*****

// // KOMMIS FORORDNING (EOEF) Nr. 2684/88

af 26. august 1988

om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold paa importen af visse videokassettebaandoptagere med oprindelse i Japan og Republikken Korea

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 11,

efter konsultation i Det Raadgivende Udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) Kommissionen modtog i marts 1987 en klage indgivet af European Association of Consumer Electronic Manufacturers (EACEM) paa vegne af producenter, hvis samlede produktion paastaas at udgoere en vaesentlig del af produktionen i Faellesskabet af den paagaeldende vare. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted med hensyn til den paagaeldende vare med oprindelse i Japan og Republikken Korea og forvoldtes vaesentlig skade som foelge heraf, hvilket ansaas for tilstraekkeligt til at begrunde ivaerksaettelsen af en procedure. Kommissionen offentliggjorde derfor en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (2) om indledning af en antidumpingprocedure vedroerende Faellesskabets import af visse videokassettebaandoptagere (VCR) henhoerende under KN-kode ex 8521 10 39 med oprindelse i Japan og Republikken Korea og indledte en undersoegelse.

(2) Kommissionen underrettede officielt de eksportoerer og importoerer, som den vidste var beroert af sagen, samt repraesentanter for de eksporterende lande og klagerne, og gav de direkte beroerte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hoert mundtligt.

Alle eksportoererne, nogle af importoererne samt alle de faellesskabsproducenter, de havde indgivet klage, tilkendegav deres mening skriftligt.

Der blev ogsaa fremlagt redegoerelser fra en raekke forhandlere, endelige brugere og organisationer, der repraesenterer koebere i Faellesskabet af den paagaeldende vare.

(3) Kommissionen indhentede og efterproevede alle oplysninger, som den ansaa for noedvendige med henblik paa at traeffe en foreloebig afgoerelse, og aflagde kontrolbesoeg hos:

a) Klagere

- J2T Video (Berlin) GmbH, Berlin, Tyskland

- Telefunken Fernseh und Rundfunk GmbH, Hannover, Tyskland

- Grundig AG, Fuerth, Tyskland

- Nokia-Graetz, Pforzheim, Tyskland

- Philips International BV, Eindhoven, Nederlandene

- Ferguson PLC, Enfield, Det Forenede Kongerige

- Thomson Grand Public, Paris, Frankrig

b) Producenter/eksportoerer i oprindelseslandene

- Daewoo Electronics Co. Ltd, Inchon, Korea

- Goldstar Electric Co. Ltd, Seoul, Korea

- Samsung Electronics Co. Ltd, Gyonggi-do, Korea

- Funai Electronic Co. Ltd, Osaka, Japan

- Orion Electric Co. Ltd, Kobe, Japan

c) Salgsdatterselskaber af eksportoererne i Faellesskabet

- Samsung Electronics GmbH, Steinbach, Tyskland

- Goldstar Deutschland GmbH, Ratingen, Tyskland

- Funai Electric Trading Europe GmbH, Hamburg, Tyskland

- Goldstar UK, London, Det Forenede Kongerige

- Samsung Electronics UK, Surbiton, Det Forenede Kongerige

d) Uafhaengige importoerer

- Amstrad Consumer Electronics PLC, Brentwood, Det Forenede Kongerige

- Amstrad International Hong Kong, Hongkong

- Currys Group PLC, London, Det Forenede Kongerige

- Dixons Ltd, Edgware, Det Forenede Kongerige

- ISP KG, Dreieich, Tyskland

(4) Kommissionen anmodede om og modtog detaljerede skriftlige redegoerelser fra de producenter i Faellesskabet, der havde indgivet klage, eksportoererne og en raekke importoerer og efterproevede de fremlagte oplysninger i den udstraekning, det ansaas for paakraevet.

(5) Dumpingundersoegelsen omfattede perioden fra januar til august 1987 (referenceperioden).

B. PROCEDURENS OMFANG

(6) Kommissionen ivaerksatte proceduren mod alle de koreanske VCR-producenter, som den havde kendskab til, og mod to japanske producenter.

(7) Eksportoererne gjorde gaeldende:

- at det var diskriminerende at begraense undersoegelsens omfang ved at udelukke importen fra en raekke andre eksportoerer

- at en selektiv undersoegelse ville vaere en overtraedelse af Faellesskabets forskrifter og et brud paa Kommissionens fastlagte praksis, og

- at der var umiddelbart bevis for, at andre japanske VCR-producenter solgte til dumpingpriser og forvoldte skade. Den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet holdt dem blot uden for deres klage paa grund af deres handelsforbindelser med andre producenter/eksportoerer, der ikke var omfattet af klagen.

Kommissionen anser disse argumenter for ubegrundede.

(8) Kommissionens beslutning om at indlede denne undersoegelse udelukkende mod eksportoerer i Sydkorea og mod Funai og Orion var baseret paa klagen, der udtrykkelig var begraenset til Korea og de to japanske selskaber, og som ikke indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted fra andre kilder eller forvoldtes skade som foelge heraf. Paa det paagaeldende tidspunkt var Kommissionen ikke i besiddelse af beviser, som kunne have vist, at anden import af varer fra Japan eller andre lande foregik til dumpingpriser, eller at der var forvoldt skade som foelge heraf. Derfor optraadte Kommissionen paa ingen maade diskriminerende.

(9) Kommissionen er ikke retsligt forpligtet til altid at indlede antidumpingprocedurer mod alle eksportoerer i et af proceduren omfattet land. Intet i faellesskabsbestemmelserne tilsiger, at Kommissionen udvider omfanget af undersoegelsen til hele importen fra et bestemt land.

Det er Kommissionens praksis at ivaerksaette undersoegelser mod hele importen fra et bestemt land, fordi det i det foreliggende bevismateriale i de fleste tilfaelde antydes, at hele importen fra et bestemt land saelges til dumpingpriser og forvolder vaesentlig skade. I den foreliggende sag fremgik det ikke alene af de fremlagte beviser, at dette ikke var tilfaeldet, men klageren havde udtrykkeligt begraenset klagen til visse eksportoerer.

(10) Kommissionen overvejede naturligvis, om klagerens anmodning om at begraense undersoegelsen til visse selskaber var berettiget. Paastanden om, at klagerne havde udformet klagen paa en selektiv maade, fordi de havde forbindelser med andre eksportoerer, blev ikke anset for at vaere overbevisende i den henseende. I andre antidumpingsager havde de samme klagere ikke naeret betaenkelighed ved at indgive klage mod japanske selskaber, som de samarbejdede med paa andre omraader.

(11) Med hensyn til spoergsmaalet om, hvorvidt Kommissionen efter ivaerksaettelsen burde have udvidet proceduren til at omfatte andre eksportoerer, har Kommissionen undersoegt eksportoerernes oplysninger vedroerende den paastaaede dumpingeksport, der forvoldte skade, og fundet, at der absolut ikke er bevis for, at der fandt dumping sted, i de fremlagte data, som bortset fra en tvivlsom metodik hverken blev underbygget med dokumentationsmateriale eller begrundet i uafhaengige og repraesentative oplysninger om markedet. Der er heller ikke bevis for, at den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet var forhindret i at fastsaette priser, som omfattede en rimelig fortjeneste for at bevare deres markedsandel i konkurrencen med disse andre eksportoerer.

Desuden var der i de uafhaengige og repraesentative markedsanalyser, der var til raadighed for Kommissionen, ikke tegn paa, at disse andre leverandoerer kom med prisunderbud eller vandt markedsandele gennem laengere tid, saadan som det kunne konstateres for de producenter, der var omfattet af proceduren.

