Kommissionens beslutning

af 11. juli 2001

om den spanske stats støtteordning til fordel for virksomheder i Álava i form af et nedslag i skatten på 45 % af investeringsbeløbet

(meddelt under nummer K(2001) 1759)

(Kun den spanske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2002/820/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler(1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFORLØB

(1) På grundlag af oplysninger indsamlet i forbindelse med de procedurer, der blev indledt som følge af anmeldelserne af statsstøtte til Daewoo Electronics Manufacturing España SA(2) og til Ramondín SA og Ramondín Cápsulas SA(3), fik Kommissionen kendskab til en ikke anmeldt spansk ordning vedrørende investeringsstøtte i Álava, der blev ydet i form af et skattenedslag på 45 %. Den 13. november 1998 blev denne ordning indført i registeret over ikke-anmeldt støtte under NN 129/98.

(2) Ved brev af 17. august 1999 (SG(99) D/6873) underrettede Kommissionen de spanske myndigheder om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende ovennævnte støtte.

(3) Ved brev af 12. november 1999 fra Spaniens Faste Repræsentation fremsatte de spanske myndigheder deres bemærkninger som led i proceduren.

(4) Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende(4). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte senest en måned efter datoen for offentliggørelsen.

(5) Kommissionen modtog bemærkninger fra følgende interesserede parter: den selvstyrende region Castilla y León den 31. marts 2000, den baskiske arbejdsgiverforening Confederación Empresarial Vasca - Euskal Entrepresarien Konfederakuntza (herefter "Confebask") den 13. april 2000 og efter fristens udløb supplerende bemærkninger i brev af 29. december 2000, registreret den 3. januar 2001, og efter fristens udløb fra lokalregeringen i La Rioja pr. fax af 19. april 2000, registreret den 25. april 2000. Ved brev af 18. maj 2000 (D/53023) videresendte Kommissionen de pågældende bemærkninger til de spanske myndigheder med anmodning om at kommentere dem, hvilket imidlertid ikke er sket.

(6) Ved brev af 22. juni 2000 fra Spaniens Faste Repræsentation meddelte de spanske myndigheder Kommissionen, at da gyldigheden af syvende tillægsbestemmelse til Norma Foral nr. 36/1998 af 17. december 1998, som var retsgrundlaget for skattenedslaget på 45 % i 1999, ikke var blevet forlænget, var indrømmelsen af nye skattenedslag ophørt med at finde anvendelse fra den 1. januar 2000.

II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN

(7) Ifølge Kommissionens oplysninger, som ikke er blevet anfægtet hverken af de spanske myndigheder eller af tredjemand, trådte den pågældende støtte i form af skattenedslag i kraft den 1. januar 1995 ved sjette tillægsbestemmelse til Norma Foral(5) nr. 22/1994 af 20. december 1994(6) for en periode på et år. Efterfølgende blev disse foranstaltninger forlænget til udgangen af 1996 ved femte tillægsbestemmelse til Norma Foral(7) nr. 33/1995 af 20. december 1995 og til udgangen af 1997 ved syvende tillægsbestemmelse til Norma Foral(8) nr. 31/1996 af 18. december 1996. Samtidig blev de ændret ved undtagelsesbestemmelsens punkt 2.11 i Norma Foral(9) nr. 24/1996 af 5. juli 1996 om selskabsskat. Ved 11. tillægsbestemmelse til Norma Foral(10) nr. 33/1997 af 19. december 1997 indførte de regionale myndigheder nye støtteforanstaltninger udelukkende for 1998, som mindede meget om den tidligere ydede støtte i form af skattenedslag. Ved syvende tillægsbestemmelse til Norma Foral(11) nr. 36/1998 af 17. december 1998 indførte de regionale myndigheder nye støtteforanstaltninger udelukkende for 1999, som ligeledes mindede meget om den støtte i form af skattenedslag, som var ydet det foregående år.

(8) Hvad angår skattenedslaget på 45 %, som fandt anvendelse fra 1. januar 1995 til 31. december 1995, hedder det i sjette tillægsbestemmelse til Norma Foral nr. 22/1994 af 20. december 1994: "Investeringer i nye materielle anlægsaktiver, som foretages mellem den 1. januar 1995 og den 31. december 1995, og som overstiger 2,5 mia. ESP ifølge afgørelse truffet af Diputación Foral de Álava, indrømmes en skattelempelse på 45 % af det investeringsbeløb, som Diputación Foral de Álava fastsætter; skattelempelsen finder anvendelse på det skattepligtige beløb.

Nedsættelser, der på grund af et for lavt skattepligtigt beløb ikke udnyttes, kan anvendes inden for ni år efter det år, hvor Diputación Foral de Álava har truffet den pågældende afgørelse.

I den pågældende afgørelse truffet af Diputación Foral de Álava fastsættes de frister og begrænsninger, der gælder i de enkelte tilfælde.

De fordele, der indrømmes ved denne bestemmelse, er uforenelige med nogen anden form for skattemæssig fordel for samme investering.

Diputación Foral de Álava fastsætter ligeledes varigheden af investeringsproceduren, som kan omfatte investeringer, der har fundet sted i forberedelsesfasen for det projekt, der ligger til grund for investeringerne."

(9) Hvad angår retsgrundlaget for skattenedslaget på 45 %, som fandt anvendelse fra 1. januar 1996 til 31. december 1997, bestod ændringen af ovennævnte tekst i at udelade henvisningen til de ni år i andet afsnit. Derved kunne nedsættelser, der på grund af et for lavt skattepligtigt beløb ikke var udnyttet, anvendes uden tidsbegrænsning.

(10) Hvad angår retsgrundlaget for skattenedslaget, som fandt anvendelse fra 1. januar 1998 til 31. december 1998, hedder det i 11. tillægsbestemmelse til Norma Foral nr. 33/1997 af 19. december 1997: "1. For 1998 gælder, at investeringsprocedurer påbegyndt fra og med 1. januar 1998, som overstiger 2,5 mia. ESP, begunstiges med en skattelempelse på 45 % af investeringsbeløbet. Skattelempelsen finder anvendelse på det skattepligtige beløb.

2. Nedsættelser, der på grund af et for lavt skattepligtigt beløb ikke udnyttes, kan anvendes i de efterfølgende år.

3. Investeringsproceduren kan omfatte investeringer, som er foretaget i forberedelsesfasen for det projekt, der ligger til grund for investeringerne, og som har en nødvendig og direkte sammenhæng med nævnte procedure.

4. Anvendelsen af det i denne generelle bestemmelse omhandlede nedslag i skatten forudsætter, at skatteyderen meddeler dette til Diputación Foral de Álava i den form, som godkendes af Diputado Foral de Hacienda, Finanzas y Presupuestos.

5. De fordele, der indrømmes ved denne bestemmelse, er uforenelige med nogen anden form for skattemæssig fordel for samme investering."

(11) Hvad angår skattenedslaget på 45 %, som fandt anvendelse fra 1. januar 1999 til 31. december 1999, hedder det i ovennævnte 11. tillægsbestemmelse til Norma Foral nr. 36/1998 af 17. december 1998: "1. For 1999 gælder, at investeringsprocedurer påbegyndt fra og med 1. januar 1998, som overstiger 2,5 mia. ESP, begunstiges med en skattelempelse på 45 % af investeringsbeløbet. Skattelempelsen finder anvendelse på det skattepligtige beløb.

2. Tilskud modtaget af skatteyderen indgår ikke i beregningsgrundlaget for det i forrige afsnit nævnte beløb på 2,5 mia. ESP.

3. Tilskud modtaget af skatteyderen indgår ikke i det beregningsgrundlag, der ligger til grund for anvendelsen af skattelempelsen i procent.

4. Nedsættelser, der på grund af et for lavt skattepligtigt beløb ikke udnyttes, kan anvendes i de efterfølgende år.

5. Investeringsproceduren kan omfatte investeringer, som er foretaget i forberedelsesfasen for det projekt, der ligger til grund for investeringerne, og som har en nødvendig og direkte sammenhæng med nævnte procedure.

6. Anvendelsen af det i denne generelle bestemmelse omhandlede skattenedslag forudsætter, at skatteyderen meddeler dette til Diputación Foral de Álava i den form, som godkendes af Diputado Foral de Hacienda, Finanzas y Presupuestos.

7. De fordele, der indrømmes ved denne bestemmelse, er uforenelige med nogen anden form for skattemæssig fordel for samme investering."

