KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 362/1999 af 18. februar 1999 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af tovværk og kabler af stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Indien, Mexico, Sydafrika og Ukraine og om godtagelse af tilsagn fra visse eksportører i Ungarn og Polen

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 905/98 (2), særlig artikel 7 og 8,

efter konsultationer i Det Rådgivende Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

(1) Den 20. maj 1998 offentliggjorde Kommissionen i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3) en meddelelse om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af tovværk og kabler af stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Indien, Republikken Korea (i det følgende benævnt »Korea«), Sydafrika og Ukraine.

Den 30. juli 1998 offentliggjorde Kommissionen en tilsvarende meddelelse om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen af samme vare med oprindelse i Ungarn, Mexico og Polen (4).

(2) Proceduren blev indledt som følge af to klager, der blev indgivet i april og juni 1998 af forbindelsesudvalget for European Union Wire Rope Industries (EWRIS) på vegne af fællesskabsproducenter, som tegner sig for størstedelen af produktionen i Fællesskabet af tovværk og kabler af stål. Klagerne indeholdt bevis for dumping af den nævnte vare og for væsentlig skade som følge deraf, og disse klager blev efter konsultation anset for tilstrækkelige til at begrunde indledningen af en procedure.

Det blev derefter anset for hensigtsmæssigt for både dumping- og skadesanalysen at kombinere de to procedurer (der henvises til betragtning 6).

(3) Kommissionen gav officielt de klagende fællesskabsproducenter, eksporterende producenter, importører, leverandører og brugere, som den vidste var berørt af sagen, samt de berørte sammenslutninger og repræsentanterne for de eksporterende lande meddelelse om indledningen af proceduren. De interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i meddelelsen om indledningen af proceduren. Alle parter, der anmodede derom, fik lejlighed til at blive hørt mundtligt.

(4) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af sagen. Som følge af det store antal klagende fællesskabsproducenter og de frister, der er fastsat i artikel 6, stk. 9, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt »grundforordningen«), besluttede Kommissionen i henhold til artikel 17 i grundforordningen at undersøge skaden på grundlag af en stikprøve af klagende fællesskabsproducenter. Kommissionen modtog svar fra 21 eksporterende producenter i de berørte lande, 3 importører og 3 leverandører til leverandørindustrien. Der blev ikke modtaget noget svar fra brugerindustrien.

(5) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige til en foreløbig fastlæggelse af dumping, skade og Fællesskabets interesse, og aflagde kontrolbesøg hos følgende virksomheder:

A) Klagende fællesskabsproducenter

a) Danmark

Randers Rebslageri

b) Frankrig

Trefileurope

c) Tyskland

BTS Drahtseile GmbH

d) Italien

Redaelli Tecnacordati SpA

e) Spanien

Trenzas y Cables SL

f) Det Forenede Kongerige

Bridon International Limited

B) Eksporterende producenter

a) Ungarn

Drótáru és Drótkötél Ipari és Kereskedelmi Rt, Miskolc

b) Indien

Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd, Calcutta

Mohatta & Heckel, Mumbai

c) Korea

Kiswire Ltd, Seoul and Pusan

Manho Rope & Wire Ltd, Pusan

Chung Woo Rope Co., Ltd, Pusan

Chun Kee Steel and Wire Rope Co., Ltd, Suncheon

d) Mexico

Aceros Camesa SA de CV, Mexico

Cablesa SA de CV, Queretaro

Der blev foretaget en undersøgelse hos den sidstnævnte virksomhed, men da det blev fundet godtgjort, at den ikke havde eksporteret den pågældende vare i undersøgelsesperioden, blev den ikke omfattet af antidumpingproceduren.

e) Polen

Drumet SA, Wloclawek

»Linodrut«-koncernen (5)

f) Sydafrika

Haggie Rand Limited, Cleveland

C) Forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet

a) >TABELPOSITION>

b) >TABELPOSITION>

c) >TABELPOSITION>

(6) For begge procedurers vedkommende vedrørte dumpingundersøgelsen perioden fra den 1. januar 1997 til den 31. marts 1998 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«).

Skadesundersøgelsen vedrørte perioden fra den 1. januar 1994 til den 31. marts 1998 (i det følgende benævnt »den af undersøgelsen omfattede periode«)

B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

1. Den pågældende vare

(7) Den pågældende vare er tovværk og kabler af stål, herunder lukkede tove, undtagen tovværk og kabler af rustfrit stål, med største tværmål over 3 mm, også forsynet med kroge eller andet tilbehør (i det følgende benævnt »stålwirer« med branchens egen terminologi). De tariferes under KN-kode 7312 10 82, 7312 10 84, 7312 10 86, 7312 10 88 og 7312 10 99.

Stålwirer har tre grundlæggende bestanddele: de enkelte tråde af stål, som udgør strengen; strengene, der er snoet om kernen; og selve kernen. Disse bestanddele varierer i udformning alt efter de fysiske krav, der stilles til den påtænkte anvendelse af stålwiren. En enkelt tovværksstreng kan i visse tilfælde benyttes som stålwire.

Der er forskellige kvaliteter stålwire med varierende trækstyrke og tværmål. Stålwire kan være galvaniseret (dvs. forzinket) eller uforzinket.

Tovværket fremstilles ved at sno det ønskede antal tråde i forskellige geometriske mønstre eller lag (f.eks. standard, »seal«, »filler« og »warrington«). De enkelte stålwirers mængde, størrelse, kvalitet og særlige opbygning er afgørende for deres egenskaber.

I almindelighed samles tovværket og snos omkring en kerne, der kan bestå af fibre (naturlige eller syntetiske), stål eller en kombination deraf.

Der kan nævnes andre specifikationer for stålwirer såsom lagretning, præformning og andre særlige egenskaber (f.eks. komprimeret, kabellag, rotationsresistens). De er i almindelighed runde i tværsnit, men kan også være rektangulære. Stålwirerne kan være afkortede, være påsat kroge eller ringe og være overtrukket med plast.

Stålwirer benyttes til mange formål, herunder universalanvendelse, fiskeri, søfart, olie- og gasudvinding, minedrift, skovbrug, flytransport, bygningsingeniørarbejde, anlægsvirksomhed og løfteanordninger. På trods af disse forskellige formål og mindre forskelle i deres fysiske karakteristika betragtes disse varer som en og samme vare.

2. Samme vare

(8) Selv om nogle eksporterende producenter hævdede, at de pågældende varer fra de forskellige eksporterende lande ikke var helt ens, fandt Kommissionen det godtgjort, at der ikke var nogen væsentlige forskelle mellem de forskellige typer stålwirer med hensyn til grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber (der henvises til beskrivelsen ovenfor). Hvad angår anvendelsen og brugen af stålwirer blev det fundet godtgjort, at alle typer i alt væsentligt havde samme anvendelse, skønt der er tale om et stort antal brugerindustrier.

Stålwirer fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i Ungarn, Indien, Korea, Mexico, Polen og Sydafrika og stålwirer fremstillet og solgt af erhvervsgrenen i Fællesskabet blev anset for at have samme fysiske og tekniske karakteristika og anvendelse som dem, der blev eksporteret til Fællesskabet fra de pågældende lande. Desuden blev det for hver enkelt varetype fundet godtgjort, at stålwirer importeret til Fællesskabet fra de pågældende lande kunne udskiftes med de i Fællesskabet fremstillede. Det blev derfor konkluderet, at alle stålwirer var samme vare i henhold til artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.

C. DUMPING

1. Normal værdi

a) Generel metode (Folkerepublikken Kina, Ungarn, Indien, Korea, Mexico, Polen, Sydafrika og Ukraine)

(9) Med henblik at fastsætte den normale værdi blev det først for hver enkelt samarbejdsvillig eksporterende producent i de berørte lande fastslået, om det samlede salg på hjemmemarkedet af den pågældende vare var repræsentativt i henhold til artikel 2, stk. 2, i grundforordningen, dvs. om dette salg repræsenterede mere end 5 % af salgsmængden af den pågældende vare, der blev eksporteret til Fællesskabet.

Derefter blev det undersøgt, om det samlede salg på hjemmemarkedet af hver enkelt varetype udgjorde 5 % eller mere af salgsmængden af den samme type, der blev eksporteret til Fællesskabet.

For de varer, der opfyldte betingelsen på 5 %, blev det undersøgt, om der havde fundet et tilstrækkeligt salg sted i normal handel, jf. artikel 2, stk. 4, i grundforordningen.

I de tilfælde, hvor salgsmængden over enhedsomkostningerne pr. varetype på hjemmemarkedet mindst repræsenterede 80 % af salget, blev den normale værdi fastsat på grundlag af det vejede gennemsnit af de priser, der rent faktisk blev betalt ved alle salg på hjemmemarkedet. I de tilfælde, hvor de rentable transaktioner pr. varetype var lavere end 80 %, men ikke lavere end 10 % af salget, blev den normale værdi fastsat på grundlag af det vejede gennemsnit af de priser, der rent faktisk blev betalt ved de resterende rentable salg på hjemmemarkedet.

