Kommissionens beslutning

af 19. juli 2000

om Østrigs statsstøtte til Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG

(meddelt under nummer K(2000) 2454)

(Kun den tyske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2001/102/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med ovennævnte artikel(1) og under hensyntagen til disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

1. SAGSFORLØB

(1) I 1994 og 1995 underrettede Østrig ved en række breve og drøftelser EFTA-Tilsynsmyndigheden og Kommissionen om, at man havde til hensigt at yde støtte til Lenzing Lyocell GmbH & . Co. KG, Heiligenkreuz (herefter benævnt "LLG"). LLG er en del af den østrigske Lenzing-koncern, som er en af verdens førende producenter af cellulosefibre. LLG begyndte i 1995 med at etablere et nyt produktionssted i erhvervsparken Heiligenkreuz-Szentgotthard (herefter benævnt "erhvervsparken") til fremstilling af Lyocell, der er en ny type kemiske stapelfibre, der fremstilles af naturlig cellulose i træmasse. Det er kun Lenzing AG og en britisk kemikoncern Courtaulds plc(2), der har patentrettigheder til produktion af disse fibre. Erhvervsparken er et grænseoverskridende projekt mellem Østrig og Ungarn. LLG ligger i delstaten Burgenland, som er Østrigs eneste støtteberettigede område efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). Investeringerne androg 138 mio. EUR.

(2) Østrig havde til hensigt at yde investeringsstøtte med en intensitet på op til 40 % på grundlag af den regionalstøtteordning, der er godkendt under N 589/95. Som svar på Østrigs skriftlige forespørgsel fra 30. august 1995 meddelte Kommissionen ved skrivelse af 5. oktober 1995 Østrig, at det ikke var nødvendigt at indgive individuel anmeldelse, hvis tilskuddene blev ydet inden for rammerne af ovennævnte godkendte regionalstøtteordning. Kommissionen gjorde endvidere Østrig opmærksom på, at den skulle underrettes i tide forud for overtagelse af en statsgaranti.

(3) Ved brev af 21. april 1997 tilsendte Østrig Kommissionen ansøgningsformularer om EFRU-medfinansiering vedrørende to store investeringsprojekter i erhvervsparken, som skulle gennemføres af virksomhederne Business Park Heiligenkreuz (herefter benævnt "BPH") og Wirtschaftspark Heiligenkreuz Servicegesellschaft mbH (herefter benævnt "WHS"). I disse dokumenter anførte Østrig, at LLG's deltagelse havde haft en betydelig indflydelse på udviklingsarbejdet i erhvervsparken. Østrig anførte endvidere, at WHS ville investere i en driftsmiddelcentral for at stille alle de nødvendige driftsmidler til rådighed for LLG, f.eks. elektricitet, produktionsdamp, produktionsvand, kølevand, trykluft, vandrensning osv. Østrig meddelte desuden, at Burgenland havde ydet tilskud til WHS til dækning af negativ cashflow som følge af, at der blev stillet driftsmidler til rådighed i en periode på 30 år til faste priser.

(4) Kommissionen begyndte derfor på ny at undersøge sagen og underrettede ved brev af 23. december 1997 Østrig om, at sagen var blevet registreret som ikke-anmeldt statsstøtte. Kommissionens tvivl kunne ikke ryddes af vejen ved senere korrespondancer og møder. I nogle af støttetilfældene hævdede Østrig, at der var ydet støtte i overensstemmelse med godkendte eller eksisterende støtteordninger.

(5) Kommissionen besluttede den 14. oktober 1998 at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i medfør af EF-traktatens artikel 88, stk. 2, og Østrig blev underrettet herom ved brev af 29. oktober 1998. Proceduren omfattede følgende foranstaltninger:

a) statsgarantier til dækning af tilskud og lån på 50,3 mio. EUR

b) lave grundpriser på 4,4 EUR pr. m2 for et industriområde på 120 ha

c) fastprisgarantier for grundlæggende driftsmidler (elektricitet, gas, vand osv.) i en periode på 30 år.

(6) I samme brev pålagde Kommissionen Østrig at forelægge de oplysninger, der er nødvendige for at vurdere, om de omhandlede foranstaltninger, som påstået af Østrig, er omfattet af eksisterende eller godkendte støtteordninger.

(7) Kommissionens beslutning blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(3). Kommissionen modtog udtalelser fra fem interesserede parter, som den videresendte til Østrig. De helt igennem negative udtalelser var fra tre konkurrenter, et fiberforbund samt fra Det Forenede Kongeriges Faste Repræsentation ved EU.

(8) Østrig besvarede Kommissionens brev af 29. oktober 1998 ved brev af 15. marts samt 16. og 28. april 1999. Det fremgik klart af disse breve, at en række støtteforanstaltninger hverken var omfattet af godkendte eller eksisterende støtteordninger. Kommissionen måtte derfor behandle støtteforanstaltningerne som ny støtte i medfør af EF-traktatens artikel 87. Endvidere blev miljøstøtten tilsyneladende ikke ydet under korrekt anvendelse af den østrigske miljøstøttelov(4). Da der ved den indledende undersøgelse desuden opstod alvorlig tvivl om, hvorvidt støtteforanstaltningerne var i overensstemmelse med fællesmarkedet, besluttede Kommissionen den 23. juni 1999 at indlede den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende følgende foranstaltninger:

a) ad hoc-investeringsstøtte på 0,4 mio. EUR til erhvervelse af grund

b) formålsbestemte stille interesser på 21,8 mio. EUR, der først kan opsiges efter 30 års forløb, og som forventes at give et udbytte på 1 % p.a.

c) tildeling af støtte af ukendt størrelse til virksomhedsspecifikke infrastrukturinvesteringer

d) miljøstøtte på 5,4 mio. EUR, som muligvis er ydet ved ukorrekt anvendelse af miljøloven (Umweltförderungsgesetz).

(9) Beslutningen om at udvide den formelle undersøgelsesprocedure blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(5). Kommissionen har opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger vedrørende beslutningen. Kommissionen har modtaget udtalelser fra tre parter, to industriforbund, der vurderer støtteforanstaltningerne positivt, samt fra Det Forenede Kongeriges Faste Repræsentation, der afgav en negativ udtalelse.