(12) Det fremgår af disse bestemmelser, at genstanden for støtten udgøres af dels investeringerne i nye materielle anlægsaktiver i perioden 1. januar 1995 til 31. december 1997 samt den efterfølgende investeringsprocedure i perioden 1. januar 1998 til 31. december 1999, dels de investeringsudgifter(12), der er afholdt i forberedelsesfasen for det projekt, der ligger til grund for investeringerne, under forudsætning af at de overstiger 2,5 mia. ESP, samt at de er påbegyndt i perioden 1. januar 1995 til 31. december 1999.

(13) Dertil kommer, at eventuelle tilskud modtaget af støttemodtageren i perioden 1. januar 1999 til 31. december 1999 ikke tages i betragtning, hverken i beregningen af om investeringsbeløbet overstiger tærsklen på 2,5 mia. ESP eller i beregningen af det beskatningsgrundlag, som skattenedslaget på 45 % finder anvendelse på.

(14) Eftersom ordningen ikke omfatter et krav om, at den investering, som giver ret til støtte, foretages i Álava, kunne en virksomhed med skattemæssigt hjemsted i området opnå et skattenedslag på 45 % af investeringer foretaget andetsteds uden for Álava.

(15) Ordningen kan desuden anvendes på investeringer foretaget i en hvilken som helst sektor, idet der ikke stilles særlige sektortilknytningskrav som de sektorspecifikke fællesskabsbestemmelser, der gælder for aktiviteter i forbindelse med produktion, forarbejdning og markedsføring af landbrugs- og fiskeriprodukter i bilag I til traktaten samt for kulindustrien, jern- og stålindustrien, transportsektoren, skibsbygningsindustrien, kunstfiberindustrien og automobilindustrien.

(16) Dertil kommer, at en hvilken som helst virksomhed kan tildeles skattenedslaget på 45 %, uafhængigt af dennes økonomiske og finansielle stilling, og selv hvis virksomheden er i krise.

(17) Selvom nævnte skattenedslag på 45 % måtte være uforeneligt med en hvilken som helst anden form for skattemæssig fordel som følge af samme investering, udelukker dette ikke, at skattenedslaget på 45 % kumuleres med andre former for støtte, som f.eks. tilskud, lempelige lån, garantier, overtagelse af andele m.m.

(18) I sin beslutning om at indlede proceduren mindede Kommissionen om, at med hensyn til anvendelsen af fællesskabsreglerne for statsstøtte er de pågældende foranstaltningers fiskale karakter irrelevant, da artikel 87 gælder støtte "under enhver tænkelig form". Ikke desto mindre understregede Kommissionen, at de pågældende foranstaltninger for at kunne betragtes som statsstøtte skal opfylde alle de fire kriterier, der er opstillet i artikel 87, og som gennemgås nedenfor.

(19) For det første anfører Kommissionen, at den pågældende skattelempelse giver modtagerne en fordel, som beløber sig til 45 % af investeringsbeløbet, og som mindsker de byrder, der normalt belaster deres budget, gennem en nedsættelse af det beløb, de normalt ville skulle betale i skat.

(20) For det andet vurderer Kommissionen på dette tidspunkt, at skattelempelsen indebærer et tab af skatteprovenu og derfor svarer til brug af offentlige midler i form af skatteudgifter.

(21) For det tredje vurderer Kommissionen på dette tidspunkt, at nedslaget i skatten på 45 % påvirker konkurrencevilkårene og samhandelen mellem medlemsstaterne. Eftersom modtagerne udøver økonomiske aktiviteter, der kan være genstand for samhandel mellem medlemsstaterne, styrker støtten disse virksomheders position i forhold til andre, konkurrerende virksomheder i denne samhandel og påvirker derved denne. Endvidere forbedres de støttemodtagende virksomheders rentabilitet, idet deres nettoresultat (fortjeneste efter skat) forbedres. De bliver således konkurrencedygtige i forhold til virksomheder, der ikke har adgang til denne form for støtte.

(22) Endelig er Kommissionen på dette tidspunkt af den opfattelse, at skattenedslaget på 45 % er specifikt eller selektivt, da det begunstiger bestemte virksomheder. Kun virksomheder, som foretager investeringer til en værdi, som overstiger 2,5 mia. ESP (15025303 ECU), er berettigede til det pågældende skattenedslag. Virksomheder, som investerer uden at overstige tærskelværdien på 2,5 mia. ESP, er udelukket fra at komme i betragtning til støtten.

(23) Endvidere skønner Kommissionen foreløbig, at denne karakter af selektiv fordel også skyldes skønsbeføjelser hos skattemyndighederne. I den foreliggende sag påpeger Kommissionen på dette tidspunkt, at Diputación Foral de Álava havde skønsbeføjelser til at beslutte først og fremmest, hvilke investeringer der kunne begunstiges med skattenedslaget på 45 %, og til at fastsætte varigheden af investeringsproceduren samt varigheden af forberedelsesfasen for de investeringer, der gav anledning til støtten.

(24) Kommissionen konkluderer på dette tidspunkt, at skattenedslaget på 45 % udgør statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, idet det opfylder de forskellige betingelser herfor: Nedslaget indebærer en begunstigelse, det ydes af en medlemsstat, det ydes ved hjælp af statsmidler, det påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, og det fordrejer konkurrencevilkårene til fordel for bestemte virksomheder.

(25) Eftersom den pågældende støtte i form af skattenedslag ikke er underlagt specielt kravet om ikke at måtte overstige 100000 EUR over en treårig periode, vurderer Kommissionen på dette tidspunkt, at støtten ikke kan betragtes som støtte, der er omfattet af de minimis-reglen(13).

(26) Kommissionen gør på dette tidspunkt opmærksom på, at statsstøtte, der ikke er omfattet af de minimis-reglen, skal anmeldes på forhånd, som det fremgår af traktatens artikel 88, stk. 3, og artikel 62, stk. 3, i aftalen om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. De spanske myndigheder har imidlertid ikke overholdt denne forpligtelse. Derfor vurderer Kommissionen foreløbig, at støtten kan betragtes som ulovlig.

(27) Kommissionen konstaterer på dette tidspunkt, at skattenedslaget på 45 % er en støtteforanstaltning, som er betinget af, at der foretages en investering(14). I mangel af en præcis definition af støtteberettigede udgifter kan Kommissionen imidlertid ikke på dette tidspunkt afvise, at en del af de investeringsudgifter, som kan gøres til genstand for skattenedslaget på 45 %, falder ind under fællesskabsdefinitionen af begrebet initialinvestering(15).

(28) Hvad angår de investeringsudgifter, som falder ind under fællesskabsdefinitionen, finder Kommissionen på dette tidspunkt, at skattenedslaget på 45 % helt eller delvis har karakter af investeringsstøtte. Foranstaltningen bør derfor undersøges i lyset af fællesskabsbestemmelserne om investeringsstøtte. Til gengæld kan støtte til investeringsudgifter, som ikke falder ind under fællesskabsdefinitionen, ikke betragtes som investeringsstøtte, men derimod støtte med andre formål som f.eks. drift.

(29) Skattenedslaget på 45 %, som ikke er begrænset til bestemte sektorer, kan gives til virksomheder, der er omfattet af sektorale fællesskabsregler. På denne baggrund stiller Kommissionen på dette tidspunkt spørgsmålstegn ved, om støtten er forenelig, når modtageren tilhører en sektor, der er underlagt specifikke fællesskabsregler.

(30) Det samme gør sig gældende med de skattenedslag på 45 %, som er indrømmet virksomheder i krise i henhold til Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder. Indrømmelsen af skattenedslaget er ikke underlagt de i disse bestemmelser opstillede betingelser. Når disse betingelser ikke er opfyldt, må der på dette tidspunkt stilles spørgsmålstegn ved, om støtteforanstaltningen er forenelig med fællesmarkedet, når den tilgodeser kriseramte virksomheder.

(31) Med hensyn til anvendelsen af undtagelsesbestemmelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), på investeringsstøtteforanstaltningen i Álava mindede Kommissionen om, at der i perioden 1995-1999 iværksattes to på hinanden følgende regionalstøttekort. For det første det kort, der i 1998 blev vedtaget med Kommissionens beslutning 88/C 351/04, og ifølge hvilket kun visse områder i Álava var berettiget til støtte (med et loft på mellem 20 % og 30 %), medens resten af provinsen ikke kunne komme ind under undtagelsesbestemmelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Dernæst det kort, som Kommissionen vedtog med sin beslutning af 26. juli 1995, og hvorved hele Álava-provinsen blev støtteberettiget (med et loft på 25 % NSÆ) med virkning fra samme dato.

