Kommissionens beslutning

af 7. maj 2002

om den støtte, som Italien i medfør af § 21 i regionen Sardiniens lov nr. 21/2000 agter at yde til landbrugsbedrifter, der anvender andre brændstoffer end metan

(meddelt under nummer K(2002) 1785)

(Kun den italienske udgave er autentisk)

(2002/785/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Ved brev af 11. januar 2001, der blev registreret den 16. januar 2001, anmeldte Italien over for Kommissionen i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, de støtteforanstaltninger, der er taget højde for i regionen Sardiniens lov nr. 21 af 14. november 2000.

(2) Ved brev af 7. maj 2001 og ved brev af 22. juni 2001, der blev registreret henholdsvis den 10. maj 2001 og den 25. juni 2001, fremsendte de italienske myndigheder yderligere oplysninger.

(3) Ved brev af 25. juli 2001 underrettede Kommissionen Italien om sin beslutning om ikke at gøre indsigelse mod de foranstaltninger, der er taget højde for i §§ 1-12 og §§ 14-20 i lov nr. 21/2000, og om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende den støtte, som er omhandlet i § 21 i samme lov.

(4) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(1). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte.

(5) Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter.

(6) De italienske myndigheder fremsendte bemærkninger til procedurens indledning ved brev af 11. februar 2002.

II. BESKRIVELSE AF STØTTEN

(7) I regionallov nr. 21/2000 fastlægges bestemmelserne for en bred vifte af støtteforanstaltninger til fordel for regionen Sardiniens landbrugs- og skovbrugssektor. Loven består af 28 paragraffer og erstatter en lang række regionallove, som er gældende for landbrugssektoren, idet man i loven tilpasser de regionale bestemmelser til EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren(2).

(8) I § 21 i lov nr. 21/2000 tages der højde for støtte med det formål at begrænse produktionsomkostningerne i forbindelse med brugen af andre brændstoffer end metan. Regionalforvaltningen får tilladelse til at yde støtte til landbrugsbedrifterne til dækning af prisforskellen mellem metan og det brændstof, der anvendes i landbruget, såfremt brændstoffet ikke er genstand for andre former for tilskud. I deres brev af 11. februar 2002, der blev fremsendt som svar på procedurens indledning, anførte de italienske myndigheder, at støtten udelukkende er rettet mod drivhusgartnere. Paragraffen er dog generelt formuleret og udelukker ikke nogen type bedrifter. Støttebevillingen ophører med gennemførelsen af det "program for oprettelse af et metanforsyningsnet på Sardinien", der er omhandlet i § 6 i lov nr. 73 af 31. marts 1998.

(9) Ud fra de italienske myndigheders oplysninger er foranstaltningen berettiget på grund af gasolies meget højere pris end metan, som ikke er til rådighed på øen, eftersom der ikke eksisterer noget metanforsyningsnet. Ifølge de italienske myndigheders beregninger koster 10 kal. gasolie på øen 1,125 ITL, mens 10 kal. metan koster 0,63 ITL.

(10) Ifølge de italienske myndigheder stiller mangelen på et metanforsyningsnet øen meget dårligere end resten af landet og udgør en strukturel ulempe, hvilket har kraftig indflydelse på de sardiske landbrugeres produktionsomkostninger og således giver dem nogle ulige betingelser i forhold til producenterne i andre regioner, der kan udnytte en energikilde (metan), som er meget billigere end gasolie. Støtten tager i den sammenhæng udelukkende sigte på at give øens landbrugere samme konkurrencebetingelser som landbrugerne i regioner med metanforsyningsnet, indtil programmet for oprettelse af et metanforsyningsnet på Sardinien bliver gennemført.

(11) De italienske myndigheder har ikke udbetalt støtten.

III. ITALIENS BEMÆRKNINGER

(12) Ved brev af 11. februar 2002, der blev registreret den 13. februar 2002, fremsendte Italiens faste repræsentation ved Den Europæiske Union de italienske myndigheders bemærkninger til de bemærkninger, som Kommissionen fremsatte i beslutningen om at indlede proceduren.

(13) I brevet anføres det, at støtten udelukkende er rettet mod drivhusgartnere, hvilket svarer til en produktion på 75700 tons, der næsten kun er til internt forbrug, i forhold til den nationale produktion på 1300000 tons.

