Retningslinjer for gennemgangen af statsstøtte til fiskeri og akvakultur

(2001/C 19/05)

INDLEDNING

Bevarelsen af et system med fri konkurrence uden konkurrencefordrejninger er et af grundprincipperne i Det Europæiske Fællesskab. EF's politik for statsstøtte tager sigte på at sikre fri konkurrence, effektiv fordeling af ressourcerne og bevarelse af fællesmarkedets enhed. Siden fællesmarkedet blev oprettet, har Kommissionen derfor altid udvist særlig påpasselighed på dette område.

Selv om konkurrencereglerne ifølge EF-traktatens artikel 36 kun finder anvendelse på produktionen af og handelen med fiskerivarer i det omfang, Rådet beslutter dette, finder reglerne om statsstøtte anvendelse på produktionen af og handelen med fiskerivarer ifølge artikel 32 i Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter(1). I henhold til artikel 19 i Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(2) finder EF-traktatens artikel 87 til 89 endvidere anvendelse på støtte, som medlemsstaterne yder til denne sektor.

Formålet med den fælles fiskeripolitik er at skabe de nødvendige betingelser for rationel og ansvarlig udnyttelse af fiskeriressourcerne på et bæredygtigt grundlag. Markedsordningen stabiliserer priserne og harmoniserer fællesmarkedet. EF-reglerne for fiskeri giver sikkerhed for bevarelse og den bedst mulige udnyttelse af de disponible fiskebestande. I flerårige udviklingsprogrammer fastsættes der grænser for, hvor store de nationale fiskerflåder må være, for at skabe ligevægt mellem fiskebestandene og udnyttelsen af dem. Ved hjælp af Det Finansielle Instrument til Udvikling af Fiskeriet, der er en af EF's strukturfonde, ydes der finansiel støtte til den strukturelle tilpasning, der er nødvendig for at nå den fælles fiskeripolitiks mål.

Statsstøtte er kun berettiget, hvis den er i overensstemmelse med både konkurrence- og fiskeripolitikkens mål.

Ifølge forordningerne om strukturfondenes aktiviteter skal disse også udføres i overensstemmelse med EF-konkurrencereglerne.

På grund af behovet for at sikre rationel og ansvarlig udnyttelse af fiskeriressourcerne som følge af de alvorlige biologiske begrænsninger kræves der særlig forsigtighed ved tildelingen af statsstøtte til fiskerisektoren. Statsstøtte, der adskiller sig fra ordninger, som er fastsat for EF-støtte, skal overvejes nøje og kan kun godkendes, hvis det kan dokumenteres, at støtten ikke bidrager til at bevare eller udvide fiskerikapaciteten, hvis der er overkapacitet inden for et bestemt fiskeri, og ikke bidrager til reduceret biodiversitet.

Det er i forhold til denne situation, at Kommissionen vil forvalte de undtagelser fra princippet om statsstøttes uforenelighed med fællesmarkedet (EF-traktatens artikel 87, stk. 1), der er omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, og i gennemførelsesbestemmelser hertil.

For at sikre, at fællesmarkedet fungerer efter hensigten, og at den fælles fiskeripolitiks mål nås, ser Kommissionen sig i medfør af EF-traktatens artikel 88, stk. 1, foranlediget til at foreslå medlemsstaterne, at de for de eksisterende støtteordninger for fiskeri, der allerede er godkendt af Kommissionen, anvender de kriterier, der er fastlagt i disse retningslinjer.

Disse retningslinjer afløser dem, der blev offentliggjort i 1997(3) som følge af fastlæggelsen af den fælles fiskeripolitik, bl.a. ved vedtagelsen af forordning (EF) nr. 2792/1999.

Kommissionen vil fortsat supplere eller ændre disse retningslinjer, efterhånden som den vinder erfaringer under den løbende gennemgang af statsstøtteordningerne og på baggrund af udviklingen i den fælles fiskeripolitik.

