KOMMISSIONENS BESLUTNING af 7. oktober 1992 om at paalaegge CSM NV en boede i henhold til artikel 15, stk. 1, i Raadets forordning nr. 17 (Sag IV/33.791 - CSM -, ex - IV/33.638 - Sukker) (Kun den nederlandske udgave er autentisk) (92/500/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i Traktatens artikel 85 og 86 (1), senest aendret ved akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, saerlig artikel 14 og 15,

efter at have givet den paagaeldende virksomhed lejlighed til at udtale sig vedroerende de af Kommissionen fremfoerte klagepunkter, jf. artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 samt Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963 om udtalelser fra interesserede parter og tredjemand i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Raadets forordning nr. 17 (2),

efter hoering af Det Raadgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspoergsmaal, og

ud fra foelgende betragtninger:

I. SAGSFREMSTILLING

(1) Ved beslutning af 6. december 1990 truffet paa grundlag af artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17 paaboed Kommissionen CSM NV (i det foelgende benaevnt CSM) at underkaste sig en kontrolundersoegelse. Denne beslutning blev overgivet CSM den 12. december 1990. I betragtningerne til naevnte beslutning angav Kommissionen, at den raadede over oplysninger, hvorefter CSM sammen med visse andre faellesskabsproducenter skulle have deltaget i aftaler eller samordnet praksis om afsaetning af sukker.

De repraesentanter for Kommissionen, som havde faaet fuldmagt til at foretage kontrolundersoegelsen, indledte undersoegelsen straks efter overraekkelsen af beslutningen. De kontrollerede bl. a. de tolv papirer, der er anfoert i bilag 1 (3). Kommissionens repraesentanter oenskede at tage afskrifter af dem, men CSM hindrede dem heri. De paagaeldende papirer angaar udvekslingen af oplysninger mellem CSM og Suiker Unie om koeb af sukkerroer, samt oplysninger fra Tiense Suikkerraffinaderij NV om de koebspriser, denne virksomhed praktiserede. Virksomheden erklaerede, at »den ikke er villig til at udlevere kopier af de paagaeldende papirer, da der er tale om papirer, som ikke med rimelighed kan paastaas at tjene til bevis for nogen af de forhold, som angaar genstanden for Kommissionens kontrolundersoegelse, saaledes som den er beskrevet i den af ovennaevnte repraesentanter fremviste fuldmagt«.

Kommissionens repraesentanter udarbejdede en rapport herom. Denne rapport blev underskrevet af CSM. Udskrifter af papirerne, der udelukkende tjener til identificering af dem, blev vedlagt rapporten.

Kontrolundersoegelsen fortsatte den foelgende dag, den 13. december 1990. I loebet af denne dag erklaerede CSM, at man nu var indforstaaet med at tillade, at der blev taget afskrifter af fire af ovennaevnte tolv papirer. Virksomheden forklarede i den forbindelse, at den havde taget fejl med hensyn til indholdet af disse fire papirer. Kommissionens repraesentanter tog afskrifter af disse fire papirer og bekraeftede skriftligt denne procedure (bilag 2) (3).

Den 19. maj 1991 besluttede Kommissionen i henhold til forordning nr. 17 at indlede en procedure mod CSM. Den 13. juni 1991 blev det meddelt CSM, at Kommissionen havde besluttet at paalaegge virksomheden en tvangsboede i henhold til artikel 16, stk. 1, i forordning nr. 17, og samtidig blev der givet meddelelse om klagepunkterne i naervaerende procedure.

Som foelge af Kommissionens beslutning om at paalaegge CSM en tvangsboede erklaerede virksomheden sig den 14. juni 1991 under protest rede til at give Kommissionen lejlighed til at tage afskrifter af de dokumenter i bilag 1, som ikke er anfoert i bilag 2.

Den 2. juli 1991 blev afskrifterne taget paa CSM's kontor.

Den 12. juli 1991 modtog Kommissionen svar paa meddelelsen af klagepunkter. CSM har givet afkald paa hoering.

(2) Ved skrivelse af 21. december 1990 anmodede CSM Kommissionen om at tilbagelevere afskriften af et papir om priserne paa sukkerroer, der var blevet taget af Kommissionens tjenestemaend under kontrolundersoegelsen. Begrundelsen herfor stemmer med den i ovennaevnte rapport optagne og ovenfor citerede erklaering.

Kommissionen har foreloebig afvist anmodningen, fordi den undersoegelse i proceduren, der har foert til kontrolundersoegelsen hos CSM, endnu ikke er afsluttet. I dette tilfaelde kunne det derfor ikke endeligt fastslaas, at papiret ikke er relevant for undersoegelsen. Under alle omstaendigheder er der ifoelge Kommissionen ikke tale om et papir, som tydeligvis ikke har nogen forbindelse med den i beslutningen af 6. december 1990 anfoerte genstand for kontrolundersoegelsen.