Hvad angaar eksporten af VCR fra OEstrig fremstillet af Philips og solgt i Faellesskabet til samme priser som apparater fremstillet i Faellesskabet, haevder selv eksportoererne ikke, at den paagaeldende import forvolder skade.

(12) Ikke desto mindre forbeholder Kommissionen sig ret til paa et senere stadium at udvide proceduren til at omfatte anden import, hvis det af de foreliggende oplysninger fremgaar, at dumpingimport fra andre leverandoerer ogsaa forvolder den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet skade.

C. DEN OMHANDLEDE VARE

I forbindelse med denne procedure er der opstaaet en raekke problemer vedroerende den omhandlede vare og definitionen af den »samme vare«. a) Definition af den omhandlede vare

(13) De omhandlede varer er videokassettebaandoptagere (VCR). Det er apparater, der kan modtage fjernsynssignaler fra TV-stationer, og som kan optage og afspille video- og lydsignaler paa og fra et videokassettebaand. Naar apparatet tilsluttes en gengiver (monitor) eller et fjernsynsapparat, er det muligt at se det optagne baand.

Kernen i en VCR er den elektromagnetiske videotapedeck, hvorigennem baandet foeres og glider langs med billed- og lydhovederne for optagelse og sletning. Billedhovederne er faestnet paa en roterende tromle, som drejer, medens baandet fremfoeres langs med den efter helical-scan-princippet. Lydhovederne sidder i fast stilling og tegner en lineaer linje langs det magnetiske baand. Den roterende tromle, baandet og kassette-ilaegningsfunktionen styres af elektriske motorer.

Ud over tapedeck omfatter en VCR saedvanligvis en stroemforsyningsenhed, en tuner til at modtage fjernsynssignaler fra TV-stationer, signalbehandlingskredsloeb for billed og lyd, kredsloeb for kontrol af processen og andre kredsloeb til mulige ekstrafunktioner (f.eks. billedforbedrende kredsloeb - HQ).

b) Definition af »samme vare«

(14) VCR saelges med mange forskellige funktioner og kombinationer af funktioner. Afhaengigt af de paagaeldende funktioner og varemaerker findes der VCR fra relativt billige til dyre professionelle kvalitetsmaskiner.

Saadanne funktioner og egenskaber omfatter:

1. optagelse paa BETA- eller VHS-format

2. antal videohoveder, hvilket har betydning for billedkvaliteten

3. enkelt eller flere indspilnings- og afspilningshastigheder, dvs. slow play (SP), long play (LP) og udvidet eller super long play (EP eller SLP)

4. »pause« og »slow-motion« funktioner

5. en-knap betjening for optagelse

6. flere forskellige optageegenskaber som forhaandsprogrammering af antal programmer og dage

7. flere forskellige tuningegenskaber

8. visuel indeksering

9. grafisk display

10. fjernbetjening, med traad eller traadloes, med forskellige egenskaber

11. automatisk tilbagespoling af baand

12. en raekke lydoptagelseskvaliteter, fra mono til stereo til hi-fi og digital hi-fi

13. automatisk power-on

14. flere stoerrelser, ogsaa kompakte transportable modeller.

Derudover skal VCR opfylde forskellige TV-standarder i forskellige lande. Basissystemet er NTSC (USA, Det Fjerne OEsten og andre steder), Secam (Frankrig) og PAL (Vesteuropa), som hver for sig har understandarder eller kan kombineres i et fjernsyn eller VCR for at goere det lettere at modtage fjernsyn fra to eller flere lande.

Trods de mange forskellige standarder og egenskaber er der ingen af parterne, der er i tvivl om, at alle disse apparater skal betragtes som samme vare, der anvender samme grundlaeggende teknologi og tjener samme formaal for forbrugerne.

(15) I loebet af undersoegelsen opstod der to problemer om, hvorvidt videokassetteafspillere (VCP) og en kombination af VCR eller VCP og et fjernsynsapparat (i ét kabinet) burde medtages i proceduren.

Klagerne gjorde gaeldende, at VCP indeholder samme basismekanisme, bortset fra tuner og optagehoveder, og at de som VCR kan anvendes til afspilning af videokassetter. De haevder endvidere, at VCP konkurrerer med VCR paa markedet og derfor har forvoldt den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet skade.

Eksportoererne peger imidlertid paa den manglende mulighed for at optage som en afgoerende forskel og bestrider, at en VCP kan erstatte en VCR, set ud fra kundernes synspunkt.

Kommissionen har besluttet at udelukke VCP fra proceduren, da den ikke har tuner, og optagefunktionen begraenser anvendelsesmulighederne af en VCP. Brugeren af en VCP kan ikke optage fjernsynsprogrammer, men kun afspille kassetter med optagelser. Det synes derfor usandsynligt, at en VCP skulle kunne erstatte en VCR set ud fra den almindelige private koebers synspunkt. Den billigere VCP vil have stoerre interesse for industri og handel og til uddannelsesmaessige formaal, hvor en optagefunktion ikke er noedvendig.

(1) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.

(2) EFT nr. C 256 af 26. 9. 1987, s. 15.

VCR og VCP boer derfor betragtes som forskellige varer, og der er ikke tilstraekkelige beviser for, at disse varer konkurrerer med hinanden paa markedet.

Kombinationer af VCP og et fjernsynsapparat hoerer derfor ikke ind under denne procedure.

(16) Paa den anden side er det Kommissionens opfattelse, at kombinationer af en VCR og en fjernsynsgengiver (monitor) i samme kabinet indgaar i meddelelsen om indledning af en procedure og i den undersoegelse, der fulgte efter. Saadanne apparater omfatter en komplet VCR, der almindeligvis maa betragtes som den vigtigste del. Kom- binationen af en VCR og en fjernsynsgengiver (monitor) aendrer ikke karakteren af den VCR, der indgaar heri. Kommissionen forbeholder sig derfor ret til at foreslaa Raadet, at der ogsaa indfoeres en endelig told paa disse varer.

D. NORMAL VAERDI

(17) For eksportoerer, der solgte sammenlignelige VCR af eget varemaerke i repraesentative maengder i normal handel paa hjemmemarkedet, blev den normale vaerdi foreloebigt fastlagt paa grundlag af de vejede gennemsnitlige hjemmemarkedspriser for hver enkelt af disse modeller.

(18) I tilfaelde, hvor disse modeller solgtes i betydelige maengder paa hjemmemarkedet i referenceperioden til priser, der ikke gav daekning for alle omkostninger, blev den normale vaerdi fastlagt paa grundlag af den beregnede vaerdi.

(19) Den beregnede vaerdi blev fastsat ved sammenlaegning, almindeligvis efter selskabernes regnskaber, af alle omkostninger, baade faste og variable, i oprindelseslandet til materialer og fremstilling samt salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger og en rimelig fortjenstmargen. Fortjenstmargenen for hver enkelt eksportoer blev foreloebigt fastsat paa grundlag af den paagaeldendes fortjenstgivende salg af VCR paa hjemmemarkedet.

(20) Ud over at saelge under eget navn solgte alle eksportoererne ogsaa VCR til OEM-selskaber (Original Equipment Manufacturers), dvs. importoerer, som videresolgte disse varer i Faellesskabet under eget navn. Disse apparater havde almindeligvis et andet design og tekniske specifikationer, som delvis afveg fra de modeller, som solgtes under eksportoerens eget navn. Der var ikke noget salg af disse OEM-apparater paa det japanske og det koreanske marked i referenceperioden, saa derfor anvendtes den beregnede vaerdi til en foreloebig fastsaettelse af den normale vaerdi med henblik paa sammenligning med eksportpriserne til OEM-selskaberne.

