Kommissionens beslutning

af 30. maj 2000

om de støtteforanstaltninger, de irske myndigheder gennemførte for at forbedre forholdene for husdyravlere, hvis produktion blev berørt af ugunstige vejrforhold i sommeren og efteråret 1998

(meddelt under nummer K(2000) 1604)

(Kun den engelske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2000/760/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

nder henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2467/98 af 3. november 1998 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød(1), særlig artikel 22,

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler(2), og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) Som svar på et brev fra Kommissionen af 26. november 1998, hvori der anmodes om nærmere oplysninger om en ordning, som er kommet til Kommissionens kendskab via offentligt tilgængelige oplysninger, anmeldte Irland den 2. december 1998 en støtteforanstaltning (supplerende foranstaltning for moderfår) med henvisning til traktatens artikel 88, stk. 3. Støtten blev registreret den 9. december 1998 under statsstøtte nr. N 678/98.

(2) Ved brev af henholdsvis 12. februar 1999 og 14. april 1999 gav de irske myndigheder yderligere oplysninger om den pågældende støtteordning. I brevet af 12. februar 1999 bekræftede de, at foranstaltningen var blevet sat i værk, før Kommissionen havde fremsat sine bemærkninger etter traktatens artikel 88, stk. 3. Støtten blev følgende overført til registeret over ikke-anmeldt støtte under N 23/99.

(3) Ved brev af 11. februar 1999, registreret den 18. februar 1999, anmeldte de irske myndigheder endnu en støtteordning med titlen "Støtteordning vedrørende tab af vinterfoder" (februar 1999) med henvisning til traktatens artikel 88, stk. 3. Yderligere oplysninger herom blev fremsendt ved brev af 29. april 1999, registreret den 3. maj 1999. I brevet bekræftede de irske myndigheder, at støtteordningen var iværksat; den blev følgelig overført til registeret over ikke-anmeldt støtte under NN 79/99.

(4) Eftersom begge foranstaltninger havde til formål at hjælpe irske husdyrproducenter med at klare tab som følge af ugunstige vejrforhold i sommeren og efteråret 1998, og det desuden så ud til, at visse producenter kunne blive omfattet af begge foranstaltninger, fandt Kommissionen det hensigtsmæssigt at behandle de to sager samlet i forbindelse med én enkelt procedure. Ved brev af 30. juli 1999 underrettede Kommissionen Irland om, at den havde besluttet ikke at rejse indvendinger mod den ekstra støtte til vinterfoder, som udgør den første delforanstaltning under den supplerende foranstaltning for moderfår (NN 23/99), eller de supplerende betalinger til visse modtagere i henhold til støtteforanstaltning N 605/98, som udgør anden delforanstaltning under støtteordningen vedrørende tab af vinterfoder (NN 79/99).

(5) Det blev imidlertid i samme anledning meddelt de irske myndigheder, at Kommissionen havde besluttet af indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter traktatens artikel 88, stk. 2, over for den anden delforanstaltning (moderfårspræmien) under den supplerende foranstaltning for moderfår (NN 23/99) og den første delforanstaltning (nye modtagere) og tredje delforanstaltning (den særlige foderfond) under støtteordningen vedrørende tab af vinterfoder. Proceduren dækkede også nogle af modtagerne under den anden delforanstaltning (supplerende betalinger til modtagere under støtteforanstaltning N 605/98) i det omfang, der er tale om støtte til ammekvægopdrættere og mindre malkekvægopdrættere (NN 79/99).

(6) Beslutningen om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger.

(7) De irske myndigheder fremsatte deres bemærkninger til de spørgsmål, Kommissionen havde stillet vedrørende deres brev af 3. september 1999, registreret den 6. september 1999.

(8) Bilaterale møder mellem de irske myndigheder og repræsentanter for Kommissionen fandt sted den 20. og den 27. september 1999.

(9) Yderligere oplysninger om den særlige foderfond og moderfårspræmien blev fremsendt ved brev af henholdsvis 13. oktober 1999 (registreret den 14. oktober 1999) og 3. januar 2000 (registreret den 6. januar 2000).

II. BESKRIVELSE AF STØTTEFORANSTALTNINGERNE

NN 23/99 - SUPPLERENDE FORANSTALTNING FOR MODERFÅR

(10) Den anmeldte støtte bestod af to særskilte foranstaltninger i sektoren for fårekød, nemlig supplerende støtte til vinterfoder og en moderfårspræmie. Eftersom Kommissionen allerede har godkendt den supplerende støtte til vinterfoder, vedrører beskrivelsen og vurderingen udelukkende moderfårspræmien.

(11) De irske myndigheder redegjorde i deres anmeldelse af støtten for de økonomiske hensyn, der lå til grund for beslutningen om at indføre en ordning for bortskaffelse af moderfår, som ikke havde tilstrækkelig salgsværdi til at kunne sælges til slagterierne.

(12) I efteråret 1998 pressede store mængder billigt svinekød, fjerkrækød og oksekød priserne på markedet for lammekød på mange af de større europæiske markeder. Virkningen var særligt mærkbar i Irland, hvor man er stærkt afhængig af eksportmarkeder, idet hele 75 % af produktionen eksporteres. For 1998 som helhed var gennemsnitsprisen på lam i Irland 19 % lavere end året før.

(13) Situationen blev kritisk midt på efteråret, da fåreslagterierne afviste at modtage udsættermoderfår og lette bjerglam selv fra deres traditionelle lokale leverandører blandt landbrugerne. Dertil kom, at udbredt regnvejr og langt færre solskinstimer end normalt i vækstsæsonen 1998 gav problemer med at skaffe tilstrækkeligt vinterfoder til dyrene. Situationen var akut i nogle områder, især på tørveholdige jorde og tunge lerjorde, og forholdene var så ugunstige, at en stor del af vinterfoderet ikke kunne høstes på grund af jordens beskaffenhed.

(14) De landbrugere, der benyttede kommunale græsningsarealer, hvor der ikke er nogen enkeltejer, der tager skridt til at beskytte de sårbare græsarealer, ville være meget dårligt stillet, hvis der blev mangel på foder. Især fårenes velfærd på disse græsningsarealer gav anledning til bekymring, eftersom producenter med udsættermoderfår, som ikke kunne slagtes, ikke havde andet valg end at sætte disse dyr tilbage på græs i et i forvejen sårbart miljø, hvor der ikke var tilstrækkelige græsningsmuligheder til at dække behovet. Ordningen blev efterfølgende begrænset til bjergfåreavlere i særligt udpegede områder, nemlig de kommunale græsningsarealer i bjergområder i seks vestlige irske grevskaber(4). De samlede udgifter til ordningen udgjorde ca. 1 mio. IEP (1,27 mio. EUR).

