsen af den normale værdi undersøgte Kommissionens tjenestegrene først, om salget på hjemmemarkedet var repræsentativt i overensstemmelse med grundforordningen. I den forbindelse blev det for den eneste samarbejdende producent, der sælger på hjemmemarkedet, fastslået, at det samlede indenlandske salg af den pågældende vare udgjorde mere end 5 % af salget til EF.

(14) Det blev derefter undersøgt, om det samlede hjemmemarkedssalg af hver varetype udgjorde mere end 5 % af salget af samme type med henblik på eksport til EF.

For de varetyper, der opfyldte 5 %-testen, vurderede Kommissionens tjenestegrene, om varerne var blevet solgt i tilstrækkelige mængder i normal handel i overensstemmelse med artikel 2, stk. 4, i grundforordningen. I de tilfælde, hvor salget til priser under enhedsomkostningerne for hver varetype udgjorde mindre end 20 % af salget, blev den normale værdi fastlagt på grundlag af de vejede gennemsnitlige priser, der faktisk var blevet betalt i forbindelse med alt salg på hjemmemarkedet. I de tilfælde, hvor det samlede transaktionsomfang med realiseret tab for hver varetype svarede til eller var højere end 20 %, men ikke højere end 90 % af salget, blev den normale værdi fastlagt på grundlag af de vejede gennemsnitlige priser, der faktisk var blevet betalt i forbindelse med det resterende overskudsgivende salg på hjemmemarkedet.

I de tilfælde, hvor omfanget af salget på hjemmemarkedet for hver varetype var mindre end 5 % af den mængde, der var bestemt til eksport til EF, eller hvor omfanget af salget på hjemmemarkedet med realiseret tab for hver varetype var mere end 90 %, betragtedes salget på hjemmemarkedet som utilstrækkeligt i den i artikel 2, stk. 3, i grundforordningen anvendte betydning, og der blev derfor set bort herfra. I disse tilfælde blev den normale værdi, da er ikke var tale om anden form for salg på hjemmemarkedet fra de indiske producenters side, beregnet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6. For hver varetype blev den normale værdi beregnet på grundlag af alle produktionsomkostninger samt alle salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (i det følgende benævnt »SGA-omkostninger«) for denne virksomhed plus en rimelig fortjeneste. Fortjenesten blev fastlagt på grundlag af den vejede gennemsnitsfortjeneste i forbindelse med overskudsgivende salg på hjemmemarkedet af den pågældende vare.

(15) For de to eksporterende producenter, som ikke solgte den pågældende vare på hjemmemarkedet, og for eksportfirmaet blev den normale værdi, når der kunne findes en tilsvarende varetype, i medfør af grundforordningens artikel 2, stk. 1, baseret på de vejede gennemsnitlige priser ab fabrik, som anvendtes af den eneste samarbejdende producent, som på hjemmemarkedet sælger repræsentative mængder af den tilsvarende type i normal handel.

I de tilfælde, hvor den anden producent ikke havde noget eller kun havde et utilstrækkeligt hjemmemarkedssalg af den tilsvarende varetype i den normale handel, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6, litra a), dvs. på grundlag af alle den eksporterende producents produktionsomkostninger i forbindelse med produktionen af den pågældende varetype med tillæg af et rimeligt SGA-beløb samt en rimelig fortjeneste, alt sammen baseret på data indsamlet for den eneste indiske producent, der sælger på hjemmemarkedet.

b) Korea

(16) For den eneste samarbejdende eksporterende producent i Korea blev det fastslået, at det samlede salg af den pågældende vare udgjorde mere end 5 % af eksporten til EF.

(17) Det blev derefter undersøgt, om det samlede hjemmemarkedssalg af hver varetype udgjorde mere end 5 % af salget af samme type med henblik på eksport til EF.

For de varetyper, der opfyldte 5 %-testen, vurderede Kommissionens tjenestegrene, om der var solgt tilstrækkelige mængder i normal handel i overensstemmelse med artikel 2, stk. 4, i grundforordningen. I de tilfælde, hvor salget til priser under enhedsomkostningerne for hver varetype udgjorde mindre end 20 % af salget, blev den normale værdi fastlagt på grundlag af de vejede gennemsnitlige priser, der faktisk var blevet betalt i forbindelse med alt salg på hjemmemarkedet. I de tilfælde, hvor det samlede transaktionsomfang med realiseret tab for hver varetype svarede til eller var højere end 20 %, men ikke højere end 90 % af salget, blev den normale værdi fastlagt på grundlag af de vejede gennemsnitlige priser, der faktisk var blevet betalt i forbindelse med det resterende overskudsgivende salg på hjemmemarkedet.

I de tilfælde, hvor omfanget af salget på hjemmemarkedet for hver varetype var mindre end 5 % af den mængde, der var bestemt til eksport til EF, eller hvor omfanget af salget på hjemmemarkedet med realiseret tab for hver varetype var mere end 90 %, betragtedes salget på hjemmemarkedet som utilstrækkeligt i den i artikel 2, stk. 3, i grundforordningen anvendte betydning, og der blev derfor set bort herfra. I disse tilfælde blev den normale værdi, da der ikke fandtes nogen anden samarbejdende koreansk producent, beregnet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6, dvs. for hver varetype på grundlag af alle produktionsomkostninger samt virksomhedens SGA-omkostninger plus en rimelig fortjeneste. Fortjenesten blev fastlagt på grundlag af den vejede gennemsnitsfortjeneste i forbindelse med overskudsgivende salg på hjemmemarkedet af den pågældende vare.

c) Malaysia

(18) For begge de eksporterende malaysiske eksportører blev det fastslået, at det samlede salg på hjemmemarkedet af den pågældende vare udgjorde mindre end 5 % af eksporten til EF. Da der ikke var andre samarbejdende malaysiske producenter, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6, dvs. på grundlag af alle disse virksomheders produktionsomkostninger med tillæg af et rimeligt beløb til dækning af SGA-omkostninger samt fortjeneste. Da disse beløb ikke kunne fastlægges på basis af oplysningerne om disse producenter, eftersom deres salg på hjemmemarkedet ikke var repræsentativt, blev de fastlagt i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra c), på grundlag af enhver anden rimelig metode. SGA-beløbet blev fastlagt på basis af oplysninger om den producent, der solgte den pågældende vare på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, da det blev påvist, at dette beløb var i overensstemmelse med de gennemsnitlige SGA-omkostninger, der blev konstateret for de virksomheder, der deltog i undersøgelsen. Med hensyn til fortjenesten blev denne derfor fastlagt på grundlag af den vejede gennemsnitlige fortjeneste, som den koncern, som virksomheden tilhørte, nemlig virksomheden i Malaysia samt to virksomheder i Taiwan realiserede i forbindelse med hjemmemarkedssalg direkte til uafhængige kunder, eksklusive koncerninternt salg.

d) Taiwan

(19) For tre eksporterende producenter blev det fastslået, at det samlede salg på hjemmemarkedet af den pågældende vare udgjorde 5 % eller derover af eksporten til EF og derfor var repræsentativt i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2.

(20) For de varetyper, der opfyldte 5 %-testen, vurderede Kommissionens tjenestegrene, om varerne var blevet solgt i tilstrækkelige mængder i normal handel i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 4. I de tilfælde, hvor salget til priser under enhedsomkostningerne for hver varetype udgjorde mindre end 20 % af salget, blev den normale værdi fastlagt på grundlag af de vejede gennemsnitlige priser, der faktisk var blevet betalt i forbindelse med alt salg på hjemmemarkedet. I de tilfælde, hvor det samlede transaktionsomfang med realiseret tab for hver varetype svarede til eller var højere end 20 %, men ikke højere end 90 % af salget, blev den normale værdi fastsat på grundlag af de vejede gennemsnitspriser, der faktisk var blevet betalt i forbindelse med det resterende overskudsgivende salg på hjemmemarkedet.

I de tilfælde, hvor omfanget af salget på hjemmemarkedet for hver varetype var mindre end 5 % af den mængde, der blev eksporteret til EF, eller hvor omfanget af salget på hjemmemarkedet med realiseret tab for hver varetype var mere end 90 %, betragtedes salget på hjemmemarkedet som utilstrækkeligt i den i artikel 2, stk. 3, i grundforordningen anvendte betydning. I disse tilfælde blev den normale værdi i medfør af grundforordningens artikel 2, stk. 1, baseret på de vejede gennemsnitlige priser ab fabrik, som anvendtes af andre producenter i det pågældende land, som på hjemmemarkedet sælger repræsentative mængder af den tilsvarende type i normal handel.

I de tilfælde, hvor producenterne i det pågældende land ikke havde noget repræsentativt hjemmemarkedssalg af den tilsvarende varetype, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6, dvs. på grundlag af alle den eksporterende producents produktionsomkostninger i forbindelse med produktionen af den pågældende varetype med tillæg af et rimeligt SGA-beløb samt en rimelig fortjeneste. Generelt blev SGA-beløbet og fortjenesten fastlagt på grundlag af den pågældende producents resterende repræsentative salg på hjemmemarkedet i normal handel af den af undersøgelsen omfattede vare.

(21) I løbet af undersøgelsen blev det fastslået, at to af disse virksomheder var forretningsmæssigt forbundne. Derfor skal det bemærkes, at der ved fastlæggelsen af den beregnede normale værdi blev benyttet et vejet gennemsnit af disse to forbundne eksporterende producenters fortjeneste, og der blev derfor beregnet en enkelt dumpingmargen.