II. RETLIG VURDERING

1. Artikel 14 i forordning nr. 17

Ifoelge artikel 14 i forordning nr. 17 kan Kommissionen til loesning af de opgaver, som ved Traktatens artikel 89 og ved de i medfoer af Traktatens artikel 87 fastsatte regler der er henlagt til denne, foretage alle noedvendige kontrolundersoegelser hos virksomheder. I dette oejemed har Kommissionens befuldmaegtigede repraesentanter bl. a. befoejelse til at kontrollere boeger og andre forretningspapirer samt tage afskrifter eller ekstraudskrifter af disse boeger og forretningspapirer.

Ifoelge artikel 14, stk. 3, i samme forordning har virksomhederne pligt til at underkaste sig de kontrolundersoegelser, hvorom Kommissionen traeffer beslutning.

Ifoelge beslutningen af 6. december 1990 skal CSM tillade de repraesentanter for Kommissionen, som har faaet fuldmagt til at foretage kontrolundersoegelsen, at kontrollere de af dem udpegede forretningspapirer og tage afskrifter heraf. CSM har handlet i strid med denne forpligtelse med hensyn til alle de dokumenter, der er anfoert i bilag 1.

Det aendrer intet ved overtraedelsen, at CSM - med hensyn til de papirer, der er anfoert i bilag 2 paa kontrolundersoegelsens anden dag, og med hensyn til de oevrige papirer efter modtagelse af Kommissionens beslutning om en tvangsboede - alligevel tillod Kommissionen at tage afskrifter af de papirer, hvoraf virksomheden tidligere havde forhindret, at der blev taget afskrifter. En virksomheds pligt til at lade sig underkaste en kontrolundersoegelse, hvorom Kommissionen har truffet beslutning i henhold til artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17, er ikke opfyldt, selv om virksomheden ogsaa kun midlertidigt modsaetter sig, at de repraesentanter, som Kommissionen har givet fuldmagt til at foretage kontrolundersoegelsen, udoever deres befoejelser. En anden opfattelse heraf ville betyde, at kontrolundersoegelsens berettigelse ville blive draget i tvivl.

Det synspunkt, som CSM har fremfoert med hensyn til, at de paagaeldende forretningspapirer ikke kan tjene til bevis for de forhold, der har forbindelse med kontrolundersoegelsens genstand, saaledes som den er beskrevet i Kommissionens beslutning af 6. december 1990, kan ikke godtages. Det fremgaar hverken af artikel 14 i forordning nr. 17, eller af naevnte beslutning, at CSM's pligt til at medvirke til kontrolundersoegelsen er begraenset til de papirer, som efter dens mening er relevante. Ifoelge EF-Domstolens faste retspraksis er det Kommissionen, der fastslaar, hvilke forretningspapirer, der skal udleveres til kontrol, og hvoraf der eventuelt skal tages afskrifter eller ekstraudskrifter (sag 155/79 (4) - AM& S - og 46/87 (5) - Hoechst -; for saa vidt angaar begaeringer om oplysninger ifoelge artikel 11 i forordning nr. 17 bekraeftet ved sag 374/87 - Orkem (6)).

CSM er imidlertid af den opfattelse, at virksomhedernes samarbejdspligt er begraenset til kontrolundersoegelsens genstand og formaal som defineret i Kommissionens beslutning. CSM konkluderer, at det er op til virksomhederne selv at vurdere omfanget af deres samarbejdspligt. Begge paastande understoettes ifoelge CSM af Hoechst-dommen.

Kommissionen bestrider ikke, at det i tilfaelde af uenighed i foerste raekke er virksomheden selv, der skal vurdere sine rettigheder under en undersoegelse. Spoergsmaalet er, hvorledes en virksomhed kan goere sine rettigheder gaeldende. Svaret herpaa er, at virksomheden ikke maa tage sagen i egen haand, men skal henvende sig til EF-Foersteinstansretten, som alene har kompetence til at kontrollere Kommissionens optraeden paa omraadet.

Det kan ikke diskuteres, at de repraesentanter for Kommissionen, der har faaet fuldmagt til at foretage kontrolundersoegelsen, kun raader over de befoejelser, der er naevnt i artikel 14 i forordning nr. 17 og er konkretiseret i undersoegelsesbeslutningen. De skal ikke kontrollere eller afslutte kontrollen af saadanne forretningspapirer, som tydeligvis, eller efter Kommissionens repraesentanters overbevisning, ikke har nogen forbindelse med genstanden for kontrolundersoegelsen. Ifoelge Kommissionen drejer det sig i det foreliggende tilfaelde imidlertid ikke om saadanne papirer. Det fremgaar heller ikke af den erklaering fra CSM, der er optaget i rapporten, og hvormed virksomheden begrunder, hvorfor den forhindrede, at der blev taget afskrifter, at de paagaeldende papirer tydeligvis ikke har nogen forbindelse med den i beslutningen af 6. december 1990 anfoerte genstand for kontrolundersoegelsen. Udvekslingen af oplysninger om koeb af sukkerroer, som er et vaesentligt led i det endelige produkts kostpris, kan udgoere en overtraedelse af EOEF-Traktatens konkurrenceregler i forbindelse med afsaetning af sukker; se Kommissionens beslutning 82/895/EOEF af 15. december 1982 i sag UGAL/BNIC (7).