1. ANVENDELSESOMRÅDE OG GENERELLE PRINCIPPER

1.1. Anvendelsesområde

Disse retningslinjer vedrører alle foranstaltninger, som udgør støtte som defineret i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, herunder foranstaltninger, som indebærer en finansiel fordel af enhver art, der finansieres direkte eller indirekte via offentlige myndigheders budgetmidler (nationale, regionale eller lokale) eller via andre statsmidler. Støtten kan bl.a. være kapitaloverførsler, lån til nedsat rente eller rentegodtgørelser, visse former for offentlige kapitalindskud i virksomheder, støtte, der finansieres ved hjælp af formålsbestemte afgiftsprovenuer eller skattelignende afgifter, samt støtte, der ydes i form af statsgaranti for banklån eller i form af skatte- og afgiftsnedsættelser eller -fritagelse, herunder fremskyndede afskrivninger og nedsættelser af socialsikringsbidrag.

Disse retningslinjer gælder for hele fiskerisektoren og omfatter udnyttelse af levende vandressourcer og akvakultur samt de midler, der anvendes ved produktion, forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter, med undtagelse af fritids- og sportsfiskeri, der ikke resulterer i salg af fiskerivarer.

1.2. Generelle principper

Der må kun ydes statsstøtte, hvis den er i overensstemmelse med den fælles fiskeripolitiks mål.

Støtten må ikke have bevarende karakter; den skal tværtimod fremme rationaliseringen og effektiviseringen af produktionen og afsætningen af fiskerivarer, der skal lette og fremskynde sektorens tilpasning til den nye situation, den står over for, navnlig de knappe fiskeriressourcer.

Støtten skal føre til varige forbedringer, således at fiskerisektoren kan udvikle sig alene på basis af sin indtjening på markedet. Støtten må derfor tidsbegrænses, så den kun ydes i den tid, der er nødvendig til at gennemføre de ønskede forbedringer og tilpasninger.

Der gælder derfor følgende principper:

- De nationale støtteordninger må ikke være til hinder for anvendelsen af reglerne i den fælles fiskeripolitik. Eksportstøtte og støtte i samhandelen med fiskerivarer inden for EF er under alle omstændigheder uforenelig med fællesmarkedet.

- Der er vedtaget EF-bestemmelser om strukturpolitik for at nå den fælles fiskeripolitiks mål.

Hvis EF's disponible finansielle midler ikke er tilstrækkelige til medfinansiering af støtteberettigede foranstaltninger, kan den samlede statsstøtte eventuelt lægges sammen med EF-tilskuddet, når blot den samlede støttesats, der er fastsat i EF-reglerne, ikke overskrides.

Statsstøtte, der overskrider den samlede støttesats, vil kun blive tilladt i henhold til nedenstående særlige bestemmelser.

- Statsstøtte, der ydes uden krav om en forpligtelse fra modtagernes side, og som har til formål at forbedre deres driftsøkonomi, og som er beregnet efter de producerede eller afsatte mængder, varernes pris, produktionsanlægget eller produktionsmidlerne, og som endelig kun bevirker en nedsættelse af modtagernes produktionsomkostninger eller en forbedring af deres indkomst, er, hvis den antager form af støtte til driften, uforenelig med fællesmarkedet.

1.3. Ved gennemgangen af støtten gås der ud fra den samlede støtte. Der tages dog hensyn til alle elementer, der giver mulighed for at evaluere modtagerens reelle fordel.

Ved vurderingen af enhver statsstøtteordning tages der hensyn til den samlede effekt for modtageren af alle foranstaltninger, der har karakter af støtte, ydet af offentlige myndigheder i henhold til EF-bestemmelser, nationale, regionale eller lokale bestemmelser, herunder bestemmelser til fremme af regionaludvikling.