(22) Disse to forbundne eksporterende producenter solgte den pågældende vare på hjemmemarkedet, både gennem en forretningsmæssigt forbunden salgsvirksomhed og direkte til ikke-forbundne kunder. I de tilfælde, hvor varetyperne blev solgt til den forbundne salgsvirksomhed, anses disse transaktioner for ikke at have fundet sted i normal handel. I disse tilfælde blev den normale værdi fastlagt på grundlag af de priser, hvortil varen første gang blev videresolgt til en uafhængig kunde.

(23) Hvad angår de resterende tre eksporterende producenter i Taiwan, blev det fastslået, at det samlede hjemmemarkedssalg af den pågældende vare udgjorde mindre end 5 % af eksporten til EF og derfor ikke var repræsentativt i den i grundforordningens artikel 2, stk. 2, anvendte betydning. I disse tilfælde blev den normale værdi så vidt muligt fastlagt på grundlag af de andre taiwanske virksomheders hjemmemarkedspriser eller på grundlag af en beregnet normal værdi i overensstemmelse med ovenfor anførte metode.

I de tilfælde, hvor der for en særlig varetype skulle beregnes en normal værdi, blev det beløb, der skulle afsættes til SGA og fortjeneste, i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra a), fastlagt på grundlag af de gennemsnitsbeløb, der konstateredes for de andre taiwanske producenter, som sælger den pågældende vare på hjemmemarkedet.

e) Thailand

(24) Af de tre samarbejdende thailandske virksomheder solgte kun en på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden. For denne virksomhed viste undersøgelsen, at det samlede hjemmemarkedssalg af den pågældende vare udgjorde mere end 5 % af eksporten til EF.

For de produkttyper, der opfyldte 5 %-testen vurderede Kommissionens tjenestegrene, om varerne var blevet solgt i tilstrækkelige mængder i normal handel i den i grundforordningens artikel 2, stk. 4, anvendte betydning. Den normale værdi blev derfor baseret enten på hjemmemarkedspriserne eller på den beregnede normale værdi under anvendelse af den metode, der er beskrevet i betragtning 13.

I de tilfælde, hvor salget for hver varetype var lavere end 5 %, eller hvor salget realiseret med tab udgjorde mere end 90 %, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med den metode, der er beskrevet i betragtning 14.

(25) Da der ikke har været tale om salg af en lignende varetype på det thailandske hjemmemarked, blev der for de to andre thailandske eksporterende producenter anvendt en beregnet normal værdi i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6. Et rimeligt beløb for SGA-omkostninger og fortjeneste blev lagt til produktionsomkostningerne for hver varetype. De SGA-omkostninger og den fortjenstmargen, der blev anvendt, blev beregnet på grundlag af oplysninger vedrørende den thailandske virksomheds produktion og hjemmemarkedssalg.

f) Den Kinesiske Folkerepublik

1. Tilsvarende land med markedsøkonomi

(26) Eftersom Kina betragtes som et land uden markedsøkonomi, skulle der vælges et tilsvarende land med markedsøkonomi med henblik på fastlæggelsen af den normale værdi i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 7. Brasilien eller Indien blev foreslået i meddelelsen om indledning af proceduren. Der blev ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter eller fra nogen myndighed i Kina inden for den frist, der var angivet i meddelelsen om indledning af en procedure.

I løbet af undersøgelsen viste det sig imidlertid, at hverken Brasilien eller Indien var egnede. Med hensyn til Brasilien blev det konstateret, at den række varetyper, der kunne tilbydes af den eneste samarbejdende brasilianske producent, ikke var tilstrækkelig repræsentativ. Med hensyn til Indien viste undersøgelsen, at trods det forhold, at der fandtes et bredere vareudvalg, var Kommissionens tjenestegrene ikke i stand til i tilstrækkelig grad at vurdere konkurrenceforholdene på det indiske marked. Kommissionens tjenestegrene nåede til sidst frem til den opfattelse, at det mest rimelige valg som tilsvarende land med markedsøkonomi, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 7, i dette tilfælde var Taiwan. I løbet af undersøgelsen viste det sig, at der blev udbudt et repræsentativt udvalg af varer i Taiwan, og at et stort antal leverandører på dette marked sikrede et tilstrækkeligt højt konkurrenceniveau.

2. Normal værdi

(27) Af ovenfor anførte grund blev den normale værdi fastlagt på grundlag af priser og omkostninger for de taiwanske producenter, der sælger på hjemmemarkedet. Undersøgelsen viste, at hjemmemarkedssalget i Taiwan udgjorde 5 % eller derover af den samlede kinesiske eksport til EF.

(28) For de varetyper, der opfyldte 5 %-testen, vurderede Kommissionens tjenestegrene, om varerne var blevet solgt i tilstrækkelige mængder i normal handel i overensstemmelse med artikel 2, stk. 4, i grundforordningen. I de tilfælde, hvor salget til priser under enhedsomkostningerne for hver varetype udgjorde mindre end 20 % af salget, blev den normale værdi fastlagt på grundlag af de vejede gennemsnitlige priser, der faktisk var blevet betalt i forbindelse med alt salg på hjemmemarkedet. I de tilfælde, hvor det samlede transaktionsomfang med realiseret tab hver varetype svarede til eller var højere end 20 %, men ikke højere end 90 % af salget, blev den normale værdi fastlagt på grundlag af de vejede gennemsnitlige priser, der faktisk var blevet betalt i forbindelse med det resterende overskudsgivende salg på hjemmemarkedet.

I de tilfælde, hvor omfanget af salget på hjemmemarkedet for hver varetype var mindre end 5 % af den mængde, der var bestemt til eksport til EF, eller hvor omfanget af salget på hjemmemarkedet med realiseret tab for hver varetype var mere end 90 %, betragtedes salget på hjemmemarkedet i normal handel som utilstrækkeligt i den i artikel 2, stk. 3, i grundforordningen anvendte betydning, og der blev derfor set bort herfra. I disse tilfælde blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6. For hver varetype blev den normale værdi beregnet på grundlag af alle produktionsomkostninger samt alle SGA-omkostninger for de taiwanske virksomheder plus en rimelig fortjeneste. Fortjenesten blev fastlagt på grundlag af den vejede gennemsnitsfortjeneste i forbindelse med overskudsgivende salg på hjemmemarkedet af den pågældende vare.

2. Eksportpris

a) Indien

(29) For de to eksporterende producenter, som ved eksport til EF solgte direkte til uafhængige importører, blev eksportpriserne i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, fastlagt på grundlag af de priser, der rent faktisk blev betalt eller skulle betales af disse uafhængige kunder. Da den tredje virksomhed solgte den pågældende vare til en ikke-forbundet eksportsalgsvirksomhed i Indien, vel vidende på salgstidspunktet, at denne vare var beregnet til eksport til EF, blev eksportpriserne fastlagt på grundlag af den pris, som producenten anvendte over for handelsvirksomheden.

b) Korea

(30) Den eneste samarbejdende eksporterende producent i Korea solgte ved eksport til EF direkte til uafhængige importører og fakturerede sine leverancer enten direkte til importørerne eller via en uafhængig handelsvirksomhed i Korea. I det første tilfælde blev eksportpriserne fastlagt på grundlag af de priser, der rent faktisk blev betalt eller skulle betales af uafhængige kunder i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8. I sidstnævnte tilfælde blev eksportpriserne fastlagt på grundlag af de priser, der blev faktureret til handelsvirksomheden af den pågældende producent.

c) Malaysia

(31) For en eksportør i Malaysia, som ved eksport til EF solgte direkte til uafhængige importører, blev eksportpriserne fastlagt på grundlag af de priser, der rent faktisk blev betalt eller skulle betales af uafhængige kunder i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8.

(32) Den anden malaysiske eksportør foretog al eksport af den pågældende vare til EF via en forbunden importør. Kommissionen var derfor af den opfattelse, at den malaysiske producentvirksomheds salgspriser over for importvirksomheden i Europa var upålidelige. Derfor blev eksportpriserne i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9, beregnet på grundlag af den pris, hvortil den importerede vare første gang blev videresolgt til en uafhængig køber med justeringer for alle de omkostninger, der løb på i perioden mellem indførslen og videresalget, og med midlertidige justeringer for en fortjenstmargen, som svarede til denne virksomheds fortjenstmargen i forbindelse med salg til uafhængige kunder i EF.

d) Taiwan

(33) De eksporterende producenter solgte ved eksport til EF enten direkte til uafhængige importører eller gennem ikke-forbundne handelsvirksomheder i Taiwan.

I de tilfælde, hvor salget til EF skete direkte til uafhængige eksportører, blev eksportpriserne fastlagt på grundlag af de priser, der rent faktisk blev betalt eller skulle betales af disse importører i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8.

