*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 10. august 1982

om bilaeggelse af tvisten mellem storhertugdoemmet Luxembourg og Den franske Republik om fornyelse af tilladelser til visse saerlige former for rutekoersel

(Den franske tekst er den eneste autentiske)

(82/595/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 517/72 af 28. februar 1972 om indfoerelse af faelles regler for rutekoersel og saerlige former for rutekoersel med omnibusser mellem medlemsstaterne (1), herefter benaevnt forordningen, saerlig artikel 14, og

ud fra foelgende betragtninger:

Siden 1970 har transportvirksomheden S.A.R.L. Société des Anciens Établissements Autocars Emile Frisch, der har saede i Luxembourg, rue Jules Fischer 5, for den keramiske fabrik S.A.R.L. Villeroy & Boch, der har saede i Luxembourg, rue de Rollingergrund 330, befordret personale med bopael i graenseomraadet i Frankrig; der er etableret tre saerlige ruter - to i 1970 og den tredje i 1974 - der betjenes dagligt fra mandag til fredag; siden 1976 er der hver loerdag en saerlig ugentlig rute; den 6. september 1974 blev der indgaaet kontrakt for en ikke naermere fastsat periode mellem Frisch og Villeroy & Boch vedroerende befordring af sidstnaevntes franske arbejdstagere; Villeroy & Boch yder tilskud til transportomkostningerne for de arbejdstagere, der lader sig befordre af Frisch;

siden 1976 har transportvirksomheden S.A.R.L. Schiocchet, der er etableret i Boulange (Frankrig), rue de Ludelange 27, betjent en ordinaer rute, der til dels falder sammen med Frisch's ruter;

den 21. januar 1977 fik virksomheden Frisch i overensstemmelse med forordningen tilladelse til at betjene disse ruter; tilladelserne gjaldt til den 31. december 1978;

Frisch indgav den 22. november 1978 ansoegning om fornyelse af disse tilladelser; Frisch fornyede disse ansoegninger den 20. december 1979;

uanset at der er meddelt foreloebige tilladelser, der gjaldt fra den 24. oktober 1979 til den 31. marts 1980, har de beroerte stater ikke kunnet traeffe en endelig beslutning om de af Frisch indgivne ansoegninger om fornyelse;

i perioderne fra den 1. januar til den 23. oktober 1979 og fra den 1. april 1980 og indtil nu har Frisch fortsat betjent ruterne trods manglende tilladelse;

da Frankrig har afvist at give sit samtykke til fornyelse af tilladelserne, har Luxembourg rettet henvendelse til Kommissionen med henblik paa at traeffe afgoerelse om, hvorvidt Frisch's ansoegninger om fornyelse af tilladelserne boer imoedekommes;

Luxembourg finder, at Frisch's tilladelser til at betjene ruterne boer fornyes, som foelge af at koerslen opfylder betingelserne i forordningens artikel 8, da disse ruter er blevet betjent, inden Schiocchet etablerede sin rute, og da den uregelmaessighed, der er begaaet af Frisch, ikke begrunder en afvisning af ansoegningen om fornyelse af tilladelserne;

som begrundelse for sin modstand mod fornyelsen har Frankrig bl.a. anfoert, at de ruter, der betjenes af Frisch, kunne have vaeret betjent af den franske virksomhed Schiocchet, at Frisch's og Schioccets ruter delvis falder sammen, at de foreligger konkurrencefordrejning, idet Villeroy & Boch yder tilskud til transportomkostningerne for de arbejdere, der befordres af Frisch, og ikke for dem, der befordres at Schiocchet, samt at Frisch har begaaet en uregelmaessighed ved uden forudgaaende tilladelse at udvide en af sine ruter (i det foelgende benaevnt Audun-ruten) med fem stoppesteder;

Frisch's tre daglige ruter og den ugentlige rute er etableret i henhold til reglerne, uden at der ved etableringen blev gjort indsigelse; endvidere blev der den 21. januar 1977 meddelt tilladelse i overensstemmelse med forordningen til betjening af de enkelte ruter, og dette skete med de to beroerte medlemsstaters udtrykkelige og uforbeholdne samtykke;

de ruter, der var genstand for Frisch's ansoegninger, blev ikke allerede betjent - hverken ved etableringen, da tilladelserne blev meddelt i 1977, eller da der blev ansoegt om fornyelse af tilladelserne i 1978 og 1979 - og betjenes stadig ikke paa tilfredsstillende maade hverken kvalitativt eller kvantitativt af den eksisterende personbefordring; den saerlige rutekoersel, der udfoeres af Frisch, opfylder et specifikt, oejeblikkeligt (120 arbejdstagere anvender disse trafikforbindelser) og forudseligt transportbehov; Frisch's koersel opfylder saaledes betingelserne i forordningens artikel 8;

det er ikke afgoerende, at Frisch's ruter eventuelt ved en aendring af Schiocchets rute og driftsbetingelser kunne have vaeret betjent af sidstnaevnte; i henhold til forordningens artikel 8, stk. 3, kan mulighederne for at oprette en tilsvarende transporttjeneste tages i betragtning, naar det drejer sig om virksomheder, som allerede virker i de paagaeldende omraader; med hensyn hertil er der dog grund til at bemaerke; at Frisch har etableret og udfoert den paagaeldende koersel, inden Schiocchet paabegyndte sin rute;

det er heller ikke afgoerende, at Frisch's og Schiocchets ruter delvis falder sammen; dette sammenfald er i oevrigt aftalt af de beroerte medlemsstater; saafremt dette sammenfald ikke var til hinder for etableringen af ruterne, boer det heller ikke vaere til hinder for fornyelse af tilladelserne til betjening af ruterne; i oevrigt er maalgruppen for Schiocchets rute »personer, der er beskaeftiget i Luxembourg hos forskellige virksomheder« og »indbyggere i Boulange, der oensker at rejse til storhertugdoemmet«, mens Frisch's koersel udelukkende sigter mod Villeroy & Boch's arbejdstagere;

under disse omstaendigheder boer det delvise sammenfald mellem Frisch's og Schioccets ruter ikke medfoere, at der gives afslag paa ansoegningen om fornyelse af tilladelserne;