(15) Ordningen skaffede slagtefaciliteter til bortskaffelse af omkring 100000 udsættermoderfår fra kommunale græsningsarealer i bjergområderne i seks vestlige irske grevskaber. Department of Agriculture and Food foretog udbetalinger til fåreslagterier, der stillede slagtefaciliteter til rådighed for to kategorier af moderfår, hvis salgsværdi ikke var stor nok til at dække udgifterne til slagtning og håndtering. Der blev kun ydet støtte til bortskaffelse af moderfår i november og december 1998. Slagteriernes ledelse kunne selv vælge, om de ville deltage i ordningen. Betalingen udgjorde:

- 10 IEP (12,7 EUR) for hvert kasseret dyr, som ikke havde nogen salgsværdi overhovedet

- 3 IEP (3,8 EUR) for moderfår, der var egnede til udbening ("boner ewes"), og som ville give slagterierne en begrænset indtægt fra kødsalget.

(16) Antallet af moderfår, der kunne bortskaffes efter denne ordning hos hver enkelt producent, udgjorde 30 % af producenternes individuelle kvote for moderfår. Producenterne kunne selv vælge, hvilke moderfår i besætningen der skulle indgå i ordningen.

(17) Ifølge de irske myndigheders brev af 14. april 1999 gjorde støtten på 3 IEP pr. dyr det muligt for slagterierne at ekspedere 35300 "boner ewes". Beløbet dækkede omkostningerne ved aflevering af blødt slagteaffald og hoveder som risikomateriale (Specified Risk Material) til en godkendt destruktionsanstalt samt omkostningerne ved bortskaffelse af huder. Disse omkostninger bæres normalt af slagteriet og skubbes naturligvis over på producenten i form af et indbygget nedslag i prisen på dyret. For disse dyr blev betalingsspørgsmålet genstand for forhandlinger mellem producenten og slagteriet, og ifølge de irske myndigheder blev der kun betalt symbolske beløb.

(18) Kødet fra dyr, som slagterierne købte under denne ordning, blev solgt som slagtekød til konsum og var undergivet de almindelige sundheds-, hygiejne- og sikkerhedsregler, der gælder for alt kød, der håndteres af disse slagterier. Den vigtigste afsætningsmulighed for kød fra moderfår til udbening er cateringsektoren. Kødet kan anvendes til burgere, kebab, i etniske retter m.m. Mængden af kød, der blev afsat i dette tilfælde, var ca. 150 tons i alt, og kødet blev solgt via den indenlandske cateringindustri i forbindelse med julehøjtiden i december 1998.

(19) Den støtte, der blev udbetalt til slagterierne, forventedes at dække omkostningerne ved nedslagning, bearbejdning og håndtering af dyret. Eftersom de pågældende dyr var mere end ét år gamle, var der betydelige omkostninger forbundet med bortskaffelsen af risikomaterialet. Hvor det drejede sig om hele slagtekroppe, som måtte kasseres, blev det for at minimere risikoen for den menneskelige fødekæde pålagt slagterierne at bortskaffe hele kroppen som risikomateriale. Det tilskud, som Department of Agriculture and Food havde indvilget i at betale, skulle dække de fulde omkostninger ved kasserede moderfår, men for den anden kategoris vedkommende, "boner ewes", dækkede det kun en del af omkostningerne. Den resterende del skulle dækkes af producenten ved beregningen af slagtekroppens kødværdi.

(20) Efter at have gennemgået de fremsendte oplysninger tvivlede Kommissionen på, at der i denne sag kunne henvises til traktatens artikel 87, stk. 2, litra b), hvorefter en medlemsstat kan yde støtte for at råde bod på skader, der er forårsaget af usædvanlige begivenheder. Det tydede nemlig på, at foranstaltningen snarere skulle råde bod på konjunkturbestemte problemer inden for sektoren end virke som en hensigtsmæssig løsning på det vinterfoderproblem, der var forårsaget af usædvanligt ugunstige vejrforhold.

(21) Desuden fremgår det, at de irske myndigheder ved at tillade, at kød fra "boner ewes" blev solgt til konsum og dermed konkurrerede på markedet med andet kød, hvortil der ikke blev ydet slagtetilskud, har undladt at sørge for, at foranstaltningen fik mindst mulig indvirkning på konkurrencen.

(22) Endelig udtrykte Kommissionen tvivl om, hvorvidt moderfårspræmien var forenelig med den fælles markedsordning for fårekød. Foranstaltningen kunne siges at udgøre en alternativ interventionsordning, der greb ind i det system, der er indført ved den fælles markedsordning. Skulle denne tvivl vise sig velbegrundet, måtte støtten nødvendigvis anses for at være traktatstridig.

NN 79/99 - STØTTEORDNING VEDRØRENDE TAB AF VINTERFODER

(23) Denne ordning omfattede tre delforanstaltninger, der tog sigte på forskellige grupper af modtagere. Kommissionen har foreløbigt kun godkendt den anden delforanstaltning (supplerende betalinger til modtagere under N 605/98) i det omfang, den vedrører støtte til fåreavlere, der er omfattet af delforanstaltningen. Den procedure, der er indledt, vedrører delforanstaltning 1 (nye modtagere), delforanstaltning 3 (den særlige foderfond) og en del af modtagerne under delforanstaltning 2 (supplerende betalinger). Budgettet for delforanstaltningerne 1 og 2 beløb sig til i alt 25,4 mio. EUR, mens der var afsat 635000 EUR til delforanstaltning 3.

Nye modtagere

(24) Støtten under denne delforanstaltning udvidede kredsen af modtagere under N 605/98 til at omfatte landbrugere, som havde mistet vinterfoder, men som ikke fik støtte under N 605/98, fordi de ikke var bosiddende i et af de dårligst stillede områder, der i undersøgelsen fra september 1998 fra Agricultural Advisory Training and Research Body (Teagasc) var blevet defineret som værende hårdest ramt. De irske myndigheder havde i deres anmeldelse af N 605/98-ordningen forudsat, at medens alle bedrifter i de dårligst stillede områder var ramt af det regnfulde vejr, burde landbrugerne i de områder, som ikke blev anset for at være "alvorligt ramt", være bedre i stand til at klare tabene. Det fremgik imidlertid af en ny Teagasc-rapport fra januar 1999, at situationen i de dårligst stillede områder var blevet kraftigt forværret, og derfor besluttede de irske myndigheder også at stille støtte til rådighed for producenter, der var bosiddende i de områder, som i starten blev anset for at være mindre alvorligt ramt.

