*****

RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 3427/89

af 30. oktober 1989

om aendring af forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og forordning (EOEF) nr. 574/72 om regler til gennemfoerelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71

RAADET FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 51 og 235,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), udarbejdet efter hoering af Den Administrative Kommission for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),

under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og

ud fra foelgende betragtninger:

I henhold til artikel 99 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 (4), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 2332/89 (5), skal der ivaerksaettes en fornyet undersoegelse af problematikken omkring udbetaling af familieydelser til familiemedlemmer, der ikke er bosat paa den kompetente stats omraade, med henblik paa at finde frem til en ensartet loesning for samtlige medlemsstater;

ved dom af 15. januar 1986 i sag 41/84 (Pinna) har Domstolen kendt artikel 73, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 1408/71 ugyldig, idet det bopaelskriterium for vandrende arbejdstageres familiemedlemmer, der anvendes i den paagaeldende forordning med henblik paa at fastslaa, efter hvilken lovgivning der skal tilkendes familieydelser til den paagaeldende arbejdstager, ikke kan anses for at bidrage til virkeliggoerelsen af det i Traktatens artikel 48 opstillede ligebehandlingsprincip, hvorfor det savner hjemmel, at det er blevet opstillet i forbindelse med gennemfoerelsen af den i artikel 51 omhandlede samordning af de nationale lovgivninger med henblik paa at fremme arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet i overensstemmelse med artikel 48;

bopaelskriteriet boer derfor ikke anvendes ved tilkendelse af familieydelser for arbejdstagerens familiemedlemmer;

derimod sikrer det i artikel 73, stk. 1, og i artikel 74, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 1408/71 omhandlede beskaeftigelseskriterium ligebehandling af samtlige arbejdstagere, der er omfattet af samme lovgivning; dette kriterium boer yderligere foretraekkes, idet det medfoerer en forenkling og skaber lighed og sammenhaeng i den ordning, der er fastsat ved forordning (EOEF) nr. 1408/71, og som generelt sikrer, at beskaeftigelsesstedet er det afgoerende kriterium for, hvilken lovgivning der skal vaere gaeldende;

denne loesning boer derfor ligeledes anvendes for arbejdstagere, der er omfattet af fransk lovgivning; forordning (EOEF) nr. 1408/71 og forordning (EOEF) nr. 574/72 (6), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 2332/89, boer derfor aendres i overensstemmelse hermed; den omstaendighed, at der ikke fandtes nogen ensartet loesning som omhandlet i artikel 99 i forordning (EOEF) nr. 1408/71 paa det tidspunkt, hvor anvendelsesomraadet for forordning (EOEF) nr. 1408/71 og (EOEF) nr. 574/72 udvidedes til ogsaa at omfatte selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, har bevirket, at det ikke har vaeret muligt at gennemfoere en lignende udvidelse af anvendelsesomraadet for artikel 73 til 76 i forordning (EOEF) nr. 1408/71; bestemmelserne boer nu udvides til ogsaa at omfatte selvstaendige erhvervsdrivende, og bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 574/72 boer tilpasses i overensstemmelse hermed -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

I forordning (EOEF) nr. 1408/71 foretages foelgende aendringer:

1) Kapitel 7 i afsnit III affattes saaledes:

»KAPITEL 7

FAMILIEYDELSER

Artikel 72

Sammenlaegning af forsikrings- eller beskaeftigelsesperioder eller perioder med selvstaendig virksomhed

Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning erhvervelse af ret til ydelser er betinget af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller beskaeftigelsesperioder eller perioder med selvstaendig erhvervsvirksomhed, medregner i fornoedent omfang forsikrings- eller beskaeftigelsesperioder, eller perioder med selvstaendig erhvervsvirksomhed, der er tilbagelagt i enhver anden medlemsstat, som om det drejede sig om perioder, der var tilbagelagt efter den for denne institution gaeldende lovgivning.

Artikel 73

Arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende, hvis familiemedlemmer er bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat

En arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende, der er omfattet af en medlemsstats lovgivning, har for de af sine familiemedlemmer, der er bosiddende paa en anden medlemsstats omraade, ret til familieydelser efter lovgivningen i foerstnaevnte stat, som om de paagaeldende var bosiddende paa dennes omraade, jf. dog bestemmelserne i bilag VI.

Artikel 74

Arbejdsloese, hvis familiemedlemmer er bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat

En arbejdsloes arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende, der modtager ydelser ved arbejdsloeshed efter lovgivningen i en medlemsstat, har for de af sine familiemedlemmer, der er bosat paa en anden medlemsstats omraade, ret til familieydelser efter lovgivningen i den foerstnaevnte stat, som om de paagaeldende var bosiddende paa dennes omraade, jf. dog bestemmelserne i bilag VI.