(10) For de varetyper, hvor salgsmængden på hjemmemarkedet udgjorde mindre end 5 % af den mængde, der blev eksporteret til Fællesskabet, eller hvor den rentable salgsmængde på hjemmemarkedet udgjorde mindre end 10 %, blev salget på hjemmemarkedet af de pågældende varetyper anset for utilstrækkeligt i henhold til artikel 2, stk. 2 og 4, i grundforordningen, og der blev derfor set bort fra det. I disse tilfælde blev den normale værdi baseret på det vejede gennemsnit af de priser, som blev taget af andre producenter i det pågældende land i forbindelse med repræsentative salg på hjemmemarkedet af den tilsvarende varetype i normal handel i henhold til artikel 2, stk. 1, i grundforordningen.

(11) I de tilfælde, hvor der for den enkelte varetype var tale om utilstrækkeligt salg eller intet repræsentativt salg på hjemmemarkedet fra andre producenters side, blev den normale værdi beregnet på grundlag af de fremstillingsomkostninger for den pågældende eksporterede varetype, der påløb for den pågældende eksporterende producent, plus et rimeligt beløb til salgs-, general- og administrationsomkostninger (i det følgende benævnt SG& A) og fortjeneste i henhold til artikel 2, stk. 3 og 6, i grundforordningen. SG& A blev baseret på det repræsentative salg på hjemmemarkedet og fortjenstmargenen på det repræsentative salg, der havde fundet sted i normal handel.

b) Brug af foreliggende oplysninger (Indien og Polen)

(12) En indisk og en polsk eksporterende producent undlod at fremlægge egnede oplysninger om den normale værdi; navnlig var oplysningerne om produktionsomkostningerne utilstrækkelige. På dette grundlag blev den normale værdi for disse to virksomheders vedkommende i henhold til artikel 18, stk. 1 og 5, i grundforordningen fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. Det blev midlertidigt besluttet, at oplysningerne om den normale værdi for den anden samarbejdsvillige eksporterende producent i det pågældende land udgjorde det mest hensigtsmæssige grundlag.

c) Analogt land for lande uden markedsøkonomi (Folkerepublikken Kina og Ukraine)

(13) Da Folkerepublikken Kina og Ukraine betragtes som lande uden markedsøkonomi, var det i henhold til artikel 2, stk. 7, i grundforordningen nødvendigt at fastsætte en normal værdi på grundlag af prisen i et tredjeland med markedsøkonomi. Klageren foreslog Norge, og dette land blev også nævnt i meddelelsen om indledning af proceduren. Inden for den frist, der var fastsat i denne meddelelse, erklærede en eksporterende kinesisk producent sig uenig i dette forslag og foreslog Indien som et alternativ. En ukrainsk producent erklærede sig også uenig og foreslog Tyrkiet.

En undersøgelse viste, at Norge ikke var noget hensigtsmæssigt analogt land, da der kun var én producent og kun fandt begrænset import sted, således at konkurrencen på dette marked var stærkt begrænset; desuden var hjemmemarkedet meget lille.

Det blev desuden undersøgt, om det var muligt at benytte den normale værdi i Amerikas Forenede Stater, hvor der findes en bred vifte af varer på et konkurrencepræget marked. Kun én af de virksomheder i Amerikas Forenede Stater, der blev kontaktet, var samarbejdsvillig. Det blev imidlertid som led i undersøgelsen påvist, at den pågældende producents samarbejdsvilje ikke var tilstrækkelig til, at Kommissionen for hver varetypes vedkommende i tilfredsstillende omfang kunne efterprøve de priser, der blev betalt på det amerikanske marked, og produktionsomkostningerne.

Samtidig undersøgte Kommissionen, om Thailand eller Tyrkiet var egnede valgmuligheder. En række virksomheder blev kontaktet, men nægtede at samarbejde, skønt Kommissionen udfoldede store bestræbelser.

På dette grundlag blev det besluttet at benytte et af de lande med markedsøkonomi, som var inddraget i proceduren. Indien blev anset for det mest hensigtsmæssige analoge land i henhold til artikel 2, stk. 7, i grundforordningen. For det første er det indiske hjemmemarked det største og kendetegnet af et betydeligt antal indbyrdes konkurrerende lokale producenter; for det andet er salget af den pågældende vare på det indiske hjemmemarked det mest repræsentative sammenholdt med den kinesiske og den ukrainske eksport til Fællesskabet.

Af de ovennævnte årsager blev den normale værdi af den kinesiske og den ukrainske eksport til Fællesskabet fastsat på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales af uafhængige kunder på det indiske marked.

2. Eksportpris

a) Generel metode

(14) I de tilfælde, hvor eksportsalget til Fællesskabet direkte fandt sted til uafhængige kunder, blev eksportpriserne i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen fastsat på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales af disse kunder.

(15) For Indiens, Koreas og Sydafrikas vedkommende blev eksportpriserne beregnet på grundlag af de priser, til hvilke de importerede varer først blev videresolgt til uafhængige købere i Fællesskabet, jf. artikel 2, stk. 9, i grundforordningen. Der blev korrigeret for alle omkostninger, der påløb mellem importen og videresalget, inklusive en rimelig margen til SG& A plus fortjeneste. Fortjenesten blev fastsat på grundlag af oplysninger om fortjeneste, som var afgivet af de samarbejdsvillige uafhængige importører i Fællesskabet af den pågældende vare, forudsat at disse oplysninger blev betragtet som både pålidelige og repræsentative.

b) Individuel behandling (Folkerepublikken Kina)

(16) Fire kinesiske eksporterende producenter anmodede om individuel behandling, dvs. fastlæggelse af separate eksportpriser og dermed beregning af en dumpingmargen for hver enkelt af dem.

Kommissionen undersøgte, om disse fire virksomheder de facto og de fure i et givet omfang var uafhængige af den kinesiske stat sammenholdt med, hvad der ville være fremherskende i et land med markedsøkonomi. I dette øjemed blev der sendt detaljerede spørgeskemaer vedrørende ejerforhold, ledelse, kontrol og fastlæggelse af handels- og erhvervsstrategien til de pågældende virksomheder.

Kommissionen kunne ikke på grundlag af oplysningerne fra de pågældende fire virksomheder finde det godtgjort, at de var tilstrækkelig uafhængige af de kinesiske myndigheder. Navnlig ejes disse virksomheders kapital af staten, der også ejer produktionsanlæggene.

Med undtagelse af en virksomhed, for hvis vedkommende det klart fremgik af vedtægterne, at staten lå inde med beslutningsbeføjelserne vedrørende alle væsentlige transaktioner, fremlagde virksomhederne ikke nogen genpart af deres »associeringsartikler«.

Det var derfor umuligt at slå fast, om disse virksomheder virkede uafhængigt af de kinesiske myndigheder, og om de frit kunne træffe afgørelse om lønninger, produktionsomfang og prispolitik og navnlig om de mængder, der skulle sælges på hjemmemarkedet eller på eksportmarkederne.

Det blev derfor besluttet, at det ikke var hensigtsmæssigt at indrømme disse fire virksomheder individuel behandling.

3. Sammenligning

(17) For at sikre en loyal sammenligning blev der ved hjælp af tilpasninger taget skyldigt hensyn til en række forskelle, som virksomhederne påberåbte sig i henhold til artikel 2, stk. 10, i grundforordningen: indirekte skatter, transport-, forsikrings-, håndterings-, og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, emballering, kredit, omkostninger ved kundeservice og provision.

(18) Tre virksomheder i Korea, den ungarske virksomhed og en virksomhed i Indien gav udtryk for, at der skulle tages hensyn til importafgifter. Dette blev godtaget for den ungarske virksomhed og de koreanske virksomheder på nær én, som ikke kunne påvise nogen direkte forbindelse mellem de importerede råstoffer, der blev benyttet til fremstilling af den pågældende vare, som blev solgt på hjemmemarkedet, og den ønskede hensyntagen til importafgifter. Der blev heller ikke indrømmet den indiske virksomhed en sådan hensyntagen, da den ikke kunne bevise, at der skulle erlægges told ved import af visse råstoffer, navnlig zink, og at denne vare var fysisk indarbejdet i den pågældende vare, som blev solgt på hjemmemarkedet.

(19) Den sydafrikanske virksomhed og en polsk virksomhed gav udtryk for, at der skulle tages hensyn til forskelle i handelsled. Den sydafrikanske virksomhed begrundede dette ønske med, at salget på hjemmemarkedet fandt sted direkte til uafhængige kunder eller via filialer, medens eksportsalgene fandt sted til store distributionsvirksomheder, som videresolgte varen. Med hensyn til salg via filialer blev det hævdet, at de funktioner, disse varetog, var mere omfattende (og de beregnede priser højere) end de funktioner, der knyttede sig til direkte salg fra fabrikken. Der blev ikke taget hensyn til dette ønske, fordi virksomheden ikke kunne påvise, at der var væsentlig forskel på prisen ved salg på hjemmemarkedet til uafhængige kunder og ved salg via filialer.

(20) En polsk virksomhed hævdede, at eksportsalget i Fællesskabet fandt sted til distributionsvirksomheder og engroshandlere, der købte store mængder, medens salget på hjemmemarkedet fandt sted til distributionsvirksomheder og endelige brugere, der købte små mængder. Virksomheden påviste imidlertid hverken, at der var forskel på de funktioner, som de forskellige kundekategorier varetog, eller at der var konsekvente og tydelige prisforskelle mellem de forskellige handelsled på eksportlandets hjemmemarked. De ønskede korrektioner viste sig derfor ikke at være berettigede.

