ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(9)

Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er plausibelt. Navnlig stabilitetsprogrammets scenarier for 2013 ligger meget tæt på Kommissionens tjenestegrenes prognose for foråret 2013, mens prognosen for 2014 er en anelse mere optimistisk. De mellemfristede underskudsfremskrivninger bygger på et vækstscenario, der er en anelse optimistisk og over vækstpotentialet. Målet for stabilitetsprogrammets budgetstrategi er at nedbringe underskuddet fra 0,8 % af BNP i 2012 til 0,6 % af BNP i 2014. I programperiodens yderår forventes underskuddet dog at stige til 1,3 % af BNP både i 2015 og 2016. Dette skyldes de nye momsregler for elektroniske tjenester, der træder i kraft den 1. januar 2015,. I henhold til disse regler, overgår momsindtægterne fra e-handel fra det land, som udbyderen befinder sig i, til det land, hvor kunden befinder sig. Myndighederne forventer, at de nye regler vil medføre, at momsindtægterne falder med 1,4 % af BNP. Regeringen har allerede meddelt, at standardmomsen kommer til at stige for at kompensere for en del af indtægtstabet. Stabilitetsprogrammet bekræfter den forrige mellemfristede budgetmålsætning, som sigtede mod et strukturelt overskud på 0,5 % af BNP. Den mellemfristede budgetmålsætning stemmer overens med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Både Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 og den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo i stabilitetsprogrammet forventer, at Luxembourgs strukturelle overskud for 2012 er på 0,1 % af BNP, hvilket er under den mellemfristede budgetmålsætning, og det forventes desuden, at Luxembourg når sin mellemfristede budgetmålsætning i 2013. Dog forventes Luxembourg så fra og med 2014 igen at komme til at afvige fra sin egen mellemfristede budgetmålsætning med 0,3 % af BNP og endnu mere i 2015 og 2016. De nationale myndigheder har gentaget målet om at komme tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning senest i 2017 for at opnå et større spillerum. Den offentlige bruttogæld ligger i 2012 på 20,8 % af BNP og dermed et godt stykke under traktatens referenceværdi.
(10)

Selv om underskuddet er blevet mindre i årenes løb, har Litauen fortsat ikke et tilstrækkeligt stort finanspolitisk råderum til at reagere over for negative chok. Det vil dog være muligt at indføre en mindre fordrejende beskatning og forbedre overholdelsen af skattereglerne yderligere. Litauen har fortsat den laveste gældskvote i Unionen, og konsolideringen har især været fokuseret på udgiftssiden. Der er stadig mulighed for at kigge på de yderligere skatteindtægtskilder, der hæmmer væksten mindst, såsom miljøafgifter og periodisk beskatning af fast ejendom. Litauen har taget skridt til at øge indtægterne fra periodiske ejendomsskatter, men det forekommer at være muligt at gøre en yderligere indsats. Litauens indtægter fra miljøafgifter er nedadgående og var de næstlaveste i Unionen i 2011, hvilket også skyldes, at landet har de laveste af transportafgifter i Unionen; dette gør det ikke lettere at mindske den høje energiintensitet i den litauiske økonomi. Samtidig bør vækstfremmende udgifter, f.eks. til forskning og uddannelse, prioriteres i den finanspolitiske konsolidering. Der er opstået forsinkelser i gennemførelsen af love, som skal styrke de finanspolitiske rammer. Litauens finanspolitiske rammer har ikke kunnet forhindre en procyklisk finanspolitik i årene med et positivt outputgab. Ændringen af loven om budgetstruktur i 2012 er et skridt i den rigtige retning. Der er behov for at forbedre overvågning, ansvarlighed og gennemførelse af budgetproceduren, navnlig for kommunerne og sikre de mellemfristede rammers bindende karakter.
Arbejdet med yderligere at udbygge Den Økonomiske og Monetære Union (»ØMU'en«) er i gang. Den 28. november 2012 fremlagde Kommissionen en meddelelse om en plan for en udbygget og egentlig økonomisk og monetær union. Planen skildrer et rationale bag og mål for en egentlig ØMU samt instrumenter og foranstaltninger, der ville gøre det muligt at nå dem. Hensigten med planen var at indlede en europæisk debat. Den 12. september 2012 fremlagde Kommissionen en køreplan for oprettelse af en bankunion. Forslaget blev ledsaget af et forslag til to forordninger med henblik på oprettelse af den fælles tilsynsmekanisme. Den 5. december 2012 udsendte formanden for Det Europæiske Råd en rapport, som blev udarbejdet i tæt samarbejde med formændene for Kommissionen, Eurogruppen og ECB, og som indeholdt en specifik og tidsbunden køreplan for gennemførelsen af en egentlig ØMU. Rapporten var bygget op omkring integrerede finansielle, budgetmæssige og økonomiske politiske rammer og demokratisk legitimitet og ansvarlighed.