(10) Østrig fremsatte ved brev af 4. oktober 1999 sine bemærkninger hertil, og efter en ny drøftelse med Kommissionens tjenestegrene den 8. december 1999 blev der ved brev af 25. februar og 27. april 2000 fremsendt yderligere oplysninger.

(11) Ud over støtten til de under punkt 5, 6 og 8 nævnte foranstaltninger, der er undersøgt af Kommissionen som led i den formelle undersøgelsesprocedure, er der gennemført yderligere finansielle foranstaltninger til fordel for LLG. Det drejer sig om et tilskud fra delstaten Burgenland på 24,7 mio. EUR, hvoraf 14 mio. EUR er ydet under en regionalstøtteordning, der er godkendt under N 589/95 "Burgenlands investeringsstøtteprogram". Endvidere blev der stillet 12,6 mio. EUR til rådighed i henhold til den tyske "Bundesarbeitsgesetz" til uddannelse af nye medarbejdere. Endelig betragtes et tilskud på 0,8 mio. EUR til uddannelsesforanstaltninger som en generel foranstaltning, der ikke udgør støtte. I sine beslutninger om indledningen og udvidelsen af den formelle undersøgelsesprocedure henviste Kommissionen til, at de samlede støtteforanstaltninger tilsyneladende overskred regionalstøtteloftet - en nettosubventionsækvivalent på 40 %.

2. BESKRIVELSE AF DE FINANSIELLE FORANSTALTNINGER

(12) Foranstaltning 1: Statsgarantier til dækning af tilskud for lån på 50,3 mio. EUR

I sin beslutning om procedurens indledning betvivlede Kommissionen, at LLG havde betalt markedsrenter for en række garantier, og at disse garantier var ydet inden for rammerne af eksisterende eller godkendte støtteordninger. Ved brev af 15. marts 1999 samt 24. februar og 27. april 2000 meddelte Østrig følgende oplysninger vedrørende de statsgarantier, der var ydet for tilskud og lån:

a) Det statsejede Wirtschaftsservice Burgenland AG (herefter benævnt "WiBAG") ydede den 2. juli 1996 LLG en garanti til dækning af lån på 14,5 mio. EUR i henhold til en godkendt støtteordning(6). Garantien blev finansieret af Det Europæiske Genopbygningsprogram (herefter benævnt "ERP"). Denne garanti gælder indtil udgangen af 2004 og dækker to lineært degressive lån, der endnu ikke er tilbagebetalt.

b) Et konsortium bestående af forretningsbanker og offentlige banker, som Erste Bank og Hypo-Bank Burgenland AG hører under, overtog den 28. juni 1996 en garanti for et ERP-lån på 21,8 mio. EUR, der i lighed med garantien i litra a) løber indtil udgangen af 2004.

c) Den 18. oktober 1996 ydede WiBAG en garanti for et lån på 1,4 mio. EUR, der var ydet LLG fra ERP-fonden som rentetilskud. Garantien er udelukkende ydet med henblik på en situation, hvor LLG ikke kan opfylde sine kontraktlige forpligtelser i forbindelse med tilskuddet.

d) Den 17. december 1996 overtog WiBAG garantien for et tilskud på 10,35 mio. EUR, som Bundesministerium für Arbeit und Soziales havde ydet LLG.

e) Den 23. december 1996 og 8. juli 1997 påtog WiBAG sig endnu en garanti for et tilskud på 2,25 mio. EUR, som Bundesministerium für Arbeit und Soziales havde ydet i forbindelse med EU's medfinansiering af regionalstøtteforanstaltningerne.

(13) Foranstaltning 2: Lave grundpriser på 4,4 EUR pr. m2 for et industriareal på 120 ha

Delstaten Burgenland indgik en række forpligtelser i en aftale (herefter benævnt "Burgenland-aftalen"), som blev undertegnet af delstaten Burgenland den 21. marts 1995 og af LLG den 14. juni 1995. I henhold til denne aftale blev der stillet et areal på mindst 100 ha til rådighed, der var velegnet til LLG's formål, og som ikke skulle koste mere end 4,4 EUR pr. m2. I et tillæg lovede delstaten Burgenland, at der ville blive stillet "mere" grund og jord til rådighed på samme betingelser.

(14) Ved brev af 19. september 1995 meddelte Østrig, at LLG den 29. maj 1995 havde erhvervet en grund på 120 ha direkte fra en række private grundejere til en pris på 4,4 EUR pr. m2. I de dokumenter, der blev indsendt den 21. april 1997, anførte Østrig, at BPH har planer om at sælge grunde i erhvervsparken med tilslutning til baneanlæg til 32,5 EUR pr. m2 og grunde uden tilslutning til 25,3 EUR pr. m2. Kommissionen betvivler derfor, at grundprisen på 4,4 EUR pr. m2 kan betragtes som markedspris.

(15) Ved brev af 15. marts 2000 præciserede Østrig, at alle arealerne i dispositionsplanen var udlagt som landbrugsarealer, da forhandlingerne mellem LLG og de private grundejere blev indledt. Ved aftalens undertegnelse den 29. maj 1995 var arealerne blevet ændret til erhvervsarealer. LLG overtog et areal, der ikke var byggemodent, og måtte selv finansiere den nødvendige infrastruktur på arealet.

(16) Foranstaltning 3: Fastprisgarantier for grundlæggende driftsmidler i 30 år

I punkt 6 i tillægget til Burgenland-aftalen forpligtede delstaten sig til at stille driftsmidler som f.eks. elektricitet, produktionsdamp, produktionsvand, kulde, trykluft, vandrensning og affaldsbehandling til rådighed. Delstaten Burgenland garanterede faste priser for alle disse driftsmidler i en periode på 30 år, som skulle fastsættes på grundlag af de gennemsnitlige elpriser i EU.

(17) Østrig anførte, at denne form for fastprisgarantier havde været nødvendige ved etableringen af erhvervsparken, men at der under alle omstændigheder var tale om markedspriser. Østrig anførte især, at de grundlæggende driftsmidler ville blive stillet til rådighed af private virksomheder, og at priserne derfor skulle betragtes som markedspriser.