(21) En indisk virksomhed hævdede, at Kommissionen ved beregningen af kreditomkostningerne skulle benytte den faktiske betalingsdato frem for den betalingsfrist, der var nævnt i fakturaen. Dette ønske blev afvist, fordi den faktiske betalingsdato ikke var en faktor, som der skulle tages hensyn til ved fastlæggelsen af den krævede pris; det var derimod den betalingsfrist, der var nævnt i fakturaen.

(22) Den sydafrikanske virksomhed gav udtryk for, at der i henhold til artikel 2, stk. 10, litra j), skulle tages hensyn til valautaomregninger, idet eksportprisen skulle justeres som følge af den sydafrikanske rands appreciering i forhold til de europæiske valutaer i undersøgelsesperioden. Dette ønske blev afvist, fordi svingningerne i valutakurserne ikke repræsenterede vedvarende bevægelser.

(23) Den ovennævnte polske virksomhed gav udtryk for, at der skulle foretages en korrektion af dens normale værdi, fordi dens salg på hjemmemarkedet fandt sted fra lager og derfor krævede udgifter til finansiering af dette lager, medens den producerede efter ordre til eksportmarkedet. Denne korrektion blev ønsket i henhold til artikel 2, stk. 10, litra k). Da virksomheden ikke påviste, at forskellen i finansieringsudgifter øvede indflydelse på prissammenligneligheden, og at kunderne som følge af dette forhold betalte konsekvent andre priser på hjemmemarkedet, kunne der ikke tages hensyn til denne anmodning.

4. Dumpingmargener

a) Metode

(24) Det vejede gennemsnit af den normale værdi pr. varetype blev i henhold til artikel 2, stk. 11, i grundforordningen sammenholdt med det vejede gennemsnit af eksportprisen på et ab fabrik-grundlag og i samme handelsled. Denne sammenligning viste, at der forelå dumping for alle berørte lande med undtagelse af Korea.

(25) For de ikke-samarbejdsvillige virksomheder, der er berørt af proceduren, og som ikke besvarede Kommissionens spørgeskema, ikke gav sig til kende eller ikke fremlagde de nødvendige oplysninger som led i undersøgelsen, blev dumpingmargenen i henhold til artikel 18, stk. 1, i grundforordningen fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.

Der blev foretaget en sammenligning af Eurostat-tallene og de oplysninger om eksporten til Fællesskabet, som blev fremlagt af de samarbejdsvillige eksporterende producenter, med henblik på at fastlægge omfanget af samarbejdet under den foreliggende undersøgelse. Som følge deraf blev det for alle lande, der var omfattet af undersøgelsen, fundet godtgjort, at det generelle samarbejdsniveau var højt. Kommissionen anså det derfor for hensigtsmæssigt at fastsætte dumpingmargenen for de ikke samarbejdsvillige virksomheder til den højeste eller eneste dumpingmargen, der var fastsat for en samarbejdsvillig eksporterende producent i det pågældende land, eftersom der ikke var noget, der kunne danne grundlag for en formodning om, at en ikke samarbejdsvillig eksporterende producent havde gjort sig skyldig i dumping på et lavere niveau end det højeste konstaterede.

Den ovennævnte fremgangsmåde blev også anset for nødvendig for at undgå, at der skulle blive tale om en belønning af manglende samarbejdsvilje og opstå mulighed for omgåelse.

b) Dumpingmargenernes størrelse

(26) De midlertidigt fastsatte dumpingmargener er følgende udtrykt i procent af prisen cif Fællesskabets grænse:

>TABELPOSITION>

(27) Ungarn:

>TABELPOSITION>

(28) Indien:

>TABELPOSITION>

(29) Korea:

>TABELPOSITION>

Disse margener er de minimis

(30) Mexico:

>TABELPOSITION>

(31) Polen:

>TABELPOSITION>

(32) Sydafrika:

>TABELPOSITION>

(33) >TABELPOSITION>

D. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET

1. Produktionen i Fællesskabet

(34) En række eksporterende producenter hævdede, at en klagende fællesskabsproducent skulle holdes uden for definitionen af erhvervsgrenen i Fællesskabet, da den i henhold til artikel 4, stk. 1, litra a), og stk. 2, var forretningsmæssigt forbundet med en importør og en kæde af distributions- og handelsselskaber, der havde importeret den pågældende vare fra de af undersøgelsen omfattede lande i den af undersøgelsen omfattede periode.

Det skal bemærkes, at den pågældende klagende fællesskabsproducent ikke selv havde foretaget nogen import i den af undersøgelsen omfattede periode.

Hvad angår den import, som handelsvirksomhederne i koncernen havde foretaget, fandt Kommissionen det godtgjort, at den pågældende klagende fællesskabsproducent indgik i en koncern, som omfattede en importør og nogle distributionsvirksomheder, og at disse havde importeret stålwirer fra de berørte lande i den af undersøgelsen omfattede periode. Det blev konstateret, at koncernens struktur var ændret mellem 1994 og undersøgelsesperioden. Den pågældende klagende fællesskabsproducent og både importøren og distributionsvirksomhederne havde imidlertid i hele den af undersøgelsen omfattede periode et fælles holdingselskab og blev derfor betragtet som forretningsmæssigt forbundne virksomheder.

Kommissionen undersøgte koncernstrukturens egenart og fandt det godtgjort, at det ikke kunne udelukkes, at der i et vist omfang blev udøvet kontrol mellem de forretningsmæssigt forbundne virksomheder enten direkte eller via det fælles holdingselskab. Kommissionen fandt det godtgjort, at den dumpingimport, som de forretningsmæssigt forbundne virksomheder foretog i undersøgelsesperioden, udgjorde 2 % af forbruget i Fællesskabet, 6 % af den samlede import fra tredjelande og kun 11 % af den klagende fællesskabsproducents produktionsmængde. Denne klagende fællesskabsproducents hovedaktivitet var derfor fremstilling af stålwirer.

For så vidt angår den pågældende klagende fællesskabsproducents optræden på fællesskabsmarkedet, fandt Kommissionen det godtgjort, at den pågældende klagende fællesskabsproducent på trods af en sådan mulig kontrol blev påført de samme skadelige virkninger fra dumpingimporten som de øvrige klagende fællesskabsproducenter, der blev undersøgt som led i denne procedure. Det skal i den forbindelse bemærkes, at den pågældende virksomhed ikke valgte en erhvervsmæssig adfærd på fællesskabsmarkedet, som afveg mærkbart fra de øvrige klagende fællesskabsproducenters reaktion på den pågældende import. Det blev fundet godtgjort, at den pågældende klagende fællesskabsproducent havde lidt under det konsekvente og betydelige underbud fra importen med oprindelse i de berørte lande i undersøgelsesperioden (der blev konstateret et underbud opgjort som et vejet gennemsnit på 75,8 %). Det blev derfor fundet godtgjort, at den pågældende klagende fællesskabsproducent ikke drog uberettiget fordel af den pågældende import og ikke var afskærmet mod dumpingens skadelige virkninger.

Kommissionen drog den konklusion af det ovenstående, at der ikke var nogen grund til at holde den pågældende klagende fællesskabsproducent uden for den samlede produktion i Fællesskabet.

(35) Kommissionen fandt det godtgjort, at visse klagende fællesskabsproducenter i undersøgelsesperioden havde købt stålwirer fra visse kilder uden for Fællesskabet, herunder fra de pågældende lande. Størrelsen af denne import udgjorde imidlertid kun en ubetydelig del af den samlede produktion (dvs. mindre end 1 % af de klagende fællesskabsproducenters samlede produktion af stålwirer). Kommissionen drog derfor den konklusion, at disse køb var i overensstemmelse med almindelig handelspraksis for producenter, der skulle supplere deres eget varesortiment med en begrænset import. Denne import var nødvendig for, at virksomhederne kunne tilbyde et fuldt varesortiment og gøre sig gældende i konkurrencen på fællesskabsmarkedet.

(36) På grundlag af det ovenstående fandt Kommissionen det godtgjort, at produktionen i Fællesskabet omfattede alle virksomheder, der på undersøgelsestidspunktet fremstillede stålwirer i Fællesskabet. Disse virksomheder benævnes i det følgende »fællesskabsproducenterne«.

2. Erhvervsgrenen i Fællesskabet

(37) En række mindre producenter, som støttede klagen, besvarede ikke Kommissionens spørgeskema. I henhold til artikel 4, stk. 1, blev erhvervsgrenen i Fællesskabet defineret som de resterende samarbejdsvillige producenter.

