Kommissionens beslutning

af 11. juni 2003

om en fusions forenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen

(Sag COMP/M.3056 - Celanese/Degussa/JV (European Oxo Chemicals))

(meddelt under nummer K(2003) 1821)

(Kun den tyske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2004/105/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 57, stk. 2, litra a),

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1310/97(2), særlig artikel 8, stk. 2,

under henvisning til Kommissionens beslutning om at indlede procedure i denne sag,

efter at have givet de deltagende virksomheder lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger til Kommissionens indsigelser,

efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kontrol med Fusioner og Virksomhedsovertagelser(3),

under henvisning til endelig rapport fra høringskonsulenten(4), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Den 18. december 2002 modtog Kommissionen i overensstemmelse med artikel 4 i forordning (EØF) nr. 4064/89 ("fusionsforordningen") en anmeldelse af en planlagt fusion. Ifølge anmeldelsen vil Celanese Chemicals Europe GmbH (Celanese), et helejet datterselskab af Celanese AG, og Oxeno Olefinchemie GmbH (Oxeno), et helejet datterselskab af Degussa AG (Degussa), oprette et joint venture-selskab (JV), hvortil de hver især vil overføre deres (europæiske) aktiviteter inden for oxo-C3. Joint venture-selskabet vil få navnet "European Oxo Chemicals GmbH" (EOC).

(2) Efter at have behandlet anmeldelsen konkluderede Kommissionen, at den anmeldte transaktion falder ind under fusionsforordningens anvendelsesområde og rejser alvorlig tvivl med hensyn til sin forenelighed med fællesmarkedet. Den 30. januar 2003 besluttede Kommissionen derfor i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c), at indlede proceduren. Efter en indgående undersøgelse af sagen er Kommissionen nået til den konklusion, at den anmeldte transaktion ikke kan skabe en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence vil blive hæmmet betydeligt inden for en væsentlig del af fællesmarkedet.

I. PARTERNE

(3) Det tyske selskab Celanese Chemicals Europe GmbH er et helejet datterselskab af Celanese AG. Det tyske selskab Celanese AG er en kemivirksomhed, der på verdensplan hovedsagelig er aktiv inden for kemiske grundprodukter, acetatprodukter, teknisk plast, polypropylenfolier og levnedsmiddeltilsætningsstoffer. De oxokemikalier, der skal overføres til JV, omfatter oxoalkohol, blødgørere og opløsningsmidler, der anvendes som mellemprodukter til fremstilling af plast, benzinadditiver, polyethylenfolier, farver og lakker.

(4) Det tyske selskab Oxeno Olefinchemie GmbH med hjemsted i Marl (Tyskland) er et helejet datterselskab af Degussa AG med hjemsted i Düsseldorf. På anmeldelsestidspunktet blev Degussa kontrolleret af E.ON AG, men indgår nu i RAG Aktiengesellschaft-koncernen, Essen (Tyskland). Selskabet er på verdensplan aktivt inden for specialkemi. Oxeno producerer C3- og C4-kemikalier (bl.a. oxoalkohol, blødgørere og opløsningsmidler), der anvendes inden for plastforarbejdning, i lak- og farveindustrien samt i kosmetik og farmaceutiske produkter.

II. TRANSAKTIONEN

(5) Transaktionen vedrører Celaneses og Oxenos oprettelse af et selvstændigt fungerende joint venture-selskab. JV vil frem for alt fremstille og distribuere oxo-C3-kemikalier, navnlig butyraldehyd, butanol, butylacetat, 2-ethylhexanol (2-EH), dioctylphthalat (DOP) og carboxylsyrer (trimethylhexansyre, 2-ethylhexansyre, smørsyre).

(6) Parterne vil hver især overføre deres (europæiske) aktiviteter inden for oxo-C3 til JV. Oxeno kan af produktionstekniske grunde ikke overdrage sit anlæg til fremstilling af butyraldehyd til JV. På dette anlæg, der befinder sig i Marl, vil Oxeno imidlertid kun fremstille butyraldehyd til JV og levere hele produktionen heraf til JV. Med hensyn til butylacetat er det imidlertid kun Oxeno, der vil overføre aktiviteter til JV; Celanese vil derimod beholde sine aktiviteter inden for butylacetat, da disse ikke er omfattet af forretningsområdet oxokemikalier, men derimod området "acetyl". Med hensyn til 2-EH vil Degussa kun overføre de eksisterende leveringsaftaler og kundekredsen i forbindelse med 2-EH til JV og samtidig endegyldigt indstille produktionen af 2-EH med oprettelsen af JV og koncentrere sig om det mere langkædede erstatningsprodukt INA. Det samme gælder for derivatet af 2-EH, DOP, hvor Degussa ligeledes kun vil overføre kundekredsen. I forbindelse med carboxylsyrer vil Celanese derimod ikke overdrage sine anlæg til JV.

(7) Derudover vil JV levere en række accessoriske tjenesteydelser (drift af et depot, destillation af fedtalkohol, oparbejdning af ethanol, harpiksproduktion, hydrering af cyclododecatrien til cyclododecan og forarbejdning af butylglykol og eddikesyre til butylglykolacetater) til frem for alt Degussa.

III. FUSION

(8) JV vil blive et selvstændigt fungerende joint venture-selskab som omhandlet i fusionsforordningens artikel 3, stk. 2. Det vil blive kontrolleret af Celanese og Oxeno i forening og på et varigt grundlag varetage en selvstændig erhvervsvirksomheds samtlige funktioner.

(9) Celanese og Oxeno vil hver eje 50 % af kapitalen i det nye JV. De strategiske forretningsbeslutninger vedrørende budgettet, besættelse af posterne i ledelsesorganerne, større investeringer og forretningsplanen, som generalforsamlingen og anpartshaverudvalget skal godkende, kan kun træffes i fællesskab. JV kontrolleres derfor af begge parter i forening.

(10) Det nye JV vil på et varigt grundlag varetage en selvstændig erhvervsvirksomheds samtlige funktioner. JV oprettes på ubestemt tid, og produktionsanlæggene overdrages permanent til JV. Desuden vil JV på de relevante markeder udøve de funktioner, som også varetages af andre virksomheder på disse markeder. Det vil have sin egen ledelse, som forestår den daglige drift, og råde over tilstrækkelige finansielle midler til sine forretningsmæssige aktiviteter. Det vil stort set udelukkende producere de oxokemikalier, som det distribuerer, på egne produktionsanlæg og med eget personale, som overføres fra Celanese og Oxeno til JV. JV vil desuden få en direkte egen adgang til markedet. Det vil selv være ansvarligt for distributionen af de produkter, som det fremstiller.

(11) Transaktionen er derfor en fusion som omhandlet i fusionsforordningens artikel 3, stk. 2, sammenholdt med stk. 1, litra b).

IV. FÆLLESSKABSDIMENSION

(12) De deltagende virksomheders samlede omsætning på verdensplan overstiger 5 mia. EUR (Celanese AG 5097 mio. EUR, RAG Aktiengesellschaft ca. 13 mia. EUR). Celanese og RAG har hver især en samlet omsætning i Fællesskabet på over 250 mio. EUR ([...](5)). Celanese har ikke over to tredjedele af sin samlede omsætning på fællesskabsplan i én og samme medlemsstat. Den anmeldte fusion er derfor af fællesskabsdimension.

V. KONKURRENCEMÆSSIG VURDERING

(13) Efter en indgående undersøgelse af fusionen kan det konstateres, at fusionen ikke kan skabe eller styrke dominerende stillinger for parterne, som bevirker, at den effektive konkurrence vil blive hæmmet betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf.

UDBYDERE PÅ DE BERØRTE MARKEDER

(14) Udgangsstoffet i forbindelse med de foreliggende produkter er butyraldehyd, som fremstilles af propylen og syntesegas. Af dette basisprodukt fremstilles på et første forarbejdningstrin derivaterne butanol, 2-ethylhexanol (2-EH), carboxylsyrer, TMP og NPG. På et efterfølgende forarbejdningstrin kan der fremstilles butylacetat af butanol; der kan imidlertid også fremstilles andre produkter, f.eks. produkterne butylamin eller butylacrylat, som udbydes af Celanese. Af 2-EH fremstilles bl.a. produkterne 2-EH-acrylat og dioctylphthalat (DOP). Udbyderne er typisk vertikalt integrerede og anvender selv en stor del af de fremstillede udgangsstoffer til videreforarbejdning.

(15) Blandt de vigtigste vertikalt integrerede udbydere hører foruden parterne BASF, Perstorp, Atofina og Zakady Azotowe "Kedzierzyn" SA.

(16) BASF er den største kemikoncern i verden. Efter lukningen af fabrikken i Tarragona, Spanien, er den samlede europæiske oxokemiproduktion koncentreret i Ludwigshafen. BASF er som den eneste konkurrent til stede på alle seks markeder, hvor det nye JV vil være aktivt. Med sin integrationsstrategi, som tager sigte på at opnå synergifordele gennem en integreret produktion, er BASF imidlertid også i mindre udstrækning end andre konkurrenter på markedet for oxokemikalier afhængig af salg til tredjeparter i det forudgående led. BASF er forholdsvis svagt repræsenteret på mange frie markeder for oxo-mellemprodukter.

(17) Perstorp er en svensk virksomhed, som er aktiv på forretningsområderne Oxo Intermediates, Engineering Materials, Coating Intermediates, Performance Chemicals og Formox og genererer en omsætning på ca. 670 mio. EUR. Virksomheden er resultatet af fusionen mellem Perstorp AB og Neste Oxo. Den fremstiller bl.a. butyraldehyd, butanol, 2-EH og DOP.

(18) Atofina er et datterselskab af TotalFinaElf, der er opstået på grundlag af Elf Atochem og Petrofinas kemidivision. Atofina er aktiv inden for oxokemi, hovedsagelig via Oxochimie i Lavera i nærheden af Marseille, Frankrig. Oxochimie er et joint venture-selskab, der blev oprettet af Atofina og BP i 1968, og som fremstiller butyraldehyd, butanol og 2-EH. Disse to selskaber ejer hver især 50 % af kapitalen i Oxochimie og er også berettigede til at få leveret butanol og 2-EH i dette forhold, mens butyraldehyd videreforarbejdes internt - med undtagelse af leverancer til en enkelt kunde. Mens Atofina fremstiller det vigtigste derivat af 2-EH, DOP, ophørte BP i 2001 med at producere DOP. BP har siden da kun været vertikalt integreret inden for derivater af butanol.

(19) Zakady Azotowe "Kedzierzyn" SA (Zaklady) er en polsk producent med hjemsted i Cosel (Polen). I forretningsenheden for oxo fremstilles oxoalkoholer og halvfabrikata (2-EH, n- og isobutanol, n- og isobutyraldehyd). Forretningsenheden for blødgørere fremstiller bl.a. DOP, men også dibutylphthalat (DBP) og diisobutylphthalat (DIBP). Efter at virksomheden var kommet i økonomiske vanskeligheder, blev den igen overtaget af staten; den polske stat har offentligt tilbudt forhandlinger om salget af virksomheden. Ifølge en af Zakladys kunder er virksomheden underlagt banktilsyn og må kun acceptere ordrer, der direkte giver overskud.

1. BUTYRALDEHYD

(20) Butyraldehyd er basisproduktet i hele oxo-C3-værdikæden. Det fremstilles af propylen ved reaktion med en syntesegas. Ved denne reaktion opstår to isomerer af butyraldehyd, isobutyraldehyd og n-butyraldehyd, i et forhold på 10-12 ton n-butyraldehyd til 1 ton isobutyraldehyd. Begge isomerer anvendes som udgangsstoffer for en lang række andre kemiske produkter. Isobutanol og neopentylglycol (NPG) udvindes således af isobutyraldehyd og n-butanol, 2-ethylhexanol (2-EH) og carboxylsyrer af n-butyraldehyd. Da hver producent af butyraldehyd også videreforarbejder dette produkt internt til produkter i efterfølgende led, er den mængde butyraldehyd, der produceres til salg til tredjeparter (det frie marked), begrænset i forhold til den mængde butyraldehyd, der produceres til videreforarbejdning internt i virksomheden (intern brug). Det frie marked udgør 1/30 af den samlede produktion.

1) RELEVANT PRODUKTMARKED

(21) Parterne er af den opfattelse, at butyraldehyd ikke udgør et særskilt marked, men kun er et mellemprodukt. Også selv om den andel af butyraldehyd, der sælges til tredjeparter, er væsentligt mindre end den andel, der produceres til videreforarbejdning internt, udgør denne forholdsvis lille andel dog et særskilt marked, da mere end 20 kemivirksomheder i Europa har behov for og køber butyraldehyd til at fremstille kemiske produkter i efterfølgende led. Indkøbsstrategierne omfatter både spotforretninger og langfristede leveringsaftaler.