(18) I sin beslutning af 14. oktober 1998 om procedurens indledning krævede Kommissionen dokumentation for, at der var tale om markedspriser. Dette krav var især baseret på, at følgende forhold ifølge denne ikke var i overensstemmelse med de faktiske omstændigheder:

a) En privat forsyningsvirksomhed ville ikke have indgået en aftale om levering af grundlæggende driftsmidler, hvor der gives garanti for faste priser i 30 år, især ikke, hvis LLG samtidig havde mulighed for at opsige aftalen allerede efter fem års forløb.

b) I ansøgningen om medfinansiering med EFRU havde Østrig angivet, at delstaten Burgenland var nødsaget til at yde tilskud til WHS, der var ansvarlig for driften af mediecentralen, til dækning af en forventet negativ cashflow som følge af tilrådighedsstillelsen af de grundlæggende driftsmidler for LLG.

(19) Kommissionen opfordrede Østrig til at dokumentere, at LLG betaler markedspriser til WHS, herunder afskrivning på anlægsaktiver i mediecentralen. Der krævedes lignende dokumentation vedrørende det spildevandsbehandlingsanlæg, der drives af Abwasserverband Bezirk Jennersdorf.

(20) Ved brev af 25. februar 2000 forelagde Østrig en erklæring fra LLG, hvor selskabet gav afkald på samtlige prisgarantier for alle grundlæggende driftsmidler.

(21) Foranstaltning 4: Ad hoc-investeringsstøtte på 0,4 mio. EUR til grundkøb

I overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 2.2.2 i Burgenland-aftalen ydede delstaten Burgenland 0,4 mio. EUR til grundkøbet. Beløbet blev overført til LLG den 16. oktober 1995.

(22) I brev af 15. marts 1999 erklærede Østrig, at støtten skulle betragtes som ad hoc-støtte og ikke som støtte som led i en godkendt eller eksisterende støtteordning. Østrig tilføjede, at der var tale om investeringsstøtte i overensstemmelse med den regionale målsætning, der beskrives i Burgenland-aftalen. I sin beslutning af 23. juni 1999 om procedurens udvidelse krævede Kommissionen yderligere dokumentation for den regionale betydning af den investeringsstøtte, som LLG havde faet i forbindelse med grundkøbet.

(23) Foranstaltning 5: Formålsbestemt stille interesse på 21,8 mio. EUR, der først kunne opsiges efter 30 års forløb, og som forventedes at indbringe et udbytte på 1 % p.a.

Den 28. juni og 13. juli 1995 undertegnede WiBAG og LLG en aftale om en reel stille interesse, hvorved WiBAG stiller en kapital på 21,8 mio. EUR til rådighed. WiBAG får en forretning på 1 % p.a. af den kapital, der er indskudt som led i den stille interesse. I henhold til den sidste tillægsaftale vil WiBAG efter 30 års forløb kunne forlange et udbytte svarende til markedsrenten. Kapitalen som led i den stille interesse ligner et lavtforrentet lån med en løbetid på 30 år. Østrig anførte, at det var klart, at WiBAG ikke handlede som en privat investor i betragtning af det unormalt lave udbytte.

(24) I brev af 15. marts 1999 erklærede Østrig, at denne interesse ikke var ydet som led i en eksisterende eller godkendt støtteordning. Som nævnt i sin beslutning af 23. juni 1999 undersøgte Kommissionen derfor støtten som en ad hoc-støtte i medfør af EF-traktatens artikel 87. Det fremgår ikke klart af aftalen om den stille interesse, om kapitalen er ydet til investeringsformål. Kommissionen bemærkede endvidere, at aftalen ikke indeholder nogen bestemmelse om, at der skal foreligge investeringsomkostninger eller investeringstidsplaner for at opnå kapitaltilførsel. Endelig betragtede Kommissionen ikke begrundelsen af støtten med henvisning til den regional målsætning som tilstrækkelig.

(25) Foranstaltning 6: Tildeling af støtte af ukendt størrelse i form af tilvejebringelse af virksomhedsspecifik infrastruktur

I henhold til punkt 4 i Burgenland-aftalen forpligtede delstaten Burgenland sig til at etablere den nødvendige infrastruktur for at stille elektricitet, produktionsvand, telekommunikationsanlæg, vandrensningsanlæg og affaldsdeponering til rådighed for LLG samt sikre adgang til fabrikken ved etablering af vej- og skinneanlæg. Det blev aftalt, at delstaten Burgenland skulle bære omkostningerne til infrastrukturinvesteringerne. BPH gennemførte byggemodnings- og infrastrukturforanstaltningerne i erhvervsparken og overtog de hermed forbundne omkostninger. Selskabet sikrede adgang til LLG's grund ved etablering af vej- og skinneanlæg og sørgede for vandforsyning, kanalisering, strømtilslutning, gastilslutning og telekommunikationsledninger. Virksomheder i Østrig skal normalt betale et gebyr for byggemodnings- og infrastrukturfaciliteter, der etableres af staten.

(26) Østrig har hele tiden hævdet, at infrastrukturinvesteringerne ikke indebar statsstøtte til LLG, da alle virksomheder i erhvervsparken kan udnytte infrastrukturen. Kommissionen mener, således som det fremgår af Østrigs brev af 21. april 1997, at der ved byggemodningen blev taget særlige hensyn til LLG, og at jernbanetilslutningen til LLG's grund eksempelvis kun kan udnyttes af LLG selv. LLG har derfor, ifølge Kommissionen, nydt godt af virksomhedsspecifikke infrastrukturer. Østrig har endvidere erklæret, at BPH er en privat investor. Kommissionen har krævet dokumentation herfor.

(27) Endelig har Østrig gjort gældende, at LLG kun har profiteret af, at virksomheden er placeret tæt ved det sted, hvor byggemodnings- og infrastrukturforanstaltningerne i erhvervsparken alligevel blev gennemført. Kommissionen havde allerede i sin beslutning af 23. juni 1999 fremhævet, at der på baggrund af beskrivelserne af disse tilslutninger og aktuelle oplysninger om andre virksomheders etablering i parken ikke var grundlag for at konkludere, at der var tale om generelle foranstaltninger til gavn for alle virksomheder i erhvervsparken.