(14) Støtten vil desuden blive ydet i en begrænset periode, eftersom den italienske regering med Det Europæiske Fællesskabs støtte har vedtaget programmet for oprettelse af et metanforsyningsnet på Sardinien.

(15) De italienske myndigheder er enige med Kommissionen i, at støtten ikke har strukturelle konsekvenser for sektoren som helhed og derfor ikke kan godkendes efter traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Eftersom udgifterne til drivhusopvarmning på Sardinien er meget større end i andre italienske regioner og i andre medlemsstater, der kan benytte metan, er de italienske myndigheder dog af den opfattelse, at støtten langtfra fritager øens drivhusgartnere fra at afholde de samme udgifter som alle andre bedrifter, men giver øens drivhusgartnere de samme betingelser som alle andre bedrifter. De italienske myndigheder understreger i den forbindelse, at gasoliens høje pris medfører en underudnyttelse af drivhusene, hvilket øger de faste omkostninger, forringer bedrifternes udviklingsmuligheder og indebærer et tab af potentielle markeder for produkter med særlige karakteristika, som forbrugerne sætter stor pris på.

(16) Da Sardinien er en mål 1-region, kunne støtten desuden falde ind under undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), og således være støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse.

IV. VURDERING

(17) I henhold til artikel 87, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

Støttens omfang

(18) § 21 i lov nr. 21 gør det muligt at bevilge landbrugsbedrifterne en støtte til dækning af prisforskellen mellem to typer brændstof, nemlig metan og gasolie. Takket være den pågældende foranstaltning, som finansieres ved hjælp af offentlige midler, kan støttemodtagerne, der udelukkende er landbrugsbedrifter på Sardinien, få finansieret udgifter, som de normalt selv skulle afholde. Dette er til skade for andre bedrifter, der ikke modtager en tilsvarende støtte. Ifølge Domstolens retspraksis kan der, når en stats finansielle støtte forbedrer en virksomheds stilling i forhold til konkurrerende virksomheders, opstå en konkurrenceforvridning over for de konkurrerende virksomheder, som ikke modtager støtte(3).

(19) I sit brev om procedurens indledning påpegede Kommissionen, at eftersom de støttemodtagende virksomheder opererer på et internationalt marked med stærk konkurrence, påvirker den pågældende foranstaltning samhandelen mellem medlemsstaterne(4) og falder således ind under bestemmelserne i traktatens artikel 87, stk. 1.

(20) Som allerede nævnt i betragtning 13 understregede de italienske myndigheder i deres svar støttens begrænsede karakter, eftersom den udelukkende er rettet mod drivhusgartnere og omfatter en produktion på 75700 tons, der næsten kun er til internt forbrug, i forhold til den nationale produktion på 1300000 tons.

(21) I den forbindelse skal det fremhæves, at i modsætning til de italienske myndigheders forsikringer, begrænser formuleringen af § 21 i lov nr. 21/2000, som omhandler bevillingen af den pågældende støtte, ikke støttebevillingen til drivhusgartnere, men gælder for alle landbrugsbedrifter, der opfylder de heri fastlagte kriterier. Det kan således ikke udelukkes, at støtten også udbetales til bedrifter, som er i stand til at eksportere til andre medlemsstater. Hvad støttens begrænsede karakter angår, skal det understreges, at en støttes relativt lille beløb eller den støttemodtagende virksomheds relativt beskedne størrelse ikke på forhånd udelukker muligheden for, at samhandelen mellem medlemsstaterne påvirkes(5). For landbrugssektorens vedkommende bekræftes denne holdning i Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte, idet landbrugsvirksomhed udtrykkeligt udelukkes fra forordningens anvendelsesområde(6).

(22) Med hensyn til den kendsgerning, at de støttemodtagende bedrifter hovedsagelig er aktive på øens interne marked, skal det bemærkes, at selv om en virksomhed ikke eksporterer til andre medlemsstater, kan støtte til denne virksomhed ifølge Domstolens retspraksis påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencevilkårene, såfremt virksomheden konkurrerer med andre medlemsstaters producenter på det interne marked. Hvis en medlemsstat yder støtte til en virksomhed, kan den interne produktion nemlig forblive uændret eller øges med det resultat, at andre medlemsstaters virksomheders mulighed for at eksportere deres produkter til den pågældende medlemsstats marked forringes. En sådan støtte kan således påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencevilkårene(7).