(25) Støttesatserne var de samme som under N 605/98. For fåreavlere med bjergmoderfår blev de fastsat til 5,08 EUR (4 IEP) pr. moderfår eller årgammelt får indtil 75 dyr, for ammekvægopdrættere var de 50,79 EUR (40 IEP) pr. ammeko med et loft på 380 EUR (300 IEP) svarende til 7,5 køer, og for mindre malkekvægopdrættere (under 35000 gallons kvotemælk) blev der udbetalt 38,01 EUR (30 IEP) pr. 1000 gallons mælk op til 10000 gallons. Der var over 40000 landbrugere i denne kategori.

(26) Den formelle undersøgelsesprocedure blev indledt for denne foranstaltnings vedkommende, fordi Kommissionen tvivlede på, at alle støttemodtagerne under denne delforanstaltning benyttede ekstensive landbrugsmetoder. Intensiv drift ville således betyde, at landbrugerne i vidt omfang kunne have baseret sig på indkøbt foder og tilskud til dyrene og derfor ville have lidt mindre under mangelen på vinterfoder som følge af ugunstige vejrforhold.

Supplerende betalinger til modtagere under N 605/98

(27) I erkendelse af, at landbrugere, som allerede havde fået støtte under N 605/98, var bosiddende i de værst ramte områder, blev der indført en ordning, hvorefter de kunne få udbetalt en supplerende betaling på 50 %. Agricultural Inspectorate under Department of Agriculture and Food udarbejdede i samarbejde med lokale Teagasc-medarbejdere en liste over de værst ramte områder baseret på opdelingen i valgkredse (District Electoral Division, DED). Der var 45000 landbrugere i denne kategori.

(28) I det følgende er angivet de supplerende præmier og de deraf følgende samlede præmier:

- 2,5 EUR pr. moderfår eller årgamle får op til 75 dyr for fåreavlere med bjergmoderfår, hvilket giver et samlet tilskud på 7,5 EUR pr. dyr

- 25,4 EUR pr. ammeko med et loft på 7,5 køer for ammekvægopdrættere, hvilket giver et samlet tilskud på 76,19 EUR pr. dyr

- 19 EUR pr. 1000 gallons mælk op til 10000 gallons for mindre malkekvægopdrættere, hvilket giver et samlet tilskud på 57 EUR pr. 1000 gallons.

(29) Kommissionen konkluderede på grundlag af sin første vurdering, at der ikke var risiko for overkompensation til fåreavlerne, da det var beregnet, at de ekstra omkostninger ved indkøbt foder til får og årgamle får vinteren igennem udgjorde gennemsnitligt 29,20 EUR (23 IEP) pr. moderfår for de pågældende producenter, hvilket skal sammenholdes med et gennemsnitligt tilskud på 20,32 EUR (4 IEP + 10 IEP + 2 IEP).

(30) Ammekvægopdrætterne udgør den største gruppe modtagere, idet 80 % af støtten forventes udbetalt til dem. Eftersom omkostningerne til foder pr. ko om vinteren i Irland var 152 EUR, svarer et samlet tilskud på 76 EUR til en støttesats på 50 %. Under forudsætning af at ammekvægopdrætterne under normale omstændigheder ikke anvender indkøbt foder - det er bekræftet af de irske myndigheder ved brev af 29. oktober 1998 vedrørende statsstøtte N 605/98 - skulle de for at udelukke overkompensation således have haft tab af vinterfoder på 50 % eller derover.

(31) Ifølge de irske myndigheder (punkt 3 i brev af 29. april 1999) var de faktiske tab af vinterfoder væsentligt større end oprindeligt anslået i henhold til Teagasc-undersøgelserne i september 1998 og januar 1999, som tydede på tab mellem 20 og 50 % af den normale vinterfoderproduktion. Desuden ville den sikkerhedsmekanisme, der består i, at der kun udbetales kompensation for op til 7,5 køer, træde i funktion, idet den gennemsnitlige ammekobesætning i Irland er over 12 køer. De irske myndigheder var derfor af den opfattelse, at spørgsmålet om overkompensation ikke var aktuelt.

(32) De irske myndigheder havde imidlertid ikke i tilstrækkelig grad dokumenteret, at de pågældende producenters gennemsnitlige tab af vinterfoder udgjorde 50 % eller derover. Teagasc-rapporten fra januar 1999, hvortil de henviser, nævner da også tab på 20-50 %. Eftersom der foreløbigt ikke var givet tilfredsstillende dokumentation for, at der var overensstemmelse mellem skaderne og kompensationen, måtte Kommissionen nødvendigvis tvivle på, at foranstaltningen var forenelig med fællesmarkedet efter traktatens artikel 87, stk. 2, litra b).

(33) I samme forbindelse opfordrede Kommissionen ligeledes de irske myndigheder til at give en nærmere redegørelse for punkt 3 i deres brev af 29. april 1999, hvori det anføres, at landbrugere med ammekøer skulle have lidt græsnings- og fodertab ikke blot for deres køer, men også for disse køers afkom, som forblev på bedriften, og at der derfor også måtte ydes kompensation for disse kalve. Umiddelbart forekommer dette argument ikke foreneligt med idéen om kompensation for tabt foderproduktion, eftersom kompensationen ikke ville blive fastsat efter foderproduktionen i normale år, men efter det aktuelle antal dyr i besætningen og deres foderbehov. Denne ordning ville betyde, at producenten fik støtte til at dække løbende driftsomkostninger, og det ville ikke være foreneligt med den grundlæggende idé i traktatens artikel 87, stk. 2, litra b).

Den særlige foderfond (Special Fodder Hardship Fund)

(34) Der blev endvidere oprettet en særlig foderfond (Special Fodder Hardship Fund, SFHF) for et mindre antal landbrugere, der ikke var berettiget til støtte i 1998, og som heller ikke ville være berettiget til støtte under den nuværende ordnings første delforanstaltning (jf. afsnit II.2.1). Formålet var at yde støtte til mindre landbrug, hvor landbrugerne var næsten helt afhængige af indkomsten fra deres landbrug. Hver enkelt ansøger skulle kunne dokumentere alvorlig fodermangel, som skulle attesteres af en Teagasc-konsulent. Landbrugerne kunne kun blive omfattet af ordningen, hvis fodermangelen blev anset for at være over 50 % af de mængder, der var nødvendige til at fodre besætningen, indtil den kunne sættes på græs om foråret, og de i øvrigt opfyldte kriterierne for at komme i betragtning til støtte.

(35) De irske myndigheder havde i deres brev af 29. april 1999 gjort nærmere rede for vilkårene for udbetaling af støtte fra SFHF-ordningen. Der var intet i reglerne for SFHF, der tydede på, at støtten var betinget af eller stod i forhold til tabene af vinterfoder som følge af regnvejr.

(36) Kommissionen fandt derfor, at denne foranstaltning kunne udgøre driftsstøtte, som måtte anses for uforenelig med fællesmarkedet. Specielt forekom den ikke at være omfattet af traktatens artikel 87, stk. 2, litra b).

III. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER

(37) Der indkom ingen bemærkninger fra interesserede parter efter offentliggørelsen af meddelelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

IV. BEMÆRKNINGER FRA IRLAND

NN 23/99 - SUPPLERENDE FORANSTALTNING FOR MODERFÅR

(38) De irske myndigheder understreger, at det snarere var den ringe fortjeneste på kød og den dårlige kvalitet end markedsfaktorer, der afholdt slagterierne fra at købe moderfår til slagtning. Det blev yderligere dokumenteret af tallene i slagteriernes resultatopgørelser, som blev indsendt af de deltagende slagterier i 1998, og som skal sammenlignes med resultatopgørelserne for moderfår i god stand til slagtning i normale år.

(39) Følgende specifikation af omkostninger og fortjeneste, som de deltagende slagterier havde indsendt i slutningen af 1998, blev forelagt (udtrykt i irske pund pr. dyr). Tallene stammer fra Irish Meat Association og er gennemgået af de irske myndigheder.

For kasserede moderfår:

>TABELPOSITION>

For moderfår til udbening ("boner ewes"):

>TABELPOSITION>

(40) I 1998 var mange af de dyr, der blev leveret gennem den supplerende foranstaltning for moderfår, i meget dårlig stand. 76000 dyr blev kasseret og gav ikke noget kød. Den samlede nettofortjeneste for disse dyr var for de deltagende slagterier 76000 x 1,41 IEP = 107160 IEP. I alt 35000 moderfår gik til udbening. Nettotabet på disse dyr var 35000 x 6,03 IEP = 211050 IEP. Foranstaltningen som helhed resulterede således i en negativ saldo for de deltagende slagterier på - 103890 IEP.

(41) Ifølge oplysningerne i brev af 3. september 1999 blev to tredjedele af de frasorterede dyr kasseret af veterinærtilsynet som uegnede til konsum, primært på grund af dårlig fysisk stand og afmagring, og blev afleveret til destruktionsanstalten. Slagteriet betalte ikke producenten noget for kasserede dyr.

(42) På normale markedsvilkår kunne et moderfår af god kvalitet og i tilfredsstillende stand forventes at give en producentpris på 1,10 IEP/kg med en gennemsnitsvægt på 16 kg. Den normale forventede kødmængde fra et sådant dyr ville være ca. 9,3 kg brugbart materiale, og (slagterierne måtte kræve en pris fra detailleddet på mindst 3,25 IEP/kg for at få dækket deres omkostninger). Det er godtgjort, at detailprisen for kød af moderfår af tilfredsstillende kvalitet normalt ville være højere end dette beløb. Det giver 30,23 IEP på udgiftssiden (12,63 IEP for levering, slagtning, håndtering og udbening plus 17,6 IEP til producenten) og 30,23 IEP på indtægtssiden fra salget af kødet.

(43) De 150 tons kød fra moderfårene til udbening udgør 0,177 % af den samlede mængde på markedet for fårekød, som ifølge de officielle tal fra Irlands Statistik er på i alt 84000 tons. De irske mndigheder hævder, at denne minimale markedsandel ikke kunne influere på markedspriser eller -bevægelser.

(44) For at understøtte dette argument og påvise, at foranstaltningen til fordel for udsættermoderfår ikke havde nogen målelig virkning på markedet for fårekød, vedlagde de en tabel over fårekødspriserne i Irland i en fireårig periode. Det fremgår af denne tabel, at markedspriserne ikke steg ved foranstaltningens gennemførelse eller i tiden umiddelbart derefter. De forblev på et stabilt og meget lavt niveau indtil midten af februar, da de tidlige lam kom på markedet. Der var tydeligvis ikke tale om nogen kunstig stigning i værdien af de resterende får som følge af foranstaltningen. Det anføres derfor, at foranstaltningen ikke greb ind i markedsordningen for fårekød, som bl.a. skal regulere priserne.

(45) Det understreges, at hvis formålet havde været at gribe ind på markedet, ville det have været nødvendigt at lade alle 48000 fåreavlere i Irland være omfattet og yde støtte for hele den million får og lam, der blev slagtet i Irland mellem oktober og december 1998. I stedet var foranstaltningen begrænset til 4564 producenter i de seks vestlige grevskaber, som var afhængige af kommunale græsningsarealer og derfor havde de alvorligste problemer med hensyn til mangel på foder. De dyr, som var omfattet af foranstaltningen, var udsættermoderfår af lav kvalitet og til en lav værdi, dvs. et biprodukt af fårekødsproduktionen og ikke kommercielle kødproducerende får.

Nye modtagere

(46) Myndighederne understregede i deres brev af 3. september 1999, at støttemodtagerne alle drev ekstensivt landbrug, hvilket betyder, at kvæg og får græsser på bedrifterne det meste af kalenderåret. Disse landbrugere høster hø og grøntfoder i løbet af sommeren til at fodre dyrene med om vinteren. Det underbygges yderligere af det forhold, at over 90 % af de ansøgere, som fik udbetalt ammekopræmier i ugunstigt stillede områder (det område, hvor den pågældende foranstaltning var gældende), også opfyldte betingelserne for ekstensiveringsstøtte.

Supplerende betalinger til modtagere under N 605/98

(47) I brevet af 3. september understregede de irske myndigheder, at det underskud på 20-50 %, der figurerer i Teagasc-undersøgelserne fra september 1998 og januar 1999, refererede til mængden af produceret vinterfoder. Dette foder var desværre generelt af meget dårlig kvalitet med en fordøjelighed på 2-5 enheder lavere end normalt. Også tørstofindholdet i ensilage var væsentligt lavere end normalt. Wrappede ensilageballers holdbarhed varierede på grund af højt vandindhold og jordforurening. Myndighederne konkluderede, at selv om Teagasc nåede frem til et generelt underskud på 20-50 % målt i mængde, var de faktiske tab som helhed langt større, når man tog hensyn til den forringede kvalitet af det foder, der var til rådighed.

(48) Som svar på den tvivl, der gives udtryk for i punkt 73 i beslutningen om at indlede proceduren, blev det forklaret, at både ammekvægopdrættere og mindre malkekvægopdrættere på deres bedrifter er nødsaget til at have et vist antal andre dyr, som ligeledes med de ekstensive landbrugsmetoder, der anvendes i de vestlige grevskaber, i høj grad afhænger af det vinterfoder, der høstes som hø og grøntfoder på bedriften. Ifølge Teagasc-data er gennemsnitsantallet tolv ammekøer på en bedrift, og det svarer til et samlet dyrehold på bedriften på 29 kvægenheder (KE).