(28) Foranstaltning 7: Miljøstøtte på 5,4 mio. EUR

Ved brev af 11. januar 1996 oplyste det statsejede Österreichische Kommunalkredit AG (herefter benævnt "ÖKK") på den østrigske stats vegne, at der ville blive ydet et miljørelateret investeringstilskud på 5,4 mio. EUR til miljørelaterede investeringer på 11,1 mio. EUR. Støtten blev ydet i henhold til artikel 12, stk. 5, i miljøloven og den dermed forbundne støttevejledning fra 1993 til virksomheders miljøbeskyttelsesforanstaltninger. Denne lov og støttevejledning blev anmeldt til EFTA-Tilsynsmyndigheden som eksisterende støtte og registreret under 93/148. Loven og støttevejledningen var i kraft, da støtten blev ydet i 1996.

(29) Støttebeløbet blev ydet i to rater. Første rate androg 1,9 mio. EUR og omfattede medfinansiering på 50 % med EFRU til forsknings- og udviklingsaktiviteter. Anden rate androg 3,6 mio. EUR. Østrig havde forelagt en liste over støtteberettigede investeringsposter, der omfattede investeringer i maskiner og procesenheder. Støtteintensiteten for pilotprojekter er begrænset til 50 %. I sin beslutning af 23. juni 1999 havde Kommissionen bekræftet klassificeringen som pilotprojekt.

(30) I sin beslutning af 23. juni 1999 gav Kommissionen udtryk for tvivl med hensyn til, om den eksisterende støtteordning var blevet anvendt korrekt:

a) I retningslinjerne for støtte på miljøområdet hedder det, at støtteberettigede projekter skal vedrøre produktionsmetoder, der nedbringer miljøforureningen. Kommissionen opfordrede Østrig til at fremlægge dokumentation for, hvorledes de omhandlede investeringer kan bidrage til at begrænse forureningen til gavn for miljøet.

b) For at dokumentere den miljømæssige fordel ved LLG's produktionsmetode i forhold til traditionelle viskose-produktionsmetoder skulle Østrig også påvise, hvorfor specifikke produktionsanlæg var støtteberettigede samt angive størrelsen af de støtteberettigede omkostninger.

3. VURDERING AF STØTTEFORANSTALTNINGERNE

(31) Foranstaltning 1: Statsgarantier for tilskud og lån på 50,3 mio. EUR

Østrig har meddelt, at den garanti på 14,5 mio. EUR, som WiBAG havde indrømmet LLG, er ydet inden for rammerne af godkendte retningslinjer for garantier(7). Den vigtigste betingelse for indrømmelse af garantier er, at den nye investering skal have innoverende karakter. Da Østrig har dokumenteret, at investeringen vedrører et innovativt produkt og en innoverende produktionsmetode, betragter Kommissionen denne betingelse samt andre krav i garantiordningen som opfyldt. Der er derfor tale om en eksisterende støtte.

(32) For at fastslå, om det regionale støtteloft er overholdt, beregner Kommissionen subventionsækvivalenten for garantien. Ved denne beregning baserer Kommissionen sig på den pris, som kreditor ville beregne under markedsvilkår for en tilsvarende garanti. Østrig har ved forelæggelse af redegørelser fra Privatbank Oberbank dokumenteret, at et årligt gebyr på 0,625 % ville svare til markedsprisen for en sådan garanti for LLG's vedkommende. På baggrund heraf og af de degressivt faldende beløb, der skal dækkes, har Kommissionen beregnet en subventionsækvivalent på 0,47 mio. EUR.

(33) Med hensyn til garantien for et lån på 21,8 mio. EUR, der var ydet af et konsortium bestående af forretningsbanker og offentlige banker, har Østrig pointeret, at LLG betaler markedsrenten, dvs. 0,625 % pro anno, som nævnt i betragtning 32. Kommissionen går derfor ud fra, at der ikke er tale om statsstøtte.

(34) Den garanti, som WiBAG har overtaget over for ERP, vedrører et tilskud på 1,4 mio. EUR. I brev af 15. marts 1999 erklærede Østrig, at der udelukkende var tale om afståelse af rettigheder mellem ERP-fonden og WiBAG i det tilfælde, at LLG ikke opfylder sine kontraktmæssige forpligtelser. Østrig har fremhævet, at der er tale om en standardklausul i tilskudsaftaler. Østrig har endvidere pointeret, at WiBAG's overtagelse af garantien ikke var en forudsætning for tilskuddet fra ERP. Kommissionen går derfor ud fra, at der blot er tale om afståelse af rettigheder til at tilbagesøge tilskud mellem to statsinstitutioner. Da der i forbindelse med denne garanti ikke er inddraget statslige midler, og da LLG ikke opnår nogen fordel heraf, går Kommissionen ud fra, at der ikke er tale om statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

(35) De to garantier, som WiBAG har ydet over for Forbundsministeriet for Beskæftigelse og Sociale Anliggender, for to tilskud på henholdsvis 10,35 mio. EUR og 2,25 mio. EUR, vedrørte ligeledes afståelse af rettigheder mellem disse to statsinstitutioner. Af samme grund som omtalt i forbindelse med ovennævnte foranstaltning betragter Kommissionen heller ikke disse tilskud som statsstøtte.

(36) Foranstaltning 2: lave grundpriser på 4,4 EUR pr. m2 for et industriområde på 120 ha

Ved forelæggelse af kontrakter og erklæringer fra de vigtigste sælgere har Østrig på overbevisende måde dokumenteret, at virksomheden har købt arealerne direkte af privatpersoner til en pris, der er mindst dobbelt så høj som prisen for tilsvarende landbrugsarealer. De private grundejere har ikke opnået andre ydelser fra staten eller LLG. Nogle andre grundejere havde afvist at sælge.

(37) Kommissionen har taget ændringen af arealanvendelsen i dispositionsplanen fra landbrugs- til erhvervsformål til efterretning. Østrig erklærede, at denne ændring var gennemført, inden LLG og de private sælgere havde undertegnet købekontrakterne. Østrig understregede endvidere, at LLG's areal var en del af det globale koncept for erhvervsparken, selv om det ud fra en retlig synsvinkel ikke hørte ind under erhvervsparken, og at BPH på samme tid havde betalt samme pris for samtlige arealer i erhvervsparken. Østrig har endvidere ved hjælp af en række sammenlignende priser dokumenteret, at den betalte pris er typisk for industriarealer i regionen.

