DA Den Europæiske Unions Tidende L 343/1

KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) 2015/2446

af 28. juli 2015

til supplering af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 med nærmere regler angående visse bestemmelser i EU-toldkodeksen

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 290,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen (1), særlig artikel 2, 7, 10, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 196, 206, 212, 216, 221, 224, 231, 235, 253 og 265, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Ved forordning (EU) nr. 952/2013 (kodeksen) får Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) delegeret beføjelse til at supplere visse af kodeksens ikke-væsentlige elementer. Kommissionen opfordres således til inden for rammerne af Lissabontraktaten at udøve nye beføjelser med henblik på at sikre en klar og korrekt anvendelse af kodeksen.

(2) Kommissionen har i forbindelse med det forberedende arbejde gennemført relevante høringer, bl.a. på ekspertniveau og med de relevante interessenter, som aktivt har bidraget til udarbejdelsen af denne forordning.

(3) Kodeksen fremmer brugen af informations- og kommunikationsteknologi, som beskrevet i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 70/2008/EF (2), hvilket er afgørende for at sikre handelslettelser og samtidig en effektiv toldkontrol, således at der bliver færre omkostninger for erhvervslivet og færre risici for samfundet. Al udveksling af oplysninger toldmyndighederne imellem og mellem de økonomiske operatører og toldmyndighederne samt lagring af sådanne oplysninger ved hjælp af elektroniske databehandlingsteknikker kræver, at der vedtages nærmere specifikationer af de informationssystemer, der anvendes til lagring og behandling af toldoplysninger, og at Kommissionen og medlemsstaterne bliver enige om at fastlægge disse elektroniske systemers formål og omfang. Der er også behov for nærmere oplysninger om de specifikke systemer vedrørende toldformaliteter eller -procedurer eller om de systemer, hvor den harmoniserede grænseflade i EU er en fast bestanddel i systemet, der giver en direkte og EU-harmoniseret adgang til handel, i form af en tjeneste, der er integreret i det elektroniske toldsystem.

(4) Procedurerne, der er baseret på elektroniske systemer, som var fastlagt i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (3), og som allerede anvendes inden for import, eksport og transit, har vist sig at fungere godt. Det bør derfor sikres, at disse regler fortsat anvendes.

(5) For at fremme og ensrette anvendelsen af elektroniske databehandlingsteknikker bør der fastsættes fælles datakrav for hvert af de områder, som disse databehandlingsteknikker skal anvendes inden for. De fælles datakrav bør være i overensstemmelse med gældende EU-bestemmelser og nationale bestemmelser om databeskyttelse.

(6) For at sikre lige vilkår mellem postvirksomheder og andre virksomheder bør der vedtages en fælles ramme for toldbehandling af brev- og postforsendelser med henblik på anvendelse af elektroniske systemer. For at lette samhandelen og samtidig forebygge svig og beskytte forbrugernes rettigheder, bør der fastsættes hensigtsmæssige og gennemførlige regler for toldangivelse af postforsendelser, som tager hensyn til postvirksomhedernes befordringspligt i henhold til Verdenspostforeningens bestemmelser.

(7) For at øge fleksibiliteten for de økonomiske operatører og toldmyndighederne bør det være muligt at anvende andre midler end elektroniske databehandlingsteknikker i de tilfælde, hvor der er begrænset risiko for svig. Det bør navnlig være tilfældet med meddelelse af toldskyld; udveksling af oplysninger vedrørende betingelser for fritagelse for importafgift; toldmyndighedernes anvendelse af samme form for informationsudveksling som klareren, når denne har indgivet en angivelse ved hjælp af andre midler end elektroniske dataudvekslingsteknikker; præsentation af et masterreferencenummer (MRN) ved transit på anden vis end på et forsendelsesledsagedokument; muligheden for at indgive en eksportangivelse med tilbagevirkende kraft og frembyde varerne på udgangstoldstedet samt bevis for, at varerne har forladt Unionens toldområde; eller udveksling og lagring af oplysninger i forbindelse med en ansøgning og en afgørelse vedrørende bindende oprindelsesoplysninger.

(8) I de tilfælde, hvor brugen af elektroniske databehandlingsteknikker ville kræve en uforholdsmæssigt stor indsats af de økonomiske operatører, bør det med henblik på at lette denne byrde være muligt at anvende andre midler, særligt i forbindelse med bevis for toldmæssig status som EU-varer i kommercielle sendinger af begrænset værdi eller anvendelse af mundtlige angivelser til eksport af kommercielle varer, forudsat at værdien heraf ikke overskrider den statistiske tærskelværdi. Det samme gælder for en rejsende, som ikke er en økonomisk operatør, når han indgiver en anmodning om at få et bevis for den toldmæssige status som EU-varer, eller for fiskerfartøjer op til en vis længde. Desuden vil en forpligtelse til at anvende elektroniske databehandlingsteknikker være i strid med internationale aftaler, som pålægger en forpligtelse til at anvende papir ved procedurerne.

(9) Med henblik på den individuelle identifikation af de økonomiske operatører bør det gøres klarere, at hver enkelt økonomisk operatør kun skal registreres én gang med et klart defineret datasæt. Ved at registrere økonomiske operatører, der ikke er etableret i Den Europæiske Union, samt andre personer end økonomiske operatører sikres det, at elektroniske systemer, der anvender et EORI-nummer som eneste utvetydige reference til den økonomiske operatør, bliver mere velfungerende. Dataene bør ikke opbevares længere end nødvendigt, og der bør derfor indføres regler for ugyldiggørelse af et EORI-nummer.

(10) Den periode, hvori en person, der ansøger om en afgørelse vedrørende anvendelse af toldforskrifterne (ansøgeren), kan udøve sin ret til at blive hørt, bør være tilstrækkelig lang til, at ansøgeren kan forberede og fremlægge sine synspunkter for toldmyndighederne. Den bør dog kunne indskrænkes, hvis afgørelsen vedrører resultatet af en kontrol af varer, der ikke er angivet korrekt til toldvæsenet.

(11) For at finde den rette balance mellem toldmyndighedernes effektive varetagelse af deres opgaver og retten til at blive hørt, er det nødvendigt at fastsætte nogle undtagelser fra denne ret.

(12) For at toldmyndighederne kan træffe afgørelser, som på mest effektiv vis vil være gældende i hele EU, bør der fastsættes ensartede og klare betingelser for både toldmyndighederne og ansøgeren. Disse betingelser bør navnlig vedrøre antagelse af en ansøgning om afgørelse, ikke kun i forbindelse med nye ansøgninger, men også under hensyntagen til eventuelle tidligere annullerede eller tilbagekaldte afgørelser, eftersom denne antagelse kun bør omfatte ansøgninger, der giver toldmyndighederne de fornødne oplysninger til at undersøge ansøgningen.

(13) Hvis toldmyndighederne anmoder om supplerende oplysninger for at kunne træffe en afgørelse, bør fristen for at træffe den pågældende afgørelse kunne forlænges, så der kan foretages en passende undersøgelse af alle de oplysninger, der indgives af ansøgeren.

(14) I nogle tilfælde bør en afgørelse få virkning fra en anden dato end den dato, hvor ansøgeren modtager den eller må antages at have modtaget den, navnlig hvis ansøgeren har anmodet om, at afgørelsen får virkning en anden dato, eller den er betinget af, at ansøgeren gennemfører visse formaliteter. Af hensyn til klarheden og retssikkerheden bør disse tilfælde defineres nøje.

(15) Af samme årsag bør de tilfælde, hvor en toldmyndighed er forpligtet til at revurdere og om nødvendigt suspendere en afgørelse, også defineres nøje.

(16) For at sikre tilstrækkelig fleksibilitet og lette den revisionsbaserede kontrol bør der fastsættes et yderligere kriterie for de tilfælde, hvor det ikke er muligt at bestemme, hvem der er den kompetente myndighed i henhold til kodeksens artikel 22, stk. 1, tredje afsnit.

(17) For at lette samhandelen bør det fastsættes, at ansøgninger om afgørelser vedrørende bindende oplysninger også kan indgives i de medlemsstater, hvor oplysningerne skal anvendes.

(18) For at undgå udstedelse af ukorrekte eller uensartede afgørelser vedrørende bindende oplysninger bør det fastslås, at der bør gælde særlige frister for udstedelse af afgørelser vedrørende bindende oplysninger, når den almindelige frist ikke kan overholdes.

(19) Mens forenklingerne for en autoriseret økonomisk operatør (AEO) for nemheds skyld bør ske som led i de specifikke forenklinger af toldbestemmelserne, skal lettelserne for autoriserede økonomiske operatører vurderes på baggrund af de sikkerheds- og sikringsrelaterede risici, der er knyttet til en bestemt procedure. Eftersom risiciene håndteres, når en økonomisk operatør med bevilling til at udnytte sikkerheds- og sikringsrelaterede lettelser (AEOS) som omhandlet i kodeksens artikel 38, stk. 2, litra b), indgiver en toldangivelse eller en reeksportangivelse for varer, der føres ud af Unionens toldområde, bør risikovurderinger, der foretages af sikkerheds- og sikringshensyn, foretages på grundlag af en sådan angivelse, og der bør ikke kræves andre oplysninger end dem, der er anført i denne angivelse. I betragtning af betingelserne for indrømmelse af status som autoriseret økonomisk operatør bør denne nyde en mere fordelagtig behandling i forbindelse med kontrol, medmindre kontrollerne bringes i fare eller er påkrævede på grund af et særligt forhøjet trusselsniveau eller forpligtelser i medfør af anden EU-lovgivning.

(20) Ved afgørelse 94/800/EF (4) godkendte Rådet aftalen om oprindelsesregler (WTO-GATT 1994), der er knyttet som bilag til slutakten, som blev undertegnet i Marrakesh den 15. april 1994. I henhold til aftalen om oprindelsesregler bør specifikke regler for bestemmelse af oprindelse for visse produktsektorer først og fremmest tage udgangspunkt i det land, hvor fremstillingsprocessen har ført til en ændring i tariferingen. Kun når det ud fra dette kriterium ikke er muligt at bestemme, i hvilket land den sidste væsentlige forarbejdning har fundet sted, kan der anvendes andre kriterier, f.eks. et merværdikriterium eller bestemmelse af en specifik forarbejdning. Eftersom Unionen er part i denne aftale, bør Unionens toldlovgivning indeholde bestemmelser, der afspejler principperne i aftalen, til bestemmelse af, i hvilket land den sidste væsentlige forarbejdning af varerne har fundet sted.

(21) Med henblik på at undgå manipulation af de importerede varers oprindelse for at undgå bestemte handelspolitiske foranstaltninger bør den sidste væsentlige bearbejdning eller forarbejdning af en vare i visse tilfælde anses for ikke at være økonomisk berettiget.

(22) De oprindelsesregler, der gælder i forbindelse med definitionen af begrebet »produkter med oprindelsesstatus« og med kumulation inden for rammerne af Unionens generelle toldpræferenceordning (GSP) og af de toldpræferenceforanstaltninger, som Unionen vedtager ensidigt for visse lande eller territorier, bør fastsættes med henblik på at sikre, at de pågældende præferenceforanstaltninger kun anvendes på de varer, der reelt har oprindelse i GSP-berettigede lande eller i de lande eller territorier, som Unionen har vedtaget ensidige toldpræferencer for, og dermed at de begunstiger de tilsigtede modtagere.

(23) For at undgå uforholdsmæssigt høje administrationsomkostninger og samtidig beskytte Unionens finansielle interesser er det i forbindelse med forenklinger og lettelser nødvendigt at sikre, at tilladelsen til at fastsætte specifikke beløb vedrørende toldværdi på grundlag af specifikke kriterier er underlagt passende betingelser.

(24) Det er nødvendigt at fastsætte beregningsmetoder til fastsættelse af det importafgiftsbeløb, der skal pålægges forædlingsprodukter fremstillet ved aktiv forædling, og for de tilfælde, hvor der er opstået toldskyld for forædlingsprodukter, som er resultatet af proceduren for passiv forædling, og hvor der skal anvendes en særlig importafgift.

(25) Der bør ikke kræves sikkerhedsstillelse for varer, der er henført under proceduren for midlertidig indførsel, når dette ikke er økonomisk berettiget.

(26) Den mest almindelige måde at sikre betalingen af toldskyld på er et kontant depositum eller tilsvarende eller tilsagn fra en kautionist; de økonomiske operatører bør dog have mulighed for at stille andre former for sikkerhed for toldmyndighederne, så længe disse former for sikkerhedsstillelse giver tilsvarende forsikring om, at det import- eller eksportafgiftsbeløb, der svarer til toldskylden og andre afgifter, vil blive betalt. Det er derfor nødvendigt at fastlægge disse andre former for sikkerhedsstillelse og fastsætte specifikke regler for deres anvendelse.