(32) Kommissionen understreger foreløbig, at nævnte lofter kun finder anvendelse på visse støtteberettigede udgifter, som indgår i standardberegningsgrundlaget, og under forudsætning af, at de falder ind under ovennævnte fællesskabsdefinition af begrebet initialinvestering, som blandt andet udelukker genanskaffelsesinvesteringer. Kommissionen påpeger desuden, at det er førnævnte retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte, der finder anvendelse på støtte iværksat for perioden mellem 1. januar 1999 og 31. december 1999. Følgelig er investeringsstøtte, som ikke overstiger nævnte lofter, også underlagt visse yderligere betingelser, som er fastsat i disse retningslinjer.

(33) På dette tidspunkt bemærker Kommissionen imidlertid for det første, at den skattemæssige støtte i form af skattenedslag på 45 % ikke (i perioden 1. januar 1995 til 26. juli 1995) begrænsedes til industriområdet i Nervión-dalen og i pyrenæerområderne (som var de eneste områder, der var berettiget til støtte ifølge det på dette tidspunkt gældende regionalstøttekort), og heller ikke var begrænset til henholdsvis 30 %, 25 % og 20 % NSÆ, alt efter områder og perioder, for store virksomheder, eller til 30 % NSÆ for små og mellemstore virksomheder i de støtteberettigede områder. Uden for disse områder begrænsedes støtten ikke til 15 % bruttosubventionsækvivalent (BSÆ) for små virksomheder eller til 7,5 % BSÆ for mellemstore virksomheder. Kommissionen konstaterer tillige på dette tidspunkt, at de støtteberettigede udgifter kan formodes ikke at være i overensstemmelse med dem, der indgår i førnævnte standardberegningsgrundlag. På denne baggrund vurderer Kommissionen foreløbig, at det ikke kunne udelukkes, at støtten har karakter af driftsstøtte, idet den havde til formål at reducere de løbende udgifter for de virksomheder, der modtog støtten. Derfor stiller Kommissionen på dette tidspunkt spørgsmålstegn ved skattelempelsens forenelighed på grundlag af retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte.

(34) For så vidt angår perioden efter 1. september 1998, finder Kommissionen ydermere, at det ikke kan udelukkes, at den investering, der var genstand for støtten, er omfattet af de multisektorale retningslinjer (98/C 107/05). Skattelempelsen er imidlertid ikke underkastet hverken betingelserne vedrørende anmeldelse, for så vidt angår de såkaldt store projekter, eller en begrænsning af støtteintensiteten med udgangspunkt i Kommissionens vurdering. På denne baggrund understreger Kommissionen foreløbig, at den stiller sig tvivlende over for skattelempelsens forenelighed, for så vidt angår de store projekter.

(35) Sammenfattende stiller Kommissionen på dette tidspunkt spørgsmålstegn ved, om de pågældende skattelempelser er forenelige med fællesmarkedet i henhold til undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), som omfatter "støtte til fremme af udviklingen af visse [...] økonomiske regioner [...]". Det samme gør sig gældende for de øvrige undtagelser i traktatens artikel 87, stk. 2 og 3. Foranstaltningerne kan ikke betragtes som støtte af social karakter i henhold til artikel 87, stk. 2, litra a), de har ikke til formål at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder, jf. artikel 87, stk. 3, litra b), og de falder ikke ind under artikel 87, stk. 2, litra c), vedrørende "støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene [...]". Støtten skal heller ikke fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi i overensstemmelse med artikel 87, stk. 3, litra b). Endelig er der ikke tale om støtte til fremme af kulturen eller bevarelse af kulturarven som omhandlet i artikel 87, stk. 3, litra d).

(36) Ud over at opfordre de spanske myndigheder til at fremsætte bemærkninger som led i proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, anmodede Kommissionen også myndighederne om alle oplysninger af relevans for en vurdering af støtten i form af skattenedslag på 45 % i Álava. I denne forbindelse præciserede Kommissionen, at den navnlig var interesseret i oplysninger om investeringsstøtte i form af skattenedslag, som måtte være blevet tildelt i hele eller dele af perioden 1986-1994, kopier af alle beslutninger om at yde denne støtte i perioden 1995-1997 samt kopier (den officielle model) af de interesserede parters meddelelser til Diputación Foral i 1998 og 1999, hvori som et minimum er angivet arten af de investeringsudgifter, som kunne gøres til genstand for støtten, størrelsen af skattenedslaget til hver enkelt støttemodtager, støttebeløb udbetalt til hver enkelt støttemodtager og den udestående saldo, eventuelt karakter af kriseramt virksomhed for støttemodtagere, som er omfattet af førnævnte fællesskabsrammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, detaljerede oplysninger om eventuel kumulering (beløb, støtteberettigede udgifter, eventuelle anvendte støtteordninger osv.) samt en præcis definition af begreberne "investering" og "investeringer i forberedelsesfasen".

III. DE SPANSKE MYNDIGHEDERS BEMÆRKNINGER

(37) Ved brev af 9. november 1999 fra Spaniens Faste Repræsentation fremsatte de spanske myndigheder deres bemærkninger. I hovedtræk mener de spanske myndigheder ikke, at skattelempelsen i den foreliggende sag udgør statsstøtte i henhold til traktatens artikel 87. Som støtte for deres påstand afviser de spanske myndigheder Kommissionens antagelse, at ordningen påvirker samhandelen, fordi de virksomheder, der drager fordel af ordningen, udøver økonomiske aktiviteter, der kan være genstand for samhandel mellem medlemsstaterne. De spanske myndigheder er af den opfattelse, at det ikke generelt kan slås fast, sådan som Kommissionen gør det, at samhandelen påvirkes, men at der må tages stilling i hver enkelt sag, idet der vil kunne være visse tilfælde, hvor det ikke gør sig gældende. I disse tilfælde ville én af de nødvendige betingelser for at betragte en officiel foranstaltning som statsstøtte ikke være opfyldt.

(38) De gør desuden gældende, at foranstaltningen hverken er specifik eller selektiv. De er af den opfattelse, at enhver specifik karakter er fjernet, derved at foranstaltningen er åben for alle sektorer og alle skatteydere, der opfylder de relevante kriterier. Dertil kommer, at i lyset af, at der findes fem beskatningsordninger i Spanien, hvoraf én finder anvendelse i Álava, er der grund til at anføre, at de gældende skatteregler er af generel karakter for de skatteydere, som de finder anvendelse på. Reglerne har derfor ikke regional specificitet.

(39) Indholdet kan heller ikke betegnes som specifikt, eftersom foranstaltningen er åben for alle sektorer og alle skatteydere. De spanske myndigheder bemærker i denne forbindelse, at betingelsen om investering af over 2,5 mia. ESP ikke er diskriminerende, men tværtimod en objektiv betingelse, der er begrundet i behovet for at garantere foranstaltningens effektivitet med henblik på at nå det opstillede mål. Mener Kommissionen imidlertid, at der er tale om en specifik foranstaltning, ville denne være begrundet i systemets karakter eller forvaltning i overensstemmelse med meddelelse 98/C 384/03(16). Faktisk er foranstaltningen begrundet i skattesystemets karakter, eftersom den indgår i det eneste skattesystem, der anvendes i Álava. Den er således affødt af udøvelsen af Diputación Forals beføjelser til at træffe dispositioner af skattemæssig art. Den begrundes også i forvaltningen af nævnte system, idet målsætningen er at styrke den økonomiske aktivitet. Det forekommer tillige indlysende, at incitamenterne er rettet mod store investeringer, dels fordi det er sådanne investeringer, der virkelig vil gavne Álava på lang sigt og gøre det muligt for skattemyndighederne at inddrive mere i skatter, end de har haft af skatteudgifter ved investeringernes begyndelse, dels fordi investeringstærskelværdien ikke skader de små og mellemstore virksomheder, da disse allerede drager fordel af en lang række fællesskabsfinansieringsprogrammer.