1.4. Støtteordninger, der finansieres ved hjælp af særlige afgifter, især skattelignende afgifter, der pålægges fiskerivarer og akvakulturprodukter uanset deres oprindelse, kan betragtes som forenelige med fællesmarkedet, hvis støtteordningerne kommer både indenlandske og importerede produkter til gode.

1.5. Retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte gælder ikke for denne sektor(4). De dele af de regionale støtteordninger, der vedrører fiskerisektoren, vil blive gennemgået på grundlag af nærværende retningslinjer.

1.6. Da der findes en fælles fiskeripolitik, og da enhver støtte til virksomheder eller produkter uanset dens størrelse kan fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, gælder den såkaldte de minimis-regel(5) ikke for udgifter i forbindelse med fiskeri- og akvakultursektoren.

2. ANALYSE AF DE FORSKELLIGE STØTTEKATEGORIER

2.1. Generel støtte

2.1.1. På de betingelser, der er fastsat i følgende punkter, kan støtte betragtes som forenelig, hvis beløbet ikke overskrider det strengt nødvendige for at nå formålet med støtten og er af begrænset varighed. For alle typer støtte, der er nævnt i dette afsnit, må støtten udtrykt i subventionsækvivalenter ikke overstige den samlede statsstøtte og EF-støtte, som er tilladt i henhold til bilag IV i forordning (EF) nr. 2792/1999.

2.1.2. Støtte til uddannelse og konsulentvirksomhed

2.1.2.1. Støtte til faglig og økonomisk uddannelse af erhvervsudøvere og støtte til udbredelse af ny teknologi og teknisk eller økonomisk bistand betragtes som forenelig med fællesmarkedet, forudsat at den kun tilsigter at forbedre støttemodtagernes kundskaber for dermed at sætte dem i stand til at udøve deres erhverv mere effektivt og skærpe deres erkendelse af problemerne omkring bevarelse af fiskeriressourcerne. Denne støtte bør være tilgængelig for alle involverede på objektivt fastsatte betingelser.

Kommissionens retningslinjer for statsstøtte på dette område gælder.

2.1.2.2. Støtte i form af rådgivning af virksomheder

Støtte, der ydes med henblik på at opnå en bedre udnyttelse af virksomhedernes udstyr, bl.a. til rådgivning inden for den økonomiske og tekniske forvaltning samt inden for edb, er i princippet forenelig med fællesmarkedet, hvis rådgivningen ikke er løbende eller periodisk og ikke vedrører virksomhedernes normale driftsudgifter.

2.1.3. Støtte til forskning og forsøgsfiskeri

2.1.3.1. Støtte til forskning kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis den er i overensstemmelse med EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til forskning og udvikling(6).

2.1.3.2. Der kan ydes støtte til forsøgsfiskeriprojekter, hvis formålet med dem er at bevare fiskeriressourcerne, og der indføres mere selektive metoder.

2.1.4. Støtte til salgsfremmende foranstaltninger og reklame

2.1.4.1. Støtte til salgsfremmende foranstaltninger og reklame kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis:

a) den vedrører en hel sektor eller en vare eller varegruppe, således at bestemte virksomheder ikke begunstiges

b) den er forenelig med EF-traktatens artikel 28 i henhold til Kommissionens meddelelse vedrørende statslig medvirken ved salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter og fiskerivarer(7).

c) betingelserne for tildeling af den svarer til dem, der er fastsat i artikel 14 og i punkt 3, i bilag III til forordning (EF) nr. 2792/1999, og er mindst lige så strenge.

2.1.4.2. Hvis varen er blevet officielt anerkendt i henhold til forordning (EØF) nr. 2081/92, kan støtte godkendes fra det tidspunkt, hvor navnet er blevet indført i det register, som er nævnt i forordningens artikel 6, stk. 3.

2.1.5. Støtte til opsøgning af nye afsætningsmuligheder

Støtte til salgsfremmende foranstaltninger og opsøgning af nye afsætningsmuligheder for fiskerivarer og akvakulturprodukter kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis betingelserne i forordning (EF) nr. 2792/1999 er opfyldt, og den er forenelig med EF-traktatens artikel 28.

