*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 25. marts 1987

om stoette ydet af den franske regering til to staalkoncerner

(Kun den franske udgave er autentisk)

(87/506/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, jf. traktatens artikel 93, stk. 2,

under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Ved skrivelse af 30. september 1982 fra Frankrigs faste repraesentation gav den franske regering underretning til Kommissionen, jf. artikel 8, stk. 1, i Kommissionens beslutning nr. 2320/81/EKSF (1) om investeringsstoette til fordel for to store staalkoncerner.

Efter at have konstateret, at henved 20 % af den paagaeldende stoette, med hensyn til hvilken der ikke forelaa oplysninger, og som af de franske myndigheder angaves at skulle ydes til aktiviteter, der ikke faldt ind under EKSF-Traktatens anvendelsesomraade, meddelte Kommissionen ved skrivelse af 26. november 1982 til den franske regering, at den del at stoetten, der var afsat til disse investeringer, skulle undersoeges paa grundlag af EOEF-Traktaten.

Den paagaeldende stoette blev ikke desto mindre udbetalt uden at have vaeret anmeldt i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3, og uden at Kommissionen foelgelig havde haft mulighed for paa forhaand at vurdere, om stoetten var forenelig med EOEF-Traktatens bestemmelser om statsstoette.

Paa denne baggrund og under henvisning til, at der ikke forelaa oplysninger om formaalet med den paagaeldende stoette, der kunne fordreje konkurrencen, besluttede Kommissionen at indlede proceduren i EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, over for denne stoette, der beloeb sig til 5 481 mio ffr. Ved skrivelse af 20. december 1984 gav Kommissionen den franske regering lejlighed til at fremkomme med eventuelle bemaerkninger. De oevrige medlemsstater fik meddelelse om procedurens ivaerksaettelse den 3. maj 1985 og andre interesserede parter den 8. maj 1985 (2).

Den franske regering har derudover, som supplerende oplysning, ved skrivelse af 31. oktober 1985, der suppleredes ved skrivelse af 14. november 1985, meddelt stoerrelsen af den ekstra stoette, der for regnskabsaaret 1985 var afsat til de af de to ovennaevnte staalkoncerners aktiviteter, der faldt uden for EKSF-Traktatens anvendelsesomraade; det paagaeldende beloeb (hvortil skal foejes den stoette paa 5 481 mio ffr., med hensyn til hvilken der allerede er indledt en procedure efter EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, beloeb sig til 2 176 mio ffr.

Navnlig under hensyntagen til, at de af den franske regering forelagte oplysninger om den nye stoette var for utilstraekkelige til, at Kommissionen paa grundlag heraf kunne vurdere, om stoetten var forenelig med EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, samt under hensyntagen til, at ogsaa denne stoette, der allerede var udbetalt (hvilket bekraeftedes ved en skrivelse af 27. marts 1986 fra den franske regering), kunne fordreje konkurrencen, besluttede Kommissionen at udvide den i EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, foreskrevne procedure til ogsaa at omfatte denne stoette. Ved skrivelse af 28. januar 1986 gav Kommissionen den franske regering lejlighed til at fremkomme med eventuelle bemaerkninger. De oevrige medlemsstater blev underrettet om procedurens ivaerksaettelse den 4. marts 1986 og andre interesserede parter den 1. marts 1986 (3).

I forbindelse med den foerste undersoegelse af alle disse finansieringsforanstaltninger, der saaledes har vaeret underkastet produceduren efter EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2, siden den 20. december 1984, konstaterede Kommissionen, at en del af finansieringsforanstaltningerne, der beloebsmaessigt androg 1 649 mio ffr., i realiteten var ivaerksat til fordel for aktiviteter, der falder ind under EKSF-Traktatens anvendelsesomraade, saaledes at denne del af foranstaltningerne derfor skal undersoeges paa grundlag af beslutning nr. 2320/81/EKSF (jf. ovenfor) og Kommissionens beslutning nr. 1018/85/EKSF (1).

