ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(10)

Ifølge Kommissionens seneste vurdering, synes risiciene for så vidt angår de offentlige finansers langsigtede holdbarhed at være middelstore. Indsatsen for at imødegå konsekvenserne af en aldrende befolkning er prioriteret højt af de skiftende finske regeringer. Landet går en udpræget og øjeblikkelig demografisk forandring i møde, og der må fortsat noteres et anseligt hul i de offentlige finansers holdbarhed. Denne udfordring får indflydelse på mange politikområder. Befolkningens aldring vil føre til en betydelig stigning i efterspørgslen efter aldersrelaterede ydelser, som i Finland for størstepartens vedkommende tilvejebringes af de lokale myndigheder. Forskellige undersøgelser har vist, at produktivitetsfremgangen inden for offentlige serviceydelser har været ringe i de seneste år. De finske myndigheder har allerede gennemført adskillige reformer for at omlægge den offentlige service og sætte skub i produktiviteten på både statsligt og lokalt plan. Den offentlige sektors relativt store investeringer i informationsteknologi er endnu ikke udmøntet i produktivitetsforbedringer, hvilket tyder på, at investeringerne må ledsages af strukturelle og administrative ændringer. Samlet set er der fortsat spillerum for yderligere foranstaltninger med henblik på at opnå produktivitetsgevinster og spare omkostninger ved leveringen af offentlige serviceydelser.
(9)

Efter den vellykkede gennemførelse af EU-/IMF-tilpasningsprogrammet og for at konsolidere disse positive resultater blev der ført forhandlinger med myndighederne om et forebyggende EU-/IMF-program for 2011-2013. I dette nye program videreføres den finanspolitiske konsolidering, de finanspolitiske styringsreformer og den opretholdelse af den finansielle stabilitet, der var blevet iværksat under 2009-2011-programmet. Desuden lægges der stærk vægt på de strukturreformer på produktmarkedet (i energi- og transportsektorerne) og arbejdsmarkedet, der er nødvendige for at frigøre Rumæniens vækstpotentiale, fremme jobskabelsen og øge udnyttelsen af EU-midler. Rumænien er fortsat på rette spor til at opnå likviditetsunderskudsmålet på 4,4 % af BNP i 2011 (under 5 % af BNP i ESA-termer). Dette vil også danne et passende grundlag for at nå underskudsmålet på under 3 % af BNP for 2012, selv om yderligere foranstaltninger kan være nødvendige i overensstemmelse med Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2011. Myndighederne har også truffet foranstaltninger til at nå strukturreformmålene i det nye program og fortsat opretholde finansiel stabilitet. På baggrund af sidstnævnte, har Rumænien forpligtet sig til at prioritere, at forbedre indsamlingen af regeringens finansstatistikker i ESA-95 inden for rammerne af det national institut for statistik.
(2)

De eksisterende restriktive kriterier, som udbydere af betalingstjenester kræver opfyldt for at åbne betalingskonti, og som går ud over lovgivningens krav, kan begrænse retten til fri bevægelighed for personer inden for Unionen. Desuden forhindrer den manglende adgang til at oprette og anvende betalingskonti forbrugerne i at få adgang til de traditionelle markeder for finansielle tjenesteydelser, hvilket vanskeliggør finansiel og social integration og ofte sker på bekostning af den svageste del af befolkningen. Derved bliver det også vanskeligere for forbrugere at få adgang til basale varer og tjenesteydelser. Det er derfor nødvendigt at fastsætte principper for adgangen til at oprette og anvende basale betalingskonti, som er en væsentlig faktor til fremme af social integration og samhørighed, for at give forbrugerne mulighed for som minimum at kunne drage fordel af basale betalingstjenester.
(8)