Den 14. december 2012 besluttede medlemsstaternes stats- og regeringschefer at arbejde videre med en køreplan for gennemførelsen af ØMU'en under anerkendelse af den indbyrdes afhængighed, der findes mellem økonomierne i medlemsstaterne i euroområdet, og de fordele, som stabilitet i euroområdet kan bringe dets medlemmer og Unionen som helhed.
(6)

Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) har samlet resultaterne for 2007-2010 i den videnskabelige rapport »Update on acrylamid levels in food from monitoring year 2007-2010« (5) af 18. oktober 2012. EFSA konkluderede, at der ikke var nogen gennemgående tendens til lavere acrylamidniveauer på tværs af fødevaregrupperne, og at der kun havde vist sig et fald i acrylamidniveauerne for nogle få fødevarekategoriers vedkommende, mens der for andre fødevarekategorier kunne konstateres højere niveauer.
(9)

Ud over at sikre en ensartet anvendelse i konkrete tilfælde af den retspraksis, der kommer til udtryk i Gottardo-dommen, er der principielt behov for en gennemgang af de eksisterende bilaterale overenskomster. I denne henseende hedder det i artikel 351 i TEUF om tidligere indgåede overenskomster, at: »den eller de pågældende medlemsstaterne (bringer) alle egnede midler i anvendelse med henblik på at fjerne de konstaterede uoverensstemmelser«, mens artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union foreskriver, at »medlemsstaterne træffer alle almindelige eller særlige foranstaltninger for at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, der følger af traktaterne eller af retsakter vedtaget af EU-institutionerne.«
I denne forordning forstås ved:

a) »kollektive retsmidler«: i) en juridisk mekanisme, som sikrer mulighed for, at to eller flere fysiske eller juridiske personer eller en repræsentativ enhed, som har ret til at anlægge et repræsentativt søgsmål, kollektivt kan kræve en ulovlig adfærd bragt til ophør (kollektivt søgsmål med påstand om pålæg eller forbud), eller ii) en juridisk mekanisme, som sikrer mulighed for, at to eller flere fysiske eller juridiske personer, som hævder at have lidt skade i en situation med mange skadelidte, eller en repræsentativ enhed, som har ret til at anlægge et repræsentativt søgsmål, kollektivt kan kræve erstatning (kollektivt erstatningssøgsmål)

b) »situation med mange skadelidte«: en situation, hvor to eller flere fysiske eller juridiske personer hævder at have lidt skade og dermed tab som følge af den samme ulovlige aktivitet, der udøves af en eller flere fysiske eller juridiske personer

c) »erstatningssøgsmål«: et søgsmål, hvorved der indbringes et erstatningskrav for en national domstol

d) »repræsentativt søgsmål«: et søgsmål, som anlægges af en repræsentativ enhed, en ad hoc-godkendt enhed eller en offentlig myndighed på vegne af to eller flere fysiske eller juridiske personer, som hævder at have været udsat for risikoen for at lide skade eller at have lidt skade i en situation med mange skadelidte, idet disse personer ikke er part i sagen

e) »efterfølgende kollektivt søgsmål«: et kollektivt søgsmål, som anlægges, efter at en offentlig myndighed har afgjort endeligt, at der er sket en overtrædelse af EU-retten.