Af det foranstaaende fremgaar det, at de finansieringsforanstaltninger (til fordel for EF-datterselskaber af staalkoncerner), der var blevet forelagt Kommissionen til undersoegelse inden for rammerne af de EF-procedurer, som var blevet indledt henholdsvis den 20. december 1984 og 28. januar 1986 (efter fradrag af det ovennaevnte beloeb paa 1 649 mio ffr.), tegnede sig for et beloeb paa i alt 6 008 mio ffr., der fordeles som foelger:

- tilfaelde nr. 1: kapitaltilfoersel til en virksomhed, der fremstiller metalkonstruktioner (konstruktion og fremstilling af boreplatforme til olieindustrien, staalbjaelker, broer, facader, vaegge og lignende af staal eller aluminium) (942 mio ffr);

- tilfaelde nr. 2: kapitaltilfoersel til traadtraekningsfirmaer (1 333 mio ffr.);

- tilfaelde nr. 3: kapitaltilfoersel til en staalkoncern med henblik paa koeb af et produktionsanlaeg til fremstilling af roer (tilfaelde nr. 3.1: 85 mio ffr.); kapitaltilfoersel til et selskab, der fremstiller staalroer (tilfaelde nr. 3.2: 40 mio ffr.); kapitaltilfoersel til et selskab, der fremstiller roer og koldvalseprofiler (tilfaelde nr. 3. 3 126 mio ffr.);

- tilfaelde nr. 4: kapitaltilfoersel til en staalkoncern med henblik paa koeb af et internationalt selskab, der forhandler specialstaalprodukter (150 mio ffr) og med henblik paa daekning af to staalhandelsvirksomheders tab (henholdsvis 89 mio ffr og 54 mio ffr);

- tilfaelde nr. 5: kapitaltilfoersel til en virksomhed, der foretager metalklipning og -stansning (87 mio ffr);

- tilfaelde nr. 6: kapitaltilfoersel (under 50 mio ffr) til staalkoncerner med henblik paa koeb eller foroegelse af kapitalinteresser i selskaber, der ikke henhoerer under staalsektoren: en virksomhed, der forhandler specialstaal (14 mio ffr); en virksomhed, der fremstiller skruer og bolte (3 mio ffr); en virksomhed, der fremstiller jernbanevogne (10 mio ffr); en virksomhed, der fremstiller materiel til intern transport (15 mio ffr); en roerfabrik (10 mio ffr); et selskab, der forhandler skrot (30 mio ffr); et selskab, der fremstiller vaerktoejsmaskiner (18 mio ffr); et selskab, der fremstiller mellemprodukter (36 mio ffr); et selskab, der foretager metalklipning, -stansning og -montering (20 mio ffr); en maskinfabrik (50 mio ffr); et koldvalsevaerk (35 mio ffr);

- tilfaelde nr. 7: kapitaltilfoersel til et ingenioerfirma, der udfoerer byggearbejder i tredjelande (tilfaelde nr. 7.1: 1 499 mio ffr.) og kapitaltilfoersel til et selskab, der fremstiller metalkonstruktioner (tilfaelde nr. 7.2: 106 mio ffr.);

- tilfaelde nr. 8: kapitaltilfoersel til forskellige smedefirmaer og stoeberier (472 mio ffr.);

- tilfaelde nr. 9: kapitaltilfoersel til en staalkoncern med henblik paa opkoeb af et selskab, der fremstiller valsede produkter, traadvarer og smedegods i rustfrit staal samt nikkel- og koboltlegeringer (210 mio ffr.);

- tilfaelde nr. 10: kapitaltilfoersel til selskaber, der beskaeftiger sig med omstilling af virksomheder, og som har til opgave at fremme oprettelsen af arbejdspladser uden for staalsektoren i staalindustriomraaderne (574 mio ffr.). Kommissionen vil paa et senere tidspunkt (dvs. efter denne beslutning) tage naermere stilling til disse forskellige kapitaltilfoersler.

Alle de ovennaevnte stoetteforanstaltninger er blevet ivaerksat uden Kommissionens forhaandsgodkendelse. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at de er ulovlige, da den franske regering ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3.

II

Den franske regering har ved skrivelse af henholdsvis 24. april 1985 og 27. marts 1986 fremsat sine bemaerkninger som led i proceduren efter EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 2. Den franske regering gjorde saaledes gaeldende, at de omhandlede offentlige tilskud - der blev ydet til to offentlige staalkoncerner i form af kapitaltilfoersel med henblik paa at give koncernerne mulighed for, enten

direkte eller indirekte via datterselskaber, at viderefoere de aktiviteter, der faldt uden for staalsektoren (i EKSF-Traktatens forstand) - var en foranstaltning, der faldt inden for rammerne af det almindelige ansvar, som staten - qua aktionaer - har over for de paagaeldende koncerner; disse tilskud kunne saaledes ikke paa nogen maade sidestilles med stoette efter artikel 92 og kunne ej heller beroere konkurrencereglerne inden for Faellesskabet. Forholdet er saaledes det, at