Artikel 75

Udbetaling af ydelser

1. I de i artikel 73 omhandlede tilfaelde udbetales familieydelserne af den kompetente institution i den stat, af hvis lovgivning arbejdstageren eller den selvstaendige erhvervsdrivende er omfattet, og i de i artikel 74 omhandlede tilfaelde af den kompetente institution i den stat, efter hvis lovgivning den arbejdsloese eller den selvstaendige erhvervsdrivende modtager ydelser ved arbejdsloeshed. Ydelserne udbetales efter de bestemmelser, der gaelder for disse institutioner, hvad enten den fysiske eller juridiske person, til hvem ydelserne skal udbetales, er bosiddende, opholder sig eller har sit hjemsted paa den kompetente stats omraade eller paa en anden medlemsstats omraade.

2. Saafremt den person, til hvem familieydelserne skal udbetales, ikke anvender dem til familiemedlemmernes underhold, skal den kompetente institution dog efter anmodning og gennem institutionen paa familiemedlemmernes bopaelssted eller den institution eller det organ, der er udpeget hertil af den kompetente myndighed i familiemedlemmernes bopaelsstat, udbetale disse ydelser med frigoerende virkning til den fysiske eller juridiske person, som faktisk forsoerger familiemedlemmerne.

3. To eller flere medlemsstater kan i overensstemmelse med artikel 8 aftale, at den kompente institution, enten direkte eller gennem institutionen paa familiemedlemmernes bopaelssted, skal udbetale de familieydelser, der er ret til efter lovgivningen i disse stater eller i en af disse stater, til den fysiske eller juridiske person, som faktisk forsoerger familiemedlemmerne.

Artikel 76

Prioritetsregler i tilfaelde af samtidig ret til familieydelser i medfoer af lovgivningen i den kompetente stat og i medfoer af lovgivningen i den medlemsstat, hvor familiemedlemmerne er bosat

1. Naar der i medfoer af lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat, kan udbetales familieydelser, stilles retten til familieydelser, der i medfoer af lovgivningen i en anden medlemsstat i samme periode kan udbetales til det samme familiemedlem som foelge af udoevelse af erhvervsvirksomhed, i paakommende tilfaelde i overensstemmelse med artikel 73 eller 74, i bero i et omfang svarende til det beloeb, der er fastsat i lovgivningen i foerstnaevnte medlemsstat.

2. Naar der ikke er indgivet ansoegning om ydelser i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat, kan den kompetente institution i den anden medlemsstat anvende bestemmelserne i stk. 1, som om der var blevet tilkendt ydelser i foerstnaevnte medlemsstat.«

2) Artikel 90 udgaar.

3) Artikel 94, stk. 9, affattes saaledes:

»9. De boernetilskud, som udbetales til arbejdstagere beskaeftiget i Frankrig for de familiemedlemmer, der er bosiddende i en anden medlemsstat den 15. november 1989, udbetales fortsat til den sats, inden for de graenser og efter de regler, som er gaeldende paa dette tidspunkt, saa laenge beloebet overstiger det ydelsesbeloeb, som kan kraeves udbetalt efter den 16. november 1989, og saa laenge de paagaeldende er omfattet af fransk lovgivning. Der ses herved bort fra afbrydelser paa under en maaned samt perioder, for hvilke der modtages ydelser i anledning af sygdom eller arbejdsloeshed.

Gennemfoerelsesbestemmelserne til dette stykke, herunder navnlig fordelingen af den finansielle byrde, fastsaettes efter faelles aftale af de beroerte stater eller af deres kompetente myndigheder efter udtalelse fra Den Administrative Kommission.« 4) Artikel 99 udgaar.

5) I bilag I foretages foelgende aendringer:

a) I del I affattes punkt E. FRANKRIG saaledes:

»E. FRANKRIG

Hvis den kompetente institution, der skal udbetale familieydelser i overensstemmelse med afsnit III, kapitel 7, i forordningen, er en fransk institution:

1. betragtes som arbejdstager i henhold til artikel 1, litra a), nr. ii), i forordningen, enhver person, der obligatorisk er tilsluttet den sociale sikringsordning i overensstemmelse med artikel L 311-2 i Code de la Sécurité Sociale (lov om social sikring), og som opfylder de minimumsbetingelser for erhvervsudoevelse og afloenning, der er fastsat i artikel L 313-1 i Code de la Sécurité Sociale for at kunne faa udbetalt kontantydelser fra syge-, og moderskabs- og invalideforsikringen, eller den person, der modtager de omhandlede kontantydelser