(21) I disse tilfaelde anerkendte Kommissionen en forskel mellem salget af en producents eget maerke og salget til OEM-selskaber. Da der imidlertid ikke fandt salg sted til OEM-selskaber paa det japanske og det koreanske marked i referenceperioden, var det ikke muligt noejagtigt at fastslaa en eventuel forskel i omkostninger eller fortjeneste (jf. nr. 41).

Ifoelge faellesskabsbestemmelserne skal den beregnede vaerdi fastsaettes ved sammenlaegning af produktionsomkostninger og en rimelig fortjenstmargen, og hvis der ikke foreligger de noedvendige oplysninger om, hvad der er en normal fortjenstmargen paa hjemmemarkedet i oprindelseslandet, fastsaettes fortjenesten paa et andet rimeligt grundlag.

(22) Paa baggrund af Kommissionens anerkendelse af forskellen mellem producenternes salg under eget varemaerke og salg til OEM-selskaber anses det derfor for rimeligt, at der tages hensyn til denne forskel i omkostninger eller fortjeneste ved at anvende en mindre fortjenstmargen i de beregnede vaerdier, der fastsaettes med henblik paa en sammenligning med eksportpriserne til OEM-selskaber.

(23) Da der ikke foreligger retningslinjer fra salg til OEM-selskaber paa det japanske og det koreanske marked med hensyn til en saadan forskel, anses det for rimeligt at anvende samme fortjenstmargen ved fastsaettelsen af alle saadanne beregnede vaerdier, og denne margen boer vaere 5 % i stedet for fortjenstmargenen ved eksportoerernes salg af VCR paa hjemmemarkedet, som anvendes ved fastsaettelsen af de beregnede vaerdier i forbindelse med andet salg.

(24) Da Orion, der ikke solgte paa hjemmemarkedet, og som eksporterede VCR til OEM-selskaber og under eget navn, ikke samarbejdede i det omfang, det var noedvendigt i forbindelse med kontrollen paa stedet af den beregnede vaerdi, kunne der ikke fastsaettes en normal vaerdi for dette selskab.

(25) Nogle selskaber gav forkerte oplysninger. Det fremgik af Kommissionens undersoegelse paa stedet, at to koreanske eksportoerer havde holdt et bestemt salg af varer paa hjemmemarkedet uden for deres besvarelse af Kommissionens spoergeskema. De maengder, der blev holdt uden for, omfattede op til 15 % af de maengder, der blev meddelt Kommissionen, og der er foelgelig taget hensyn hertil ved fastsaettelsen af den normale vaerdi.

(26) Med hensyn til tre eksportoerers produktionsomkostninger fremgik det af Kommissionens undersoegelse paa stedet, at der var delvis uoverensstemmelse mellem selskabernes besvarelse af spoergeskemaet og deres interne dokumenter. I disse tilfaelde fastsatte Kommissionen produktionsomkostningerne paa grundlag af de foreliggende oplysninger.

E. EKSPORTPRIS

(27) I tilfaelde, hvor der blev eksporteret direkte til uafhaengige kunder i Faellesskabet, blev eksportpriserne foreloebigt fastlagt paa grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for VCR solgt til eksport til Faellesskabet.

(28) Det fremgik af Kommissionens undersoegelse, at de to japanske eksportoerer urigtigt havde erklaeret, at en stor del af deres eksport var blevet solgt til tredjelande. Af kundernes navne og VCR's tekniske specifikationer drog Kommissionen imidlertid den konklusion, at eksporten af disse varer var bestemt til forbrug i Faellesskabet, og den blev derfor medtaget i de foreloebige beregninger.

(29) For fire eksportoerers vedkommende fremgik det af Kommissionens undersoegelse paa stedet, at de ikke havde trukket visse rabatter til uafhaengige kunder i Faellesskabet fra eksportprisen. Da de paagaeldende selskaber ikke kunne give specifikke oplysninger om de paagaeldende beloeb, beregnede Kommissionen dem paa grundlag af de foreliggende oplysninger. De beloeb, der saaledes blev fratrukket, udgjorde op til 15 % af eksportprisen, alt efter hvilken model der var tale om.

(30) Da Orion naegtede at samarbejde og faa klarlagt ovennaevnte to punkter, kunne der ikke fastsaettes nogen eksportpris.

(31) I tilfaelde, hvor der eksporteredes til datterselskaber i Faellesskabet, beregnedes eksportpriserne foreloebigt paa grundlag af de priser, hvortil VCR foerste gang videresolgtes til en uafhaengig koeber, og der blev taget passende hensyn til alle omkostninger, der paaloeb mellem import og videresalg, og en fortjenstmargen paa 10 %, som paa dette stadium ansaas for rimelig i betragtning af uafhaengige importoerers resultater.

(32) Ved beregning af eksportpriserne blev fordelingen af omkostninger ved salg af VCR, hvor dette var noedvendigt, almindeligvis foretaget paa grundlag af omsaetningen. Til formaalet anvendtes omkostninger og omsaetning i de forretningsmaessigt forbundne importoerers regnskabsaar 1987. Nogle importoerer anmodede om, at visse omkostninger fordeltes paa et andet grundlag. Kun hvor Kommissionen modtog tilfredsstillende bevis for, at en anden metode bedre kunne afspejle de paaloebne omkostninger, blev en saaden metode anvendt.

De fordelte omkostninger omfattede alle administrationsomkostninger og andre generalomkostninger, herunder reklame, hvad enten den finansieredes af eksportoeren eller af den forbundne importoer. Dekorter, rabatter, og vaerdien af gratis varer blev, hvor det var muligt, fraregnet med den faktiske vaerdi ved hver enkelt transaktion.

(33) Funai erklaerede i sin bevarelse af spoergeskemaet, at der ikke fandt salg sted via et datterselskab til kunder i Faellesskabet. Det fremgik imidlertid af undersoegelsen, at Funai Japan ejer et selskab i Tyskland kaldet Funai Electric Trading (Europe) GmbH, som ifoelge regnskaberne koeber og videresaelger VCR til kunder i Faellesskabet. Funai gjorde gaeldende at Funai Electric Trading (Europe) GmbH burde betragtes som en agent, da selskabet ikke foerte lager og opererede med en fast bruttofortjenstmargen. Det fremgik imidlertid af undersoegelsen, at Funai Electric Trading (Europe) GmbH tog imod ordrer, forhandlede og indgik salgskontrakter med europaeiske kunder under eget navn og stod som den begunstigede i de remburser, som kunderne aabnede som betaling for de bestilte varer. Efter Kommissionens opfattelse er der derfor ingen tvivl om, at Funai Electric Trading (Europe) GmbH udfoerte et salgsdatterselskabs normale funktioner i Faellesskabet.

F. SAMMENLIGNING

(34) For at foretage en retfaerdig sammenligning mellem den normale vaerdi og eksportpriserne tog Kommissionen i fornoedent omfang hensyn til forskelle, der paavirkede prisernes sammenlignelighed, saasom forskelle i fysiske egenskaber, importafgifter og indirekte skatter og forskelle i salgsomkostninger, hvor det paa tilfredsstillende maade kunne godtgoeres, at disse forskelle havde direkte tilknytning til det paagaeldende salg. Alle sammenligninger blev foretaget paa grundlag af priser ab fabrik.