(38) Kommissionen konkluderer derfor, at LLG hverken har nydt godt af virksomhedsspecifikke statslige foranstaltninger eller overførselsydelser fra staten. Den grundpris på 4,4 EUR pr. m2, som LLG har betalt, indeholder derfor ikke noget element af skjult statsstøtte.

(39) Samtidig har Kommissionen i sin egen vurdering taget hensyn til, at virksomheder, der i fremtiden etablerer sig i erhvervsparken, vil kunne erhverve byggemodnede grunde, hvorfor de skal betale seks gange så meget, som LLG har betalt. Som svar herpå pointerede Østrig, at LLG havde erhvervet arealer, der ikke var byggemodne, og at virksomheden selv skulle betale alle byggemodningsomkostningerne. Samtidig forelagde Østrig beregninger, investeringsplan og balancer fra BHP, som har gennemført byggemodningsarbejderne. Det fremgår heraf, at prisforskellen næsten fuldstændig svarer til de byggemodningsomkostninger, som BHP har haft. Den resterende prisforskel dækker de udgifter, der har været til etablering af infrastrukturforbindelser mellem de enkelte parceller i erhvervsparken. Da fremtidige købere af grunde i modsætning til LLG skal betale for disse infrastrukturforbindelser, har Kommissionen også stillet spørgsmålstegn ved dette aspekt (se foranstaltning 6, betragtning 58-60). Østrig har erklæret sig rede til at kræve, at LLG skal betale en betydelig andel af omkostningerne til etablering af infrastruktur. Som følge heraf er alle uklarhederne om forskellene mellem den grundpris, LLG har betalt, og den væsentligt højere pris, som BHP agter at kræve for nye byggemodne grunde i erhvervsparken, ryddet af vejen.

(40) Foranstaltning 3: Fastprisgarantier for grundlæggende driftsmidler i 30 år

I sin beslutning af 14. oktober 1998 krævede Kommissionen dokumentation for, at der var tale om markedspriser for de omhandlede ydelser. Disse priser skulle bl.a. dække de omkostninger til afskrivning af investeringer i anlægsaktiver, som WHS har haft i forbindelse med etablering af mediecentralen og med Abwasserverbank Bezirk Jennersdorf (herefter benævnt "ABJ") i forbindelse med etablering af vandrensningsanlægget.

(41) Østrig har forelagt følgende dokumentation:

a) Det fremgår af en detaljeret modelberegning, der er foretaget af en udbyder, at de priser, der er forhandlet med WHS for de grundlæggende driftsmidler, ligger over de priser, der ville være beregnet, hvis LLG selv havde bygget mediecentralen med støtte fra udbyderen. Ifølge denne beregning kræver WHS priser, der ligger 5 % over de priser, der ville gælde, hvis virksomheden selv havde varetaget forsyningen.

b) WHS driver en moderne kombineret varmekraftvirksomhed, og driftsomkostningerne er derfor generelt gunstigere i sammenligning med andre energiforsyningsvirksomheder og udbydere af driftsmidler. Da der i en sådan central produceres flere forskellige energiarter samtidig, kan priserne for de enkelte midler ikke uden videre sammenlignes med andre forsyningsvirksomheders priser. Der kan desuden anstilles en prissammenligning med en tilsvarende mediecentral, Lenzing AG, der er LLG's moderselskab. Interne beregninger viser, at den samme mediemiks kan opnås til betydelig lavere priser i Lenzing, der ligger uden for Burgenland.

c) Sammenligninger med andre vandrensningsanlæg har vist, at prisen på 0,5 EUR pr. m3 for spildevandsrensning er en normal markedspris. Østrig har endvidere dokumenteret, at de samlede omkostninger for vandrensningsanlægget, herunder fuld afskrivning af investeringerne, ikke engang ville beløbe sig til 0,4 EUR pr. m3. Prisstrukturen kan betragtes som normal på dette område. Udover disse omkostningsdækkende priser og for at rydde enhver tvivl om mulig statsstøtte af vejen har Østrig skriftligt bekræftet, at LLG nu har erklæret sig rede til at betale yderligere 0,3 mio. EUR i tilslutningsomkostningerne til overfladevandrensningsanlægget.

d) Den 25. februar 2000 erklærede LLG skriftligt, at virksomheden gav afkald på samtlige prisgarantier for grundlæggende driftsmidler. Hermed er det støtteelement, som muligvis kunne være forbundet med den 30-årige fastprisgaranti i Burgenland-aftalen, bortfaldet. LLG betalte allerede den anførte markedspris inden denne erklæring.

(42) Da Østrig har dokumenteret, at LLG har betalt og også i fremtiden vil betale priser for grundlæggende driftsmidler, der ligger over priserne ved egenforsyning, at disse priser er højere end andre steder, og at priserne dækker produktionsomkostningerne, herunder afskrivning af investeringer, tilslutter Kommissionen sig nu Østrigs argument om, at prisgarantierne var nødvendige, fordi der på det tidspunkt, da LLG skulle træffe beslutning om investeringen, overhovedet ikke fandtes nogen infrastruktur på det pågældende sted. Da der endvidere skal tages hensyn til, at der er givet afkald på disse prisgarantier, går Kommissionen ud fra, at de aftaler, der er indgået mellem WHS og LLG samt mellem ABJ og LLG, ikke indeholder nogen statsstøtteelementer. På baggrund af den fremlagte dokumentation anser Kommissionen det ikke for nødvendigt at undersøge Østrigs påstand om, at forsyningsvirksomhederne er private virksomheder, der handler som sådanne.

(43) Foranstaltning 4: Ad hoc-investeringsstøtte på 0,4 mio. EUR til grundkøb

I brev af 15. marts 1999 erklærede Østrig, at støtten blev ydet som ad hoc-investeringsstøtte med regional målsætning. I henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 3, skal ny støtte anmeldes. Østrig har ydet støtten uden på forhånd at have indhentet tilladelse hos Kommissionen og har derfor ikke opfyldt sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten.

(44) I tilfælde af ny individuel støtte skal Kommissionen vurdere, om støtten er forenelig med fællesmarkedet på basis af kriterierne i EF-traktatens artikel 87. I artikel 87, stk. 1, hedder det: "Bortset fra de i denne traktat hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne".