Denne henstilling identificerer fælles principper, som bør finde anvendelse på alle tilfælde af brug af kollektive retsmidler, også dem, der gælder specifikt i enten pålægs-, forbuds- eller erstatningsrelaterede situationer.
(4)

Hvad angår risikoen for dyrs sundhed konkluderede ekspertpanelet, at det må anses for usandsynligt, at den nuværende skønnede eksponering for T-2-toksin og HT-2-toksin blandt drøvtyggere, kaniner og fisk udgør en sundhedsrisiko. Skøn over eksponeringen for T-2-toksin og HT-2-toksin blandt grise, fjerkræ, heste og hunde viser, at risikoen for sundhedsskadelige virkninger er lav. Katte hører til blandt de mest følsomme dyrearter. På grund af de begrænsede data og de alvorlige sundhedsskadelige virkninger ved lave doser har det ikke været muligt at fastsætte noget NOAEL eller LOAEL. Denne henstilling finder derfor ikke anvendelse på kattefoder, der vil blive omfattet af strengere bestemmelser.
(7)

For at gøre det muligt for de europæiske politiske partier fuldt ud at udføre deres opgave fremsatte Kommissionen den 12. september 2012 et forslag til forordning om statut for og finansiering af europæiske politiske partier og europæiske politiske fonde (2). Formålet med forslaget er at sikre, at europæiske politiske partier har en mere synlig status og mere fleksible, gennemsigtige og effektive rammer for deres finansiering. Kommissionen foreslog også, at europæiske politiske partier i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet skal træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at informere unionsborgerne om deres tilknytning til nationale politiske partier. Når den nye forordning er vedtaget, ophæver og erstatter den Europa-Parlamenets og Rådets forordning (EF) nr. 2004/2003 af 4. november 2003 om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan (3).
(10)

Det er derfor nødvendigt, at Kommissionen henstiller til medlemsstaterne at gennemføre et koordineret kontrolprogram med henblik på at bestemme prævalensen af svigagtig praksis ved markedsføring af visse fødevarer i en periode på en måned. Denne periode kan forlænges med en periode på yderligere to måneder.
(10)