I de tilfælde, hvor salget til EF skete gennem disse handelsvirksomheder, blev eksportpriserne fastlagt på grundlag af de priser, som de pågældende producenter fakturerede i forhold til handelsvirksomhederne.

e) Thailand

(34) For de to eksporterende producenter, som ved eksport til EF solgte direkte til de uafhængige kunder, blev eksportpriserne fastlagt på grundlag af de priser, der rent faktisk blev betalt eller skulle betales af disse uafhængige kunder i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8. Da den tredje producent solgte den pågældende vare til en ikke-forbunden eksporthandelsvirksomhed i Thailand, vel vidende på det pågældende tidspunkt, at denne vare var beregnet til eksport til EF, blev eksportpriserne fastlagt på grundlag af den pris, producenten anvendte over for handelsvirksomheden.

f) Den Kinesiske Folkerepublik

1. Individuel behandling

(35) Alle eksporterende producenter i Kina, som besvarede hele Kommissionens spørgeskema og eksporterede den pågældende vare til EF i undersøgelsesperioden, samt en virksomhed i Hongkong, som eksporterede skruer mv. med oprindelse i Kina, anmodede om individuel behandling, dvs. fastlæggelse af særskilte eksportpriser og således af individuelle dumpingmargener.

Kommissionens tjenestegrene efterprøvede, om disse syv virksomheder til en vis grad var de jure og de facto uafhængige af staten i et omfang, der kunne sammenlignes med, hvad der er gældende i et land med markedsøkonomi. Til dette formål sendte den en række detaljerede spørgsmål til disse virksomheder vedrørende deres ejerforhold, ledelse og kontrol over deres egen forretningspolitik.

(36) De pågældende seks virksomheder i Kina kunne ikke overbevise Kommissionens tjenestegrene om, at de i deres drift var tilstrækkelig uafhængige af de kinesiske myndigheder, og det blev især konstateret, at nogle af virksomhederne var underlagt restriktioner med hensyn til deres frihed til at fastlægge egen prispolitik og mængden af varer, som skulle sælges på hjemmemarkedet og eksportmarkedet. Desuden var de kinesiske myndigheders godkendelse påkrævet på forskellige stadier i nogle af virksomhedernes levetid, så som ved virksomhedens oprettelse, ændring af dens vedtægter og indstilling af driften. Endelig trak udenlandske investorer sig i nogle tilfælde ud af joint venture-aftaler med de pågældende virksomheder i Kina før undersøgelsesperiodens begyndelse. Det blev derfor besluttet, at det ikke var hensigtsmæssigt at give disse seks virksomheder individuel behandling.

(37) Med hensyn til den virksomhed i Hongkong, som eksporterede skruer mv. med oprindelse i Kina, blev det fastslået, at denne virksomhed var registreret i Hongkong, at der ikke var kinesiske interesser i virksomheden, og at den ikke havde nogen forbindelser med nogen anden virksomhed i Kina. Undersøgelsen i Hongkong viste, at virksomheden havde et lejet produktionsanlæg til skruer mv. i Kina, og at produktionen dér var under Hongkong-kontorets ledelse og kontrol. Desuden viste det sig, at virksomheden i sin drift var uafhængig af de kinesiske myndigheder, især med hensyn til eksportpriserne i forbindelse med eksport til EF samt markedsføringspolitik.

På baggrund af disse overvejelser, blev det foreløbigt besluttet at indrømme denne virksomhed individuel behandling med henblik på den igangværende antidumpingprocedure.

2. Eksportpris

(38) Undersøgelsen viste, at eksporten fra fem samarbejdende virksomheder i Kina og en virksomhed i Hongkong, der eksporterede skruer mv. med oprindelse i Kina, gik direkte til uafhængige importører i EF. Eksportpriserne blev derfor baseret på de priser, der rent faktisk blev betalt eller skulle betales for den vare, der blev solgt til EF, i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8.

(39) Med hensyn til en anden virksomhed i Kina blev det konstateret, at eksporten til EF gik gennem en forbunden virksomhed i Hongkong, som solgte den pågældende vare til uafhængige importører i EF. I dette tilfælde blev eksportpriserne i medfør af grundforordningens artikel 2, stk. 9, fastlagt på grundlag af de priser, som den forbundne virksomhed fakturerede over for de uafhængige importører i EF, efter at der var foretaget justeringer for alle påløbne omkostninger og al fortjeneste i perioden mellem indførslen og videresalget.

3. Sammenligning

(40) Af hensyn til en rimelig sammenligning blev der i form af justeringer taget hensyn til forskelle, som efter parternes påstande og påvisninger påvirkede prisernes sammenlignelighed. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, blev disse justeringer foretaget med hensyn til omkostninger i forbindelse med emballering, transport, forsikring, håndtering samt dermed forbundne omkostninger, indirekte skatter og importafgifter, kreditomkostninger og provisioner.

(41) En virksomhed i Indien gjorde krav om indregning af kreditomkostninger i forbindelse med salg på hjemmemarkedet og anmodede om, at den faktiske betalingsdato blev anvendt. Dette krav blev afvist med den begrundelse, at der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra g), kun kan indrømmes en justering for det antal dage, der aftales på salgstidspunktet, da kun udgifterne i forbindelse med dette antal dage kan anses for at have øvet indflydelse på køberens beslutning.

(42) De justeringer af importafgifterne, som den samme indiske virksomhed anmodede om, blev afvist, da virksomheden ikke var i stand til at påvise en klar forbindelse mellem de importerede råvarer, der var anvendt til produktionen af den pågældende vare med henblik på salg på hjemmemarkedet, og den justering af importafgifterne, der blev gjort krav på.

(43) Nogle eksporterende producenter i Taiwan krævede en justering for forskelle i handelsled med den begrundelse, at de solgte forskellige mængder til forskellige kundekategorier. Imidlertid var de ikke i stand til at påvise konsekvente og tydelige forskelle i funktioner og priser i de forskellige handelsled på det taiwanske hjemmemarked. På baggrund heraf blev der ikke indrømmet nogen justering for forskelle i handelsled.

(44) En virksomhed i Thailand krævede en justering for forskelle i fysiske egenskaber og for forskelle i handelsled. Disse to anmodninger måtte afvises af følgende grunde:

Med hensyn til det første krav fandt Kommissionen det ikke relevant, for så vidt dumpingberegningen er baseret på en sammenligning af varetyper, der både sælges på hjemmemarkedet og eksportmarkedet, og for så vidt varerne havde fået samme interne tekniske kode af virksomheden. Tværtimod blev det konstateret, at varerne formodentlig var de samme.

Med hensyn til den anden anmodning viste undersøgelsen, at mindre end 10 % af hjemmemarkedssalget gik til en speciel type kunder. Imidlertid var de ikke i stand til at påvise konsekvente og tydelige forskelle i funktioner og priser i de forskellige handelsled på det thailandske hjemmemarked. På denne baggrund blev der ikke indrømmet nogen justering for forskelle i handelsled.

4. Dumpingmargen

1. Generel metode

(45) Generelt blev dumpingmargenerne i medfør af grundforordningens artikel 2, stk. 10 og 11, fastlagt på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi og de vejede gennemsnitlige eksportpriser ab fabrik og i samme handelsled.

(46) For enhver eksporterende producent, der var involveret i proceduren, og som hverken besvarede Kommissionens spørgeskema eller på anden måde gav sin mening til kende, blev dumpingmargenen fastlagt på grundlag af de foreliggende oplysninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18, stk. 1.

(47) Der blev foretaget en sammenligning af Eurostatistikker og oplysningerne om den samlede eksport til EF, som blev stillet til rådighed af de samarbejdende eksporterende producenter fra de pågældende lande, for at fastslå samarbejdets omfang.

I de tilfælde, hvor der var tale om en lav grad af samarbejde, besluttede Kommissionens tjenestegrene, at de mest rimelige foreliggende kendsgerninger var dem, der var blevet fastlagt under undersøgelsen, nemlig det vejede gennemsnit af alle dumpingtransaktioner, der konstateredes for virksomheden med den højeste dumpingmargen.

I de tilfælde, hvor der var tale om en høj grad af samarbejde, var Kommissionens tjenestegrene af den opfattelse, at det var hensigtsmæssigt at basere dumpingmargenen for de ikke-samarbejdende virksomheder på den højeste dumpingmargen, der konstateredes for en samarbejdende eksporterende producent i det pågældende land, eftersom der ikke var nogen grund til at antage, at en ikke-samarbejdende eksporterende producent havde foretaget dumping på et lavere niveau end det højest konstaterede.

Denne tilgang fandtes også nødvendig for at undgå at give bonus for manglende samarbejde og skabe mulighed for omgåelse.

2. Dumpingmargener

a) Indien

(48) Dumpingmargenerne var følgende udtrykt i procent af prisen cif EF's grænse:

>TABELPOSITION>

(49) I betragtning af den udtalte grad af manglende samarbejde og i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i betragtning 46 og 47, blev dumpingmargenen for de ikke-samarbejdende eksporterende producenter i Indien midlertidigt fastsat til 133,5 % af prisen frit EF's grænse.

b) Korea

(50) Dumpingmargenen var følgende udtrykt i procent af prisen cif EF's grænse:

>TABELPOSITION>

(51) I betragtning af den udtalte grad af manglende samarbejde og i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i betragtning 46 og 47, blev dumpingmargenen for de ikke-samarbejdende eksporterende producenter i Korea midlertidigt fastsat til 26,7 % af prisen frit EF's grænse.

c) Malaysia

(52) For en eksporterende producent i Malaysia blev den vejede gennemsnitlige normale værdi i medfør af grundforordningens artikel 2, stk. 11, sammenlignet med priserne i forbindelse med alle individuelle eksporttransaktioner med EF, da det blev konstateret, at der forelå et eksportprismønster, som udviste betydelige afvigelser i de forskellige tidsperioder, og at en beregning baseret på det vejede gennemsnit ikke ville have afspejlet det fulde omfang af dumpingen.