(49) Der blev foretaget følgende beregninger:

Foderomkostningerne ved overvintring af én KE er 152,4 EUR (tal forelagt i forbindelse med N 605/98). Foderomkostningerne ved overvintring af 29 KE er 4419 EUR. Et fodertab på 20 % svarer derfor til et økonomisk underskud på (4419 x 0,2 =) 883,8 EUR for gennemsnitsbesætningen. Når man ved, at den maksimale præmie (inkl. den supplerende betaling) er 571,4 EUR, svarer det til en kompensation på 65 % af de påførte tab. De landbrugere, der havde et foderunderskud på 50 %, havde et økonomisk tab på 2209,5 EUR, og støttesatsen kompenserede for 26 % af de direkte tab.

(50) Der blev fremlagt yderligere tal for brugen af foderblandinger i kvægsektoren i september kvartal i 1998, og det fremgår heraf, at der blev brugt 54 % mere foderblanding end i 1997. Det er også udtryk for foderkrisens alvorlige karakter og især den dårlige kvalitet af det foder, landbrugerne selv høstede som hø og grøntfoder, og behovet for at give mere nærende foder som tilskud.

(51) Irlands Statistiks optælling af husdyrbestanden i december 1998 viste, at det samlede antal kvæg var steget med 1,4 %, mens antallet af får var faldet med 0,2 % i forhold til 1997. Det burde kunne overbevise Kommissionen om, at det ikke var en forøgelse af antallet af dyr, der i væsentlig grad bidrog til foderkrisen.

Den særlige foderfond

(52) Brevet af 3. september 1999 indeholder yderligere detaljer om foderunderskuddet hos de forskellige ansøgere, der blev godkendt til støtte.

>TABELPOSITION>

Af de 1813 ansøgere, der havde et foderunderskud på over 50 %, fik kun 1417 rent faktisk støtte, hvilket skulle illustrere, hvor strikt betingelserne for at komme i betragtning til støtte under denne delforanstaltning blev fortolket.

(53) Brevet af 13. oktober 1999 vedrører Kommissionens tvivl om, hvorvidt støtten blev ydet på grundlag af en fastslået mangel på vinterfoder og ikke på grundlag af produktionsunderskud. For at kvantificere det faktiske foderunderskud under SFHF-ordningen beregnes antallet af dage fra 5. marts og frem til udsætning på græs (sat til den 15. april) til at være 42 dage. Eftersom den samlede overvintringsperiode var 150 dage, giver det et gennemsnitligt foderunderskud på 21,7 % i hele overvintringsperioden (42 - 150 x 77,5 % = 21,7 %). Det er en generel undervurdering af underskuddet, eftersom landbrugerne i hele perioden i høj grad havde bestræbt sig på at rationere foderet og benyttede alle midler, herunder kraftfodertilskud, for at strække det. Denne generelle begrænsning af adgangen til foder fremgik tydeligt af dyrenes generelle fysiske tilstand på det tidspunkt, de blev inspiceret. I Teagasc-foderundersøgelsen fra 12. august 1998 blev foderunderskuddet anslået til at være mellem 20 og 50 %, og tallet på 21,7 % for SFHF-ordningen ligger inden for rammerne af det oplyste underskud for den generelle foderordning.

V. VURDERING

(54) De foranstaltninger, der dækkes af denne beslutning, vedrører støtte til specielt kvæg- og fåreavlere. Produktion af og handel med fårekød er omfattet af forordning (EF) nr. 2467/98. I henhold til forordningens artikel 22 finder traktatens artikel 87, 88 og 89 anvendelse på de i forordningen nævnte produkter, medmindre andet er bestemt i forordningen. Tilsvarende bestemmelser findes i artikel 24 i Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den fælles markedsordning for oksekød(5). De pågældende foranstaltninger er derfor omfattet af traktatens artikel 87, 88 og 89, medmindre der er fastsat andre bestemmelser i forordningerne om de fælles markedsordninger.

(55) De irske myndigheder har i forbindelse med støtte N 605/98(6) bekræftet, at de pågældende fodertab oversteg mindstekravet på normalt 30 % - dog kun 20 % i mindre gunstigt stillede områder - i forhold til et gennemsnitsår (beregnet på grundlag af gennemsnitsproduktionen i de tre seneste år forud for det år, den påførte skade refererer til).

NN 23/99 - SUPPLERENDE FORANSTALTNING FOR MODERFÅR

Spørgsmålet om, hvorvidt der er tale om statsstøtte (traktatens artikel 87, stk. 1)

(56) Det er Kommissionens opfattelse, at den pågældende foranstaltning klart udgør statsstøtte i den i traktatens artikel 87, stk. 1, fastsatte betydning. Betalingerne blev foretaget af de irske myndigheder direkte til fåreslagterier i Irland. Disse slagterier er dog ikke de primære økonomiske støttemodtagere, eftersom betalingerne blev ydet for nedslagning, forarbejdning og håndtering af de dyr, som de irske myndigheder ønskede bortskaffet. Foranstaltningen var til fordel for de producenter af moderfår, som ikke havde normale afsætningsmuligheder for deres dyr, og som ville få yderligere omkostninger, hvis de fortsat skulle fodre dem eller sørge for slagtning af dyrene på egen bekostning. Via støtteforanstaltningen kunne får, som ellers ikke havde tilstrækkelig salgsværdi, bringes på markedet til konkurrencedygtige priser.

(57) Derfor kunne den foranstaltning, der vedrører slagtning eller bortskaffelse af over 100000 moderdyr, risikere at medføre konkurrencefordrejning på det relevante marked, eftersom den gav modtagerne en gratis fordel. En sådan ensidig foranstaltning fra en medlemsstats side på et marked, som ifølge de irske myndigheder selv var stærkt vigende, og som samtidig er kraftigt integreret på EF-plan, og hvor der foregår omfattende handel mellem medlemsstaterne, må anses for at påvirke handelsvilkårene mellem medlemsstaterne. De irske myndigheder erkender selv i deres bemærkninger til Kommissionen, at den irske husdyrsektor, især fåre- og kvægsektoren, er stærkt afhængig af eksport til andre medlemsstater, idet hele 75 % af produktionen eksporteres.

(58) Forbuddet i traktatens artikel 87, stk. 1, efterfølges af undtagelser i artikel 87, stk. 2 og 3.

Traktatens artikel 87, stk. 2

(59) Det er indlysende, at undtagelserne i artikel 87, stk. 2, litra a), (støtte af social karakter til enkelte forbrugere) og artikel 87, stk. 2, litra c), (støtte for at opveje de økonomiske ulemper, som Tysklands deling har forårsaget) ikke finder anvendelse på den foreliggende sag.