- en del af de paagaeldende finansieringsforanstaltninger har givet offentlige staalkoncerner mulighed for at erhverve kapitalinteresser i eksisterende virksomheder, og der er saaledes tale om, at disse koncerner indskyder risikovillig kapital i virksomheder;

- andre finansieringsforanstaltninger har givet staakoncernerne mulighed for at opfylde deres forpligtelser som moderselskaber over for underskudsgivende datterselskaber; i kraft af disse kapitaltilfoersler fik de paagaeldende datterselskaber mulighed for at ivaerksaette omstruktureringsprogrammer (navnlig inden for traadtraekningssektoren), uden at de udnyttede disse faciliteter til at overtraede de paa markedet gaeldende regler; en raekke af disse datterselskaber (fremstilling af metalkonstruktioner og udfoerelse af ingenioerarbejde) udoever primaert deres virksomhed uden for Faellesskabet.

Tre medlemsstater, to branchesammenslutninger og en virksomhed er ligeledes fremkommet met deres bemaerkninger som led i proceduren.

III

De finansielle interventioner, der undersoeges af Kommissionen, har

- i visse tilfaelde bidraget til, at de begunstigede staalkoncerners virkefelt har kunnet udvides ud over koncernernes primaere aktiviteter, der falder inden for EKSF-Traktatens omraade, ved at erhverve kapitalinteresser i forskellige virksomheder, der ikke stod over for saerlige vanskeligheder.

Kommissionen har i sin meddelelse til medlemsstaterne om offentlige myndigheders erhvervelse af kapitalinteresser i virksomhederne (1) anfoert, at tilfoersel af ny kapital til virksomheder, der finder sted paa betingelser, der ikke ville vaere acceptable for en privat investor, som opererer paa normale markedsoekonomiske vilkaar, udgoer statsstoette; Kommissionen har praeciseret, at der saaledes foreligger statsstoette, naar den begunstigede virksomheds finansielle situation, herunder navnlig gaeldens struktur og stoerrelse, er af en saadan art, at det ikkes synes berettiget at forvente et normalt afkast af den investerede kapital inden for en rimelig frist, eller naar den paagaeldende virksomhed udelukkende som foelge af en utilstraekkelig bruttoselvfinansiering ikke kan opnaa de midler paa kapitalmarkedet, der er noedvendige for at gennemfoere et investeringsprogram.

I det foreliggende tilfaelde skal det bemaerkes, at de paagaeldende staalkoncerner, der modtog offentligt tilskud med henblik paa at erhverve oekonomisk sunde virksomheder i EF eller med henblik paa at oege deres kapitalinteresser i saadanne virksomheder, paa tidspunktet for ydelsen af det offentlige tilskud, der muliggjorde finansieringen af de naevnte transaktioner, befandt sig i en saadan oekonomisk situation, at det offentlige tilskud ud fra de ovennaevnte kriterier boer betragtes som vaerende statsstoette;

- i de fleste tilfaelde givet mulighed for at sikre, at tabgivende EF-datterselskaber af staakoncerner - via daekning af deres tab eller via udvidelse af deres kapital - har kunnet overleve, eller - i et af tilfaeldene - at sikre, at en kriseramt selvstaendig virksomhed blev reddet ved at blive indlemmet i en af disse koncerner; disse EF-virksomheder har derfor i sidste instans vaeret dem, hvem de finansielle interventioner kom til gode.

Under henvisning til oplysningerne i afsnit IV og af samme grunde som naevnt ovenfor udgoer de offentlige foranstaltninger til fordel for datterselskabet, der til stadighed gav underskud, stoette, ogsaa selv om den ydes i form af kapitalfornyelse.