(23) Eftersom landbrugsprodukter er genstand for en betydelig samhandel på fællesskabsplan, konkluderer Kommissionen, at de pågældende foranstaltninger falder ind under anvendelsesområdet for forbudet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

(24) Forbudet i traktatens artikel 87, stk. 1, efterfølges af nogle undtagelser, som er nævnt i samme artikels stk. 2 og 3.

(25) I betragtning af den pågældende støttes karakter og formål kan undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 2, tydeligvis ikke anvendes. Italien har i øvrigt heller ikke anmodet om anvendelsen af denne bestemmelse i traktaten.

(26) I artikel 87, stk. 3, defineres betingelserne for, at statsstøtte kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet. Denne forenelighed skal vurderes ud fra Fællesskabets synspunkt og ikke ud fra en bestemt medlemsstats synspunkt. Hvis fællesmarkedet skal fungere på en korrekt måde, er det nødvendigt med en restriktiv fortolkning af undtagelserne fra forbuddet mod at yde statsstøtte.

(27) Hvad angår undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra b), skal det bemærkes, at den pågældende støtte ikke tager sigte på at fremme virkeliggørelsen af et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i Italiens økonomi.

(28) Desuden er støtten hverken bestemt eller velegnet til at fremme eller opfylde de målsætninger, der er angivet i traktatens artikel 87, stk. 3, litra d).

(29) I henhold til artikel 87, stk. 3, litra a), kan støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse, betragtes som forenelig med fællesmarkedet.

(30) I de bemærkninger, der blev fremsendt som svar på procedurens indledning, påberåbte de italienske myndigheder sig denne undtagelses gyldighed. Til støtte for denne påstand anførte de, at Sardinien er en mål 1-region, som i 1999 havde en beskæftigelsesgrad på 36,9 %(8), hvilket i gennemsnit svarer til, at hver arbejdstager på øen forsørger to mennesker.

(31) De italienske myndigheders argumentation kan ikke godtages. Først og fremmest skal det understreges, at medtagelsen under "mål 1" tager sigte på strukturfondsinterventioner(9) og ikke giver ret til den støtte, der er taget højde for i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), selv om der i de fleste tilfælde er sammenfald mellem de områder, som defineres med henblik på strukturfondene, og de områder, der defineres med henblik på statsstøtte. Med hensyn til statsstøtte i landbrugssektoren kan mål 1-regioner nyde godt af en mere fordelagtig støttesats end regioner, som ikke er medtaget under mål 1, men dette er udelukkende tilfældet, når det gælder forarbejdning og markedsføring af landbrugsprodukter, og kun på de betingelser, der er taget højde for i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren(10). Kommissionen giver dog tilladelse til at yde en sådan støtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), da den betragtes som støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, og ikke i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), som de italienske myndigheder til gengæld påberåber sig.

(32) Undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), gælder udelukkende for visse støtteforanstaltninger i bestemte områder i Fællesskabet, som opfylder de specifikke og meget strenge kriterier og bestemmelser, der er fastlagt i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte(11). Disse retningslinjer gælder ikke for landbrugssektoren(12), og derfor kan de italienske myndigheders argumentation ikke godtages. I henhold til punkt 4.15 og 4.17 i disse retningslinjer kan driftsstøtte desuden kun tillades i særlige tilfælde og på betingelse af, at den er degressiv. Disse forudsætninger er ikke opfyldt i det foreliggende tilfælde.

(33) Det kan udledes af ovenstående betragtninger, at den pågældende støtte udelukkende ville kunne falde ind under undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), hvor der står, at støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. I den henseende er det nødvendigt at fastlægge, om støtten opfylder forskrifterne i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren, som er gældende for enhver statsstøtte, der bevilges til aktiviteter i forbindelse med produktion, forarbejdning og markedsføring af de landbrugsprodukter, der er angivet i traktatens bilag I(13).