(35) Hvad angaar forskelle i fysiske egenskaber, tog Kommissionen i de foreloebige beregninger hensyn til foelgende stoerre forskelle:

- videobilledets farvestandard (PAL og NTSC, etc.)

- fjernbetjening

- optagehastighed

- billedkvalitet

- lydoptagelse (mono, stereo eller hi-fi)

- antal videohoveder

- tilbehoer inkluderet i prisen paa VCR (kabler, computer, videobaand osv.)

Grundlaget for disse justeringer var prisforskellene paa hjemmemarkedet, hvor de forelaa oplyst, eller produktionsomkostninger plus en fortjenstmargen. Hvor saadanne oplysninger ikke forelaa, maatte justeringerne foretages paa grundlag af andre foreliggende oplysninger.

(36) Med hensyn til forskelle i importafgifter og indirekte skatter gjorde de koreanske eksportoerer gaeldende, at det tilbagebetalte toldbeloeb og andre importafgifter, som selskaberne havde modtaget ved eksporten af VCR, skulle laegges til eksportprisen for den paagaeldende vare for at tage hensyn til disse forskelle. Told og andre importafgifter paa VCR, der solgtes paa det koreanske marked, er forskellig fra de beloeb, der refunderes for de eksporterede VCR. Dette skyldes, at VCR, der saelges paa hjemmemarkedet, har et stoerre indhold af koreansk producerede dele end de eksporterede modeller.

Kravet om justering maatte derfor afvises, da der ifoelge faellesskabsbestemmelserne kun kan tages hensyn til saadanne tilbagebetalinger, hvis de paagaeldende importafgifter baeres af samme vare og af materialer, der fysisk indgaar i varen, naar den er bestemt til forbrug i oprindelseslandet.

Ved kontrolbesoeget blev de tre eksportoerer anmodet om at angive toldbeloeb og importafgifter, der var indregnet i hjemmemarkedspriserne for VCR, men de var ikke i stand til at goere det paa en maade, som kunne kontrolleres. Med henblik paa en foreloebig afgoerelse fastlagde Kommissionen derfor de paagaeldende beloeb skoensmaessigt.

(37) Desuden blev der foretaget justeringer for forskelle i:

- transport-, forsikrings-, haandterings-, losnings- og ekstraomkostninger

- emballage

- betalingsvilkaar

- garantier

- loen til saelgere og provision.

(38) Med hensyn til betalingsvilkaar stillede de tre koreanske eksportoerer krav om, at der skulle tages hensyn til kreditomkostninger ved finansiering af moms og betaling af punktafgifter.

Kommissionen er imidlertid i tvivl om det noejagtige beloeb, der er tale om, og om den direkte tilknytning til det paagaeldende salg. Rent faktisk afhaenger det noejagtige afgiftsbeloeb, der skal finansieres, af hvert selskabs samlede restskat. Kravene er derfor blevet afvist paa dette stadium af proceduren.

(39) Med hensyn til loen til saelgere havde fire eksportoerer medtaget omkostninger til personale, der ikke var direkte beskaeftiget med salgsaktiviteter, f.eks. chauffoerer, kontorpersonale osv. Justeringerne blev derfor beregnet paa grundlag af de foreliggende oplysninger.

(40) En eksportoer fremsatte ogsaa krav om, at der blev foretaget justering for tab ved salg af reklamevarer til forhandlere. Kravet maatte afvises, da disse omkostninger ikke havde direkte tilknytning til de specifikke salg af VCR til forhandlere, og tabene ved disse salg derfor maatte betragtes som generelle reklameomkostninger.

(41) Fire eksportoerer anfoerte, at der ud over de justeringer, der allerede var foretaget i henhold til artikel 2, stk. 9 og 10, i forordning (EOEF) nr. 2423/88, saerlig i forbindelse med forskelle i salgsvilkaar, ogsaa skulle tages hensyn til visse omkostninger ved beregningen af den normal vaerdi, som skulle sammenlignes med priserne ved eksport til OEM-selskaber, som saelger de importerede varer i Faellesskabet under eget varemaerke. Eksportoererne paastod, at et saadant salg ikke fandt sted i samme handelsled, da der almindeligvis var tale om store maengder fob Japan og Korea, og der var minimale salgsomkostninger i sammenligning med de salgsomkostninger, som salgsselskaberne havde paa det japanske og det koreanske marked. Disse eksportoerer kunne imidlertid ikke paa en for Kommissionen tilfredsstillende maade godtgoere, i hvor hoej grad, om i det hele taget, saadanne omkostninger ville vaere forskellige fra dem, der i oejeblikket paaloeb ved salg paa hjemmemarkedet til uafhaengige koebere, hvis der havde vaeret et stort antal OEM-selskaber paa det japanske eller det koreanske marked, som det var tilfaeldet i Faellesskabet.

Men selv uden et saadant bevis har Kommissionen ved beregningen af den normale vaerdi med henblik paa sammenligning med eksportpriserne ved salg til OEM-selskaber dog erkendt, at der kan vaere forskelle i omkostninger eller fortjeneste, og den har taget behoerigt hensyn til denne forskel (jf. nr. 23.)

G. DUMPINGMARGEN

(42) De normale vaerdier for hver enkelt af fire eksportoerers modeller blev sammenlignet med eksportpriserne for tilsvarende modeller paa grundlag af hver enkelt transaktion. Af den foreloebige undersoegelse af de faktiske forhold fremgaar det, at der finder dumping sted med hensyn til importen af VCR med oprindelse i Japan og Sydkorea fra alle de undersoegte eksportoerer, og at dumpingmargenen er lig med forskellen mellem den fastlagte normale vaerdi og prisen ved eksport til Faellesskabet.

Dumpingmargenerne er forskellige alt efter eksportoer, og de vejede gennemsnitlige margener er:

Daewoo 29,2 %

Goldstar 26,4 %

Samsung 25,2 %

Funai 18,0 %

(43) Da Orion ikke samarbejdede i det noedvendige omfang under kontrolbesoeget, kunne der hverken fastsaettes normal vaerdi eller eksportpriser. I overensstemmelse med hidtidig praksis anses det for rimeligt for denne eksportoer at anvende den hoejeste dumpingmargen konstateret i samme eksportland. I samme forbindelse finder Kommissionen, at resultaterne af dens undersoegelse vedroerende Funai gav et noejagtigt sammenligneligt grundlag for fastsaettelse af den dumpinmargen, der skulle gaelde for Orion, idet de havde samme produktions- og salgsstruktur i Japan. Det ville ellers vaere en beloenning for manglende samarbejdsvilje at antage, at dumpingmargenen for Orion var lavere end margenen for en eksportoer, som havde medvirket i undersoegelsen.

Paa den anden side ville det vaere urimeligt at anvende dumpingmargenen for et hvilket som helst koreansk selskab paa Orion, fordi disse selskabers struktur og andre omstaendigheder i den koreanske oekonomi afviger i alt for hoej grad fra de japanske VCR-producenters forhold.