IV

Hvad angaar tilfaelde nr. 7.1, jf. afsnit I (kapitaltilfoersel til et ingenioerfirma), blev den paagaeldende stoette paa 1 499 mio ffr. ydet i forbindelse med den stoettemodtagende virksomheds likvidation. Denne paagaeldende virksomhed havde nemlig lidt enormt store tab paa forskellige stoerre bygge- og anlaegskontrakter, fordi man havde fejlvurderet risici og omkostninger. Det blev derfor besluttet at indstille virksomhedens aktiviteter. Men med henblik paa ene og alene at sikre - uden at praejudicere for konkurrerende tredjemand - faerdiggoerelsen af igangvaerende kontrakter ydede de franske myndigheder den noedvendige oekonomiske stoette. Paa denne baggrund har stoetten, der blev ydet efter indgaaelsen af de paagaeldende kontrakter, ikke kunnet bevirke, at virksomheden derved fik mulighed for at tilegne sig markeder paa bekostning af eventuelle europaeiske konkurrenter; stoetten vil heller ikke kunne skade disse konkurrenter for fremtiden, da den paagaeldende virksomhed helt har indstillet sine aktiviteter.

Stoetten falder derfor ikke ind under EOEF-Traktatens artikel 92. Firmaets aktiviteter rettede sig udelukkende mod markeder uden for Faellesskabet inden for en sektor, der ikke er specielt kriseramt.

De andere virksomheder derimod, der modtager den i naervaerende beslutning omhandlede stoette, udoever virksomhed inden for Faellesskabet og inden for sektorer, hvor samhandelen mellem medlemsstaterne er betydelig, saaledes at der dermed ogsaa er stor konkurrence. Endvidere er alle disse sektorer - omend i forskellig grad - inde i alvorlige vanskeligheder inden for Faellesskabet.

Disse vanskeligheder skyldes et fald i forbruget inden for Faellesskabet og en faldende efterspoergsel paa verdensmarkedet samt i visse tilfaelde en stigende import til faellesmarkedet fra tredjelande. Disse medfoerer, at disse sektorer har overskudskapacitet, hvilket resulterer i et prisfald og dermed en mindskelse af fortjenesten, saaledes at modernisering af virksomhederne haemmes.

En saadan situation goer sig saaledes navnlig gaeldende inden for traadtraekningsbranchen: fra 1974 til 1984 faldt de vigtigste EF-producentlandes produktion af almindelig trukne metaltraade (Forbundsrepublikken Tyskland, Frankrig, Det Forenede Kongerige og Belgien) med ca. 25 % (dvs. fra 5,3 mio tons til 4 mio tons). Til trods for, at produktionen i et vist omfang stabiliserede sig hen imod produkter med hoejere mervaerdi, staar sektoren stadig over for vanskeligheder inden for Faellesskabet; sektorens konkurrenceevne er i gennemsnit faldet i loebet af de senere aar, hvilket har betydet, at den importerede maengde af varer er steget mere end den maengde, der er eksporteret til tredjelande (henholdvis + 28 % og 7,7 % fra 1980 til 1985).

Paa tilsvarende maade er metalkonstruktionsbranchen, hvor produktionen for mere end halvdelens vedkommende indtil 1970-73 afsattes til tredjelande, blevet beroert, paa grund af faldende efterspoergsel inden for Faellesskabet, sammenbruddet paa markederne i Mellemoesten og paa andre eksportmarkeder og paa grund af konkurrencen fra tredjelande (herunder navnlig fra Japan og Korea).

Dette har resulteret i, at eksporten fra Faellesskabet er faldet med 27 % fra 1981 til 1984 (dvs. fra 1,6 mio tons til 1,1 mio tons).

Samtidig hermed er produktionen i de tre stoerste producentlande (Forbundsrepublikken Tyskland, Det Forenede Kongerige og Frankrig), som fra 1979 til 1980 var paa 4,8 mio tons, faldet til 3,8 mio tons i 1985, hvilket har bragt de fleste virksomheder i en ekstremt vanskelig situation.

I oevrigt er saavel traadtrukne produkter som produkter inden for smede- og stoeberibranchen og inden for metalkonstruktionsbranchen genstand for samhandel inden for Faellesskabet. Hvad angaar traadtrukne metaltraade udgjorde samhandelen inden for Faellesskabet saaledes ca. 700 000 tons i 1984, svarende til 17,5 % af de 4 mio tons, der produceredes i det paagaeldende aar. Selv om det ganske vist er vanskeligere at faa tilvejebragt homogene statistiske oplysninger vedroerende metalkonstruktionssektoren, fordi aktiviteterne inden for denne sektor er saa forskelligartede, ligger det dog fast, at ogsaa denne sektor er genstand for betydelig samhandel inden for Faellesskabet, omend intensiteten varierer efter karakteren af de paagaeldende produkter.

