RAADETS RESOLUTION af 6. december 1994 om visse perspektiver for en social- og arbejdsmarkedspolitik for Den Europaeiske Union: Bidrag til oekonomisk og social konvergens i Unionen (94/C 368/03)

RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION,

som henviser til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet som bilag til protokol (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab; og

Som tager foelgende i betragtning:

Som led i det indre marked og styrkelsen af samhoerigheden har Unionen som maal at fremme og sikre sine befolkningers oekonomiske og sociale fremskridt og at sikre, at der sideloebende med fremskridt i retning af oekonomisk integration ogsaa sker fremskridt paa andre omraader;

Unionen har besluttet sig for, at det indre marked skal have en social opfoelgning, og at den sociale dimension i Faellesskabet skal udvikles;

i erkendelse heraf naaede alle medlemsstater paa regeringskonferencen i Maastricht til enighed om »indfoerelse af en politik paa det sociale og arbejdsmarkedsmaessige omraade, herunder en europaeisk socialfond« (artikel 3, litra i) i EF-traktaten); denne afgoerelse ligger i forlaengelse af tidligere beslutninger i Det Europaeiske Raad i Hannover (juni 1988) og paa Rhodos (december 1988);

paa Det Europaeiske Raads samling i Madrid blev det understreget, at »de sociale aspekter boer tillaegges samme betydning som de oekonomiske aspekter (. . .), og at de derfor boer udvikles paa en afbalanceret maade«;

den 29. oktober 1993 fastslog Det Europaeiske Raad i Bruxelles, at »Unionstraktaten giver et nyt grundlag for social- og arbejdsmarkedspolitikken«, »jf. den protokol, der er knyttet til traktaten« og viste sig »besluttet paa hurtigt at udnytte alle de muligheder, som traktaten giver for at skabe et mere solidarisk Faellesskab«;

de sociale og arbejdsretlige systemer i de enkelte medlemsstater, der er udviklet og struktureret forskelligt, udgoer en vaesentlig forudsaetning for folks mulighed for at planlaegge deres tilvaerelse; allerede paa moederne i Madrid og Luxembourg var stats- og regeringscheferne gaaet ind for, at der skulle tages saerligt hensyn til de systemer, traditioner og saedvaner, der havde udviklet sig i medlemsstaterne; netop i Europa er medlemsstaternes nationale identitet i saerlig hoej grad defineret ved deres forskellige midler til at realisere social udjaevning og et solidarisk samfund, og artikel F, stk. 1, i traktaten om Den Europaeiske Union forpligter udtrykkeligt Den Europaeiske Union til at respektere denne nationale identitet;

derfor skal der ved en europaeisk socialpolitik saerligt tages hensyn til det subsidiaritetsprincip, som Maastricht-traktaten har stadfaestet som et retsprincip (artikel B, stk. 2, i EU-traktaten og artikel 3 B i EF-traktaten); princippet staar samtidig for borgernaerhed via moderation og balance, ogsaa i fordelingen af befoejelser mellem Unionen og medlemsstaterne;

Det Europaeiske Raad i Edinburgh i december 1992 afstak retningslinjerne for, hvordan subsidiaritetsprincippet skulle anvendes, bekraeftede dette princip for EF-lovgivningen og konkretiserede kompetenceafgraensningen mellem Den Europaeiske Union og medlemsstaterne;

paa moedet den 10. og 11. december 1993 i Bruxelles fremlagde Det Europaeiske Raad en handlingsplan for gennemfoerelse af Kommissionens hvidbog om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse; med henblik paa gennemfoerelsen af denne handlingsplan har Raadet (arbejds- og socialministrene) udarbejdet et bidrag til bekaempelse af arbejdsloesheden, der skal forelaegges for Det Europaeiske Raad i Essen i overensstemmelse med opfordringen hertil paa Det Europaeiske Raads moede paa Korfu den 24. og 25. juni 1994;

den sociale dimension vinder ogsaa uden for Den Europaeiske Union stadig stoerre anerkendelse; dette viser sig ogsaa ved, at der i FN-regi skal holdes et verdenstopmoede om social udvikling i Koebenhavn i marts 1995; Den Europaeiske Union deltager aktivt i denne proces og bidrager engageret til, at den bliver en succes;