H. DEN PAAGAELDENDE ERHVERVSGREN I FAELLESSKABET

Udvikling og nuvaerende stadium

(44) Da VCR blev et masseforbrugsgode sidst i 70'erne og foerst i 80'erne, konkurrerede europaeiske og japanske producenter om indfoerelse af forskellige optagesystemer paa markedet. Philips og Grundig solgte deres eget Video 2000-system, de fleste japanske producenter og nogle europaeiske selskaber VHS-systemet (udviklet af JVC) og andre japanske producenter Beta-formatet udviklet af Sony. VHS-systemet viste sig at faa stoerst succes paa markedet og blev dominerende paa verdensmarkedet. Som et resultat heraf opgav Philips og Grundig Video 2000-systemet i 1983-84, og foelgelig maatte alle europaeiske producenter fremstille VHS-format paa licens fra JVC eller traede ind i et joint venture med en japansk VCR-producent, som allerede havde VHS-licens og know-how til at producere VHS-videooptagere. Philips og Grundig havde desuden, foer de opgav Video 2000, indgivet en antidumpingklage mod japanske VCR-producenter, som medfoerte, at japanerne frivilligt begraensede deres eksport til Faellesskabet. Foelgen heraf var, at mange japanske selskaber oprettede VCR-produktionsfaciliteter i Faellesskabet.

(45) Derfor er der nu flere forskellige kategorier af selskaber, som producerer eller samler VCR i Faellesskabet.

For det foerste producenter som Philips og Grundig, der ejes 100 % af selskaber i Faellesskabet (det tidligere Standard Elektrik Lorenz/ITT blev i 1988 koebt af den finske Nokia-gruppe, nu kendt som Nokia-Graetz); for det andet joint ventures mellem europaeiske og japanske selskaber som J2T (50 % Thomson, 50 % JVC Japan - leverandoer til Thomson-gruppen: Telefunken, Saba, Nordmende, Ferguson og Thomson Grand Public samt JVC Europe) og MB Viden (65 % ejes af Matsushita og 35 % af Bosch). Disse selskaber er klart blevet defineret som faellesskabsproducenter paa grund af det hoeje indhold af lokale dele i deres produkter og deres forpligtelse paa lang sigt til at investere og skabe beskaeftigelse i EOEF.

For det tredje er der oprettet fuldt japansk ejede selskaber med produktionsfaciliteter i Faellesskabet. Kommissionen lader det spoergsmaal staa aabent, om disse selskaber boer betragtes som en del af den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, eller om de kun foretager enkle samleprocesser.

(46) Philips, Grundig, Nokia-Graetz og J2T stoetter aktivt klagen og tegner sig for mere end 50 % af den maengde VCR, der produceres eller samles i Faellesskabet.

MB Video og de fleste af de fuldt japansk ejede selskaber i Europa, som besvarede Kommissionens spoergeskema, kan ogsaa anses for at stoette klagen.

(47) Kommissionen mener, at produktions- eller samlefaciliteter oprettet af de eksportoerer, der er beroert af proceduren, ikke er en del af den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, fordi de er forretningsmaessigt forbundet med eksportoererne og fuldstaendig kontrolleres af disse. De paagaeldende fabrikker er ifoelge de beviser, som Kommissionen i oejeblikket raader over, Goldstar Electronics Europe GmbH, Worms, Tyskland, Samsung UK og Orion i Det Forenede Kongerige. Funai har ogsaa produktionsfaciliteter i Det Forenede Kongerige i form af et joint venture med Amstrad, en af de stoerste importoerer af VCR fra Funai Japan. Dette joint venture kan derfor heller ikke indgaa i definitionen af den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet.

Kommissionen konstaterede, at kun en af de klagende producenter havde importeret VCR i referenceperioden fra en eksportoer, der var beroert af proceduren. Omfanget af denne import og det faktum, at det tilsyneladende har vaeret et isoleret tilfaelde, berettiger dog ikke til, at det paagaeldende selskab udelukkes.

I. SKADE

a) Dumpingimports omfang og markedsandel

- Erhvervsgrenen i Korea

(48) Eksporten omfattede 75 000 enheder i 1985, 425 000 i 1986, 1 224 000 i 1987, hvoraf 623 000 enheder i referenceperioden. Da de koreanske producenter begyndte at eksportere VCR til Faellesskabet i 1985, tegnede de sig for en markedsandel paa 1,2 % i EOEF (10 medlemsstater samt Spanien og Portugal). I 1986 naaede denne andel op paa 6,1 %, og i 1987 steg den til 15,3 % af det samlede marked i Faellesskabet. I referenceperioden var deres markedsandel 13,3 %.

- Funai og Orion (Japan)

(49) Funais og Orions samlede eksport omfattede 293 000 enheder i 1984, 466 000 i 1985, 991 000 i 1986 og 762 000 enheder i referenceperioden.

Funai begyndte at eksportere VCR til Faellesskabet i 1984 og Orion i 1982. De to selskabers samlede markedsandel steg fra 5,1 % i 1984 til 7,6 % i 1985, 13,9 % i 1986 og til 15,7 % i referenceperioden.

Det skal bemaerkes, at de to selskaber som tidligere naevnt eksporterede betydelige maengder til Faellesskabet via tredjelande. Det er derfor vanskeligt at fastslaa den noejagtige maengde af varer bestemt til forbrug i EOEF, der faktisk importeredes. Til denne vurdering anvendte Kommissionen oplysninger om bestemmelsessteder og tekniske specifikationer fra de beroerte eksportoerer og fra andre kilder.

Sammenlignet med 1985 steg markedsandelen for alle beroerte eksportoerer fra 8,6 % til 29 % i referenceperioden.

b) Priser

(50) Kommissionen har foretaget en undersoegelse af saavel eksportoerernes som faellesskabsproducenternes priser i to forskellige handelsled, nemlig priserne til de endelige brugere ved anvendelse af uafhaengige og repraesentative markedsundersoegelser og priserne ved videresalg (dvs. distributoerer og forhandlere) ved undersoegelser foretaget paa grundlag af besvarelserne af spoergeskemaerne.

Prisunderbud

(51) For at vurdere prisunderbudsmargenen sammenlignede Kommissionen faellesskabsproducenternes priser med priserne hos de eksportoerer, der var beroert af proceduren, paa de to stoerste markeder i Faellesskabet, nemlig Det Forenede Kongerige og Tyskland, der tilsammen tegner sig for over 60 % af markedet i Faellesskabet og mere end 70 % af den omhandlede eksport.

Eksportoererne solgte til uafhaengige kunder i Faellesskabet, enten direkte eller gennem deres datterselskaber i Faellesskabet. Med henblik paa at sammenligne disse salgspriser med faellesskabsproducenternes priser beregnede Kommissionen de vejede gennemsnitlige salgspriser for de forskellige salgskanaler, dvs. salg til OEM-selskaber, distributoerer og forhandlerne. Den gennemsnitlige salgspris for hver enkelt eksportoer inden for hver af disse salgskanaler i hver af medlemsstaterne blev derefter sammenlignet med de tilsvarende tal for faellesskabsproducenterne.

(52) Der er en lang raekke forskellige modeller paa markedet, men ingen ens modeller, der kan anvendes til sammenligning. Med henblik paa denne sammenligning udvalgte Kommissionen repraesentative modeller fremstillet i Faellesskabet. De modeller, der blev betragtet som repraesentative, var faellesskabsmodeller i den lavere priskategori, da det stoerste salg af eksportoerernes varer fandt sted i denne kategori.

Med henblik paa sammenligningen valgte Kommissionen modeller med samme grundlaeggende funktioner og tilsvarende egenskaber og specifikationer. Der skulle derfor ikke foretages justeringer for forskelle i egenskaber eller specifikationer, fordi eventuelle mindre forskelle i egenskaber eller udseende ikke ansaas for vaesentlige nok til at noedvendiggoere saadanne justeringer.

For at sammenligne eksportoerernes priser med faellesskabsproducenternes priser anvendtes den gennemsnitlige nettosalgspris i de forskellige salgskanaler for modeller fremstillet i Faellesskabet. I tilfaelde, hvor faellesskabsproducenterne ikke havde noget salg inden for en bestemt salgskanal, blev der foretaget de noedvendige justeringer.