(22) På leverandørside findes der fem producenter af butyraldehyd i EØS, dvs. Perstorp i Sverige, BASF, Celanese og Oxeno i Tyskland samt Atofina i Frankrig. Alle disse producenter sælger butyraldehyd på det frie marked og videreforarbejder også produktet internt. Importen kan henføres til den polske producent Zaklady. Butyraldehyd har således alle de karakteristiske træk ved et særskilt produktmarked. Derudover må n-butyraldehyd og isobutyraldehyd af nedenstående grunde betragtes som 2 særskilte produktmarkeder:

a) Ingen substituerbarhed på aftagersiden: de to isomerer anvendes til at fremstille forskellige produkter i efterfølgende led

(23) Kommissionens undersøgelser har vist, at de to isomerer har forskellige anvendelsesformål og i de fleste tilfælde ikke er indbyrdes substituerbare. Dette gælder navnlig for fremstillingen af følgende produkter i efterfølgende led: TMP, PVB og NPG, som tegner sig for over 95 % af omsætningen af butyraldehyd på det frie marked. Isomerernes manglende substituerbarhed skyldes navnlig, at de to molekyler besidder forskellige kemiske egenskaber, således at der ved en bestemt kemisk reaktion kun kan udvindes bestemte produkter i efterfølgende led af det ene af de to isomerer.

(24) Hertil kommer, at de fleste aftagere kun køber det ene af de to isomerer. De eneste aftagere, der køber begge isomerer, gør dette med henblik på at fremstille forskellige derivater heraf: TMP eller PVB af n-butyraldehyd og NPG af isobutyraldehyd.

(25) Endelig afviger gennemsnitspriserne på de to isomerer betydeligt fra hinanden med forskelle på 15-40 % gennem årene, som det fremgår at nedenstående tabel. Dette kan til dels forklares ved, at aftagerne sædvanligvis køber væsentligt mindre mængder isobutyraldehyd, end det er tilfældet med n-isomeren. Markedet for isobutyraldehyd er derfor væsentligt mindre end markedet for n-butyraldehyd ([10-15]* kt i forhold til [50-55]* kt med hensyn til n-butyraldehyd i 2002).

Tabel 1

Celaneses gennemsnitspriser i årene 1999-2000

>TABELPOSITION>

b) Meget ringe substituerbarhed på udbudssiden

(26) De to isomerer fremstilles samtidig i samme reaktor. Producenterne kan kun i ringe omfang ændre produktionen af n-butyraldehyd i forhold til produktionen af isobutyraldehyd, alt efter tryk og temperatur og ændring af katalysatorens egenskaber. Parterne og konkurrenterne har bekræftet, at dette forhold normalt ligger mellem 10:1 og 12:1. Forholdet kan ændres inden for dette område, men kun langsomt, idet det tager nogle måneder blot at ændre forholdet med et par procentpoint. Det synes derfor ikke muligt at producere betydeligt større mængder af den ene isomer i stedet for den anden, selv om der anvendes samme apparater til begge.

(27) I nedenstående to afsnit sondres der derfor mellem to særskilte relevante produktmarkeder: n-butyraldehyd og isobutyraldehyd. Oxeno er på nuværende tidspunkt ikke aktiv på markedet for isobutyraldehyd, i modsætning til markedet for n-butyraldehyd. Nedenstående betragtninger vedrører begge isomerer, såfremt der ikke udtrykkeligt henvises til en bestemt isomer.

2) DET RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKED

Markederne for n- og isobutyraldehyd omfatter højst EØS

(28) Parterne har anført, at for så vidt markederne for butyraldehyd kan betragtes som egentlige markeder, omfatter de hele EØS, navnlig da nogle få producenter leverer til alle aftagere i hele Europa.

(29) Undersøgelserne har vist, at disse markeder højst omfatter EØS, da der i de seneste år ikke har været nogen nævneværdig import eller eksport af butyraldehyd mellem EØS på den ene side og resten af verden på den anden side, med undtagelse af Zakladys salg i Europa. Aftagere og konkurrenter har i meget stor udstrækning bekræftet, at markedet højst omfatter Europa. For det første er butyraldehyd et råstof af forholdsvis lav værdi, som ikke økonomisk kan transporteres over længere afstande, og for det andet er det ustabilt ved kontakt med oxygen og kræver derfor en dyr infrastruktur til oplagringen og specielle beholdere til transporten.

Nord- og Sydeuropa udgør to særskilte relevante geografiske markeder for n-butyraldehyd

(30) Inden der kan foretages en mere præcis afgrænsning af de relevante geografiske markeder, bemærkes det, at alle hovedaftagere af butyraldehyd og dermed 95 % af omsætningen i Europa er koncentreret i tre lande: Belgien, Tyskland og Italien. Her findes også de fem hovedaftagere, som tilsammen tegner sig for over 90 % af efterspørgslen. Opdelingen mellem medlemsstaterne fremgår af nedenstående tabel.

Tabel 2

Samlet omsætning af n-butyraldehyd efter lande, 2002

>TABELPOSITION>

(31) De undersøgelser, som Kommission har foretaget, har ført til den konklusion, at der skal afgrænses to særskilte relevante geografiske markeder, dvs. det nordlige Kontinentaleuropa (i realiteten hovedsagelig Tyskland og Belgien) og Sydeuropa (i realiteten hovedsagelig Italien).

(32) Indledningsvis synes salgsbetingelserne at afvige betydeligt fra hinanden i Italien på den ene side og i Tyskland og Belgien på den anden side. Gennemsnitsprisen på n-butyraldehyd udgjorde i Tyskland og Belgien ca. [450-500]* EUR pr. ton i 2002, mens den i Italien i samme periode beløb sig til ca. [...]* EUR pr. ton. Denne betydelige forskel ([100-150]* EUR, dvs. [...]* % af prisen i Tyskland) kan ikke kun forklares ved transportomkostninger, da de i Italien kun ligger [20-40]* EUR over transportomkostningerne i Tyskland. Producenternes bruttofortjeneste i Italien er derfor væsentligt højere end i Tyskland eller Belgien, hvilket fremgår af nedenstående tabel.

Tabel 3

Gennemsnitspriser, marginalomkostninger, bruttofortjeneste og procentdel, dvs. bruttofortjenestens andel af alle producenters samlede pris, efter bestemmelsesland, 2002

>TABELPOSITION>

(33) Disse forskelle kan heller ikke forklares ved mindre salgsmængder: [...]*. Denne struktur er mulig, fordi producenterne kan forlange forskellige priser af aftagerne alt efter mængde og bestemmelsessted, da produkterne leveres direkte til aftagernes produktionssteder til en samlet pris pr. ton, inkl. transportomkostninger. Producenten sørger for organisationen af logistikken. En producent ved således, når prisen på et produkt fastsættes, hvem der er køberen, i hvilket land denne befinder sig, og hvilke mængder der tidligere er blevet købt [...]*.

(34) De forskellige producenters markedsandele er ligeledes meget forskellige. I Tyskland og Belgien kontrollerer Celanese, Oxeno og BASF således hovedparten af markedet. Den førende virksomhed er Celanese. I Italien er fordelingen af markedsandele anderledes. Perstorp og BASF er således de førende på markedet, og i alt er flere konkurrenter aktive (fem leverandører i forhold til fire hovedleverandører i Tyskland og Belgien). Nogle leverandører, f.eks. Perstorp og Zaklady, har betydelige markedsandele (henholdsvis [20 %-30 %]* og [10 %-20 %]*), mens de kun genererer en meget begrænset omsætning i Tyskland (henholdsvis [5 %-10 %]* og [0 %-5 %]*). Atofina er overhovedet ikke aktiv i Tyskland, men har derimod en omsætning i Italien ([0 %-5 %]*).

(35) Det forhold, at konkurrenter, som kun har mindre markedsandele i Tyskland, f.eks. Perstorp, står stærkt på det italienske marked, kan navnlig forklares ved de høje transportomkostninger. Ved leveringen til aftagere i Tyskland opstår der høje transportomkostninger for Perstorp ([...]* EUR pr. ton), og virksomheden er derfor ikke konkurrencedygtig i forhold til de tre lokale producenter, hvis transportomkostninger er væsentligt lavere (mellem [...]* og [...]* EUR pr. ton). Med hensyn til Italien opstår der høje transportomkostninger for både Perstorp og de tyske producenter, således at de konkurrerer med hinanden på tilsvarende vilkår.

(36) Denne situation adskiller sig fra situationen i forbindelse med butanol og 2-EH, hvor Perstorp har depoter i Hamburg og Rotterdam, for at det kan være rentabelt for virksomheden at levere til aftagere i Nordeuropa. Butyraldehyd er som nævnt ustabilt ved kontakt med oxygen. Produktet skal oplagres og transporteres i en nitrogenatmosfære og med specielle anordninger, der har til formål at genvinde de ildelugtende butyraldehyddampe. Perstorp har bekræftet, at det ikke vil være rentabelt at have en sådan beholder til butyraldehyd. Desuden vil den skulle leveres med skibe, som kan transportere store mængder og har et system for dampgenvinding. Kun få skibe er udstyret med et sådant system. Desuden ville disse skibe skulle påfyldes via en rørledning fra produktionsstedet (som i forbindelse med butanol og 2-EH), og Perstorp har på nuværende tidspunkt ikke en sådan rørledning og har heller ikke planer om at installere en sådan ledning i betragtning af prisen herfor. Perstorp har derfor ikke andet valg end at påfylde isocontainere i Sverige (med hver 20-23 ton) og transportere disse pr. lastvogn eller jernbane. Disse containere transporteres med færge til Tyskland og leveres derfra til de endelige aftagere pr. lastvogn eller jernbane.

(37) Undersøgelserne har vist, at foruden prisen er leveringssikkerhed og rettidig levering de vigtigste parametre, da aftagerne sædvanligvis har en forholdsvis lille lagerkapacitet (ligesom producenterne), og produktionen foregår "just in time". Forsinkelser tolereres ikke. Lagerkapaciteten hos navnlig [kunde A]* vil ganske vist kunne øges med forholdsvis lave omkostninger. Derved vil de tyske udbyderes placeringsmæssige fordele ved levering til kunder i Tyskland og Belgien kun til dels blive udlignet. Derfor synes det at være vanskeligt for konkurrenter udefra, f.eks. Perstorp (Sverige) og for nylig også Zaklady fra Polen, at trænge ind på markedet i et område, hvor de tre tyske producenter har afdelinger og kan tilbyde en høj grad af leveringssikkerhed. De tyske producenter kan, såfremt det er nødvendigt, endog levere inden for et par dage pr. lastvogn. Dette forklarer Perstorps meget lave markedsandel i Tyskland og i Belgien med hensyn til n-butyraldehyd ([< 5]* % i 2002), også selv om Perstorps transportomkostninger ved leverancer af butyraldehyd til Antwerpen er (ca. [...]* EUR) lavere end ved leverancer til Sydtyskland (ca. [...]* EUR/t).

(38) I Italien er konkurrencevilkårene anderledes, da ingen af aftagerne befinder sig i umiddelbar nærhed af en bestemt producent. Tværtimod synes de tyske, svenske og polske producenter at konkurrere med hinanden på lige vilkår, både med hensyn til transportomkostninger og leveringsbetingelser (leveringssikkerhed, leveringstid). Dette afspejles i markedsandelene, som er mere jævnt fordelt blandt de forskellige producenter (i 2001, BASF: [30 %-40 %]*, Perstorp: [20 %-30 %]*, Celanese: [20 %-30 %]*, Zaklady: [10 %-20 %]*).

(39) Det kan derfor konkluderes, at der i nedenstående betragtninger skal sondres mellem to særskilte relevante geografiske markeder for n-butyraldehyd, dvs. et nordeuropæisk marked bestående af navnlig Belgien og Tyskland og et sydeuropæisk marked bestående af Italien.

3) FORENELIGHED MED FOELLESMARKEDET

(40) Fusionen vedrører oprettelsen af et selvstændigt fungerende joint venture-selskab, hvortil Celanese og Oxeno hver især vil overføre deres tyske aktiviteter inden for butyraldehyd i henholdsvis Oberhausen og Marl. Oxeno er på nuværende tidspunkt ikke aktiv på markedet for isobutyraldehyd, da den samlede mængde isobutyraldehyd, som Oxeno fremstiller samtidig med n-butyraldehyd, anvendes til videreforarbejdning internt. Hvis efterspørgslen ikke er tilstrækkelig stor, kan produktet ifølge oplysningerne forbrændes. Vurderingen er derfor koncentreret om markedet for n-butyraldehyd, hvor der vil være tale om sammenlægning af aktiviteter.

a) Beskrivelse af konkurrencevilkårene på markederne inden fusionen

(41) Markederne for butyraldehyd er oligopolistiske markeder, der ikke er præget af en særlig stærk konkurrence. Disse markeder er desuden forholdsvis gennemsigtige, producenterne har stort set samme omkostninger, markedsvariablerne er stabile, og den samledes efterspørgsel er forholdsvis lille på et stagnerende, modent marked.

Markederne for butyraldehyd er meget gennemsigtige

(42) De to isomerer (n- og isobutyraldehyd) har hver især så standardiserede egenskaber, at der er en ensartet kvalitet inden for branchen. Alle aftagere har bekræftet, at begge isomerer hver især tilhører et homogent marked. I ekstreme tilfælde kan der være kvalitetsforskelle, nemlig i de tilfælde, hvor det leverede produkt ikke svarer til den aftalte standard, eller hvis det indeholder biprodukter, som hindrer efterfølgende reaktioner. I sådanne tilfælde accepteres produktet ifølge undersøgelserne ikke af aftagerne, og/eller forretningsrelationerne til den pågældende producent bringes til ophør.