(27) For at sikre passende beskyttelse af Unionens og medlemsstaternes finansielle interesser og lige vilkår for de økonomiske operatører bør de økonomiske operatører alene kunne drage fordel af en samlet sikkerhedsstillelse med et nedsat beløb eller en fritagelse for sikkerhedsstillelse, hvis de opfylder visse betingelser, der påviser deres pålidelighed.

(28) Af hensyn til retssikkerheden er det nødvendigt at supplere kodeksens regler for frigivelse af sikkerhedsstillelse, når varerne er henført under proceduren for EU-forsendelse, og når der anvendes et CPD-carnet eller et ATA-carnet.

(29) Meddelelsen af toldskyld er ikke berettiget i visse situationer, hvor det pågældende beløb er lavere end 10 EUR. Toldmyndighederne bør derfor fritages for meddelelse af toldskyld i disse tilfælde.

(30) For at undgå, at der foretages opkrævning i de tilfælde, hvor der sandsynligvis vil blive indrømmet fritagelse for import- eller eksportafgifter, er det nødvendigt at indføre en mulighed for at suspendere fristen for betaling af afgiftsbeløbet, indtil den pågældende afgørelse er truffet. For at beskytte Unionens og medlemsstaternes finansielle interesser, bør der for at opnå en sådan suspension kræves en sikkerhedsstillelse, undtagen hvis dette vil medføre alvorlige økonomiske eller sociale problemer. Det samme bør gælde, når toldskylden er opstået som følge af manglende efterlevelse, forudsat at den pågældende person ikke har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenbar forsømmelighed.

(31) For at sikre ensartede vilkår for gennemførelse af kodeksen og skabe klarhed om de detaljerede regler, som danner grundlaget for den praktiske gennemførelse af kodeksens bestemmelser, herunder specifikationer og procedurer, bør der fastsættes krav til og gives en nærmere præcisering af betingelserne for ansøgning om godtgørelse eller fritagelse, meddelelse af en afgørelse om godtgørelse eller fritagelse samt formaliteterne ved og fristerne for vedtagelse af en afgørelse om godtgørelse eller fritagelse. Der bør gælde generelle bestemmelser, når afgørelserne skal træffes af medlemsstaternes toldmyndigheder, hvorimod der bør fastsættes en specifik procedure for de tilfælde, hvor afgørelsen skal træffes af Kommissionen. Denne forordning indeholder reglerne for den procedure, der skal anvendes, når Kommissionen skal træffe afgørelse om godtgørelse eller fritagelse, navnlig vedrørende fremsendelse af sagen til Kommissionen, meddelelse af afgørelsen og udøvelse af retten til at blive hørt, under hensyntagen til dels Unionens interesse i at sikre, at toldforskrifterne overholdes, dels de økonomiske operatører, som handler i god tro.

(32) Hvis toldskylden ophører som følge af situationer, der betragtes som misligholdelse uden væsentlige følger for den berørte toldprocedures korrekte forløb, bør disse situationer navnlig omfatte tilfælde af manglende efterlevelse af visse forpligtelser, forudsat at der efterfølgende kan rettes op på den manglende efterlevelse.

(33) Erfaringerne med brugen af det elektroniske system til summariske indpassageangivelser og kravene om toldbehandling som følge af EU's handlingsplan for luftfartsikkerhed (5) har understreget behovet for at forbedre datakvaliteten af sådanne angivelser, bl.a. ved at forpligte de reelle parter i forsyningskæden til at begrunde transaktionen og varebevægelsen. Eftersom kontraktlige forpligtelser forhindrer transportøren i at give alle de fornødne oplysninger, er det nødvendigt at fastslå disse tilfælde, og hvem der besidder og skal give disse oplysninger.

(34) For at gøre risikovurderingen, der foretages af sikkerheds- og sikringshensyn, mere effektiv inden for lufttransport og, når det drejer sig om containergods, inden for søtransport bør de krævede oplysninger indgives, før varerne lastes på flyet eller fartøjet, hvorimod risikovurderingen i andre tilfælde af varetransport også kan være effektiv, når oplysningerne indgives før varernes ankomst til Unionens toldområde. Af samme årsag er det berettiget at erstatte den generelle fritagelse for forpligtelsen til at indgive en summarisk indpassageangivelse for varer, der forsendes i henhold til Verdenspostforeningens bestemmelser, med en fritagelse for brevforsendelser og at fjerne fritagelsen på grundlag af varernes værdi, idet værdien ikke kan være et kriterium for vurdering af sikkerheds- og sikringsrisikoen.

(35) For at sikre, at varebevægelse kan foregå gnidningsløst, bør der anvendes visse toldformaliteter og kontroller ved handel med EU-varer mellem parter i Unionens toldområde, som bestemmelserne i Rådets direktiv 2006/112/EF (6) eller Rådets direktiv 2008/118/EF (7) finder anvendelse på, og resten af Unionens toldområde, eller ved handel mellem parter i dette område, hvor disse bestemmelser ikke finder anvendelse.

(36) Som hovedregel bør frembydelse af varerne ved ankomst til Unionens toldområde og midlertidig opbevaring af varer ske på det kompetente toldsted eller i lagerfaciliteter til midlertidig opbevaring, der udelukkende drives af en indehaver af en bevilling, der er givet af toldmyndighederne. For at sikre de økonomiske operatører og toldmyndigheder størst mulig fleksibilitet bør det være muligt at godkende et andet sted end det kompetente toldsted til frembydelse af varer eller et andet sted end en lagerfacilitet til midlertidig opbevaring til midlertidig opbevaring af varerne.

(37) For at skabe øget klarhed for de økonomiske operatører med hensyn til toldbehandlingen af varer, der indføres i Unionens toldområde, bør der fastsættes regler for de situationer, hvor formodningen om toldmæssig status som EU-varer ikke gælder. Der bør desuden fastlægges regler for de situationer, hvor varerne beholder deres status som EU-varer, når de føres midlertidigt ud af Unionens toldområde og genindføres, så både de handlende og toldmyndighederne kan håndtere disse varer effektivt ved genindførsel. Der bør fastsættes betingelser for at gøre det lettere at føre bevis for toldmæssig status som EU-varer med henblik på at lette de økonomiske operatørers administrative byrde.

(38) For at fremme en korrekt anvendelse af fritagelsen for importafgifter er det hensigtsmæssigt at fastlægge de tilfælde, hvor varerne anses for at være returneret i samme stand som den, de var i ved deres eksport, og de særlige tilfælde, hvor returnerede varer, som har været omfattet af foranstaltninger i henhold til den fælles landbrugspolitik.

(39) Ved regelmæssig anvendelse af en forenklet toldangivelse til henførsel af varer under en toldprocedure bør indehaveren af bevillingen skulle opfylde betingelser og kriterier svarende til dem, der gælder for autoriserede økonomiske operatører, for at sikre en korrekt anvendelse af forenklede angivelser. Disse betingelser og kriterier bør stå i et rimeligt forhold til fordelene ved den regelmæssige anvendelse af forenklede angivelser. Der bør desuden indføres harmoniserede regler vedrørende fristen for indgivelse af en supplerende angivelse og eventuel dokumentation, som manglede, da den forenklede angivelse blev indgivet.

(40) For at finde den rette balance mellem lettelser og kontrol bør der fastsættes passende betingelser, som adskiller sig fra dem, der gælder ved særlige procedurer, for anvendelse af den forenklede angivelse og indskrivning i klarerens regnskaber i form af forenklet henførsel af varer under en toldprocedure.

(41) Som følge af kravene om tilsyn med udpassage af varer bør indskrivning i klarerens regnskaber ved eksport og reeksport alene være mulig, hvis toldmyndighederne ikke har brug for en toldangivelse på basis af en transaktion og være begrænset til særlige tilfælde.

(42) Hvis et importafgiftsbeløb potentielt ikke skal betales som følge af en ansøgning om trækning på et toldkontingent, er frigivelsen af varerne ikke betinget af, at der stilles en sikkerhed, når der ikke er grund til at antage, at toldkontingentet meget snart vil være opbrugt.

(43) For at sikre større fleksibilitet for økonomiske operatører og toldmyndigheder bør personer, der har autorisation til at veje bananer, have lov til at udfærdige bananvejningscertifikater, som kan anvendes som dokumentation for verifikation af toldangivelsen om overgang til fri omsætning.

(44) I nogle tilfælde er det hensigtsmæssigt, at der ikke opstår toldskyld for eller skal betales importafgift af indehaveren af autorisationen. Det bør derfor i disse tilfælde være muligt at forlænge fristen for afslutningen af en særlig procedure.

(45) For at sikre den rette balance mellem begrænsning af både toldmyndighedernes og de økonomiske operatørers administrative byrde og en korrekt anvendelse af forsendelsesprocedurerne og forhindre misbrug heraf bør der indføres forenklede forsendelser til gavn for pålidelige økonomiske operatører, så vidt muligt på grundlag af harmoniserede kriterier. Betingelserne for at anvende disse forenklinger bør derfor bringes på linje med de betingelser og kriterier, der gælder for økonomiske operatører, der ønsker at få bevilget status som autoriseret økonomisk operatør.

(46) For at forhindre mulige svigagtige handlinger ved visse transitforsendelser i forbindelse med eksport bør der fastsættes regler for specifikke tilfælde, når varer med toldstatus som EU-varer henføres under proceduren for ekstern forsendelse.

(47) Unionen er kontraherende part i konventionen om midlertidig indførsel (8) samt alle senere ændringer heraf (Istanbulkonventionen). De særlige betingelser vedrørende midlertidig indførsel, hvorved ikke-EU-varer kan anvendes i Unionens toldområde med fuld eller delvis fritagelse for importafgift, som fastsættes i denne forordning, skal derfor være i overensstemmelse med denne konvention.

(48) Toldprocedurerne for toldoplag, frizoner, særligt anvendelsesformål, aktiv forædling og passiv forædling bør forenkles og rationaliseres for at gøre det mere attraktivt for erhvervslivet at anvende særlige procedurer. De forskellige procedurer for aktiv forædling inden for tilbagebetalings- og suspensionsordningen og forarbejdning under toldkontrol bør derfor samles i en enkelt procedure for aktiv forædling.

(49) Af hensyn til retssikkerheden og lige behandling af økonomiske operatører bør det afklares, hvornår det er nødvendigt at undersøge de økonomiske forudsætninger for aktiv og passiv forædling.

(50) For at erhvervslivet kan udnytte fleksibiliteten i forbindelse med ækvivalente varer, bør det være muligt at anvende ækvivalente varer under proceduren for passiv forædling.

(51) For at mindske de administrative omkostninger bør der fastsættes en længere gyldighedsperiode for bevillinger til særlig anvendelse og forædling, end den der er fastsat i forordning (EØF) nr. 2454/93.

(52) Der bør ikke kun kræves en afslutningsopgørelse ved aktiv forædling, men også ved særligt anvendelsesformål for at lette opkrævningen af eventuelle importafgiftsbeløb og dermed beskytte Unionens finansielle interesser.

(53) Det bør præciseres, i hvilke tilfælde det er tilladt at transportere varer, der er henført under en anden særlig procedure end forsendelsesproceduren, således at det ikke er nødvendigt at anvende proceduren for eksterne EU-forsendelse, hvor der kræves to yderligere toldangivelser.

(54) For at sikre en så effektiv og mindst forstyrrende risikovurdering som muligt, bør angivelsen forud for afgang indgives inden for fristerne under hensyntagen til de særlige forhold, der gælder for den pågældende transportform. Ved skibstransport bør de relevante oplysninger, når det drejer sig om containergods, allerede indgives inden for en frist før fartøjet lastes, mens risikovurderingen i andre tilfælde af varetransport også kan gennemføres effektivt, når oplysningerne indgives inden for en frist, som er afhængig af, hvornår varerne forlader Unionens toldområde. Der bør kunne dispenseres fra forpligtelsen til at indgive en angivelse forud for afgang, når typen af varer, transportformen eller særlige situationer giver anledning til at vurdere, at der ikke vil skulle kræves sikkerheds- eller sikringsmæssige oplysninger, uden at dette dog griber ind i forpligtelsen til at indgive en eksport- eller en reeksportangivelse.

(55) For at sikre toldmyndighederne størst mulig fleksibilitet, når de håndterer visse uregelmæssigheder inden for rammerne af eksportproceduren, bør toldvæsenet på eget initiativ kunne erklære en toldangivelse for ugyldig.