Raadet har i hoejere grad, end det hidtil er blevet anerkendt i offentligheden, opnaaet vigtige fremskridt ved implementeringen af Kommissionens handlingsprogram i forbindelse med faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder (1989); dette gaelder foerst og fremmest inden for sikkerhed og sundhed paa arbejdspladsen og med hensyn til farlige stoffer; for nylig har navnlig vedtagelsen af direktiverne om beskyttelse af moedres og boerns og unges arbejde og om tilrettelaeggelse af arbejdstiden betydet en yderligere udbygning af isaer arbejdstagernes sociale beskyttelse; ogsaa paa det arbejdsretlige omraade er der blevet truffet vaesentlige afgoerelser med direktivet om dokumentation af ansaettelsesforhold og ved aendringen af direktivet om kollektive afskedigelser; Faellesskabet har ogsaa givet ret vigtige socialpolitiske impulser paa andre omraader; her kan naevnes programmerne inden for erhvervsuddannelse, fremme af lige muligheder for maend og kvinder, integrering af handicappede eller bekaempelse af fattigdom samt henstillinger, bl.a. vedroerende overensstemmelse mellem maalene og politikken for social tryghed;

der har vaeret bred enighed om de fleste af disse foranstaltninger; Raadet boer ogsaa fremover foerst og fremmest tilstraebe en arbejdsmarkedspolitik, som alle tolv medlemsstater kan tilslutte sig, og samtidig soerge for i saerlig grad at inddrage arbejdsmarkedets parter paa europaeisk plan og de oevrige repraesentative samfundsgrupper; derudover giver protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken et nyt saet redskaber med udvidede muligheder, som Det Europaeiske Raad paa moedet i Bruxelles den 29. oktober 1993 udtrykkeligt har naevnt; i forbindelse med vedtagelsen af direktivet om nedsaettelse af et europaeisk samarbejdsudvalg blev der foerste gang henvist hertil;

I

1. KONSTATERER, at der, paa baggrund af Kommissionens groenbog om den europaeiske socialpolitik, i Europa-Parlamentet, Raadet, blandt arbejdsmarkedets parter og i offentligheden er blevet indledt en grundig droeftelse om fastlaeggelse af nye socialpolitiske omraader og om en tidsplan for den europaeiske socialpolitiks fremtidige maal;

2. MINDER OM, at Kommissionen har fremlagt hvidbogen om den europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik, der bygger paa den debat, som har fundet sted i hele Den Europaeiske Union, og hvori Kommissionen i ti detaljerede kapitler vedroerende socialpolitik goer rede for sine idéer om den europaeiske socialpolitiks fremtid;

3. ER OVERBEVIST OM, at Kommissionens hvidbog om den europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik udgoer et vigtigt bidrag til den videre udvikling af Unionens social- og arbejdsmarkedspolitik;

4. GLAEDER SIG OVER, at Kommissionen i loebet af 1995 vil fremlaegge et nyt arbejdsprogram med forslag om den fremtidige udformning af den europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik indtil udgangen af dette tiaar;

5. FORVENTER, at Kommissionen fortsaetter den konstruktive dialog med Raadet, og ved udarbejdelsen af arbejdsprogrammet tager hensyn til den debat, der har fundet sted i Raadet om »Hvidbogen for europaeisk social- og arbejdsmarkedspolitik«, samt til medlemsstaternes meninger;

6. MINDER OM, at Raadet i sine konklusioner af 21. december 1992 om effektiv gennemfoerelse og haandhaevelse af faellesskabslovgivningen paa det arbejdsmarkedsmaessige og sociale omraade (1) og i sit bidrag af 22. september 1994 til bekaempelsen af arbejdsloesheden allerede har taget stilling til de arbejdsmarkeds- og socialpolitiske aktionsomraader, der ogsaa er omhandlet i »Hvidbogen for europaeisk social- og arbejdsmarkedspolitik«;