(43) I Europa findes der i alt kun seks producenter, hvoraf tre har hjemsted i Tyskland. Producenterne har allerede været aktive på området i mange år. I de seneste ti år er der ikke kommet nye udbydere på markedet. Derfor er hvert produktionsanlægs egenskaber (teknologi, kapacitet) almindeligt kendte. Dette skyldes navnlig, at disse anlæg er klassificeret i henhold til Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer(6), og at deres egenskaber og mængden af de kemiske stoffer, der anvendes og/eller oplagres i anlæggene, skal offentliggøres i henhold til direktivet. Desuden har produktionskapaciteten ikke ændret sig grundlæggende i de forløbne år (vækst på under 15 % i de seneste fem år). Endelig er de øvrige producenter også aktive på markederne i de efterfølgende led, som ligeledes er kendetegnet ved en høj koncentration, idet de væsentlige konkurrenter på markedet for butyraldehyd er de samme som de væsentlige konkurrenter på de efterfølgende produktmarkeder for 2-EH, butanol, DOP og butylacetat. Producenternes kendskab til det frie marked for produkterne i efterfølgende led gør det muligt for dem at beregne konkurrenternes interne brug af butyraldehyd og, på grundlag af disse tal, overkapaciteten på deres produktionsanlæg.

Tabel 4

Kapacitet og samlet produktion af n-butyraldehyd i EØS i de seneste fire år (oplysninger i kt)

>TABELPOSITION>

(44) På verdensplan findes der en række teknologier til fremstilling af butyraldehyd. Alle europæiske producenter anvender den samme teknologi, der er baseret på en rhodiumkatalysator. Hovedparten af de variable omkostninger består derfor af den mængde energi, propylen og syntesegas (carbonmonoxid og hydrogen), der i samme omfang er nødvendig for alle producenter for at kunne fremstille et ton butyraldehyd: variable omkostninger = A* pris på propylen + B* pris på syntesegas + energi (få procentpoint), hvor A udgør ca. [...]*, B ca. [...]* og energi ca. [...]* EUR/t. Da syntesegas er væsentligt billigere end propylen, tegner den sig kun for 18 % af de endelige variable omkostninger, der er forbundet med fremstillingen af butyraldehyd.

(45) Af nedenstående tabel fremgår producenternes gennemsnitlige variable omkostninger i 2002. Det ses, at de forskellige producenters variable omkostninger i vidt omfang er de samme. Udsvingene udgør indtil [...]* EUR pr. ton, dvs. 10 %. Disse forskelle må ikke overvurderes: i) de kunne let skyldes svingningerne i priserne på propylen, og ii) de skal ses i forhold til bruttofortjenesten, som udgør mindst [...]* EUR pr. ton (se nedenstående afsnit).

Tabel 5

Gennemsnitlige variable omkostninger, AVC, 2002, i EUR pr. fremstillet ton butyraldehyd

>TABELPOSITION>

(46) Producenterne af butyraldehyd kan derfor let beregne konkurrenternes variable omkostninger, da hovedparten af de variable omkostninger fremgår af prisen på propylen, som dagligt bekendtgøres på de internationale markeder (ICIS-LOR offentliggør f.eks. europæiske propylenpriser). Resten af de variable omkostninger består af energi, hvor behovet er ens for alle producenter ([...]* EUR/t), og syntesegas, som udgør en væsentlig mindre del af de variable omkostninger end propylen. Syntesegas udgør således 40 % af slutproduktets vægt, men under 20 % af omkostningerne. Omkostningerne er betydeligt mere stabile end omkostningerne i forbindelse med propylen, da syntesegas fremstilles af carbonmonoxid og hydrogen, og disse bestanddele produceres i nærheden af producenternes kemiske produktionsanlæg (på raffinaderier).

Markedsvilkårene er stabile på lang sigt

- Priserne er meget mere stabile, end de forekommer at være

(47) Prisen på butyraldehyd svinger over tid. Dette skyldes frem for alt, at hovedparten af fremstillingsomkostningerne i forbindelse med butyraldehyd beror på prisen på det vigtigste råstof, propylen, som svinger betydeligt. Hovedparten af n-butyraldehyd sælges dog på grundlag af leveringsaftaler, som til beregningen af købsprisen fastsætter en formel, som tager hensyn til prisen på propylen (0,65 t-0,70 t). Der er i de fleste tilfælde tale om følgende formel:

Pris på butyraldehyd = C × pris på propylen(7) + gebyr, idet C udgør mellem 0,65 og 0,70.

Gebyret omfatter forarbejdningsomkostninger, transportomkostninger samt producentens bruttofortjeneste. I mange tilfælde ydes der rabat på gebyret, alt efter købt mængde. Forhandlingerne om prisen vedrører således udelukkende dette gebyr, uden at der tages højde for svingninger i propylenprisen.

(48) Aftaler, der ikke indgås på grundlag af denne formel, er hovedsagelig kortfristede aftaler, dvs. måneds- eller kvartalsaftaler. De betragtes i branchen som spotforretninger til fast pris. Denne faste pris afspejler ganske vist både omkostningerne i forbindelse med propylen (0,65 × prisen på propylen på tidspunktet for aftalens indgåelse) og forarbejdnings- og transportomkostninger samt bruttofortjenesten: sidstnævnte svarer til gebyret. Det fremgik af Kommissionens undersøgelser, at [virksomhed A]*, [virksomhed B]* er de eneste store aftagere, som køber betydelige mængder butyraldehyd på grundlag af spotforretninger.

- Ingen teknologisk fornyelse, fuldtudviklede aktiviteter

(49) De produktionsanlæg, hvor der fremstilles butyraldehyd i Europa, har som nævnt eksisteret i flere årtier. Teknologien har ikke undergået væsentlige ændringer i de forgange årtier. Den eneste grundlæggende ændring vedrører katalysatoren, idet alle producenter har erstattet cobalt med rhodium. Alle virksomheder, der er aktive på markedet, har bekræftet, at der er tale om fuldtudviklede aktiviteter.

(50) Markedet for n-butyraldehyd er stabilt. På grund af et vigende salg af 2-EH (som fremstilles af n-butyraldehyd) vil der i de kommende år endog kunne forventes en let nedgang i efterspørgslen. Blødgøreren DOP, der fremstilles af 2-EH, blev således for nylig klassificeret som reproduktionstoksisk. Det er derfor muligt, at man i fremtiden vil ophøre med at bruge den til bestemte anvendelsesformål (risikovurderingsfasen på grundlag af anvendelsesområder er endnu ikke afsluttet), hvilket vil påvirke den fremstillede mængde 2-EH og i sidste instans også fremstillingen af n-butyraldehyd.

- Ingen markedsstyrke på aftagersiden

(51) Antallet af aftagere på disse markeder er meget begrænset. 5-10 aftagere tegner sig sædvanligvis for over 90 % af en bestemt producents salg. Alligevel synes disse aftagere ikke at have en særlig stærk indkøbsstyrke, da aftagerne af butyraldehyd for det første ikke er vertikalt integreret som de fleste producenter af butyraldehyd, og for det andet lægger de fleste af dem stor vægt på leveringssikkerhed og rettidig levering af de forventede mængder butyraldehyd. Undersøgelserne har vist, at de fleste aftagere af denne grund kun tager et begrænset antal(8) producenter i betragtning som seriøse alternativer og opbygger langvarige forretningsrelationer med disse med et tæt samarbejde, navnlig med hensyn til logistikken. Det vil ikke være let for dem at skifte til en ny leverandør, da det ville være forbundet med større risici og usikkerhedsfaktorer og kræve, at der opbygges en effektiv logistisk kæde, og at det undersøges, om produktet er kompatibelt med egenskaberne i forbindelse med den kemiske reaktion, der gennemføres i anlægget. Flere leverandører vil også kunne nødvendiggøre, at der anvendes endnu en beholder for at kunne oplagre produkterne fra forskellige leverandører separat. For det tredje tegner det marked, der tager sigte på handelen med tredjeparter (det frie marked), sig for mindre end 5 % af den samlede produktion af butyraldehyd. Tabet af en kunde vil derfor kun have meget begrænsede virkninger for producentens aktiviteter.

(52) I betragtning af de ovenfor beskrevne markedsforhold kan markederne for n- og isobutyraldehyd betragtes som særdeles koncentrerede markeder, hvor der kun er en svag konkurrence.

b) Fusionens virkninger på markederne

(53) Det planlagte joint venture-selskab medfører ingen overlapninger i Italien, da Oxeno ikke er aktiv dér. Nedenstående vurdering er derfor koncentreret om det nordeuropæiske marked for n-butyraldehyd, bestående af Tyskland og Belgien.

(54) Fusionen vil medføre en kombineret markedsandel på [60 %-70 %]* (Celanese: [50 %-60 %]*, Oxeno: [10 %-20 %]*, i 2002). Andre udbydere er BASF med en andel på [20 %-30 %]* samt Perstorp ([0 %-10 %]*) og Zaklady (under [10 %]*). Sådanne markedsandele er tilstrækkeligt høje til, at det kunne tyde på, at fusionen vil føre til skabelse eller styrkelse af dominerende stillinger for JV. Som der vil blive redegjort nærmere for, har Kommissionens undersøgelse imidlertid for det første vist, at markedsandele i den foreliggende sag ikke er nogen pålidelig indikator for markedsstyrke, og for det andet, at flere konkurrenter råder over en tilstrækkelig overskydende kapacitet til at kunne begrænse de anmeldende parters stilling.

Tabel 6

Solgt mængde i 2002 og markedsandele for n-butyraldehyd i Tyskland + Belgien

>TABELPOSITION>

Markedsandele

(55) Det frie marked for n-butyraldehyd er meget lille og repræsenterer kun ca. 3 % af den samlede årlige produktion. Enhver producent vil derfor kunne dække hele det frie marked ved enten at udnytte overskydende kapacitet eller i teorien at sende en del af den n-butyraldehyd, der anvendes til videreforarbejdning internt, ud på det frie marked. Sidstnævnte er betydeligt mere usandsynligt end førstnævnte, da det vil kræve, at efterspørgslen efter det videreforarbejdede produkt falder, eller at avancen på butyraldehyd er betydeligt højere end på det videreforarbejdede produkt. Under alle omstændigheder råder forskellige producenter som nævnt over en stor overskydende kapacitet.

(56) Parternes markedsandele er faldet betydeligt i de seneste år, fra [70 %-80 %]* i 1999 til [60 %-70 %]* i 2002 (i hele EØS). Det samme gælder ved en betragtning af markedet bestående af Belgien og Tyskland, da Degussa ikke er aktiv i Italien, og Celanese kun genererer en lille omsætning dér (under 1,5 kt). Da markedsvolumenet også faldt, er salgsnedgangen endnu større. Parternes kombinerede salg faldt fra [...]* kt i 1999 til [...]* kt i 2002, hvilket svarer til en nedgang på [over 30]* %.

Tabel 7

Udvikling i parternes salg og markedsandele med hensyn til butyraldehyd i EØS i perioden 1999-2002

>TABELPOSITION>

(57) Den væsentligste grund til denne udvikling er den særlige karakter, der kendetegner markedet for butyraldehyd. Selv om over 20 virksomheder indkøber butyraldehyd, er det kun nogle enkelte virksomheder, der køber betydelige mængder. På det nordeuropæiske marked (Tyskland og Belgien) køber fire virksomheder stort set den samlede mængde butyraldehyd, der sælges på det frie marked: Bayer (Tyskland, [...]* kt/år), Solutia (Belgien, [...]* kt/år), Kuraray (Tyskland, [...]* kt/år) og Wacker (Tyskland, [...]* kt/år). Skifter blot en enkelt af disse kunder leverandør, medfører dette betydelige ændringer af markedsandelene.

(58) Dette fremgår f.eks. af tilfældene i forbindelse med Oxeno og BASF. I 2001 besluttede [kunde B]* således at vælge Oxeno som yderligere leverandør af n-butyraldehyd. Dette medførte, at Oxenos markedsandel pludselig steg til [10 %-20 %]*. På samme måde mistede BASF i 1999 salg til Perstorp, men ikke i 2000 og 2001. BASF's markedsandel øgedes derved kraftigt fra [10 %-20 %]* i 1999 til [10 %-30 %]* i 2000 og 2001.

Tabel 8

BASF's salg af n-butyraldehyd i kiloton og den tilsvarende markedsandel i EØS i perioden 1999-2002((Da BASF's omsætning ikke har været svingende i Italien, afspejler disse udsving også udsvingene i Tyskland og Belgien.))

>TABELPOSITION>

(59) På grund af de meget få kunder og det frie markeds lille volumen i forhold til produktionen er der store udsving i udbydernes markedsandele. Markedsandele kan derfor kun spille en begrænset rolle ved vurderingen af markedsstyrke. Alligevel viser udviklingen i markedsandele i de seneste fire år, at der er konkurrence på markedet for n-butyraldehyd.

Overskydende kapacitet

(60) I betragtning af parternes nuværende førende position på det i forvejen særdeles koncentrerede marked ville den anmeldte transaktion kunne få skadelige virkninger, hvis konkurrenterne ikke rådede over overskydende kapacitet og ikke kunne øge deres salg på det frie marked som reaktion på en prisforhøjelse eller en nedsættelse af den udbudte mængde fra parternes side.

Tabel 9

Kapacitet, produktion, intern brug og det frie marked i kt med hensyn til n-butyraldehyd i EØS, 2002

>TABELPOSITION>

Parterne

(61) I deres svar på klagepunkterne har parterne anført, at Oxenos kapacitet blev væsentligt reduceret i løbet af 2002, hvilket skyldtes, at Oxeno påbegyndte produktionen af INA. En del af anlægget til produktion af butyraldehyd blev således anvendt til fremstilling af INA. Derfor er Oxenos kapacitet med hensyn til butyraldehyd faldet fra [...]* kt/år til [...]* kt/år. Fra 2003 udgør joint venture-selskabets kapacitet [...]* kt/år med en uudnyttet kapacitet på [...]* kt/år (på grundlag af produktionstallene fra 2002). Parterne vil derfor ganske vist fortsat have den største kapacitet og også den største overskydende kapacitet på markedet, men afstanden til BASF (uudnyttet kapacitet på [...]* kt/år) vil være betydeligt mindre.