Af det foranstaaende fremgaar det, at konkurrencen inden for de forskellige beroerte sektorer er meget betydelig inden for Faellesskabet. Foelgelig vil enhver fordel, der indroemmes en producent inden for disse sektorer, uvaegerligt medfoere, at de oevrige producenters konkurrencemaessige stilling beroeres; i betragtning af markedssituationen for de forskellige beroerte produkter kan det end ikke udelukkes, at den omstaendighed, at virksomheder bevares takket vaere statstilskud, kan medfoere, at andre virksomheder inden for Faellesskabet eller en del af dem maa lukke.

I det foreliggende tilfaelde udgoer den tilfoersel af offentlige midler til de her omhandlede forskellige virksomheder, der fandt sted med det formaal alene at genoprette virksomhedernes egenkapital, efter at deres tab var daekket via egenkapitalen, i de fleste tilfaelde 15 til 20 % af virksomhedernes omsaetning i den paagaeldende periode (1982-85).

Foelgelig vil denne stoette, der reducerer de oekonomiske byrder, som de stoettemodtagende virksomheder ellers normalt skulle baere, fordreje eller true med at fordreje konkurrencen mellem medlemsstaterne ved at begunstige de paagaeldende virksomheder efter EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1.

V

I henhold til EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 1, er stoette, der frembyder saadanne karakteristika, principielt uforenelig med det faelles marked.

Undtagelserne fra dette princip i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 2, kan ikke i det foreliggende tilfaelde bringes i anvendelse paa grund af selve karakteren og formaalene med den omhandlede stoette.

I EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, opregnes de former for stoette, der kan betragtes som vaerende forenelige med det faelles marked. Vurderingen af, om en stoette er forenelig med traktaten, skal ske ud fra en faellesskabsammenhaeng og ikke set ud fra en enkelt medlemsstat. For at sikre det faelles markeds tilfredsstillende funktion og af hensyn til de i EOEF-Traktatens artikel 3, litra f), opstillede principper, skal de i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, indeholdte undtagelser fra princippet i samme artikels stk. 1 fortolkes snaevert, naar en stoetteordning eller en individuel stoetteforanstaltning skal bedoemmes. Navnlig kan undtagelsesbestemmelserne kun bringes i anvendelse, naar Kommissionen konstaterer, at markedskraefternes frie spil ikke i sig selv, dvs. uden stoette, er tilstraekkelige til at tilskynde de potentielle stoettemodtagere til at traeffe de foranstaltninger, der er noedvendige for at naa et af de tilsigtede maal.

At anvende undtagelsesbestemmelserne i tilfaelde, der ikke bidrager til virkeliggoerelse af et saadant maal, eller uden at stoetten er noedvendig med henblik herpaa, vil medfoere, at industrier eller virksomheder i visse medlemsstater tillaeges uberettigede fordele, saaledes at deres finansielle stilling styrkes kunstigt, og at samhandelsvilkaarene mellem medlemsstaterne aendres, og konkurrencen fordrejes, uden at dette kan begrundes i hensyn til den faelles europaeiske interesse, jf. artikel 92, stk. 3.

Henset til det foranstaaende kan den omhandlede stoette ikke siges at falde ind under en af de undtagelsesbestemmelser, der er fastsat i artikel 92, stk. 3. Hvad angaar den i artikel 92, stk. 3, litra a), hjemlede undtagelse med hensyn til »stoette af den oekonomiske udvikling i omraader, hvor levestandarden er udsaedvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskaeftigelse«, er det korrekt, at de virksomheder, der modtog den i denne belsutning omhandlede stoette, udoever deres aktiviteter inden for staalsektoren paa et stadium, hvor man er langt fremme i staalproduktionskaeden, og at flere af dem er beliggende i naerheden af andre staalforetagender i distrikter, hvor mange arbejdspladser er gaaet tabt.

Men disse distrikter er ikke beliggende i omraader, hvor levestandarden er usaedvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskaeftigelse, jf. EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra a).

Hvad angaar undtagelsen i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra b), er det klart, at formaalet med den paagaeldende stoette ikke er at fremme virkeliggoerelsen af vigtige projekter af faelles europaeisk interesse eller afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats oekonomi.