Dumpingmargenerne var følgende udtrykt i procent af prisen cif EF's grænse:

>TABELPOSITION>

(53) I betragtning af den udtalte grad af manglende samarbejde og i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i betragtning 44 til 46, blev dumpingmargenen for de ikke-samarbejdende eksporterende producenter i Malaysia midlertidigt fastsat til 9,5 % af prisen frit EF's grænse.

d) Taiwan

(54) For tre eksporterende producenter i Taiwan blev den vejede gennemsnitlige normale værdi i medfør af grundforordningens artikel 2, stk. 11, sammenlignet med priserne i forbindelse med alle individuelle eksporttransaktioner med EF, da det blev konstateret, at der forelå et eksportprismønster, som udviste betydelige afvigelser i de forskellige tidsperioder eller regioner, og at en beregning baseret på det vejede gennemsnit ikke ville have afspejlet det fulde omfang af dumpingen.

Dumpingmargenerne var følgende udtrykt i procent af prisen cif EF's grænse:

>TABELPOSITION>

(55) Som anført ovenfor var to virksomheder i Taiwan forretningsmæssigt forbundne. Følgelig var der en høj risiko for, at antidumpingforanstaltningerne kunne imødegås ved at kanalisere eksporten til EF gennem virksomheden med den laveste dumpingmargen, hvis der blev fastlagt to forskellige dumpingmargener. Kommissionen konkluderede derfor, at der skulle fastlægges en enkelt dumpingmargen for de to virksomheder, baseret på det vejede gennemsnit af den dumpingmargen, der konstateredes for begge.

(56) I betragtning af den udtalte grad af manglende samarbejde og i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i betragtning 44 til 46, blev dumpingmargenen for de ikke-samarbejdende eksporterende producenter i Taiwan midlertidigt fastsat til 27,7 % af prisen frit EF's grænse.

e) Thailand

(57) Dumpingmargenerne var følgende udtrykt i procent af prisen cif EF's grænse:

>TABELPOSITION>

(58) I betragtning af den udtalte grad af manglende samarbejde og i overensstemmelse med den generelle metode, der er beskrevet i betragtning 44 til 46, blev dumpingmargenen for de ikke-samarbejdende eksporterende producenter i Thailand midlertidigt fastsat til 32,9 % af prisen frit EF's grænse.

f) Den Kinesiske Folkerepublik

(59) Med hensyn til de seks samarbejdende eksporterende producenter i Kina, som fik afslag på individuel behandling, måtte deres eksportpriser ses i sammenhæng med Eurostat-angivelser for at dække den samlede eksport fra Kina til EF. Følgelig kunne der kun foretages en sammenligning efter toldkodeks, dvs. ved at gruppere flere PCN-koder. Derfor blev den vejede gennemsnitlige normale værdi fob Taiwans nationale grænse sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris fob Kinas nationale grænse i samme handelsled efter toldkodeks.

Den midlertidigt fastlagte dumpingmargen er 75,6 % af prisen cif EF's grænse.

Med hensyn til virksomheden i Hongkong, som blev indrømmet individuel behandling, blev den vejede gennemsnitlige normale værdi fob Taiwans nationale grænse sammenlignet med virksomhedens egne vejede gennemsnitlige eksportpriser fob Kinas nationale grænse i samme handelsled. Den midlertidigt fastlagte dumpingmargen er 16,2 % af prisen cif EF's grænse.

D. EF-ERHVERVSGRENEN

(60) Kommissionen undersøgte, om klagerne tegnede sig for en betydelig del af den samlede EF-produktion af den pågældende vare og nåede frem til den konklusion, at de klagende producenter (i det følgende benævnt »EF-erhvervsgrenen«) fremstillede 63 % af EF's samlede produktion af den samme vare fremstillet i undersøgelsesperioden. Kommissionen var derfor af den opfattelse, at klagerne udgjorde EF-erhvervsgrenen i den i grundforordningens artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, anvendte betydning.

E. SKADE

1. Indledende bemærkninger

(61) Med henblik på at fastlægge skaden i denne procedure har Kommissionen analyseret oplysninger vedrørende perioden 1992 til november 1996 (i det følgende benævnt »den betragtede periode«). Det skal imidlertid bemærkes med hensyn til udviklingen i skadeindikatorerne i denne periode, at Kommissionen med henblik på en år-til-år sammenligning har anvendt tallene for undersøgelsesperioden (elleve måneder af 1996) som grundlag for en ekstrapolering af tallene for hele 1996.

Undersøgelsens geografiske omfang var EF i dets sammensætning på tidspunktet for indledningen af proceduren, dvs. EF bestående af 15 medlemsstater.

2. Kumulation

(62) Kommissionen undersøgte, om importen af skruer mv. med oprindelse i Kina, Indien, Malaysia, Korea, Taiwan og Thailand skulle vurderes kumulativt i overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 4.

Kommissionen konkluderede, at skruer mv. importeret fra de pågældende lande var ens i alle henseender (det skal bemærkes, at importerede skruer mv. fremstilles efter de samme kvalitetsstandarder som EF-varer, normalt en DIN-standard eller en ISO-standard), de kan erstatte hinanden og markedsføres i EF gennem sammenlignelige salgskanaler på ensartede kommercielle vilkår og, hvad der særlig skal understreges, sælges til stort set samme priser, der ligger væsentligt under EF-erhvervsgrenens priser. Importerede skruer mv. blev derfor anset for at konkurrere med hinanden og med skruer mv. fremstillet i EF.

Hvert af de seks pågældende landes samlede import tegnede sig særskilt betragtet for en ikke ubetydelig markedsandel.

På baggrund af ovenstående var det Kommissionens opfattelse, at alle kriterierne i grundforordningens artikel 3, stk. 4, var opfyldt, dvs. dumpingmargenen for hvert eksporterende land var mere end minimalmargenen, eksportomfanget fra hvert land var ikke ubetydeligt (se betragtning 64 ndf.), og en kumulativ vurdering af virkningerne af importen var rimelig på baggrund af konkurrencevilkårene mellem de importerede varer indbyrdes og de samme EF-varer. Importen fra de pågældende lande blev derfor undersøgt kumulativt.

3. Forbruget i EF

(63) Forbruget i EF blev baseret på besvarelserne af spørgeskemaet (EF-erhvervsgrenens salg), Eurostat-oplysninger (import) og klagen (ikke-klagende EF-producenters salg).

På grundlag af ovenstående lå det synlige forbrug i EF fortsat stabilt på 47 200 tons i 1992 og 1993 og steg til 59 900 tons i 1994, til 86 500 tons i 1995 og til 82 400 tons i 1996, dvs. en samlet stigning på 75 % i den betragtende periode.

Det skal bemærkes, at udviklingen i det synlige forbrug i det store og hele påvirkes af lagerindehavernes adfærd på EF-markedet, i betragtning af at de fungerer som mellemmænd mellem alle producenter af skruer mv., både EF-erhvervsgrenen og eksportørerne. Tallet for det synlige forbrug afspejler derfor de køb, der blev foretaget af lagerindehaverne i den betragtede periode, og ikke nødvendigvis forbrugernes køb. Det lille fald i det synlige forbrug i 1996 synes at være en konsekvens af den massive stigning i importen i de tidligere år.

4. Dumpingimportens kumulerede omfang og markedsandel

(64) Den kumulerede dumpingimport i EF af skruer mv. med oprindelse i de pågældende lande faldt fra 15 800 tons i 1992 til 14 800 tons i 1993 og steg derefter til 20 600 tons i 1994 og til 42 300 tons i 1995 og lå derefter på et tilsvarende niveau, 41 200 tons, i 1996, dvs. en samlet stigning på 161 %.

Disse landes kumulerede markedsandel faldt fra 33,5 % i 1992 til 31,4 % i 1993 og steg derefter til 34,3 % i 1994, til 48,9 % i 1995 og til 50,1 % i 1996, dvs. en stigning på 17 procentpoint i den betragtede periode. I undersøgelsesperioden lå markedsandelene for hvert af de pågældende lande på 2 % for Thailands vedkommende, 3 % for Indiens vedkommende, 3,2 % for Koreas vedkommende, 5,3 % for Malaysias vedkommende, 12,5 % for Kinas vedkommende og 24 % for Taiwans vedkommende.

5. Prisunderbud

(65) Med hensyn til prisunderbud blev analysen foretaget for hver type skruer mv. For hver af disse typer sammenlignede Kommissionen eksportørernes og EF-erhvervsgrenens månedlige vejede gennemsnitlige salgspriser uden medregning af rabatter og afgifter, beregnet på grundlag af salget til den første ikke-forbundne kunde og med rimelig justering for forskelle i distributionskanaler. EF-erhvervsgrenens månedlige gennemsnitlige salgspris blev vejet i forhold til hver enkelt virksomheds salgsmængde. Denne månedlige gennemsnitlige EF-salgspris blev derefter sammenlignet med det tilsvarende tal for hver eksportør på grundlag af deres månedlige videresalgspris i EF og vejet i henseende til salgsmængde.