(45) LLG begunstiges ved ad hoc-investeringsstøtten, idet virksomhedens egne investeringsomkostninger hermed nedsættes betydeligt. Støtten har derfor en betydelig og vedvarende positiv indvirkning på LLG's finansielle situation. På Lyocells produktionsområde er Akzo Nobel, en international virksomhed for farmaceutiske produkter, belægningsmaterialer, kemikalier og fibre med hovedsæde i Nederlandene, LLG's hovedkonkurrent. Endvidere konkurrerer LLG muligvis med en række andre fiberproducenter i forskellige medlemsstater. Markedet for fibre er præget af overkapacitet. De omhandlede foranstaltninger kan derfor muligvis være til skade for de øvrige konkurrenters økonomiske situation. Derfor udgør foranstaltningerne statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1 og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, da de muligvis fordrejer konkurrencen mellem medlemsstaterne eller fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene mellem medlemsstaterne.

(46) EF-traktatens artikel 87 indeholder en række undtagelser fra princippet om, at støtte principielt er uforenelig med fællesmarkedet. I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 2, er en række støtteforanstaltninger forenelige med fællesmarkedet. De her omhandlede støtteforanstaltninger er imidlertid hverken af social karakter eller bestemt for enkelte forbrugere (litra a); de tjener heller ikke til af råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder (litra b); der er heller ikke tale om støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikkens Tysklands områder (litra c). Der er mulighed for fritagelse efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), hvis der er tale om projekter af fælleseuropæisk interesse. Det er ikke tilfældet her.

(47) Fritagelsen i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), vedrører støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke hindrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. For sådanne støtteforanstaltninger gælder særlige EF-rammebestemmelser. Kommissionen kan imidlertid fastslå, at ingen af disse retningslinjer eller EF-rammebestemmelser - vedrørende rednings- og omstruktureringsstøtte, forsknings- og udviklingsstøtte, miljøstøtte, støtte til SMV, beskæftigelses- og uddannelsesstøtte - finder anvendelse i det foreliggende tilfælde.

(48) Østrig meddelte ved brev af 15. marts 1999, at støtten har til formål at fremme et bestemt område (Burgenland). I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), kan regionalstøtte være forenelig med fællesmarkedet, når den har til formål at fremme den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse. I henhold til punkt 4.4 i EF's retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte(8) kan støtte til initialinvesteringer fritages for de principielle støtteforbud. EF-Domstolen har i dommen vedrørende "Hytasa" fastslået, at Kommissionen skal vurdere denne støtte med henblik på opfyldelse af kravene om regionalstøtte i artikel 87, stk. 3, litra a), og forbyde støtten, hvis den betragtes som uforenelig med fællesmarkedet.

(49) Østrig forelagde ved brev af 4. oktober 1999 yderligere dokumentation for støttens betydning for den pågældende region og fastslog, at støtten er ydet i forbindelse med den samlede støttepakke, der er fastlagt i Burgenland-aftalen. Der er således en klar sammenhæng mellem formålet med den regionale investeringsstøtte og de støtteberettigede omkostninger samt den i sin tid fastlagte investeringstidsplan, der tidligere er fremlagt. Støttens regionale betydning beskrives ligeledes i Burgenland-aftalen. Ved brev af 4. oktober 1999 forelagde Østrig yderligere oplysninger om støttens betydning for den pågældende region og om forholdet mellem støttepakken og den forventede fordrejning af konkurrencen i Europa. Østrig pegede især på den vanskelige økonomiske situation i Burgenland (det sydlige Burgenland), hvor der i kraft af projektet er skabt 150 nye højtkvalificerede varige arbejdspladser. Det forventes endvidere, at investeringen vil få følgevirkninger for regionen, idet andre virksomheder vil blive tilskyndet til at etablere sig i regionen, og at der dermed opstår indirekte arbejdspladser, primært hos underleverandører og aftagere.

(50) Østrig anfører, at støtten kun vil have meget begrænset indvirkning på konkurrencen. Ifølge den østrigske opfattelse vil LLG ikke skabe unyttig produktionskapacitet, fordi Lyocell introduceres som nyt produkt med gode udsigter på markedet. Der er derfor ikke overkapacitet på markedet for Lyocellfibre i Europa.

(51) Hvad angår støttens regionale betydning råder Kommissionen over tilstrækkelige oplysninger til at vurdere LLG-projektets betydning for delstaten Burgenland. Østrig har således redegjort for sammenhængen mellem investeringsomkostningerne og den regionale målsætning.

(52) Med hensyn til spørgsmålet om begrænsning af konkurrencen skal Kommissionen i dette særlige tilfælde undersøge, om Lyocell og viskosefibre hører under to forskellige produktmarkeder eller under det samme produktmarked. Da udviklingstendenserne og markedsudsigterne for Lyocell adskiller sig væsentligt fra den nedadgående tendens på det samlede marked for viskosefibre, således at man er nødsaget til at tage udgangspunkt i to forskellige produktmarkeder, har Kommissionen konkluderet, at LLG-investeringer kun i ringe grad vil påvirke konkurrencen. I sin beslutning af 23. juni 1999 havde Kommissionen allerede bemærket, at Østrig går ud fra, at Lyocellfibre hører under et andet produktmarked end viskosefibre. Denne vurdering bekræftes af tidligere udtalelser fra en række konkurrenter. I ovennævnte beslutning henviste Kommissionen endvidere til, at den var nået frem til samme konklusion i sin beslutning af 30. juni 1998 i fusionssag IV/M.1182 - Akzo Nobel/Courtaulds(9). Da Lyocell ifølge kunderne har andre egenskaber end de traditionelle viskosefibre, og da Lyocellfibre (og Tencelfibre) er væsentlige dyrere (ca. dobbelt så dyre), går Kommissionen i det foreliggende tilfælde ud fra, at der er tale om to forskellige produktmarkeder, og at virkningerne på konkurrencen er forholdsvis begrænset.

(53) Under hensyntagen til ovenstående betragtninger og til, at der ifølge retningslinjerne (punkt 4.8) kan ydes støtte til "grundkøb", kan Kommissionen godkende denne ad hoc-investeringsstøtte med regional målsætning, hvis den samlede støtte tiI delstaten Burgenland ikke overskrider det gældende regionalstøtteloft - en nettosubventionsækvivalent på 40 % (se nedenstående vurdering i betragtning 54 til 66).