(60) I henhold til traktatens artikel 87, stk. 2, litra b), er støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller andre usædvanlige begivenheder, forenelig med fællesmarkedet. I modsætning til sagen om støtteforanstaltninger for at opveje fodertab har de irske myndigheder i deres anmeldelse og de efterfølgende bemærkninger ikke specifikt henvist til artikel 87, stk. 2, litra b), som grundlag for moderfårspræmien. De irske myndigheder forklarer således i deres skriftlige bemærkninger, at der var tale om en række sammenfaldende faktorer i efteråret og vinteren 1998, som skabte en krisesituation for fåreproducenterne, især mangelen på græsningsmuligheder som følge af ugunstige vejrforhold, der medførte, at mange dyr blev underernæret, samt de dyrevelfærdsmæssige og miljømæssige risici, fordi så mange dyr sultede, og det forhold, at den sædvanlige kanal for bortskaffelse af udsættermoderfår var lukket på grund af det vigende marked. Samtidig steg omkostningerne ved slagtning og bortskaffelse af dyrene, fordi det var nødvendigt at behandle kroppene som risikomateriale. Slagterierne var derfor ikke villige til at påtage sig omkostningerne ved slagtning og bortskaffelse af dyr, der blev anset for uegnede til konsum. Ud over disse faktorer, som udtrykkeligt anføres af de irske myndigheder, er Kommissionen på grundlag af oplysninger fra de irske myndigheder i tilknytning til andre støttesager bekendt med, at fårenes overgræsning på længere sigt på de kommunale områder i de seks berørte grevskaber udgør et problem, som har foranlediget de irske myndigheder til at foreslå yderligere støtteforanstaltninger for at nedbringe belægningsgraderne på bedrifterne.

(61) Under disse omstændigheder finder Kommissionen det ikke muligt at fastslå en tilstrækkeligt direkte årsagssammenhæng mellem de ugunstige forhold, nemlig udbredt regnvejr, og støtten til at bortskaffe det overskydende antal udsættermoderfår, hvorfor den ikke kan acceptere anvendelse af artikel 87, stk. 2, litra b), i den foreliggende sag. Desuden synes de irske myndigheder selv at erkende dette problem, eftersom de anfører, at foranstaltningens forenelighed med traktaten bør vurderes på grundlag af artikel 87, stk. 3, litra c).

Traktatens artikel 87, stk. 3, litra c)

(62) I henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), kan støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, undtagelsesvist betragtes som forenelig med fællesmarkedet.

(63) Kommissionen udtrykte i sin beslutning om at indlede proceduren tvivl om, hvorvidt den foreliggende foranstaltning kunne anses for at medføre strukturmæssige forbedringer i modtagernes bedrifter og dermed fremme udviklingen af sektoren som helhed. Som svar herpå forelagde de irske myndigheder omfattende oplysninger om baggrunden for foranstaltningen, som bortvejrer denne tvivl.

(64) I den oprindelige redegørelse fremførte de irske myndigheder primært fire argumenter som begrundelse for foranstaltningen: a) foranstaltningen var nødvendig som følge af det stærkt vigende marked, b) den var berettiget af hensyn til dyrenes velfærd, c) den var nødvendig af miljømæssige hensyn, og d) den var nødvendig for at opveje de ekstra omkostninger, der påløb, fordi en del af de nedslagne dyr skulle bortskaffes som risikomateriale. Da Kommissionen indledte proceduren, var den i tvivl om, hvorvidt der som begrundelse for støtten kunne henvises til argumentet om den almindelige situation på markedet og argumentet om omkostningerne ved risikomateriale. Den opfordrede desuden de irske myndigheder til at fremkomme med yderligere oplysninger om støttens dyrevelfærdsmæssige og miljømæssige aspekter.

(65) De irske myndigheder forklarer, at fåreavlerne i et normalt år udsætter mellem 20 og 25 % af deres dyr, og at et moderfår af god kvalitet vil indbringe gennemsnitligt 30,23 IEP(7), hvoraf de 17,60 IEP går til producenten, og 12,63 IEP skal dække slagteriets omkostninger ved slagtning, håndtering og udbening. Omkostningerne ved slagtning og bortskaffelse af dyr af dårlig kvalitet, hvoraf der ikke kan fås kød til konsum, dækkes normalt af slagteriet som en del af dets normale driftsomkostninger.

(66) I efteråret 1998 var der usædvanligt mange dyr, der måtte frasorteres (30 %). Desuden var kvaliteten af udsættermoderfår usædvanligt ringe. Det bekræftes af det forhold, at af de 111000 dyr, der var udvalgt til frasortering under ordningen, blev 76000 umiddelbart kasseret som uegnede til konsum. De resterende 35000 gav gennemsnitligt kun 4 kg kød, som indbragte 0,90 IEP/kg, hvilket kun giver 3,60 IEP pr. dyr, mens omkostningerne var 12,63 IEP. Slagterierne var derfor ikke villige til at modtage udsættermoderfår. Tallene viser klart, at præmierne på henholdsvis 3 og 10 IEP pr. slagtet dyr under ingen omstændigheder kan overstige de tab, der blev påført landbrugerne, som må betragtes som de egentlige støttemodtagere.

(67) I denne situation ville producenterne have sat dyrene ud til overvintring på de kommunale græsningsarealer. I betragtning af græsningsarealernes ringe kvalitet og dyrenes egen dårlige tilstand ville et stort antal dyr simpelthen være sultet ihjel. I denne forbindelse forklarer de irske myndigheder, at det store antal dyr, der blev kasseret som uegnede til konsum på slagterierne, også kan ses som udtryk for dyrenes meget ringe overlevelsesmuligheder. Det var ud fra et dyrevelfærdsmæssigt synspunkt uacceptabelt, at så mange dyr kunne forventes at sulte ihjel. Risikoen for, at mange døde dyr skulle ligge og gå i forrådnelse rundt omkring på græsningsarealerne i de seks berørte grevskaber, blev også anset for uacceptabel ud fra et miljømæssigt synspunkt. Desuden ville dyrene have påført den resterende græsning yderligere langvarig skade.

(68) På baggrund af disse forklaringer accepterer Kommissionen, at det primære formål med støtteforanstaltningen var at minimere miljøskaderne som følge af overgræsning og forekomsten af et stort antal døde dyr på græsningsarealerne. Støtten dækkede de ekstraomkostninger, som landbrugerne ville være påført (men som de formentlig ikke var villige til at betale) ved at bortskaffe det overskydende antal uønskede dyr. Det forekommer derfor rimeligt at sidestille foranstaltningen med en støtte til bortskaffelse af affald. I overensstemmelse med punkt 3.4 i EF-rammebestemmelserne om statsstøtte til miljøbeskyttelse(8), som var gældende for landbrugssektoren på det tidspunkt, støtten blev ydet, skal støtte til indsamling, genindvinding og behandling af landbrugsaffald vurderes af Kommissionen sag for sag. Eftersom godkendelse af en sådan form for støtte forudsætter, at man afviger fra princippet om, at "forureneren betaler", kan den imidlertid kun tillades i ganske særlige og velbegrundede tilfælde.