(38) På dette grundlag blev følgende 20 klagende fællesskabsproducenter defineret som »erhvervsgrenen i Fællesskabet«: Bremer Drahtseilerei Lüling GmbH (Tyskland), Bridon International Limited (Det Forenede Kongerige), BTS Drahtseile GmbH (Tyskland), Cables Y Alambres Especiales Sa. (Spanien), Casar Drahtseilwerk Saar GmbH (Tyskland), Cordoaria Oliveira SA (Portugal), Drahtseilerei Gustav Kocks GmbH (Tyskland), Holding Ficadi (Frankrig), Iscar Funi Metalliche (Italien), D. Koronakis SA (Grækenland), Metalcalvi Wire Ropes (Italien), Midland Wire Cordage Co. Ltd (Det Forenede Kongerige), Randers Rebslageri (Danmark), Redaelli Tecnacordati SpA (Italien), Trefileurope (Frankrig), Trenzas Y Cables SL (Spanien), Vereinigte Drahtseilwerke GmbH (Tyskland), Voest-Alpine Austria Draht GmbH (Østrig) samt Vornbäumen-Stahlseile GmbH og Wadra GmbH (begge Tyskland).

(39) Erhvervsgrenen i Fællesskabet tegnede sig for 97 % af Fællesskabets samlede anslåede produktion, hvilket er en væsentlig del af fællesskabsproduktionen som fastsat i artikel 5, stk. 4, i grundforordningen.

E. SKADE

1. Indledende bemærkninger

(40) Som anført ovenfor har Kommissionen for at fastlægge skaden som led i denne procedure analyseret oplysninger vedrørende den af undersøgelsen omfattede periode. Det skal dog bemærkes, at Kommissionen i forbindelse med beregningen af skadesindikatorerne for den af undersøgelsen omfattede periode og for at kunne foretage en sammenligning af hele år benyttede tallene for alle undersøgelsesperiodens 15 måneder (1997 plus tre måneder af 1998) som grundlag for en ekstrapolation af tallene til en tolvmåneders undersøgelsesperiode.

2. Indsamling af oplysninger om skade

(41) Kommissionen anmodede om og indhentede oplysninger fra erhvervsgrenen i Fællesskabet vedrørende produktion, kapacitet, kapacitetsudnyttelse, salg, lagre og beskæftigelse (»generelle oplysninger«). Som følge af det store antal producenter i erhvervsgrenen i Fællesskabet baserede Kommissionen i henhold til artikel 17 i grundforordningen resultaterne vedrørende de resterende skadesindikatorer, dvs. priser, rentabilitet, produktionsomkostninger og investeringer, på en stikprøve af de virksomheder, der udgjorde erhvervsgrenen i Fællesskabet (»oplysninger baseret på stikprøve«).

(42) Stikprøven blev udvalgt på grundlag af geografisk beliggenhed og virksomhedernes størrelse opgjort på grundlag af produktion. Det skal fremhæves, at stikprøven både omfattede store og små virksomheder. Desuden skal det bemærkes, at Kommissionen medtog seks producenter fra seks medlemsstater i stikprøven.

Virksomhederne i stikprøven tegnede sig for 61 % af EU-erhvervsgrenens produktion af den pågældende vare i undersøgelsesperioden.

3. Forbruget i Fællesskabet

(43) Forbruget i Fællesskabet blev baseret på svarene på spørgeskemaet (EU-erhvervsgrenens afsætning), oplysninger fra Eurostat (importmængde) og oplysninger fra de klagende (ikke-klagende fællesskabsproducenters salgsmængde).

Der kan drages den konklusion af de ovennævnte oplysninger, at forbruget i Fællesskabet voksede svagt fra 141 000 tons i 1994 til 147 500 tons i undersøgelsesperioden, dvs. med 5 %. Det skal bemærkes, at forbruget voksede fra 1994 til 1995 (7 %) og faldt fra 1995 til 1996 (7 %). Forbruget voksede en anelse fra 1996 til 1997.

4. Importen til Fællesskabet fra de pågældende lande

a) Importen fra Korea

(44) Da det blev fundet godtgjort, at dumpingmargenerne for importen af stålwirer fra Korea var ubetydelige, omfatter følgende skadesanalyse ikke nogen vurdering af virkningen af importen fra Korea.

b) Importen fra Mexico

(45) Klagerne hævdede, at Eurostat-statistikkerne vedrørende importen fra Mexico var væsentlig lavere end den faktiske import i den af undersøgelsen omfattede periode. Begrundelsen var, at stålwiren blev importeret under to ukorrekte KN-koder.

Kommissionen kontaktede toldvæsenerne i den berørte medlemsstat, der efter en undersøgelse bekræftede, at stålwiren blev importeret under de af klagerne hævdede KN-koder. På baggrund af de ovennævnte resultater besluttede Kommissionen at medtage Eurostat-statistikkerne for de to KN-koder, der var benyttet i forbindelse med importen af stålwirer fra Mexico.

c) Kumulation

(46) Kommissionen undersøgte, om importen af stålwire med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Ungarn, Indien, Mexico, Polen, Sydafrika og Ukraine skulle vurderes kumulativt i henhold til artikel 3, stk. 4, i grundforordningen.

(47) I den forbindelse hævdede en af de eksporterende producenter, at importen med oprindelse i Ungarn ikke skulle indgå i kumulationen, fordi udviklingen i importen med oprindelse i Ungarn mængdemæssigt ikke kunne sammenholdes med udviklingen i importen med oprindelse i de øvrige berørte lande.

Kommissionen undersøgte disse argumenter og fandt det godtgjort, at importen fra Ungarn konstant havde været betydelig og var steget fra 1 407 tons i 1994 til 2 121 tons i undersøgelsesperioden. Det skal bemærkes, at udviklingen i importen fra individuelle lande ikke i sig selv er en begrundelse for ikke-kumulation. Under alle omstændigheder blev det fundet godtgjort, at udviklingen i importen fra Ungarn svarede til udviklingen i importen fra alle de berørte lande tilsammen. Kommissionen drog derfor den konklusion, at importen fra Ungarn skulle indgå i kumulationen.

(48) En anden eksporterende producent hævdede, at importen fra Mexico var de minimis, og at Mexico derfor skulle holdes uden for undersøgelsen, ligesom importen med oprindelse i Mexico under ingen omstændigheder skulle kumuleres med importen fra de øvrige berørte lande.

Kommissionen drog den konklusion, at importen fra Mexico var mere end de minimis (der henvises til bemærkningerne ovenfor vedrørende importen fra Mexico), fordi den udgjorde 3 % af forbruget i Fællesskabet i undersøgelsesperioden.

(49) Som nævnt ovenfor varierede dumpingmargenerne for alle de berørte lande mellem 34 % og 132 %, hvilket er mere end de minimis-niveauet. Importmængderne fra de berørte lande er sammenlignelige både absolut og relativt. Desuden kunne importen fra de syv berørte lande ikke betragtes som ubetydelig.

(50) For så vidt angår konkurrencevilkårene, blev det som led i undersøgelsen påvist, at stålwirer importeret fra de berørte lande for hver type for sig var ens med hensyn til alle væsentlige fysiske og tekniske karakteristika. Desuden var disse typer stålwirer substituerbare med andre typer, der blev importeret fra de pågældende lande, og med dem, der blev produceret i Fællesskabet, og de blev i samme periode markedsført i Fællesskabet ad ensartede salgskanaler og på ensartede handelsvilkår. Der blev derfor draget den konklusion, at de importerede stålwiremængder konkurrerede indbyrdes og med den stålwire, der blev fremstillet i Fællesskabet.

(51) Kommissionen drog den konklusion af de ovenstående bemærkninger, at alle kriterierne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen var opfyldt, idet dumpingmargenen for hvert enkelt eksporterende land var større end de minimis, at importen fra hvert enkelt land ikke var ubetydelig, og at konkurrencevilkårene var ens for alle de importerede varer uanset oprindelse og de tilsvarende fællesskabsvarer. Importen fra de syv berørte lande blev derfor undersøgt kumulativt.

d) Dumpingimportens størrelse og markedsandel

(52) Dumpingimporten til Fællesskabet med oprindelse i de berørte lande voksede fra 17 429 tons i 1994 til 33 668 tons i undersøgelsesperioden, dvs. tilsammen med 93 %.

(53) Disse landes markedsandel voksede fra 12 % i 1994 til 23 % i undersøgelsesperioden, hvilket er en stigning på 11 procentpoint i den af undersøgelsen omfattede periode. I undersøgelsesperioden varierede markedsandelen for hvert af de berørte lande mellem 1,4 % og 7,8 %.

e) Priserne på dumpingimporten

(54) Med hensyn til prisunderbuddets størrelse blev der foretaget en analyse for hver type stålwire. For hver af disse typer sammenlignede Kommissionen det vejede gennemsnit af de eksporterende producenters og de klagende fællesskabsproducenters salgspriser eksklusive alle rabatter og skatter beregnet på grundlag af salget til den første ikke forretningsmæssigt forbundne kunde. De klagende fællesskabsproducenters gennemsnitlige salgspris blev sammenvejet på grundlag af salgsmængden for hver type stålwire. Denne pris blev derefter sammenlignet med det tilsvarende tal for hver berørt eksporterende producent på grundlag af dennes videresalgspriser i Fællesskabet sammenvejet på grundlag af salgsmængden.

(55) For at nå frem til et handelsled, der var sammenligneligt med de klagende fællesskabsproducenters salg, blev priserne ved import fra de berørte lande tilpasset for at tage hensyn til håndteringsomkostninger og erlagt told. Tilpasningerne blev baseret på oplysninger fra importørerne.