(54) Foranstaltning 5: Formålsbestemt stille interesse på 21,8 mio. EUR

Østrig bekræftede ved brev af 15. marts 1999, at kapitalindskuddet ikke blev ydet som led i en godkendt støtteordning. I sin beslutning af 23. juni 1999 fastslog Kommissionen, at foranstaltningen skal betragtes som støtte, dvs. som et lavtforrentet lån. Ifølge skriftlige erklæringer fra Østrig vil der efter 30 års forløb blive opkrævet markedsrenter, og det lavtforrentede lån har derfor en løbetid på 30 år, og WiBAG får derfor en forrentning på 1 % af den kapital, der er stillet til rådighed.

(55) Med hensyn til foranstaltning 5 forelagde Østrig ved brev af 4. oktober 1999 ny dokumentation for støttens regionale betydning og pointerede, at støtten var ydet i forbindelse med den samlede støttepakke i Burgenland-aftalen. Der er således en klar forbindelse mellem formålet med den regionale investeringsstøtte og de støtteberettigede omkostninger samt den tidligere udformede investeringstidsplan, der blev fremlagt tidligere. Hvad angår foranstaltning 5 godkender Kommissionen derfor begrundelsen for denne stille interesse med regional målsætning.

(56) Kommissionen har sikret sig, at foranstaltningen er tilladt som støtteberettigede omkostninger ifølge retningslinjerne. Kapitalen er dog i overensstemmelse med Burgenland-aftalen anvendt til investeringer i anlæg. Kommissionen betragter derfor støttens regionale karakter som berettiget.

(57) Ifølge Østrig er subventionsækvivalenten for den stille interesse på basis af markedsrenten beregnet til 12,3 mio. EUR. Kommissionen har ganske vist offentliggjort referencerentesatser, som den anvender ved en forudgående beregning af subventionsækvivalenten for en sådan "rentegodtgørelsesordning" for lån(10). Referencesatserne skal afspejle et gennemsnit at de rentesatser, der gælder i de forskellige medlemsstater, for mellem- og langfristede (5-10 år) lån med de forskellige former for sikkerhed. Den stille interesse har imidlertid en løbetid på 30 år. På basis af sin erfaring anser Kommissionen det derfor for fornuftigt og hensigtsmæssigt at basere sig på de aktuelle rentesatser for de resterende 25 år for at gøre referenceperioden så kort som mulig og for de forløbne år at anvende den referencesats, der gjaldt på tidspunktet for støttens ydelse. Herved fremkommer en subventionsækvivalent på 15,38 mio. EUR.

(58) Foranstaltning 6: Tildeling af støtte af ukendt størrelse i form af virksomhedsspecifik infrastruktur

I brev af 27. april 2000 forelagde Østrig nye aftaler, der er indgået mellem LLG og BPH samt mellem LLG og WHS, ifølge hvilke det fremgår, at LLG deltog i de infrastrukturomkostninger, der opstod i forbindelse med de forskellige tilslutninger. Det fremgår af disse aftaler, at LLG skal betale i alt 0,7 mio. EUR for vejanlæg, kloakanlæg, strømtilslutning, og andre tilslutninger til mediecentralen, vandforsyning og brandsikringsforanstaltninger. Dette beløb svarer ifølge de østrigske oplysninger til 24 % af de samlede infrastrukturudgifter i erhvervsparken. Ud over disse udgifter finansierer LLG for fremtiden selv udgifterne i forbindelse med udbygning af infrastrukturen på virksomhedens egen grund på 2,4 mio. EUR. Endelig skal LLG i løbet af en periode på 15 år betale 0,3 mio. EUR til tilslutning til baneanlæg.

(59) På grundlag af en vurdering af disse aftaler og de fyldestgørende oplysninger, der til dels også er fremlagt i form af en uafhængig rapport om WHS' og BPH's finansielle situation, har Kommissionen konkluderet, at LLG, da virksomheden nu selv betaler for de forskellige tilslutninger, ikke har været begunstiget af tilrådighedsstillelse af virksomhedsspecifik infrastruktur. Ved denne vurdering er der endvidere taget hensyn til Østrigs argument om, at LLG var den første og vigtigste investor i erhvervsparken. Derfor havde både BPH og WHS en kommerciel interesse i at indrømme selskaberne særlig favorable vilkår. Disse påstande blev underbygget af de finansielle oplysninger og de begrundelser, der blev forelagt ved etableringen af erhvervsparken.

(60) Kommissionen konkluderer derfor, at WHS' og BPH's tilrådighedsstillelse af infrastruktur for LLG ikke indebærer statsstøtte.

(61) Foranstaltning 7: Vurdering af miljøstøtte på 5,37 mio. EUR

For at kunne vurdere, om den godkendte miljølov blev anvendt korrekt, måtte Kommissionen undersøge, om den berørte investering entydigt vedrørte "produktionsmetoder med henblik på at nedbringe miljøforureningen", jf. paragraf 23, stk. 1, første afsnit, i loven i forbindelse med artikel 1, stk. 1, i den tilsvarende støttevejledning. I sit svar af 4. oktober 1999 anførte Østrig, at den miljømæssige fordel ved det pågældende specifikke udstyr kun kan dokumenteres ved en sammenligning med gamle viskoseproduktionsmetoder.

(62) Østrig hævder, at den nye Lyocell-metode repræsenterer produktinnovation. Der kan derfor kun anstilles en sammenligning med de mest tilsvarende tidligere produktionsmetoder, dvs. med den traditionelle viskoseproduktionsmetode. Østrig mener endvidere, at man ved en vurdering efter miljøloven ikke skal basere sig på en sammenligning af slutprodukterne og de forskellige relevante markeder, men på produktionsmetoderne ved de næstbedste alternativer. Til støtte for dette argument har Østrig fremlagt yderligere dokumentation for ordningens anvendelse. Ved brev af 25. februar 2000 fremlagde Østrig som dokumentation alle de dokumenter, der danner grundlag for ÖKK's tidligere beslutning.