For at nå frem til et handelsled, der kunne sammenlignes med EF-erhvervsgrenens salg, måtte priserne for importen fra de pågældende lande justeres for at tage hensyn til omkostningerne efter indførslen (herunder håndterings-, finansierings- og transportomkostninger), genemballeringsomkostninger og forfalden told. Justeringerne blev baseret på oplysninger modtaget fra importørerne.

Underbudsmargenerne er udtrykt som en procentdel af EF-erhvervsgrenens priser (ab fabrik) til forskel fra metoden for beregning af underbudsmargenerne, som er udtrykt som en procentdel af den vejede gennemsnitlige pris frit EF's grænse. Underbudsmargenerne var som følger:

>TABELPOSITION>

Der blev konstateret et samlet vejet prisunderbud på 28 % for alle de pågældende landes vedkommende.

6. Situationen i EF-erhvervsgrenen

6.1. Produktionskapacitet og udnyttelsesgrader

(66) EF-erhvervsgrenens produktion steg fra 12 800 tons i 1992 til 12 900 tons i 1993, til 23 100 tons i 1994, faldt en smule til 22 400 tons i 1995 og faldt yderligere til 19 000 tons i 1996, dvs. en samlet stigning på 48 % i den betragtede periode.

Det skal bemærkes, at produktionen steg betydeligt fra 1993 til 1994 (80 procentpoint). Denne stigning skyldtes imidlertid hovedsagelig, at en af de klagende EF-producenter erhvervede sig en ikke-klagende virksomhed, der producerer den pågældende vare. EF-erhvervsgrenens kapacitet, salg, investeringer og beskæftigelse, som behandles nedenfor, påvirkes også af denne erhvervelse.

EF-erhvervsgrenens kapacitet steg med 91 % i samme periode. Det skal imidlertid bemærkes, at kapacitetsudnyttelsesgraden faldt i perioden, fra 81 % i 1992 til 63 % i 1996.

6.2. Lagre

(67) EF-erhvervsgrenens lagerbeholdninger øgedes betydeligt i perioden, fra 2 400 tons i 1992 til 2 900 tons i 1993, til 4 600 tons i 1994, til 5 200 tons i 1995 og til 5 300 tons i 1996, dvs. en stigning på 124 % i den betragtede periode.

6.3. Salgsomfang og markedsandel

EF-erhvervsgrenens salg på EF-markedet steg fra 12 400 tons i 1992 til 13 200 tons i 1993, til 17 900 tons i 1994, faldt en smule til 17 400 tons i 1995 og faldt yderligere til 15 800 tons i 1996, hvilket udgør en samlet stigning på 3 400 tons (27 %). Denne stigning i salget er beskeden sammenlignet med stigningen i forbruget på 35 200 tons (75 %) i den betragtede periode.

EF-erhvervsgrenens markedsandel steg fra 26 % i 1992 til 28 % i 1993 og til 30 % i 1994, hvorefter den faldt til 20 % i 1995 og til 19 % i 1996, hvilket udgør et samlet tab på 7 procentpoint i den betragtede periode.

6.4. Priser

(68) Den vejede gennemsnitlige salgspris for skruer mv. solgt af EF-erhvervsgrenen på EF-markedet udviste en beskeden global stigning mellem 1992 og 1996. EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige salgspris udtrykt i ecu pr. ton faldt fra 3,36 i 1992 til 3,19 i 1993, til 3,02 i 1994, steg til 3,89 i 1995 og faldt til 3,40 i 1996. Der skal bemærkes, at importpriserne altid lå betydeligt under EF-erhvervsgrenens priser, og prisbevægelsen skal ses i relation til den betydelige stigning i forbruget, især fra 1994 til 1995.

6.5. Rentabilitet

(69) EF-erhvervsgrenens finansielle situation gik fra -3 % i 1992 til 1,5 % i 1993, til 4,7 % i 1994, til 9,1 % i 1995 og faldt til 0,1 % i 1996. Forbedringen af rentabiliteten i de første år kan tilskrives erhvervsgrenens bestræbelser på at forbedre produktiviteten (se betragtning 72).

Det skal bemærkes, at EF-erhvervsgrenens rentabilitet forbedredes betydeligt i 1994 og 1995. Denne situation skal ses på baggrund af EF-erhvervsgrenens betydelige tab af markedsandele i samme periode (et fald på 10 procentpoint mellem 1994 og 1995). Dette viser, at EF-erhvervsgrenen prøvede at opretholde fortjenesten på bekostning af markedsandelen. Imidlertid havde EF-erhvervsgrenen knap nok nået break-even-punktet (en beskeden fortjeneste på 0,1 %) i 1996, samtidig med at den havde haft yderligere tab af markedsandele.

Den vejede gennemsnitlige fortjeneste på 0,1 % i undersøgelsesperioden udgør den laveste fortjeneste siden 1992.

6.6. Investeringer

(70) Investeringerne (udtrykt i ecu) steg globalt med 72 % fra 764 700 i 1992 til 1 993 900 i 1993, til 3 658 600 i 1994, faldt til 1 520 100 i 1995 og til 1 312 000 i 1996. Den samlede stigning i investeringerne i den betragtede periode skyldes den omstændighed, at det er nødvendigt med et højt investeringsniveau inden for denne erhvervsgren for at opretholde konkurrenceevnen. Det blev konstateret, at denne erhvervsgren til stadighed havde behov for at erstatte sit maskineri og foretage nye investeringer for at leve op til miljøkravene.

Det skal bemærkes, at de store investeringer, der blev foretaget i 1994, for hovedpartens vedkommende kan tilskrives en af EF-erhvervsgrenens virksomheder, som havde erhvervet en producentvirksomhed (se betragtning 66 ovenfor).

6.7. Beskæftigelse

(71) Beskæftigelsen steg med 16 % i den betragtede periode, fra 325 beskæftigede i 1992 til 378 i 1996. Igen skal det bemærkes, at denne stigning i beskæftigelsen er en afspejling af det ekspanderende marked. Alle EF's producenter, herunder dem, der ikke var med i klagen, beskæftigede i alt 574 personer i undersøgelsesperioden.

6.8. Produktivitet

(72) Produktiviteten i EF-erhvervsgrenen steg med 10 % mellem 1992 og 1996.

6.9. Konklusion vedrørende skade

(73) Kommissionen konkluderede, at EF-erhvervsgrenen havde været udsat for et betydeligt prispres fra importerede varer fra de pågældende lande i den betragtede periode, som antog et stadig større omfang på EF-markedet, og hvis priser ifølge de foretagne konstateringer i betydelig grad underbød EF-erhvervsgrenens priser i undersøgelsesperioden. Som følge heraf mistede EF-erhvervsgrenen betydelige markedsandele på et tidspunkt, hvor der var et stigende forbrug på markedet, skønt der var tale om øget produktion og produktivitet. Lagerbeholdningerne øgedes desuden hele tiden betydeligt.

EF-erhvervsgrenen befandt sig desuden efter en forbedring i 1994/1995 i en dårlig og i det store hele utilstrækkelig finansiel situation på baggrund af industriens forventninger og investeringer (der blev konstateret en vejet gennemsnitlig fortjeneste på 0,1 % i undersøgelsesperioden). Ud fra en samlet betragtning skal det bemærkes, at situationen forværredes for EF-erhvervsgrenen i de sidste år af den betragtede periode (1994 til 1996).

På baggrund af ovenstående er Kommissionen nået frem til den foreløbige konklusion, at EF-erhvervsgrenen led væsentlig skade i den i grundforordningens artikel 3, stk. 2, anvendte betydning.

7. Årsag til skade

7.1. Virkningerne af dumpingimporten

(74) Kommissionen undersøgte, om den væsentlige skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, er forårsaget af dumpingimporten fra Kina, Indien, Malaysia, Korea, Taiwan og Thailand.

Der er et klart sammenfald mellem den betydelige prisunderbydning, der blev konstateret for den betragtede periode, og forværringen af EF-erhvervsgrenens situation. Dette kommer især klart til udtryk ved EF-erhvervsgrenens faldende markedsandel og forværringen af dens rentabilitet i undersøgelsesperioden.

Med hensyn til markedsandelene skal det bemærkes, at importen fra de pågældende lande steg fra 1992 til 1996 i en hurtigere takt end forbruget (en samlet stigning på 161 %). Dette udgør en samlet stigning i markedsandel på 17 procentpoint, mens EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt med 7 procentpoint. Især faldt den betydelige stigning i importen mellem 1994 og 1995 (en stigning på 15 procentpoint) sammen med et tab af markedsandele (minus 10 procentpoint) for EF-erhvervsgrenen i den pågældende periode.

Kommissionen konkluderede derfor, at EF-erhvervsgrenens tab af markedsandele i fuld udstrækning kan tilskrives de pågældende landes erobring af markedsandele.