Tyskland har kun gjort begrænsede fremskridt med hensyn til at gøre de offentlige udgifter til sundhedspleje og langtidspleje mere omkostningseffektive, men der er dog annonceret nye initiativer. Hensigten med dem er at gøre sundhedspleje mere omkostningseffektiv, men disse planer er nok ikke tilstrækkelige til at holde de forventede fremtidige omkostninger under kontrol. Den senest vedtagne pensionsreform skal forbedre betingelserne for tidlig tilbagetrækning (»Rente mit 63«) og pensionsniveauerne for visse grupper, hvor sidstnævnte også omfatter et pensionstillæg for dem, der har opfostret børn født før 1992 (»Mütterrente«). Reformen indebærer en ekstra belastning for det offentlige pensionssystems holdbarhed, og det er planen, at det skal finansieres med en højere pensionsbidragssats, med negative konsekvenser for de disponible indkomster for den aktive del af arbejdsstyrken. Reformen vil også kunne få en negativ indvirkning på indførelsen af supplerende pensioner under anden og tredje søjle. Tyskland har gjort begrænsede fremskridt med hensyn til at øge udgifter til uddannelse og visse fremskridt hvad angår højere forskningsudgifter. Det er nødvendigt med en yderligere indsats på alle niveauer i det offentlige, hvis målet på 10 % af BNP for de samlede offentlige og private udgifter til uddannelse og forskning skal kunne nås i 2015, og der bør sigtes mod endnu mere ambitiøse opfølgningsmål for at følge med de mest innovative økonomier. Der er sket en stigning i infrastrukturinvesteringen i Tyskland i de seneste år, og der er planer om yderligere at styrke investeringen, men det forekommer nødvendigt med yderligere bestræbelser.
Målet med den budgetstrategi, der er formuleret i stabilitetsprogrammet for 2014, er at sikre bæredygtigheden af korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud og nå det mellemsigtede mål, som er et strukturelt underskud på ca. 0,5 % af BNP senest i 2017. Dette mål på mellemlang sigt er mere ambitiøst end det, stabilitets- og vækstpakken kræver. Slovakiets overordnede underskud på de offentlige finanser blev reduceret bæredygtigt til under 3 % af BNP i 2013. Den planlagte (nyberegnede) ændring af den strukturelle saldo for 2014 ville indebære, at Slovakiet afviger betydeligt fra den justeringskurs, der er fastlagt med henblik på at virkeliggøre det mellemsigtede mål. Den planlagte forbedring på 0,3 % af BNP skulle i 2015 kunne være på linje med reglerne i stabilitets- og vækstpakken. I de seneste år har stabilitetsprogrammet ikke sikret tilstrækkelig justering i forhold til det mellemsigtede mål. Udgifterne vil vokse i et tempo, der er i overensstemmelse med udgiftsmålet både i 2014 og 2015. Stabilitetsprogrammet tager sigte på, at hovedparten af konsolideringsindsatsen for at nå det mellemsigtede mål skal finde sted i 2016 og 2017. Ud fra en samlet vurdering frembyder den justering, der skal finde sted for at nå det mellemsigtede mål, risici med hensyn til opfyldelse af kravene i stabilitets- og vækstpakken. I stabilitetsprogrammet forventes det, at den offentlige gæld fortsat vil ligge under 60 % af BNP-referenceværdien i hele programmeringsperioden. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetprojektionerne i stabilitetsprogrammet, som er godkendt af et uafhængigt organ (udvalget for makroøkonomiske prognoser), er realistisk.

De allerede kvantificerede foranstaltninger sikrer ikke, at myndighedernes finanspolitiske mål nås. Det er desuden ikke alle indtægtsforanstaltninger, der er tilstrækkeligt specificerede, og gennemførelsen af omkostningsbesparende reformer i statsadministrationen er behæftet med gennemførelsesrisici, mens det — som det tidligere har været tilfældet — kan blive svært at holde lønudviklingen i den offentlige sektor inden for de budgetterede rammer. På den anden side tager de tal, der er lagt frem i stabilitetsprogrammet, ikke hensyn til besparelser fra opbremsningen i den indenlandske gældsætning. Ifølge Kommissionens tjenestegrenes 2014-forårsprognose, som omfatter effekten af udgiftsbesparelser på grund af gældsbremsen, vil afvigelsen fra tilpasningskursen blive mindre i 2014 end forventet i stabilitetsprogrammet, mens der er planlagt en tilstrækkelig strukturel tilpasning i 2015, og udgiftsmålet nås både i 2014 og 2015.
Den budgetstrategi, der er skitseret i konvergensprogrammet for 2014, har til formål at holde det offentlige underskud under traktatens referenceværdi på 3 % af BNP i programperioden. Den i konvergensprogrammet fastsatte mellemfristede målsætning på ‐ 1 % af BNP afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Selv om budgetstrategien er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten i 2014, forventes det, at den nødvendige strukturelle tilpasning ikke vil blive foretaget i 2015, eftersom den genberegnede strukturelle budgetsaldo forventes at blive forringet med 0,6 procentpoint. Desuden forventes det, at de offentlige udgifter vil vokse med en hastighed, som er ude af trit med udgiftsmålet. Den genberegnede strukturelle budgetsaldo forventes at afvige fra den påkrævede tilpasning i både 2016 og 2017, hvor den genberegnede strukturelle budgetsaldo forventes at blive henholdsvis ‐ 1,6 % og ‐ 1,9 % af BNP. Generelt set er der fra 2015 risiko for afvigelse fra den mellemfristede målsætning. Ifølge konvergensprogrammet forventes gældskvoten, som ligger under referenceværdien på 60 % af BNP, midlertidigt at falde med 1,1 procentpoint til 45 % af BNP i 2014 for så at stige til 46 % af BNP i 2015. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for konvergensprogrammets budgetmæssige fremskrivninger, er realistisk. Ifølge konvergensprogrammet regnes der med en økonomisk vækst i Tjekkiet på 1,7 % i 2014 og 2 % i 2015 sammenlignet med de 2 % og 2,4 % i Kommissionens tjenestegrenes prognose for foråret 2014. De primære risici for de budgetmæssige udsigter skyldes stor usikkerhed om den fremtidige udvikling inden for offentlige investeringer og potentielle engangsudgifter forbundet med den planlagte lejekontrakt for jagerfly, som har en forventet underskudsforøgende virkning på 0,5 % af BNP i 2015.