Atofina

(62) Atofina fremstiller butyraldehyd via sit datterselskab Oxochimie i Lavera. Oxochimie har ingen overskydende kapacitet. Virksomheden har bekræftet (se referat af telefonsamtale af 4. april 2003), at den har et stort internt behov til produktionen af butanol og 2-EH, som den betragter som sine hovedaktiviteter. På det frie marked vil den ikke kunne udbyde meget mere end [... kt]* butyraldehyd. Ifølge Atofina vil prisen på n-butyraldehyd skulle stige betydeligt, inden virksomheden ville omdirigere en del af sit interne forbrug af butyraldehyd til det frie marked. Atofinas strategi og kapacitetsbegrænsninger bekræftes ved en sammenligning mellem virksomhedens produktion i de seneste år og dens kapacitet. Produktionen opnåede således konstant den høje andel på [...]* % af kapaciteten. Ifølge Atofina er dette et fremragende forhold inden for denne industri. Tidligere har Atofina kun nedsat sin produktion som følge af forstyrrelser i forbindelse med den løbende vedligeholdelse; i 2001 måtte virksomheden f.eks. standse produktionen i en hel måned.

Perstorp

(63) Perstorp har i en vis udstrækning overskydende kapacitet. Forespurgt herom har virksomheden dog erkendt, at dens spillerum er mere begrænset, end det umiddelbart fremgår af tallene. For det første har virksomheden anført, at dens faktiske kapacitet ligger [...]* kt under den nominelle kapacitet. For det andet fremstiller Perstorp også [kemikalier]*, som lægger beslag på en del af kapaciteten i forbindelse med butyraldehyd, nemlig ca. [...]* kt. På grundlag heraf har Perstorp kun en overskydende kapacitet på ca. [...]*. Dette udgør imidlertid over 20 % af det nordeuropæiske marked og er tilstrækkeligt til at opveje en eventuel nedsættelse af den udbudte mængde fra parternes side.

(64) Endelig synes Perstorp trods sin overskydende kapacitet ikke at være en særlig konkurrencedygtig markedsaktør på det nordeuropæiske marked for n-butyraldehyd. Virksomhedens eneste aftager i denne region er [kunde C]*, med mængder på [...]* t i 2001 og [...]* t i 2002. [Kunde C]* har besluttet at skifte til [udbyder A]* og [udbyder B]*. Følgelig udgør Perstorps omsætning i denne region i 2003 mindre end [...]* %, og de fusionerede parter står så meget desto stærkere. På spørgsmålet om, hvorfor [kunde C]* har skiftet udbyder, har virksomheden forklaret, at Perstorps priser (dvs. det gebyr, der opkræves ud over prisen på propylen) ligger langt over de priser, som normalt forlanges af de tyske producenter, dvs. ca. [...]* EUR pr. ton (i forhold til et gebyr på mellem [...]* og [...]* EUR). Ifølge [kunde C]* kunne omkostningerne ved transporten af butyraldehyd fra Sverige være den væsentligste grund hertil.

(65) Perstorp er konkurrencedygtig, hvis de andre producenter hæver deres gebyrer. Dette var tilfældet i 2001 og 2002, hvor Perstorps gebyr ikke blev ændret, men blev attraktivt, fordi de tyske producenter afgav væsentligt højere pristilbud over for [kunde C]*. I 2003 normaliseredes BASF's og Celaneses priser igen, og [kunde C]* skiftede tilbage til dem. [Kunde C]* har oplyst, at Perstorp var alvorligt bekymret over den betydelige salgsnedgang og flere gange tilbød lavere priser. Den laveste pris, som Perstorp kunne tilbyde, var dog alligevel fortsat væsentligt højere end de priser, som BASF og Celanese havde tilbudt (disse svarede til de priser, der normalt blev tilbudt i denne region).

(66) Denne analyse bekræftes af de data, der fremkom som led i den tilbundsgående undersøgelse. I 2002 lå Perstorps priser på butyraldehyd f.eks. mellem [...]* og [...]* EUR pr. ton ([...]* EUR i Tyskland, [...]* i Italien), mens BASF og Celanese på samme tidspunkt solgte deres butyraldehyd i Tyskland til priser på mellem [...]* og [...]* EUR. [Kunde D]* har bekræftet, at vedkommende har modtaget pristilbud af samme størrelsesorden fra Perstorp og afslået disse. Også [kunde E]* har bekræftet, at Perstorps priser ikke ligger på et konkurrencedygtigt niveau.

(67) Med hensyn til transportomkostningerne bekræfter de foreliggende data også forskellen mellem lokale producenter og Perstorp. Perstorps transportomkostninger udgør således i forbindelse med leverancer til Tyskland mellem 90 og 110 EUR pr. ton. I sammenligning hermed udgør Celaneses transportomkostninger i samme afsætningsområde kun 25-39 EUR.

(68) Perstorp vil derfor kunne begrænse de lokale producenters handlefrihed, hvis disse forhøjer deres priser med ca. [...]* EUR/t, dvs. med [10-20]* %. Det forhold, at BASF og Celanese reagerede med prisnedsættelser over for [kunde C] i forbindelse med tilbud fra Perstorp, viser, at Perstorp allerede nu i en vis udstrækning begrænser BASF's og de anmeldende parters handlefrihed.

Tabel 10

Udvikling i de mængder n-butyraldehyd, der er solgt på det frie marked, og i markedsandelene i EØS i de seneste fire år

>TABELPOSITION>

BASF

(69) På baggrund af ovenstående synes BASF at være en stærk konkurrent, som råder over overskydende kapacitet til at kunne sælge yderligere mængder n-butyraldehyd på det tysk-belgiske marked. I 2002 udgjorde BASF's overskydende kapacitet [...]* kt, hvilket svarer til [...]* % af BASF's nominelle kapacitet og [over 100 %]* af det frie markeds volumen. I modsætning til Perstorp kan BASF levere til aftagerne i Tyskland og Belgien til fordelagtige transportomkostninger. BASF vil derfor let kunne udnytte sin overskydende kapacitet til at opnå yderligere markedsandele, såfremt JV skulle nedsætte den udbudte mængde eller forhøje priserne.

(70) På spørgsmålet om, hvilken strategi virksomheden følger på markedet for n-butyraldehyd, har BASF anført, at den ganske vist under alle omstændigheder er en aktiv konkurrent på dette marked, men at den i forbindelse med sine forretningsaktiviteter følger en forsigtig og langsigtet strategi, idet en pludselig betydelig forhøjelse af de mængder, der bringes på markedet, ikke giver overskud på lang sigt, da priserne vil forblive på et lavt niveau som følge af den øgede produktion. Navnlig vil den pris, som butyraldehyd sælges til, skulle stå i et rigtigt forhold til priserne på de produkter i efterfølgende led, som internt fremstilles af butyraldehyd, for at opnå en ideel bruttofortjeneste. Desuden vil der skulle opnås bestemte værdier, f.eks. i forbindelse med indikatoren "afkast af investeret kapital (ROCE)". Derfor skal virksomheden på lang sigt drives på en sådan måde, at omsætningen dækker de faste omkostninger, og at de fastsatte mål for disse indikatorer opnås. Denne strategi følges også af andre udbydere af butyraldehyd.

(71) Alligevel er BASF's markedsandel i EØS steget i de seneste fem år fra [15 %-25 %]* til [25 %-35 %]*. Kun i 1999 var der tale om et midlertidigt fald. BASF har anført, at virksomheden i 1999 mistede et betydeligt salg til Perstorp, hvilket gjorde det klart for BASF, at virksomheden var nødt til at mindske sin afhængighed af denne aftager(9). BASF har derfor omorganiseret sin kundeportefølje, vundet en ny, stor kunde og øget sit salg til [10-20]* kt, som det fremgår af nedenstående tabel. BASF har således i den femårige periode 1998-2002 kunnet øge sit salg med [langt over 35 %]*.

Tabel 11

BASF's salg af n-butyraldehyd i EØS i kiloton i perioden 1995-2002

>TABELPOSITION>

(72) En række aftagere har oplyst, at BASF ikke altid har været aktiv som udbyder på markedet eller kun med begrænsede mængder. Dette var f.eks. tilfældet i forbindelse med leveringsaftaler, som for nylig blev indgået i [land]* med to vigtige aftagere: [kunde E og kunde F]*. Begge anmodede hver især BASF om tilbud i forbindelse med deres samlede behov. I begge tilfælde indvilgede BASF i at levere til dem til markedsprisen (dvs. til Celaneses og Oxenos priser), men begrænset til en bestemt mængde (ca. halvdelen af den mængde, de havde behov for). På grundlag af markedsandelenes historiske udvikling kan det imidlertid ikke sluttes, at BASF fremover vil optræde som en mindre aktiv konkurrent.

(73) På grundlag af den eksisterede overskydende kapacitet vil BASF også fremover være i stand til at modvirke eventuelle fremtidige prisforhøjelser fra joint venture-selskabets side. Kommissionen har som led i undersøgelsen ikke fået holdepunkter for, at BASF vil ændre sin hidtidige strategi og ikke vil reagere på en nedsættelse af den udbudte mængde eller en eventuel fremtidig forhøjelse af priserne fra det planlagte JV's side med en forøgelse af udbuddet. BASF vil således kunne forbedre sin stilling på markedet og effektivt begrænse JV's handlefrihed. BASF's adfærd i de seneste år har vist, at virksomheden har været i stand til og fundet det fordelagtigt at øge sin markedsandel væsentligt i de seneste fem år.

Nye aktører på markedet og producenter uden for EØS

(74) Der kan ikke forventes en stærk konkurrence fra nye markedsdeltagere, da der angiveligt ikke er kommet nye aktører ind på markedet i de seneste ti år, og som følge af størrelsen af det europæiske marked, som allerede er præget af stor overkapacitet, omkostningerne ved at opføre et nyt anlæg og den strenge regulering, som Seveso-anlæg er underlagt, er det også meget usandsynligt, at der vil blive oprettet et nyt anlæg i nær fremtid.

(75) Flere eksisterende kemiske fabrikker uden for EØS producerer butyraldehyd, nemlig Zaklady i Polen og to andre virksomheder i Rusland og Rumænien. Der blev imidlertid ikke fundet nogen kunder, som får leverancer fra den rumænske eller den russiske virksomhed. Disse synes at ligge for langt væk til at kunne tilbyde den grad af leveringssikkerhed, som kræves af de europæiske kunder, navnlig kunder i Tyskland og Belgien, hvor nærmere og mere pålidelige leverandører er aktive.

(76) Nogle få aftagere i Tyskland har tidligere og vil muligvis også i fremtiden få leverancer fra Zaklady (markedsandel på under [5]* %). Desuden er Zaklady en væsentlig konkurrent på det italienske marked. Flere tyske aftagere har anført, at Zaklady efter deres vurdering på nuværende tidspunkt ikke tilbyder en tilstrækkelig grad af leveringssikkerhed til, at de vil løbe den risiko at få leverancer fra Zaklady. Hertil kommer, at Zaklady flere gange har afslået at indgå langfristede leveringsaftaler (dette var f.eks. tilfældet i forhold til Solutia og Kuraray) og kun har tilbudt at indgå spotaftaler for korte perioder. Begrænsningen af udbuddet til spotforretninger kunne være et tegn på en begrænset kapacitet eller usikre leverancer af propylen. Derfor kan Zaklady i Tyskland og Belgien kun betragtes som en marginal aktør, der for øjeblikket ikke synes at være i stand at danne modvægt til joint venture-selskabet. Derimod har Zaklady i en årrække været en væsentlig konkurrent i Italien (markedsandel på [10 %-20 %]* i 2002). I Italien har Zaklady således tydeligvis været i stand til at levere butyraldehyd ved hjælp af en tilfredsstillende logistisk kæde. Det kan derfor ikke udelukkes, at Zaklady i betragtning af den nære beliggenhed i forhold til Tyskland i de kommende år også vil opbygge en effektiv salgsorganisation og øge sin markedsandel i Tyskland.

c) Konklusion vedrørende n-butyraldehyd

(77) På baggrund af ovenstående ser det ud til, at den planlagte fusion vil give joint venture-selskabet en markedsandel på [60 %-70 %]* på det nordeuropæiske marked på grundlag af 2002. Selv om denne markedsandel synes høj, er den faldet markant i de seneste år på grund af Celaneses tab af markedsandele. I betragtning af det frie markeds meget lille volumen og det lille antal kunder er markedsandele desuden ingen pålidelige indikator for markedsstyrke, og udviklingen i markedsandele igennem de seneste fem år (se betragtning 58 og 71) viser, at der er konkurrence på markedet for n-butyraldehyd. Selv om markedet allerede er særdeles koncentreret, råder parternes største konkurrent, BASF, og i mindre udstrækning også Perstorp over overskydende kapacitet, som er tilstrækkelig til at imødegå en nedsættelse af den udbudte mængde eller en prisforhøjelse fra parternes side. Derudover har Kommissionen ikke fundet tilstrækkelige holdepunkter for, at BASF vil ændre sin hidtidige strategi og ikke udnytte sin overskydende kapacitet, men i stedet vil følge en prisforhøjelse fra parternes side. Endelig har Zaklady været i stand til at opbygge en logistikkæde på det sydeuropæiske højprismarked. Det kan derfor ikke udelukkes, at Zaklady i tilfælde af en lille, signifikant, men ikke kun forbigående prisforhøjelse også i stigende grad vil levere til det nordeuropæiske marked.

