Kommissionens meddelelse til medlemsstaterne

af 7. juli 2000

om Kommissionens afgørelse om ligelig deltagelse af mænd og kvinder i de udvalg, komitéer og ekspertgrupper, Kommissionen har nedsat

(2000/C 203/03)

(EØS-relevant tekst)

1. INDLEDNING

Mænds og kvinders ligelige deltagelse i beslutningsprocessen er et centralt element i opnåelsen af væsentlig ligestilling mellem mænd og kvinder. Det bliver endvidere i stigende grad anerkendt som et demokratisk krav og har også en positiv virkning for samfundet, idet forskellige idéer og værdier vil indgå i beslutningsprocessen og føre til resultater, hvor der tages højde for hele befolkningens interesser og behov.

Fællesskabet har været en af de vigtigste initiativtagere til at ændre kvinders status i samfundet og sikre deres ret til ligestilling. En retlig sikring af ligestilling mellem kønnene er et grundprincip i EU-retten. Med Amsterdam-traktaten, der ændrede traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, kan Fællesskabet gå videre end til at sikre formal ligestilling, idet der anlægges en mere proaktiv strategi, der sigter mod at fjerne ulighed og fremme lighed mellem kvinder og mænd(1) i alle Fællesskabets politikker. Den giver også medlemsstaterne mulighed for at vedtage positive foranstaltninger for at sikre fuld ligestilling i praksis mellem kvinder og mænd på arbejdsmarkedet. EU har besluttet, at integration af kønsaspektet i alle politikker og aktioner (mainstreaming) er en effektiv strategi til at fremme ligestilling mellem kvinder og mænd, og dette er blevet slået fast i EF-traktaten. Samme antal mænd og kvinder i de beslutningstagende organer er en hensigtsmæssig metode til at opnå en kønsopmærksom politik.

I handlingsprogrammet fra FN's fjerde verdenskvindekonference i Beijing i 1995, som alle medlemsstaterne har forpligtet sig til at følge, blev det erkendt, at manglende ligelig deltagelse af kvinder og mænd i beslutningstagningen medfører et demokratisk underskud.

2. SITUATIONEN I MEDLEMSSTATERNE

I fem medlemsstater findes der retligt bindende bestemmelser om sammensætningen af udvalg og komitéer. I Østrig skal myndighederne tage hensyn til mænds og kvinders numeriske repræsentation i udvalg. I Belgien kan rådgivende udvalg kun afgive udtalelser, hvis højst to tredjedele af medlemmerne er af samme køn, medmindre der foreligger en særlig tilladelse fra ministeriet for ligestilling. I Danmark skal der indstilles lige mange kvinder og mænd til medlemskab af offentlige udvalg, og i Finland skal kvinder udgøre mindst 40 % af udvalgenes medlemmer. I Tyskland er der en ordning med indstilling af begge køn, og det samme gælder Sverige. Ifølge den norske lovgivning skal begge køn udgøre mindst 40 % af medlemmerne i udvalg, og i Island er tallet fastsat til 30 %.

3. SITUATIONEN I EU

Med henblik på at rette op på kvinders ringe repræsentation i beslutningstagningen, der ud over at være en dårlig udnyttelse af menneskelige ressourcer giver et demokratisk underskud, vedtog Rådet den 2. december 1996 en henstilling om ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessen(2) gennem:

- en integreret strategi for at fremme en ligelig deltagelse af mænd og kvinder

- bevidstgørelseskampagner

- dataindsamling

- fremme af eksempler på god praksis og

- fremme af ligelig deltagelse af mænd og kvinder i organer og udvalg på alle niveauer inden for den statslige sektor.

Det overordnede mål med Rådets henstilling var at tilskynde medlemsstaterne til at fremme en mere ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessen og at vedtage specifikke foranstaltninger for at nå dette mål. Henstillingen var også henvendt til EU-institutionerne og -organerne. Kommissionen har udarbejdet en rapport(3) om gennemførelsen af Rådets henstilling, hvori det afsløres, at den ringe repræsentation af kvinder i regeringer og parlamenter og i udvalg, der forbereder beslutninger, samt i ledende stillinger på arbejdsmarkedet, til trods for at medlemsstaterne har vedtaget en række forskellige foranstaltninger, ikke er ændret væsentligt, siden henstillingen blev vedtaget i 1996.

En indledende undersøgelse af de udvalg og komitéer, Kommissionen har nedsat under Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender og Arbejdsmarkedsforhold, har vist, at kvinder klart er i mindretal, undtagen i udvalg, der beskæftiger sig med arbejdstagernes frie bevægelighed og med lige muligheder for kvinder og mænd(4).

4. KOMMISSIONENS AFGØRELSE

Kommissionen erkender, at den skal gøre mere for at opnå en højere grad af ligelig repræsentation i dens egne udvalg, komitéer og ekspertgrupper, for at beslutningsprocessen på EU-plan præges af en mere ligelig deltagelse, og Kommissionen har i det øjemed vedtaget en afgørelse(5) om ligelig repræsentation af mænd og kvinder i de ekspertgrupper og udvalg, den selv har nedsat. For at gå videre end blot til at fjerne eksisterende uligheder og for aktivt at fremme ligestilling foreslår Kommissionen, at der i såvel eksisterende som nye udvalg, komitéer og ekspertgrupper skal være en ligelig deltagelse af mænd og kvinder.