Kun EF-Foersteinstansretten har befoejelse til at proeve lovmaessigheden af en undersoegelsesbeslutning og de deraf foelgende handlinger foretaget af de repraesentanter for Kommissionen, der har faaet fuldmagt til at foretage kontrolundersoegelsen. Naar de repraesentanter, som af Kommissionen har faaet fuldmagt til at foretage kontrolundersoegelsen, tager afskrifter eller ekstraudskrifter af forretningspapirer, som efter den paagaeldende virksomheds mening ikke har nogen forbindelse med kontrolundersoegelsens genstand, kan virksomheden anmode Kommissionen om at tilbagesende kopier, som er medtaget. Skulle Kommissionen afvise en saadan anmodning (jf. ovenfor), kan virksomheden indbringe sagen. Endvidere har virksomheden mulighed for at soege at faa erklaeret undersoegelsesbeslutningen ugyldig. Under alle omstaendigheder kan Kommissionen ikke goere brug af bevismateriale, som den har indsamlet paa grundlag af en ugyldig undersoegelsesbeslutning eller uden for rammerne af en undersoegelsesbeslutning (afgoerelser truffet af praesidenten for Domstolen den 26. marts og 28. oktober 1987 i sag 46/87R (8) og 85/87R (9)).

2. Artikel 15 i forordning nr. 17

I henhold til artikel 15, stk. 1, litra c), i forordning nr. 17 kan Kommissionen ved beslutning paalaegge en virksomhed en boede paa mindst 100 og hoejst 5 000 regningsenheder, saafremt den forsaetligt eller uagtsomt naegter at underkaste sig en kontrolundersoegelse, som Kommissionen har paabudt ved beslutning i henhold til artikel 14, stk. 3.

I henhold til naevnte bestemmelse har CSM ikke underkastet sig den kontrolundersoegelse, som Kommissionen paaboed i beslutningen af 6. december 1990, idet virksomheden har forhindret de repraesentanter for Kommissionen, der skulle foretage undersoegelsen, i at tage afskrifter af de i bilag 1 naevnte papirer.

Kommissionen mener derfor, at der er grund til at paalaegge CSM boede. Ved fastsaettelsen af boedens stoerrelse tages der hensyn til, at CSM paa undersoegelsens anden dag paa eget initiativ tillod Kommissionens repraesentanter at tage afskrifter af de fire papirer, der er anfoert i bilag 2. Der tages ligeledes hensyn til, at overtraedelsen af artikel 14 i forordning nr. 17 er sket uagtsomt. Derudover er det ubestrideligt, at CSM i oevrigt har bidraget til kontrolundersoegelsen. Paa den anden side har CSM forsaetligt forhindret, at der blev taget afskrifter af de oevrige papirer, og kun under trussel om tvangsboeder tilladt, at der blev taget afskrifter. Selv om CSM skulle have taget fejl med hensyn til indholdet og omfanget af sine forpligtelser, er der ikke tale om uagtsomhed, idet CSM har handlet under fuldt kendskab til alle relevante forhold -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

CSM NV har ikke fuldstaendigt underkastet sig den kontrolundersoegelse, som Kommissionen paaboed ved beslutning af 6. december 1990 i henhold til artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17, idet virksomheden midlertidigt forhindrede, at der blev taget afskrifter af de i bilag 1 anfoerte papirer.

Artikel 2

CSM NV paalaegges en boede paa 3 000 (tretusind) ECU.

Artikel 3

Den i artikel 3 paalagte boede skal inden tre maaneder efter offentliggoerelsen af denne beslutning indbetales eller overfoeres til foelgende bankkonto:

Nr. 310-0933000-43

Banque Bruxelles Lambert

Agence Européenne

Rond-Point Schuman 5

B-1040 Bruxelles.

Efter udloebet af denne frist paaloeber der automatisk renter efter den sats, som Den Europaeiske Fond for Monetaert Samarbejde anvendte for sine ECU-transaktioner den foerste arbejdsdag i den maaned, hvor denne beslutning blev vedtaget, plus 3,5 procentpoint, dvs. 14,25 %.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til

CSM NV

Nienoord 13

NL-1112 XE Diemen Udfaerdiget i Bruxelles, den 7. oktober 1992. Paa Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Naestformand

(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62. (2) EFT nr. 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63. (3) Dette bilag er endnu ikke offentliggjort. (4) Sml. 1982, s. 1575. (5) Sml. 1989, s. 2859. (6) Sml. 1989, s. 3283. (7) EFT nr. L 379 af 31. 12. 1982, s. 1. (8) Sml. 1987, s. 1549. (9) Sml. 1987, s. 4367.