(78) I det foreliggende tilfælde kan det derfor konstateres, at fusionen ikke vil føre til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling.

d) Parternes tilsagn

(79) Kommissionen noterer sig, at parterne har afgivet følgende tilsagn:

"a) Parterne afgiver tilsagn om, at de i overensstemmelse med deres hidtidige markedsaktiviteter på lang sigt og med sikkerhed for levering fortsat vil levere butyraldehyd til kunderne. Med henblik herpå erklærer de sig rede til efter ønske fra kunderne at forlænge alle eksisterende leveringsaftaler med kunder, som på nuværende tidspunkt køber butyraldehyd hos dem, på følgende måde: [...]* Mængdemæssigt afgives der tilsagn om levering af mindst de årlige mængder butyraldehyd, der indkøbes på nuværende tidspunkt. Den nuværende leveringspris - eller leveringsprisformlen - ajourføres og korrigeres kun med en omkostnings- eller inflationsbaseret prisreguleringsfaktor med de normale parametre; [...]*.

b) [...]*

c) [...]*"

Disse tilsagn udgør ingen betingelse for godkendelsen.

2. BUTANOL

1) DET RELEVANTE PRODUKTMARKED

(80) Butanol (BuOH) er et derivat af butyraldehyd. Det fremstilles af butyraldehyd ved katalytisk hydrering. Det anvendes som udgangsstof for en lang række kemiske mellemprodukter, f.eks. butylacetat, butylamin, butylacrylat og phthalat-blødgørere. Der findes ingen substitutionsprodukter, som i tilstrækkelig grad vil kunne erstatte butanol. Kun inden for lakker kan butanol i teknisk henseende erstattes af en række andre produkter med lignende opløsnings- og fordampningsegenskaber (f.eks. efter tilpasning af formuleringen propanoler, ketoner, glykolethere eller aromater). I mangel af tilstrækkelige substitutionsmuligheder kan det antages, at produktmarkedet ikke omfatter andre produkter end butanol.

(81) Butanol optræder også i to isomerer, dvs. n- og isobutanol, idet n-butanol fremstilles af n-butyraldehyd og isobutanol af isobutyraldehyd. En række forhold taler for at antage, at de to butanolvarianter er omfattet af særskilte produktmarkeder. Navnlig set fra aftagersiden er der således kun en begrænset substituerbarhed. Til de fleste anvendelsesområder kan der kun anvendes én af varianterne; kun i forbindelse med opløsningsmidler kan den ene variant erstattes af den anden. Heller ikke set fra producentsiden er der tale om substituerbarhed (fleksibilitet med hensyn til omstilling af produktionen). Producenterne er ikke i stand til i nævneværdigt omfang at omstille deres produktion af n-butanol til isobutanol. Grunden hertil er, at de to varianter n- og isobutyraldehyd ved fremstillingen af udgangsstoffet butyraldehyd fremkommer i et forhold, der i det væsentlige ligger fast. Hvis en producent af butanol f.eks. ønsker at øge produktionen af isobutanol, vil den pågældende også skulle øge produktionen af isobutyraldehyd. Sker dette, øges produktionen af n-butyraldehyd i samme omfang. Producenten ville i så fald skulle finde en anvendelse til den overskydende n-butyraldehyd. I mange tilfælde ville produktionen af n-butanol være den eneste mulighed. Produktionen af de to butanolvarianter vil således skulle øges i samme omfang.

(82) Man kan imidlertid også forestille sig følgende situation. En integreret producent fremstiller butyraldehyd, som fremkommer i begge varianter. Til produktionen af videreforarbejdede produkter har producenten imidlertid især brug for den ene af varianterne, f.eks. isobutyraldehyd, således at der kun er en lille mængde isobutyraldehyd tilbage til hydrering, dvs. til fremstilling af isobutanol. Denne producent vil derpå fremstille en større mængde n-butanol, men kun en lille mængde isobutanol. I et sådant tilfælde er der ikke mulighed for at udbyde mere isobutanol, hvis man ikke skal give afkald på at forarbejde isobutyraldehyd og sælge de produkter, der fremstilles på grundlag heraf.

(83) Derfor opnår nogle af udbyderne også forskellige markedsandele inden for n- og isobutanol, alt efter hvilke produkter der fremstilles af de to butyraldehydisomerer. Dette gælder dog ikke for parterne, som opnår lige store markedsandele inden for begge butanolisomerer.

(84) For antagelsen af, at der er tale om særskilte markeder, taler også, at prisudviklingen i forbindelse med begge isomerer ikke forløber parallelt. Mens prisen på n-butanol f.eks. i 1998 lå ca. 15 % over prisen på isobutanol, var gennemsnitspriserne for 2002 næsten identiske.

(85) Det er imidlertid ikke nødvendigt at tage endelig stilling til spørgsmålet om, hvorvidt der skal afgrænses særskilte markeder for n- og isobutanol, da fusionen synes forenelig med fællesmarkedet, både på grundlag af et enkelt marked for butanol og på grundlag af særskilte markeder for de to varianter.

2) DET RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKED

(86) Efter parternes opfattelse omfatter markedet for butanol (mindst) hele EØS. En del af aftagerne finder det derimod mere realistisk at afgrænse nationale markeder.

(87) Undersøgelserne har vist, at der ganske vist er visse holdepunkter for, at tyske udbydere ved leveringen af butanol til tyske kunder har komparative fordele i forhold til udenlandske udbydere, hvilket også afspejles i, at parterne har væsentligt højere markedsandele i Tyskland, men at disse fordele ikke er af et sådant omfang, at det er rimeligt at afgrænse nationale markeder. Det synes heller ikke rimeligt at afgrænse et regionalt marked bestående af Tyskland og nabolandene.

(88) Under alle omstændigheder kan det ikke sluttes af den ulige fordeling af markedsandelene i de forskellige EØS-medlemsstater, at der er tale om særskilte markeder. Det skal navnlig tages i betragtning, at der ikke kan fastslås et mønster, hvorefter de enkelte udbydere står stærkt i deres respektive lande. Parterne klarer sig ganske vist særlig godt i Tyskland, men har også betydelige markedsandele i Sverige og Frankrig, konkurrenterne Perstorps og Atofinas hjemlande. Omvendt opnår BASF i Tyskland ikke markedsandele, der ligger over gennemsnittet.

(89) Transportomkostninger taler ikke for, at der afgrænses snævrere markeder end EØS-markeder. Ifølge oplysninger fra DB Cargo skønnes de ulemper, som transportomkostningerne udgør for parternes vigtigste konkurrenter, at udgøre 3-6 %. Denne lille forskel forringer heller ikke i nævneværdig grad udenlandske udbyderes mulighed for at sælge butanol i Tyskland.

(90) Det kan heller ikke konstateres, at det af hensyn til leveringssikkerheden er umuligt for udenlandske producenter at udbyde butanol på det tyske marked. Det er ganske vist korrekt, at ved siden af produkternes pris og kvalitet er leveringssikkerheden et vigtigt konkurrenceparameter set ud fra aftagernes synspunkt. Det kan imidlertid ikke antages, at udenlandske udbydere ikke kan optræde på det tyske marked, fordi de på grund af en for stor afstand mellem deres fabrik og kundens geografiske beliggenhed ikke kan garantere en tilstrækkelig leveringssikkerhed. Dette fremgår også af svarene på Kommissionens spørgsmål herom, hvorefter kriteriet "udbyderen ligger ikke for langt borte" ikke tillægges særlig stor betydning af aftagerne. Det fremgår heller ikke, at sandsynligheden for, at udbyderen ikke kan levere rettidigt, stiger betydelig med afstanden til kunden.

(91) Endelig skal det tages i betragtning, at udenlandske udbydere kan opføre eller leje et depot i Tyskland. Nylige eksempler herpå findes i forbindelse med den svenske udbyder Perstorp, som i 2001 tog et depot i Hamburg i brug og derved i vidt omfang kunne udvide sine leverancer til navnlig Tyskland, og den sydafrikanske producent Sasol, som for øjeblikket er ved at opføre et butanoldepot i Marl.

3) FUSIONENS FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET

(92) Fusionen fører til betydelige markedsandele på EØS-markedet for butanol. Parternes stilling på markedet er imidlertid ikke så betydelig efter fusionen, at det kan frygtes, at der vil blive skabt en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence vil blive hæmmet betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf.

(93) Denne vurdering er uafhængig af, om der lægges et enkelt marked for butanol til grund, eller om der afgrænses et særskilt marked for hver af de to butanolisomerer.

Konkurrencemæssig vurdering på grundlag af et marked for butanol, der omfatter hele EØS

(94) Tages der udgangspunkt i et enkelt marked for butanol, der omfatter hele EØS, uden at der foretages en opdeling i n- og isobutanol, fremkommer følgende markedsstruktur efter fusionen:

Tabel 12

Markedsandele, butanol

>TABELPOSITION>

(95) For 2002 har Kommissionen beregnet et volumen på det frie marked på lige godt 266 kt. Heraf tegner Celanese sig for [...]* kt ([20 %-30 %]*) og Oxeno [... kt]* ([20 %-30 %]*). Parterne ville dermed få en samlet markedsandel på [50 %-60 %]*. Oxenos andel og dermed parternes kombinerede markedsandel (og markedsvolumenet) er endog større, end det er anført i tabellen, da oplysningerne i forbindelse med Oxeno ikke omfatter leverancer på [...]* til et joint venture-selskab, hvori Degussa ejer 50 %. Betragtes denne virksomhed som en virksomhed, der er uafhængig af Oxeno, skal de pågældende leverancer betragtes som en del af det frie marked og ikke som leverancer inden for koncernen.

(96) Den næststørste udbyder efter joint venture-selskabet er den svenske virksomhed Perstorp, som med et salg på [...]* kt vil opnå en markedsandel på lige godt 20 % [...]*.

(97) Alle andre udbydere opnår markedsandele på under 10 %. Under rubrikken "import" sammenfattedes import fra lande uden for EØS. Den vigtigste importør er det polske selskab Zaklady, og desuden importeres russisk og tjekkisk produceret butanol til EØS via forhandlere.

(98) Parterne har imidlertid med rette gjort opmærksom på en række effekter, som indebærer, at det må forventes, at joint venture-selskabets markedsandel i fremtiden vil komme til at ligge væsentligt lavere, dvs. på [30 %-40 %]*. De pågældende korrektioner er indarbejdet i tabel 12 under spalten "2002+".

(99) Henføres leverancerne til JV på [...]* indledningsvis til det frie marked, betyder dette, at tallene for såvel leverancerne fra Oxeno som for markedsvolumenet skal forhøjes med [30-40 kt]*, hvilket isoleret set medfører en forhøjelse af den kombinerede markedsandel på knap [... %]* ("[...]*-effekt").

(100) I omvendt retning virker "Ineos-effekten", som er et resultat af, at Ineos ikke længere tilhører BP, således at BP's hidtidige koncerninterne leverancer til virksomhedens hidtidige butylacetatanlæg i Antwerpen skal anses for at være omfattet af det frie marked. Dette fører til en forhøjelse af markedsvolumenet og BP's andel på ca. [...]* kt og til en betydelig stigning i den markedsandel, som BP, der bliver til en anden stor konkurrent til JV, tegner sig for.

(101) Endelig skal det tages i betragtning, at Sasol har taget en ny butanolfabrik i brug i Sydafrika og et depot til n-butanol i Marl. Dette vil få to virkninger. For det første kan Sasol fremover dække sit behov i Marl ved hjælp af sin egen butanol, der importeres fra Sydafrika. Med henblik herpå har Sasol allerede opsagt leveringsaftalen med Oxeno. Dette medfører et fald i Oxenos salg på markedet på [...]* ("Sasol 1-effekt"). For det andet vil Sasol være i stand til at levere til kunder i EØS ("Sasol 2-effekt"). Alt efter hvor stort Sasols salg til andre virksomheder vil blive, og hvilken andel af dette salg Sasol vil opnå på bekostning af parterne, fremkommer der således en kombineret markedsandel på lige godt eller knap [30 %-40 %]*. I den beregning, der ligger til grund for tabel 12, blev det antaget, at det vil lykkes Sasol foruden salget fra fabrikken i Brunsbüttel at sælge i alt yderligere [...]* kt butanol, hvoraf [...]* kt vil være i parternes disfavør. Ifølge parternes skøn ligger begge tal lidt højere.

(102) Parterne har endvidere gjort opmærksom på, at de har mistet en væsentlig kunde [...]* som aftager, hvorfor det kan forventes, at joint venture-selskabets markedsandel vil falde yderligere i fremtiden; tabet af denne kunde betyder dog kun en lille nedsættelse af den kumulerede markedsandel.

(103) Ved vurderingen af de nævnte effekter skal der imidlertid tages hensyn til følgende: [....]*. "Sasol 1-effekten" har for vurderingen af det fremtidige JV's markedsstyrke derfor en betydning, der er væsentligt mindre end den dermed forbundne nedsættelse af markedsandele.