(56) Af hensyn til de økonomiske operatørers legitime interesser og for at sikre, at de afgørelser og bevillinger, som toldmyndighederne har truffet henholdsvis givet på grundlag af bestemmelserne i kodeksen eller på basis af Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (9) og forordning (EØF) nr. 2454/93, bør der fastsættes overgangsbestemmelser med henblik på at tilpasse disse afgørelser og bevillinger til de nye regler.

(57) For at give medlemsstaterne tilstrækkelig tid til at tilpasse toldsegl og segl af en særlig type, som anvendes til identifikation af varer henført under en forsendelsesprocedure, til de nye bestemmelser i denne forordning, bør der gælde en overgangsperiode, hvor medlemsstaterne fortsat kan anvende segl, der opfylder de tekniske specifikationer i forordning (EØF) nr. 2454/93.

(58) De almindelige supplerende regler til kodeksen er tæt forbundne og kan ikke adskilles, da emnerne hænger sammen indbyrdes, samtidig med at de indeholder tværgående regler, der finder anvendelse på forskellige toldprocedurer. Det er derfor hensigtsmæssigt at samle dem i én forordning for at sikre retlig sammenhæng.

(59) Bestemmelserne i denne forordning bør anvendes fra den 1. maj 2016 for at muliggøre den fulde anvendelse af kodeksen —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

AFSNIT I

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

KAPITEL 1

Toldlovgivningens anvendelsesområde, toldmyndighedernes opgave samt definitioner

Artikel 1

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) »landbrugspolitisk foranstaltning«: bestemmelser i relation til import- og eksportaktiviteter for produkter, der er omfattet af bilag 71-02, punkt 1, 2 og 3

2) »ATA-carnet«: det internationale tolddokument for midlertidig indførsel, der udstedes i henhold til ATA-konventionen eller Istanbul-konventionen

3) »ATA-konventionen«: toldkonventionen vedrørende ATA-carnet for midlertidig indførsel af varer, der blev udfærdiget i Bruxelles den 6. december 1961

4) »Istanbul-konventionen«: konventionen om midlertidig indførsel, der blev udfærdiget i Istanbul den 26. juni 1990

5) »bagage«: alle varer, som en fysisk person medbringer på en rejse, uanset på hvilken måde

6) »kodeks«: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen

7) »EU-lufthavn«: enhver lufthavn beliggende i Unionens toldområde

8) »EU-havn«: enhver havn beliggende i Unionens toldområde

9) »konventionen om en fælles forsendelsesprocedure«: konventionen om en fælles forsendelsesprocedure (10)

10) »fælles transitland«: et land, som ikke er en EU-medlemsstat, men som er part i konventionen om en fælles forsendelsesprocedure

11) »tredjeland«: et land eller område uden for Unionens toldområde

12) »CPD-carnet«: et internationalt tolddokument, som benyttes ved midlertidig indførsel af transportmidler, og som udstedes i henhold til Istanbul-konventionen

13) »afgangstoldsted«: det toldsted, der antager en toldangivelse, hvorved varer henføres under en forsendelsesprocedure

14) »bestemmelsestoldsted«: det toldsted, hvor varer, der henføres under en forsendelsesprocedure, frembydes med henblik på at bringe proceduren til ophør

15) »toldsted for den første indpassage«: det toldsted, som er kompetent for toldtilsynet på det sted, hvortil transportmidlet, som benyttes til at transportere varerne, ankommer til Unionens toldområde fra et område uden for dette område

16) »eksporttoldsted«: det toldsted, hvor eksportangivelsen eller reeksportangivelsen indgives for varer, der føres ud af Unionens toldområde

17) »henførselstoldsted«: det toldsted, som er anført i bevillingen til en særlig procedure, jf. kodeksens artikel 211, stk. 1, og som er bemyndiget til at frigive varer til en særlig procedure

18) »økonomiske operatørers registrerings- og identifikationsnummer« (EORI-nummer): et identifikationsnummer, som er unikt i Unionens toldområde, og som en toldmyndighed tildeler en økonomisk operatør eller en anden person for at registrere ham i toldøjemed

19) »eksportør«: a) den i Unionens toldområde etablerede person, som på det tidspunkt, hvor angivelsen antages, er indehaver af kontrakten med modtageren i tredjelandet og har beføjelse til at beslutte, at varerne skal bringes til et bestemmelsessted uden for Unionens toldområde b) den privatperson, der medbringer varerne med henblik på eksport, hvis disse varer er indeholdt i vedkommendes personlige bagage c) i andre tilfælde den i Unionens toldområde etablerede person, som har beføjelse til at beslutte, at varerne skal bringes til et bestemmelsessted uden for Unionens toldområde

20) »almindelig anerkendte regnskabsprincipper«: principper, som i et land på et givet tidspunkt er anerkendt eller finder væsentlig støtte i fagkredse, og som er bestemmende for, hvilke økonomiske midler og forpligtelser der skal bogføres som aktiver og passiver, hvilke ændringer i aktiver og passiver der skal bogføres, hvorledes aktiverne og passiverne samt de ændringer, der sker i disse, skal måles, hvilke oplysninger der skal offentliggøres og på hvilken måde, og hvilke finansielle oversigter der skal opstilles.

21) »varer af ikke-kommerciel karakter«: a) varer i sendinger fra en privatperson til en anden, hvis sådanne sendinger: i) finder sted lejlighedsvis ii) udelukkende indeholder varer, som er bestemt til personlig brug for modtageren eller dennes familie, og som ikke ved deres beskaffenhed eller mængde giver anledning til at antage et kommercielt øjemed, og iii) sendes fra afsenderen til modtageren uden nogen form for vederlag b) varer i rejsendes personlige bagage, hvis disse: i) finder sted lejlighedsvis, og ii) udelukkende består af varer, der er bestemt til personlig brug for de rejsende eller deres familier eller er beregnet til gaver; beskaffenheden og mængden af sådanne varer må ikke give anledning til at antage, at de importeres eller eksporteres af kommercielle årsager

22) »masterreferencenummer« (MRN-nummer): det registreringsnummer, som den kompetente toldmyndighed tildeler til angivelser eller meddelelser, der er omhandlet i kodeksens artikel 5, nr. 9)-14), til TIR-transporter eller til beviser for toldmæssig status som EU-varer

23) »frist for afslutning af proceduren«: det tidsrum, inden for hvilket varer, der er henført under en særlig procedure, dog ikke forsendelse, eller forædlingsprodukter skal være henført under en efterfølgende toldprocedure, skal tilintetgøres, skal være ført ud af Unionens toldområde eller være anvendt til det foreskrevne særlige formål. For passiv forædling er fristen for afslutning af proceduren den frist, inden for hvilken midlertidigt eksporterede varer kan reimporteres til Unionens toldområde som forædlingsprodukter og henføres under overgang til fri omsætning for at kunne opnå fuldstændig eller delvis fritagelse for importafgifter

24) »varer i postforsendelse«: andre varer end brevforsendelser, der er anbragt i en postpakke eller et kolli og transporteres af en postvirksomhed eller på dennes ansvar i henhold til bestemmelserne i Verdenspostkonventionen, som blev vedtaget den 10. juli 1984 inden for rammerne af De Forenede Nationer

25) »postvirksomhed«: en operatør, der er etableret i og udpeget af en medlemsstat til at yde den internationale tjeneste, der reguleres af Verdenspostkonventionen

26) »brevforsendelser«: breve, postkort, blindeforsendelser og tryksager, der ikke er pålagt import- eller eksportafgifter

27) »passiv forædling IM/EX«: forudgående import af forædlingsprodukter, som er fremstillet af ækvivalente varer under proceduren for passiv forædling forud for eksporten af de varer, de træder i stedet for, som omhandlet i kodeksens artikel 223, stk. 2, litra d)

28) »passiv forædling EX/IM«: eksport af EU-varer under proceduren for passiv forædling forud for importen af forædlingsprodukter

29) »aktiv forædling EX/IM«: forudgående eksport af forædlingsprodukter, som er fremstillet af ækvivalente varer under proceduren for aktiv forædling forud for importen af de varer, de træder i stedet for, som omhandlet i kodeksens artikel 223, stk. 2, litra c)

30) »aktiv forædling IM/EX«: import af ikke-EU-varer under proceduren for aktiv forædling forud for eksporten af forædlingsprodukter

31) »privatperson«: fysiske personer bortset fra afgiftspligtige personer, der handler i denne egenskab som defineret i Rådets direktiv 2006/112/EF

32) »offentligt toldoplag af type I«: et offentligt toldoplag, hvor de opgaver, der henvises til i kodeksens artikel 242, stk. 1, påhviler bevillingshaveren og den person, der er ansvarlig for proceduren

33) »offentligt toldoplag af type II«: et offentligt toldoplag, hvor de forpligtigelser, der henvises til i kodeksens artikel 242, stk. 2, påhviler den person, der er ansvarlig for proceduren

34) »gennemgående transportdokument« i forbindelse med toldmæssig status: et transportdokument, der er udstedt i en medlemsstat med henblik på transport af varer fra afgangsstedet i Unionens toldområde til bestemmelsesstedet i dette område, idet den transportør, som udsteder dokumentet, bærer ansvaret

35) »særligt fiskalt område«: en del af Unionens toldområde, hvori bestemmelserne i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem og Rådets direktiv 2008/118/EF af 16. december 2008 om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF ikke finder anvendelse

36) »det tilsynsførende toldsted«: a) i tilfælde af midlertidig opbevaring som omhandlet i kodeksens afsnit IV eller særlige procedurer, bortset fra den fælles forsendelsesprocedure, som omhandlet i kodeksens afsnit VII: det toldsted, som ifølge bevillingen fører tilsyn med enten den midlertidige opbevaring af varerne eller den pågældende særlige procedure b) i tilfælde af en forenklet angivelse som omhandlet i kodeksens artikel 166, centraliseret toldbehandling som omhandlet i kodeksens artikel 179 og indskrivning i regnskaber som omhandlet i kodeksens artikel 182: det toldsted, som ifølge bevillingen fører tilsyn med, at varerne henføres under den pågældende toldprocedure

37) »TIR-konventionen«: toldkonventionen om international godstransport på grundlag af TIR-carneter, der blev udfærdiget i Genève den 14. november 1975

38) »TIR-transport«: transport af varer inden for Unionens toldområde i overensstemmelse med TIR-konventionen

39) »omladning«: af- og pålæsning af varer fra ét transportmiddel til et andet transportmiddel

40) »rejsende«: enhver fysisk person, der a) ankommer til Unionens toldområde midlertidigt og ikke har fast bopæl dér, eller b) vender tilbage til Unionens toldområde, hvor vedkommende har sin sædvanlige bopæl, efter et midlertidigt ophold uden for dette område, eller c) midlertidigt forlader Unionens toldområde, hvor vedkommende har sin sædvanlige bopæl, eller d) efter et midlertidigt ophold forlader Unionens toldområde, hvor vedkommende ikke har sin sædvanlige bopæl

41) »affald og skrot«: et af følgende: a) varer eller produkter, der er tariferet som affald og skrot i overensstemmelse med den kombinerede nomenklatur b) i forbindelse med særligt anvendelsesformål eller aktiv forædling: varer eller produkter, som er resultatet af en forædlingsproces, som er uden eller har en lav økonomisk værdi, og som ikke kan anvendes uden yderligere forædling

42) »palle«: en plade, på hvilken en vis godsmængde kan anbringes, således at den udgør en ladningsenhed med henblik på transport, håndtering eller stabling ved anvendelse af mekaniske hjælpemidler. Pladen består af to flader adskilt med afstivere eller af en flade på fødder; dens samlede højde er reduceret til det mindst mulige, der stadig kan håndteres ved hjælp af gaffeltrucks eller palletrucks; den kan være med eller uden overbygning

43) »EU-fabriksskib«: et fartøj, som er registreret i skibsregistret i en del af en medlemsstats territorium henhørende under Unionens toldområde, som fører en medlemsstats flag, og som ikke tjener til fangst af produkter fra havfiskeri, men forarbejder dem om bord

44) »EU-fiskerfartøj«: et fartøj, som er registreret i skibsregistret i en del af en medlemsstats territorium henhørende under Unionens toldområde, som fører en medlemsstats flag, og som tjener til fangst af produkter fra havfiskeri og, i givet fald, forarbejder dem om bord

45) »fast rutefart«: rutefart, hvor skibe kun transporterer varer mellem EU-havne og ikke kommer fra, sejler til eller anløber steder uden for Unionens toldområde eller i en EU-havns frizone.

KAPITEL 2

Personers rettigheder og forpligtelser i henhold til toldlovgivningen

Afdeling 1

Tilvejebringelse af oplysninger

Underafdeling 1

Fælles datakrav med henblik på udveksling og lagring af data

Artikel 2

Fælles datakrav

(Kodeksens artikel 6, stk. 2)

1. Den udveksling og lagring af oplysninger, der kræves i forbindelse med ansøgninger og afgørelser, skal opfylde de fælles datakrav, der er fastsat i bilag A.