(40) Endvidere bestrider de spanske myndigheder, at de pågældende foranstaltninger, som fandt anvendelse mellem 1995 og 1997, er baseret på et skøn, idet de anfører, at støtten ydes automatisk, når kravet om investering af mindst 2,5 mia. ESP er opfyldt. Diputación Foral efterprøver således blot, at alle betingelser er opfyldt, og kan hverken graduere støtten eller stille betingelser for tildelingen heraf. De spanske myndigheder fremhæver desuden, at den spanske skattelovgivning ikke tillader arbitrære beslutninger i forbindelse med fastlæggelsen af centrale elementer i skatteydernes skattemæssige forpligtelser. Reglen er desuden blevet ændret siden 1997 med det formål at fjerne alle elementer, som Kommissionen betragtede som værende af skønsmæssig art.

(41) De spanske myndigheder afviser ligeledes, at skattereglerne ikke opfylder betingelserne i de sektorale retningslinjer. De gør gældende, at Kommissionen burde specificere, hvilke betingelser det er, de nævnte skatteregler er i strid med. Hvad angår anvendelsen af skattereglerne på kriseramte virksomheder, er de spanske myndigheder af den overbevisning, at betingelsen vedrørende et investeringsbeløb på mindst 2,5 mia. ESP gør det meget usandsynligt, at sådanne virksomheder skulle drage fordel af støtten. Betingelsen er snarere en garanti for, at skattereglerne ikke vil finde anvendelse på nævnte virksomheder. De spanske myndigheder mener endvidere, at anvendelsen af retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte er ubegrundet, da der i den konkrete sag ikke er tale om statsstøtte.

(42) På baggrund af ovenstående mener de spanske myndigheder, at Kommissionen bør afslutte proceduren med en beslutning om, at de pågældende skattemæssige foranstaltninger ikke opfylder betingelserne for at blive betragtet som statsstøtte.

(43) De spanske myndigheder mener i øvrigt, at det ikke er nødvendigt at imødekomme Kommissionens anmodninger om oplysninger vedrørende først og fremmest beslutningerne om indrømmelse af skattelempelsen, da der ikke forekommer statsstøtteelementer. Af samme grund har de ikke givet Kommissionen nogen af de oplysninger, som den anmodede om i sin beslutning om indledning af proceduren.

IV. ANDRE BEMÆRKNINGER INDGIVET TIL KOMMISSIONEN

(44) Kommissionen understreger, at nedenstående bemærkninger ikke berører spørgsmålet om, hvorvidt afsenderne kan betragtes som interesserede parter i henhold til artikel 88 EF, stk. 2.

Bemærkninger fra den selvstyrende region Castilla y León

(45) Den selvstyrende region Castilla y León påpeger indledningsvis, at de pågældende skattemæssige foranstaltninger udgør en del af de samlede skattemæssige foranstaltninger, som blev vedtaget af de regionale myndigheder, og som blev anfægtet såvel på medlemsstatsplan som på EU-plan.

(46) Den selvstyrende region Castilla y León oplyser endvidere, at de skattemæssige foranstaltninger i den foreliggende sag udgør statsstøtte, idet de opfylder de fire betingelser i traktatens artikel 87. Til støtte for denne påstand anvender de argumenter, som grundlæggende er de samme som dem, der er anført i beslutningen om at indlede proceduren.

(47) Endvidere mener den selvstyrende region Castilla y León, at skattelempelsen ikke kan betragtes som forenelig i medfør af undtagelserne i artikel 87. I øvrigt opfyldte støtten ikke kravet om anmeldelse i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3.

(48) Derfor mener den selvstyrende region Castilla y León, at de pågældende skatteforanstaltninger må betragtes som statsstøtte, der er ulovlig, fordi kravet om anmeldelse i artikel 88, stk. 3, ikke er overholdt, og at de er uforenelige med fællesmarkedet.

Bemærkninger fra den baskiske arbejdsgiverforening Confederación Empresarial Vasca - Euskal Entrepresarien Konfederakuntza (Confebask)

(49) Indledningsvis fremhæver Confebask den historiske baggrund for Álavas nuværende beføjelser på skatteområdet. Hvad angår indholdet, påpeger Confebask især følgende:

a) Den formodede nedsættelse af skattegælden: Kommissionen tror fejlagtigt, at der er tale om en skattegæld, som man nedsætter, hvilket fører til tab af skatteprovenu. Hvis dette ræsonnement var korrekt, ville enhver skattelempelse indebære et tab af skatteprovenu i forhold til det beløb, der i princippet skulle betales. Confebask anmoder derfor Kommissionen om at tage sin holdning op til fornyet overvejelse, da der ellers kunne blive tale om ulovlig harmonisering af skatterne ved, at der fastsættes et normalbeløb som udgangspunkt for beregning af eventuelle tab af skatteprovenu.

b) Påvirkning af samhandelen: Kommissionen mener, at når støttemodtagerne deltager i samhandelen, indebærer skatteforanstaltningerne i den foreliggende sag en fordrejning heraf. Samhandelen påvirkes imidlertid altid af forskellene på skattesystemerne. Med henblik på at vurdere påvirkningen af samhandelen burde Kommissionen derfor analysere skattesystemet i dets helhed og ikke kun særskilte bestemmelser. I denne forbindelse understreger Confebask, at skattetrykket ifølge en undersøgelse er hårdere end i resten af Spanien. Kommissionen bør forklare, hvorfor disse konkrete foranstaltninger og ikke andre skattemæssige forskelle påvirker samhandelen. Hvad enten handelen virkelig påvirkes eller ej, ville midlet til at undgå denne påvirkning være harmonisering frem for statsstøtte.

c) Støttens selektive karakter: Ifølge Confebask skal skatteforanstaltningernes selektive karakter opfattes enten som en bemyndigelsesbestemmelse, der giver skattevæsenet kompetence til senere at indrømme en konkret skattefordel, eller som en bestemmelse, der indebærer, at skattefordelen indrømmes direkte uden behov for senere konkretisering. Kommissionen benytter imidlertid ét argument, der tager udgangspunkt i første mulighed, og et andet, der tager udgangspunkt i den anden. På grund af forskellene mellem de to muligheder bør Kommissionen forklare, med hvilket udgangspunkt skatteforanstaltningerne skal opfattes, eftersom det ville være selvmodsigende at forsøge at benytte dem begge.

- Confebask er imod at betragte skatteforanstaltningerne som en bemyndigelsesbestemmelse, da skattevæsenet hverken før eller efter 1997 havde skønsbeføjelser, idet tildelingen skete automatisk. Administrationen begrænser sig til at efterprøve, at ansøgeren opfylder betingelserne for at modtage støtten. Dertil kommer, at hvis man betragter skatteforanstaltningerne som en bemyndigelsesbestemmelse, der gør det muligt at tildele støtte senere, indebærer det, at den foreliggende procedure ikke har noget indhold, for så vidt som man anfægter reglerne og ikke de konkrete tilfælde, de er anvendt i. Ydermere anføres det, at i henhold til første afsnit i det brev, som Kommissionen i 1989 sendte til medlemsstaterne(17), er en generel støtteforanstaltning kun statsstøtte, når der er tale om, at den lovgivningsmekanisme, der giver mulighed for, at støtten tildeles, er indledt uden andre formaliteter. Bemyndigelsesbestemmelsen kan, da den er abstrakt, ikke betragtes som statsstøtte, og dermed kan den heller ikke gøres til genstand for en vurdering af virkninger for konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne.