Ifølge Kommissionens prognose er der i 2015 risiko for en væsentlig afvigelse fra den mellemfristede målsætning. Forskellen fra konvergensprogrammets scenarie skyldes forskellige antagelser om politik og diskretionære foranstaltninger i 2015. Rådet er på baggrund af sin vurdering af konvergensprogrammet og Kommissionens prognose, som er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97, af den opfattelse, at underskuddet i 2013 på holdbar vis er bragt under 3 % af BNP, hvilket er i overensstemmelse med Rådets henstilling, og at der, selvom den mellemfristede målsætning forventes at blive nået i 2014, i 2015 og fremefter er risiko for en væsentlig afvigelse fra denne målsætning.
Formålet med budgetstrategien i stabilitetsprogrammet for 2014 er at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2015 og at nå den mellemfristede målsætning senest i 2017. Stabilitetsprogrammet bekræfter den foregående mellemfristede målsætning om budgetbalance, hvilket er i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Den (genberegnede) strukturelle saldo forventes imidlertid ikke at nå den mellemfristede målsætning senest i 2017. I stabilitetsprogrammet planlægges det at bringe underskuddet ned under 3 % af BNP i 2015 i overensstemmelse med målsætningen i henstillingen om det uforholdsmæssigt store underskud. Efter 2015 forudses der i stabilitetsprogrammet et støt fald i underskuddet, indtil dette forvandles til et overskud på 0,3 % af BNP i 2018. I stabilitetsprogrammet forventes det, at den offentlige gæld vil nå sit højeste niveau med 81,1 % af BNP i 2015, hvorefter den vil falde til 76 % i 2016. Generelt er den budgetstrategi, der skitseres i stabilitetsprogrammet, i overensstemmelse med kravene i vækst- og stabilitetspagten. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for stabilitetsprogrammets budgetfremskrivninger, og som er udarbejdet af et uafhængigt organ (Institute for Marcroeconomic Analysis and Development), er karakteriseret ved forsigtighed. I stabilitetsprogrammet udpeges en række yderligere foranstaltninger, der bidrager til begrænse efterslæbet i forhold til den påkrævede finanspolitiske indsats. På denne baggrund anses stabilitetsprogrammet for delvist at have svaret på Kommissionens uafhængige henstilling. Der er imidlertid stadig risiko for et negativt resultat, eftersom de foranstaltninger, der danner grundlag for stabilitetsprogrammet, ikke er tilstrækkeligt detaljerede, og mange af dem er endnu ikke vedtaget.

Alle yderligere rekapitaliseringsbehov i bankerne, som følge af den revision af kvaliteten af aktiver og den stresstest, der blev foretaget i Slovenien i 2013, vil øge underskuddet og gældskvoterne, mens indtægterne fra den vellykkede privatisering af statsejede enheder eller banker, der ikke er blevet indarbejdet i programmets fremskrivninger, vil reducere gældsbyrden. I henhold til Kommissionens prognose ligger den finanspolitiske indsats i perioden 2013-2014 1,4 % af BNP for lavt med hensyn til den (korrigerede) ændring af den strukturelle saldo og 0,5 % af BNP for lavt med hensyn til det de foranstaltninger, der ansås for nødvendige, da henstillingen om det uforholdsmæssigt store underskud blev fremsat. For 2015 forventes der i stabilitetsprogrammet et underskud, der er i overensstemmelse med henstillingen om det uforholdsmæssigt store underskud, hvorimod der i Kommissionens tjenestegrenes forårsprognose fra 2014 forventes et underskud på 3,1 % af BNP.
(9)