2. Den udveksling og lagring af oplysninger, der kræves i forbindelse med angivelser, meddelelser og bevis for toldmæssig status, skal opfylde de fælles datakrav, der er fastsat i bilag B.

Underafdeling 2

Toldmyndighedernes registrering af personer

Artikel 3

EORI-registreringens dataindhold

(Kodeksens artikel 6, stk. 2)

Når en person registreres, indhenter og opbevarer toldmyndighederne de oplysninger, der er fastsat i bilag 12-01, vedrørende denne person. Disse data udgør EORI-registreringen.

Artikel 4

Indgivelse af oplysninger med henblik på EORI-registrering

(Kodeksens artikel 6, stk. 4)

Toldmyndighederne kan tillade, at personer indgiver de oplysninger, der er nødvendige for EORI-registreringen, ved hjælp af andre midler end elektroniske databehandlingsteknikker.

Artikel 5

Økonomiske operatører, der ikke er etableret i Unionens toldområde

(Kodeksens artikel 22, stk. 2, og artikel 9, stk. 2)

1. Økonomiske operatører, der ikke er etableret i Unionens toldområde, skal lade sig registrere, inden de:

a) indgiver en toldangivelse i Unionens toldområde, bortset fra følgende angivelser: i) en toldangivelse, der indgives i henhold til artikel 135-144, eller ii) en toldangivelse om henførsel af varer under proceduren for midlertidig indførsel eller en reeksportangivelse med henblik på at afslutte denne procedure iii) en toldangivelse, som en økonomisk operatør, der er etableret i et fælles transitland, indgiver i henhold til konventionen om en fælles forsendelsesprocedure (11) iv) en toldangivelse, som en økonomisk operatør, der er etableret i Andorra eller San Marino, indgiver i henhold til EU-forsendelsesproceduren

b) indgiver af en summarisk indpassage- eller udpassageangivelse i Unionens toldområde

c) indgiver af en angivelse til midlertidig opbevaring i Unionens toldområde

d) handler som en transportør med henblik på transport ad søvejen, indre vandveje eller luftvejen

e) handler som en transportør, der er tilsluttet toldsystemet og ønsker at modtage en eller flere af de meddelelser, der er omhandlet i toldforskrifterne vedrørende indgivelse eller ændring af summariske indpassageangivelser.

2. Uanset stk. 1, litra a), nr. ii), skal økonomiske operatører, som ikke er etableret i Unionens toldområde, lade sig registrere hos toldmyndighederne, før de indgiver en toldangivelse om henførsel af varer under proceduren for midlertidig indførsel eller en reeksportangivelse med henblik på at afslutte denne procedure, hvis registrering er en forudsætning for at anvende det fælles system til forvaltning af sikkerhedsstillelse.

3. Uanset stk. 1, litra a), nr. iii), skal økonomiske operatører, som er etableret i et fælles transitland, lade sig registrere hos toldmyndighederne, før de indgiver en toldangivelse i henhold til konventionen om en fælles forsendelsesprocedure, hvis denne angivelse indgives i stedet for en summarisk indpassageangivelse eller anvendes som en angivelse forud for afgang.

4. Uanset stk. 1, litra a), nr. iv), skal økonomiske operatører, som er etableret i Andorra eller i San Marino, lade sig registrere hos toldmyndighederne, før de indgiver en toldangivelse i henhold til EU-forsendelsesproceduren, hvis denne angivelse indgives i stedet for en summarisk indpassageangivelse eller anvendes som en angivelse forud for afgang.

5. Uanset stk. 1, litra d), skal en økonomisk operatør, der handler som transportør med henblik på transport ad søvejen, indre vandveje eller luftvejen, ikke lade sig registrere hos toldmyndighederne, hvis vedkommende har fået tildelt et entydigt identifikationsnummer fra et tredjeland inden for rammerne af et tredjelands handelspartnerskabsprogram, som er anerkendt af Unionen.

6. Er registrering påkrævet i henhold til denne artikel, skal den foretages af de toldmyndigheder, der er ansvarlige for det sted, hvor den økonomiske operatør indgiver en angivelse eller ansøger om en afgørelse.

Artikel 6

Andre personer end økonomiske operatører

(Kodeksens artikel 9, stk. 3)

1. Andre personer end økonomiske operatører skal lade sig registrere sig hos toldmyndighederne, hvis en af følgende betingelser er opfyldt:

a) en sådan registrering er påkrævet i henhold til en medlemsstats lovgivning

b) personen påbegynder operationer, for hvilke der skal tildeles et EORI-nummer i medfør af bilag A og bilag B.

2. Uanset stk. 1 gælder det, at registrering ikke er påkrævet, hvis en anden person end en økonomisk operatør kun lejlighedsvis indgiver toldangivelser, og toldmyndighederne finder det berettiget.

Artikel 7

Ugyldiggørelse af et EORI-nummer

(Kodeksens artikel 9, stk. 4)

1. Toldmyndighederne ugyldiggør et EORI-nummer i følgende tilfælde:

a) på anmodning af den registrerede person

b) når toldmyndigheden har kendskab til, at en registreret person er ophørt med at udøve aktiviteter, der gør registrering påkrævet.

2. Toldmyndighederne skal registrere datoen for ugyldiggørelse af EORI-nummeret og give den registrerede person meddelelse herom.

Afdeling 2

Afgørelser om anvendelse af toldlovgivningen

Underafdeling 1

Høringsret

Artikel 8

Høringsfrist

(Kodeksens artikel 22, stk. 6)

1. Der fastsættes en frist på 30 dage, hvor ansøgeren får lejlighed til at fremsætte sine synspunkter, inden der træffes en afgørelse, som kan få negative følger for vedkommende.

2. Uanset stk. 1 kan toldmyndighederne forlange, at den pågældende person fremsætter sine synspunkter inden for 24 timer, hvis afgørelsen vedrører resultatet af kontrollen af varer, for hvilke der ikke er indgivet en summarisk angivelse, en angivelse til midlertidig opbevaring, en reeksportangivelse eller en toldangivelse.

Artikel 9

Midler til meddelelse af begrundelser

(Kodeksens artikel 6, stk. 3, litra a))

Hvis den meddelelse, der nævnes i kodeksens artikel 22, stk. 6, første afsnit, foretages som led i verifikations- eller kontrolprocessen, kan dette ske ved hjælp af andre midler end elektroniske databehandlingsteknikker.

Hvis ansøgningen indgives, eller afgørelsen meddeles ved hjælp af andre midler end elektroniske databehandlingsteknikker, kan meddelelsen foretages via samme middel.

Artikel 10

Undtagelser fra høringsretten

(Kodeksens artikel 22, stk. 6, andet afsnit)

I følgende særlige tilfælde gives ansøgeren ikke lejlighed til at fremsætte sine synspunkter:

a) hvis ansøgningen om en afgørelse ikke opfylder de betingelser, der er fastsat i artikel 11

b) hvis toldmyndighederne meddeler den person, som indgav den summariske indpassageangivelse, at varerne ikke må lastes for så vidt angår søgående containergods og luftfart

c) hvis afgørelsen vedrører en meddelelse til ansøgeren af en afgørelse fra Kommission som omhandlet i kodeksens artikel 116, stk. 3

d) hvis et EORI-nummer skal ugyldiggøres.

Underafdeling 2

Almindelige regler for afgørelser truffet efter ansøgning

Artikel 11

Betingelser for antagelse af en ansøgning

(Kodeksens artikel 22, stk. 2)

1. En ansøgning om en afgørelse i forbindelse med anvendelsen af toldlovgivningen antages, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:

a) ansøgeren er registreret i overensstemmelse med kodeksens artikel 9, når det kræves i henhold til den procedure, som ansøgningen vedrører

b) ansøgeren er etableret i Unionens toldområde, når det kræves i henhold til den procedure, som ansøgningen vedrører

c) ansøgningen er indgivet til en toldmyndighed, der er udpeget til at modtage ansøgninger i medlemsstaten som den kompetente toldmyndighed, der er omhandlet i kodeksens artikel 22, stk. 1, tredje afsnit

d) ansøgningen vedrører ikke en afgørelse med samme formål som en tidligere afgørelse rettet til samme ansøger, der i løbet af en etårig periode forud for ansøgningen blev annulleret eller tilbagekaldt med den begrundelse, at ansøgeren undlod at opfylde en forpligtelse, der var pålagt i kraft af denne afgørelse

2. Uanset stk. 1, litra d), fastsættes den omhandlede periode til tre år, hvis den tidligere afgørelse blev annulleret i overensstemmelse med kodeksens artikel 27, stk. 1, eller hvis ansøgningen er en ansøgning om status som autoriseret økonomisk operatør, der er indgivet i overensstemmelse med kodeksens artikel 38.

Artikel 12

Toldmyndighed, der er kompetent til at træffe afgørelsen

(Kodeksens artikel 22, stk. 1)

Er det ikke muligt at fastslå den kompetente toldmyndighed i henhold til kodeksens artikel 22, stk. 1, tredje afsnit, er den kompetente toldmyndighed toldmyndigheden på det sted, hvor ansøgerens regnskaber og dokumentation, der sætter toldmyndigheden i stand til at træffe en afgørelse (hovedbogholderi i forbindelse med told), føres eller står til rådighed.

Artikel 13

Forlængelse af fristen for at træffe afgørelse

(Kodeksens artikel 22, stk. 3)

1. Hvis den toldmyndighed, der er kompetent til at træffe afgørelsen, efter antagelsen af ansøgningen finder det nødvendigt at anmode ansøgeren om supplerende oplysninger for at kunne træffe sin afgørelse, fastsætter myndigheden en frist på højst 30 dage, inden for hvilken ansøgeren skal forelægge oplysningerne. Fristen for at træffe afgørelse som omhandlet i kodeksens artikel 22, stk. 3, forlænges med samme tidsrum. Ansøgeren oplyses om forlængelsen af fristen for at træffe afgørelse.

2. Anvendes artikel 8, stk. 1, forlænges fristen for at træffe en afgørelse som omhandlet i kodeksens artikel 22, stk. 3, med en periode på 30 dage. Ansøgeren oplyses om forlængelsen.

3. Hvis den toldmyndighed, der er kompetent til at træffe afgørelsen, har forlænget høringsperioden for en anden toldmyndighed, forlænges fristen for at træffe afgørelsen med samme tidsrum som forlængelsen af høringsperioden. Ansøgeren oplyses om forlængelsen af fristen for at træffe afgørelse.

4. Er der grundlag for bestyrket mistanke om en overtrædelse af toldlovgivningen, og toldmyndighederne foretager undersøgelser baseret på dette grundlag, forlænges fristen for at træffe afgørelsen med det tidsrum, der er nødvendigt for at afslutte de pågældende undersøgelser. Denne forlængelse må ikke overskride ni måneder. Ansøgeren skal oplyses om forlængelsen, medmindre dette vil bringe undersøgelsen i fare.

Artikel 14

Gyldighedsdato

(Kodeksens artikel 22, stk. 4 og 5)

Afgørelsen får i følgende tilfælde virkning fra en anden dato end den dato, hvor ansøgeren modtager den eller må antages at have modtaget den:

a) hvis afgørelsen vil få positive følger for ansøgeren, og ansøgeren har anmodet om, at afgørelsen får virkning fra en anden dato, får afgørelsen virkning fra den dato, som ansøgeren anmoder om, forudsat at denne ligger efter den dato, hvor ansøgeren modtager afgørelsen eller må antages at have modtaget den

b) hvis en tidligere afgørelse er blevet meddelt med en tidsbegrænsning, og det eneste formål med den aktuelle afgørelse er at forlænge dennes gyldighed, får afgørelsen virkning fra dagen efter udløbet af den tidligere afgørelses gyldighedsperiode

c) hvis virkningen af afgørelsen betinges af, at ansøgeren gennemfører visse formaliteter, får afgørelsen virkning fra den dato, hvor ansøgeren modtager eller må antages at have modtaget meddelelsen fra den kompetente toldmyndighed om, at formaliteterne er blevet afsluttet på tilfredsstillende vis.

Artikel 15

Fornyet vurdering af en afgørelse

(Kodeksens artikel 23, stk. 4, litra a))

1. Den toldmyndighed, der er kompetent til at træffe afgørelsen, skal tage afgørelsen op til fornyet vurdering i følgende tilfælde:

a) hvis ændringer i den relevante EU-lovgivning påvirker afgørelsen

b) hvis det som følge af den udførte overvågning viser sig nødvendigt

c) hvis det er nødvendigt på grund af oplysninger fra indehaveren af afgørelsen i overensstemmelse med kodeksens artikel 23, stk. 2, eller fra andre myndigheder.