2. betragtes som selvstaendig erhvervsdrivende i henhold til artikel 1, litra a), nr. ii), i forordningen, enhver person, der udoever selvstaendig virksomhed, og som skal tegne forsikring og betale bidrag til alderdomspension i henhold til en ordning for selvstaendige erhvervsdrivende.«

b) I del II affattes punkt E. FRANKRIG saaledes:

»E. FRANKRIG

Udtrykket »familiemedlem« betegner enhver person, der er naevnt i artikel L 512-3 i Code de la Sécurité Sociale.«

6) I bilag II, del II, foretages foelgende aendringer:

a) Punkt E. FRANKRIG affattes saaledes:

»E. FRANKRIG

Smaaboernsydelse, der udbetales, indtil barnet er tre maaneder gammelt.«

b) Punkt I. LUXEMBOURG affattes saaledes:

»I. LUXEMBOURG

a) Svangerskabsydelse

b) Moderskabsydelse.«

7) I bilag VI, punkt E. FRANKRIG foretages foelgende aendringer:

a) Punkt 4 affattes saaledes:

»4. En person, som er omfattet af fransk lovgivning i henhold til forordningens artikel 14, stk. 1, eller artikel 14a, stk. 1, har for de familiemedlemmer, som ledsager ham til den medlemsstat, hvor han udfoerer et arbejde, ret til foelgende familieydelser:

a) Smaaboernsydelse, der udbetales, indtil barnet er tre maaneder gammelt

b) Familieydelser, der udbetales i henhold til forordningens artikel 73.«

b) Der tilfoejes et punkt 7 med foelgende affattelse:

»7. Uanset bestemmelserne i forordningens artikel 73 og 74 tilkendes boligydelse (allocation de logement), tilskud til boernepasning i hjemmet (allocation de garde d'enfant à domicile) og tilskud til foraeldre, som selv underviser deres boern (allocation parentale d'éducation), kun til personer og deres familiemedlemmer, som er bosiddende paa fransk omraade.«

Artikel 2

I forordning (EOEF) nr. 574/72 foretages foelgende aendringer:

1) Artikel 10a affattes saaledes:

»Artikel 10a

Regler, der anvendes, naar arbejdstageren eller den selvstaendige erhvervsdrivende successivt har vaeret omfattet af lovgivningen i flere medlemsstater i samme periode eller del af en periode

Dersom en arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende successivt har vaeret omfattet af lovgivningen i to medlemsstater i loebet af en udbetalingsperiode, saaledes som denne er fastsat i lovgivningen om familieydelser i den ene eller begge de paagaeldende stater, gaelder foelgende regler:

a) de familieydelser, som den paagaeldende kan goere krav paa efter lovgivningen i hver af disse stater, svarer til antallet af de daglige ydelser, der udbetales efter den paagaeldende lovgivning. Dersom lovgivningen i de paagaeldende stater ikke indeholder bestemmelser om udbetaling af daglige ydelser, tilkendes familieydelserne efter forholdet mellem det tidsrum, i hvilket den paagaeldende har vaeret omfattet af lovgivningen i hver af disse medlemsstater, og det i den paagaeldende lovgivning fastsatte tidsrum

b) naar familieydelserne er udbetalt af en institution for et tidsrum, hvor de skulle have vaeret udbetalt af en anden institution, skal der foretages en afregning mellem disse institutioner

c) hvor de efter en medlemsstats lovgivning tilbagelagte beskaeftigelsesperioder eller perioder med selvstaendig virksomhed udtrykkes i andre enheder end dem, der anvendes ved beregningen af familieydelser i medfoer af den lovgivning i en anden medlemsstat, hvoraf den paagaeldende tillige har vaeret omfattet i det samme tidsrum, sker omregningen, for saa vidt angaar anvendelsen af litra a) og b), efter gennemfoerelsesfordningens artikel 15, stk. 3 d) uanset bestemmelserne i litra a) skal i forholdet mellem de i bilag 8 til gennemfoerelsesforordningen naevnte medlemsstater den institution, der afholder udgifterne ved familieydelser paa grundlag af den foerste loennede eller selvstaendige beskaeftigelse i det paagaeldende tidsrum, afholde disse udgifter i hele udbetalingsperioden.«

2) Overskriften til kapitel 7 i afsnit IV affattes saaledes:

»FAMILIEYDELSER«.

3) I artikel 86 foretages foelgende aendringer:

a) Overskriften forud for artikel 86 affattes saaledes:

»Gennemfoerelse af forordningens artikel 73 og artikel 75, stk. 1 og 2«

b) Overskriften til artikel 86 udgaar.

c) Stk. 4 affattes saaledes:

»4. De kompetente myndigheder i to eller flere medlemsstater kan aftale saerlige regler for udbetaling af familieydelser, navnlig med henblik paa at lette anvendelsen af forordningens artikel 75, stk. 1 og 2. Saadanne aftaler skal sendes til Den Administrative Kommission.«

4) Artikel 87 og den forudgaaende overskrift udgaar.