Paa grundlag af denne sammenligning kunne det foreloebigt fastslaas, at prisunderbuddet i referenceperioden udgjorde mindst 20 % i Det Forenede Kongerige og 30 % i Tyskland. For nogle eksportoerers vedkommende var disse margener betydeligt hoejere. Forskellene i prisunderbud mellem Det Forenede Kongerige og Tyskland kan forklares ved, at markedet for VCR i Det Forenede Kongerige allerede inden referenceperioden i hoejere grad var udsat for pristryk end noget andet marked i Faellesskabet, og at faellesskabsproducenten derfor havde vaeret tvunget til at saenke priserne tidligere paa dette marked. Disse priser gav ikke mulighed for at opnaa fortjeneste og gav allerede anledning til tab.

c) Dumpingimportens virkninger for erhvervsgrenen i Faellesskabet

i) Virkninger for markedsandelen for selskaber, der fremstiller eller samler VCR i Faellesskabet

(53) Det synlige forbrug i EOEF (12 medlemsstater) steg fra 5,8 mio enheder i 1984 til 6,2 mio i 1985 og 7 mio enheder i 1987.

Bortset fra en forholdsvis stabil import af VCR fra OEstrig, som tegner sig for ca. 5 % af markedet i EOEF, hidroerte al anden import til Faellesskabet fra andre japanske eksportoerer end dem, der var omfattet af proceduren. Disse andre japanske eksportoerers markedsandel faldt fra 66 % i 1984 til 56 % i 1985, 40 % i 1986 og til kun 24,6 % i referenceperioden. Denne udvikling var resultatet af japanernes bestraebelser for at opbygge egne produktions- eller samlefaciliteter i Faellesskabet i stedet for at eksportere direkte. Derfor viser den globale udvikling i produktion eller samling af VCR i Faellesskabet, som den paagaeldende japanske produktion eller samling i Faellesskabet ogsaa indgaar i, en klar stigning fra 24 % i 1984 til 29 % i 1985, 34 % i 1986 og 40 % i referenceperioden.

Det fremgaar imidlertid af en sammenligning mellem faldet i anden import (38,4 %) og stigningen i produktion og samling af VCR i Faellesskabet (+ 16 %), at dumpingimporten i loebet af to aar har overtaget mere end 20 % af den markedsandel, som alle andre leverandoerer tegnede sig for, og saaledes har forhindret produktions- eller samlefabrikker i Faellesskabet i at drage fordel af det bratte fald i importen fra disse andre leverandoerer. Desuden faldt markedsandelen for selskaber, som fremstiller eller samler VCR i EOEF, faktisk for hvert enkelt selskab.

ii) Virkninger for faellesskabsproducenternes priser

(54) Siden VCR blev et privat forbrugsgode, er priserne fortsat faldet i aarenes loeb, som det har vaeret tilfaeldet for de fleste elektroniske forbrugsvarer. Dette skyldes ikke blot konkurrencen, men ogsaa virkningerne af stordriftsfordele og forbedret design og rationalisering. De markedsundersoegelser, som Kommissionen raader over, og producenternes handelspriser viser dette konstante prisfald indtil 1985 med 5 til 10 % om aaret.

Fra 1985 og fremefter var den almindelige tendens et brat fald med ca. 20 % om aaret. Faldet i gennemsnitsprisen for en VCR i Faellesskabet fortsatte i referenceperioden. For eksempel faldt priserne paa et repraesentativt udvalg af de foerende modeller paa det tyske marked fra 100 % i tredje kvartal af 1986 til 79 % i tredje kvartal af 1987.

Dette kraftige og tiltagende prisfald for VCR falder sammen med det tidspunkt, hvor de beroerte eksportoerer traadte ind paa markedet i Faellesskabet. Erhvervsgrenen i Faellesskabet var tvunget til at foelge dette prisfald for at bevare sit fodfaeste paa markedet.

d) Rentabilitet

(55) Ifoelge driftsregnskabet for nogle af Faellesskabets VCR-producenter var der tale om store tab i aarene 1983 og 1984, som i vid udstraekning skyldtes afskrivning af investeringerne i Video 2000-systemet.

Som helhed viste rentabilitetsopgoerelser for produktions- eller samlefabrikker i Faellesskabet en nedgang i fortjenesten i perioden fra 1985 til 1986, og de fleste af dem led svaere tab paa deres salg af VCR i referenceperioden. Disse tab skyldtes et brat fald i markedspriserne for VCR i 1985/86/87, selv om det lykkedes erhvervsgrenen i Faellesskabet at nedskaere produktionsomkostningerne betydeligt i denne periode ved hjaelp af oeget automatisering og effektivitet.

e) Konklusioner

(56) For at fastslaa om den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet lider vaesentlig skade, tog Kommissionen til efterretning, at de noegne tal for kapacitet, produktion og salg saerskilt betragtet viste en positiv tendens, men at de laa langt bagefter den generelle markedsudsvikling og oegedes i et meget langsommere tempo end importen fra Korea og Funai og Orion og det almindelige forbrug. Denne udvikling er specielt tydelig for erhvervsgrenen, som indgav klagen. Medens produktionstallene udtrykt i enheder for den klagende erhvervsgren viste en stigning, faldt markedsandelen for hvert enkelt selskab saavel som markedsandelene for de japanske selskaber, som havde oprettet produktions- og salgsfaciliteter i Faellesskabet. Det maa derfor foreloebigt konkluderes, at de beroerte eksportoerer vandt markedsandele paa bekostning af Faellesskabets VCR-industri.

Desuden bevirkede priserne paa dumpingimporten, at priserne paa VCR i Faellesskabet trykkedes staerkt. De konstaterede prisunderbud var betydelige og varede ved i hele referenceperioden. Selv om de fleste af de eksporterede VCR var saakaldte lavprisapparater, betoed prisunderbuddene paa dette omraade af markedet, hvor den stoerste del af salget finder sted, et generelt prisfald, fordi det beroerte de prisforskelle, som set fra kundernes synspunkt var berettigede for ekstra egenskaber ved apparaterne. Derfor havde Faellesskabets VCR-producenter ikke mulighed for at rette op paa tabene i den lavere priskategori paa markedet ved at oege margenerne ved salget af deres apparater i den hoejere priskategori.

Paa grundlag af denne foreloebige undersoegelse konkluderede Kommissionen, at den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet i oejeblikket paafoeres vaesentlig skade.

J. DUMPINGIMPORTENS SKADELIGE VIRKNINGER

a) Virkningen af dumpingimporten

(57) Ved vurderingen af, om den vaesentlige skade, der er paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, skyldes virkningerne af dumpingimporten, konstaterede Kommissionen, at prisfaldet, tabet af markedsandele og erhvervsgrenens tabte eller nedsatte rentabilitet falder sammen med stigningen i importen fra de fem beroerte selskaber.

Det staerke prisfald satte ind i 1985 med de koreanske producenters indtraeden paa markedet i Faellesskabet og stroemmen af importerede varer fra Orion og Funai og fortsatte i undersoegelsesperioden. Paa et meget priskonkurrencepraeget marked er det klart, at disse eksportoerers underbudspriser, som er baseret paa dumping, havde en betydelig negativ indvirkning paa priser og salg og som foelge heraf paa de konkurrerende faellesskabsproducenters rentabilitet.