2. Den toldmyndighed, der er kompetent til at træffe afgørelsen, meddeler indehaveren af afgørelsen resultatet af den fornyede vurdering.

Artikel 16

Suspension af en afgørelse

(Kodeksens artikel 23, stk. 4, litra b))

1. Den toldmyndighed, der er kompetent til at træffe afgørelsen, suspenderer afgørelsen i stedet for at annullere, tilbagekalde eller ændre denne i henhold til kodeksens artikel 23, stk. 3, artikel 27 eller artikel 28, hvis:

a) den pågældende toldmyndighed finder, at der kan være tilstrækkeligt grundlag for at annullere, tilbagekalde eller ændre afgørelsen, men endnu ikke råder over alle de nødvendige elementer til at træffe afgørelse om annullering, tilbagekaldelse eller ændring

b) den pågældende toldmyndighed finder, at betingelserne for afgørelsen ikke er opfyldt, eller at indehaveren af afgørelsen ikke overholder de forpligtelser, der følger af denne afgørelse, og at indehaveren af afgørelsen bør gives tid til at træffe foranstaltninger for at sikre opfyldelsen af betingelserne eller overholdelsen af forpligtelserne

c) indehaveren af afgørelsen anmoder om en sådan suspension, fordi vedkommende midlertidigt er ude af stand til at opfylde de betingelser, der er fastsat i afgørelsen, eller overholde de forpligtelser, der er pålagt i henhold til denne afgørelse.

2. I de tilfælde, der er omhandlet i stk. 1, litra b) og c), skal indehaveren af afgørelsen underrette den toldmyndighed, der er kompetent til at træffe afgørelse, om de foranstaltninger, om vedkommende vil træffe for at sikre opfyldelse af betingelserne eller overholdelse af forpligtelserne, samt det fornødne tidsrum til at træffe disse foranstaltninger.

Artikel 17

Suspensionsperioden for en afgørelse

(Kodeksens artikel 23, stk. 4, litra b))

1. I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra a), skal den suspensionsperiode, som den kompetente toldmyndighed fastlægger, svare til det tidsrum, som den pågældende toldmyndighed har behov for for at kunne fastslå, om betingelserne for annullering, tilbagekaldelse eller ændring er opfyldt. Denne frist må ikke overstige 30 dage.

Finder toldmyndighederne imidlertid, at indehaveren af afgørelsen muligvis ikke opfylder kriterierne i kodeksens artikel 39, litra a), suspenderes afgørelsen, indtil det er fastslået, om en alvorlig overtrædelse eller gentagne overtrædelser er blevet begået af en af følgende personer:

a) indehaveren af afgørelsen

b) den person, der er ansvarlig for den virksomhed, som er indehaver af den pågældende afgørelse, eller udøver kontrol med dens ledelse

c) den person, der er ansvarlig for toldanliggender i den virksomhed, som er indehaver af afgørelsen.

2. I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra b) og c), skal suspensionsperioden, som fastlægges af den toldmyndighed, der er kompetent til at træffe afgørelsen, svare til den tidsfrist, som indehaveren af en afgørelse har underrettet om i henhold til artikel 16, stk. 2. Suspensionsperioden kan om fornødent forlænges yderligere efter anmodning fra indehaveren af afgørelsen.

Suspensionsperioden kan forlænges yderligere med det tidsrum, der er nødvendigt, for at den kompetente toldmyndighed kan kontrollere, at disse foranstaltninger sikrer opfyldelsen af betingelserne eller overholdelsen af forpligtelserne. Dette tidsrum må ikke overstige 30 dage.

3. Hvis toldmyndigheden, der er kompetent til at træffe afgørelsen, efter suspension af en afgørelse har til hensigt at annullere, tilbagekalde eller ændre afgørelsen i overensstemmelse med kodeksens artikel 23, stk. 3, artikel 27 eller artikel 28, forlænges suspensionsperioden, der er fastlagt i overensstemmelse med denne artikels stk. 1 og 2, hvis dette er relevant, indtil afgørelsen om annullering, tilbagekaldelse eller ændring får virkning.

Artikel 18

Udløbet af suspensionsperioden

(Kodeksens artikel 23, stk. 4, litra b))

1. Suspension af en afgørelse ophører ved suspensionsperiodens udløb, medmindre en af følgende situationer opstår inden periodens udløb:

a) i de tilfælde, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra a), ophæves suspensionen, fordi der ikke er fundet anledning til at annullere, tilbagekalde eller ændre en afgørelse i overensstemmelse med kodeksens artikel 23, stk. 3, artikel 27 eller artikel 28, og i dette tilfælde ophører suspensionen på ophævelsesdatoen

b) i de tilfælde, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra b) og c), ophæves suspensionen, fordi den toldmyndighed, der er kompetent til at træffe afgørelsen, finder det godtgjort, at indehaveren af afgørelsen har truffet de nødvendige foranstaltninger til at sikre opfyldelsen af de betingelser, der er fastsat i afgørelsen, eller overholdelsen af de forpligtelser, der er pålagt i henhold til samme afgørelse, og i dette tilfælde ophører suspensionen på ophævelsesdatoen

c) den suspenderede afgørelse annulleres, tilbagekaldes eller ændres, og i dette tilfælde ophæves suspensionen fra datoen for annullering, tilbagekaldelse eller ændring.

2. Den toldmyndighed, der er kompetent til at træffe afgørelsen, skal oplyse indehaveren af afgørelsen om, at suspensionen er ophørt.

Underafdeling 3

Afgørelser vedrørende bindende oplysninger

Artikel 19

Ansøgning om en afgørelse vedrørende bindende oplysninger

(Kodeksens artikel 22, stk. 1, tredje afsnit, og artikel 6, stk. 3, litra a))

1. Uanset kodeksens artikel 22, stk. 1, tredje afsnit, skal en ansøgning om en afgørelse vedrørende bindende oplysninger og alle dokumenter, der ledsager eller støtter denne, indgives enten til den kompetente toldmyndighed i den medlemsstat, hvor ansøgeren er etableret, eller til den kompetente toldmyndighed i den medlemsstat, hvor de pågældende oplysninger skal anvendes.

2. Ved at indgive en ansøgning om en afgørelse vedrørende bindende oplysninger anses ansøgeren for at indvilge i, at alle oplysninger, herunder fotografier, billeder og brochurer, med undtagelse af fortrolige oplysninger, gøres tilgængelige for offentligheden via Kommissionens websted. Ved offentliggørelse af data skal retten til beskyttelse af personoplysninger respekteres.

3. Findes der ikke et elektronisk system til indgivelse af ansøgninger om en afgørelse vedrørende bindende oprindelsesoplysninger (BOO), kan medlemsstaterne tillade, at disse ansøgninger indgives ved hjælp af andre midler end elektroniske databehandlingsteknikker.

Artikel 20

Frister

(Kodeksens artikel 22, stk. 3)

1. Hvis Kommissionen underretter toldmyndighederne om, at vedtagelsen af BTO- og BOO-afgørelser suspenderes i henhold til kodeksens artikel 34, stk. 10, litra a), forlænges fristen for at træffe den afgørelse, der er omhandlet i kodeksens artikel 22, stk. 3, første afsnit, indtil Kommissionen underretter toldmyndighederne om, at en korrekt og ensartet tarifering eller oprindelsesbestemmelse er sikret.

Den forlængede periode, der er nævnt i første afsnit, må ikke overstige 10 måneder, men i undtagelsestilfælde kan der fastsættes en yderligere forlængelse på højst 5 måneder.

2. Det tidsrum, der er nævnt i kodeksens artikel 22, stk. 3, andet afsnit, kan overstige 30 dage, hvis det ikke er muligt inden for den nævnte periode at gennemføre den analyse, som den toldmyndighed, der er kompetent til at træffe en afgørelse, finder nødvendig for at træffe afgørelsen.

Artikel 21

Meddelelse af BOO-afgørelser

(Kodeksens artikel 6, stk. 3, litra a))

Er en ansøgning om en BOO-afgørelse indgivet ved hjælp af andre midler end elektroniske databehandlingsteknikker, kan toldmyndighederne meddele ansøgeren BOO-afgørelsen ved hjælp af andre midler end elektroniske databehandlingsteknikker.

Artikel 22

Begrænsning af anvendelsen af reglerne for fornyet vurdering og suspension

(Kodeksens artikel 23, stk. 4)

Artikel 15-18 om fornyet vurdering og suspension af afgørelser finder ikke anvendelse på afgørelser vedrørende bindende oplysninger.

Afdeling 3

Autoriseret økonomisk operatør

Underafdeling 1

Fordele, der følger af status som autoriseret økonomisk operatør

Artikel 23

Lettelser i forbindelse med angivelser forud for afgang

(Kodeksens artikel 38, stk. 2, litra b))

1. Indgiver en økonomisk operatør med bevilling til at udnytte sikkerheds- og sikringsrelaterede lettelser (AEOS) som omhandlet i kodeksens artikel 38, stk. 2, litra b), på egne vegne en angivelse forud for afgang i form af en toldangivelse eller en reeksportangivelse, kræves ingen oplysninger udover dem, der er anført i disse angivelser.

2. Hvis en AEOS på vegne af en anden person, der også er en AEOS, indgiver en angivelse forud for afgang i form af en toldangivelse eller en reeksportangivelse, kræves ingen oplysninger udover dem, der er anført i disse angivelser.

Artikel 24

Mere fordelagtig behandling vedrørende risikovurdering og kontrol

(Kodeksens artikel 38, stk. 6)

1. En autoriseret økonomisk operatør (AEO) undergives færre fysiske og dokumentbaserede kontroller end andre økonomiske operatører.

2. Hvis en AEOS har indgivet en summarisk indpassageangivelse eller i de tilfælde, der er omhandlet i kodeksens artikel 130, en toldangivelse eller en angivelse til midlertidig opbevaring, eller hvis en AEOS har indgivet en meddelelse og givet adgang til oplysningerne i forbindelse med den summariske indpassageangivelse i dennes computersystem som omhandlet i kodeksens artikel 127, stk. 8, skal toldstedet for den første indpassage, der er omhandlet i kodeksens artikel 127, stk. 3, første afsnit, underrette denne AEOS, hvis sendingen er udvalgt til fysisk kontrol. Denne underretning skal finde sted, før varerne ankommer til Unionens toldområde.

Underretningen skal også stilles til rådighed for transportøren, hvis vedkommende ikke samtidig er den AEOS, der er nævnt i første afsnit, forudsat at transportøren er en AEOS og er tilsluttet de elektroniske systemer vedrørende de angivelser, der er omhandlet i første afsnit.

Underretningen foretages ikke, hvis det kan bringe den kontrol, der skal udføres, eller resultaterne heraf, i fare.

3. Indgiver en autoriseret økonomisk operatør en angivelse til midlertidig opbevaring eller en toldangivelse i henhold til kodeksens artikel 171, skal det toldsted, der er kompetent til at modtage denne angivelse til midlertidig opbevaring eller den pågældende toldangivelse, underrette den autoriserede økonomiske operatør, hvis sendingen er udvalgt til toldkontrol. Denne underretning skal finde sted, før varerne frembydes for toldvæsenet.

Underretningen foretages ikke, hvis det kan bringe den kontrol, der skal udføres, eller resultaterne heraf, i fare.

4. Er sendinger, der er angivet af en autoriseret økonomisk operatør, udvalgt til fysisk kontrol eller dokumentbaseret kontrol, gennemføres kontrollen som en prioriteret opgave.

Efter anmodning fra en AEO kan kontrollen gennemføres et andet sted end det sted, hvor varerne frembydes for toldvæsenet.

5. Underretningerne, der er nævnt i stk. 2 og 3, berører ikke toldkontrol, der er truffet beslutning om på grundlag af angivelsen til midlertidig opbevaring eller toldangivelsen, efter at varerne er frembudt.

Artikel 25

Undtagelse fra fordelagtig behandling

(Kodeksens artikel 38, stk. 6)

Den mere fordelagtige behandling, der er omhandlet i artikel 24, finder ikke anvendelse for toldkontrol i forbindelse med særlige forhøjede trusselsniveauer eller kontrolforpligtelser i medfør af anden EU-lovgivning.

Toldmyndighederne skal dog afvikle den nødvendige behandling af, formaliteter gældende for og kontrol af sendinger, der er angivet af en AEOS, som en prioriteret opgave.

Underafdeling 2

Ansøgning om status som autoriseret økonomisk operatør

Artikel 26

Betingelser for antagelse af en ansøgning om status som autoriseret økonomisk operatør

(Kodeksens artikel 22, stk. 2)

1. Ud over at opfylde de betingelser for antagelse af en ansøgning, der er omhandlet i artikel 11, stk. 1, med henblik på at ansøge om AEO-status, skal ansøgeren sammen med ansøgningen forelægge et selvevalueringsspørgeskema, som toldmyndighederne stiller til rådighed.