EF-erhvervsgrenen befandt sig i en dårlig finansiel situation i begyndelsen af den betragtede periode og var ude af stand til enten at drage fuld nytte af deres investeringer eller af den stigende efterspørgsel efter skruer mv. på EF-markedet. Skønt EF-erhvervsgrenens finansielle situation forbedredes i 1994 og 1995, skete dette på et tidspunkt, hvor den tabte markedsandele, hvilket viser, at EF-erhvervsgrenens strategi kom under pres fra dumpingimporten i forsøget på at opretholde fortjenesten på bekostning af markedsandelene. Imidlertid førte det fortsatte pres fra dumpingimporten til yderligere tab af markedsandele og fortjeneste for EF-erhvervsgrenen i 1996. Især tvang den kumulerede virkning af den massive stigning i importen i den betragtede periode, som førte til et udbudsoverskud på EF-markedet i 1996, EF-erhvervsgrenen til at sænke sine priser i 1996, samtidig med at den mistede yderligere markedsandele. I denne sammenhæng blev den negative virkning af den øgede importmængde forstærket af den betydelige prisunderbydning i perioden.

7.2. Virkningerne af andre faktorer

(75) Kommissionen undersøgte, om den skade, EF-erhvervsgrenen havde lidt, kunne have været forårsaget af andre faktorer end dumpingimporten. Især så Kommissionen på udviklingen i forbruget, udviklingen og virkningen af importen fra andre tredjelande og virkningen af stigningerne i råmaterialeomkostningerne.

a) Forbrug

(76) Kommissionen undersøgte, om forbrugsudviklingen havde indflydelse på situationen for EF-erhvervsgrenen. Det skal bemærkes, at selv om der var et mindre fald i forbruget i slutningen af den betragtede periode (4 100 tons), steg det samlede forbrug betydeligt med 35 200 tons (75 %). Det er derfor højst usandsynligt, at skaden på nogen måde kan tilskrives tendensen i forbruget.

b) Import fra andre tredjelande

(77) Hvad angår importen fra andre tredjelande, som ikke var omfattet af proceduren, konstaterede Kommissionen, at selv om denne import tegnede sig for en betydelig andel af markedet i EF (20 % i undersøgelsesperioden), faldt den globalt i den betragtede periode, fra 25 % i 1992 til 23 % i 1993, til 20 % i 1994 og til 19 % i 1995 og 1996.

I den forbindelse undersøgte Kommissionen specielt tendensen i mængder og priser på importen af varer fra Sydafrika og Filippinerne, da det blev påstået, at importen fra disse lande havde indflydelse på situationen for EF-erhvervsgrenen, og at klagen var diskriminerende, da disse lande ikke var medtaget.

Sydafrika

(78) Selv om Eurostat-tal viste, at der importeredes varer fra Sydafrika i perioden, blev det foreløbigt fastslået, at oplysningerne vedrørende denne import ikke var pålidelige.

Filippinerne

(79) Markedsandelen for importen fra Filippinerne faldt en smule i den betragtede periode fra 3 % i 1992 til 2 % i 1996. Desuden var priserne på denne import langt højere end de pågældende landes priser. Kommissionen mener derfor, at importen fra Filippinerne ikke bidrog til den skade, som EF-erhvervsgrenen led.

Andre tredjelande

(80) Kommissionen konstaterede, at den samlede markedsandel for andre tredjelande faldt i den betragtede periode (fra 19 % i 1992 til 14 % i 1996), og at priserne på denne import var klart højere end priserne på dumpingimporten. Kommissionen fastslog derfor, at denne import også blev påvirket negativt af dumpingimporten, og at den derfor ikke bidrog til den skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen.

c) Råmaterialer

(81) Kommissionen undersøgte også, om den skade, som EF-erhvervsgrenen led, kunne være forårsaget af stigninger i omkostningerne til råmaterialer i den betragtede periode, da det hævdedes, at den forvoldte skade i det mindste delvis kunne tilskrives disse stigninger. Kommissionen konstaterede i den forbindelse, at udsvinget i råmaterialeomkostningerne ikke var tilstrækkelig betydeligt, specielt i 1996, til at have indvirkning på EF-erhvervsgrenens levedygtighed.

d) Andre argumenter

(82) Det blev påstået, at der anvendtes konkurrencestridig praksis mellem EF-erhvervsgrenens virksomheder i den betragtede periode, og at EF-erhvervsgrenen derfor selv bidrog til den forvoldte skade.

Kommissionen mente imidlertid ikke, at påstanden blev understøttet af undersøgelsesresultaterne, og der blev således ikke taget hensyn til dette argument på dette midlertidige stadium.

7.3. Konklusion vedrørende årsagssammenhæng

(83) På baggrund af ovenstående konkluderede Kommissionen, at importen fra de seks berørte lande samlet havde forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade.

F. FÆLLESSKABETS INTERESSER

1. Generelle betragtninger

(84) Kommissionen undersøgte foreløbigt, på basis af de indgivne oplysninger, om der trods dumping- og skadesresultaterne findes tvingende grunde til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i det foreliggende tilfælde.

Til dette formål undersøgte Kommissionen virkningerne af eventuelle foranstaltninger for alle parter, der er involveret i proceduren, samt konsekvenserne for de samme parter, hvis der ikke træffes midlertidige foranstaltninger.

2. Indsamling af oplysninger

(85) For at vurdere virkningerne af eventuelle foranstaltninger udsendte Kommissionen spørgeskemaer om spørgsmålet Fællesskabets interesser til alle interesserede parter i de relevante industrier inden og efter produktionsprocessen, som den havde kendskab til på tidspunktet for indledningen af proceduren. Kommissionen anmodede også EF-erhvervsgrenen om oplysninger.

Kommissionen fandt, at besvarelserne fra de parter, man havde kontaktet, var pålidelige, da oplysningerne ikke syntes at være modstridende. Kommissionen fandt det derfor ikke nødvendigt at foretage kontrolbesøg angående undersøgelsen af spørgsmålet Fællesskabets interesser.

3. Forsyningsindustrien

3.1. Situationen for råmaterialeleverandørerne

(86) Det råmateriale, der anvendes i fremstillingen af skruer mv., er valsetråd af rustfrit stål. Dette råmateriale fremstilles af de større stålproducenter i Europa, som leverer alt råmateriale, der anvendes af EF-erhvervsgrenen. Der findes en række forskellige kvaliteter af valsetråd af rustfrit stål, som kan anvendes i denne type produktion, men de to mest almindeligt anvendte kvaliteter, af både EF-erhvervsgrenen og producenterne i de pågældende lande, er austenistisk stål type A2 (AISI 304) og A4 (AISI 316). Disse stålkvaliteter anvendes især på grund af deres varme- og korrosionsbestandighed og deres høje styrke. Følgende oplysninger vedrører data indgivet af de råmaterialeleverandører, der blev kontaktet.

EF-leverandørerne af de pågældende råmaterialer beskæftigede over 5 000 i 1996, og heraf var ca. 800 specielt beskæftiget i produktionen af de pågældende råmaterialer (16 % af de ansatte). Den samlede omsætning i 1996 var 1 400 mio. ECU, og heraf vedrørte 120 mio. ECU de pågældende råmaterialer (ca. 8,4 % af den samlede omsætning). Den samlede omsætning faldt ca. 26,5 % mellem 1995 og 1996, og omsætningen vedrørende de pågældende råmaterialer faldt 34 %. Der var også en nedgang i salget i EF i samme periode fra 149 mio. ECU i 1995 til 93 mio. ECU i 1996, dvs. en nedgang på 38 %.

Med hensyn til rentabiliteten på salget af de pågældende råmaterialer i EF konstateredes en vejet gennemsnitlig fortjeneste på 0,5 % i 1996 på grundlag af de foreliggende oplysninger.

3.2. Følgevirkningerne i tilfælde af, at der indføres eller ikke indføres foranstaltninger

(87) Selv om de virksomheder, der fremstiller de pågældende råmaterialer, også leverer til andre markeder uden for EU og derfor teoretisk set kan omdirigere deres salg til disse markeder, er der alligevel stor sandsynlighed for, at et større fald i EF's produktion af den pågældende vare vil få betydelige følger for dem, da EF-erhvervsgrenen er en vigtig kunde for disse virksomheder.

Eftersom den samlede EF-produktion af de pågældende råmaterialer udgør mere end en ikke ubetydelig del af den globale omsætning og beskæftigelse i de berørte virksomheder, var det opfattelsen, at deres situation vil blive forbedret, hvis der indføres foranstaltninger, da de vil kunne drage fordel af større salgsmængder og en forbedring af deres nuværende lave rentabilitet. På den anden side, hvis der ikke indføres foranstaltninger, er der intet, der tyder på, at den nedadgående tendens i virksomhedernes omsætning, salg og rentabilitet ikke vil blive forværret, og der vil opstå trussel om et eventuelt fremtidigt tab af arbejdspladser.

4. EF-erhvervsgrenen

4.1. EF-erhvervsgrenens art og struktur

(88) EF-erhvervsgrenen består af små og mellemstore virksomheder i Frankrig, Spanien og Italien. Produktionen er kapitalintensiv og stærkt automatiseret. Skruer mv. er færdigvarer (dvs. de ikke undergår yderligere forarbejdning) og anvendes fortrinsvis af endelige brugerindustrier (end-user) som indarbejder dem i forskellige anvendelser (se betragtning 95).

Ca. 600 personer er beskæftiget i den samlede EF-produktion (1996). Der må også tages hensyn til det arbejde, der vedrører ca. 800, som er beskæftiget i fremstillingen af de råmaterialer, der er berørt af denne procedure.