2.2. Støtte til havfiskeri

2.2.1. Støtte til endelig oplægning af fiskerfartøjer

Støtte til endelig oplægning af fiskerfartøjer, der ikke er forbundet med køb eller bygning af et nyt fartøj, er forenelig med fællesmarkedet, hvis betingelserne i forordning (EF) nr. 2792/1999 for ydelse af EF-støtte er til stede.

Støtte til endelig overdragelse af fiskerfartøjer til udviklingslande skal være i overensstemmelse med målene for udviklingssamarbejde, jf. forordning (EF) nr. 2792/1999.

Støtteordninger for endelig oplægning af fiskerfartøjer på betingelser, der adskiller sig fra betingelserne i forordning (EF) nr. 2792/1999, vil blive gennemgået individuelt. Sådanne støtteordninger skal være af begrænset varighed.

2.2.2. Støtte til midlertidig oplægning af fiskerfartøjer

Støtte til midlertidig oplægning af fiskerfartøjer kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis den skal være en delvis kompensation for indkomsttab i forbindelse med en midlertidig oplægning på de betingelser, der er fastsat i artikel 16 i forordning (EF) nr. 2792/1999.

Sociale ledsageforanstaltninger for fiskere for at lette et midlertidigt ophør med fiskeri som led i planer for beskyttelse af de akvatiske ressourcer som omhandlet i artikel 12, stk. 6, i forordning (EF) nr. 2792/1999 kan betragtes som forenelige, hvis Kommissionen får meddelelse om planen, der skal indeholde nøjagtige, målelige mål og en tidsramme. Der skal fremlægges dokumentation for planens sociale virkning og begrundelse for særlige foranstaltninger, der er mere vidtgående end den normale sociale sikringsordning. Ved fiskere forstås kun personer, der som hovedbeskæftigelse arbejder om bord på et operationelt søgående fiskerfartøj.

I begge ovennævnte tilfælde kan der også ydes støtte til fartøjsejere som kompensation for udgifter til social sikring.

Meddelelsen til Kommissionen skal vedlægges videnskabelig og eventuelt økonomisk begrundelse for støtten. Foranstaltningerne må ikke være mere vidtgående end strengt nødvendigt for at nå det ønskede mål og skal være af begrænset varighed. Det bør undgås at yde overkompensation.

Støtte til begrænsning af fiskeriet, der ydes for at nå målene i de flerårige udviklingsprogrammer for EF-fiskerflåden, er ikke tilladt.

2.2.3. Støtte til investering i fiskerflåden

2.2.3.1. Støtte til bygning af nye fiskerfartøjer kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis den opfylder betingelserne i artikel 6, 7, 9 og 10 i og bilag III (punkt 1.3) til Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999, og hvis den samlede statsstøtte udtrykt i subventionsækvivalenter ikke overstiger den samlede statsstøtte og EF-støtte, som er fastsat i bilag IV til nævnte forordning.

Der må ikke ydes støtte til værfter til bygning af fiskerfartøjer.

2.2.3.2. Støtte til modernisering af fiskerfartøjer i aktivitet kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis den opfylder betingelserne i artikel 6, 7, 9 og 10 i og bilag III (punkt 1.4) til forordning (EF) nr. 2792/1999, og hvis den samlede statsstøtte udtrykt i subventionsækvivalenter ikke overstiger den samlede statsstøtte og EF-støtte, som er fastsat i bilag IV til nævnte forordning.

2.2.3.3. Støtte til køb af brugte fartøjer betragtes kun som forenelig med fællesmarkedet, hvis nedenstående betingelser alle er opfyldt:

a) støtten omfatter fartøjer, der kan anvendes til fiskeri i mindst 10 år endnu, og som på købstidspunktet ikke er over 20 år gamle

b) støtten skal sætte havfiskere i stand til at erhverve sig fartøjer på delebasis eller bruges til at erstatte et fartøj, der er gået tabt

c) støtten udtrykt i subventionsækvivalenter overstiger ikke 20 % af de faktiske omkostninger ved erhvervelse af fartøjet.