(63) Kommissionen krævede endvidere yderligere oplysninger om de støtteberettigede omkostninger, om fordelingen af midlerne på de enkelte anlægskomponenter, den miljømæssige fordel ved det pågældende udstyr samt om de foranstaltninger, hvorved det forhindres, at der ydes støtte til de støtteberettigede omkostninger fra andre kilder. Endvidere ønskede den oplysninger om sideløbende finansiering af forskning og udvikling. Ved brev af 4. oktober 1999 fremsendte Østrig oplysninger om de præcise omkostninger ved de støtteberettigede poster og udelukkede muligheden af, at der ydes dobbelt støtte i forbindelse med støtte til F & U ved EU's medfinansiering. Efter investeringsprojektets afslutning vil det blive endnu lettere at påvise, hvorledes midlerne er fordelt på de forskellige støtteberettigede omkostningsposter.

(64) I brev af 4. oktober 1999 fremlagde Østrig yderligere oplysninger om investeringens mulighed for at nedbringe miljøforureningen. Der blev fremlagt en række erklæringer, hvoraf det fremgik, at LLG med disse støtteberettigede investeringer opnåede en betydelig forbedring i forhold til mindstekravene på miljøområdet. Ved brev af 25. februar 2000 fremsendte Østrig endvidere en rapport, der udtrykkeligt sætter tal på den miljømæssige gevinst af de berørte investeringer. Kommissionen betragter denne rapport som endnu et bevis for investeringernes positive bidrag på miljøområdet.

(65) Kommissionen konkluderer, at Østrig har dokumenteret, at viskoseproduktionsmetoden er næstbedste alternativ ved en sammenligning af de miljømæssige fordele. På basis af de nye oplysninger om de støtteberettigede omkostninger og de mulige miljøfordele ved disse omkostningsposter når Kommissionen til den konklusion, at Østrig har anvendt den godkendte miljøstøtteordning N 93-148 korrekt. Kommissionen kan herefter i sine beregninger gå ud fra en støttesubventionsintensitet på 50 % af de støtteberettigede omkostninger til et pilotprojekt. Den betragter støtten som en eksisterende støtte.

(66) Beregning af den samlede støtteintensitet

Kommissionen måtte undersøge, om de samlede beløb, der var ydet til LLG som investeringsstøtte med regional målsætning, ikke overskred det godkendte regionalstøtteloft for delstaten Burgenland. På tidspunktet for støttens tildeling udgjorde dette loft en nettosubventionsækvivalent på 40 %. Ved denne vurdering har Kommissionen endvidere medtaget de øvrige foranstaltninger til fordel for virksomheden, der er nævnt under betragtning 11. Ved tilbagediskontering når Kommissionen frem til en investeringsstøtte på 54,9 mio. EUR brutto, svarende til en nettosubventionsækvivalent på 39,7 mio. EUR efter skat. I forhold til de støtteberettigede omkostninger på 108,7 mio. EUR fremkommer der en støtteintensitet på 37 %, dvs. at det regionale støtteloft på 40 % ikke overskrides.

(67) Med en miljøstøtte på 5,37 mio. EUR i forbindelse med støtteberettigede omkostninger på 10,74 mio. EUR overholdes den maksimale støtteintensitet på 50 %, der er tilladt i forbindelse med pilotprojekter i henhold til miljøordning N 93-148.

4. KONKLUSION

(68) Foranstaltning 1, litra b)-e), samt 2, 3 og 6 betragtes ikke som statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Foranstaltning 4, 5 og 7 er ad hoc-regionalstøtte til investeringer. Foranstaltning 1, litra a), og 7 er eksisterende støtte, da de godkendte støtteprogrammer anvendes korrekt. Kommissionen betragter den planlagte investeringsstøtte på 54,9 mio. EUR (netto 39,7 mio. EUR) og miljøstøtten på 5,37 mio. EUR som forenelig med EF-traktaten -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den støtte, som Østrig har indrømmet Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG (LLG), Heiligenkreuz, ved at stille garantier på 35,80 mio. EUR til rådighed (en garanti ydet af et konsortium bestående af forretningsbanker og offentlige banker på 21,8 mio. EUR og tre garantier ydet af Wirtschaftspark Heiligenkreuz Servicegesellschaft mbH (WHS) på 1,4 mio., 10,35 mio. og 2,25 mio. EUR) samt ved salg af et industriareal på 120 ha til en grundpris på 4,4 EUR pr. m2, ved fastprisgarantier fra delstaten Burgenland i forbindelse med tilrådighedsstillelse af driftsmidler og ved tildeling af en ikke-nærmere specificeret støtte i form af tilvejebringelse af virksomhedsspecifik infrastruktur, udgør ikke støtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1.

Artikel 2

Den støtte, som Østrig har ydet LLG gennem WiBAG's indrømmelse af en garanti på 14,5 mio. EUR, er i overensstemmelse med den garantiordning, Kommissionen har godkendt under N 542/95.

Miljøstøtten på 5,37 mio. EUR er i overensstemmelse med den støttevejledning for miljøbeskyttelsesforanstaltninger, Kommissionen har godkendt under N 93/148.

Artikel 3

De individuelle støtteforanstaltninger, som Østrig har indrømmet i form af støtte på 0,4 mio. EUR i forbindelse med grundkøb og støtte på 21,8 mio. EUR i form af kapitalindskud, er forenelige med fællesmarkedet.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Republikken Østrig.

Udfærdiget i Bruxelles, den 19. juli 2000.

På Kommissionens vegne

Philippe Busquin

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 9 af 13.1.1999, s. 6.

(2) I juli 1998 blev Courtaulds plc en del af Akzo Nobel, en international virksomhed for farmaceutiske produkter, overfladebehandling, kemikalier og fibre, der har sit hovedsæde i Nederlandene.

(3) Jf. fodnote 1.

(4) BGBl. nr. 185/1993.

(5) EFT C 253 af 4.9.1999, s. 4.

(6) Anmeldt under N 542/95: Retningslinjer for overtagelse af garantier til lån i henhold til lov af 24. marts 1994, LGB nr. 33/1994 om foranstaltninger til sikring af den økonomiske udvikling i Burgenland, Landes-Wirtschaftsforderungsgesetz 1994 - WiföG.

(7) Jf. fodnote 6.

(8) EFT C 74 af 10.3.1998, s. 9.

(9) EFT C 265 af 22.8.1998, s. 28.

(10) Se Kommissionens meddelelse om metode for fastsættelse af reference- og fradragssatser (EFT C 273 af 9.9.1997, s. 3).