RAADETS RESOLUTION af 29. maj 1990 om hjaelp til langtidsledige (90/157/03)

RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Faellesskabets maalsaetning om oekonomisk og social samhoerighed,

under henvisning til de konklusioner, som formanden for Det Staaende Udvalg for Beskaeftigelse drog ved afslutningen af det 37. og 38. moede i udvalget henholdsvis den 12. maj og den 10. november 1989, og

ud fra foelgende betragtninger: I en resolution af 19. december 1984 om bekaempelse af langtidsledigheden (1) fandt Raadet, at der maa traeffes specifikke foranstaltninger, der tager hensyn til det alvorlige problem med langtidsledighed, hvilket kraever, at regeringerne og arbejdsmarkedets parter baade individuelle og faelles foranstaltninger, der gennemfoeres paa lokalt, regionalt og nationalt plan, og som boer stoettes paa faellesskabsplan;

i en resolution af 7. juni 1984 om lokale beskaeftigelsesinitiativers bidrag til bekaempelse af arbejdsloesheden (2) anerkendte Raadet, at disse initiativer kan yde et bidrag i bestraebelserne paa at bekaempe arbejdsloesheden, da de giver mulighed for at bevare allerede eksisterende arbejdspladser eller skabe nye, isaer i mindre virksomheder;

i en resolution af 22. december 1986 om et handlingsprogram for oeget beskaeftigelse (3) tilkendegav Raadet, at der boer traeffes hasteforanstaltninger med hensyn bl.a. til fremme af og tilskyndelse til saadanne ordninger i medlemsstaterne, som vil kunne vaere til fordel for langtidsledige, til fastlaeggelse af en faellesskabsstrategi, der tager hensyn til medlemsstaternes erfaring og specifikke omstaendigheder, for saa vidt angaar tilskud til ansaettelse af langtidsledige, samt til indkredsning af andre maader, hvorpaa man kan hjaelpe flere langtidledige til et arbejde, efter droeftelse herom med arbejdsmarkedets parter;

Raadets forordning (EOEF) nr. 2052/88 af 24. juni 1988 om strukturfondenes opgaver og effektivitet samt om samordningen af deres interventioner indbyrdes saavel som med interventionerne fra Den Europaeiske Investeringsbank og de oevrige eksisterende finansielle instrumenter (4) indeholder i artikel 4 bestemmelse om partnerskab i forbindelse med faellesskabsaktioner;

ifoelge artikel 3 i forordning (EOEF) nr. 2052/88 har Den Europaeiske Socialfond som hovedopgave i hele Faellesskabet at fremme aktioner med henblik paa erhvervsuddannelse og stoette til beskaeftigelse samt til paabegyndelse af selvstaendig virksomhed for at bekaempe langtidsledighed -

VEDTAGET FOELGENDE RESOLUTION:

1. Langtidsledighedens alvorlige karakter

Raadet noterer sig: - at der i Faellesskabet nu er over 7 mio. personer, der har vaeret ledige i over et aar ; langtidsledigheden udgoer over 50 % af den samlede ledighed

- at den oekonomiske vaekst og det fald i arbejdsloesheden, der har vist sig i de fleste faellesskabslande i den senere tid, ikke har bidraget vaasentligt til et fald i antallet af langtidsledige

- at unge i hoejere grad har nydt godt af faldet i arbejdsloesheden end de aeldre aldersgrupper

- at de langtidsledige overvejende befinder sig paa »sorte pletter« i byomraader, der ofte er praeget af mange problemer, herunder fattigdom, daarlige boligforhold, stor kriminalitet, sundhedsproblemer og ringe uddannelse

- at langtidsledighed er et komplekst faenomen, der, selv om det isaer rammer arbejdstagere, der har utilstraekkelige eller utidssvarende kvalifikationer, og som bor i omraader med stor arbejdsloeshed, ogsaa kan ramme arbejdstagere, der er faglaerte og/eller bor i omraader med lav arbejdsloeshed

- at Faellesskabet i betragtning af den demografiske situation i de fleste medlemsstater vil faa brug for alle sine arbejdskraftressourcer, herunder de langtidsledige, hvis det skal fungere oekonomisk optimalt.

2. Foranstaltninger til bekaempelse af langtidsledigheden a) Raadet mener, at langtidsledighed blandt voksne og unge er et af de vaesentligste arbejdsmarkedsproblemer, og at dette maa afspejle sig baade i medlemsstaternes foranstaltninger og i EF's foranstaltninger.

Selv om kompetencen med hensyn til arbejdsmarkedpolitikken hovedsagelig beror hos medlemsstaterne, er der behov for initiativer paa faellesskabsplan og paa nationalt og lokalt plan, som involverer Kommissionen, regeringerne, arbejdsgiverne og fagforeningerne, for at foranstalningerne til fordel for de langtidsledige kan blive mere effektive.

b) Raadet erkender, at langtidsledigheden er et baade socialt og oekonomisk problem. Politiske initiativer maa foerst og fremmest tage sigte paa at faa de langtidsledige reintegreret paa arbejdsmarkedet under hensyn til deres sociale forhold og den arbejdsmarkedssituation, de befinder sig i.