Fra 1985 og fremefter faldt klagernes fortjeneste og vendte sig til tab (for de flestes vedkommende) og naaede et alarmerende niveau i referenceperioden.

b) Virkningen af andre faktorer

(58) Eksportoererne fremsatte den paastand, at der havde vaeret almindelig konkurrence paa markedet, og at prisfaldet skyldtes alle producenter, som saelger varer paa dette marked, og ikke kun de producenter, der var angivet i klagen. De gav eksempler paa lavpristilbud fra producenter, som ikke er med i proceduren, og fra de klagende producenter.

Ved anvendelse af tilgaengelige uafhaengige og repraesentative undersoegelser vedroerende markederne i Frankrig, Tyskland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige har Kommissionen omhyggeligt undersoegt, om det var muligt at fastslaa, om andre selskaber end de fem, der er beroert af undersoegelsen, konstant havde anvendt prisunderbud, og om et saadant selskab i givet fald kunne drage fordel heraf, f.eks. i form af en stoerre markedsandel. Der blev ikke taget hensyn til enkelte lokale lavprissalg for bestemte modeller i en kort periode, da det generelt accepteredes, at paa grund af midlertidigt store lagerbeholdninger eller oensket om at saelge ud af udgaaede modeller kunne priserne for bestemte modeller ligge langt under det normale prisniveau i et begraenset tidsrum. Det fremgik klart af disse undersoegelser, at kun de fem selskaber, der var beroert af undersoegelsen, fortsat havde fastsat deres priser under de andre leverandoerers priser i referenceperioden og i hele 1986. Priserne for alle deres modeller havde vaeret lavere end priserne for andre producenters sammenlignelige modeller. De lavpristilbud fra anden side, som eksportoererne naevnte, viste sig at vaere isolerede tilfaelde, og det kunne ikke paavises, at disse selskaber havde foert en konstant lavprispolitik. Tvaertimod ser det paa nuvaerende stadium i undersoegelsen ud til, at de fem undersoegte selskaber har vaeret foerende med hensyn til lave priser.

Disse resultater understoettedes af det faktum, at ingen af de andre producenter, der solgte VCR paa markedet i Faellesskabet, vandt naevnevaerdigt stoerre markedsandele i referenceperioden eller i de tolv forudgaaende maaneder. Derimod oegede de fem selskaber, der havde solgt til dumpingpriser, ikke blot deres salg i maengde, men opnaaede ogsaa vaesentligt stoerre markedsandele.

(59) Det blev endvidere gjort gaeldende, at klagernes tab skyldtes daarlig management og forsinkede virkninger af opgivelsen af Video 2000-systemet. Det er sikkert, at Philips' og Grundigs sene omstilling fra Video 2000 til VHS foraarsagede store tab, men dette skete allerede, inden eksportoererne kom rigtigt ind paa markedet.

I 1985 og 1986 var erhvervsgrenen i Faellesskabet lige ved at genvinde sin position, specielt paa grund af den stigende efterspoergsel, da de koreanske selskaber begyndte at eksportere varer til Faellesskabet, og Funai og Orion oegede deres eksport i staerkt omfang.

De fleste faellesskabsproducenters store tab skyldtes ikke foraeldede produktionsprocesser. Kommissionen konstaterede, at produktionsstandarden hos de faellesskabsproducenter, der blev besoegt, generelt ikke paa nogen maade laa under de beroerte eksportoerers produktionsstandard, og at faellesskabsproducenternes hoeje automatiseringsgrad begraensede de undersoegte eksportoerers fordele staerkt med hensyn til omkostninger til arbejdskraft.

Kommissionen konkluderer derfor foreloebigt, at den skade, der er paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, ikke skyldes andre faktorer.

c) Konklusion

(60) Omfanget af dumpingimporten, dens markedsandel, de priser, hvortil dumpingvarerne er blevet udbudt til salg i Faellesskabet, samt den mistede fortjeneste og de tab, de selskaber, der producerer eller samler VCR i Faellesskabet, har lidt, har foranlediget Kommissionen til at fastslaa, at dumpingimporten af VCR saerskilt betragtet maa anses for at have paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade.

(61) Desuden fremgik det af undersoegelsen med hensyn til de koreanske producenter, at der er risiko for, at deres eksport yderligere oeges staerkt paa grund af den eksisterende produktionskapacitet, som omfatter ca. 8 mio enheder om aaret. Der er kun to store markeder i verden, hvor denne kapacitet kan saelges, nemlig De Forenede Stater og EF. Det amerikanske marked er meget konkurrencedygtigt og giver ikke mulighed for fortjeneste, og det lader til at vaere maettet og er naesten genstand for en slags selvbegraensning, saaledes at det er hoejst sandsynligt, at de koreanske selskaber vil forsoege at oege eksporten til Faellesskabet yderligere. Skoensmaessige beregninger for 1988 viser, at importen til Faellesskabet af varer fra Korea vil naa op paa ca. 2 mio enheder, dvs. en markedsandel paa 25 %.

Det maa derfor anses for sandsynligt, at disse eksportoerer vil oege deres eksport af VCR til Faellesskabet og saaledes forvolde endnu stoerre skade end hidtil.

K. FAELLESSKABETS INTERESSER

Generelle betragtninger

(62) Ved vurderingen af, om det er i Faellesskabets interesse at traeffe foranstaltninger mod dumpingimporten af VCR fra Japan og Korea, som har vist sig at forvolde den klagende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade, anlagde Kommissionen for det foerste den betragtning, at faellesskabsproducenternes store tab har betydet, at hele den paagaeldende erhvervsgrens fortsatte eksistens staar paa spil. Dette kan ogsaa have betydning for Faellesskabets produktion af farvefjernsyn og andre elektroniske forbrugsgoder.

(63) Teknologien for VCR og fjernsyn er taet forbundet. Tab af teknologisk know-how og af fordele paa VCR-omraadet vil ogsaa betyde tab af konkurrencefordele inden for fjernsynsteknologi.

Produktionen af VCR omfatter ogsaa teknologi, der med visse aendringer kan overfoeres til andre elektroniske forbrugsvarer. VCR-produktion kraever hoej praecisionsteknik (mikromotorer, hoveder osv.) og hoejt udviklede elektroniske kredsloeb. Falder mulighederne for at producere VCR bort, vil det ogsaa betyde tab af vaesentlig teknisk know-how inden for forskellige vigtige industrielle omraader og desuden staerkt svaekke mulighederne for producere elektroniske forbrugsgoder i Faellesskabet generelt, baade paa nuvaerende tidspunkt og i fremtiden.

(64) Med hensyn til beskaeftigelsen vil det, hvis erhvervsgrenen i Faellesskabet opgiver produktionen af VCR, kunne betyde tab af flere tusinde arbejdspladser.

(65) Eksportoerer, importoerer, sammenslutninger af forhandlere og endelige brugere har fremfoert den paastand, at indfoerelsen af told ville medfoere prisstigninger, begraense konkurrencen og nedsaette efterspoergslen.

Med hensyn til paastanden om mulige prisstigninger maa det erindres, at et af formaalene med at indfoere en antidumpingtold netop er at oege priserne paa de paagaeldende importerede varer. Der kan ikke gives sikkerhed for, at forbrugerne fortsat vil kunne regne med prisfordele som foelge af illoyal konkurrence.

Efter Kommissionens opfattelse vil eventuelle begraensede ulemper for forbrugerne i form af hoejere priser paa VCR som foelge af antidumpingtolden blive opvejet af fordelene ved bevarelse af arbejdspladser og fodfaeste i denne vigtige teknologiske sektor. Kommissionen forventer dog ikke, at den generelle efterspoergsel efter VCR vil falde, da dette ville naerme sig spekulation. Efterspoergslen i Faellesskabet er steget stoet i de seneste aar. EF-markedet har slet ikke naaet maetningspunktet.