(69) I den foreliggende sag ser det ud til, at støtten havde en klar ansporende virkning, og der er også tale om en modydelse fra producenterne, som indvilger i at slagte 30 % af deres moderfår, hvoraf nogle ellers ville have overlevet vinteren. Set fra landbrugernes synspunkt består støtten udelukkende i gratis bortskaffelse af dyrene. Der udbetales ikke støtte for besætningen i øvrigt. Disse faktorer tilskyndede landbrugerne til at skaffe sig af med den del af bestanden, der var af den ringeste kvalitet og havde de dårligste udsigter for overlevelse, hvilket bidrager til opfyldelsen af støttens målsætninger og samtidig er med til at minimere eventuelle negative konkurrencemæssige virkninger. Desuden giver støtten varige fordele både for sektoren og - ved at forebygge miljøproblemer - for samfundet som helhed. I betragtning af at støtten ydes som en engangsforanstaltning for at løse et specifikt miljøproblem, der skyldtes en meget usædvanlig kombination af begivenheder kombineret med det akutte problem omkring dyrenes velfærd (som adskiller denne sag fra andre sektorer uden for landbruget), finder Kommissionen det berettiget i denne sag at afvige fra princippet om, at "forureneren betaler".

(70) Kommissionen og den pågældende medlemsstat arbejder fortsat på at opnå en permanent reduktion af belægningsgraden på de arealer, hvor der er tale om overgræsning. Supplerende foranstaltning A i den samfinansierede støtteordning for miljøbeskyttelse i landdistrikter (REPS) samt visse foranstaltninger under den foreslåede statsstøttede Natura 2000-ordning tager sigte på at nedbringe belægningsgraderne både for at forebygge miljøødelæggelser og give vegetationen mulighed for at overvinde skaden ved overgræsning. De irske myndigheder har forpligtet sig til at udelukke landbrugere, som nægter at deltage i en af disse ordninger, fra EF-støtte til udligningstilskud i de mindre gunstigt stillede områder i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger(9). Artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2467/98 giver det nødvendige retsgrundlag for denne form for foranstaltning. Denne fremgangsmåde vil forhindre, at man går tilbage til belægningsgraderne fra før indførelsen af delforanstaltningen "moderfårspræmie".

(71) Før man anvender undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra c), er det imidlertid også nødvendigt at sikre sig, at støtten ikke har påvirket handelsvilkårene i negativ retning i et omfang, som strider imod den fælles interesse, og det kan man især gøre ved at kontrollere, at støtten ikke strider imod forordningerne om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød.

(72) I henhold til artikel 9 i forordning (EF) nr. 2467/98 kan medlemsstaterne iværksætte passende miljøbeskyttelsesforanstaltninger med udgangspunkt i de specifikke forhold, der gør sig gældende for de jorder, der anvendes til fåreavl, hvortil der kan ydes støtte under præmieringsordningen. Af de i betragtning 67 og 68 anførte grunde finder Kommissionen, at foranstaltningen er en passende miljøbeskyttelsesforanstaltning, der kan omfattes af denne undtagelse fra reglerne for den fælles markedsordning. Denne konklusion underbygges af foranstaltningens begrænsede geografiske rækkevidde, idet den kun vedrører de seks grevskaber i Irland, hvor miljøproblemerne er værst.

(73) I sin beslutning om at indlede proceduren gav Kommissionen også udtryk for bekymring over, at kødet fra de såkaldte "boner ewes" blev solgt videre til konsum. De irske myndigheder har imidlertid forklaret, at denne beslutning udelukkende blev truffet med det formål at nedbringe de budgetmæssige omkostninger ved foranstaltningen. De har desuden forklaret, at den samlede mængde kød fra de moderfår, der var omfattet af ordningen, udgjorde ca. 150 tons svarende til 0,177 % af den irske produktion af fårekød. De irske myndigheder har også forelagt ugentlige gennemsnitspriser i Irland for fårekød for de seneste fire år, og der er ingen tegn på, at foranstaltningen har påvirket disse priser, idet de forblev meget lave i hele perioden fra september 1998 til midten af februar 1999. På baggrund heraf finder Kommissionen, at en eventuel påvirkning af mekanismerne i den fælles markedsordning var minimal og kan accepteres i betragtning af foranstaltningens miljømæssige målsætninger.

(74) Af disse årsager konkluderer Kommissionen, at betalingen af støtte under den supplerende foranstaltning for moderfår kan omfattes af undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), og derfor kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet.

(75) Alle de tilfælde, hvor medlemsstater ønsker at yde støtte til frasortering af overskydende husdyr, skal vurderes sag for sag under hensyn til de miljømæssige og dyrevelfærdsmæssige begrundelser for foranstaltningen og dens forenelighed med den pågældende fælles markedsordning og traktatens artikel 87.

NN 79/99 - STØTTEORDNING VEDRØRENDE TAB AF VINTERFODER

Spørgsmålet om, hvorvidt der er tale om statsstøtte (traktatens artikel 87, stk. 1)

(76) Det er Kommissionens opfattelse, at de tre pågældende delforanstaltninger helt klart udgør statsstøtte i den i traktatens artikel 87, stk. 1, fastsatte betydning. Betalingerne blev foretaget af de irske myndigheder til fåreavlere og ammekvægopdrættere for at hjælpe dem igennem den krise, der var forårsaget af den utilstrækkelige produktion af foder. Støtten er selektiv og indebærer en fordel for de landbrugere, som ikke har været i stand til at høste tilstrækkeligt foder til at dække deres vinterbehov. Desuden ydes støtten i sektorer, som er stærkt integreret på EF-plan, og som er omfattet af bestemmelserne om fælles markedsordninger. Endelig bliver hele 75 % af den irske fåre- og lammekødsproduktion og 90 % af den irske oksekødsproduktion eksporteret, og heraf går en væsentlig del til andre medlemsstater.

Nye modtagere

Traktatens artikel 87, stk. 2, litra b)

(77) I sin beslutning om at indlede proceduren erkendte Kommissionen, at støtten tilsyneladende kunne omfattes af undtagelsen i artikel 87, stk. 2, litra b), men den var bekymret for, at ydelse af støtte til landbrugere, der drev intensivt landbrug, og som normalt - selv i gode år - køber deres foder udefra, kunne indebære en eventuel risiko for overkompensation til denne kategori af modtagere.