Hvad angaar undtagelsen i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), med hensyn til »stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller oekonomiske regioner, naar den ikke aendrer samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse«, skal det naevnes, at den af naervaerende beslutning omhandlede stoette ikke er blevet ydet inden for rammerne af en regional stoetteordning, og den franske regering har ikke paaberaabt sig regionale interesser som berettigelse for stoettens ydelse. I oevrigt syntes forholdet at vaere det, at den stoette paa 942 mio ffr., der er blevet ydet til en virksomhed, der fremstiller metalkonstruktioner (tilfaelde nr. 1 i afsnit I), har givet mulighed for at viderefoere meget underskudsgivende aktiviteter, som skulle have vaeret standset, dersom stoetten ikke var blevet ydet. Den omhandlede virksomhed var primaert specialiseret i fremstilling af industrielt udstyr og boreplatforme samt andre staalkomponenter til olieindustrien. Den meget kraftige afmatning inden for denne sektor, og derefter mere generelt paa markedet for staalmateriel, har foert til en markant forvaerring af den paagaeldende virksomheds resultat. Virksomhedens omsaetning, der i 1982 var paa omkring 2,5 mia ffr., er saaledes i 1985 faldet til mindre end 900 mio ffr. Ifoelge oplysninger fra de franske myndigheder har dette medfoert en betydelig underudnyttelse af produktionskapaciteten.

Udviklingen med hensyn til de opnaaede resultater har vaeret endnu mere ugunstig, idet tabene (uden hensyn til de sociale omkostninger i forbindelse med afskedigelse af personale) naaede helt op paa 30 % af omsaetningen.

Stillet over for denne situation gik virksomheden i foerste raekke i gang med at foretage betydelige personalenedskaeringer. Den fortsatte forvaerring paa markedet bevirkede, at man i 1986 var noedsaget til at nedlaegge »off-shore«-afdelingen.

Virksomhedens andre afdelinger, hvori der foruden hoejere funktionaerer er ansat 430 loenmodtagere mod 1 350 (for hele virksomhedens vedkommende) i 1985, er blevet omstruktureret, hvilket har medfoert et nettoresultat, der anslaas at balancere i 1986.

Den stoette, som virksomheden har modtaget, er tilsyneladende naesten udelukkende gaaet til daekning af tabene inden for off-shore-aktiviteterne, saaledes at standsning heraf kunne udskydes indtil 1986. En kunstig opretholdelse, inden for en kriseramt sektor, af kapaciteten er en faktor, der kan aendre samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse.

Den paagaeldende stoette kan derfor ikke omfattes af undtagelsen i traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

Den stoette paa 1 333 mio ffr., der blev ydet til to koncerner, der fremstiller metaltraad ved traadtraekning (jf. tilfaelde nr. 2 i afsnit I), har paa samme maade bevirket, at meget underskudsgivende aktiviteter er blevet viderefoert.

Til trods for, at disse koncerner har indskraenket produktionskapaciteten i et vist omfang og foretaget betydelige personalenedskaeringer, har de ikke, ifoelge de for Kommissionen foreliggende oplysninger, ivaerksat et omstruktureringsprogram, der med tiden skulle kunne bringe koncernerne i en afbalanceret situation, og som kunne berettige den meget store stoette, som koncernerne rent faktisk har modtaget. Forholdet synes ligefrem at vaere det, at denne stoette primaert har bevirket, at man har udskudt mere gennemgribende omstruktureringer, der ellers var noedvendige for virksomhedernes fortsatte eksistens. I mangel af saadanne omstruktureringsforanstaltninger, der ville kunne fremme virksomhedernes genrejsning og bidrage til en sanering af den paagaeldende sektor i Faellesskabet, ses der ikke, i hvert fald ikke ud fra den faelles europaeiske interesse, at foreligge en modydelse som kompensation for den aendring af samhandelsvilkaarene, som ydelsen af den paagaeldende stoette har resulteret i.

Denne stoette kan derfor ikke omfattes af undtagelsen i traktatens artikel 92, stk. 3, litra c). Der er (jf. tilfaelde nr. 3 i afsnit I) blevet ydet stoette paa i alt 251 mio ffr., hvoraf henholdsvis 40 mio ffr. og 126 ffr. er gaaet til en producent af staalroer og til en virksomhed, der fremstiller svejsede roer og koldvalseprofiler, medens resten, nemlig 85 mio ffr., er gaaet til en staalkoncern med henblik paa koeb af to produktionsafdelinger, der fremstiller staalroer.

Disse stoetteforanstaltninger har bevirket, at underskudsgivende aktiviteter har kunnet viderefoeres, samtidig med at der herved aabnedes mulighed for en bedre integration af en del af den franske staalroersproduktion, saaledes at man ogsaa fik daekket de foerste trin i staalproduktionskaeden.