Eventuel støtte, som mindre end 10 år tidligere er ydet til bygning eller modernisering af det berørte fartøj eller til tidligere køb af samme fartøj, tilbagebetales pro rata temporis. Medlemsstaterne kan dog undlade at kræve tilbagebetaling, hvis erhververen selv opfylder støttebetingelserne og forpligter sig til at overtage støttemodtagerens rettigheder og forpligtelser. Støtten kan ikke kumuleres.

Den årlige råpport, der er nævnt i punkt 3.3, skal indeholde en liste over al individuel støtte, der er ydet til køb af brugte fartøjer.

2.2.3.4. Præmien til fiskere på under 35 år, der omhandles i artikel 12, stk. 3, litra d), i forordning (EF) nr. 2792/1999, kan ydes ud over den støtte, der er nævnt i punkt 2.2.3.3, på de betingelser, der er fastsat i nævnte artikel og i artikel 12, stk. 4, litra f), i samme forordning.

Den årlige rapport, der er nævnt i punkt 3.3, skal indeholde en liste over al individuel støtte, der er ydet i henhold til denne ordning.

2.2.4. Støtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder

Støtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder vurderes efter rammebestemmelserne for støtte til redning og omstrukturering af virksomheder(8).

Støtte til omstrukturering af virksomheder, hvis hovedaktivitet er havfiskeri, kan kun ydes, hvis Kommissionen har fået forelagt en plan til reducering af flådekapaciteten.

2.2.5. Støtte til blandede selskaber

Støtte til blandede selskaber kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis den opfylder betingelserne i EF-reglerne (artikel 8 i og bilag III til forordning (EF) nr. 2792/1999), og hvis den samlede statsstøtte udtrykt i subventionsækvivalenter ikke overstiger den samlede statsstøtte og EF-støtte, som er tilladt i henhold til bilag IV til nævnte forordning.

2.2.6. Støtte til bedre forvaltning og overvågning af fiskeriet

Vedtager en medlemsstat foranstaltninger til bedre forvaltning og overvågning af fiskeriet, der er mere vidtgående end minimumskravene i den relevante EF-lovgivning, kan støtten betragtes som forenelig med fællesmarkedet efter en vurdering af hvert enkelt tilfælde. Støtten må ikke være mere vidtgående end strengt nødvendigt for at nå det ønskede mål og må højst vare i tre år. Det bør undgås at yde overkompensation.

2.3. Støtte til forarbejdning og afsætning inden for fiskerisektoren

Investeringsstøtte til forarbejdning og afsætning af fiskerivarer kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis:

a) den ydes på betingelser, der svarer til dem, som er fastsat i punkt 2.4 i bilag III til forordning (EF) nr. 2792/1999, og er mindst lige så strenge

b) den samlede statsstøtte udtrykt i subventionsækvivalenter ikke overstiger den samlede statsstøtte og EF-støtte, som er tilladt i henhold til bilag IV til nævnte forordning.

2.4. Støtte til havneinfrastruktur

Støtte til faciliteter i fiskerihavne, der har til formål at lette fiskerfartøjers fangstlandinger og proviantering, kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis:

a) den ydes på betingelser, der svarer til dem, som er fastsat i punkt 2.3 i bilag III til forordning (EF) nr. 2792/1999, og er mindst lige så strenge

b) den samlede statsstøtte udtrykt i subventionsækvivalenter ikke overstiger den samlede statsstøtte og EF-støtte, som er tilladt i henhold til bilag IV til nævnte forordning.

Der må ikke ydes støtte til havne til bygning af fiskerfartøjer.