(34) Som allerede nævnt tager den pågældende foranstaltning sigte på muligheden for at yde støtte til dækning af prisforskellen mellem det brændstof, som øens landbrug anvender - nemlig gasolie - og metan. Ifølge de italienske myndigheders oplysninger er foranstaltningen berettiget på grund af gasolies meget højere pris end metan(14), som ikke er til rådighed på øen, eftersom der ikke eksisterer noget metanforsyningsnet. Ifølge de italienske myndigheder stiller denne mangel på et metanforsyningsnet øen meget dårligere end resten af landet og udgør en strukturel ulempe, hvilket har kraftig indflydelse på de sardiske landbrugeres produktionsomkostninger og således giver dem nogle ulige betingelser i forhold til producenterne i andre regioner, der kan udnytte en energikilde (metan), som er meget billigere end gasolie. Støtten tager i den sammenhæng udelukkende sigte på at give øens landbrugere samme konkurrencebetingelser som landbrugerne i regioner med metanforsyningsnet, indtil programmet for oprettelse af et metanforsyningsnet på Sardinien bliver gennemført.

(35) Ved procedurens indledning rejste Kommissionen tvivl om den pågældende støttes forenelighed med fællesmarkedet og gjorde gældende, at et tilskud til dækning af prisforskellen mellem en dyrere brændstoftype som gasolie og en billigere brændstoftype som metan udelukkende har til formål at hjælpe de sardiske landbrugere med at begrænse de samlede produktionsomkostninger ved kunstigt (nemlig med statsmidler) at reducere den indflydelse, som et af de elementer, der er afgørende for disse omkostninger, har. Ved kunstigt at reducere de støttemodtagende bedrifters samlede produktionsomkostninger skaber den pågældende støtte en "kunstig" forbedring af de støttemodtagende bedrifters konkurrenceevne, hvilket går ud over de konkurrerende bedrifter i Fællesskabet, som er nødt til at afholde de samlede udgifter til produktionsfaktorerne eller finde nogle mere innovative produktionsløsninger for at forsøge at reducere disse udgifter. En sådan støtte er pr. definition driftsstøtte(15) uden nogen strukturelle konsekvenser for sektoren, og derfor er den uforenelig med fællesmarkedet.

(36) Dette princip illustreres tydeligt i punkt 3.5 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren, hvor der står, at "medmindre der udtrykkelig er fastsat undtagelser i EF-lovgivningen eller i nærværende rammebestemmelser, anses unilaterale statsstøtteforanstaltninger, som blot har til formål at forbedre producenternes økonomiske situation, men som på ingen måde bidrager til sektorens udvikling, [...] som driftsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet."

(37) I henhold til fællesskabslovgivningen er det ikke tilladt at yde en sådan driftsstøtte. Kommissionen betragter udelukkende driftsstøtte som forenelig med fællesmarkedet i særlige tilfælde og på nogle meget strenge betingelser, der fremgår af førnævnte retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte og af EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse(16). Som allerede nævnt i betragtning 32 gælder retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte ikke for landbrugssektoren. Eftersom den pågældende støtte ikke tager sigte på miljøbeskyttelse, kan EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse heller ikke anvendes.

(38) Med hensyn til EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren skal det bemærkes, at der i henhold til punkt 5.5 i rammebestemmelserne udelukkende gives tilladelse til undtagelser fra det generelle forbud mod driftsstøtte i specifikke tilfælde, som vedrører visse former for støtte til fordel for miljøet, f.eks. støtte med det formål at kompensere for omkostningerne ved overholdelsen af nye nationale bestemmelser, der er strengere end de gældende EU-bestemmelser på området, støtte til udvikling af biobrændsel eller de skattelempelser, som er omhandlet i punkt 5.5.4 i disse rammebestemmelser. Den foranstaltning, der er taget højde for i § 21 i lov nr. 21/2000, falder ikke ind under nogen af disse undtagelser, som tydeligvis ikke kan anvendes.

(39) I lyset af ovennævnte betragtninger kan det konkluderes, at støtten i § 21 i lov nr. 21/2000 ikke falder ind under nogen af de undtagelser for bevillingen af driftsstøtte, der er taget højde for i fællesskabslovgivningen og i rammebestemmelserne for landbrugssektoren. Støtten er derfor uforenelig med fællesmarkedet.

(40) De bemærkninger, som de italienske myndigheder har fremsat efter procedurens indledning, er ikke af en sådan karakter, at de ændrer Kommissionens holdning.