Baseret på vurderingen af det opdaterede stabilitetsprogram i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger, er plausibelt indtil 2012, men er noget gunstigt derefter i forhold til Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2011. Målet for stabilitetsprogrammet er at få bragt budgetunderskuddet ned på 4 % af BNP i 2011 og 2,6 % i 2012, i overensstemmelsemed Rådets henstilling af 13. juli 2010, og at fortsætte konsolideringen derefter. Ifølge programmet skulle gældskvoten nå et højdepunkt i 2012 og derefter falde. Den årlige gennemsnitlige forbedring af den strukturelle saldo i perioden 2011-2012 er på 1,5 % af BNP, svarende til Rådets henstilling af 13. juli 2010. Den strukturelle forbedring er dog sat lavere end kravene i stabilitets- og vækstpagten både i 2013 og 2014. Den mellemfristede målsætning, der bekræftes som et strukturelt set balanceret budget, vil ikke blive nået inden for programperioden. Den overordnede planlagte tilpasning er baseret på udgiftsbegrænsning, men de fleste foranstaltninger i 2011 er på indtægtssiden. Overordnet set er der risiko for, at det går ned ad bakke for den i programmet fastlagte konsolideringskurs, på grund af en fortsat balanceforskydning hen imod et vækstmønster med færre skatteindtægter, en praksis med at vedtage supplerende budgetter i årets løb, og muligheden for en rettidig gennemførelse af foranstaltninger, som endnu ikke er blevet aftalt med arbejdsmarkedets parter og andre, som endnu ikke er blevet fastlagt (f.eks. begrænsning af nuværende udgifter). I lyset af disse risici kan det blive nødvendigt at vedtage ekstra foranstaltninger, hvis den makroøkonomiske eller budgetmæssige udvikling viser sig at blive værre end forventet.
Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er realistisk for 2012 og 2013 og optimistisk for 2014 og 2015, eftersom det forudser en væsentligt større BNP-vækst end de seneste estimater over vækstpotentialet i Kommissionens tjenestegrenes prognoser fra foråret 2012. Den budgetstrategi, der er skitseret i stabilitetsprogrammet, sigter mod at få underskuddet ned under 3 % af BNP i 2012 (fra 3,7 % af BNP i 2011 til 2,8 % af BNP) og til nul i 2015. Stabilitetsprogrammet bekræfter den forrige mellemfristede budgetmålsætning, som var et strukturelt overskud på 0,5 % af BNP, hvilket i tilstrækkelig grad afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Det planlagte samlede underskud i 2012 er i overensstemmelse med den frist, Rådet har sat for korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud, og den planlagte finanspolitiske indsats er i overensstemmelse med Rådets henstilling i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud om en indsats, der giver en gennemsnitlig, årlig strukturel forbedring på mindst ¾ % af BNP. Efter indregning af diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden er den planlagte vækst i de offentlige udgifter i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens benchmark for udgifter i perioden 2013-2015, men ikke i 2012. Baseret på den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo (5), skulle den strukturelle saldo ifølge stabilitetsprogrammet udvise en forbedring på 1,1 procentpoint af BNP i 2012, og omkring 0,8 % af BNP i perioden 2013-2015.

Der ligger imidlertid en risiko deri, at de yderligere foranstaltninger, der skal træffes fra 2013 og fremefter, endnu ikke er specificeret, og at det makroøkonomiske scenarie fra 2014 og fremefter er for optimistisk. Den offentlige gæld, som med 98,0 % af BNP i 2011 ligger væsentligt over 60 %-tærsklen, forventes efter programmet at stabilisere sig og derefter falde til 92,3 % i 2015, hvad der ville være et tilstrækkeligt fremskridt hen imod at opfylde stabilitets- og vækstpagtens benchmark for gældsreduktion.

Dertil kommer, at de implicitte forpligtelser, som skyldes de garantier, der er givet til finanssektoren, er særligt store. Den regelbaserede, flerårige ramme for de offentlige budgetter kunne navnlig på udgiftssiden have brug for håndhævelsesmekanismer og/eller tilsagn fra Belgiens regioner og fællesskaber og fra de lokale instanser for at sikre, at de opfylder de underskudsmål, de har fået tildelt.
(4)

Arbejdet med finanspolitisk konsolidering er et centralt element i strategien til at komme gennem krisen i euroområdet. EU's finanspolitiske ramme giver mulighed for en differentiering med hensyn til medlemsstaternes konsolideringstempo afhængigt af deres finanspolitiske spillerum og de makroøkonomiske omstændigheder. Stabilitets- og vækstpagten og traktaten om stabilitet, samordning og styring i Den Økonomiske og Monetære Union har fokus på de strukturelle saldi, og derfor er det muligt at tage højde for cykliske virkninger og engangsforanstaltninger i den samlede budgetsaldo. Vurderingen af om Rådets henstillinger med henblik på korrektion af uforholdsmæssigt store underskud er fulgt op af virkningsfulde foranstaltninger, foretages i strukturel henseende. Det er afgørende, at konsolideringen sammensættes således, at tilliden til konsolideringens permanente karakter i euroområdet øges, og at dens negative kortsigtede virkninger på væksten begrænses. Det er nødvendigt, at vækstfremmende udgifter, især investeringsudgifter, bliver prioriteret. Der kan udpeges produktive investeringsprojekter i flere medlemsstater i euroområdet, hvor både det private og det sociale udbytte vil overstige de aktuelle lave rentesatser. Der er et presserende behov for reformer af langtidsydelserne, navnlig på sundheds- og pensionsområdet, for at underbygge de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. En passende skattepolitik ved f.eks. at flytte skattebyrden væk fra arbejde, udvide beskatningsgrundlaget og mere effektive tiltag til at bekæmpe skattesvig kan bidrage til konsolideringen, samtidig med at konkurrenceevnen øges, og der skabes bedre vækstbetingelser.
(10)

Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet i henhold til artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er realistisk for perioden 2012-2013, og den forventede BNP-vækst ifølge programmet er på linje med Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012. Fremskrivningerne for 2014 og 2015 er også realistiske, da BNP-væksten forventes at blive betydeligt lavere end før krisen og lavere end efterkriseperioden i 2010-2011. Det vigtigste budgetmål i stabilitetsprogrammet går ud på at reducere underskuddet i statsforvaltningen ved at begrænse udgifterne og øge indtægterne. Da budgettet for statsforvaltningen er hovedkilden til det offentlige underskud, vil en forbedring af budgetstillingen bidrage til at skabe balance på det offentlige budget. Den mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt overskud på 0,5 % af BNP afspejler i tilstrækkelig grad stabilitets- og vækstpagtens krav. Tages der udgangspunkt i den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo (5), har Finland opfyldt den mellemfristede budgetmålsætning i 2011, men vil afvige marginalt fra den i perioden 2012-2015. Under hensyntagen til diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden er vækstraten i de offentlige udgifter i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens benchmark for udgifter i alle årene undtagen 2015. Stabilitetsprogrammet tager sigte på at skabe på det offentlige budget senest i 2015 og at opnå overskud fra 2016. Gældskvoten ligger pænt under 60 % af BNP, og gældsniveauet vil ifølge stabilitetsprogrammet toppe i 2014 på omkring 52 % af BNP og derefter begynde at falde. Der er stadig tale om et betydeligt holdbarhedsgab i Finlands offentlige finanser, hvilket fortrinsvis hidrører fra en hastigt forværret forsørgerkvote som følge af befolkningens aldring. Det er nødvendigt, at holdbarhedsgabet i de offentlige finanser overvåges løbende, og at foranstaltninger justeres i overensstemmelse hermed. Finlands finanspolitiske ramme bygger på flerårige udgiftslofter, men for øjeblikket finder de ikke anvendelse på den kommunale sektor.
Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er realistisk. Scenariet, ifølge hvilket der forventes en BNP-vækst på 1,2 % og 1,5 % i 2012 og 2013, er overordnet set på linje med Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012, der opererer med en vækst på 1,1 % og 1,4 %. De offentlige underskud er således en anelse mindre i konvergensprogrammet (4,0 % og 1,8 % af BNP i henholdsvis 2012 og 2013 sammenlignet med 4,1 % og 2,0 % af BNP i Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012). Den budgetstrategi, der er skitseret i konvergensprogrammet, har til formål at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2013 og nå den mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på højst 0,5 % af BNP. Regeringens målsætning er endvidere at opnå et budget, der i det mindste strukturelt er i balance i 2020.

Konvergensprogrammet bekræfter dermed den foregående mellemfristede budgetmålsætning, der i tilstrækkelig grad afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Det planlagte samlede underskud i 2013 er foreneligt med en rettidig korrektion af det uforholdsmæssigt store offentlige underskud, og når der tages udgangspunkt i den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo (5), er den planlagte finanspolitiske indsats i 2013 i overensstemmelse med den henstilling, som Rådet afgav som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud i juli 2010. De diskretionære foranstaltninger, som fremgår af programmet, skønnes netto at føre til en konsolidering, der overordnet set er på linje med henstillingen afgivet i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Konsolideringen er blevet lagt senere i perioden end tidligere planlagt, og i 2013 bliver der behov for en betydelig indsats for at tilvejebringe den påkrævede strukturelle tilpasning. Risikoen for en overskridelse af referenceværdien i traktaten på 3 % af BNP i 2013 er begrænset. Af Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012 fremgår, at der forventes et offentligt underskud på 2,0 % af BNP. Danmark forventes at nå sin mellemfristede budgetmålsætning i 2013. Imidlertid vil dette, baseret på den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo, ikke være tilfældet fra 2013 og frem, og den skønnede budgetmæssige forbedring af den strukturelle budgetsaldo er mindre end de 0,5 % af BNP, der kræves i henhold til stabilitets- og vækstpagten. Samtidig forventes vækstraten for de offentlige udgifter efter indregning af de diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden at være på linje med stabilitets- og vækstpagtens benchmark for udgifter. En del af budgetunderskuddene vil blive finansieret ved at nedbringe statens indestående i Danmarks Nationalbank. Danmarks offentlige bruttogæld forventes at falde fra 46,5 % af BNP i 2011 til 42,1 % af BNP i 2015, dvs. et godt stykke under 60 % af BNP.
(10)

Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger, er forsigtigt for årene 2012-2013. For 2014-2016 bliver scenariet mere optimistisk med en gennemsnitlig BNP-vækst på 2,1 %, hvilket er et godt stykke over de aktuelle forventninger til vækst. Den budgetstrategi, der er skitseret i stabilitetsprogrammet, har til formål at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2013 og nå den mellemfristede budgetmålsætning i 2016. Stabilitetsprogrammet har ændret den mellemfristede budgetmålsætning fra målet om et afbalanceret budget under konjunkturcyklussen til et strukturelt underskud på 0,45 % af BNP, hvilket også i tilstrækkelig grad afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Den forventede korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud er på linje med fristen i Rådets henstilling afgivet i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud i december 2009. På basis af den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo (5) er den forventede gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats på 0,5 % af BNP i perioden 2011-2013 dog lavere end de 0,75 % af BNP, som Rådet tilråder. Det forventede strukturelle fremskridt mod den mellemfristede budgetmålsætning er tilstrækkelig i 2015, men lavere end stabilitets- og vækstpagtens benchmark på 0,5 % af BNP om året i 2014 og 2016. Den forventede vækstrate for de offentlige udgifter i 2014-2015, efter indregning af diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden, respekterer udgiftsbenchmarket i stabilitets- og vækstpagten. Ikke desto mindre er der visse risici forbundet med de finanspolitiske målsætninger på både indtægts- og udgiftssiden. For eksempel er budgetvirkningerne af visse foranstaltninger svære at kvantificere på grund af forskellene mellem de enkelte tilgange. Eftersom der endnu ikke er opnået enighed om nogen lovgivning, er detaljerne for en skat på finansielle transaktioner endnu ikke kendt. De påtænkte nedskæringer i udgifterne på sub-nationalt niveau er ikke identificerede. Stabilitetsprogrammet opererer med en forventning om, at gældskvoten, som var på 72,2 % ved udgangen af 2011, vil toppe med 75,3 % i 2013, hvorefter den gradvist vil falde til 70,6 % i 2016. Hvad angår benchmarket for gældsreduktion i stabilitets- og vækstpagten, vil Østrig befinde sig i en overgangsperiode i årene 2014-2016, og de planer, der fremlægges i stabilitetsprogrammet, bør sikre tilstrækkelige fremskridt til at nå benchmarket for gældsreduktion. Der er dog visse risici knyttet til denne prognose, som hænger sammen med den voksende gæld i statsejede selskaber, der ikke sorterer under den offentlige sektor, og en potentiel yderligere byrde, der skyldes støtten til banksektoren.
Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er realistisk. Ifølge konvergensprogrammet forventes BNP-væksten at nå henholdsvis 0,2 % og 1,3 % i 2012 og 2013 sammenlignet med henholdsvis 0 % og 1,5 % i 2012 og 2013 ifølge Kommissionen tjenestegrenes prognose fra foråret 2012. Den budgetstrategi, der er skitseret i konvergensprogrammet, har til formål at skabe balance i budgettet i 2016. Det offentlige underskud på 2,9 % af BNP i 2013 er i tråd med fristen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, fastsat i Rådets henstilling af 2. december 2009. Den årlige finanspolitiske indsats på 0,9 % af BNP i perioden 2010-2013, der bygger på en (genberegnet) strukturel budgetsaldo (5), ligger en anelse under indsatsen på 1 % af BNP, som Rådet henstillede til. I konvergensprogrammet bekræftes den tidligere mellemfristede budgetmålsætning om et underskud på 1 % af BNP, som i tilstrækkelig grad afspejler de krav i stabilitets- og vækstpagten, der skal opfyldes i 2015. Fremskridt med hensyn til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning udgør 0,8 % og 0,7 % af BNP i henholdsvis 2014 og 2015, baseret på den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo, og vækstraten for de offentlige udgifter er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens benchmark for udgifter.