- Hvad angår opfattelsen af skattelempelsen som en bestemmelse om direkte tildeling af støtten, erindrer Confebask om, at i henhold til punkt 19, 20 og 17 i meddelelse 98/C 384/03 kan en foranstaltning være specifik og dermed udgøre statsstøtte, når den udelukkende begunstiger statslige virksomheder, visse former for virksomheder eller virksomheder i bestemte områder. De foreliggende foranstaltninger har imidlertid ingen af disse specifikke træk, end ikke den områdemæssige specificitet, da de gælder i hele det område, hvor de regionale myndigheder, som har indført dem, har kompetence. Hvad angår specificiteten i kraft af tærskelværdien på 2,5 mia. ESP, mener Confebask, at brug af objektive tærskelværdier er almindelig praksis ved anvendelsen af nationale skatteregler og EU-regler. Endvidere påpeger Confebask under henvisning til forskellige domme afsagt af De Europæiske Fællesskabers Domstol og til Kommissionens beslutninger, at man hidtil aldrig har fundet, at brugen af en tærskelværdi var lig med specificitet. Tillige erkender Kommissionen selv, dels - i punkt 14 i ovennævnte meddelelse - at begunstigelse af bestemte sektorer ikke nødvendigvis er ensbetydende med specificitet, dels - i punkt 207 i XXVIII Beretning om Konkurrencepolitikken, 1998 - at i den situation, hvor de pågældende foranstaltninger har en virkning på tværs af sektorerne og tager sigte på at begunstige hele økonomien, er der ikke tale om statsstøtte, men om generelle foranstaltninger. Alt i alt er de skattemæssige foranstaltninger ikke specifikke, da de ikke begunstiger en bestemt sektor eller bestemte virksomheder. De er tværtimod åbne for alle sektorer og alle virksomheder etableret i det område, der hører under de regionale myndigheders jurisdiktion.

d) Den ulovlige karakter af skattenedslaget på 45 %: Samtidig med at Confebask fastholder, at der ikke er tale om statsstøtte, hvilket skulle være tilfældet, hvis de pågældende foranstaltninger skulle kunne betegnes som ulovlige, anfører arbejdsgiverforeningen, at klassifikationen af foranstaltningerne som ulovlig støtte rejser tvivl om princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, forbud mod arbitrære beslutninger truffet af institutionerne, retssikkerhed og proportionalitet, fordi Kommissionen allerede med sin beslutning 93/337/EØF(18) fandt, at den baskiske skatteordning var forenelig. I sidste instans kan Kommissionen ændre sin holdning til kommende sager, men ikke til tidligere. Dertil kommer, at Confebask er af den opfattelse, at skatteforanstaltningerne har karakter af eksisterende støtte. Faktisk fandtes der allerede i 1983 bestemmelser om muligheden for skattefradrag af samme type (nedsættelse på 65 % af det skattepligtige beløb i forbindelse med nye investeringer). I 1984 indførtes tærskelværdien på 500 mio. ESP som forudsætning for et nedslag i skatten på 50 % af investeringsbeløbet. Ifølge definitionen af eksisterende støtte i artikel 1, litra b), nr. i), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93(19) forstås ved eksisterende støtte "enhver form for støtte, der eksisterede inden traktatens ikrafttræden i den pågældende medlemsstat, dvs. støtteordninger og individuel støtte, som var trådt i kraft før og er blevet fortsat efter traktatens ikrafttræden". I nærværende sag er støtten derfor lovlig i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3.

e) Uforeneligheden med fællesmarkedet: Hvis man betragter skatteforanstaltningerne som bemyndigelsesbestemmelser, finder Confebask, at man ikke kan tage stilling til foreneligheden, for så vidt som støtten ikke tildeles ved en administrativ beslutning. Derved bliver proceduren meningsløs og i kraft af sin karakter uanvendelig som middel til at afgøre, om støtten er forenelig. Hvis man betragter skatteforanstaltningerne som en bestemmelse om direkte tildeling af støtten, finder Confebask, at Kommissionens og Domstolens praksis kræver, at foranstaltningerne skal være specifikke for en sektor, for at man kan vurdere foreneligheden. Det vil desuden være nødvendigt at fastslå, på den ene side hvor stort det samlede skattetryk for virksomhederne er, og på den anden hvad referenceskattetrykket er. Endelig vil denne problemstilling føre til den absurde konklusion, at ethvert skattetryk, der er lavere end det højeste i samtlige medlemsstater, vil udgøre statsstøtte. Confebask anfægter desuden Kommissionens argument om, at skatteforanstaltningerne er uforenelige, fordi de ikke indeholder bestemmelser, der er specifikke for sektorstøtte, regionalstøtte, støtte til større investeringer m.m., idet skattereglerne ikke kan og ikke bør indeholde denne form for detaljer. Ifølge Domstolen(20) bør Kommissionen i sine beslutninger konkretisere de negative virkninger for konkurrencen og fastslå den reelle virkning af de undersøgte foranstaltninger. Man kan således ikke fastslå, at foranstaltninger er uforenelige i abstrakte situationer, der skyldes et skattesystems indretning, idet enhver forskel mellem skattesystemerne i så fald nødvendigvis ville være ensbetydende med støtte. Derfor gentager Confebask, at der ikke er tale om almindelig skattegæld, hvorfra man har trukket skatteforanstaltningerne.

f) Confebask anmoder på det grundlag Kommissionen om at træffe en endelig beslutning om at afslutte proceduren og erklære de undersøgte skatteforanstaltninger for forenelige med fællesskabsretten.

(50) De supplerende bemærkninger, som Confebask sendte i en skrivelse af 29. december 2000, der registreredes den 3. januar 2001, er ikke taget i betragtning, da Kommissionen modtog dem efter fristens udløb(21). Endvidere påpeger Kommissionen, at Confebask ikke har anmodet om forlængelse af fristen i henhold til artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999.

Bemærkninger fra provinsregeringen i La Rioja

(51) Bemærkningerne fra provinsregeringen i La Rioja, som blev sendt pr. fax den 19. april 2000 og registreret den 25. april 2000, er ikke taget i betragtning, da Kommissionen modtog dem efter fristens udløb. Kommissionen påpeger i øvrigt, at provinsregeringen i La Rioja ikke har anmodet om forlængelse af fristen i henhold til artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999.

V. VIDERESENDELSE AF BEMÆRKNINGERNE FRA DE ØVRIGE INTERESSEREDE PARTER TIL SPANIEN

(52) Ved brev af 18. maj 2000 til Spaniens Faste Repræsentation fremsendte Kommissionen i henhold til artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 659/1999 de omtalte bemærkninger fra tredjemand og opfordrede Spanien til at fremsætte sine bemærkninger senest en måned efter fremsendelsen af brevet. Kommissionen har imidlertid ikke modtaget nogen bemærkninger, bortset fra en anmodning om forlængelse af denne frist med 20 dage. Spanien har således ikke fremsat bemærkninger til nævnte bemærkninger.

VI. VURDERING AF STØTTEN

VII. KARAKTEREN AF STATSSTØTTE

(53) Kommissionen minder om, at den skattemæssige karakter af de undersøgte foranstaltninger er irrelevant for anvendelsen af fællesskabsreglerne for statsstøtte, eftersom traktatens artikel 87 gælder støtteforanstaltninger "under enhver tænkelig form". Imidlertid understreger Kommissionen, at for at kunne betegnes som statsstøtte skal foranstaltningerne opfylde de fire kriterier i artikel 87, som er beskrevet nedenfor.

(54) For det første skal foranstaltningen give modtagerne en fordel, som mindsker de byrder, der normalt tynger deres budget. Denne fordel kan opnås ved på forskellig måde at lette virksomhedens skattebyrde, især ved helt eller delvis at fjerne skattebetalingen. Nedslaget i skatten på 45 % i nærværende sag opfylder dette kriterium, idet ordningen giver de støttemodtagende virksomheder en nedsættelse af deres skattebyrde på 45 % af den støtteberettigede investering. Uden dette skattenedslag på 45 % ville den støttemodtagende virksomhed skulle betale det fulde skattepligtige beløb. Skattenedslaget på 45 % indebærer således en fritagelse fra det almindeligt gældende skattesystem.

(55) For det andet vurderer Kommissionen, at skattenedslaget på 45 % indebærer et tab af skatteprovenu og derfor svarer til brug af offentlige midler i form af skatteudgifter. Dette kriterium gælder ligeledes støtte tildelt af regionale eller lokale myndigheder i medlemsstaterne(22). Derudover kan den statslige indgriben ske såvel gennem skattemæssige dispositioner i form af love eller administrative bestemmelser som gennem skattevæsenets administrative praksis. I nærværende sag er det de regionale myndigheder i Álava, der har foretaget den statslige indgriben via en lovbestemmelse.

(56) Hvad angår førnævnte argument, der blev fremført i nogle bemærkninger fra tredjemand, om at skattenedslaget på 45 % ikke er ensbetydende med et tab af skatteprovenu i forhold til et normalbeløb (fastsat af Kommissionen), skal det understreges, at normalbeløbet er fastsat på baggrund af det pågældende skattesystem og ikke i en beslutning, som Kommissionen har truffet med et hemmeligt ønske om at harmonisere. Endvidere skal der mindes om, at i henhold til punkt 9, første afsnit og andet led, i nævnte meddelelse (98/C 384/03), skal en foranstaltning for at kunne betragtes som statsstøtte: "for det første give modtagerne en fordel, som mindsker de byrder, der normalt belaster deres budget. En sådan fordel kan bestå i en reduktion af virksomhedens skattebyrde på forskellig vis, herunder navnlig gennem: (...) en fuldstændig eller delvis reducering af skattebeløbet (fritagelse, skattenedslag)". Det er netop det, der er tilfældet med den skattemæssige fordel, som består i en delvis nedsættelse af beskatningsgrundlaget på 45 %. Dette argument, som blev fremført i visse bemærkninger fra tredjemand, holder derfor ikke.