Udvalget af skruer mv. er højt standardiseret, og både EF-erhvervsgrenen og eksportørerne i de berørte lande fremstiller skruer mv. efter godkendte standarder (DIN- eller ISO-standarder). På grund af denne høje standardisering er varerne, specielt de mest almindelige typer, meget prisfølsomme.

4.2. EF-erhvervsgrenens levedygtighed

(89) Det må nævnes, at (se betragtning 70) EF-erhvervsgrenen foretog betydelige investeringer i den periode, der undersøges med hensyn til skadesvurderingen. Bortset fra EF-erhvervsgrenens køb af en virksomhed vedrørte disse investeringer fortrinsvis udskiftning af maskineri. EF-erhvervsgrenen anså denne store udskiftning af maskiner for nødvendig for at holde sig konkurrencedygtig på EF-markedet og andre markeder.

EF-erhvervsgrenen fremstiller også et bredt udvalg af specialskruer mv., varierende fra ganske enkle ændringer af eksisterende standardskruer mv. til totalt »skræddersyede« skruer, som ikke blot kræver yderligere investeringer i maskinværktøj, men også hvad der måske er mere vigtigt, et nært teknisk samarbejde mellem virksomhederne i erhvervsgrenen, kunderne og råmaterialeleverandørerne (som ofte gør et stort forskningsarbejde for at skaffe et særligt råmateriale efter specifikationerne for specialskruerne). Hvad angår denne produktion af specialskruer mv., bør det bemærkes, at EF-erhvervsgrenen er den største leverandør, da eksportører fra tredjelande som regel ikke har det niveau for teknisk samarbejde, der er nødvendigt til produktionen af disse skruer mv., som i vid udstrækning laves på bestilling.

Det konstateredes, at specialskruer mv. kunne fremstilles på samme maskiner (med tilføjelse af særligt maskinværktøj) og med samme arbejdskraft som standardskruer mv., og at produktionen af specialprodukterne derfor i høj grad var afhængig af produktionen af standardprodukter, f.eks. for at sprede generalomkostningerne.

På baggrund af ovenstående, den stigende anvendelse af rustfrie stålprodukter i EF og den efterfølgende stigning i efterspørgslen efter specialskruer mv. mener Kommissionen, at det er i Fællesskabets interesse, specielt brugerindustrien, for hvilken det vil vise sig, at der ikke er nogen alternativ forsyningskilde, at bevare et produktionsgrundlag for specialskruer mv. i EF. Kommissionen finder også, at enhver form for skade, der påføres EF-erhvervsgrenen i forbindelse med standardprodukterne, vil have negative virkninger for produktionen af specialprodukter.

4.3. Følgevirkningerne for EF-erhvervsgrenen, hvis der indføres foranstaltninger

(90) For at vurdere følgevirkningerne af foranstaltninger for EF-erhvervsgrenen antog Kommissionen, at der vil være tale om en situation med stigende efterspørgsel. I betragtning af stigningen i produktionen af rustfrit stål generelt i EF vil forbruget af skruer mv. efter Kommissionens opfattelse også stige, fordi disse varer generelt kun kan anvendes i sammenhæng med forskellige anvendelser af rustfrit stål. I løbet af undersøgelsen konstaterede Kommissionen, at den eneste mulige erstatning for skruer mv. var skruer af kulstofholdigt stål med en anti-rust beklædning, men på grund af et sådant produkts dårligere kvalitet konstateredes der ikke nogen form for en sådan erstatning.

Indføres der foranstaltninger forventes det, at priserne på skruer mv. og til en vis grad salgsmængden på EF-markedet vil stige. En sådan stigning vil sætte EF-erhvervsgrenen i stand til at genindvinde tabte markedsandele og øge salget på linje med fremtidige stigninger i forbruget. Selv om en nedsættelse af importmængden er mulig, da EF-erhvervsgrenen ikke har kapacitet til at forsyne hele EF-markedet (i undersøgelsesperioden kunne EF-erhvervsgrenen dække næsten 36 % af efterspørgslen), vil denne nedsættelse af importen måske ikke blive stor. EF-erhvervsgrenens priser og stigninger i salget vil efter al sandsynlighed øges og sætte den i stand til at genoprette den finansielle situation og således give de berørte virksomheder mulighed for at fortsætte med at handle og investere i ny kapacitet. Men i betragtning af de alternative forsyningsmuligheder er det usandsynligt, at prisstigningerne vil blive så høje som toldniveauerne.

4.4. Følgevirkningerne for EF-erhvervsgrenen, hvis der ikke indføres foranstaltninger

(91) Indføres der ikke foranstaltninger, er det sandsynligt, at den negative tendens i EF-erhvervsgrenen vil fortsætte og på længere sigt føre til lukning af virksomheder. EF-erhvervsgrenen er særlig præget af et tab af markedsandele og en negativ finansiel situation. I denne sammenhæng er et fremtidigt tab af arbejdspladser mulig. Som beskrevet ovenfor, hvis den negative tendens fortsætter, vil ikke blot produktionen af den pågældende vare blive berørt, men også produktionen af specialskruer af rustfrit stål, som ikke fremstilles i betydelige mængder af de berørte lande.

Som konklusion forventes det, eftersom vurderingen af EF-erhvervsgrenen viste, at den strukturelt set er levedygtig, at foranstaltninger vil være effektive og give erhvervsgrenen mulighed for at komme på fode efter den påførte skade. EF-erhvervsgrenens priser vil måske ikke nødvendigvis stige til toldniveauet, men det kunne forventes, at den vil forbedre sine salgsmængder og genindvinde tabte markedsandele. En forøgelse af EF-erhvervsgrenens salgsmængde ville også nedbringe enhedsomkostningerne og øge rentabiliteten. Det anses derfor at være i EF-erhvervsgrenens interesse at indføre foranstaltninger.

5. Importører og forhandlere

5.1. Strukturen i import- og distributionskanaler

(92) Distributionen i EF af skruer mv. er karakteriseret ved et betydeligt antal importører/forhandlere, som ligger inde med store lagerbeholdninger af den pågældende vare. Importørerne/forhandlerne optræder især mellem producenterne (i og uden for EU) og brugerne, og deres adfærd på markedet har megen stor indflydelse på priserne for skruer mv.. Det konstateredes, at EF-erhvervsgrenen kun har ganske ringe eller slet ingen direkte kontakt med brugerindustrierne og derfor er afhængig af et veletableret distributionsnet med hensyn til næsten hele salget. På grund af det store antal aktører i distributionsnettet og den vigtige rolle, de spiller, er der grund til at undersøge deres situation nærmere.

5.2. Importørers/forhandleres økonomiske situation

(93) For det første må det nævnes, at selv om importørerne/forhandlerne har betydelige lagre af den pågældende vare, handler de også med et stort antal andre artikler, som ikke er berørt af denne procedure.

Kommissionen konstaterede, at den gennemsnitlige samlede omsætning for importører/forhandlere i 1996 var 262 mio. ECU medens omsætningen vedrørende den pågældende vare var 79 mio. ECU, hvilket vil sige ca. 30 %. På grundlag af de foreliggende oplysninger blev den samlede beskæftigelse vurderet til 4 500, og 1 600 heraf var beskæftiget i forbindelse med den pågældende vare, dvs. ca. 35 %. Da importørerne/forhandlerne handler både med EF-varer og importerede varer, kan ca. halvdelen af beskæftigelsen i forbindelse med den pågældende vare tilskrives aktiviteter, der er forbundet med importen fra de pågældende lande. Med hensyn til importørernes/forhandlernes finansielle situation i 1996 bør det noteres, at fortjenesten for de fleste lå fra 8 % til 35 %. Det konstateredes, at situationen i 1995 stort set var den samme.

5.3. Følgevirkningerne af, at der indføres eller ikke indføres foranstaltninger

(94) Som tidligere nævnt finder Kommissionen, at hvis der indføres foranstaltninger, vil priserne stige for skruer mv. på EF-markedet. Selv om priserne på importen efter al sandsynlighed vil stige til toldniveauet, vil priserne på EF-varerne måske ikke stige i samme omfang. Denne prisstigning vil sandsynligvis have negative virkninger for importører og forhandlere, som måske vil opleve reducerede margener, men det bør noteres, at importørerne også i vid udstrækning optræder som forhandlere og eventuelt vil vælge en alternativ forsyningskilde, f.eks. skruer, bolte og møtrikker af rustfrit stål, der er produceret i EF, således at det ikke er sandsynligt, at disse økonomiske aktørers aktiviteter vil blive skadet globalt. Specielt konstateredes det, at importørernes/forhandlernes margener hele tiden har været gode i denne periode og det antages, at eventuelle negative virkninger af prisstigningerne kan minimeres ved at kombinere reducerede margener med prisstigninger for brugerindustrierne.

Det bør desuden noteres, at da EF-erhvervsgrenen er ude af stand til at dække hele forbruget på EF-markedet, vil betydningen af importen og distributionsnettet sandsynligvis ikke blive berørt, hvis der indføres foranstaltninger, dvs. at importmængden efter al sandsynlighed vil forblive betydelig, og EF-erhvervsgrenen fortsat vil anvende distributionsnettet til næsten hele sit salg i EF.

På baggrund af ovenstående fandt Kommissionen, at hvis der ikke indføres foranstaltninger, vil den positive tendens, der er observeret i situationen for importørerne/forhandlerne sandsynligvis fortsætte, men i tilfælde af at der indføres foranstaltninger, vil deres situation ikke blive væsentligt forværret.