De budgetmæssige fremskrivninger i konvergensprogrammet er forbundet med adskillige risici. Loven om finansiel godtgørelse til kirker, som i øjeblikket drøftes i parlamentet, vil øge det offentlige underskud med 1,5 % af BNP én gang i ikrafttrædelsesåret. Mere generelt indebærer arten og omfanget af de planlagte konsolideringsforanstaltninger på både indtægts- og udgiftssiden en betydelig risiko for holdbarheden af den finanspolitiske tilpasning efter programperioden. Budgettilpasningen har hidtil først og fremmest været baseret på lineære nedskæringer, som også påvirker vækstfremmende udgifter. Yderligere besparelser, der beløber sig til næsten 1 % af BNP, i udgifterne til den offentlige forvaltning er planlagt i perioden 2013–2015, men programmet indeholder ikke tilstrækkeligt præcise oplysninger herom. Endelig er hovedparten af de planlagte indtægtsforøgende foranstaltninger af midlertidig art og forventes at udløbe i 2015. Ifølge konvergensprogrammet forventes gældskvoten at toppe på 45,1 % af BNP i 2013 og derefter aftage, fortrinsvis på grund af den forventede løbende forbedring af den primære saldo.
Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er optimistisk. I Kommissionen tjenestegrenes prognose fra foråret 2012 forventes BNP-væksten at nå op på 0,5 % i 2012 og 1,3 % i 2013, mod henholdsvis 0,7 % og 1,75 % ifølge stabilitetsprogrammet. Efter et bedre end forventet underskud på 5,2 % af BNP i 2011 planlægges det i stabilitetsprogrammet at bringe det ned på 3 % af BNP i 2013, som er den af Rådet fastsatte frist for korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud, og derefter at fortsætte konsolideringen for at opnå budget, der er i balance i 2016. Den mellemfristede budgetmålsætning om et budget, der strukturelt set er i balance, forventes at blive nået i stabilitetsprogramperioden. Den mellemfristede budgetmålsætning afspejler i tilstrækkelig grad kravene i stabilitets- og vækstpagten. Baseret på den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo (5) er den planlagte gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats i perioden 2010-2013 på linje med Rådets henstilling af 2. december 2009. Det forventes, at der i 2014-16 gøres årlige fremskridt i strukturelle termer svarer til yderligere 0,7 % af BNP hen imod den mellemfristede budgetmålsætning. Ifølge stabilitetsprogrammet forventes vækstraten for de offentlige udgifter, efter indregning af de diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden, at være i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens udgiftsbenchmark. Den tilpasningssti, der er forelagt i programmet, er forbundet med risici. Det makroøkonomiske scenarie kan blive mindre gunstigt, således som det er anført i Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012.

Foranstaltningerne er ikke tilstrækkeligt præciseret til at opfylde målene fra og med 2013 og til nå den anbefalede gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats. Desuden er Frankrigs hidtidige resultater med hensyn til at opfylde udgiftsmålene blandede. Derfor kan det ikke sikres, at det uforholdsmæssigt store underskud vil blive korrigeret senest i 2013, medmindre de planlagte foranstaltninger præciseret tilstrækkeligt, og der gennemføres yderligere foranstaltninger efter behov. Fra 85,8 % af BNP i 2011 forventes gældskvoten at stige til 89,2 % i 2013 og at falde til 83,2 % i 2016. Ifølge stabilitetsprogrammet vil gældsreduktionsbenchmarket blive nået i slutningen af overgangsperioden (2016).
6)

styrke indsatsen for at forbedre incitamenterne til at investere i energiproduktion og energieffektivitet i hele energikæden, fremskynde udviklingen af elforsyningsnettet, herunder sammenkoblinger på tværs af grænserne, fjerne hindringerne for handel med elektricitet på tværs af grænserne og øge konkurrencen i gassektoren ved at udfase prisreguleringen og oprette en handelsplatform for gas. Styrke jernbanetilsynsmyndighedens rolle og ressourcer og sikre en effektiv og hurtig gennemførelse af jernbaneprojekter. Reducere restriktionerne på liberale tjenesteydelser og forenkle kontrakthåndhævelse og krav til byggetilladelser.