(57) Foranstaltningen skal for det tredje påvirke konkurrencevilkårene og samhandelen mellem medlemsstaterne. I denne forbindelse skal det erindres, at i henhold til en rapport(23) om den baskiske økonomis eksterne afhængighed i perioden 1990-1995 steg eksporten til udlandet(24), ikke blot i absolutte tal, men først og fremmest i forhold til eksporten til resten af Spanien. Det udenlandske marked erstattede dermed delvis markedet i resten af Spanien. Ifølge en anden statistisk rapport(25) om Baskerlandets udenrigshandel overstiger eksportkvoten (forholdet mellem eksporten og bruttonationalproduktet) for den baskiske økonomi med sine 28,9 % eksportkvoten for Tyskland og de øvrige europæiske lande, der ligger på omkring 20 %. Ifølge denne rapport var der et klart overskud på den baskiske handelsbalance i perioden 1993-1998. Mere specifikt blev der i 1998, hver gang man importerede for 100 ESP, eksporteret for 144. Den baskiske økonomi er altså meget udadrettet med en meget stor eksportkvote. Disse kendetegn ved den baskiske økonomi viser, at de støttemodtagende virksomheder udøver økonomiske aktiviteter, der kan indgå i samhandelen mellem medlemsstaterne. På den måde styrker støtten modtagernes stilling i forhold til konkurrenter i samhandelen med andre medlemsstater og påvirker derved denne samhandel. Endvidere forbedres de støttemodtagende virksomheders rentabilitet, idet deres nettoresultat (fortjeneste efter skat) forbedres. Disse virksomheder bliver dermed konkurrencedygtige i forhold til virksomheder, som ikke drager fordel af skattelempelsen, enten fordi de ikke har investeret, eller fordi de beløb, de har investeret for, ikke nåede op på tærskelbeløbet på 2,5 mia. ESP, efter at ordningen med skattenedslaget på 45 % blev indført.

(58) Eftersom de undersøgte skatteforanstaltninger har generel og abstrakt karakter, påpeger Kommissionen, at undersøgelsen af foranstaltningerne kun kan foretages på et sådant generelt og abstrakt plan. Det er ikke muligt at konkretisere virkningerne for et bestemt marked, en bestemt sektor eller et bestemt produkt, som det fremgår af bemærkningerne fra tredjemand. Denne holdning er stadfæstet af Domstolens retspraksis ved flere lejligheder(26).

(59) Hvad angår visse bemærkninger fra tredjemand om, at Kommissionen må vurdere virkningerne for samhandelen på baggrund af alle skattesystemerne, minder Kommissionen om, at den konkurrencefordrejning, som denne procedure efter traktatens artikel 87 og 88 omhandler, er den, som skyldes en konkret fritagelsesbestemmelse, der begunstiger bestemte virksomheder blandt medlemsstatens skatteydere, og ikke den mulige konkurrencefordrejning, der skyldes forskelle mellem medlemsstaternes skattesystemer, som ville falde ind under traktatens artikel 93-97.

(60) Hvad angår støttens specifikke karakter, mener Kommissionen, at skattenedslaget på 45 % er specifikt eller selektivt, da foranstaltningen begunstiger virksomheder. Kun virksomheder, som efter den 1. januar 1995 foretager investeringer til en værdi, som overstiger tærskelværdien på 2,5 mia. ESP (15025303 EUR), er berettigede til det pågældende skattenedslag på 45 %. Virksomheder, som investerer uden at overstige ovennævnte tærskelværdi på 2,5 mia. ESP, er udelukket fra at komme i betragtning til støtten. Den objektive karakter af nævnte tærskelværdi forhindrer ikke, som det hævdes af de spanske myndigheder og i nogle bemærkninger fra tredjemand, at den er selektiv, idet den udelukker virksomheder, som ikke opfylder kriterierne.

(61) Kommissionen mener subsidiært, at skattenedslaget på 45 % er specifikt på grund af skattevæsenets skønsbeføjelser.I dette tilfælde påpeger Kommissionen, at Diputación Foral de Álava havde skønsbeføjelser ved gradueringen af støtten snarere end ved tildelingen heraf. Faktisk måtte Diputación Foral de Álava i regnskabsårene 1995, 1996 og 1997 beslutte at tildele skattenedslaget på 45 %, eftersom dette ikke skete automatisk, fastsætte det investeringsbeløb, som udløste tildeling af skattenedslaget på 45 %, fastsætte frister og begrænsninger i hver enkelt sag og endelig fastsætte varigheden af den investeringsprocedure, som kunne omfatte investeringer, der fandt sted i forberedelsesfasen for det projekt, der lå til grund for investeringerne. Alle disse beføjelser til Diputación Foral de Álava giver de regionale myndigheder en skønsmargen ved fastsættelsen af størrelsen af skattenedslaget på 45 % eller af de nærmere detaljer på grundlag af den enkelte ansøgers særlige forhold. Der er i øvrigt tale om endnu et skønselement, som skyldes skønsmargenen ved fastsættelsen af investeringer, der har fundet sted i forberedelsesfasen for det projekt, der ligger til grund for investeringerne. Det må i den forbindelse erindres, at Kommissionen i sin beslutning om at indlede proceduren påpegede, at der manglede en præcis og objektiv definition af denne type investeringer. Der er ikke tilvejebragt nogen oplysninger herom, hverken i de spanske myndigheders bemærkninger eller i bemærkningerne fra de øvrige interesserede parter. I mangel af en præcis og almindeligt anerkendt definition ser det imidlertid ud til, at de spanske myndigheder har en skønsmargen ved fastsættelsen af beløbsstørrelsen for denne type investeringer.

(62) Kommissionen bemærker endvidere, at nogle af disse betingelser ændredes eller helt afskaffedes efter den 1. januar 1998. Til gengæld indførtes et nyt begreb, nemlig "investeringsproceduren", til erstatning for begrebet "investeringer i nye materielle anlægsaktiver", som fandt anvendelse fra den 1. januar 1995 til den 31. december 1997. Det skal i denne forbindelse fremhæves, at de regionallove, ved hvilke begrebet "investeringsprocedure" indførtes, ikke indeholder en definition heraf. I modsætning til begrebet "investeringer i materielle anlægsaktiver", som der findes definitioner af i gældende bogføringsregler(27) og i andre bestemmelser(28), findes der ikke en præcis og almindelig anerkendt definition af "investeringsproceduren". I mangel af en præcis definition har de regionale myndigheder derfor en skønsmargen i forbindelse med fastsættelsen af den specifikke beløbsstørrelse af "investeringsproceduren" for den enkelte støttemodtager.

(63) Det skal i øvrigt understreges, at selvom Kommissionen i ovennævnte beslutning 93/337/EØF kun henholdt sig til kriteriet vedrørende områdemæssig og sektoral specificitet som begrundelse for at betegne støtten under den undersøgte ordning som specifik eller selektiv, så udelukker dette ikke, at den pågældende støtte kan have specifik karakter på andre måder, hvis der anvendes andre kriterier. Faktisk er et enkelt karakteristikum tilstrækkeligt grundlag for at kunne betegne en statslig foranstaltning som selektiv eller specifik i forbindelse med statsstøtte. Det er således ikke nødvendigt, at Kommissionen i hver eneste af sine beslutninger udtømmende beskriver samtlige de elementer af specifik karakter, som de undersøgte statslige foranstaltninger måtte indeholde, for at begrunde den pågældende foranstaltnings selektive karakter. Følgelig er det ikke et holdbart argument, der anføres i nogle af bemærkningerne fra tredjemand, at den manglende omtale af den selektive karakter af den investeringstærskelværdi, der giver adgang til støtten, skulle være ensbetydende med, at Kommissionen ikke betragtede den som selektiv.

