Erklæringer om Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/2115 af 2. december 2021 om regler for støtte til strategiske planer, der udarbejdes af medlemsstaterne under den fælles landbrugspolitik og finansieres gennem Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), og om ophævelse af forordning (EU) nr. 1305/2013 og (EU) nr. 1307/2013 (1)

(2021/C 488/01)

Erklæring fra Rådet om forenkling af den fælles landbrugspolitik

Den nye gennemførelsesmodel bør gøre det muligt at erstatte en overholdelsesbaseret afstemning af udgifter med en præstationsbaseret afstemning af udgifter, så udformningen af kontrol- og sanktionssystemer overlades til medlemsstaterne på nationalt plan i overensstemmelse med nærhedsprincippet.

Rådet anmoder om, at de bestemmelser, som Kommissionen skal udstede i de fremtidige retningslinjer, fuldt ud tager hensyn til det rationale, der ligger til grund for den nye gennemførelsesmodel. De bør ikke føre til en genindførelse af overholdelseskrav, der går videre end det anvendelsesområde, der er fastlagt i artikel 37 i den horisontale forordning.

De bør navnlig skabe en bedre ramme for proceduren til fastsættelse af de beløb, der skal udelukkes fra EU-finansiering, i overensstemmelse med den nuværende programmering under hensyntagen til overtrædelsens art for at sikre, at de står i et rimeligt forhold til omfanget af den økonomiske skade, der påføres EU, navnlig for så vidt angår følgerne af de uregelmæssigheder, der vedrører konditionalitet. Vi opfordrer i den henseende indtrængende til, at definitionen af alvorlige mangler i forvaltningssystemerne præciseres yderligere. En mangel kan konstateres ved vurderingen af forvaltningsorganernes funktion og de grundlæggende EU-krav, herunder rapporteringssystemerne. Dette kan ske ved en gennemgang af det interne kontrolsystem, herunder overensstemmelsestest. Finansielle korrektioner bør begrænses til scenarier, hvor der konstateres alvorlige systematiske mangler i forvaltningssystemerne. Det beløb, der skal udelukkes, bør stå i forhold til det uretmæssigt anvendte beløb eller de administrative sanktioner, der ville have fundet anvendelse. Anvendelsen af faste korrektioner bør begrænses til tilfælde, hvor det er umuligt at beregne det nøjagtige beløb, der er anvendt uretmæssigt.

Endvidere skal det i retningslinjerne fastsættes, at de forventede kontroller fra certificeringsorganerne for så vidt angår evalueringen af forvaltningssystemerne er begrænset til disse systemers forvaltning af EU-reglerne, uden at de udvides til at omfatte betingelserne for støtteberettigelse for individuelle støttemodtagere som fastsat i de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik.

Rådet anmoder Kommissionen om i overensstemmelse med de bebudede mål at sikre, at den nye gennemførelsesmodel ikke medfører en betydelig stigning i medlemsstaternes byrde, men snarere en generel forenkling og samtidig garanterer beskyttelse af Unionens finansielle interesser, navnlig ved hjælp af godkendelsesproceduren for de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik og gennemførelsen af artikel 59 i den horisontale forordning. Rådet anmoder også Kommissionen om ikke at udviske de administrative fordele ved indførelsen af den nye gennemførelsesmodel ved at kræve yderligere rapportering med henblik på overvågning og evaluering.

Fælles erklæring fra Europa-Parlamentet og Rådet om den sociale dimension i den fælles landbrugspolitik

Europa-Parlamentet og Rådet opfordrer Kommissionen til via en undersøgelse, der skal gennemføres to år efter de første to års anvendelse af social konditionalitet i alle medlemsstater, at overvåge mekanismens indvirkning på arbejdstagernes vilkår og sanktionssystemets funktion og, hvor det er relevant, at fremsætte forslag til at styrke den fælles landbrugspolitiks sociale dimension.

Senest i 2025 vil Kommissionen vurdere muligheden for at medtage artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 492/2011 (2) om arbejdskraftens frie bevægelighed i bilag XX og om nødvendigt fremsætte forslag herom.

Erklæring fra Kommissionen om Belgiens mulighed for at forelægge to strategiske planer under den fælles landbrugspolitik

På baggrund af bestemmelserne i artikel 104 i forordningen om strategiske planer under den fælles landbrugspolitik, som medlovgiverne er nået til enighed om, og under hensyntagen til Belgiens særlige forfatningsmæssige rammer bekræfter Kommissionen, at den vil acceptere, at Belgien forelægger en strategisk plan for hver af sine relevante føderale enheder. Dette berører eller ændrer ikke Belgiens retlige forpligtelser i henhold til forordningen om strategiske planer under den fælles landbrugspolitik.

Europa-Parlamentets erklæring om Det Europæiske Råds rolle med hensyn til lovgivningsmæssige elementer i den fælles landbrugspolitik

Europa-Parlamentet beklager, at Det Europæiske Råd i sine konklusioner af 21. juli 2020 traf beslutninger om lovgivningsmæssige elementer i den fælles landbrugspolitik, som skulle have været vedtaget efter den almindelige lovgivningsprocedure i overensstemmelse med traktaterne. Europa-Parlamentet mener, at disse ensidige foregribende beslutninger er uacceptable, og at de gør indgreb i Europa-Parlamentets rettigheder som medlovgiver på lige fod med Rådet.

Europa-Parlamentet beklager, at Rådet derfor ikke var indstillet på at indlede meningsfulde forhandlinger med Europa-Parlamentet om disse elementer med den begrundelse, at de allerede var blevet besluttet af Det Europæiske Råd.

Europa-Parlamentet noterer sig navnlig, at Rådet ikke gik ind i meningsfulde forhandlinger om de bestemmelser om lofter og gradvis nedsættelse, der er fastsat i artikel 17, og om fleksibiliteten mellem tildelinger til direkte betalinger og ELFUL-tildelinger som fastsat i artikel 96, og mener, at resultatet af forhandlingerne om disse artikler er utilfredsstillende.

Europa-Parlamentet beklager dybt Rådets tilgang og mener, at den underminerer den almindelige lovgivningsprocedures korrekte funktion. Europa-Parlamentet understreger derfor, at dette ikke bør gentage sig i fremtidige forhandlinger inden for rammerne af den almindelige lovgivningsprocedure.

(1) EUT L 435 af 6.12.2021, s. 1.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 492/2011 af 5. april 2011 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Unionen (EUT L 141 af 27.5.2011, s. 1).