2.5. Støtte til beskyttelse og forøgelse af de akvatiske ressourcer

Støtte til beskyttelse og forøgelse af de akvatiske ressourcer i de kystnære havområder kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis:

a) den ydes på betingelser, der svarer til dem, som er fastsat i punkt 2.1 i bilag III til forordning (EF) nr. 2792/1999, og er mindst lige så strenge

b) den samlede statsstøtte udtrykt i subventionsækvivalenter ikke overstiger den samlede statsstøtte og EF-støtte, som er tilladt i henhold til bilag IV til nævnte forordning.

Støtte til genskabelse af fiskebestanden i havvand kan betragtes som forenelig.

2.6. Støtte til producentsammenslutninger

Det kan tillades, at der ydes støtte for at fremme oprettelsen af producentorganisationer, der er anerkendt i henhold til EF-regleme, og lette driften heraf på de betingelser, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2792/1999.

Støtte til erhvervsorganisationer, der ikke er anerkendt i henhold til EF-reglerne, kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis den ydes i samme form og opfylder de samme betingelser som støtte, der ydes til anerkendte producentorganisationer, og den ikke overstiger 80 % af støtten til producentorganisationer, som er anerkendt af EF.

Støtte til foranstaltninger, der iværksættes af erhvervsdrivende eller organisationer som nævnt i artikel 15 i forordning (EF) nr. 2792/1999, kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet; hvis den opfylder betingelserne i artikel 15, stk. 2 og 3, i nævnte forordning.

2.7. Akvakultur og ferskvandsfiskeri

Støtte til akvakultur og investeringsstøtte til erhvervsfiskeri i ferskvand (udsætning af fisk, genskabelse af fiskebestanden og indretning af vandløb og damme) kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis:

- den ydes på betingelser, der svarer til dem, som er fastsat i artikel 13 i og bilag III til forordning (EF) nr. 2792/1999, og er mindst lige så strenge

- den samlede statsstøtte udtrykt i subventionsækvivalenter ikke overstiger den samlede statsstøtte og EF-støtte, som er tilladt i henhold til bilag IV til nævnte forordning.

2.8. Støtte på det veterinære og sundhedsmæssige område

Støtte på det veterinære og sundhedsmæssige område (dyrlægeudgifter, sundhedskontrol, analyser, sygdomsopsporing, forebyggende foranstaltninger, lægemidler, udryddelsesforanstaltninger som følge af en epizooti) kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, forudsat at der findes nationale bestemmelser eller EF-bestemmelser, hvorefter myndighederne kan gribe ind over for den pågældende sygdom og organisere dens bekæmpelse med obligatoriske foranstaltninger, der giver ret til erstatninger, og i første omgang indføre et advarselssystem, eventuelt kombineret med støtteordninger, som kan tilskynde privatpersoner til at deltage frivilligt i forebyggende foranstaltninger.

På den måde sikres det, at der kun gives støtte til foranstaltninger, der er i offentlighedens interesse, bl.a. på grund af smittefaren, og ikke i tilfælde, hvor det er rimeligt, at virksomhederne selv afholder udgifterne som normal driftsrisiko.

Formålet med støtteforanstaltningerne skal enten være at forebygge eller udbetale erstatning eller en blanding heraf og være i overensstemmelse med principperne for bekæmpelse af dyresygdomme i Rådets beslutning 90/424/EF om visse udgifter på veterinærområdet(9).

2.9. Særlige tilfælde

2.9.1. Offentlige virksomheder

Disse retningslinjer gælder også for fiskerivirksomheder, der er helt eller delvist offentligt ejet.

2.9.2. Indkomststøtte

Indkomststøtte til arbejdstagere i fiskeri- og akvakultursektoren og til arbejdstagere i virksomheder, som forarbejder og afsætter fiskerivarer og akvakulturprodukter, kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis støtten ydes som led i samfundsøkonomiske ledsageforanstaltninger i forbindelse med tilpasning eller nedbringelse af kapaciteten eller under ekstraordinære omstændigheder, der skal vurderes i hvert enkelt tilfælde.