5) Artikel 88 og den forudgaaende overskrift affattes saaledes:

»Gennemfoerelse af forordningens artikel 74

Artikel 88

Bestemmelserne i gennemfoerelsesforordningensartikel 86 finder tilsvarende anvendelse paa de i forordningens artikel 74 omhandlede arbejdsloese arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende.«

6) Artikel 89 og den forudgaaende overskrift udgaar.

7) Artikel 98 og den forudgaaende overskrift udgaar.

8) Artikel 101, stk. 1, affattes saaledes:

»1. Den Administrative Kommission udarbejder i henhold til forordningens artikel 36, 63 og 70 en opgoerelse over refusionskrav for hvert kalenderaar.«

9) Artikel 102, stk. 2, affattes saaledes:

»2. De i forordningens artikel 36, 63 og 70 omhandlede refusioner til de refusionsberettigede institutioner i en anden medlemsstat sker, for saa vidt angaar samtlige kompetente institutioner i en medlemsstat, gennem organer udpeget af de kompetente myndigheder i medlemsstaterne. De organer, hvorigennem refusionerne sker, underretter Den Administrative Kommission om stoerrelsen af de refunderede beloeb under iagttagelse af de tidsfrister og regler, der er fastsat af naevnte kommission.«

10) Artikel 104, stk. 2, affattes saaledes:

»2. Bestemmelser svarende til de i stk. 1 naevnte, der efter forordningens ikrafttraeden maatte komme til anvendelse i forholdet mellem to eller flere medlemsstater, skal optages i bilag 5 til gennemfoerelsesforordningen. Det samme gaelder bestemmelser, der maatte blive aftalt i medfoer af gennemfoerelsesforordningens artikel 97, stk. 2.«

11) Artikel 120 udgaar.

12) I bilag 2, punkt E. FRANKRIG foretages foelgende aendringer:

a) punkt 3 udgaar

b) punkt 4 bliver punkt 3.

13) I bilag 10 foretages foelgende aendringer:

a) i punkt A. BELGIEN udgaar punkt 6, litra d)

b) i punkt B. DANMARK affattes punkt 6, litra a), saaledes:

»a) de i artikel 36 og 63 i forordningen omhandlede refusioner: (uaendret)«

c) i punkt C. TYSKLAND affattes punkt 8 saaledes:

»8. Ved anvendelse af forordningens artikel 36 og 63 samt af gennemfoerelsesforordningens artikel 102, stk. 2: (uaendret)«

d) i punkt E. FRANKRIG foretages foelgende aendringer:

i) punkt 8 udgaar

ii) punkt 9 og 10 bliver henholdsvis punkt 8 og 9

iii) (det nye) punkt 8 affattes saaledes:

»8. Ved anvendelse af forordningens artikel 36 og 63 i forbindelse med gennemfoerelsesforordningens artikel 102 stk. 2: (uaendret)«

e) i punkt G. IRLAND affattes punkt 3, litra b), saaledes:

»b) ved anvendelse af artikel 70 i forordningen og af artikel 102, stk. 2, i gennemfoerelsesforordningen: (uaendret)«

f) i punkt H. ITALIEN foretages foelgende aendringer:

i) punkt 5 udgaar

ii) punkt 6, 7 og 8 bliver henholdsvis punkt 5, 6 og 7

iii) (det nye) punkt 6, litra c), affattes saaledes:

»c) refusioner i henhold til forordningens artikel 70: (uaendret)«

g) i punkt I. LUXEMBOURG udgaar punkt 8, litra d) h) i punkt J. NEDERLANDENE udgaar punkt 4, litra c).

Artikel 3

Denne forordning traeder i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Den anvendes fra den 15. januar 1986.

Artikel 76 i forordning (EOEF) nr. 1408/71, som aendret ved artikel 1, nr. 1), i naervaerende forordning, anvendes dog foerst fra den 1. maj 1990.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 30. oktober 1989.

Paa Raadets vegne

J.-P. SOISSON

Formand

(1) EFT nr. C 292 af 16. 11. 1988, s. 7.

(2) EFT nr. C 12 af 16. 1. 1989, s. 365.

(3) EFT nr. C 23 af 30. 1. 1989, s. 49.

(4) EFT nr. L 149 af 5. 7. 1971, s. 2.

(5) EFT nr. L 224 af 2. 8. 1989, s. 1.

(6) EFT nr. L 74 af 27. 3. 1972, s. 1.