Villeroy & Boch's tilskud til transportomkostningerne for arbejdstagere, der lader sig befordre af Frisch, er ikke i sig selv en overtraedelse af traktatens konkurrenceregler, og det fremgaar ikke af de forhold, som Kommisssionen har kendskab til, at der mellem de to virksomheder foreligger en aftale eller samordnet praksis som omhandlet i traktatens artikel 85, som har til formaal eller til foelge at hindre, begraense eller fordreje konkurrencen inden for faellesmarkedet;

Frisch har fortsat betjent ruterne efter udloebet af tilladelserne; da Frisch imidlertid har indgivet ansoegning om fornyelse i rette tid, kan mangelen paa tilladelser, som skyldes, at de beroerte stater ikke har kunnet naa til enighed, ikke laegges Frisch til last; dette gaelder saa meget desto mere, som ansoegningerne om fornyelse af tilladelserne ikke er blevet formelt afvist; Frisch har tvaertimod faaet foreloebige tilladelser; det var virksomheden bekendt, at de beroerte stater forhandlede med henblik paa bilaeggelse af tvisten; virksomheden naerede derfor med rette tillid til, at forvaltningsakterne vedroerende den ville blive viderefoert;

bortset fra Audun-ruten har virksomheden Frisch udfoert rutekoerslen forskriftsmaessigt efter bestemmelserne i tilladelserne; endvidere er forudsaetningerne i forordningens artikel 8 stadig opfyldt for saa vidt angaar de to daglige ruter og den ugentlige rute, der alle er blevet drevet uden at give anledning til kritik; de opfylder saaledes betingelserne i artikel 11 for fornyelse af tilladelserne;

det samme gaelder imidlertid ikke Audun-ruten, idet Frisch ikke har overholdt betingelserne for drift af denne rute ved uden forudgaaende tilladelse at udvide den til at omfatte lokaliteterne Aumetz, Ludelange, Tressange, Bure og Nondkeil; derved har Frisch overtraadt artikel 4, stk. 2, i henhold til hvilken tilladelsernes indehaver ikke uden forudgaaende tilladelse maa aendre de betingelser, som driften af transporttjenesten er underkastet;

uregelmaessigheden er imidlertid foerst begyndt i loebet af 1978, altsaa nogle maaneder inden udloebet af transporttilladelsen; ruten er aendret som reaktion paa udviklingen paa markedet og efter anmodning fra Villeroy & Boch; i ansoegningen om fornyelse har Frisch anmodet om en aendring af ruten med henblik paa udvidelse af denne med de fem omstridte lokaliteter, hvilket viser virksomhedens gode tro; da Audun-ruten opfylder betingelserne i forordningens artikel 20, kunne Frankrig og Luxembourg have gjort undtagelse fra forordningens artikel 4, stk. 2, saaledes at Frisch uden forudgaaende tilladelse fra de to stater kunne have aendret betingelserne for driften af transporttjenesten; selv de franske myndigheder har ikke betragtet denne uregelmaessighed som en alvorlig overtraedelse, idet de har givet samtykke til, at de fem omstridte lokaliteter blev medtaget i de foreloebige tilladelser, der blev meddelt Frisch for perioden fra den 24. oktober 1979 til den 31. marts 1980; under disse omstaendigheder er den uregelmaessighed, Frisch har begaaet, kun begraenset; paa grund af overtraedelsens lidet alvorlige karakter forekommer det overdrevent af avise at forny tilladelsen til at betjene Audun-ruten;

da der ikke desto mindre er begaaet en uregelmaessighed, boer Audun-ruten ikke omfatte de fem stoppesteder, der er etableret i strid med reglerne -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

De transporttilladelser, som S.A.R.L. Société des Anciens Etablissements Autocars Emile Frisch, der har saede i Luxembourg, rue Jules Fischer 5, den 20. december 1980 har ansoegt om at faa fornyet, fornyes med henblik paa drift af foelgende saerlige ruter:

1. Errouville, Crusnes, Cantebonne, Villerupt, Esch-sur-Alzette, Luxembourg,

2. Audun-le-Tiche, Ottange, Rumelange, Tétange, Kayl, Dudelange, Bettembourg, Luxembourg,

3. Longwy, Courraincourt, Longlaville, Rodange, Pétange, Differdange, Soleuvre, Esch-sur-Alzette, Schifflange, Luxembourg,

fem gange dagligt tur/retur fra mandag til fredag.

4. Schifflange, Belvaux, Esch-sur-Alzette, Audun-le-Tiche, Villerupt, Cantebonne, Errouville, Crusnes, Aumetz, Ottange, Rumelange, Tétange, Kayl, Dudelange, Bettembourg, Luxembourg,

en gang tur/retur hver loerdag.

Busforbindelserne kan udelukkende benyttes af arbejdstagere, som er i besiddelse af rejsehjemmel udstedt af deres arbejdsgiver, S.A.R.L. Villeroy & Boch, der har saede i Luxembourg, rue de Rollingergrund 330.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til storhertugdoemmet Luxembourg og til Den franske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. august 1982.

Paa Kommissionens vegne

Giorgios CONTOGEORGIS

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 67 af 20. 3. 1972, s. 19.