(64) Hvad angår skatteforanstaltninger i andre medlemsstater i form af skattenedslag i forbindelse med investeringer, der overstiger en bestemt tærskelværdi, som Kommissionen ikke har betragtet som specifikke som følge af denne tærskelværdi, og påstanden i nogle af bemærkningerne fra tredjemand om, at dette skulle give anledning til berettiget forventning om, at alle lignende skattelempelser er legitime, påpeger Kommissionen, at de ordninger, der nævnes af nogle af de interesserede parter, adskiller sig meget fra det undersøgte skattenedslag på 45 %. Desuden ville det, selv hvis nogle ordninger var tilsvarende, og Kommissionen ikke havde reageret, ikke være begrundet at følge denne fejlagtige fremgangsmåde i den foreliggende sag. I denne forbindelse skal det erindres, at ifølge Domstolens retspraksis er en medlemsstats manglende overholdelse af en forpligtelse i forbindelse med forbuddet i artikel 92, der i henhold til traktaten hører under dens kompetence, ikke berettiget af, at andre medlemsstater heller ikke overholder forpligtelsen. Virkningerne af forskellige fordrejninger af konkurrencen for samhandelen mellem medlemsstaterne udligner ikke hinanden, men virker derimod kumulativt og skærper de skadelige virkninger for fællesmarkedet(29).

(65) Med hensyn til det spørgsmål, der er rejst i nogle af bemærkningerne fra tredjemand om foranstaltningens karakter af bemyndigelsesbestemmelse eller bestemmelse om direkte tildeling af støtten, påpeger Kommissionen, at bestemmelserne om indførelse af skattenedslaget på 45 % har karakter af en støtteordning. Som støtte for denne fortolkning behøver man blot at minde om, at støtteordning i artikel 1, litra d), i forordning (EF) nr. 659/1999, er defineret som "enhver retsakt, på grundlag af hvilken der uden yderligere gennemførelsesforanstaltninger kan ydes individuel støtte til virksomheder, som inden for denne retsakt defineres generelt og abstrakt [...]". Denne karakter af støtteordning har imidlertid ikke, som det hævdes i nogle af bemærkningerne fra tredjemand, indflydelse på, om der er tale om skønsbeføjelser ved gennemførelsen af ordningen. Skønsbeføjelsen ved tildelingen af støtten afhænger af ordningens konkrete karakteristika.

(66) Hvad angår de spanske myndigheders påstand om berettigelsen af skattenedslaget på 45 % under henvisning til skattesystemets karakter eller forvaltning, vil Kommissionen gerne understrege, at det drejer sig om at afgøre, om de pågældende skatteforanstaltninger er i overensstemmelse med målsætningerne for selve skattesystemet, eller om de tværtimod skal opfylde andre målsætninger, herunder målsætninger, som er legitime, men fremmede for skattesystemet. I nærværende sag synes skattenedslaget på 45 % ikke at stemme overens med målsætningerne for selve det spanske skattesystem. Ud over i lighed med ethvert andet skattesystem at have som væsentligste målsætning at inddrive de midler, der skal finansiere de offentlige udgifter, er det spanske system blandt andet kendetegnet ved principperne om lighed og progressivitet(30). I denne forbindelse skal det påpeges, at skattenedslaget på 45 % indebærer(31) forskelsbehandling til fordel for større økonomiske enheder og til ulempe for andre, mindre enheder med en mere begrænset kapacitet, uden at denne forskelsbehandling er begrundet i skattesystemets interne logik. Skattenedslaget på 45 % er altså ikke begrundet af skattesystemets karakter eller forvaltning, da det ikke er i overensstemmelse med de principper, der ligger til grund for systemet. Kommissionen fremhæver i denne forbindelse, at heller ikke det forhold, at det er de regionale myndigheder med kompetence på dette område, der har været ansvarlige for indførelsen af skattenedslaget på 45 %, er ensbetydende med, at foranstaltningen er i overensstemmelse med skattesystemets karakter, sådan som de spanske myndigheder ellers hævder i deres bemærkninger.

(67) De spanske myndigheder oplyser i deres bemærkninger, at skattenedslaget på 45 % er i tråd med målsætningen om at fremme den økonomiske aktivitet. Den stemmer dermed overens med den baskiske regerings målsætninger for industripolitikken. I et dokument fra den baskiske regering med titlen "Industripolitik. Generel ramme for aktiviteterne 1996-1999" (Política Industrial. Marco General de Actividades 1996-1999) hedder det: "[...] skattepolitikken er uundværlig for at styrke den økonomiske udvikling og samtidig begunstige industriprojekter, der satser på at udvikle industrien i Baskerlandet" (side 131), og i kapitlet om skattepolitiske instrumenter hedder det: "[...] det skattemæssige selvstyre [for Baskerlandet] kan også føre til søgning efter fantasifulde 'skræddersyede' skatteordninger, f.eks. i forbindelse med prioriterede projekter eller endog skattemæssige incitamenter for store virksomheder (side 133)". Skattenedslaget på 45 % indgår altså i en industripolitik, hvis målsætninger ikke er uløseligt forbundne med selve skattesystemet.

(68) Kommissionen konstaterer således, at skattenedslaget på 45 % i henhold til de spanske myndigheders oplysninger vedrører en målsætning for den økonomiske politik, som ikke er uløseligt forbundet med skattesystemet. Nedsættelsen er altså ikke begrundet af systemets karakter eller forvaltning.

(69) Hvad angår det argument, der er fremført flere steder i bemærkningerne fra tredjemand om et højere skattetryk i Baskerlandet, gentager Kommissionen, at det ikke er relevant for den konkrete sag, eftersom proceduren blev indledt over for en specifik foranstaltning og ikke over for hele skattesystemet i hver af de tre baskiske provinser.

(70) Kommissionen konkluderer på dette grundlag, at omtalte skattenedslag på 45 % udgør statsstøtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, idet det indebærer en begunstigelse, det ydes af en medlemsstat ved hjælp af statsmidler, det påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, og det fordrejer konkurrencevilkårene til fordel for bestemte virksomheder.

VIII. DEN ULOVLIGE KARAKTER AF SKATTENEDSLAGET PÅ 45 %

(71) Da ordningen i den foreliggende sag ikke omfatter et tilsagn fra de spanske myndigheders side om tildeling af støtten under overholdelse af betingelserne for de minimis-støtte(32), finder Kommissionen, at støtten ikke kan betragtes som de minimis-støtte. I denne forbindelse skal det understreges, at de spanske myndigheder på intet tidspunkt under proceduren har hævdet, at støtten helt eller delvis havde karakter af de minimis-støtte. Desuden opfylder støtten i Álava ikke kravene til de minimis-støtte, især fordi der ikke er nogen garanti for, at den ikke vil overstige loftet på 100000 EUR. Støtten har heller ikke karakter af eksisterende støtte, da den ikke opfylder kriterierne i artikel 1, litra b), nr. i), i forordning (EF) nr. 659/1999.

(72) Påstanden i nogle af bemærkningerne fra tredjemand om, at skattenedslaget på 45 % har karakter af eksisterende støtte, må afvises. Til støtte for påstanden henvises der i visse af bemærkningerne fra tredjemand til, at to skattelempelsesordninger fandt anvendelse, allerede inden ordningen med skattenedslaget på 45 % blev indført. En undersøgelse af disse to ordninger viser imidlertid, at de adskiller sig væsentligt fra skattenedslaget på 45 % i denne sag. Under den første ordning var der ikke fastsat nogen tærskelværdi, og under den anden var tærskelværdien på 500 mio. ESP og dermed væsentligt lavere end tærskelen på 2,5 mia. ESP. I henhold til artikel 1, litra c), i forordning (EF) nr. 659/1999 forstås ved ny støtte "enhver støtte, dvs. støtteordninger og individuel støtte, som ikke er eksisterende støtte, herunder ændringer i eksisterende støtte". Det undersøgte skattenedslag, som indebærer væsentlige ændringer i forhold til nævnte ordninger, har derfor karakter af ny støtte og skal anmeldes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i samme forordning, medmindre andet er fastsat i forordninger(33) udstedt i medfør af traktatens artikel 89. I øvrigt havde selv ikke ovennævnte ordninger tilsyneladende karakter af eksisterende støtte, idet de tilsyneladende ikke var trådt i kraft den 1. januar 1986, da Spanien tiltrådte Den Europæiske Union. Ordningerne opfyldte derfor ikke førnævnte kriterium i artikel 1, litra b), nr. i), i forordning (EF) nr. 659/1999, at ordninger skal være trådt i kraft før og være blevet fortsat efter tiltrædelsesdatoen.