Politiske foranstaltninger boer derfor: - vaere tilpasset den enkeltes behov og forhold

- afspejle de lokale og regionale arbejdsmarkedsbehov og -forhold

- under hensyntagen til de politiske forhold og praksis paa de nationale arbejdsmarkeder omfatte raadgivning, vejledning, stoette, arbejdserfaring og hjaelp til at lette overgangen til stabil beskaeftigelse, ud over hvad der maatte vaere behov for af erhvervsuddannelsesstoette (1) EFT nr. C 2 af 4.1.1985, s. 3. (2) EFT nr. C 161 af 21.6.1984, s. 1. (3) EFT nr. C 340 af 31.12.1986, s. 2. (4) EFT nr. L 185 af 15.7.1988, s. 9.

- bidrage til en samordning af de forskellige organers arbejde, navnlig paa lokalt plan

- gennem oeget systematisk brug af forebyggende foranstaltninger i form af oplysning, raadgivning, egnethedsproever og uddannelse tage sigte paa at hindre, at der opstaar langtidsledighed.

3. Ansvarsfordeling a) Efter Raadets opfattelse har de offentlige myndigheder, arbejdsmarkedets parter samt den enkelte person selv alle en vigtig rolle at spille inden for hver sit ansvarsomraade, naar der skal goeres en indsats med hensyn til problemet med langtidsledighed.

Den offentlige stoette kan styrkes ved, at de forskellige foranstaltninger tilpasses den enkeltes og arbejdsgivernes behov.

b) Initiativer fra arbejdsgiverside vil vaere af afgoerende betydning for de langtidslediges muligheder for at vende tilbage til arbejdsmarkedet.

Arbejdsgiverne vil vaere noedt til at ansaette langtidsledige, hvis deres eget behov for kvalificeret arbejdskraft skal daekkes.

De boer desuden hjaelpe de offentlige myndigheder med at finde frem til de mest velegnede former for stoette til ansaettelse af langtidsledige.

c) De offentlige myndigheder skal saerlig bestraebe sig paa at udforme specifikke foranstaltninger, som kan bidrage til, at de langtidsledige, der er saerlig uheldigt stillet, kan vende tilbage til arbejdsmarkedet.

4. Evaluering af de politiske foranstaltninger

Raadet erkender, at medlemsstaternes bestraebelser maa fortsaettes og udbygges, hvis der skal opnaas et maerkbart fald i antallet af langtidsledige.

Raadet erkender ganske vist medlemsstaternes primaere rolle for saa vidt angaar evalueringen af disses egen arbejdsmarkedspolitik, men afventer i den forbindelse med interesse resultaterne af evalueringen af faellesskabsforanstaltningerne, navnlig inden for rammerne af Den Europaeiske Socialfond samt ERGO- og LEDA-programmerne.

5. Faellesskabsforanstaltninger a) Raadet noterer sig med interesse, at Kommissionen inden for rammerne af et faellesskabsinitiativ som omhandlet i artikel 11 i Raadets forordning (EOEF) nr. 4253/88 (1) har planer om at ivaerksaette foranstaltninger, der navnlig skal vaere baseret paa de foranstaltninger til hjaelp for langtidsledige, som allerede er gennemfoert med held.

Dette initiativ vil lette den indbyrdes udveksling mellem medlemsstaterne og mellem stedlige arbejdsmarkeder af hensigtsmaessige fremgangsmaader til fremme af langtidslediges tilbagevenden til arbejdsstyrken paa grundlag af eksperimentelle, innovative pilotprojekter.

Ved hjaelp af projekter af denne art kunne det paavises, hvilke fremgangsmaader der er bedst egnede med henblik paa langtidslediges tilbagevenden til arbejdsstyrken. Projekterne kunne omfatte saadanne spoergsmaal som saerlig ugunstigt stillede grupper (f.eks. grupper, der paa grund af forskellige personlige forhold har specielt vanskeligt ved at faa arbejde, eller som har vaeret ledige i saerlig lang tid). Der kunne endvidere vaere tale om forebyggende foranstaltninger, vejledning, raadgivning, relevant uddannelse, arbejdserfaring, ivaerksaetteraktiviteter, arbejdsgivernes rolle, initiativer fra arbejdsmarkedets parter samt integrerede forsoeg paa at loese problemet med langtidsledighed.

Raadet noterer sig, at Kommissionen vil inddrage medlemsstaterne i udarbejdelsen af retningslinjerne og udvaelgelsen af projekterne, jf. artikel 14 og 28 i forordning (EOEF) nr. 4253/88.

b) Raadet laegger inden for rammerne af partnerskabet mellem Kommissionen og medlemsstaterne stor vaegt paa de principper, der ligger til grund for de foranstaltninger, som Kommissionen agter at traeffe til hjaelp for langtidsledige. Raadet finder, at faellesskabsinitiativet i saerlig grad boer gavne bestemte maalgrupper blandt de langtidsledige.

Raadet henstiller, at Kommissionen holder det regelmaessigt orienteret om de forslag, den agter at fremsaette inden for rammerne af faellesskabsinitiativet, og om gennemfoerelsen heraf i forbindelse med de rapporter og beretninger, der er omhandlet i artikel 25 og 31 i forordning (EOEF) nr. 4253/88. (1) EFT nr. L 374 af 31.12.1988, s. 1.