(56) Denne sammenligning mundede ud i følgende prisunderbud opgjort som et vejet gennemsnit og udtrykt i procent af fællesskabsproducenternes priser:

- Folkerepublikken Kina: 60,1 %

- Ungarn: 47,3 %

- Indien: fra 40,1 % til 41,2 %

- Mexico: 31,9 %

- Polen: fra 38,7 % til 43,7 %

- Sydafrika: 21,6 %

- Ukraine: 54,0 %.

(57) Det skal bemærkes, at priserne ved import fra de berørte lande konsekvent i hele perioden fra 1994 til undersøgelsesperioden var væsentligt lavere end EU-erhvervsgrenens priser.

5. EU-Erhvervsgrenens situation

a) Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse

(58) EU-erhvervsgrenens produktion af den pågældende vare holdt sig på et stabilt niveau i hele den af undersøgelsen omfattede periode, idet den voksede fra 144 484 tons i 1994 til 145 192 tons i undersøgelsesperioden, dvs. med mindre end 1 %.

(59) EU-erhvervsgrenens kapacitet voksede med 11 %. Det skal i den forbindelse bemærkes, at tovværksmaskiner har en særdeles lang levetid (i visse tilfælde mere end 20 år), og det blev derfor fundet godtgjort, at udskiftningen af gamle maskiner uundgåeligt førte til øget kapacitet som følge af de moderne maskiners forbedrede effektivitet. De betydelige investeringer, der blev foretaget i 1995, kan for størstedelens vedkommende tilskrives en enkelt fællesskabsproducent, der udskiftede forældede maskiner. Sideløbende dermed faldt kapacitetsudnyttelsen fra 64 % i 1994 til 58 % i undersøgelsesperioden.

b) Lagre

(60) Fællesskabserhvervsgrenens lagre voksede betydeligt i perioden, nemlig fra 30 607 tons i 1994 til 39 780 tons i undersøgelsesperioden, hvilket udgør en stigning på 30 %. Lagrene voksede især mellem 1994 og 1995 (24 %).

c) Salgsmængde og markedsandel

(61) Fællesskabserhvervsgrenens salg på fællesskabsmarkedet faldt fra 106 042 tons i 1994 til 96 776 tons i undersøgelsesperioden, hvilket er et fald på 9 266 tons (9 %).

(62) En sammenligning mellem udviklingen i salgsmængden og udviklingen i forbruget viser, at fællesskabserhvervsgrenens markedsandel faldt i den af undersøgelsen omfattede periode. EU-erhvervsgrenens markedsandel faldt fra 75 % i 1994 til 66 % i undersøgelsesperioden, hvilket udgør et tab på 9 procentpoint i løbet af den af undersøgelsen omfattede periode.

d) Priser

(63) Den vejede gennemsnitlige salgspris på stålwire solgt af fællesskabserhvervsgrenen på fællesskabsmarkedet udviste en mindre samlet stigning mellem 1994 og undersøgelsesperioden (fra 1,34 ECU pr. kg til 1,46 ECU pr. kg).

Det skal bemærkes, at priserne på de pågældende importerede varer hele tiden lå betydeligt under fællesskabserhvervsgrenens priser.

e) Rentabilitet

(64) Det skal bemærkes, at der ikke forelå oplysninger om rentabiliteten af stålwirer for alle de selskaber, der indgik i stikprøven (visse selskabers omkostningsregnskabssystemer kunne ikke separat identificere stålwirer). Kommissionen har derfor i henhold til artikel 3, stk. 8, i grundforordningen benyttet rentabiliteten for den nærmeste sektor til at vurdere fællesskabserhvervsgrenens situation. Rentabiliteten på samlet selskabsniveau ansås for repræsentativ for stålwire, da denne vare udgjorde en betydelig andel af den samlede omsætning for alle de berørte selskaber.

Den gennemsnitlige rentabilitet for de klagende fællesskabsproducenter, der indgik i stikprøven, gik fra + 1,3 % i 1994 til - 0,6 % i 1997. Det fremgik af undersøgelsen, at trods en moderat stigning i den gennemsnitlige salgspris og produktionsmængde er fællesskabserhvervsgrenens salg og følgelig markedsandel faldet (med henholdsvis 9 % og 9 procentpoint).

f) Investeringer

(65) Investeringerne steg samlet med 24 % fra 7 094 000 ECU i 1994 til 8 826 000 ECU i undersøgelsesperioden. Investeringerne har almindeligvis vedrørt udskiftning af maskiner.

g) Beskæftigelse

(66) Antallet af ansatte i fællesskabserhvervsgrenen faldt i løbet af den af undersøgelsen omfattede periode, nemlig fra 2 710 i 1994 til 2 559 i undersøgelsesperioden (et fald på 6 %).

h) Produktivitet

(67) Fællesskabserhvervsgrenens produktivitet (produceret mængde pr. ansat) steg i løbet af den af undersøgelsen omfattede periode (der konstateredes en stigning på 6 % mellem 1994 og undersøgelsesperioden).

6. Konklusion vedrørende skade

(68) Kommissionen konkluderede, at erhvervsgrenen i Fællesskabet i den af undersøgelsen omfattede periode havde været udsat for et betydeligt pristryk fra importerede varer med oprindelse i de pågældende lande, som ankom til fællesskabsmarkedet i stigende mængder og fandtes at underbyde fællesskabserhvervsgrenens priser betydeligt i undersøgelsesperioden. Fællesskabserhvervsgrenen mistede en betydelig markedsandel på et tidspunkt, hvor forbruget på markedet var steget svagt (med 5 %). Det skal også bemærkes, at skønt produktionsniveauet var stabilt, faldt salget i perioden, og lagrene steg løbende og betydeligt.

Fællesskabserhvervsgrenens finansielle situation forværredes desuden i perioden fra en situation med en fortjeneste på 1,3 % i 1994 til tab i 1997 (0,6 %).

Som følge af ovennævnte oplysninger har Kommissionen foreløbig konkluderet, at fællesskabserhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. artikel 3, stk. 2, i grundforordningen.

F. ÅRSAG TIL SKADE

(69) Kommissionen undersøgte, om den væsentlige skade, der var påført erhvervsgrenen i Fællesskabet, var forårsaget af dumpingimporten fra Folkerepublikken Kina, Ungarn, Indien, Mexico, Polen, Sydafrika og Ukraine, og undersøgte også andre faktorer for at sikre, at skade forvoldt af andre faktorer ikke blev tilskrevet dumpingimporten, jf. artikel 3, stk. 7, i grundforordningen.

a) Virkningerne af dumpingimporten

(70) Der er et klart sammenfald mellem på den ene side det betydelige prisunderbud, den øgede importmængde og den markedsandel for dumpingimporten, der konstateredes i den af undersøgelsen omfattede periode, og på den anden side forværringen af fællesskabserhvervsgrenens situation. Dette fremgår navnlig af et fald i fællesskabserhvervsgrenens markedsandel og forværringen af dens rentabilitet i den af undersøgelsen omfattede periode.

Mere specifikt skal det med hensyn til markedsandele bemærkes, at importen fra de pågældende lande fra 1994 til undersøgelsesperioden steg med mere end forbrugsraten (en samlet stigning på 93 %). Dette udgør en samlet stigning i deres markedsandel på 11 procentpoint, mens fællesskabsproducenternes markedsandel faldt med 9 procentpoint. Navnlig faldt den betydelige stigning i importen mellem 1994 og 1995 (en stigning på 73 %) sammen med et tab af markedsandel for fællesskabserhvervsgrenen (10 procentpoint) i denne periode.

Kommissionen konkluderede derfor, at fællesskabserhvervsgrenens tab af markedsandel faldt sammen med de pågældende landes erobring af markedsandel.

(71) Desuden forværredes fællesskabserhvervsgrenens finansielle situation betydeligt i den af undersøgelsen omfattede periode, idet den fra at have overskud måtte konstatere tab på et marked, hvor efterspørgslen steg i den af undersøgelsen omfattede periode. Særlig forværredes fællesskabserhvervsgrenens finansielle situation mellem 1994 og 1995 (fra + 1,3 % til - 0,3 %), hvilket var i en periode, hvor den led et betydeligt tab af markedsandel (10 procentpoint).

(72) For så vidt angår salgspriserne skal det endelig bemærkes, at fællesskabserhvervsgrenen øgede sine priser i perioden 1994-1995. Denne stigning faldt sammen med stigninger i råvarepriserne. På grund af presset fra den omfattende stigning i importen af billige varer i 1995 (+ 73 %), hvis priser lå betydeligt under fællesskabserhvervsgrenens priser, kunne den imidlertid ikke dække sine omkostninger til trods for prisstigningen.