Selv om stoetten ledsages af visse foranstaltninger med henblik paa at nedbringe de paagaeldende virksomheders driftstab, indgaar den ikke som led i et omstruktureringsprogram, der er det eneste middel, som kan sikre oekonomisk balance inden for den paagaeldende sektor, og som endvidere kan bidrage til at absorbere den overskudskapacitet, som hersker paa det europaeiske marked for de paagaeldende produkter. De franske myndigheder har ganske vist meddelt, at der var planer om at ivaerksaette saadanne supplerende foranstaltninger, men en formel beslutning herom har de ikke kunnet fremlaegge.

Stoetten kan derfor ikke ud fra de for Kommissionen foreliggende oplysninger omfattes af undtagelsen i traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

Der er (jf. tilfaelde nr. 4 i afsnit I) dels blevet ydet stoette paa i alt 293 mio ffr. (henholdsvis 89 mio ffr. og 54 mio ffr.) med henblik paa at daekke tab og genoprette egenkapitalen i to virksomheder, der primaert er specialiseret i handel med staalprodukter, dels 150 mio ffr. med henblik paa koeb af et selskab, der forhandler specialstaal.

Disse stoetteforanstaltninger har medfoert, at de paagaeldende staalkoncerner (der er moderselskaber for de ovennaevnte virksomheder) fortsat kunne operere paa, henholdsvis udvide deres tilstedevaerelse paa afsaetningsleddet for staalprodukter.

En saadan transaktion, der blev fremmet ved hjaelp af offentlig stoette, blev imidlertid ikke ifoelge oplysninger fra de franske myndigheder ledsaget af nogen form for omstrukturerings- eller rationaliseringsforanstaltning, der tilgodesaa en faelles europaeisk interesse, og hvortil der derfor kunne ydes stoette af den her omhandlede art i henhold til undtagelsesbestemmelsen i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

Den paagaeldende stoette kan derfor ikke omfattes af naevnte undtagelsesbestemmelse.

Paa tilsvarende maade blev den stoette (jf. tilfaelde nr. 5 i afsnit I) paa 87 mio ffr., svarende til 11 til 12 % af omsaetningen, der ydedes til en virksomhed, der foretager metalklipning og -stansning, ikke ledsaget af nogen form for omstruktureringsforanstaltninger, der kunne staa maal med stoettens stoerrelse.

De franske myndigheder har nemlig ikke fremlagt nogen omstruktureringsplan, der kunne udgoere en modydelse som kompensation for den paagaeldende stoette, jf. EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

Denne stoette kan derfor ikke omfattes af undtagelsen i naevnte artikel.

Endelig skal det naevnes, at noget tilsvarende goer sig gaeldende med hensyn til en raekke forskellige stoettebeloeb af mindre stoerrelse (mellem 3 og 50 mio ffr., jf. tilfaelde nr. 6 i afsnit I, i alt 241 mio ffr.), der blev ydet til 11 virksomheder, der fremstiller mellemprodukter og maskinudstyr, og for hvilke der ifoelge de for Kommissionen foreliggende oplysninger ikke er ivaerksat en omstruktureringsplan ud over de personalenedskaeringer, som i sig selv synes utilstraekkelige til at bringe de paagaeldende virksomheder i balance.

Paa denne baggrund kan den paagaeldende stoette ikke omfattes af undtagelsen i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

De i dette afsnit bedoemte stoetteforanstaltninger, dvs. i alt 3 147 mio ffr., er, jf. det foranstaaende, uforenelige med bestemmelserne i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 2 og 3.

Da den franske regering endvidere har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3, er de paagaeldende stoetteforanstaltninger ulovlige.

De skal derfor bringes til ophoer ved et krav om tilbagebetaling af allerede udbetalt stoette.