6. Brugere

6.1. Brugerindustriens art og struktur

(95) Kommissionen konstaterede, at skruer mv. ikke solgtes direkte til forbrugere, og begrænsede derfor undersøgelsen af spørgsmålet Fællesskabets interesser til følgevirkningerne af foranstaltninger for brugerne.

Skruer mv. bruges i et bredt udvalg af anvendelser, og derfor er et stort antal brugerindustrier berørt af denne procedure. Kommissionen konstaterede, at skruer mv. hovedsagelig anvendes af følgende brugerindustrier (listen er ikke fuldstændig): levnedsmidler, catering, farmaceutiske varer, medicinsk udstyr, husholdningsvarer (hårde hvidevarer), automobilindustrien, søfarts- og skibsbygningsindustrien, byggeindustrien, miljø, energi, kemisk og petrokemisk industri og transport.

I betragtning af antallet af berørte brugerindustrier og det brede udvalg af anvendelser inden for hver industrigren har de oplysninger, der har været tilgængelige for Kommissionens undersøgelse, været meget begrænsede.

6.2. Brugernes økonomiske situation

(96) Brugerindustriens samlede omsætning lå fra 3 til 460 mio. ECU og afspejler de store forskelle i virksomhedernes størrelse. Desuden omfattede den del af omsætningen, der vedrørte den pågældende vare, fra 0,1 % til kun 6 %, hvilket viser, at skruer mv. ikke er et større anliggende for disse virksomheder. På linje med omsætningen lå antallet af beskæftigede i de pågældende virksomheder fra 19 til 2 500 personer, medens antallet af beskæftigede specielt i forbindelse med skruer mv. lå fra 1 til 40.

Ved undersøgelsen af de mulige virkninger for brugerne af, at der indføres foranstaltninger, gennemgik Kommissionen, i hvilket omfang omkostningerne til fremstilling af disse varer havde indflydelse på den færdige vare fremstillet af brugerindustrierne og konstaterede, at incidensen af disse varer var ganske lille.

6.3. Følgevirkningerne af, at der indføres eller ikke indføres foranstaltninger

(97) Som tidligere nævnt finder Kommissionen, at hvis der indføres foranstaltninger, vil priserne stige for skruer mv. på EF-markedet. Det er derfor sandsynligt, at omkostningerne ved en sådan prisstigning i et vist omfang vil blive væltet over på brugerne, skønt dette vil afhænge af både EF-erhvervsgrenens optræden i deres prisfastsættelsesstrategi og importørerne/distributørerne.

Under alle omstændigheder er det, på grund af den lave incidens af omkostningerne til disse varer på den færdige vare fremstillet af brugerindustrierne, usandsynligt, at en stigning i disse omkostninger vil få betydelige virkninger. Da Kommissionen mener, at den samlede importmængde efter al sandsynlighed ikke vil blive nedsat betydeligt, da EF-erhvervsgrenen ikke kan dække hele forbruget i EF, er det ikke sandsynligt, at brugerindustrierne vil lide under en nedsættelse af forsyningerne af skruer mv., hvis der indføres foranstaltninger.

På den anden side, indføres der ikke foranstaltninger, vil brugerindustrierne fortsat kunne drage fordel af de eksisterende lave priser på skruer mv. på EF-markedet. Men sker der en nedsættelse af EF-erhvervsgrenens produktion af disse varer eller den forsvinder helt, bør det nævnes, at forsyningen af specialskruer mv. også vil blive reduceret med efterfølgende negative virkninger for brugerne. Som tidligere nævnt fremstilles specialskruer mv. hovedsagelig i EF, og Kommissionen finder det sandsynligt med en tendens til et stigende forbrug.

7. Konklusion vedrørende Fællesskabets interesser

(98) Oplysninger modtaget fra parterne har givet Kommissionen mulighed for at vurdere de forskellige berørte interesser som omhandlet i artikel 21, stk. 1, i grundforordningen samt de globale virkninger af, at der indføres eller ikke indføres antidumpingforanstaltninger. I forbindelse med denne undersøgelse tog Kommissionen særligt hensyn til, at det var nødvendigt at fjerne alle handelsfordrejende virkninger af skadelig dumping og at genskabe effektive konkurrencevilkår.

Det kan forventes, at virkningerne af at der indføres foranstaltninger vil give EF-erhvervsgrenen mulighed for at genindvinde tabte markedsandele og genskabe rentabilitet med efterfølgende fordelagtige virkninger for konkurrencevilkårene på EF-markedet. Det forventes også, at de positive virkninger vil bidrage til at støtte forsyningsindustrien og sikre industrien for specialskruer mv. fortsat eksistens og mulighed for udvidelse.

Negative virkninger for importører/forhandlere vil sandsynligvis være resultatet af den mulige prisstigning, men omfanget af denne kan måske formindskes ved at nedbringe, hvad der ofte er betydelige margener (se betragtning 93) eller omkostningsstigninger for brugerindustrien. Det er til gengæld ikke særlig sandsynligt, at brugerindustrien vil lide alvorligt under en sådan stigning i betragtning af den lave incidens af skruer mv. på de færdige varer. Desuden vil den drage fordel af opretholdelsen og endog stigningen i antallet af specialskruer mv. på EF-markedet.

På baggrund af ovenstående finder Kommissionen, at der ikke er tvingende grunde til ikke at indføre foranstaltninger, og at det vil være i Fællesskabets interesse at anvende antidumpingforanstaltninger.

G. FORESLÅEDE FORANSTALTNINGER

Skadestærksel

(99) Ved beregningen af den told, der er nødvendig for at afhjælpe de skadelige virkninger af dumpingimporten og sætte EF-erhvervsgrenen i stand til at komme på fode, blev det fastslået, at eventuelle foranstaltninger skulle give EF-erhvervsgrenen mulighed for at dække sine produktionsomkostninger og globalt opnå en rimelig fortjeneste på salget af samme vare. I den forbindelse konstateredes det, at en fortjenstmargen på 5 % af omsætningen måtte anses for at være et passende minimum, som EF-erhvervsgrenen kunne forvente at opnå i en situation uden skadelig dumping.

For at beregne tolden blev der fastlagt et prisniveau, som ville tillade EF-erhvervsgrenen at opnå dette resultat. Da der var forskellige kategorier af skruer mv., beregnede Kommissionen et prisniveau for hver enkelt kategori bestående af EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger plus en fortjenstmargen på 5 %.

Det blev fastslået, at tolden for tilsvarende kategorier skulle være lig med forskellen mellem den beregnede pris og de priser, der faktisk anvendtes af eksportørerne ved salg i EF. En sådan told ville give EF-erhvervsgrenen mulighed for at øge priserne til et rimeligt fortjenstniveau. For at fastsætte tolden måtte de således fastlagte prisstigninger udtrykkes i procent af den vejede gennemsnitlige værdi frit EF's grænse af de importerede varer til forskel fra underbudsmargenerne, der er udtrykt i procent af EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige priser ab fabrik.

Der konstateredes følgende skadestærskler:

>TABELPOSITION>

(100) Da de således fastlagte skadestærskler er højere end de fastlagte dumpingmargener for de kinesiske, malaysiske, taiwanske, koreanske og thailandske eksportører, bør tolden baseres på dumpingmargenerne, og da de skadestærskler, der fastsættes for de indiske eksportører, var lavere end dumpingmargenerne, bør tolden for de indiske eksportørers vedkommende baseres på disse i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen.

(101) Den midlertidige antidumpingtold for Kina, Malaysia, Taiwan, Korea og Thailand bør derfor svare til de dumpingmargener, der er fastsat i betragtning 50 til 59, og antidumpingtolden for Indien bør svare til margenerne i betragtning 49 og betragtning 99.

H. INTERESSEREDE PARTERS RETTIGHEDER

(102) Af hensyn til en rimelig forvaltning bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de berørte parter kan tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Det skal desuden anføres, at alle resultater med henblik på denne forordning er foreløbige og kan tages op til yderligere undersøgelse med henblik på at indføre en endelig told, som Kommissionen måtte ønske -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer henhørende under KN-kode 7318 12 10, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61, 7318 15 70 og 7318 16 30 og med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Indien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand.

2. Tolden fastsættes til følgende af prisen, netto, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet:

>TABELPOSITION>

3. Gældende bestemmelser for told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.

4. Overgang til fri omsætning for de i stk. 1 omhandlede varer er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.

Artikel 2

Parterne kan inden for en måned fra datoen for nærværende forordnings ikrafttræden tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen, jf. dog artikel 20 i forordning (EF) nr. 384/96.

I henhold til artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de berørte parter fremsætte bemærkninger til anvendelsen af denne forordning inden for en frist på en måned fra datoen for dens ikrafttræden.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 4. september 1997.

På Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Næstformand

(1) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1.

(2) EFT L 317 af 6. 12. 1996, s. 1.

(3) EFT C 369 af 7. 12. 1996, s. 3.

(4) EFT C 25 af 25. 1. 1997, s. 9.

(5) Det drejer sig om følgende kriterier: 1) KN-kode, 2) anvendt type råmateriale, 3) DIN-nummer, dvs. det kodenummer, hvorunder varen klassificeres inden for DIN-nomenklaturen, 4) diameter i millimeter, 5) længde i millimeter.