I et forsøg på at genvinde sin markedsposition i 1996 sænkede fællesskabserhvervsgrenen priserne og genvandt en del af den tabte markedsandel. Rentabiliteten forværredes imidlertid blot yderligere. I 1997 var fællesskabserhvervsgrenen i stand til at bevare sin stilling på markedet ved at forbedre produktiviteten og øge priserne, men dens finansielle situation var fortsat negativ (-0,6 %).

b) Virkningen af andre faktorer

(73) Kommissionen undersøgte, om den skade, der var forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet, kunne være forårsaget af andre faktorer end dumpingimporten. Kommissionen så især på udviklingen i forbruget, udviklingen i og virkningen af importen fra tredjelande, virkningen af stigninger i råvarepriserne og på, om den forvoldte skade kunne være forårsaget af import foretaget af fællesskabserhvervsgrenen.

i) Forbrug

(74) Kommissionen overvejede, hvorvidt udviklingen i forbruget påvirkede fællesskabserhvervsgrenens situation. Det skal bemærkes, at skønt forbruget faldt med 8 % mellem 1995 og 1996, steg det samlede forbrug med 5 % i den af undersøgelsen omfattede periode. Det er derfor usandsynligt, at skaden kan tilskrives udviklingen i forbruget.

ii) Import fra andre tredjelande

(75) For så vidt angår importen fra andre tredjelande, som ikke er berørt af denne procedure, fandt Kommissionen, at skønt denne import udgjorde en betydelig andel på fællesskabsmarkedet (9 % i undersøgelsesperioden), faldt den i den af undersøgelsen omfattede periode fra 10 % i 1994 til 9 % i undersøgelsesperioden.

I denne forbindelse undersøgte Kommissionen på grundlag af Eurostat-statistikker navnlig udviklingen i mængde og priser for importen fra Korea, og tendenserne for importen fra Tjekket, Rumænien, Rusland og Tyrkiet.

Korea

(76) Importen fra Korea undersøgtes i forbindelse med denne undersøgelse, og der konstateredes de minimis-dumpingmargener. Priserne på importen fra Korea fandtes at være sammenlignelige med fællesskabserhvervsgrenens priser, og den af fællesskabserhvervsgrenen lidte skade kunne derfor ikke tilskrives import med oprindelse i Korea.

Tjekkiet

(77) For så vidt angår importen fra Den Tjekkiske Republik forblev enhedsprisen under fællesskabserhvervsgrenens enhedspris i undersøgelsesperioden, men importmængden faldt i løbet af perioden.

Rumænien

(78) Skønt der var en betydelig stigning i importen fra Rumænien, lå denne i begyndelsen af den af undersøgelsen omfattede periode på et ekstremt lavt niveau (kun 217 tons i 1994), og ved udgangen af perioden var denne import stadig meget begrænset (0,9 % i undersøgelsesperioden).

Rusland

(79) For så vidt angår importen fra Rusland udgjorde markedsandelen i undersøgelsesperioden kun 0,3 %, skønt omfanget var svingende i løbet af den af undersøgelsen omfattede periode.

Tyrkiet

(80) Med hensyn til importen fra Tyrkiet fremgik det af undersøgelsen, at skønt importen fra Tyrkiet steg i løbet af perioden med en øget markedsandel til følge (1,7 % i undersøgelsesperioden), var enhedsprisen væsentligt højere end prisen i de af undersøgelsen omfattede lande, for hvilke der er fastsat dumping- og skadesmargener.

Konklusion

(81) Kommissionen fandt, at importen fra de ovennævnte tredjelande, der ikke er berørt af proceduren, kan have bidraget til den forvoldte skade, særlig importen fra Tjekkiet og Tyrkiet. Dette alene fandtes imidlertid ikke at være tilstrækkeligt til at bryde den årsagssammenhæng, der er konstateret mellem dumpingimporten og den væsentlige skade, som fællesskabserhvervsgrenen har lidt, særlig i betragtning af disse tredjelandes markedsandel og denne markedsandels udvikling i den af undersøgelsen omfattede periode (fra 5,9 % i 1994 til 6,7 % i undersøgelsesperioden).

Andre tredjelande

(82) Kommissionen fandt, at andre tredjelandes samlede markedsandel faldt i den af undersøgelsen omfattede periode (fra 4 % i 1994 til 2,7 % i undersøgelsesperioden), og at priserne på denne import var klart højere end priserne på dumpingimporten.

iii) Råvarer

(83) Kommissionen overvejede også, om den skade, der var forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet, kunne være forårsaget af stigninger i råvareomkostningerne i den af undersøgelsen omfattede periode.

I denne forbindelse fandt Kommissionen, at det i betragtning af, at stålwirer kun i begrænset omfang kan udskiftes med andre varer, burde have været muligt for fællesskabserhvervsgrenen at videregive stigninger i råvareomkostningerne. Kommissionen fandt, at fællesskabserhvervsgrenens prisstigninger i 1994-1995, hvor den stod over for en stigning i importen af varer til lave priser, var utilstrækkelige til at dække stigningerne i råvareomkostningerne.

iv) Skade forårsaget af fællesskabserhvervsgrenens egen import

(84) En række eksportører påstod, at fællesskabserhvervsgrenen havde forårsaget skade gennem sin egen import af den pågældende vare fra de undersøgte lande i den af undersøgelsen omfattede periode.

Som forklaret i afsnittet om definitionen af produktionen i Fællesskabet fandt Kommissionen i denne forbindelse, at disse køb generelt svarede til den normale handelspraksis for producenter, der er nødt til at supplere deres sortiment af varer, som de selv har fremstillet, med en mindre del importerede varer. Denne import var nødvendig, så virksomhederne kunne tilbyde et fuldt varesortiment og konkurrere på fællesskabsmarkedet. Med hensyn til forbindelsen mellem en klagende fællesskabsproducent og en importør og visse distributører, som blev specielt undersøgt, konkluderedes det, at det pågældende selskab ikke havde handlet anderledes end andre undersøgte fællesskabsproducenter. Virkningen af disse selskabers import kan derfor ikke tilskrives fællesskabsproducenten.

Kommissionen konkluderede derfor, at erhvervsgrenen i Fællesskabet ikke havde forvoldt skade ved sin egen import af stålwirer.

c) Konklusion vedrørende årsagssammenhæng

(85) Skønt det ikke kan udelukkes, at en del af importen fra andre tredjelande kan have bidraget til den skade, som fællesskabserhvervsgrenen har lidt, har undersøgelsen vist, at disse faktorer i sig selv ikke var tilstrækkelige til at bryde årsagssammenhængen mellem den import, der er genstand for undersøgelsen, og den væsentlige skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet.

I betragtning af ovenstående konkluderede Kommissionen, at importen fra de syv berørte lande tilsammen har forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet væsentlig skade.

G. FÆLLESSKABETS INTERESSER

1. Indledende bemærkninger

(86) Kommissionen undersøgte foreløbigt og på grundlag af de afgivne oplysninger, om der til trods for konklusionerne om dumping og skade foreligger tvingende årsager til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i denne sag.

Med henblik herpå har Kommissionen overvejet virkningerne for alle parter, der er berørt af proceduren, hvis der indføres eller ikke indføres foranstaltninger.

2. Indhentning af oplysninger om Fællesskabets interesser

(87) For at vurdere virkningen af en indførelse af foranstaltninger anmodede Kommissionen om oplysninger fra alle kendte interesserede parter, herunder parter i leverandørindustrierne, de klagende fællesskabsproducenter, importører og grossister samt brugerne. Det skal bemærkes, at der ikke blev modtaget svar fra brugerindustrierne. På grundlag af de oplysninger, der blev modtaget fra de samarbejdende parter, drog Kommissionen følgende konklusioner.

3. Virkning på leverandørindustrierne

(88) Den vigtigste råvare, der anvendes i fremstillingen af stålwirer, er industrielle stålwirer, især stålwirer med højt indhold af kulstof, der kan være galvaniserede eller på anden måde overtrukket. Det skal bemærkes, at der anvendes andre væsentlige råvarer til fremstilling af stålwirer, herunder syntetiske fibre, fedtstof og emballering (især tromler og ruller). De stålwirer, der benyttes af fællesskabserhvervsgrenen, er hovedsagelig fremstillet af de vigtigste stålproducenter i Europa. Der kan anvendes stålwirer af en række kvaliteter og diametre i denne form for produktion, men stålwireproducenterne i Fællesskabet producerer hele det sortiment, som er nødvendigt for fremstillingen af stålwirer.

(89) To råvareproducerende selskaber samarbejdede i forbindelse med Kommissionens undersøgelse. Disse to selskaber beskæftigede omkring 1 417 personer i 1997. Den samlede omsætning var i 1997 312 mio. ECU, hvoraf 54 mio. ECU vedrørte de pågældende råvarer (ca. 17 % af den samlede omsætning). De pågældende selskabers rentabilitet var ca. 5 % i 1997.

4. Virkning på erhvervsgrenen i Fællesskabet

a) Fællesskabserhvervsgrenens karakter og struktur

(90) Erhvervsgrenen i Fællesskabet består af små og mellemstore virksomheder beliggende i ni af medlemsstaterne (Østrig, Danmark, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Italien, Portugal, Spanien og Det Forenede Kongerige). Det skal bemærkes, at produktionen af stålwirer er kapitalkrævende, og at der skal foretages en betydelig forskning og udvikling for at vedblive med at forbedre varesortimentet, navnlig de særlige stålwirer der benyttes til projekter (se nedenstående). Stålwirer bearbejdes ofte yderligere af fællesskabserhvervsgrenen og/eller dens relaterede selskaber (dvs. beskæring, splejsning og påsætning af kroge eller andet tilbehør samt omdannelse til andre varer, f.eks. stropper osv.). Det er klart, at alle negative følger for stålwirer i betydelig grad vil skade denne aktivitet.

