Rådets beslutning

af 19. juni 2000

i henhold til traktatens artikel 122, stk. 2, vedrørende Grækenlands tilslutning til den fælles valuta den 1. januar 2001

(2000/427/EF)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 122, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),

under henvisning til beretning fra Kommissionen(2),

under henvisning til beretning fra Den Europæiske Centralbank(3),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til drøftelserne i Rådet i dets sammensætning af stats- og regeringschefer, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) blev indledt den 1. januar 1999. På sit møde i Bruxelles den 3. maj 1998 besluttede Rådet i sin sammensætning af stats- og regeringschefer, at Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Irland, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Østrig, Portugal og Finland opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta den 1. januar 1999(4).

(2) I overensstemmelse med punkt 1 i protokollen for om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, der er knyttet til traktaten, meddelte Det Forenede Kongerige Rådet, at det ikke agtede at gå over til den tredje fase af ØMU den 1. januar 1999. Denne meddelelse er ikke blevet ændret. I overensstemmelse med punkt 1 i protokollen om visse bestemmelser vedrørende Danmark, der er knyttet til traktaten, og afgørelsen truffet af stats- og regeringscheferne i Edinburgh i december 1992 har Danmark meddelt Rådet, at det ikke vil deltage i tredje fase af ØMU. Danmark har ikke anmodet om, at proceduren i artikel 122, stk. 2, indledes.

(3) I henhold til beslutning 1998/317/EF er Grækenland og Sverige medlemsstater med dispensation som omhandlet i traktatens artikel 122.

(4) Den Europæiske Centralbank (ECB) blev oprettet den 1. juli 1998. Det europæiske monetære system er blevet erstattet af en valutakursmekanisme, jf. Det Europæiske Råds resolution af 16. juni 1997 om oprettelse af en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union(5). Procedurerne for en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (ERM II) blev fastlagt i aftalen af 1. september 1998 mellem ECB og de nationale centralbanker i medlemsstaterne uden for euroområdet om fastlæggelse af de operationelle procedurer for en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union(6).

(5) I traktatens artikel 122, stk. 2, er fastsat procedurerne for ophævelse af de pågældende medlemsstaters dispensation. Ifølge denne artikel gælder det, at mindst én gang hvert andet år, eller på anmodning af en medlemsstat med dispensation, skal Kommissionen og ECB aflægge beretning til Rådet efter proceduren i traktatens artikel 121, stk. 1. Der skal aflægges sådanne beretninger i 2000. Den 9. marts 2000 fremsatte Grækenland en anmodning herom.

(6) Medlemsstaternes nationale lovgivning, herunder statutterne for deres nationale centralbanker, skal om nødvendigt tilpasses for at gøre den forenelig med traktatens artikel 108 og 109 og ESCB-statutten. Kommissionens og ECB's beretninger indeholder en detaljeret vurdering af foreneligheden af Grækenlands og Sveriges lovgivning med traktatens artikel 108 og 109 og ESCB-statutten.

(7) I henhold til artikel 1 i protokollen om konvergenskriterierne som nævnt i traktatens artikel 121 betyder kriteriet vedrørende prisstabilitet som omhandlet i traktatens artikel 121, stk. 1, første led, at en medlemsstat har en holdbar prisudvikling og en gennemsnitlig inflationstakt, som betragtet i en periode på et år før undersøgelsen ikke overstiger inflationstakten i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 11/2 procentpoint. Med henblik på dette kriterium måles inflationen ved hjælp af harmoniserede forbrugerprisindekser (HICP) som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 2494/95(7). Med henblik på at vurdere prisstabilitetskriteriet er en medlemsstats inflation blevet målt ved den procentvise ændring i det aritmetiske gennemsnit af de sidste 12 månedlige indekser i forhold til det aritmetiske gennemsnit af de 12 månedlige indekser i den foregående periode. I den etårige periode, der sluttede i marts 2000, var de tre medlemsstater med de bedste prisstabilitetsresultater Frankrig, Østrig og Sverige med en inflationstakt på henholdsvis 0,9 %, 0,9 % og 0,8 %. I deres beretninger har Kommissionen og ECB taget udgangspunkt i en referenceværdi beregnet som et simpelt aritmetisk gennemsnit af inflationstakterne i de tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, plus 1,5 procentpoint. Det har resulteret i en referenceværdi på 2,4 % i den etårige periode, der sluttede i marts 2000.

(8) I henhold til artikel 2 i protokollen om konvergenskriterierne som nævnt i traktatens artikel 121 betyder kriteriet vedrørende den offentlige budgetstilling som nævnt i traktatens artikel 121, stk. 1, andet led, at medlemsstaterne på undersøgelsestidspunktet ikke er omfattet af en rådsafgørelse som omhandlet i traktatens artikel 104, stk. 6, om, at den pågældende medlemsstat har et uforholdsmæssigt stort underskud.