2. En økonomisk operatør skal indgive en enkelt ansøgning om AEO-status for alle sine faste foreningssteder i Unionens toldområde.

Artikel 27

Kompetent toldmyndighed

(Kodeksens artikel 22, stk. 1, tredje afsnit)

Er det ikke muligt at fastslå den kompetente toldmyndighed i henhold til kodeksens artikel 22, stk. 1, tredje afsnit, eller nærværende forordnings artikel 12, indgives ansøgningen til toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor ansøgeren har et fast forretningssted, og hvor oplysninger om dens almindelige logistiske ledelsesaktiviteter i EU opbevares eller er tilgængelige som anført i ansøgningen.

Artikel 28

Frist for at træffe afgørelser

(Kodeksens artikel 22, stk. 3)

1. Fristen for at træffe de afgørelser, der er omhandlet i kodeksens artikel 22, stk. 3, første afsnit, kan forlænges med højst 60 dage.

2. Hvis der verserer en straffesag, som giver anledning til tvivl om, hvorvidt ansøgeren opfylder de betingelser, der er omhandlet i kodeksens artikel 39, litra a), skal fristen for at træffe afgørelsen forlænges med det tidsrum, der er nødvendigt for at afslutte sagen.

Artikel 29

AEO-bevillingens gyldighedsdato

(Kodeksens artikel 22, stk. 4)

Uanset kodeksens artikel 22, stk. 4, skal en bevilling af status som autoriseret økonomisk operatør (i det følgende benævnt »AEO-bevilling«) gælde fra femtedagen efter, at afgørelsen er truffet.

Artikel 30

Retsvirkninger af suspension

(Kodeksens artikel 23, stk. 4, litra b))

1. Suspenderes en AEO-bevilling som følge af manglende overholdelse af de kriterier, der er omhandlet i kodeksens artikel 39, suspenderer den toldmyndighed, der har truffet afgørelsen, enhver afgørelse, der er truffet for denne AEO, som bygger på AEO-bevillingen generelt eller nogle af de specifikke kriterier, der førte til suspensionen af AEO-bevillingen.

2. Suspensionen af en afgørelse vedrørende anvendelse af toldlovgivningen, der træffes for en AEO, medfører ikke automatisk en suspension af AEO-bevillingen.

3. Hvis en afgørelse vedrørende en person, der er både en AEOS og en økonomisk operatør med autorisation til at udnytte forenklede toldbestemmelser (AEOC) som omhandlet i kodeksens artikel 38, stk. 2, litra a), suspenderes i henhold til artikel 16, stk. 1, på grund af manglende overholdelse af de betingelser, der er fastsat i kodeksens artikel 39, litra d), suspenderes vedkommendes AEOC-bevilling, men vedkommendes AEOS-bevilling bevarer sin gyldighed.

Hvis en afgørelse vedrørende en person, der er både en AEOS og en AEOC, suspenderes i henhold til artikel 16, stk. 1, på grund af manglende opfyldelse af de betingelser, der er fastsat i kodeksens artikel 39, litra e), suspenderes vedkommendes AEOS-bevilling, men vedkommendes AEOC-bevilling bevarer sin gyldighed.

AFSNIT II

ELEMENTER, PÅ GRUNDLAG AF HVILKE IMPORT- ELLER EKSPORTAFGIFTER OG ANDRE FORANSTALTNINGER, DER ER FASTSAT SOM LED I VAREHANDELEN, FINDER ANVENDELSE

KAPITEL 1

Varers oprindelse

Afdeling 1

Ikke-præferenceoprindelse

Artikel 31

Varer, der er fuldt ud fremstillet i et enkelt land eller territorium

(Kodeksens artikel 60, stk. 1)

Som varer, der er fuldt ud fremstillet i et præferenceberettiget land eller territorium, anses følgende:

a) mineralske produkter, der er udvundet i det pågældende land eller territorium

b) vegetabilske produkter, der er høstet dér

c) levende dyr, som er født og opdrættet dér

d) produkter, der hidrører fra levende dyr, der opdrættes dér

e) produkter, der hidrører fra jagt og fiskeri dér

f) produkter fra havfiskeri og andre produkter, der optages af fartøjer, som er registreret i det pågældende land eller territorium og fører det pågældende lands eller territoriums flag, fra havet uden for noget lands søterritorium

g) varer, der fremstilles om bord på fabriksskibe af de i litra f) nævnte produkter, som har oprindelse i det pågældende land eller territorium, såfremt fabriksskibene er registreret i landet eller territoriet og fører dets flag

h) produkter, der udvindes af havbunden eller havundergrunden uden for søterritoriet, såfremt det pågældende land eller territorium har eneret på udnyttelse af denne havbund eller havundergrund

i) affald og skrot, der fremkommer ved fremstillingsprocesser, samt varer ude af brug, når de er indsamlet dér og kun kan anvendes til genindvinding af råmaterialer

j) varer, som er fremstillet dér udelukkende på basis af de i litra a)-i) anførte produkter.

Artikel 32

Varer, ved hvis fremstilling der er involveret mere end ét land eller territorium

(Kodeksens artikel 60, stk. 2)

Varer, der er opført i bilag 22-01, anses for at have undergået deres sidste væsentlige bearbejdning eller forarbejdning, som har ført til fremstilling af et nyt produkt eller udgør et vigtigt trin i fremstillingen, i det land eller territorium, hvor reglerne i nævnte bilag er opfyldt, eller som er identificeret i disse regler.

Artikel 33

Bearbejdning eller forarbejdning, som ikke er økonomisk berettiget

(Kodeksens artikel 60, stk. 2)

Enhver bearbejdning eller forarbejdning, som gennemføres i et andet land eller territorium, anses for ikke at være økonomisk berettiget, hvis det på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger fastslås, at formålet med behandlingen har været at undgå anvendelsen af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 59 i kodeksen.

For varer, der er omfattet af bilag 22-01, anvendes residualreglerne i kapitlet for de pågældende varer.

Hvis den sidste bearbejdning eller forarbejdning i forbindelse med varer, der ikke er omfattet af bilag 22-01, anses for ikke at være økonomisk berettiget, anses varerne for at have undergået den sidste væsentlige og økonomisk berettigede bearbejdning eller forarbejdning, som har ført til fremstilling af et nyt produkt eller udgør et vigtigt trin i fremstillingen, i det land eller territorium, hvor den største del af materialerne har oprindelse, fastlagt på grundlag af materialernes værdi.

Artikel 34

Mindste behandlinger

(Kodeksens artikel 60, stk. 2)

Følgende betragtes ikke som væsentlige og økonomisk berettigede bearbejdninger eller forarbejdninger i forbindelse med fastlæggelse af oprindelse:

a) behandlinger, som har til formål at sikre, at varernes tilstand ikke forringes under transport eller opbevaring (lufttilførsel, strækning, tørring, fjernelse af beskadigede eller fordærvede dele og lignende behandlinger), eller behandlinger, der letter forsendelse eller transport

b) simple behandlinger som afstøvning, sigtning, sortering, opdeling, sammenstilling, vask og tilskæring

c) udskiftning af emballage og adskillelse eller samling af sendinger, enkel aftapning på flasker, påfyldning af dåser, flakoner, anbringelse i sække, kasser, æsker, på bræt, plader eller bakker samt alle andre enkle emballeringsarbejder

d) pakning af varer i sæt eller kombinerede sæt eller forberedelse til salg

e) anbringelse af mærker, etiketter eller andre lignende kendetegn på selve produkterne eller deres emballage

f) enkel samling af dele for at kunne danne et komplet produkt

g) adskillelse eller ændret anvendelse

h) en kombination af to eller flere af de i litra a)-g) nævnte behandlinger.

Artikel 35

Tilbehør, reservedele eller værktøj

(Kodeksens artikel 60)

1. Tilbehør, reservedele eller værktøj, der leveres sammen med enhver af de varer, der er omfattet af afsnit XVI, XVII og XVIII i den kombinerede nomenklatur, og som udgør en del af det faste udstyr, anses for at have samme oprindelse som de pågældende varer.

2. Væsentlige reservedele til enhver af de varer, der er omfattet af afsnit XVI, XVII og XVIII i den kombinerede nomenklatur, og som tidligere er overgået til fri omsætning i Unionen, anses for at have samme oprindelse som de pågældende varer, hvis brugen af de væsentlige reservedele på produktionsstadiet ikke ville have ændret deres oprindelse.

3. I forbindelse med denne artikel forstås ved væsentlige reservedele dele, som:

a) er komponenter, uden hvilke en del af det udstyr, den maskine, det apparat eller det køretøj, som tidligere er bragt i fri omsætning eller eksporteret, ikke kan fungere tilfredsstillende

b) er karakteristiske for disse varer, og

c) er bestemt til normal vedligeholdelse af disse varer og til at erstatte defekte eller ikke længere brugbare dele af samme beskaffenhed.

Artikel 36

Neutrale elementer og emballering

(Kodeksens artikel 60)

1. Ved bestemmelse af, om varer har oprindelse i et land eller territorium, tages følgende elementers oprindelse ikke i betragtning:

a) energi og brændsel

b) anlæg og udstyr

c) maskiner og værktøj

d) materialer, som ikke indgår i og ikke er bestemt til at indgå i den pågældende vares endelige sammensætning.

2. Når emballagematerialer og pakningsgenstande i henhold til den almindelige tariferingsbestemmelse 5 vedrørende den kombinerede nomenklatur, som findes i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 (12), betragtes som en del af produktet ved tariferingen, tages der ikke hensyn til dem ved fastlæggelsen af oprindelsen, medmindre bestemmelsen i bilag 22-01 for de pågældende varer er baseret på en procentdel merværdi.

Afdeling 2

Præferenceoprindelse

Artikel 37

Definitioner

I denne afdeling forstås ved:

1) »præferenceberettiget land«: et land, der er omfattet af den generelle præferenceordning (GSP) og anført i bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 978/2012 (13)

2) »fremstilling«: alle former for bearbejdning eller forarbejdning, herunder også samling

3) »materialer«: alle former for bestanddele, råmaterialer, komponenter eller dele osv., der er anvendt til fremstillingen af et produkt

4) »produkt«: det produkt, der fremstilles, også når det senere er bestemt til anvendelse i en anden fremstillingsproces

5) »varer«: både materialer og produkter

6) »bilateral kumulation«: et system, som tillader, at produkter, der har oprindelse i Unionen, betragtes som materialer med oprindelse i et præferenceberettiget land, når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt i det pågældende præferenceberettigede land

7) »kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet«: et system, som tillader, at produkter, der har oprindelse i Norge, Schweiz eller Tyrkiet, betragtes som materialer med oprindelsesstatus i et præferenceberettiget land, når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt i det pågældende præferenceberettigede land og importeres i Unionen

8) »regional kumulation«: et system, hvor produkter, som i henhold til denne afdeling har oprindelse i et land, som er medlem af en regional sammenslutning, betragtes som materialer med oprindelse i et andet land i samme regionale sammenslutning (eller et land i en anden regional sammenslutning, hvis der er mulighed for kumulation mellem sammenslutninger), når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt fremstillet dér

9) »udvidet kumulation«: et system, der er betinget af Kommissionens tilladelse efter et præferenceberettiget lands indgivelse af en anmodning, hvorunder visse materialer, der har oprindelse i et land, med hvilket Unionen har en frihandelsaftale i overensstemmelse med artikel XXIV i den gældende almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT), betragtes som materialer med oprindelse i det pågældende præferenceberettigede land, når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt fremstillet i dette land

10) »fungible materialer«: materialer, som er af samme art og kommercielle kvalitet, har de samme tekniske og fysiske kendetegn, og som ikke kan skelnes fra hinanden, når de indgår i det færdige produkt

11) »regional sammenslutning«: sammenslutning af lande, mellem hvilke der anvendes regional kumulation

12) »toldværdi«: den værdi, der er fastlagt i overensstemmelse med aftalen om anvendelsen af artikel VII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (WTO-aftalen om toldværdiansættelse)

13) »materialernes værdi«: toldværdien på importtidspunktet for de benyttede materialer uden oprindelsesstatus eller, såfremt denne værdi ikke er kendt og ikke kan opgøres, den første registrerede pris, der er betalt for disse materialer i produktionslandet; hvis det er nødvendigt at fastsætte værdien af de anvendte materialer med oprindelsesstatus, finder bestemmelserne i dette afsnit tilsvarende anvendelse

14) »prisen ab fabrik«: den pris, der betales for produktet ab fabrik til den producent, i hvis virksomhed den sidste bearbejdning eller forarbejdning har fundet sted, såfremt prisen indbefatter værdien af alle anvendte materialer og alle andre omkostninger i tilknytning til fremstillingen af produktet, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt eksporteres. Hvis den faktiske pris ikke afspejler alle de omkostninger i tilknytning til fremstillingen af produktet, som faktisk er påløbet i produktionslandet, forstås ved pris ab fabrik summen af alle disse omkostninger, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt eksporteres. Hvis den sidste bearbejdning eller forarbejdning er overdraget i underentreprise til en producent, kan udtrykket »producent« som omhandlet i første afsnit henvise til den virksomhed, som har ansat underleverandøren.