(91) Ved fremstillingen i Fællesskabet beskæftigedes der i undersøgelsesperioden omkring 2 600 personer.

(92) Ud over produktionen af standardstålwirer fremstiller erhvervsgrenen i Fællesskabet også en bred vifte af specielle stålwirer til bestemte projekter, f.eks. stålwirer til brug ved opførelse af hængebroer eller ophængte tage. Denne projektproduktion vedrører sædvanligvis en fast mængde og et fast tidsrum (nemlig den mængde, som kræves til projektet, og dettes løbetid). Det skal bemærkes, at projektarbejder i årenes løb er blevet en vigtig indtægtskilde for erhvervsgrenen i Fællesskabet. Da projektordrer normalt kræver et tæt teknisk samarbejde med kunderne (hvor avanceret teknologi og avancerede maskiner ofte er nødvendige) og yderligere tjenesteydelser (ikke blot ved installation af stålwirerne, men også på længere sigt reparation og vedligeholdelse), skal det bemærkes, at fællesskabserhvervsgrenen er den vigtigste leverandør af projektstålwirer på fællesskabsmarkedet.

(93) Det konstateredes, at projektstålwirer kan produceres på samme maskiner og af samme arbejdsstyrke som standardstålwirer med samme mål, og at produktionen af projektstålwirer derfor var stærkt afhængig af produktionen af standardstålwirer, f.eks. for at sprede de faste omkostninger.

b) Fællesskabserhvervsgrenens bæredygtighed

(94) Det skal bemærkes, at situationen for stålwireindustrien i Fællesskabet er forværret i løbet af det seneste årti; hovedsagelig som følge af lukninger i brugerindustrierne, f.eks. i minesektoren, og reduktioner af fiskerflåderne efter indførelsen af kvoter. Som følge heraf har erhvervsgrenen måttet gennemgå en større omstrukturering og konsolidering. I den periode, der er omfattet af nærværende undersøgelse, havde erhvervsgrenen konsolideret sig og stod over for en øget efterspørgsel, som nævnt i betragtning 43.

(95) I den af undersøgelsen omfattede periode gik erhvervsgrenen i Fællesskabet ikke desto mindre fra en situation med overskud til en tabsgivende situation og havde et af sine mest betydelige fald i fortjeneste i 1995, hvor der importeredes store mængder varer fra de pågældende lande til fællesskabsmarkedet. I betragtning af denne dumpingimports lave priser havde fællesskabserhvervsgrenen desuden ikke kunnet øge priserne i takt med omkostningsstigningerne og skadedes derfor både af importens mængde og dens lave værdi.

(96) Kommissionen fandt, at fællesskabserhvervsgrenen i betragtning af den tidligere omstrukturering og forbedring af produktiviteten ville være strukturelt bæredygtig, hvis der blev genskabt redelige konkurrencevilkår på fællesskabsmarkedet.

c) Virkninger af indførelse eller undladelse af indførelse af foranstaltninger

(97) Efter en indførelse af foranstaltninger forventes det, at priserne på stålwirer på fællesskabsmarkedet vil stige. Denne prisstigning vil gøre det muligt for fællesskabserhvervsgrenen igen at blive rentabel og til en vis grad øge salgsmængden.

(98) Hvis der ikke indføres foranstaltninger, er det sandsynligt, at den negative udvikling vil fortsætte for erhvervsgrenen i Fællesskabet, hvilket på længere sigt vil føre til lukning af virksomheder. Det fandtes, at en række af fællesskabserhvervsgrenens produktionsanlæg næsten blev drevet med tab. Disse anlæg ville højst sandsynligt blive lukket i løbet af kort tid med et umiddelbart tab af arbejdspladser til følge. Det er stærkt sandsynligt, at fællesskabserhvervsgrenen fortsat vil miste markedsandel, og det forventes, at den finansielle situation fortsat vil forværres. Som nævnt ovenfor vil en fortsat negativ udvikling ikke blot påvirke produktionen af standardstålwirer, men også produktionen af projektstålwirer, der ikke eksporteres i større omfang af de pågældende lande.

(99) Som konklusion forventes det, at foranstaltninger vil gøre det muligt for fællesskabserhvervsgrenen at overvinde den forvoldte skade. Det anses derfor for at være i fællesskabserhvervsgrenens interesse, at der indføres foranstaltninger.

5. Virkning på importører og grossister

(100) Fire importører/grossister i Fællesskabet, som ikke var forretningsmæssigt forbundet med eksportørerne, samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. De fremførte, at en indførelse af foranstaltninger i denne procedure ville have skadelige følger for importører/grossister af den pågældende vare i Fællesskabet.

(101) Det fremgik af undersøgelsen, at stålwirevirksomheden for to af de ikke forretningsmæssigt forbundne importører udgjorde en betydelig del af deres aktiviteter både med hensyn til omsætning (mellem 40 % og 80 %) og bidrag til fortjenesten (den samlede fortjeneste lå fra 3 % til 18 %). Det skal imidlertid bemærkes, at alle importørerne/grossisterne med en enkelt undtagelse også forhandler andre varesortimenter, herunder fiberkabler, tråd, tovværk, kæder, beslag samt kroge og andet tilbehør. En vigtig del af aktiviteterne er bearbejdning af stålwirerne (f.eks. beskæring, splejsning og påsætning af kroge eller andet tilbehør samt omdannelse til andre varer, f.eks. stropper osv.). Det fremgik også, at importørerne/grossisterne forhandlede stålwirer fremstillet i Fællesskabet.

(102) Skønt en indførelse af foranstaltninger sandsynligvis vil have en virkning for importører og grossister, konkluderede Kommissionen i betragtning af deres bearbejdning af stålwirer, deres aktiviteter i forbindelse med handel med andre varer samt det forhold, at de også handler med varer fremstillet i Fællesskabet, at virkningen af en indførelse af foranstaltninger i denne procedure ikke vil være væsentlig.

6. Virkning på brugerne

(103) Stålwirer benyttes til en lang række formål, og et stort antal brugerindustrier er derfor berørt af denne procedure. Kommissionen fandt, at stålwirer hovedsagelig anvendes af følgende brugersektorer, idet listen dog ikke er udtømmende: generelle formål, fiskeri, søfarts- og shippingbranchen, olie- og gasindustrien, minedrift (skakt- og overflademinedrift), skovbrug, lufttransport (herunder skilifte og kabelbaner), civilingeniørarbejder (hængebroer, tårne, bardunmaster, overdækkede tagstrukturer), bygge- og anlægsbranchen (kraner), elevatorer.

(104) Kommissionens analyse afspejler det store antal berørte brugerindustrier og den brede vifte af anvendelsesformål inden for hver enkelt sektor. På grundlag af de foreliggende oplysninger fandt Kommissionen, at brugerindustriernes samlede omkostninger lå fra 50 000 ECU til 18 mio. ECU, hvilket afspejlede de meget store størrelsesforskelle mellem de berørte selskaber. Desuden lå andelen af de omkostninger, som vedrørte den pågældende vare, fra 0,01 % til kun 3 %, hvilket viser, at stålwirer ikke er et væsentligt anliggende for disse selskaber.

(105) Ved undersøgelsen af de mulige følger for brugerne af en indførelse af foranstaltninger konkluderede Kommissionen, at i betragtning af brugerindustriernes ubetydelige omkostninger til stålwirer, var det usandsynligt, at en stigning i disse omkostninger ville have en væsentlig virkning. Det skal desuden bemærkes, at der er en række alternative leveringskilder for stålwirer, der ikke er underlagt antidumpingforanstaltninger, og som fortsat vil kunne benyttes af de pågældende brugerindustrier.

7. Konklusion vedrørende fællesskabets interesser

(106) I betragtning af væksten i importen fra de pågældende lande i den af undersøgelsen omfattede periode og eksportørernes adfærd på fællesskabsmarkedet, hvor de konsekvent og betydeligt har underbudt fællesskabserhvervsgrenens priser, er det sandsynligt, at denne udvikling vil fortsætte og yderligere forværre den skade, der er forvoldt de klagende producenter i Fællesskabet, hvis der ikke indføres foranstaltninger.

(107) Virkningerne af en indførelse af foranstaltninger kan forventes at bistå fællesskabserhvervsgrenen med at forbedre rentabiliteten med deraf følgende gavnlige virkninger for konkurrenceforholdene på fællesskabsmarkedet og en mindskelse af truslen om lukninger og betydelige tab af arbejdspladser. Kommissionen har især taget i betragtning, at erhvervsgrenen i Fællesskabet kan blive tvunget til at lukke en række produktionsanlæg, hvis de eksporterende producenters uredelige handelspraksis ikke afhjælpes, og brugerindustriens fordele på mellemlang sigt ved at modtage leverancer til lavere priser kan i så fald forsvinde.

(108) For så vidt angår brugerindustrierne vil enhver forventet prisstigning kun have marginale virkninger.

(109) Kommissionen har konkluderet, at der under disse omstændigheder ikke foreligger tvingende årsager til ikke at indføre foranstaltninger.

H. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER

1. Skadesafhjælpningsniveau

(110) Da det er fastslået, at den pågældende dumpingimport har forvoldt fællesskabserhvervsgrenen væsentlig skade, og at der ikke er tvingende årsager til ikke at gribe ind, bør de påtænkte foranstaltninger indføres med et niveau, der er tilstrækkeligt til at afhjælpe den skade, der er forårsaget af den pågældende import, uden at de konstaterede dumpingmargener overstiges.

For at afhjælpe den pågældende skade må erhvervsgrenen bringes i en situation, hvor priserne på den pågældende importerede vare med oprindelse i de berørte lande øges til et niveau, der ikke forvolder skade.

Med henblik på at beregne den nødvendige prisstigning, dvs. skadesmargenen, fandt Kommissionen, at priserne på de varer, der importeredes til dumpingpriser, måtte sammenlignes med fællesskabserhvervsgrenens salgspriser plus den fortjeneste, som erhvervsgrenen kunne forventes at have, hvis der ikke forelå skadelig dumping fra de lande, der er omfattet af undersøgelsen.

På dette grundlag sammenlignedes de vejede gennemsnitlige eksportpriser for de typer varer, der blev anvendt ved fastsættelsen af prisunderbuddets størrelse, for undersøgelsesperioden og cif Fællesskabets grænse, justeret for betalt told og håndteringsomkostninger, med de faktiske gennemsnitlige salgspriser for de berørte klagende fællesskabsproducenter, som indgik i stikprøven, idet disse priser var hævet for at dække den manglende fortjeneste samt en fortjenstmargen på 5 %. Med henblik på en foreløbig afgørelse fandtes denne fortjenstmargen at være det mindste fortjenstniveau, som var nødvendigt for at gøre denne sektor bæredygtig.

2. Midlertidig told

(111) I henhold til artikel 7, stk. 2, i grundforordningen skal den midlertidige antidumpingtold svare til den fundne dumpingmargen eller det beløb, der er tilstrækkeligt til at afhjælpe skaden, alt efter hvad der er lavest.

For alle selskaber i Folkerepublikken Kina, Ungarn, Indien, Polen og Ukraine var skadesmargenerne i alle tilfælde højere end dumpingmargenerne. Den midlertidige told for selskaberne i de ovennævnte lande baseredes derfor på de konstaterede dumpingmargener.

For de mexicanske og sydafrikanske selskaber var skadesmargenerne lavere end dumpingmargenerne. Den midlertidige told for selskaberne i disse to lande blev derfor fastsat til skadesmargenerne.

3. Tilsagn

(112) De eksporterende producenter i Ungarn og Polen har afgivet pristilsagn i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, i grundforordningen. Kommissionen finder, at de tilsagn, der er afgivet af de pågældende eksporterende producenter, kan godtages.

Godtagelsen af pristilsagnene bør være betinget af, at der for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig tilsagnsfaktura, der klart identificerer producenten og indeholder de oplysninger, som fremgår af bilaget. Fremlægges en sådan faktura ikke, skal der betales antidumpingtold med den relevante sats.

(113) Det skal bemærkes, at der i henhold til artikel 8, stk. 9, og artikel 10 i grundforordningen kan indføres antidumpingtold, hvis et tilsagn misligholdes eller trækkes tilbage.

(114) Det skal desuden bemærkes, at undersøgelsen af dumping, skade og Fællesskabets interesser vil blive fuldført, uanset om der godtages tilsagn i løbet af undersøgelsen, jf. artikel 8, stk. 6, i grundforordningen.

I. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

(115) Af forvaltningsmæssige grunde bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de berørte parter kan give deres mening til kende skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Desuden bør det anføres, at alle de konklusioner, der er draget i forbindelse med denne forordning, er midlertidige og kan tages op til fornyet overvejelse i forbindelse med enhver endelig foranstaltning, som Kommissionen måtte foreslå -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af tovværk og kabler af stål, herunder lukkede tove, undtagen tovværk og kabler af rustfrit stål, med største tværmål over 3 mm, forsynet eller ikke forsynet med kroge eller andet tilbehør, tariferet under KN-kode ex 7312 10 82 (Taric-kode 7312 10 82*10), ex 7312 10 84 (Taric-kode 7312 10 84*10), ex 7312 10 86 (Taric-kode 7312 10 86*10), ex 7312 10 88 (Taric-kode 7312 10 88*10) og ex 7312 10 99 (Taric-kode 7312 10 99*10), med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Ungarn, Indien, Mexico, Polen, Sydafrika og Ukraine.

2. Den midlertidige told fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer, der er fremstillet af nedennævnte selskaber:

>TABELPOSITION>

3. Uanset stk. 1 pålægges den midlertidige told ikke import af den pågældende vare, der fremstilles og eksporteres og faktureres direkte til et importerende selskab i Fællesskabet i henhold til artikel 2, stk. 2, af de selskaber, der er anført i artikel 2, stk. 3.

4. Medmindre andet er anført, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.

5. Den i stk. 1 omhandlede vares overgang til fri omsætning i Fællesskabet er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.

Artikel 2

1. De tilsagn, der er afgivet af de i stk. 3 anførte selskaber i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende tovværk og kabler af stål, herunder lukkede tove, undtagen tovværk og kabler af rustfrit stål, med største tværmål over 3 mm, også forsynet med kroge eller andet tilbehør, tariferet under KN-kode ex 7312 10 82 (Taric-kode 7312 10 82*10), ex 7312 10 84 (Taric-kode 7312 10 84*10), ex 7312 10 86 (Taric-kode 7312 10 86*10), ex 7312 10 88 (Taric-kode 7312 10 88*10) og ex 7312 10 99 (Taric-kode 7312 10 99*10), med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Ungarn, Indien, Mexico, Polen, Sydafrika og Ukraine, godtages.

2. Når der fremsættes en anmodning om overgang til fri omsætning på grundlag af et tilsagn, er fritagelse fra tolden betinget af, at der over for de relevante medlemsstaters toldmyndigheder forelægges en gyldig tilsagnsfaktura udstedt af et af de selskaber, der er anført i stk. 3. De vigtigste elementer i tilsagnsfakturaen er anført i bilaget.

3. Importerede varer, der ledsages af en tilsagnsfaktura, deklareres under følgende Taric-tillægskoder:

>TABELPOSITION>

Artikel 3

1. I henhold til artikel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 384/96, og uden at det berører artikel 20, stk. 2 og 3, i nævnte forordning, kan interesserede parter tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for en måned fra ikrafttrædelsesdatoen for denne forordning.

2. I henhold til artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de parter, der gav sig til kende inden for den frist, som er fastsat i meddelelsen om indledning af proceduren, fremsætte bemærkninger om anvendelsen af denne forordning inden for en måned fra tidspunktet for dens ikrafttrædelse.

Artikel 4

Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 1 i denne forordning finder anvendelse i seks måneder.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 18. februar 1999.

På Kommissionens vegne

Leon BRITTAN

Næstformand

(1) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1.

(2) EFT L 128 af 30. 4. 1998, s. 18.

(3) EFT C 155 af 20. 5. 1998, s. 11.

(4) EFT C 239 af 30. 7. 1998, s. 3.

(5) Følgende virksomheder i koncernen er omfattet af antidumpingproceduren:

- Slaskie Zaklady Lin i Drutu »Linodrut« Spólka Akcyjna,

- Fabryka Lin i Drutów »Linodrut« Zabrze Spólka z organiczona odpowiedzialnoscia

- Fabryka Lin i Drutów »Falind« Spólka z organiczona odpowiedzialnoscia

- Górnoslaska Fabryka Lin i Drutu »Linodrut« Bytom Spólka organiczona odpowiedzialnoscia

- Dolnoslaska Fabryka Lin i Drutu »Linodrut Linmet« spólka z organiczona odpowiedzialnoscia.

BILAG

Oplysninger, der skal fremgå af den i artikel 2, stk. 2, omhandlede tilsagnsfaktura

1. Varerapporteringskodenummeret som fastsat i det tilsagn, der er afgivet af den pågældende producerende eksportør, med angivelse af type, antal strenge, antal tråde pr. streng og KN-kode.

2. En nøjagtig varebeskrivelse, herunder angivelse af:

- »selskabsvarekoden«

- KN-kode

- den Taric-tillægskode, under hvilken de af fakturaen omfattede varer kan tolddeklareres ved Fællesskabets grænser (som anført i forordningen)

- mængde i kg

- gældende mindstepris.

3. En beskrivelse af salgsbetingelserne, herunder:

- kilopris

- betalingsbetingelser

- leveringsbetingelser

- samlede rabatter og nedslag.

4. Navn på den importør, til hvilken fakturaen er udstedt direkte af selskabet.

5. Navn på den funktionær i selskabet, der har udstedt tilsagnsfakturaen, og følgende underskrevne erklæring:

»Undertegnede bekræfter, at salget til direkte eksport til Det Europæiske Fællesskab af de varer, der er omfattet af denne faktura, finder sted inden for rammerne af og i henhold til bestemmelserne i det tilsagn, der er afgivet af . . . . [selskabets navn], og som Kommissionen har godtaget i henhold til forordning (EF) nr. 362/1999. Jeg erklærer, at oplysningerne i denne faktura er fuldstændige og korrekte.«