(41) Det skal ikke mindst understreges, at de italienske myndigheder er enige med Kommissionen i, at støtten ikke har nogen strukturelle konsekvenser for sektorens udvikling som helhed og derfor ikke kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

(42) Som allerede anført nøjes de italienske myndigheder med at fremhæve støttens begrænsede karakter(17) og med at slå fast, at i betragtning af, at de sardiske drivhusgartneres opvarmningsudgifter er større end udgifterne for bedrifter i andre medlemsstater eller andre italienske regioner, der kan anvende metan, fritager støtten i virkeligheden ikke øens drivhusgartnere fra de udgifter, som andre drivhusgartnere skal afholde på samme betingelser, men sætter derimod de sardiske bedrifter på lige fod med de andre.

(43) Da der ikke foreligger yderligere oplysninger, som kan ændre Kommissionens oprindelige holdning, slår Kommissionen fast, at forskellene mellem produktionsfaktorernes omkostninger i forskellige geografiske områder eller økonomiske sektorer ikke berettiger bevillingen af støtte, hvis eneste formål er at fjerne disse forskelle på en kunstig måde. En sådan støtte udgør en ren driftsstøtte til de pågældende bedrifter og tager sigte på at give støttemodtagerne en midlertidig økonomisk fordel. Støtten har nemlig udelukkende til formål at reducere støttemodtagernes produktionsomkostninger i støtteperioden, hvorved bedriften fritages fra nogle almindelige driftsudgifter, som den normalt selv skulle afholde. Støtten har ikke nogen strukturelle konsekvenser for sektorens udvikling og kan ikke betragtes som egnet til at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner. Støtten falder således ind under det forbud mod driftsstøtte, der er taget højde for i punkt 3.5 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren, men kan ikke nyde godt af nogen af fællesskabslovgivningens undtagelser, og derfor er den uforenelig med fællesmarkedet.

V. KONKLUSIONER

(44) I lyset af ovenstående betragtninger må det konkluderes, at den støtte, der er taget højde for i § 21 i regionallov nr. 21, er uforenelig med fællesmarkedet og således ikke kan nyde godt af nogen af undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 1.

Det er ikke nødvendigt at foretage en tilbagesøgning af støtten, eftersom den ikke er blevet udbetalt.

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den statsstøtte, der er taget højde for i § 21 i regionen Sardiniens lov nr. 21 til landbrugsbedrifter, som anvender andre brændstoffer end metan, er uforenelig med fællesmarkedet.

Støtten kan derfor ikke ydes.

Artikel 2

Italien underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 7. maj 2002.

På Kommissionens vegne

Franz Fischler

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 20 af 23.1.2002, s. 7.

(2) EFT C 28 af 1.2.2000, s. 2.

(3) Se Domstolens dom af 17. september 1980, sag 730/79, Philip Morris Holland mod Kommissionen, Sml. 1980, s. 2671.

(4) I 1999 nåede Italiens eksport af landbrugsprodukter til de andre medlemsstater op på 10258 mio. EUR, mens Italiens import af landbrugsprodukter fra de andre medlemsstater beløb sig til 15271 mio. EUR (kilde: Eurostat).

(5) Se Domstolens dom af 21. marts 1990, sag C-142/87, Kongeriget Belgien mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 959, og Domstolens dom af 14. september 1994, forenede sager C-272/92, C-279/92 og C-280/92, Kongeriget Spanien mod Kommissionen, Sml. 1994 I, s. 4103.

(6) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 31.

(7) Se Domstolens dom af 13. juli 1988, sag 102/87, Den Franske Republik mod Kommissionen, Sml. 1988, s. 4067.

(8) Kilde: Istat.

(9) Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene (EFT L 161 af 26.6.1999, s. 1).

(10) Se punkt 4.1 og 4.2 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren.

(11) EFT C 74 af 10.3.1998, s. 9.

(12) Ibid., punkt 2.

(13) Se punkt 2.1 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren.

(14) Ifølge de italienske myndigheders beregninger koster 10 kal. gasolie 1,125 ITL, mens 10 kal. metan koster 0,63 ITL.

(15) Se dom afsagt af Retten i Første Instans den 8. juni 1995, sag T-459/93, Siemens mod Kommissionen, Sml. 1995, s. 1675.

(16) EFT C 37 af 3.2.2001, s. 3.

(17) Se betragtning 15 i nærværende beslutning.