Rådets henstilling indeholder ikke en definition af begrebet "ligelig deltagelse". Mens de skandinaviske lande og Det Forenede Kongerige sigter mod 50 % deltagelse, anser de fleste lande en deltagelse på mindst 30 % for at være den kritiske masse, der skal til, for at kvinder eller mænd kan udøve en reel indflydelse. Kommissionen har besluttet, at både mænd og kvinder på mellemlang sigt skal være repræsenteret med mindst 40 % i udvalg, komitéer og ekspertgrupper.

De 40 % er blevet valgt, fordi det er et rimeligt kompromis mellem ordningerne i medlemsstaterne. Det er også det tal, Kommissionen følger i forbindelse med kvinders deltagelse i de forskellige instanser og rådgivende organer, der bistår Kommissionen i gennemførelsen af det femte rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (1999-2000). Det blev slået fast, at forskning og videnskab var et område, hvor kvinderne i høj grad var underrepræsenteret, og det skulle der gøres noget ved, både af hensyn til ligestillingen generelt og for at berige den videnskabelige sektor i Europa. Der er tale om et realistisk mål på mellemlang sigt i indsatsen for at opnå fuldstændig ligestilling.

Kommissionen ønsker at opnå ligelig deltagelse i nyoprettede ekspertgrupper, udvalg og komitéer ved at udnævne såvel kvindelige som mandlige medlemmer, når ekspertgruppen, udvalget eller komitéen første gang nedsættes. Hvad angår eksisterende udvalg, komitéer og ekspertgrupper, agter Kommissionen at udnævne nye medlemmer under hensyntagen til ligelig deltagelse, når mandatet udløber for de nuværende medlemmer.

I overvejelserne, om hvordan der kan sikres en mere ligelig deltagelse i ekspertgrupper, udvalg og komitéer, stod Kommissionen over for det problem, at den ganske vist formelt har beføjelse til at udnævne medlemmer af de pågældende grupper og udvalg, men det er normalt via medlemsstaterne, at indstillingerne foregår. I nogle tilfælde er det medlemsstaterne selv, der foretager indstillingerne, men ofte lader medlemsstaterne blot indstillingerne fra arbejdsmarkedets parter, ngo'er og erhvervsorganisationer gå videre til Kommissionen. Selv om Kommissionen kan prøve at udnævne medlemmer af ekspertgrupper og udvalg ud fra et ønske om ligelig deltagelse, bliver denne mulighed således alvorligt begrænset, hvis de indstillede personer ikke er ligeligt fordelt på kønnene.

Kommissionen opfordrer derfor medlemsstaterne og alle organer og organisationer, der står for indstilling af medlemmer, til at indstille såvel mænd som kvinder i et antal, der gør det muligt for Kommissionen at udnævne medlemmer således, at der bliver ligelig deltagelse af kvinder og mænd i ekspertgrupper, udvalg og komitéer. Kommissionen foreslår, at der indstilles fire navne til hver ledig plads, og at begge køn skal være repræsenteret blandt navnene. Hvis der ifølge reglerne for ekspertgruppen, udvalget eller komitéen skal være suppleanter, skal indstillingerne til disse følge samme procedure som for de faste medlemmer. Den samme procedure bør anvendes ved indstillingen, når et medlem af en ekspertgruppe, udvalg eller komité udskiftes, og på den måde opnås der en mere ligelig deltagelse. I de tilfælde hvor Kommissionen selv har ansvaret for såvel at indstille som at udnævne medlemmer af ekspertgrupper, udvalg eller komitéer, skal den sikre ligelig deltagelse.

Det er dog klart, at Kommissionen ikke agter at udnævne mindre kvalificerede personer blot for at opnå ligelig deltagelse af mænd og kvinder i et udvalg, en komité eller en ekspertgruppe. Hvis det ene køn er kraftigt underrepræsenteret i et udvalg, en komité eller en ekspertgruppe, vil Kommissionen imidlertid opfordre medlemsstaterne til at gøre en ekstra indsats for at indstille en tilstrækkelig kvalificeret person af det underrepræsenterede køn.

Tre år efter, at afgørelsen er vedtaget, vil Kommissionen udarbejde en rapport om gennemførelsen af den. Den vil indeholde statistikker om mænds og kvinders deltagelse i ekspertgrupper, udvalg og komitéer. De af Kommissionens tjenestegrene, som ikke har opnået en bedre kønsfordeling i de udvalg, der hører under dem, forventes at gøre rede for, hvorfor det er sådan. På grundlag af rapporten kan Kommissionen afgøre, om det er nødvendigt med en yderligere indsats.

(1) Artikel 3, stk. 2.

(2) 96/694/EF (EFT L 319 af 10.12.1996).

(3) KOM(2000) 120 endelig udg.

(4) Undersøgelsen findes på generaldirektoratets websted: http://europa.eu.int/comm/dg05/equ.opp/index-en.htm

(5) EFT L 154 af 27.6.2000, s. 34.