(78) De irske myndigheder understregede i deres brev af 3. september 1999, at støttemodtagerne alle drev ekstensivt landbrug, hvor kvæg og får græsser på bedrifterne størsteparten af kalenderåret. Denne forsikring bortvejrer Kommissionens tvivl om en eventuel overkompensation for tab af vinterfoder, som kunne have været aktuel, hvis der blandt støttemodtagerne var kvægopdrættere og fåreavlere med intensive bedrifter. Følgelig kan fodersituationen for disse "nye modtagere" sidestilles med situationen for de modtagere, for hvem en identisk støtteforanstaltning blev godkendt under N 605/98. Eftersom foranstaltningen falder ind under undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 2, litra b), er den forenelig med fællesmarkedet.

Supplerende betalinger til modtagere under N 605/98

Traktatens artikel 87, stk. 2, litra b)

(79) Den bekymring, Kommissionen gav udtryk for i sin beslutning om at indlede proceduren, vedrørte risikoen for overkompensation for ammekvægopdrættere med en gennemsnitlig bedriftsstørrelse. De yderligere data, de irske myndigheder har forelagt, er tilstrækkeligt fyldestgørende til at udelukke risikoen for overkompensation.

(80) Eftersom den maksimale støtte, der kan udbetales, højst dækker 65 % af det påførte tab i tilfælde af et foderproduktionsunderskud på 20 % på en bedrift med 12 ammekøer og det afkom heraf, der normalt forbliver på bedriften, kan det formodes, at risikoen for overkompensation til malkekvægopdrættere, som beholder færre kalve på bedriften, også vil være meget begrænset. En kontrol af de af de irske myndigheder forelagte data viser, at den maksimale præmie ville være tilstrækkelig til at kompensere for et tab på 20 % på en bedrift med 18,75 KE. I tilfælde af et foderproduktionsunderskud på 50 % dækker den maksimale præmie tabene på en bedrift med nøjagtigt 7,5 KE.

(81) Risikoen for overkompensation reduceres yderligere, når man betænker argumenterne vedrørende foderets kvalitet. Det hævdes således, at tabene i alle tilfælde langt oversteg 20 %.

(82) Hvad angår denne resterende risiko, er det Kommissionens opfattelse i overensstemmelse med dens vurdering vedrørende statsstøtte N 605/98, at det ville være urimeligt at forvente, at de irske myndigheder skulle foretage en individuel gennemgang af tusindvis af ansøgninger, som hver for sig vedrører relativt små beløb, for at afdække nogle få tilfælde af eventuel overkompensation af meget begrænset omfang.

(83) Af samme grunde er de supplerende betalinger til modtagere under N 605/98, der har kunnet udbetales til ammekvægopdrættere og mindre malkekvægopdrættere, omfattet af undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 2, litra b), og forenelige med fællesmarkedet.

Den særlige foderfond

Traktatens artikel 87, stk. 2, litra b)

(84) I henhold til denne foranstaltning skal den mængde foder (grovfoder), der findes på bedriften, attesteres af en Teagasc-konsulent som værende under 50 % af, hvad der er nødvendigt til at ernære besætningen, indtil den kan sættes på græs (fastsat til den 15. april). Tilsyneladende kunne der ydes støtte til enhver landbruger, der kunne bevise, at hans kvæg led eller kunne forventes at lide af underernæring som følge af mangel på foder, uanset hvad årsagen hertil måtte være.

(85) Eftersom støtteordningen blev iværksat for at afhjælpe konsekvenserne af tab af vinterfoder efter en undersøgelse i januar, hvoraf det fremgik, at landbrugerne generelt manglede foder, var det teknisk umuligt efterfølgende at afgøre, hvor stort foderproduktionsunderskuddet havde været på den enkelte bedrift. Den metode, der blev anvendt til at beregne det sandsynlige underskud for de enkelte landbrugere, er beskrevet i brevet af 13. oktober 1999 og forekommer at være en logisk fremgangsmåde for en tentativ efterfølgende beregning.

(86) I sin beslutning om den første støtte vedrørende vinterfoder (N 605/98) erkendte Kommissionen, at når det drejer sig om ordninger, der indebærer udbetaling af relativt små støttebeløb til et stort antal modtagere, vil en individuel beregning af de faktisk påførte tab kunne medføre uforholdsmæssigt store administrative udgifter. Kommissionen accepterede derfor, at godtgørelsen kunne beregnes på grundlag af gennemsnitlige tab under forudsætning af, at risikoen for en væsentlig overkompensation kunne udelukkes. På baggrund af redegørelserne fra de irske myndigheder og den kendsgerning, at godtgørelsen er begrænset til en del af de faktisk påførte tab, finder Kommissionen, at den foreliggende foranstaltning udelukker risikoen for væsentlig overkompensation til den enkelte landbruger.

(87) I den foreliggende sag er det dokumenteret, at de gennemsnitlige tab af vinterfoder på de berørte bedrifter oversteg den grænse på 20 %, der er en forudsætning for, at de vejrforhold, som lå til grund for underskuddet, kan betegnes som "usædvanlige". Dokumentationen er baseret både på den generelle undersøgelse, der er foretaget af Teagasc i august 1998, og på Teagasc' konstateringer ved besøg på den enkelte ansøgers bedrift i marts 1999.

(88) Af ovenstående grunde anses den særlige foderfond for at falde ind under undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 2, litra b).

VI. KONKLUSION

(89) Kommissionen finder, at Irland ulovligt har iværksat den supplerende foranstaltning for moderfår og støtteordningen vedrørende tab af vinterfoder i strid med traktatens artikel 88. Af de ovenfor anførte grunde finder Kommissionen imidlertid, at:

- støtteordningen vedrørende tab af vinterfoder opfylder betingelserne for at være omfattet af den undtagelse, der er hjemlet i traktatens artikel 87, stk. 2, litra b), og derfor er forenelig med fællesmarkedet

- betalingen af støtte under den supplerende foranstaltning for moderfår kan omfattes af den undtagelse, der er hjemlet i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), og derfor kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den støtteordning vedrørende tab af vinterfoder, som Irland gennemførte i efteråret 1998, er forenelig med fællesmarkedet.

Artikel 2

Den støtteordning, som Irland gennemførte under den supplerende foranstaltning for moderfår, er forenelig med fællesmarkedet.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Irland.

Udfærdiget i Bruxelles, den 30. maj 2000.

På Kommissionens vegne

Franz Fischler

Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 312 af 20.11.1998, s. 1.

(2) EFT C 280 af 2.10.1999, s. 12.

(3) Jf. fodnote 2.

(4) Donegal, Sligo, Leitrim, Mayo, Galway og Kerry.

(5) EFT L 165 af 16.7.1968, s. 8.

(6) Støtte N 605/98 blev godkendt ved brev SG(98) D/11410 af 8. december 1998.

(7) Baseret på et udbytte på 9,3 kg brugbart kød til en engrospris på 3,25 IEP/kg.

(8) EFT C 72 af 10.3.1994, s. 3.

(9) EFT L 160 af 26.6.1999, s. 80.