VI

Stoetten (jf. tilfaelde nr. 7.2 i afsnit I) til et inden for metalsnedkeri specialiseret selskab (omsaetning paa 150 mio ffr.), og som oprindeligt hoerte til en koncern, der udfoerte ingenioerarbejde og fremstillede metalkonstruktioner (tilfaelde nr. 7.1 i afsnit I), blevet ydet som led i en omstrukturering af aktiviteter, der gennem lang tid havde vaeret uderskudsgivende. De interne rationaliseringsforanstaltninger (i form af personalenedskaeringer fra 612 medarbejdere i 1982 til 340 medarbejdere i 1986 og i form af en delvis overtagelse af den i 1986 indstillede produktion i en fabrik inden for samme koncern) har medfoert, at selskabet i 1986 paa ny vendte tilbage til en situation, hvor der var balance takket vaere en maerkbar forbedring af produktionsapparates udnyttelsesgrad. Stoetten har derfor, uagtet den er betydelig stor, bidraget til, at den paagaeldende sektor, bl. a. ved fjernelse af overskudskapacitet, er blevet rationaliseret og dermed udviklet. Paa denne baggrund kan stoetten omfattes af undtagelsen i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

Stoetten paa 472 mio ffr. (jf. tilfaelde nr. 8 i afsnit I) til virksomheder inden for smede- og stoeberisektoren tog primaert sigte paa at daekke deres tab og genoprette deres driftskapital; disse virksomheders samlede omsaetning er paa omkring 1 500 mio ffr.

Paa grund af situationen paa det paagaeldende marked gik man inden for den franske stoeberisektor i gang med en omstruktureringsproces med det formaal at reducere den samlede kapacitet (fra 270 000 tons i 1983 er kapaciteten blevet bragt ned paa ca. 200 000 tons i 1985), samtidig med at der tilstraebtes en bedre specialisering inden for de anlaeg, der stadig var i drift.

Som foelge af disse foranstaltninger har udnyttelsesgraden kunnet forhoejes (fra 57 % i 1983 til 70 % i 1985), og de stoettemodtagende virksomheders tab blev reduceret fra 250 mio ffr i 1984 til 25 mio ffr (anslaaet) i 1986, svarende til 0,7 % af virksomhedernes omsaetning.

Af ovenstaaende fremgaar det, at den her undersoegte stoette har fremmet omstruktureringen og dermed udviklingen af en sektor, saaledes at denne herefter er delvis saneret.

Paa denne baggrund kan stoetten omfattes af undtagelsen i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

En stoette paa 210 mio ffr (jf. tilfaelde nr. 9 i afsnit I) er blevet ydet med henblik paa oekonomisk sanering af en virksomhed, efter at denne var blevet overtaget af en staalkoncern; den paagaeldende virksomhed fremstiller valsede produkter, traadvarer, smedegods i rustfrit staal samt nikkel- og koboltlegeringer.

Stoettens ydelse ledsagedes af gennemgribende omstruktureringsforanstaltninger: omstilling og specialisering inden for aktivitetsomraader med fremtid i (udstyr til luftfarts- og rumfartssektoren samt til elektronikindustrien), hvor udbuddet ikke overstiger efterspoergslen, samt nedlaeggelse af 600 arbejdspladser over to aar (af en arbejdsstyrke paa oprindelig 3 543).

Denne omstrukturering, der blev gennemfoert sideloebende med stoettens ydelse, udgoer en modydelse, der berettiger, at stoetten omfattes af undtagelsen i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

Herefter fremgaar det, at de stoetteforanstaltninger paa i alt 788 mio ffr., som har vaeret gjort til genstand for en vurdering i dette afsnit, kan omfattes af undtagelsen i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra c) -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den stoette paa i alt 3 147 mio ffr. (jf. tilfaelde nr. 1, 2, 3, 4, 5 og 6 i afsnit I), der er blevet ydet i strid med EOEF-Traktatens artikel 93, stk. 3, til to franske staalkoncerner til fordel for en raekke datterselskaber, der ikke henhoerer under staalsektoren, er ulovlig. Stoetten er endvidere uforenelig med det faelles marked, jf. EOEF-Traktatens artikel 92.

Den Franske Republik ophaever stoetten ved at kraeve den tilbagebetalt.

Artikel 2

Den Franske Republik skal senest to maaneder efter datoen for meddelelsen af denne beslutning underrette Kommissionen om de foranstaltninger, den har truffet med henblik paa at efterkomme beslutningen.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 25. marts 1987.

Paa Kommissionens vegne

Peter SUTHERLAND

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 228 af 13. 8. 1981, s. 14.

(2) EFT nr. C 114 af 8. 5. 1985, s. 5.

(3) EFT nr. C 47 af 1. 3. 1986. s. 3.

(1) EFT nr. L 110 af 23. 4. 1985, s. 5.

(1) Bulletin for de Europaeiske Faellesskaber 9/1984, punkt 3.5.1.