(104) Omvendt kan det konstateres ved vurderingen af spørgsmålet, hvilken betydning [...]*-effekten har, at den virksomhed, som leverancerne foretages til, er et joint venture-selskab på 50 %-50 %-basis mellem en virksomhed i Degussa-koncernen og en anden virksomhed. Det kan derfor antages, at den pågældende aftager kontrolleres af Degussa og [...]* i fællesskab. Det synes derfor ikke berettiget at behandle de pågældende leverancer på samme måde som øvrige leverancer på det frie marked.

(105) Ved beregningen af markedsandelene blev der taget udgangspunkt i de solgte mængder. For det første foreligger der et mere fuldstændigt datamateriale for de afsatte mængder end for omsætningerne. For det andet afspejler prisforskelle i denne henseende snarere de svingende råstofpriser end prisfastsættelser, der er betinget af markedsstyrken. I øvrigt er der ikke væsentlige forskelle mellem tallene for markedsandele på grundlag af henholdsvis mængder og salgsindtægter.

(106) Parterne har ganske vist en kombineret markedsandel, som med ca. 40 % er forholdsvis høj, og som er dobbelt så høj som markedsandelen hos de to nærmest følgende konkurrenter, Perstorp og BP. Joint venture-selskabet vil også have den strukturelle fordel, at det som den eneste europæiske udbyder råder over to produktionssteder. Dette er forbundet med fordele i forbindelse med f.eks. (planlagte eller uforudsete) produktionsstandsninger.

(107) Det må imidlertid antages, at parternes handlefrihed i tilstrækkelig grad begrænses i konkurrencemæssig henseende. Den konkurrencemæssige kontrol vil først og fremmest blive øvet af konkurrenterne Perstorp og BP. De to udbydere opnår markedsandele på ca. [10-20 %]*. De er dermed ganske vist betydeligt mindre end joint venture-selskabet, men så store, at joint venture-selskabet ikke kan se bort fra dem.

(108) Perstorp råder over et depot i Hamburg, hvorfra der også kan leveres til tyske kunder på samme vilkår, som leverancerne fra tyske producenter finder sted på.

(109) BP får sin butanol fra Oxochimie, joint venture-selskabet med Atofina. Tidligere har denne virksomhed brugt næsten hele sin butanolproduktion internt i koncernen. Efter at BP imidlertid har solgt butylacetatfabrikken i Antwerpen til Ineos, skal de pågældende leverancer anses for at være omfattet af det frie marked. BP er ganske vist stadig i en vis periode bundet til Ineos af en leveringsaftale. Senest efter udløbet af denne aftale vil BP imidlertid også stå til rådighed som alternativ leverandør for andre aftagere. Endvidere er BP allerede nu aktiv på spotmarkedet med mindre, men ikke ubetydelige mængder.

(110) Der vil også udgå et vist konkurrencepres fra de øvrige udbydere, dvs. BASF, Atofina, Zaklady og Sasol. Det bemærkes imidlertid, at der i forbindelse med hver af disse udbydere foreligger omstændigheder, som gør, at det kan antages, at det konkurrencepres, der udgår fra dem, ikke vil være særlig stort. BASF opnår således også markedsandele på ca. [0 %-10 %]*. Det bemærkes dog i denne henseende, at en række kunder har givet udtryk for, at denne virksomhed ikke til stadighed er på markedet på grund af sit store interne behov og sin orientering mod videreforarbejdede produkter som led i sin integrationsstrategi og derfor ikke betragtes som et fuldgyldigt alternativ. Atofina er ligeledes aktiv på markedet, frem for alt i Frankrig og Italien. Det konkurrencepres, der udgår fra Atofina, er imidlertid formentlig begrænset, da virksomheden allerede nu producerer tæt på sin kapacitetsgrænse. Zaklady er ligeledes aktiv på EØS-markedet, men betragtes af de fleste adspurgte aftagere heller ikke som et egentligt alternativ, bl.a. fordi virksomheden befinder sig i økonomiske vanskeligheder og derfor er begrænset i sin økonomiske frihed. Kunder har f.eks. oplyst, at Zaklady ikke har været rede til at indgå langfristede aftaler. Et yderligere konkurrencepres vil formentlig snarest udgå fra Sasol. Denne virksomhed har sin produktion i Sydafrika; som råstof til fremstillingen af udgangsstoffet propylen anvendes ikke olie, men derimod kul fra sydafrikanske miner. Denne virksomheds omkostningsstruktur er derfor meget forskellig fra de andre udbyderes omkostningsstruktur. I kemiparken Marl er Sasol ved at opføre et stort depot, hvorfra der billigt vil kunne leveres til kunder i navnlig Tyskland og Benelux-landene. Sasol råder også over mindre, men ikke helt ubetydelige mængder butanol fra sit anlæg i Brunsbüttel, hvor der fremstilles langkædede alkoholer, i hvilken forbindelse der opstår n-butanol som biprodukt. Endelig har parterne henvist til import fra Tjekkiet samt fra Rusland, som afvikles via forhandlere i EØS. Også fra disse virksomheder vil der formentlig udgå et vist, omend mindre konkurrencepres, for så vidt som de under alle omstændigheder vil levere visse mængder på spotmarkedet.

Markedsstyrke på aftagersiden

(111) Aftagerne kan også i en vis grad begrænse parternes handlefrihed. Blandt aftagerne af butanol hører også store virksomheder, som har et godt kendskab til markedsforholdene og de prisdannende faktorer og er i stand til at danne modvægt til udbydernes styrke. I 2002 havde eksempelvis Celanese kun [...]* kunder; de fem største kunder tegner sig for lige godt [... %]* af omsætningen. Situationen er stort set den samme i forbindelse med Oxeno, hvor de fem største kunder tegner sig for [... %]* af omsætningen, de ti største [... %]* og de 20 største trods alt [... %]*. Fra disse kunder udgår derfor en vis indkøbsstyrke. Nogle af disse aftagere følger således en strategi med indkøb hos flere leverandører for at undgå at blive afhængige af en enkelt leverandør. Da der også kan øves en konkurrencemæssig kontrol, ved at aftagerne kun dækker en del af efterspørgslen hos andre udbydere, kan det antages, at aftagerne kan udøve en vis indkøbsstyrke, hvilket yderligere vil gøre det vanskeligt for JV at udnytte sin markedsstyrke. I modsætning til butyraldehyd sælges en stor del af produktionen af butanol på det frie marked; Perstorp har ingen "intern brug" af butanol og sælger hele produktionen på det frie marked. Det kan derfor ikke argumenteres i denne henseende, at de store aftagere ikke kan udøve indkøbsstyrke, fordi udbyderne ikke er afhængige af salg på det frie marked.

Resultat på grundlag af et enkelt marked for butanol, der omfatter hele EØS

(112) Der er derfor ingen grund til at frygte, at fusionen vil føre til skabelse af en dominerende stilling på EØS-markedet for butanol, som bevirker, at den effektive konkurrence vil blive hæmmet betydeligt inden for fællesmarkedet.

Konkurrencemæssig vurdering på grundlag af særskilte markeder for n- og isobutanol

(113) Lægges der særskilte markeder for n- og isobutanol til grund, svarer markedsstrukturen og den konkurrencemæssige vurdering af markedet for n-butanol i det væsentlige til den ovenfor anlagte vurdering af det samlede marked for butanol. Dette beror på, at n-butanol tegner sig for ca. fem sjettedele af det frie marked for butanol. Parternes markedsandele ligger lidt højere i forbindelse med n-butanol, end hvis det samlede marked for butanol lægges til grund. Ifølge Kommissionens undersøgelser lå markedsvolumenet i årene 1999-2002 på henholdsvis ca. 152, 168, 214 og 203 kt. For 2002 lå parternes markedsandel langt over 50 % [... %]*; værdien ligger 3 % højere, end hvis der lægges et samlet marked for butanol til grund. Også i årene 1999-2001 lå parternes samlede markedsandel på ± 4 % i forhold til den værdi, der fremkommer for det samlede marked for butanol. I den forbindelse lå markedsandelen med hensyn til n-butanol i 1999 lidt under, i 2000 og 2001 lidt over andelen på det samlede marked for butanol [1999: ... %, 2000: ... %, 2001: ... %]*.

(114) Bortset fra, at markedsandelen i forbindelse med n-butanol (undtagen i 1999) lå lidt højere end for butanol som helhed, gælder de bemærkninger, der er fremsat ovenfor i forbindelse med markedet for butanol, også i denne henseende. Navnlig gælder det også her, at parternes samlede markedsandel udgør over det dobbelte af den markedsandel, som den nærmest følgende konkurrent, Perstorp, tegner sig for.

(115) "Sasol-effekten" indvirker dog noget stærkere i denne forbindelse, end hvis der lægget et samlet marked for butanol til grund. Under hensyntagen til de ovennævnte fire effekter ("R& H-effekt", "Ineos-effekt", "Sasol-effekt 1 og 2") får parterne ved et markedsvolumen på ca. 261 kt en kombineret markedsandel på ca. [40 %-50 %]*. De vigtigste konkurrenter er også i denne forbindelse Perstorp med [20 %-30 %]* og BP med [10 %-20 %]*. Selv om parternes markedsstilling forekommer noget stærkere i denne forbindelse, end hvis der lægges et samlet marked for butanol til grund, er den konkurrencemæssige vurdering ikke væsentligt forskellig.

(116) Betragtes markedet for isobutanol, som omfatter hele EØS, kan det heller ikke antages, at fusionen vil føre til skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling. Markedsvolumenet ligger formentlig på ca. 62 kt eller ca. 25 mio. EUR. Parternes samlede markedsandele ligger ganske vist også i denne forbindelse over konkurrenternes markedsandele. Medregnes de ovennævnte effekter imidlertid, ligger parternes markedsandel under 40 % [... %]*. BASF råder over en tilstrækkelig overskydende kapacitet og kan øve en tilstrækkelig konkurrencemæssig kontrol. Den næststørste konkurrent, Atofina, råder ganske vist kun over en minimal overskydende kapacitet, men opnår trods alt en andel på [10 %-20 %]*. Endvidere vil Atofina, såfremt priserne stiger væsentligt, kunne omdirigere en del af de produkter, der dækker det interne behov, til det frie marked. Endelig skal det tages i betragtning, at der også udgår en vis konkurrencemæssig kontrol fra de mindre udbydere BP, Zaklady, Perstorp og fremover Sasol.

(117) Kommissionen er derfor nået til den konklusion, at fusionen er forenelig med fællesmarkedet med hensyn til markedet eller markederne for butanol, uanset hvilken markedsafgrænsning der lægges til grund.

3. 2-ETHYLHEXANOL (2-EH)

1) DE RELEVANTE PRODUKTMARKEDER

(118) 2-EH er et derivat af n-butyraldehyd. Det udvindes ved aldolisation af n-butyraldehyd, efterfølgende katalytisk hydrering og destillation. 2-EH er en oxoalkohol, der anvendes som mellemprodukt til fremstilling af bl.a. blødgørere som dioctylphthalat (DOP) og dioctyladipat (DOA) til (PVC-) plast, af opløsningsmidler (2-ethylacrylat; anvendelse: farver og lakker), af dieseladditiver (2-ethylhexylnitrat) og af smøremidler.

(119) I EØS er forbruget af 2-EH fordelt mellem følgende anvendelsesformål:

- PVC-blødgørere 66 %

- Dieseladditiver (forbedring af cetantal) 13 %

- Opløsningsmidler 12 %

- Smøreolieadditiver 5 %

- Øvrige 4 %

(120) Ved anvendelse som alkohol i forbindelse med blødgørere til fremstilling af PVC-blødgørere kan 2-EH i teknisk henseende erstattes af alkoholer med højere molekylvægt. Ifølge Chemical Economics Handbook 2002 kan ca. 70 % af 2-EH's anvendelsesformål som PVC-blødgørere erstattes af alkoholer af højere kvalitet. Med hensyn til 2-EH's andre anvendelsesformål (dieseladditiver, opløsningsmidler, smøremidler osv.) eksisterer der ingen substitutionsprodukter. 2-EH er således substituerbar i teknisk henseende med hensyn til ca. 46 % af alle anvendelsesformål. For at 2-EH kan erstattes med alkoholer af højere kvalitet, kræves der dog en ændring af formuleringen og en omstilling af produktionen på grund af forskellige procesegenskaber.

(121) De alkoholer af højere kvalitet, der kan erstatte 2-EH i forbindelse med fremstillingen af blødgørere, er isononylalkohol (INA), isodecylalkohol (IDA) samt propylheptanol. Det vigtigste af disse substitutionsprodukter er INA, som blødgøreren diisononylphthalat (DINP) fremstilles på grundlag af. DINP er samtidig det vigtigste konkurrerende produkt til blødgøreren DOP, der fremstilles af 2-EH. Priserne på udgangsproduktet INA har imidlertid udviklet sig anderledes end priserne på 2-EH. De gennemsnitlige årlige priser på INA steg stejlt i perioden 1998-2001 og faldt først i 2002, efter at Degussas nye kapacitet kom ind på markedet. Ifølge ICIS-LOR faldt priserne på 2-EH derimod mellem 1998 og 1999 for derefter at stige indtil 2002. En sammenligning af de priser, som Degussa forlangte som den største producent af INA i EØS og den største af kun to udbydere i EØS i denne periode, viser, at INA var mellem 20 % billigere og 30 % dyrere end 2-EH.