15) »maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus«: det maksimale indhold af materialer uden oprindelsesstatus, som er tilladt, hvis en fremstilling skal kunne betragtes som en bearbejdning eller forarbejdning, der er tilstrækkelig til at give et produkt oprindelsesstatus. Dette indhold kan udtrykkes som en procentdel af produktets pris ab fabrik eller som en procentdel af nettovægten af disse anvendte materialer henhørende under en nærmere angivet gruppe af kapitler, et kapitel, en position eller en underposition

16) »nettovægt«: varens vægt uden nogen form for emballagemateriale eller pakningsgenstand

17) »kapitler«, »positioner«, og »underpositioner«: de kapitler, positioner og underpositioner (fire- eller sekscifrede koder), der anvendes i den nomenklatur, som udgør det harmoniserede system, med de ændringer, der følger af Toldsamarbejdsrådets henstilling af 26. juni 2004

18) »tariferet«: et produkts eller materiales tarifering under en bestemt position eller underposition i det harmoniserede system

19) »sending«: produkter, som enten a) sendes samtidig fra en bestemt eksportør til en bestemt modtager eller b) er omfattet af et og samme transportdokument, der dækker transporten fra eksportøren til modtageren, eller, såfremt et sådant dokument ikke foreligger, af en samlet faktura

20) »eksportør«: en person, som eksporterer varer til Unionen eller til et præferenceberettiget land, og som er i stand til at bevise varernes oprindelse, uanset om han er producenten deraf, og uanset om han selv opfylder eksportformaliteterne

21) »registreret eksportør«: a) en eksportør, som er etableret i et præferenceberettiget land og registreret hos de kompetente myndigheder i det pågældende præferenceberettigede land med henblik på eksport inden for rammerne af arrangementet, hvad enten det er til Unionen eller et andet præferenceberettiget land, med hvilket regional kumulation er mulig, eller b) en eksportør, som er etableret i en medlemsstat, og som er registreret hos toldmyndighederne i den pågældende medlemsstat med henblik på at kunne eksportere varer med oprindelse i Unionen til anvendelse som materialer i et præferenceberettiget land, med hvilket bilateral kumulation er muligt, eller c) en videreforsender af varer, som er etableret i en medlemsstat, og som er registreret hos toldmyndighederne i den pågældende medlemsstat med henblik på at udfærdige erstatningsudtalelser om oprindelse for at kunne videresende produkter med oprindelsesstatus til andre steder inden for Unionens toldområde eller, hvor det er relevant, til Norge, Schweiz eller Tyrkiet (»en registreret videreforsender«)

22) »udtalelse om oprindelse«: udtalelse, som udfærdiges af eksportøren eller videreforsenderen af varerne, som angiver, at de produkter, som udtalelsen omfatter, opfylder arrangementets oprindelsesregler.

Underafdeling 1

Udstedelse eller udfærdigelse af oprindelsesbeviser

Artikel 38

Midler til ansøgning om og udstedelse af INF 4-oplysningscertifikater

(Kodeksens artikel 6, stk. 3, litra a))

1. Ansøgninger om INF 4-oplysningscertifikater kan indgives ved hjælp af andre midler end elektroniske databehandlingsteknikker og skal opfylde datakravene i bilag 22-02.

2. INF 4-oplysningscertifikatet skal opfylde datakravene i bilag 22-02.

Artikel 39

Midler til ansøgning om og udstedelse af bevillinger som godkendt eksportør

(Kodeksens artikel 6, stk. 3, litra a))

Der kan indgives ansøgning om status som godkendt eksportør med henblik på udfærdigelse af præferenceoprindelsesbeviser og udstedes bevilling som godkendt eksportør ved hjælp af andre midler end elektroniske databehandlingsteknikker.

Artikel 40

Midler til ansøgning om at blive registreret eksportør

(Kodeksens artikel 6, stk. 3, litra a))

Der kan indgives ansøgninger om at blive registreret eksportør ved hjælp af andre midler end elektroniske databehandlingsteknikker.

Underafdeling 2

Definition af begrebet »produkter med oprindelsesstatus« — anvendelse inden for rammerne af Unionens GSP-arrangement

Artikel 41

Generelle principper

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

Nedenstående produkter anses for at have oprindelse i et præferenceberettiget land:

a) produkter, der fuldt ud er fremstillet i det pågældende land som omhandlet i artikel 44

b) produkter, der er fremstillet i det pågældende præferenceberettigede land, og som indeholder materialer, der ikke er fuldt ud er fremstillet i det pågældende land, dog på betingelse af, at disse materialer har undergået en tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i den i artikel 45 fastlagte betydning.

Artikel 42

Territorialitetsprincip

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

1. Betingelserne i denne underafdeling vedrørende opnåelse af oprindelsesstatus skal være opfyldt i det pågældende præferenceberettigede land.

2. Udtrykket »præferenceberettiget land« omfatter det pågældende lands søterritorium i den betydning, der er fastlagt i De Forenede Nationers havretskonvention (Montego Bay-konventionen af 10. december 1982), og må ikke gå ud over nævnte søterritoriums grænser

3. Hvis produkter med oprindelsesstatus, der er eksporteret fra det præferenceberettigede land til et andet land, returneres, anses de som produkter uden oprindelsesstatus, medmindre det over for de kompetente myndigheder kan godtgøres, at følgende betingelser er opfyldt:

a) at de returnerede varer er de samme varer som dem, der blev eksporteret, og

b) at de ikke har undergået nogen behandling, ud over hvad der var nødvendigt for deres bevarelse, mens de befandt sig i det pågældende land eller blev eksporteret.

Artikel 43

Ikkebehandling

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

1. De produkter, som angives til overgang til fri omsætning i Unionen, skal være de samme som dem, der er eksporteret fra det præferenceberettigede land, i hvilket de anses for at have oprindelse. De må ikke være ændret, omdannet på nogen måde eller være gjort til genstand for andre behandlinger end dem, som har til formål at bevare dem i god stand eller at anbringe varemærker, etiketter, stempler eller enhver anden form for bevis med henblik på at sikre overholdelsen af specifikke indenlandske krav, der måtte gælde i Unionen, før de angives til overgang til fri omsætning.

2. De produkter, der importeres til et præferenceberettiget land med henblik på kumulation i henhold til artikel 53, 54, 55 eller 56, skal være de samme som dem, der er eksporteret fra det land, i hvilket de anses for at have oprindelse. De må ikke være ændret, omdannet på nogen måde eller være gjort til genstand for andre behandlinger end behandlinger, som har til formål at bevare dem i god stand, før de angives til de relevante toldprocedurer i importlandet.

3. Opbevaring af varer må finde sted, forudsat at de forbliver under toldtilsyn i transitlandet eller transitlandene.

4. Delingen af sendinger må finde sted, hvis den foretages af eksportøren eller under dennes ansvar, forudsat at de pågældende varer forbliver under toldtilsyn i transitlandet eller transitlandene.

5. Stk. 1-4 anses for overholdt, medmindre toldmyndighederne har grund til at tro, at det modsatte er tilfældet; i så tilfælde kan toldmyndighederne anmode klarereren om at godtgøre overholdelsen, hvilket kan gøres ved hjælp af ethvert middel, bl.a. kontraktmæssige transportdokumenter som f.eks. konnossementer eller faktuelle eller konkrete beviser på grundlag af mærkning eller nummerering af kolli eller enhver form for bevis med tilknytning til selve varerne.

Artikel 44

Fuldt ud fremstillede produkter

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

1. Som produkter, der er fuldt ud fremstillet i et præferenceberettiget land, anses følgende:

a) mineralske produkter, som er udvundet af dets jord eller havbund

b) planter og vegetabilske produkter, der er dyrket eller høstet dér

c) levende dyr, som er født og opdrættet dér

d) produkter fra levende dyr, som er opdrættet dér

e) produkter fra slagtede dyr, som er født og opdrættet dér

f) produkter fra jagt og fiskeri, som drives dér

g) akvakulturprodukter i de tilfælde, hvor de pågældende fisk, krebsdyr og bløddyr er født og opdrættet dér

h) produkter fra havfiskeri og andre produkter fra havet, som er optaget af dets fartøjer uden for noget søterritorium

i) produkter, som er fremstillet på dets fabriksskibe udelukkende på grundlag af de i litra h) nævnte produkter

j) brugte genstande, som indsamles dér og kun kan anvendes til genindvinding af råmaterialer

k) affald og skrot hidrørende fra fremstillingsprocesser, som udføres dér

l) produkter, som er udvundet af havbunden eller -undergrunden beliggende uden for noget søterritorium, for så vidt det har eneret på udnyttelsen af denne havbund eller -undergrund

m) varer, som er fremstillet dér udelukkende på grundlag af de i litra a)-l) nævnte produkter.

2. Udtrykket »dets fartøjer« og »dets fabriksskibe« i stk. 1, litra h) og i), omfatter kun de fartøjer og fabriksskibe, som opfylder alle nedenstående krav:

a) de er registreret i det præferenceberettigede land eller i en medlemsstat

b) de fører et præferenceberettiget lands eller en medlemsstats flag

c) de opfylder en af de følgende betingelser: i) de ejes for mindst 50 %'s vedkommende af statsborgere i det præferenceberettigede land eller i medlemsstaterne eller ii) de ejes af selskaber, — hvis hovedkontor og vigtigste forretningssted er i det præferenceberettigede land eller i medlemsstaterne og — som for mindst 50 %'s vedkommende ejes af det præferenceberettigede land eller medlemsstater eller af offentlige institutioner eller statsborgere i det præferenceberettigede land eller medlemsstaterne.

3. Betingelserne i stk. 2 kan hver især være opfyldt i medlemsstaterne eller i forskellige præferenceberettigede lande, for så vidt alle de pågældende præferenceberettigede lande kan anvende regional kumulation i henhold til artikel 55, stk. 1 og 5. I så tilfælde anses produkterne for at have oprindelse i det præferenceberettigede land, under hvis flag fartøjet eller fabriksskibet sejler som omhandlet i stk. 2, litra b).

Første afsnit finder kun anvendelse, såfremt betingelserne i artikel 55, stk. 2, litra a), c) og d), er opfyldt.

Artikel 45

Tilstrækkeligt bearbejdede eller forarbejdede produkter

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

1. De produkter, som ikke er fuldt ud fremstillet i det pågældende præferenceberettigede land som omhandlet i artikel 44, anses for at have oprindelse dér, såfremt betingelserne i listen i bilag 22-03for de pågældende varer er opfyldt, jf. dog artikel 47 og 48.

2. Hvis et produkt, som har opnået oprindelsesstatus i et land i overensstemmelse med stk. 1, forarbejdes yderligere i det pågældende land og anvendes som materiale i fremstillingen af et andet produkt, tages der ikke hensyn til de materialer uden oprindelsesstatus, som eventuelt er anvendt ved fremstillingen af det.

Artikel 46

Gennemsnit

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

1. Det skal for hvert enkelt produkt fastslås, om kravene i artikel 45, stk. 1, er opfyldt.

I de tilfælde, hvor den relevante regel er baseret på overholdelsen af et maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus, kan værdien af materialerne uden oprindelsesstatus dog for at tage hensyn til udsving i omkostninger og valutakurser beregnes på et gennemsnitligt grundlag som anført i stk. 2.

2. I det tilfælde, der er omhandlet i stk. 1, andet afsnit, beregnes der en gennemsnitlig pris ab fabrik for produktet og en gennemsnitlig værdi for de anvendte materialer uden oprindelsesstatus på grundlag af henholdsvis summen af de priser ab fabrik, der er opkrævet for alt salg af produkterne i løbet af det foregående regnskabsår, og summen af værdien af alle de materialer uden oprindelsesstatus, der er anvendt ved fremstillingen af produkter i løbet af det foregående regnskabsår, som fastlagt af eksportlandet, eller, hvis der ikke foreligger tal for et fuldt regnskabsår, en kortere periode, som dog ikke må være på under tre måneder.