7. NAEVNER i denne forbindelse nogle centrale maal for den europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik, uden dog at ville standse debatten i Unionen og behandlingen af »Hvidbogen for europaeisk social- og arbejdsmarkedspolitik«;

Unionens konkurrencedygtighed skal forbedres, og chancerne for en beskaeftigelsesskabende vaekst skal styrkes

8. BEKRAEFTER, at det er overbevist om,

- at en markedsoekonomisk ordning med fri og sund konkurrence er grundlag for en dynamisk udvikling af det indre marked og skabelse af nye og blivende arbejdspladser;

- at det indre marked maa aabnes mere og mere udadtil, fordi voksende verdenshandel paa frie markeder netop er en stor chance for arbejdstagerne, i den forstand at det sikrer deres nuvaerende arbejdspladser og skaber nye;

- at oekonomisk effektivitet og social ydeevne betinger hinanden gensidigt, og at baade oekonomien og arbejdstagerne vinder ved et samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter, der bygger paa partnerskab, og svarer til de nationale traditioner og saedvaner;

- at ro paa arbejdsmarkedet, arbejdsmarkedspolitisk stabilitet og forudsigelighed i medlemsstaterne og Den Europaeiske Union som helhed er vigtige faktorer for virksomhedsplacering paa laengere sigt;

- at Kommissionen med sin hvidbog om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse har givet vaesentlige impulser til styrkelse af konkurrenceevnen og forbedring af beskaeftigelsessituationen i Unionen;

- at Det Europaeiske Raad med sin handlingsplan har givet medlemsstaterne og Unionen konkrete maal for virkeliggoerelsen af denne hvidbog;

9. MENER derfor,

- at videreudviklingen af den sociale dimension inden for Den Europaeiske Union og styrkelsen af arbejdsmarkedets parters rolle er en vaesentlig forudsaetning for, at det frie marked kan kaedes sammen med social udjaevning;

- at det drejer sig nu om at faa det opsving, der aftegner sig, foert over i kraftig og langvarig vaekst; at arbejdsmarkedets funktion samtidig skal forbedres gennem konkrete foranstaltninger, saaledes at denne nye vaekst bliver saa beskaeftigelsesskabende som muligt;

- at Unionens internationale konkurrenceevne desuden boer styrkes; der boer - idet enhver form for protektionisme boer forkastes - i dialog navnlig med de vigtigste konkurrenter paa verdensmarkedet, isaer i Asien og Stillehavsomraadet, paa verdensplan soeges en principiel enighed om, at man inden for rammerne af en fair konkurrence om placering af virksomheder boer udnytte enhver oekonomisk fremgang til at sikre en hensigtsmaessig social fremgang. Der boer derfor ydes et konstruktivt bidrag til droeftelser herom i de kompetente organer, saasom ILO, GATT eller senere i WTO om den fremtidige udformning af den internationale handel og isaer om bekaempelse af tvangsarbejde, boernearbejde og om sikring af foreningsfrihed og kollektive forhandlinger;

Arbejdstagernes rettigheder skal beskyttes gennem fastsaettelsen af sociale mindstekrav

10. KONSTATERER, at Unionen i de senere aar paa en raekke social- og arbejdsmarkedsomraader har bestraebt sig paa at indfoere retssikrede mindstekrav, der gaelder i samtlige medlemsstater, for at udvikle den europaeiske politik paa disse omraader. Mindstekravene er et passende instrument til gradvis at realisere oekonomisk og social konvergens under hensyn til medlemsstaternes oekonomiske formaaen. Dermed imoedekommes desuden arbejdstagernes forventninger i Den Europaeiske Union, og man kan imoedegaa frygten for daarligere sociale vilkaar og social dumping i Unionen;

11. ERKENDER, at der boer gaas forsigtigt frem i betragtning af kompleksiteten af, men ogsaa noedvendigheden af sociale mindstekrav; indtager det synspunkt, at dette ikke kraever et omfattende lovprogram, men at der snarere boer naas enighed paa de konkrete omraader med henblik paa en gradvis, pragmatisk og smidig indfoerelse af et fundament af sociale mindstekrav;