(122) På grund af den kun delvise tekniske substituerbarhed i forhold til 2-EH, de dermed forbundne omstillingsomkostninger og frem for alt den fuldstændig forskellige prisudvikling for INA må det antages i forbindelse med denne beslutning, at 2-EH udgør et særskilt relevant produktmarked.

2) DE RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKEDER

(123) Med hensyn til alle relevante produktmarkeder tager fusionsparterne udgangspunkt i geografiske markeder, der mindst omfatter EØS. Da der er tale om masseprodukter, udbydes alle produkter på samme vilkår i hele EØS af de væsentlige markedsaktører.

(124) En række markedsaktører var derimod af den opfattelse, at der med hensyn til 2-EH skal lægges snævrere, nationale eller regionale markedsafgrænsninger til grund, hvilket i det væsentlige skyldes transportomkostninger. Endvidere fremgik det af markedsundersøgelsen, at der i de enkelte EØS-stater til dels er betydelige forskelle mellem Celaneses og Degussas markedsandele og markedsandelene blandt de andre konkurrenter, der er aktive i hele EØS. I modsætning til, hvad der er tilfældet for f.eks. butyraldehyd, er der på markedet for 2-EH imidlertid ingen klar afgrænsning på grundlag af de enkelte producenters hjem- eller produktionsland. Både i Tyskland og Frankrig, begge lande, hvor der fremstilles 2-EH, ligger importkvoten på henholdsvis over 25 % og over 50 %. Kun det svenske selskab Perstorp Oxo er den dominerende leverandør af 2-EH i Sverige. Dette skyldes imidlertid hovedsagelig, at den efterspurgte mængde i Sverige med under 1000 t er ganske ubetydelig, og at det således ikke kan betale sig for konkurrenterne at være aktive i Sverige.

(125) 2-EH kan transporteres og bliver transporteret med alle gængse transportmidler, det være sig ad landevej, pr. skib, jernbane eller i tønder. For at minimere transportomkostningerne og også kunne betjene kunder, der ligger længere væk, har alle EØS-producenter, undtagen Atofina, oprettet depoter i EØS. Degussa har to sådanne depoter, ét i Rotterdam og ét i West Thurrock. BASF har et depot til 2-EH i Tarragona. Den svenske producent Perstorp har tre sådanne depoter til 2-EH i EU, ét i Hamburg, ét i Rotterdam og ét i Tees (GB). Disse depoter gør det muligt for Perstorp at opnå markedsandele på over 15 % i de tre nævnte regioner. Det polske selskab Zaklady har også et depot i Antwerpen.

(126) Det relevante geografiske marked for 2-EH omfatter derfor EØS.

3) FUSIONENS FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET

(127) Som følge af fusionen vil antallet af betydelige udbydere i EØS umiddelbart blive reduceret fra fem til fire. JV ville i 2002 have haft en markedsandel på [30 %-40 %]* (Celanese [20 %-30 %]*, Degussa [10 %-20 %]*). De andre konkurrenter er Atofina ([10 %-20 %]*), BP ([10 %-20 %]*) og Perstorp ([10 %-20 %]*). BASF opnår [0-5 %]*, det polske selskab Zaklady [0-10 %]*.

Tabel 13

Markedsandele, 2-EH

>TABELPOSITION>

(128) Ifølge parternes oplysninger findes der også "Øvrige", som tegner sig for ca. 10 % af markedet. Foruden det salg, der kan henføres til BP, som parterne ikke havde anført som selvstændig udbyder, er der i det væsentlige tale om import fra firmaer fra Rusland samt fra Rumænien fra firmaet Oltchim, som kommer ind i EØS via forhandlere. Det var ikke muligt for Kommissionen at kontrollere disse tal. Af undersøgelserne blandt forhandlere og kunder fremgår det imidlertid, at det tal, som parterne har nævnt, er anslået for høje. Importen fra Rusland og Rumænien har i de seneste år formentlig højst udgjort 5 kt pr. år.

(129) Parternes markedsandel lå i årene 1999-2001 permanent langt over 40 % og faldt først i 2002 til under 40 %. Tilmed havde JV været dobbelt så stor som de to næststørste konkurrenter, Atofina og Perstorp. BASF's markedsandel er i de seneste år vedvarende faldet og har i de seneste to år ligget på under [5]* %. Nogle markedsaktører er endog af den opfattelse, at BASF er i færd med at trække sig ud af dette marked. Dette bestrides imidlertid af BASF selv. Alligevel må både BASF og det polske selskab Zaklady snarere betragtes som marginale udbydere.

Tabel 14

Kapacitet og produktion, 2-EH

>TABELPOSITION>

(130) Derudover havde JV også den største kapacitet på markedet til rådighed. Af den samlede kapacitet i EØS på godt 1000 kt tegnede JV sig med [50 %-60 %]* i 2002 for over halvdelen. Den overskydende kapacitet er ligeledes langt den største på markedet og vil være tilstrækkelig til at dække hele det frie marked. Parterne er imidlertid af den opfattelse, at der trods de høje markedsandele og den store kapacitet ikke er nogen risiko for konkurrencen.

(131) De to moderselskabers markedsandel er faldet kontinuerligt fra [næsten 50 %]* i 1999 til [30 %-40 %]* i 2002. Mens Celanese på et generelt vigende marked kunne fastholde sin markedsandel på ca. [20 %-30 %]*, faldt Degussas markedsandel fra [20 %-30 %]* i 1999 til senest [10 %-20 %]*. Degussa har i de seneste år løbende nedsat produktionen af 2-EH. Grunden hertil er den strategiske beslutning, som Degussa allerede traf for to år siden, nemlig at gå ud af det efterfølgende marked for DOP, som lægger beslag på hovedparten af den producerede 2-EH, og i stedet fremstille DINP. Produktionen af DOP er i de seneste år faldet fra [...]* kt i 1998 til kun [...]* kt i 2002. Tilsvarende er egetforbruget af 2-EH faldet fra [...]* kt i 1998 til kun [...]* kt i 2002.

(132) Degussa har oplyst, at selskabet uafhængigt af oprettelsen af det anmeldte joint venture-selskab vil indstille produktionen af 2-EH i Marl fuldstændigt. Dette blev allerede besluttet i 1999. Dermed ville antallet af betydelige udbydere i EØS også falde fra fem til fire uden oprettelsen af JV.

(133) Dele af anlægget til fremstilling af 2-EH, f.eks. hydreringsanlægget, skal omstilles til fremstillingen af butanol, som overføres til JV. Den samlede produktion af 2-EH skal koncentreres i Oberhausen. Dermed tages en kapacitet på [...]* kt til fremstilling af 2-EH ud af markedet. Dette svarer til en fjerdedel af den samlede kapacitet, der er til rådighed i EØS. JV rådede så ganske vist også over den største kapacitet på markedet, men med en væsentlig mindre overskydende kapacitet.

(134) På baggrund af ovenstående vil den planlagte fusion ikke føre til skabelse af en dominerende stilling for det planlagte joint venture-selskab i forbindelse med udbuddet af 2-EH i EØS.

4. DOP

1) DE RELEVANTE PRODUKTMARKEDER

(135) Dioctylphthalat (DOP), også betegnet som diethylhexylphthalat (DEHP), er et derivat af 2-EH. Der er tale om et kemikalie fra den gruppe af phthalater, som fremstilles ved esterificering af en alkohol, i dette tilfælde 2-EH, med phthalsyreanhydrid (PSA). DOP er standardblødgøreren til plast, navnlig PVC-plast. Foruden anvendelsen som blødgører finder DOP også i mindre udstrækning anvendelse som bindemiddel i lakker og klæbestoffer og til blanding af pigmenter.

(136) DOP er et masseprodukt. Alle producenter råder over sammenlignelige kvaliteter. Der sondres dog mellem teknisk kvalitet og levnedsmiddelkvalitet. Til fremstilling af levnedsmiddelkvalitet kræves der imidlertid kun et yderligere destillationstrin.

(137) DOP er i de senere år kommet i søgelyset, da det muligvis er reproduktionstoksisk. Det skal derfor mærkes med et dødningehoved. Dette har medført en faldende efterspørgsel, navnlig med hensyn til anvendelsen som PVC-blødgører. DOP anvendes praktisk talt ikke længere som blødgører til fremstilling af legetøj.

(138) På dette vigtigste anvendelsesområde som PVC-blødgører kan DOP erstattes af blødgørere med højere molekylvægt, som fremstilles af alkoholer med højere molekylvægt. I den forbindelse kan bl.a. nævnes C9-phthalatet diisononylphthalat (DINP), et derivat af den højmolekylære alkohol isononylalkohol, C10-phthalatet diisodecylphthalat (DIDP), et derivat af isodecylalkohol, samt dibutylphthalat (DBP) og diisobutylphthalat (DIBP), derivater af butanol. Det vigtigste substitutionsprodukt er DINP.

(139) DINP er både i teknisk og økonomisk henseende et meget tæt erstatningsprodukt for standardblødgøreren DOP. Prisudviklingen i forbindelse med de to produkter i årene 1998-2002 viser, at denne ganske vist ikke har været parallel, men ligger meget tæt på hinanden. I nogle år har DOP været dyrere end DINP, i andre har det været omvendt. Denne udvikling bestemmes i det væsentlige af prisudviklingen i forbindelse med udgangsproduktet INA. Prisudsvingene har dog som regel været mindre og har for det meste ligget under 5 %.

(140) I sag COMP/M.2314 - BASF/Eurodiol/Pantochim blev der sondret mellem kortkædede phthalater (C1 op til C4) og standardphthalater på grundlag af C4-alkohol eller længere alkohol(10). Det er i den foreliggende sag imidlertid ikke nødvendigt at tage stilling til, om der i produktmæssig henseende skal afgrænses et særskilt marked (kun) for DOP som anført af parterne, for DOP og DINP eller et marked for alle PVC-blødgørere, da JV i ingen af tilfældene vil få en dominerende stilling.

2) DE RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKEDER

(141) I sagen BASF/Eurodiol/Pantochim(11) tog Kommissionen ved den konkurrencemæssige vurdering udgangspunkt i et marked, der dækker hele EØS, men tog ikke stilling til spørgsmålet, om det relevante geografiske marked for phthalater, som DOP også tilhører, udgøres af EØS eller også omfatter Østeuropa.

(142) Undersøgelserne i den foreliggende sag har ligeledes bekræftet, at der er tale om et marked, der omfatter hele EØS. Alle konkurrenter, der er repræsenteret med produktionssteder på det europæiske marked, leverer i hele EØS. Det polske selskab Zaklady har et depot i Antwerpen og leverer også via forhandlere. I forbindelse med denne beslutning lægges der derfor et marked, som omfatter hele EØS, til grund.

3) KONKURRENCEMÆSSIG VURDERING

(143) JV ville i 2002 have haft en markedsandel på [20 %-30 %]* (Celanese [10 %-20 %]*, Degussa [under 10 %]*). De andre konkurrenter er BASF ([20 %-30 %]*), Atofina ([10 %-20 %]*), Perstorp ([10 %-20 %]*), Lonza ([under 10 %]*), Zaklady ([under 10 %]*) og Cepsa ([under 10 %]*). BP indstillede produktionen af DOP i 2001.

Tabel 15

Markedsandele, DOP

>TABELPOSITION>

(144) Markedsandelenes størrelse synes at udelukke, at fusionen vil føre til skabelse af en dominerende stilling. Desuden vil Degussa som følge af, at produktionen af udgangsstoffet 2-EH indstilles, også indstille produktionen af DOP, uafhængigt af oprettelsen af JV. Degussa vil blot overdrage den stadig eksisterende kundekreds til JV.

(145) Celanese fremstiller ingen anden blødgører af højere kvalitet. Degussa producerer meget små mængder DBP og DIBP, men har en førende stilling inden for DINP. DOP kan i forbindelse med næsten alle anvendelsesformål erstattes af DINP som blødgører til PVC. DINP er i modsætning til DOP ikke klassificeret som reproduktionstoksisk og har derfor i de seneste år til stadighed opnået stigninger. Der findes tre producenter af DINP i EØS, dvs. Degussa, BASF og Exxon Mobil. Degussa har i de seneste tre år kunnet øge sin markedsandel på dette vækstmarked til ca. [35 %-45 %]*, mens BASF og Exxon Mobil forsyner det resterende marked i omtrent samme størrelsesorden. Hvis det antages, at DOP og DINP er omfattet af det samme produktmarked, vil Degussa sammen med JV opnå en samlet markedsandel på [30 %-40 %]*, efterfulgt af BASF med [20 %-30 %]*.

(146) På baggrund heraf giver det planlagte joint venture-selskab mellem Celanese og Degussa ikke anledning til konkurrenceproblemer med hensyn til EØS-markedet for DOP eller det kombinerende blødgørermarked DOP/DINP.

5. BUTYLACETAT

1) DET RELEVANTE PRODUKTMARKED

(147) Butylacetat (BuAc) er et derivat af butanol. Det fremstilles ved esterificering af eddikesyre med butanol. Butylacetat finder i overvejende grad anvendelse som opløsningsmiddel. Det egner sig til fremstilling af laksystemer, navnlig som cosolvent i lakker, som indeholder ringe mængder opløsningsmidler og store mængder faststoffer. Det opløser bl.a. fedtstoffer, olier, cellulosenitrat og naturlige og syntetiske harpikser. Der findes ingen substitutionsprodukter, som i vidt omfang kan erstatte butylacetat. I betragtning af de specielle anvendelsesformål omfatter produktmarkedet heller ikke efter parternes opfattelse andet end butylacetat.