Formålet med den mellemfristede budgetstrategi, der er beskrevet i stabilitetsprogrammet for 2014, er at vende tilbage til den mellemfristede målsætning i 2016 efter en væsentlig afvigelse fra den i 2015. Stabilitetsprogrammet bekræfter den foregående mellemfristede målsætning om et overskud på 0,5 % af BNP, hvilket afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Det (genberegnede) strukturelle offentlige overskud forventes at falde fra 1,4 % af BNP i 2013 til 1,1 % i 2014 og at blive til et underskud på 0,1 % af BNP i 2015. Derefter forventes gradvis stigende strukturelle overskud. Luxembourg forventes derfor at nå sin mellemfristede målsætning i 2014, men at afvige væsentligt fra den i 2015. Ifølge stabilitetsprogrammet forventes væksten i de offentlige udgifter, eksklusive diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden, at ligge over den mellemfristede referencerate for potentiel BNP-vækst i 2015. Samlet set er programmets målsætninger delvis i overensstemmelse med den præventive del af stabilitets- og vækstpagten, dog med en afvigelse i 2015. Gældskvoten, som var 23,1 % af BNP i 2013 og dermed et godt stykke under referenceværdien på 60 % af BNP, forventes at falde yderligere i programperioden. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, som er udarbejdet af en uafhængig organisation (STATEC) er en smule optimistiske for 2014 og 2015. Regeringen forventer en BNP-vækstrate på 3,2 % i både 2014 og 2015, medens Kommissionens forårsprognose 2014 regner med henholdsvis 2,6 % og 2,7 %. Desuden er de foranstaltninger, som ligger til grund for det finanspolitiske forløb i perioden 2015-2018 endnu ikke fuldt beskrevet af myndighederne. Ifølge Kommissionens prognose, som ikke tager hensyn til de seneste annoncerede foranstaltninger, anslås det strukturelle overskud at falde til 0,6 % af BNP i 2014 og at blive til et underskud på 1,3 % af BNP i 2015. Vækstraten for de offentlige udgifter, eksklusive diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden, forventes at ligge over den mellemfristede referencerate for potentiel BNP-vækst i 2015, hvor der ventes en væsentlig afvigelse. På grundlag af vurderingen af programmet for 2014 og Kommissionens prognose i medfør af forordning (EF) nr. 1466/97 mener Rådet, at der er risiko for, at målene for stabilitetsprogrammet, som kun delvis er i overensstemmelse med den præventive del af stabilitets- og vækstpagten, ikke nås, navnlig fra 2015.
(12)

Det samlede beskatningsniveau i Belgien er blandt de højeste i Unionen, og skattebyrden er i vid udstrækning koncentreret på arbejde, hvilket giver en af de største skattekiler i Unionen. En række af skattesystemets særlige ordninger er direkte miljøskadelige, f.eks. beskatningen af firmabiler. Der er truffet visse målrettede foranstaltninger for at mindske lønomkostningerne for bestemte grupper og for at mindske gabet mellem brutto- og nettolønninger i bunden af lønskalaen. Der er dog ikke sket nogen væsentlig omrokering af skattebyrden over på områder, som påvirker væksten mindre. Der er igangsat overvejelser om en gennemgribende skattereform for at gøre det lettere at nå holdbare offentlige finanser, støtte konkurrenceevne og beskæftigelsesvækst og beskytte miljøet. En sådan gennemgribende skattereform vil skulle omfatte, at beskatningen flyttes væk fra arbejde, at skattesystemet forenkles, at momseffektiviteten øges, at skattegrundlaget udvides, at skatteudgifterne mindskes, at lovgivningshuller lukkes og at miljøskadelige tilskud udfases.