Kommissionen forventer heller ikke, at konkurrencen mellem de selskaber, der saelger VCR, vil blive mindre efter indfoerelsen af en antidumpingtold. De paagaeldende eksportoerer vil stadig kunne konkurrere paa markedet, og desuden er der et stort antal andre VCR-producenter fra forskellige lande, som udbyder VCR i Faellesskabet. Den eneste forskel er, at de fem eksportoerer, der er omfattet af denne procedure, ikke laengere vil kunne drage fordel af deres dumpingpriser.

(66) Efter at have gennemgaaet alle de beroerte parters forskellige argumenter er Kommissionen naaet til den konklusion, at det er i Faellesskabets interesse paa lang sigt at afhjaelpe dumpingimportens skadelige virkninger for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, samt at fordelene ved en saadan beskyttelse klart opvejer eventuelle virkninger, navnlig for prisen, som kan siges ikke at vaere i forbrugernes interesse.

L. TOLDSATS

(67) Med henblik paa at afhjaelpe den skade, der er paafoert de klagende faellesskabsproducenter, maa deres salgspriser oeges betydeligt. Dette skulle saette faellesskabsproducenterne i stand til at faa daekning for deres produktionsomkostninger og sikre dem en passende fortjeneste. Som foelge heraf boer tolden vaere af en saadan stoerrelse, at den opvejer prisunderbuddet fra eksportoererne og goer det muligt for faellesskabsproducenterne at oege deres priser og salg, saaledes at de kan opnaa en tilstraekkelig fortjeneste paa salget.

(68) Med hensyn til udligningen af prisunderbud er det Kommissionens opfattelse, at tolden om muligt boer daekke den foreloebigt fastsatte gennemsnitlige underbudsmargen, dvs. mindst 25 % (et gennemsnit af de forskellige margener i forskellige lande).

(69) Hvad angaar fortjenesten paa salg af VCR i Faellesskabet, gjorde den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet gaeldende, at en fortjeneste paa mellem 12 og 15 % var noedvendig for at kunne arbejde konkurrencedygtigt og rentabelt, naar der blev taget hensyn til forskning og udvikling, automatisering af produktionen, reklameomkostninger og omkostningerne ved den noedvendige finansiering i Faellesskabet.

Kommissionen indtog det standpunkt, at det var noedvendigt med en rimelig fortjenstmargen for at saette den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet i stand til at investere i produktionsautomatisering, forskning og udvikling og udformning af nye modeller. Kommissionen tog hensyn til, at investeringer og forskning og udvikling inden for et hoejteknologisk omraade vil kraeve store udgifter, og at en VCR er en masseproduceret vare og derfor ikke kraever en usaedvanlig hoej fortjenstmargen, og med henblik paa en foreloebig afgoerelse ansaas en fortjeneste paa 10 % paa salget for at vaere et passende minimum.

(70) Ved fastsaettelsen af den minimale toldsats og under hensyntagen til den gennemsnitlige prisunderbudsmargen og en passende fortjenstmargen maatte Kommissionen imidlertid tage i betragtning, at den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, selv under de nuvaerende omstaendigheder, som helhed ikke er rentabel. De fleste produktions- eller samlefabrikker i Faellesskabet har lidt svaere tab, og kun et mindretal er i stand til at opnaa en meget lille fortjeneste eller naa nulpunktstaersklen.

Med henblik paa en foreloebig afgoerelse tog Kommissionen ikke hensyn til stoerrelsen af disse tab. For at udligne virkningerne af den skade, der forvoldtes af de eksportoerer, som er omfattet af proceduren, fandt Kommissionen det noedvendigt at oege prisen til samme niveau som prisunderbuddet plus den noedvendige fortjenstmargen. En saadan beregning giver en prisforhoejelse paa 35 %.

(71) For at kunne fastsaette den midlertidige told maatte Kommissionen udtrykke den i nr. 70 omtalte prisstigningsfaktor som en procent af cif-vaerdien af VCR fra Korea og fra Funai. For at kunne goere dette maatte den gennemsnitlige salgspris for alt salg foretaget af eksportoererne i forskellige handelsled relateres til cif-vaerdien af varerne ved indfoerslen. Det konstateredes, at cif-vaerdien udtrykt som en procentdel af salgsprisen til den foerste uafhaengige koeber i Faellesskabet gennemsnitligt var 75 %.

(72) Den i nr. 70 omhandlede procentsats blev derefter udtrykt i procent af den konstaterede cif-vaerdi. Resultatet af denne beregning er 46,7 %, hvilket er den prisstigning ved Faellesskabets graense, der er noedvendig for at udligne skaden.

Da der ikke blev konstateret en dumpingmargen paa 46,7 % eller derover for nogen af de undersoegte eksportoerer, blev det anset for noedvendigt at indfoere midlertidige antidumpingtold til satser, som er lig med de konstaterede dumpingmargener.

Den dumpingmargen, der konstateredes for Funais vedkommende, boer anvendes i forbindelse med Orion, og der boer indfoeres en told af denne stoerrelse. Da proceduren ikke er indledt mod Japan som oprindelsesland, men kun mod to japanske selskaber, er det ikke muligt at indfoere en told paa varer, der eksporteres af andre japanske VCR-producenter eller eksportoerer.

(73) Den midlertidige antidumpingtold, der indfoeres, skal anvendes paa alle VCR fra Korea og paa VCR, som produceres eller eksporteres af Orion og Funai, bortset fra videokassetteafspillere.

(74) Der boer fastsaettes en frist, inden for hvilken de beroerte parter kan give deres mening til kende og anmode om at blive hoert mundtligt. Det boer endvidere bemaerkes, at alle afgoerelser i denne forordning er midlertidige og eventuelt maa revideres med henblik paa fastsaettelse af en endelig told, som Kommissionen maatte foreslaa -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indfoeres en midlertidig antidumpingtold paa 29,2 % af prisen, netto, frit Faellesskabets graense, ufortoldet, paa importen af videokassettebaandoptagere, henhoerende under KN-kode ex 8521 10 39 med oprindelse i Republikken Korea.

Tolden for videokassettebaandoptagere, der produceres eller eksporteres af foelgende selskaber fastsaettes til:

- Daewoo 29,2 %

- Goldstar 26,4 %

- Samsung 25,2 %

af prisen, netto, frit Faellesskabets graense, ufortoldet.

Tolden for videokassettebaandoptagere med oprindelse i Japan, som produceres eller eksporteres af Funai og Orion fastsaettes til 18,0 % af prisen, netto, frit Faellesskabets graense, ufortoldet.

2. Den i denne artikel omhandlede told finder ikke anvendelse paa videokassetteafspillere.

3. Gaeldende bestemmelser for told finder anvendelse. 4. De i stk. 1 omhandlede varers overgang til fri omsaetning i Faellesskabet er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.

Artikel 2

Parterne kan inden en maaned fra tidspunktet for naervaerende forordnings ikrafttraeden tilkendegive deres mening skriftligt og anmode om at blive hoert mundtligt af Kommissionen, jf. dog artikel 7, stk. 4, litra b) og c), i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

Artikel 3

Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Artikel 1 i denne forordning finder anvendelse i fire maaneder, medmindre Raadet vedtager endelige foranstaltninger inden udloebet af denne periode, jf. dog artikel 11, 12 og 13 i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 26. august 1988.

Paa Kommissionens vegne

Frans ANDRIESSEN

Naestformand