Ved midlertidig oplægning gælder betingelserne i punkt 2.2.2.

Støtte til førtidspensionering af fiskere og individuelle engangspræmier er forenelige med fællesmarkedet, hvis støtten ydes i overensstemmelse med artikel 12, stk. 3, litra a), b) og c), i forordning (EF) nr. 2792/1999. Støtte, der ydes på andre betingelser end dem, der er fastsat i artikel 12, vil blive vurderet i hvert enkelt tilfælde.

2.9.3. Støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller andre usædvanlige begivenheder

Ifølge EF-traktatens artikel 87, stk. 2, litra b), betragtes støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder; som forenelig med fællesmarkedet. Når det er dokumenteret, at der foreligger en naturkatastrofe eller en anden usædvanlig begivenhed, er det tilladt at yde en støtte på op til 100 % for at kompensere for materielle skader.

Erstatningen bør normalt beregnes for den enkelte modtager, og det bør undgås at yde overkompensation. Forsikringsydelser til forsikringstageren og normale omkostninger, som modtageren ikke har afholdt, skal fradrages.

Der må ikke ydes støtte som erstatning for skader, der kan dækkes ved en almindelig erhvervsforsikring, eller som udgør en normal erhvervsrisiko. Erstatningen skal udbetales senest tre år efter, at den begivenhed, som den vedrører, er indtruffet.

Når Kommissionen godkender en generel støtteordning til dækning af skader forårsaget af naturkatastrofer, skal medlemsstaterne informere Kommissionen, hvis de agter at yde denne støtte som følge af en naturkatastrofe. I forbindelse med andre usædvanlige begivenheder skal medlemsstaterne give Kommissionen meddelelse om hvert enkelt tilfælde, hvor de agter at yde støtte som erstatning.

2.9.4. Forsikringspræmier

Der kan godkendes støtte på op til 80 % af udgifterne til forsikringspræmier til dækning af risikoen for tab forårsaget af usædvanlige begivenheder eller naturkatastrofer.

Støtte til betaling af forsikringspræmier bør ikke udgøre en hindring for, at det indre marked for forsikringsydelser kan fungere, eller hindre dets udvikling. Dette ville fx være tilfældet, hvis muligheden for at tilbyde forsikring, begrænses til et enkelt selskab eller en gruppe af selskaber, eller hvis det kræves, at forsikringen skal tegnes hos et selskab med sæde i den pågældende medlemsstat.

2.9.5. Regioner i EF's yderste periferi

Støtte, der skal imødekomme disse regioners behov, vurderes i hvert enkelt tilfælde ud fra EF-traktatens artikel 299, stk. 2, og ud fra, om foranstaltningerne er forenelige med den fælles fiskeripolitiks mål, og hvilken indflydelse de vil kunne have på konkurrencen i disse regioner og i de øvrige dele af EF.

2.9.6. Beskæftigelsesstøtte

Beskæftigelsesstøtte vurderes i henhold til EF-retningslinjerne for beskæftigelsesstøtte(10).

3. PROCEDURESPØRGSMÅL

3.1. Gennemførelsen af disse retningslinjer forudsætter en vis disciplin hos såvel myndighederne i medlemsstaterne som i Kommissionen, særlig med hensyn til de bindende forpligtelser vedrørende meddelelse og frister.

Kommissionen minder medlemsstaterne om, at de har pligt til at give meddelelse om støtteordninger, før de indføres, jf. EF-traktatens artikel 88, stk. 3, og udlevere alle de oplysninger, der er nødvendige for at vurdere dem.

For at fremskynde gennemgangen af støtteforanstaltningerne bedes medlemsstaterne udfylde den formular, der er vist i bilag I.

Ifølge artikel 19 i forordning (EF) nr. 2792/1999 skal medlemsstaterne give Kommissionen meddelelse om alle statsstøtteprojekter, herunder projekter, der kan omfattes af EF-medfinansiering.