(9) I henhold til artikel 3 i protokollen om konvergenskriterierne som nævnt i traktatens artikel 121, betyder kriteriet vedrørende deltagelse i det europæiske monetære systems valutakursmekanisme som nævnt i traktatens artikel 121, stk. 1, tredje led, at en medlemsstat har overholdt de normale udsvingsmargener i det europæiske monetære systems valutakursmekanisme (ERM) uden alvorlige spændinger i mindst de seneste to år før undersøgelsen. Medlemsstaten må især ikke i samme periode og på eget initiativ have devalueret sin valutas bilaterale centralkurs over for en anden medlemsstats valuta. Siden 1. januar 1999 har ERM II udgjort rammen for vurderingen af opfyldelsen af valutakurskriteriet. Ved vurderingen af opfyldelsen af dette kriterium i deres beretninger har Kommissionen og ECB undersøgt den toårige periode, der sluttede i marts 2000.

(10) I henhold til artikel 4 i protokollen om konvergenskriterierne som nævnt i traktatens artikel 121 betyder kriteriet vedrørende konvergens i rentesatserne som nævnt i traktatens artikel 121, stk. 1, fjerde led, at en medlemsstat over en periode på et år før undersøgelsen har haft en gennemsnitlig langfristet nominel rentesats, som ikke overstiger den tilsvarende rentesats i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 2 procentpoint. Med henblik på vurderingen af rentekonvergenskriteriet er der blevet anvendt sammenlignelige rentesatser på tiårige benchmark-statsobligationer. Med henblik på at vurdere opfyldelsen af rentekriteriet er der i Kommissionens og ECB's beretninger taget udgangspunkt i en referenceværdi beregnet som et simpelt aritmetisk gennemsnit af den langfristede nominelle rentesats i de tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, plus 2 procentpoint. Det har resulteret i en referenceværdi på 7,2 % i den etårige periode, der sluttede i marts 2000.

(11) I overensstemmelse med artikel 5 i protokollen om konvergenskriterierne som nævnt i traktatens artikel 121 skal Kommissionen tilvejebringe de statistiske data, der bruges til den aktuelle vurdering af, om konvergenskriterierne er opfyldt. Kommissionen har tilvejebragt data med henblik på udarbejdelsen af dette forslag. Budgetdataene har Kommissionen tilvejebragt efter indberetning fra medlemsstaterne pr. 1. marts 2000 i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 3605/93 af 22. november 1993 om gennemførelse af den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssige store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab(8).

(12) Grækenlands nationale lovgivning, herunder statutterne for den nationale centralbank, er forenelig med traktatens artikel 108 og 109 og ESCB-statutten.

Grækenland opfylder de konvergenskriterier, der er nævnt i de fire led i traktatens artikel 121, stk. 1, idet:

- den gennemsnitlige inflationstakt i Grækenland i det år, der sluttede i marts 2000, udgjorde 2,0 %, hvilket var lavere end referenceværdien

- Grækenland i henhold til Rådets beslutning 2000/33/EF af 17. december 1999 om ophævelse af beslutningen om et uforholdsmæssigt stort underskud i Grækenland(9) ikke er omfattet af en rådsbeslutning om, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud.

- Grækenland har været medlem af ERM og efterfølgende ERM II i de sidste to år. I den periode har den græske drakme (GRD) ikke været udsat for alvorlige spændinger, og Grækenland har ikke på eget initiativ devalueret drakmens bilaterale centralkurs over for en anden medlemsstats valuta frem til den 1. januar 1999 eller over for euroen siden da

- i det år, der sluttede i marts 2000, udgjorde Grækenlands langfristede rentesats i gennemsnit 6,4 %, hvilket var lavere end referenceværdien.

Grækenland har opnået en høj grad af vedvarende konvergens i relation til alle fire kriterier.

Grækenland opfylder derfor de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta.

(13) Rådet skal med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen træffe afgørelse om, hvilke medlemsstater med dispensation der opfylder de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta, og ophæve de pågældende medlemsstaters dispensation -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Grækenland opfylder de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta. Grækenlands dispensation, jf. betragtning 4 i beslutning 98/317/EF, ophæves med virkning fra 1. januar 2001.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Santa Maria da Feira, den 19. juni 2000.

På Rådets vegne

J. Pina Moura

Formand

(1) Udtalelse afgivet den 8. maj 2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(2) Udtalelse afgivet den 5. maj 2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(3) Udtalelse afgivet den 28. april 2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(4) Rådets beslutning 98/317/EF af 3. maj 1998 i henhold til traktatens artikel 121, stk. 4 (EFT L 139 af 11.5.1998, s. 30).

(5) EFT C 236 af 2.8.1997, s. 5.

(6) EFT C 345 af 13.11.1998, s. 6.

(7) Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 af 23. oktober 1995 om harmoniserede forbrugerprisindekser (EFT L 257 af 27.10.1995, s. 1).

(8) EFT L 332 af 31.12.1993, s. 7. Ændret ved forordning (EF) nr. 475/2000 (EFT L 58 af 3.3.2000, s. 1).

(9) EFT L 12 af 18.1.2000, s. 24.