3. De eksportører, som har valgt at anvende beregninger på et gennemsnitligt grundlag, skal konsekvent anvende denne metode i året efter referenceregnskabsåret eller, efter omstændighederne, året efter den kortere referenceperiode. De kan ophøre med at anvende denne metode, hvis de i løbet af et givet regnskabsår eller en kortere repræsentativ periode på ikke under tre måneder konstaterer, at de udsving i omkostninger eller valutakurser, som gjorde det berettiget at anvende metoden, er ophørt.

4. De gennemsnit, der er anført i stk. 2, skal anvendes som henholdsvis prisen ab fabrik og værdien for materialer uden oprindelsesstatus, således at det kan fastlås, om kravet om det maksimale indhold af materialer uden oprindelsesstatus er opfyldt.

Artikel 47

Utilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

1. Med forbehold af stk. 3 anses følgende bearbejdninger eller forarbejdninger som utilstrækkelige til at give produkterne oprindelse, uanset om betingelserne i artikel 45 er opfyldt:

a) bevarende behandlinger, som har til formål at sikre, at produkternes tilstand ikke forringes under transport og oplagring

b) adskillelse og samling af kolli

c) vask, rensning afstøvning, fjernelse af oxidlag, olie, maling eller andre belægninger

d) strygning eller presning af tekstiler og tekstilvarer

e) enkel maling og polering

f) afskalning og hel eller delvis slibning af ris polering og glasering af korn og ris

g) farvning af eller tilsætning af smagsstoffer til sukker eller formning af sukker i stykker hel eller delvis formaling af krystalsukker

h) skrælning, udstening og afskalning/udbælgning af frugter, nødder og grøntsager

i) hvæsning, enkel slibning eller enkel tilskæring

j) sigtning, sortering, klassificering, tilpasning (herunder samling i sæt)

k) enkel aftapning på flasker, påfyldning af dåser, flakoner, anbringelse i sække, kasser, æsker, på bræt, plader eller bakker samt alle andre enkle emballeringsarbejder

l) anbringelse eller trykning af mærker, etiketter, logoer og andre lignende kendetegn på selve produkterne eller deres emballage

m) enkel blanding af produkter, også af forskellig art blanding af sukker med ethvert materiale

n) enkel tilsætning af vand eller fortynding eller dehydrering eller denaturering af produkter

o) enkel samling af dele for at kunne danne et komplet produkt eller adskillelse af produkter i dele

p) slagtning af dyr

q) kombination af to eller flere af de i litra a)-p) nævnte processer

2. I forbindelse med stk. 1 anses behandlinger for at være enkle, når der hverken kræves særlige færdigheder eller maskiner, apparater eller redskaber, som er specielt fremstillet eller installeret til gennemførelsen deraf.

3. Alle de bearbejdninger eller forarbejdninger, der udføres i et præferenceberettiget land på et givet produkt, skal tages i betragtning, når det skal bestemmes, om den bearbejdning eller forarbejdning, som det pågældende produkt har undergået, skal anses som utilstrækkelig i henhold til stk. 1.

Artikel 48

Generel tolerance

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

1. Uanset artikel 45 og med forbehold af stk. 2 og 3 i denne artikel kan materialer uden oprindelsesstatus, som ifølge betingelserne i listen i bilag 22-03 ikke må anvendes til fremstilling af et givet produkt, dog anvendes, hvis deres samlede værdi eller den nettovægt, produktet vurderes at have, ikke overstiger:

a) 15 % af produktets vægt for produkter henhørende under kapitel 2 og kapitel 4-24 i det harmoniserede system, bortset fra forarbejdede fiskerivarer henhørende under kapitel 16

b) 15 % af produktets pris ab fabrik for andre produkter, bortset fra produkter henhørende under kapitel 50-63 i det harmoniserede system, for hvilke de tolerancer, der er anført i note 6 og 7 i del I i bilag 22-03, finder anvendelse.

2. Stk. 1 tillader ikke, at nogen af procenttallene for det maksimale indhold af materialer uden oprindelsesstatus, der er fastlagt i listen i bilag 22-03, overskrides.

3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på produkter, der er fuldt ud fremstillet i et præferenceberettiget land i den i artikel 44 fastlagte betydning. Den tolerance, der er fastlagt i nævnte stykker, gælder ikke desto mindre for summen af de materialer, der anvendes til fremstillingen af et produkt, og for hvilke det i henhold til listen i bilag 22-03 for det pågældende produkt kræves, at de pågældende materialer skal være fuldt ud fremstillet, jf. dog artikel 47 og artikel 49, stk. 2.

Artikel 49

Kvalificerende enhed

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

1. Ved anvendelsen af bestemmelserne i denne underafdeling er den kvalificerende enhed det produkt, der anses for at være basisenheden ved tarifering i det harmoniserede system.

2. Når en sending består af et antal identiske produkter, der tariferes under samme position i det harmoniserede system, tages hvert enkelt produkt i betragtning ved anvendelsen af bestemmelserne i denne underafdeling.

3. Når emballagen i henhold til punkt 5 i de almindelige tariferingsbestemmelser i det harmoniserede system er indbefattet i produktet ved tariferingen, skal dette også være tilfældet ved bestemmelsen af oprindelsen.

Artikel 50

Tilbehør, reservedele og værktøj

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

Tilbehør, reservedele og værktøj, der leveres som standardudstyr til materiel, maskiner, apparater eller køretøjer, og hvis pris er indbefattet i produktets pris ab fabrik, betragtes som værende en del af dette materiel eller disse maskiner, apparater eller køretøjer.

Artikel 51

Sæt

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

Sæt som defineret i punkt 3, litra b), i de almindelige tariferingsbestemmelser i det harmoniserede system betragtes som produkter med oprindelsesstatus, når alle dele har oprindelsesstatus.

Når et sæt består af produkter med og uden oprindelsesstatus, anses sættet som helhed dog for at have oprindelsesstatus, hvis værdien af de produkter, der ikke har oprindelsesstatus, ikke overstiger 15 % af sættets pris ab fabrik.

Artikel 52

Neutrale elementer

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

Ved bestemmelse af, om et produkt har oprindelsesstatus, er det ikke nødvendigt at undersøge, om følgende, som må anvendes ved dets fremstilling, har oprindelsesstatus:

a) energi og brændsel

b) anlæg og udstyr

c) maskiner og værktøj

d) andre varer, som ikke indgår og ikke er bestemt til at indgå i det pågældende produkts endelige sammensætning.

Underafdeling 3

Regler om kumulation og styring af lagre af materialer — anvendelse inden for rammerne af Unionens GSP-arrangement

Artikel 53

Bilateral kumulation

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

Ved bilateral kumulation kan produkter med oprindelse i Unionen betragtes som materialer med oprindelse i et præferenceberettiget land, når de indarbejdes i et produkt, som fremstilles i dette land, forudsat at den dér foretagne bearbejdning eller forarbejdning er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 47, stk. 1.

Artikel 41-52 og bestemmelser om efterfølgende kontrol af oprindelsesbeviser finder tilsvarende anvendelse på eksport fra Unionen til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation.

Artikel 54

Kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

1. Ved kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet kan produkter med oprindelse i disse lande betragtes som materialer med oprindelse i et præferenceberettiget land, forudsat at de dér har undergået en mere vidtgående bearbejdning eller forarbejdning end den, der er beskrevet i artikel 47, stk. 1.

2. Der kan ikke anvendes kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet for produkter, som henhører under kapitel 1-24 i det harmoniserede system.

Artikel 55

Regional kumulation

(Kodeksens artikel 64, stk. 3)

1. Regional kumulation finder anvendelse på følgende fire særskilte regionale sammenslutninger:

a) Sammenslutning I: Brunei, Cambodja, Indonesien, Laos, Malaysia, Myanmar/Burma, Filippinerne, Thailand og Vietnam

b) Sammenslutning II: Bolivia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua, Panama, Peru og Venezuela

c) Sammenslutning III: Bangladesh, Bhutan, Indien, Maldiverne, Nepal, Pakistan og Sri Lanka

d) Sammenslutning IV: Argentina, Brasilien, Paraguay og Uruguay.

2. Regional kumulation mellem lande i samme sammenslutning finder kun anvendelse, når følgende betingelser er opfyldt:

a) på tidspunktet for eksport af produkter til Unionen er de lande, der er involveret i kumulation, præferenceberettigede lande, for hvilke præferenceordningerne ikke er blevet trukket midlertidigt tilbage i henhold til forordning (EU) nr. 978/2012

b) i forbindelse med regional kumulation mellem lande i en regional sammenslutning gælder de oprindelsesregler, der er fastlagt i underafdeling 2

c) landene i den regionale sammenslutning har forpligtet sig til: i) at opfylde og sikre overholdelsen af bestemmelserne i denne underafdeling og ii) at gennemføre det administrative samarbejde, der er nødvendigt for at sikre, at bestemmelserne i denne underafdeling gennemføres korrekt, både i forbindelse med Unionen og mellem landene indbyrdes

d) de i litra c) omhandlede forpligtelser er blevet bekræftet over for Kommissionen af sekretariatet for den pågældende regionale sammenslutning eller et andet kompetent fælles organ, der repræsenterer alle medlemmerne i den pågældende sammenslutning.

I forbindelse med litra b) fastlægges oprindelsen for produkter, der eksporteres fra et land til et andet land i den regionale sammenslutning med henblik på regional kumulation, på grundlag af den regel, der ville gælde, hvis produkterne blev eksporteret til Unionen, hvis den kvalificerende behandling, der er fastlagt i del II i bilag 22-03, ikke er den samme for alle de lande, der er involveret i en kumulation.

I de tilfælde, hvor landene i en regional sammenslutning allerede før den 1. januar 2011 har opfyldt betingelserne i første afsnit, litra c) og d), kræves der ikke en ny bekræftelse af forpligtelserne.

3. De materialer, der er opført på listen i bilag 22-04, er udelukket fra regional kumulation i henhold til stk. 2 i de tilfælde, hvor:

a) den toldpræference, der finder anvendelse i Unionen, ikke er den samme for alle de lande, som er involveret i kumulationen, og

b) de pågældende materialer i kraft af kumulation ville nyde fordel af en gunstigere toldbehandling end den, de ville være omfattet af, hvis de blev eksporteret direkte til Unionen.

4. Der anvendes kun regional kumulation mellem præferenceberettigede lande i samme regionale sammenslutning på den betingelse, at den bearbejdning eller forarbejdning, der er foretaget i det præferenceberettigede land, hvor materialerne forarbejdes yderligere eller indarbejdes i et produkt, er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 47, stk. 1, og i tilfælde af tekstilvarer også er mere vidtgående end de behandlinger, der er anført i bilag 22-05.

Hvis betingelsen i første afsnit ikke er opfyldt, og materialerne underkastes én eller flere af de behandlinger, der er beskrevet i artikel 47, stk. 1, litra b)-q), skal det land, der angives som oprindelsesland på det oprindelsesbevis, der udstedes eller udfærdiges med henblik på eksport af produkterne til Unionen, være det land i den regionale sammenslutning, som tegner sig for den højeste andel af værdien af de anvendte materialer med oprindelse i lande i den regionale sammenslutning.

Hvis produkterne eksporteres uden yderligere bearbejdning eller forarbejdning eller kun er underkastet de behandlinger, der er beskrevet i artikel 47, stk. 1, litra a), skal det land, der angives som oprindelsesland på det oprindelsesbevis, der udstedes eller udfærdiges med henblik på eksport af produkterne til Unionen, være det præferenceberettigede land, der er anført på de oprindelsesbeviser, der er udstedt eller udfærdiget i det præferenceberettigede land, hvor produkterne er fremstillet.

5. Efter anmodning fra myndighederne i et præferenceberettiget land i sammenslutning I eller sammenslutning III kan Kommissionen tillade regional kumulation mellem disse sammenslutninger af lande, hvis Kommissionen finder det godtgjort, at hver enkelt af følgende betingelser er opfyldt:

a) betingelserne i stk. 2, litra a) og b), er opfyldt, og

b) de lande, der skal involveres i en sådan regional kumulation, har forpligtet sig til og sammen har meddelt Kommissionen, at de forpligter sig til: i) at overholde og sikre overholdelsen af bestemmelserne i denne underafdeling, underafdeling 2 og alle andre bestemmelser vedrørende gennemførelsen af oprindelsesreglerne og ii) at gennemføre det administrative samarbejde, der er nødvendigt for at sikre, at bestemmelserne i denne underafdeling og underafdeling 2 gennemføres korrekt, både i forbindelse med Unionen og mellem landene indbyrdes.

Den i første afsnit omhandlede anmodning skal ledsages af bevis for, at betingelserne i samme afsnit er opfyldt. Den skal stiles til Kommissionen. Kommissionen træffer