Hvis der ydes støtte uden forudgående meddelelse, eller inden Kommissionen har taget stilling til den foreslåede ordning, kan Kommissionen i henhold til artikel 11 i forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93(11), vedtage en beslutning, hvori den påbyder medlemsstaten foreløbigt at kræve eventuel ulovlig støtte tilbagebetalt. Træffes der en negativ beslutning om ulovlig støtte, bliver den pågældende medlemsstat pålagt at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren i henhold til forordningens artikel 14.

Hvad angår en ulovlig støttes indvirkning på aktiviteter, der finansieres af EUGFL, Garantisektionen, vil der ved regnskabsafslutningen blive taget hensyn til de eventuelle konsekvenser for Garantisektionens udgifter.

3.2. Forslag til foranstaltninger

I henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 1, foreslår Kommissionen, at medlemsstaterne ændrer deres støtteordninger for fiskerisektoren, så de bliver i overensstemmelse med disse retningslinjer senest den 1. juli 2001.

Medlemsstaterne opfordres til skriftligt at bekræfte, at de accepterer disse forslag til foranstaltninger, senest den 1. marts 2001.

Har en medlemsstat ikke skriftligt bekræftet sin accept senest den dato, går Kommissionen ud fra, at den pågældende medlemsstat har accepteret forslagene, medmindre den skriftligt udtrykkeligt tilkendegiver at være uenig.

Hvis en medlemsstat ikke accepterer forslagene i deres helhed eller en del af dem senest den dato, følger Kommissionen proceduren i artikel 19 i forordning (EF) nr. 659/1999.

3.3. Årlig rapport

I henhold til artikel 21 i forordning (EF) nr. 659/1999 indsender medlemsstaterne årlige rapporter til Kommissionen om alle eksisterende støtteordninger og individuel støtte, der er ydet uden om en godkendt støtteordning, for hvilke der ikke gælder nogen særlig indberetningspligt i henhold til en betinget beslutning.

Den årlige rapport skal indeholde alle relevante oplysninger, jf. formularen i bilag II.

Medlemsstaterne bedes også sende tal som nævnt i Kommissionens FIUF-forordning.

3.4. Ikrafttrædelse

Kommissionen anvender disse retningslinjer med virkning fra den 1. januar 2001 på statsstøtte, der anmeldes den dato eller senere.

"Ulovlig støtte", jf. artikel 1, litra f), i forordnmg (EF) nr. 659/1999, vurderes i henhold til de retningslinjer, der gælder på det tidspunkt, hvor støtten ydes.

(1) EFT L 17 af 21.1.2000, s. 22.

(2) EFT L 337 af 30.12.1999, s. 10.

(3) EFT C 100 af 27.3.1997, s. 12.

(4) EFT C 74 af 10.2.1998, s. 9.

(5) Meddelelse fra Kommissionen om de minimis-støtteordninger (EFT C 68 af 6.3.1996, s. 9).

(6) EFT C 45 af 17.2.1996, s. 5.

(7) EFT C 272 af 28.10.1986, s. 3.

(8) EFT C 288 af 9.10.1999, s. 2.

(9) EFT L 224 af 18.8.1990, s. 19.

(10) EFT C 334 af 12.12.1995, s. 4.

(11) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

BILAG I

Oplysninger, der skal meddeles i henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 3

>PIC FILE= "C_2001019DA.001402.EPS">

>PIC FILE= "C_2001019DA.001501.EPS">

BILAG II

Oplysninger, som skal anføres i den årlige rapport

1. Henvisning til Kommissionens støttenummer og Kommissionens beslutning

2. Ordningens betegnelse

3. Udgifter til ordningen for et givet år; der oplyses separate tal for hvert støtteinstrument (jf. punkt 7.2 i bilag I), og ordningens mål anføres (jf. punkt 6 i bilag I)

4. Antal støttemodtagere

5. Vurdering af resultaterne