(148) Butylacetat optræder også i de to isomerer n- og isobutylacetat. I modsætning til, hvad der er tilfældet for butyraldehyd, hælder Kommissionen i denne henseende til den antagelse, at der er tale om et enkelt marked, da de samme reaktorer kan anvendes til fremstilling af enten n- eller isobutylacetat. Det kan også produceres i såkaldte kampagner. I dette tilfælde anvendes anlægget i en vis periode til at fremstille den ene isomer og derpå, efter rengøring, til at fremstille den anden isomer. Set fra producentsiden er der således tale om fleksibilitet med hensyn til omstilling af produktionen. Det er imidlertid heller ikke i denne forbindelse nødvendigt at tage stilling til, om de to isomerer hver især er omfattet af et særskilt produktmarked, eller om der skal afgrænses et enkelt produktmarked, da den konkurrencemæssige vurdering ikke er væsentligt forskellig. Af volumenet på det frie marked tegner n-butylacetat sig for hovedparten og isobutylacetat sig kun for knap en tiendedel. Derfor vil det stort set ikke ændre den konkurrencemæssige vurdering, om der lægges et enkelt marked for butylacetat til grund, eller om man kun betragter n-butylacetat. Fusionen giver heller ikke anledning til betænkeligheder med hensyn til et eventuelt særskilt marked for isobutylacetat.

2) DET RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKED

(149) Efter parternes opfattelse skal markedet for butylacetat afgrænses til EØS. Dette er også blevet støttet af de adspurgte markedsaktører, for så vidt de har taget stilling til dette spørgsmål. Nogle har endog anført, at butylacetat også indkøbes fra andre lande; også Celanese sælger produkter fra sin amerikanske produktion i Europa. Det kan derfor antages, at markedet i geografisk henseende omfatter hele EØS; ved den konkurrencemæssige vurdering skal det imidlertid tages i betragtning, at import fra ikke-EØS-lande også spiller en vis rolle.

3) FUSIONENS FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET

Ensidig overførsel

(150) Af parterne er det kun Oxeno, der vil overføre sine aktiviteter inden for butylacetat til joint venture-selskabet. I forbindelse med en sådan ensidig overførsel af aktiviteter til et JV er parterne af den opfattelse, at der ved den konkurrencemæssige vurdering ikke må foretages en sammenlægning af markedsandelene. Dette følger af Kommissionens faste praksis i forbindelse med EF-traktatens artikel 81, hvorefter denne bestemmelse skal anvendes på konkurrenceforholdet mellem et selvstændigt fungerende joint venture-selskab og et af dets moderselskaber. Endvidere har de påberåbt sig fusionsforordningens artikel 2, stk. 4, samt Kommissionens (nye) meddelelse af 4. juli 2001 om begrænsninger, der er direkte knyttet til og nødvendige for gennemførelsen af fusioner. Af afsnit 35 ff. heri kan det ligeledes udledes, at Kommissionen antager, at konkurrencen mellem et (selvstændigt fungerende) JV og dets moderselskaber beskyttes ved artikel 81. Blev det nemlig antaget, at JV og dets moderselskaber udgør en enhed i konkurrencemæssig henseende, ville konkurrenceklausuler uden videre - ligesom koncerninterne konkurrencebegrænsninger - ikke være omfattet af anvendelsesområdet for EF-traktatens artikel 81, stk. 1 (og ville ikke skulle fritages). Det fremgår imidlertid af meddelelsen, at sådanne konkurrencebegrænsninger skal fritages og kun kan fritages i en begrænset periode. I den foreliggende sag er der desuden ikke aftalt et konkurrenceforbud mellem JV og Celanese, hvorfor det kan antages, at der også efter fusionen vil være konkurrence mellem Celanese og JV på markederne for butylacetat og carboxylsyrer. En anden vurdering ville i øvrigt være det samme som at antage, at parterne har tilsidesat EF-traktatens artikel 81. Noget andet vil kun være tilfældet, hvis moder- og datterselskab - som i sagen Viho mod Kommissionen(12) - udgjorde en økonomisk enhed, dvs. der var tale om en fælles ledelse.

(151) Denne opfattelse er ikke overbevisende. Det er imidlertid ikke nødvendigt at tage endelig stilling hertil i forbindelse med den foreliggende beslutning, da fusionen også er forenelig med fællesmarkedet, hvis Celanese og JV betragtes som en økonomisk enhed.

Konkurrencemæssig vurdering på grundlag af et enkelt marked for butylacetat, der omfatter hele EØS

(152) Tages der udgangspunkt i et marked for butylacetat, der omfatter hele EØS, uden at der foretages en opdeling i n- og isobutylacetat, kan det ikke antages, at fusionen vil føre til skabelse af en dominerende stilling.

(153) Ifølge Kommissionens beregninger kan det antages, at markedsvolumenet i 2002 udgjorde ca. 275 kt og dermed var i den størrelsesorden, som parterne har anslået. I den henseende blev der med hensyn til "øvrige udbydere", dvs. andre udbydere end parterne, BASF, BP/Ineos og Cepsa i overensstemmelse med parternes skøn lagt et salg på [...]* kt til grund. For årene 1999-2001 har Kommissionen beregnet markedsvolumener på mellem 240 og 260 kt.

(154) På dette marked ville - hvis Celanese og joint venture-selskabet EOC betragtes som en økonomisk enhed - antallet af betydelige udbydere i EØS blive reduceret fra fire til tre som følge af fusionen. Med et salg på [...]* kt (Degussa) og [...]* kt i 2002 (Celanese, inkl. Celanese USA) ville parterne mængdemæssigt tegne sig for en andel på ca. [40 %-50 %]*. Lægges salgstallene i euro til grund, er den samlede markedsandel lidt lavere, dvs. [...]* %.

(155) Der er en betydelig afstand ned til de to nærmest følgende konkurrenter, Ineos og BASF, som hver især har markedsandele på ca. 20 %. De resterende markedsandele er fordelt mellem den spanske udbyder Cepsa, som navnlig er aktiv i Spanien og Portugal, i mindre omfang også i Frankrig, og import fra lande uden for EØS. Der kan bl.a. nævnes de amerikanske udbydere Dow og Eastman; endvidere var der tale om import fra Rusland og Polen.

(156) Både parternes og konkurrenternes markedsandele var præget af mindre udsving i årene 1999-2002. I den nævnte fireårsperiode kan der konstateres en let forøgelse af parternes samlede markedsandele. Parternes samlede markedsandel, som Kommissionen har beregnet, lå i 1999 4,2 % og i 2000 2,7 % under den værdi, der er beregnet for 2002; værdien for 2001 svarede til værdien for 2002.

(157) Trods parternes høje samlede markedsandele og den betydelige afstand til de nærmest følgende konkurrenter kan det ikke forventes, at fusionen vil føre til skabelse af en dominerende stilling.

(158) Navnlig fra de to større konkurrenter, Ineos og BASF, som trods alt hver især har en markedsandel på ca. 20 %, udgår et konkurrencepres, som er tilstrækkeligt til at begrænse Celaneses og JV's handlefrihed.

(159) Desuden kan det antages, at der også udgår et mærkbart konkurrencepres fra de øvrige udbydere. Således har navnlig de amerikanske udbydere for nylig kunnet importere betydelige mængder til Europa. Under alle omstændigheder vil det i tilfælde af, at priserne på butylacetat skulle stige til et niveau, der ligger over konkurrenceniveauet, igen kunne betale sig for disse udbydere at være aktive på EØS-markedet i øget omfang. Det forhold, at import fra USA også i den nuværende situation er en realistisk mulighed for at være aktiv på det europæiske marked, fremgår også af eksemplet i forbindelse med Celanese, som med import fra USA trods alt opnår en andel på over [...]* % af markedet. Også de øvrige udbydere fra ikke-EØS-lande har trods alt markedsandele på 5-10 %.

(160) Disse virksomheder hindres heller ikke i at øve konkurrencemæssig kontrol på grund af manglende overskydende kapacitet. Det er ganske vist korrekt, at kapaciteten i navnlig Europa for en stor dels vedkommende er fuldt udnyttet. BASF råder over overskydende kapacitet og vil således uden videre kunne øge sin produktion. Ineos' kapacitet udnyttes ganske vist på nuværende tidspunkt i vidt omfang. Ineos fremstiller imidlertid n-butylacetat, isobutylacetat og isopropylacetat i produktionskampagner på det samme anlæg. Ved at gennemføre længere kampagner, hvor der produceres n- eller isobutylacetat, eller foretage sjældnere skift mellem produktionskampagner, som på grund af den nødvendige rengøring af anlægget altid lægger beslag på nogle dage, vil det i denne forbindelse - hvilket Ineos har bekræftet - være muligt at producere yderligere mængder butylacetat. Salget på det europæiske marked vil også kunne øges, ved at eksport til ikke-EØS-lande omdirigeres til EØS-markedet. Parterne har desuden henvist til, at det er teknisk enkelt og forbundet med få omkostninger at udvide kapaciteten i forbindelse med acetatanlæg. Det blev bekræftet af adspurgte virksomheder, at teknologien er til rådighed, og at det nødvendige udstyr formentlig ikke er særlig dyrt; der blev dog også sat spørgsmålstegn ved, om investeringer i anlæg til fremstilling af butylacetat også er rentable for virksomheder, som ikke er vertikalt integrerede inden for produktionen af eddikesyre og butanol.

(161) Endelig kan det heller ikke antages, at fusionen vil føre til en fælles dominerende stilling. Efter fusionen vil parterne ganske vist sammen med BP og Ineos opnå meget høje markedsandele på ca. 90 %. Det kan imidlertid ikke antages, at der er tale om en stiltiende samordning mellem disse virksomheder. Virksomhedernes markedsandele er for forskellige, og der er også betydelige forskelle mellem deres omkostningsstrukturer. Virksomhederne er forskellige med hensyn til størrelse, produktionsstedernes antal og beliggenhed samt adgangen til de to udgangsstoffer eddikesyre og butanol. Parterne (Celanese og JV betragtet som enhed) har således to produktionssteder i Europa og ét i USA. Endvidere er Celanese den førende på markedet inden for eddikesyre, og parterne har derfor betegnet Celanese USA's aktiviteter inden for butylacetat som "eddikesyrestyrede" i modsætning til Oxenos aktiviteter, som snarere er "butanolstyrede". BASF er derimod en integreret virksomhed, mens f.eks. Ineos er nødt til indkøbe butanol for at kunne fremstille butylacetat.

Konkurrencemæssig vurdering på grundlag af særskilte markeder for n- og isobutylacetat

(162) Den konkurrencemæssige vurdering ændres i realiteten ikke væsentligt, hvis der lægges forskellige produktmarkeder for de to butylacetatisomerer til grund.

(163) I dette tilfælde ville den samlede markedsandel på det større marked for n-butylacetat være en smule (mindre end 2 %) højere, end hvis der lægges et enkelt marked til grund; markedsstrukturen ændres imidlertid ikke nævneværdigt.

(164) Med hensyn til det mindre marked for isobutylacetat kan det iagttages, at BP/Ineos har et væsentlig stærkere position. Denne virksomheds markedsandel er ganske vist fortsat klart mindre end parternes samlede markedsandel, men med over 35 % trods alt så betydelig, at Kommissionen antager, at det i forbindelse med en sådan markedsafgrænsning ikke kan forventes, at der er risiko for skabelse af en dominerende stilling.

(165) Det kan derfor konstateres, at fusionen ikke giver anledning til konkurrenceproblemer med hensyn til det eller de europæiske markeder for butylacetat.

6. CARBOXYLSYRER

1) DET RELEVANTE PRODUKTMARKED

(166) Carboxylsyrer fremstilles som hovedregel ved oxidation af aldehyder, f.eks. butyraldehyd(13). I alt findes der over 1500 carboxylsyrer med forskellige kædelængder, specifikationer og råstofgrundlag (olefiner eller naturlige råstoffer).

(167) Carboxylsyrer anvendes bl.a. inden for følgende områder: metal-carboxylater (salte) til lakråstoffer, syrechlorider til organiske peroxyder/peroxydestere, polyolestere til fremstilling af syntetiske smøremidler, smøremiddeladditiver, estere til blødgørere i sikkerhedsglasfolier, basisstoffer til duftstof- og parfumeindustrien, katalysatorer, farmaceutiske kemikalier, UV-stabilisatorer og plantebeskyttelsesmidler.

(168) JV vil formentlig fremstille tre carboxylsyrer: 2-ethylhexansyre (2-EH-syre), smørsyre og trimethylhexansyre (TMH). 2-EH-syre og smørsyre er derivater af butyraldehyd; TMH opstår ved oxidation af trimethylhexanal.

(169) Carboxylsyrer fremstilles på kombinationsanlæg, dvs. på ét anlæg kan der produceres forskellige carboxylsyrer, alt efter hvilken aldehyd der er til rådighed og anvendes. Carboxylsyrer er i det mindste til dels indbyrdes substituerbare, både på produktionssiden og efterspørgselssiden. I forbindelse med denne beslutning lægger Kommissionen derfor et enkelt marked for carboxylsyrer til grund.

2) DET RELEVANTE GEOGRAFISKE MARKED

(170) Principielt kan carboxylsyrer transporteres sikkert og markedsføres på tværs af grænserne. Inden for EØS efterspørges carboxylsyrer på tværs af grænserne. Der foreligger ikke oplysninger om væsentlig import