12. OENSKER, at det nye retsgrundlag, som De Elleves aftale om social- og arbejdsmarkedspolitikken udgoer, saa vidt muligt kun skal anvendes, hvis alle andre muligheder for at opnaa enighed mellem alle tolv medlemsstater er undersoegt fuldt ud;

13. MENER, at arbejdsmarkedets parter boer yde et aktivt bidrag til indfoerelsen af mindstekrav og med henblik paa at finde pragmatiske loesninger;

14. UNDERSTREGER, at naar Kommissionen udarbejder forslag til mindstekrav, og Raadet fastsaetter disse, boer det isaer vurderes, hvilke foelger de faar for beskaeftigelsen og for de smaa og mellemstore virksomheder;

15. MINDER OM, at flere medlemsstater som bidrag til groenbogen om den europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik har forelagt konkrete forslag til mindstekrav, og at andre derimod har naevnt omraader, hvor Unionen ikke boer gribe ind; REGNER MED, at Kommissionen vil behandle alle forslag vedroerende det bebudede nye arbejdsprogram indgaaende;

Respekten for subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet

16. MINDER OM, at EF-retsakterne og kontrollen heraf samt alle andre faellesskabsforanstaltninger som f.eks. programmer og henstillinger skal vaere i overensstemmelse med subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet, som binder Den Europaeiske Unions institutioner til at tage hensyn til medlemsstaternes forskellige oekonomiske, sociale og samfundsmaessige traditioner;

17. ANMODER derfor om, at Faellesskabets retsakter inden for Unionens social- og arbejdsmarkedslovgivning

- i hvert enkelt tilfaelde tager hensyn til de enkelte medlemsstaters formaaen og ikke stiller for store krav til nogen medlemsstat, men heller ikke tvinger nogen medlemsstat til at forringe de sociale rettigheder;

- ikke bliver for detaljerede, men koncentreres om principielt bindende retningslinjer, saa den videre udformning og gennemfoerelsen i detaljer overlades til medlemsstaterne selv og til arbejdsmarkedets parter, hvor dette er saedvanen;

- bliver tilstraekkeligt fleksible og begraenses til bestemmelser, som kan indpasses i de enkelte nationale systemer;

- omfatter bestemmelser der giver mulighed for at arbejdsmarkedets parter kan indgaa kollektive overenskomster;

- kommer til at indeholde en revisionsklausul om tilpasning under hensyn til resultaterne af ivaerksaettelsen.

Konvergens i stedet for harmonisering af systemerne

18. RESPEKTERER de nationale arbejds- og socialretlige systemer, der har udviklet sig gennem generationer; under hensyn til subsidiaritets- og proportionalitetsprincipperne er det uhensigtsmaessigt at tilstraebe en ensretning af alle de nationale systemer ved hjaelp af en streng lovgivningsharmonisering, da dette ville forringe de daarligt stillede regioners chancer i konkurrencen om placering af virksomheder;

19. GAAR derimod ind for en gradvis konvergens i systemerne - under hensyn til de enkelte medlemsstaters oekonomiske formaaen - ved harmonisering af de nationale maalsaetninger;

Styrke den sociale dialog

20. GLAEDER SIG over, at styrkelsen af dialogen mellem arbejdsmarkedets parter er et lovende resultat af Maastricht-traktaten og et konkret bidrag til gennemfoerelse af subsidiaritetsprincippet inden for social- og arbejdsmarkedspolitikken;

21. UNDERSTREGER, at alle repraesentative europaeiske organisationer paa saavel arbejdsgiver- som arbejdstagerside, ogsaa de smaa og mellemstore virksomheder, boer hoeres som led i den sociale dialog. Desuden boer arbejdsmarkedets parter i det omfang, de har befoejelse til at indgaa bindende aftaler, opfordres til selv at indgaa overenskomster;

22. BEMAERKER, at hovedlinjerne for arbejdsmarkedets parters deltagelse ifoelge protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken i mange henseender kan anvendes i proceduren i EF-traktatens artikel 118 B;

23. NOTERER SIG, at Kommissionen agter at fremlaegge et arbejdsdokument om udvikling af den sociale dialog med henblik paa at konkretisere og senere ajourfoere meddelelsen om gennemfoerelsen af aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken;

Afpasse oekonomiske aktioner og social- og arbejdsmarkedsaktioner efter hinanden

24. BEDER OM, at Kommissionens hvidbog om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse og Kommissionens kommende arbejdsprogram for den europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik under overholdelse af subsidiaritetsprincippet foerer til en afbalanceret og harmonisk udvikling af baade de oekonomiske og de sociale og arbejdsmarkedsmaessige aspekter; minder i denne forbindelse om EF-traktatens afsnit XIV om oekonomisk og social samhoerighed;

II

1. MEDDELER, at det under streng overholdelse af alle institutionernes traktatmaessige befoejelser agter at foreslaa Europa-Parlamentet

- i faellesskab og paa grundlag af disse principper at udvikle Den Europaeiske Unions sociale dimension;

- at samarbejde aktivt om udvikling af alle aspekter af den europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik;

- at uddybe dialogen mellem dem;

2. OPFORDRER MEDLEMSSTATERNE TIL at soerge for fuld anvendelse og effektiv gennemfoerelse af Faellesskabets retsforskrifter inden for det sociale og arbejdsmarkedspolitiske omraade;

3. ANMODER ARBEJDSMARKEDETS PARTER OM

- at intensivere deres dialog og fuldt ud udnytte de nye muligheder, de har faaet gennem traktaten om Den Europaeiske Union;

- at udnytte hoeringsproceduren til at give Den Europaeiske Union et bedre grundlag for at udforme en europaeisk social- og arbejdsmarkedspolitik som er taet paa borgerne og den eksisterende praksis;

- at vaere sig bevidst, at de selv har mulighed for at indgaa overenskomster, eftersom de som regel er taettere paa de sociale og arbejdsmarkedsmaessige problemer og den sociale og arbejdsmarkedsmaessige virkelighed;

4. ANMODER KOMMISSIONEN OM

- at paase, at der sker en fuldstaendig haandhaevelse af faellesskabsretten paa det sociale og arbejdsmarkedsmaessige omraade, og henvise til Raadets konklusioner af 21. december 1992 om effektiv gennemfoerelse og haandhaevelse af faellesskabslovgivningen paa det arbejdsmarkedsmaessige og sociale omraade;

- at tage saerligt hensyn til virkningerne paa beskaeftigelsen og de smaa og mellemstore virksomheder, naar den udarbejder sine forslag;

- at foretage en yderligere analyse af forholdet mellem social beskyttelse og konkurrenceevne, for at medlemsstaterne kan faa et bedre informationsgrundlag for de initiativer, de tager;

- at gaa ind i en aktiv stoette af informationsudvekslingen mellem medlemsstaterne om foranstaltninger til begraensning af omkostningerne, til forbedring af arbejdsincitamenter og til fremme af konkurrencen;

- at traeffe passende foranstaltninger til fremme af den sociale dialog og i denne forbindelse fremme og inddrage navnlig saadanne grupperinger og organisationer paa unionsplan, som deltager i den sociale dialog i de enkelte lande eller i et tilsvarende oekonomisk samarbejde, eller som hoeres efter de forskellige medlemsstaters saedvane og saa vidt muligt er repraesenteret i alle medlemsstaterne;

- at finde frem til mulige omraader for fremtidige foranstaltninger, der samtidig opfylder kravet om enkel anvendelse og vedtagelse med konsensus under hensyn til de foreliggende impulser fra medlemsstaterne og den debat, der har fundet sted i Raadet om hvidbogen om den europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik;

- at tage hensyn til principperne og betragtningerne i denne resolution, naar den udarbejder konkrete forslag til en kommende social- og arbejdsmarkedslovgivning i Faellesskabet;

- at integrere koensrelaterede aspekter og ligestillingen mellem kvinder og maend som en fast bestanddel i forbindelse med fastlaeggelsen og gennemfoerelsen af alle Faellesskabets politikker og arbejde paa at udvikle metoder til, at ligestillingen mellem kvinder og maend altid integreres i de oekonomiske og sociale politikker.

(1) EFT nr. C 49 af 19. 2. 1993, s. 6.