(73) Kommissionen påpeger, at statsstøtte, der ikke er omfattet af de minimis-reglerne, og som ikke er allerede eksisterende støtte, skal anmeldes forudgående i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, og EØS-aftalens artikel 62, stk. 3. De spanske myndigheder har imidlertid ikke overholdt denne forpligtelse. Derfor vurderer Kommissionen, at støtten må betragtes som ulovlig. Kommissionen beklager i denne forbindelse, at de spanske myndigheder ikke har opfyldt deres forpligtelse til at anmelde støtten på forhånd.

(74) Kommissionen må afvise det argument, som er anført i nogle bemærkninger fra tredjemand, og som grundlæggende går på, at der skulle være tale om en overtrædelse af den berettigede forventning og krænkelse af retssikkerheden, for det første fordi skattenedslaget på 45 % ikke har karakter af eksisterende støtte, og for det andet fordi Kommissionen, da ordningen ikke er anmeldt i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, ikke har kunnet tage stilling til, om den er forenelig med fællesmarkedet. Kommissionen er desuden af den opfattelse, at der ikke er belæg for en begrundet forventning om, at skattenedslaget på 45 % vil blive erklæret forenelig, fordi - som det hævdes i nogle bemærkninger fra tredjemand - Kommissionen allerede med førnævnte beslutning 93/337/EØF betegnede den baskiske investeringsstøtteordning i form af skattelettelser som værende forenelig. Faktisk fandt Kommissionen i nævnte beslutning netop, at de pågældende skattemæssige foranstaltninger havde karakter af statsstøtte og derfor faldt ind under fællesskabsreglerne om statsstøtte (reglerne vedrørende støtte med regionalt sigte eller små og mellemstore virksomheder, kumuleringsreglerne og sektorale retningslinjer). Såfremt skattenedslaget på 45 % svarede til den ordning, der var genstand for beslutningen i 1993, sådan som det hævdes i nogle af bemærkningerne fra tredjemand, skulle foranstaltningen på den ene side have været anmeldt som ny statsstøtte og på den anden side være i overensstemmelse med navnlig reglerne vedrørende støtte med regionalt sigte eller små og mellemstore virksomheder, kumuleringsreglerne og sektorale retningslinjer. Støttemodtagerne har således intet grundlag for at påberåbe sig princippet om den berettigede forventning eller retssikkerhed i forbindelse med skattenedslaget på 45 %.

(75) Sammenfattende skal det med hensyn til bemærkningerne fra tredjemand om den berettigede forventning og retssikkerheden påpeges, at Kommissionen ikke gav hverken de spanske myndigheder eller de øvrige interesserede parter nogen præcise løfter. De kunne af samme grund ikke nære begrundet håb om, at støtten ville blive erklæret lovlig og forenelig. I denne forbindelse skal det erindres, at "efter fast praksis står adgangen til at påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning åben for enhver i forbindelse med begrundede forventninger, som en fællesskabsinstitution har givet anledning til [...]. Omvendt kan ingen påberåbe sig tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, såfremt administrationen ikke har afgivet præcise løfter."(34) Derfor kan man afvise påstanden om tilsidesættelse af princippet om den berettigede forventning eller retssikkerheden i den foreliggende sag. Kommissionen minder i øvrigt i samme forbindelse om, at den i sin beslutning 93/337/EØF betegnede nogle skattelettelser, der blev indført af provinserne Álava, Guipúzcoa og Vizcaya i 1988, som statsstøtte.

IX. VURDERING AF FORENELIGHEDEN MED FÆLLESMARKEDET

(76) Kommissionen gentager foreløbig, at skattenedslaget på 45 % har karakter af en støtteordning. Da støtteordninger er kendetegnet ved at være generelle og abstrakte, ved Kommissionen ikke, hvilke typer virksomheder der har været eller vil blive støttemodtagere. Den kan derfor ikke vurdere de nøjagtige virkninger for de konkrete virksomheders konkurrenceevne. Det er på denne baggrund tilstrækkeligt at konstatere, at potentielle støttemodtagere kan modtage støtte, der ikke er forenelig med de fællesskabsdirektiver, -retningslinjer og -rammebestemmelser, der gælder på dette område. Endvidere understreger Kommissionen, at den i sin beslutning om at indlede proceduren anmodede om alle relevante oplysninger om støtten og de særlige forhold for hver enkelt støttemodtager. De spanske myndigheder har imidlertid overhovedet ikke fremlagt sådanne oplysninger. Det virker derfor selvmodsigende at bebrejde Kommissionen, som nogle iagttagere gør, at dens vurdering ikke er tilstrækkeligt detaljeret, når de samtidig undlader at udlevere de ønskede detaljerede oplysninger.

(77) Statsstøtten i form af skattenedslag på 45 % ydes til fremme af store investeringer, der overstiger 2,5 mia. ESP. I denne forbindelse minder Kommissionen om, at det i bilag I til retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte (98/C 74/06) hedder: "Den skattemæssige støtte kan betragtes som støtte i forbindelse med investeringen, når støtten har investeringen som beregningsgrundlag. Enhver skattemæssig støtte kan desuden indgå i denne kategori, hvis den betales op til et loft udtrykt i procent af investeringen." I nærværende sag synes skattenedslaget på 45 % at kunne opfylde disse kriterier, i det mindste delvis, dels fordi ordningens beregningsgrundlag udgøres af investeringsudgifter, dels fordi nedslaget tildeles op til et loft på 45 % af investeringsbeløbet. Kommissionen finder derfor, at skattenedslaget på 45 % synes at have karakter af investeringsstøtte, for så vidt som det opfylder de nævnte kriterier. Foranstaltningen bør derfor undersøges i lyset af fællesskabsbestemmelserne om investeringsstøtte.

(78) For at statslig investeringsstøtte skal kunne være omfattet af de regionale undtagelser i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) eller c), skal den region, hvori støtten ydes, være blevet erklæret for berettiget til at være omfattet af en af disse undtagelser i regionalstøttekortet. Hvad angår Álavas status, minder Kommissionen om, at området aldrig har været berettiget til undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra a), idet BNP pr. indbygger(35) i NUTS II(36) - området Baskerlandet, som Álava er en del af, altid har ligget på over 75 % af EU-gennemsnittet. I henhold til de regionale retningslinjer(37)(38) er vilkårene for anvendelse af undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), kun opfyldt, når NUTS II-regionen har et BNP pr. indbygger, der ikke overstiger 75 % af EU-gennemsnittet.

(79) Med hensyn til muligheden for at anvende undtagelsesbestemmelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), for perioden 1995-1999 iværksattes i dette tidsrum to på hinanden følgende regionalstøttekort. For det første det kort, der i 1998 blev vedtaget med Kommissionens beslutning 88/C 351/04. Af dette kort fremgik det, at investeringsstøtten til den regionale udvikling kunne betragtes som forenelig med fællesmarkedet i medfør af undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), under forudsætning af, at tærskelværdien på 30 % nettosubventionsækvivalent (NSÆ) for store virksomheder i industriområdet i Nervión-dalen og på 20 % NSÆ for store virksomheder i pyrenæerområderne ikke blev oversteget. Investeringsstøtte i resten af Álava kunne til gengæld ikke betragtes som forenelig med fællesmarkedet i medfør af den regionale undtagelse i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

(80) Kommissionen minder desuden om, at den ved sin beslutning af 26. juli 1995(39) om ændring af regionalstøttekortet over Spanien i henhold til proceduren i traktatens artikel 88, stk. 1, foreslog de spanske myndigheder at ændre kortet, så hele Álava derefter skulle betragtes som et område, hvor al investeringsstøtte til regional udvikling kunne betragtes som forenelig med fællesmarkedet i medfør af undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), under forudsætning af, at tærskelværdien på 25 % NSÆ for store virksomheder ikke blev oversteget. Ved brev af 26. september 1995 fra Spaniens Faste Repræsentation accepterede de spanske myndigheder dette forslag. Det nye kort trådte i kraft på denne dato.

(81) Kommissionen minder også, med hensyn til støtteintensiteten for små og mellemstore virksomheder(40), om, at investeringsstøtte til SMV'er i henhold til Fællesskabets rammebestemmelser(41) for støtte til små og mellemstore virksomheder kan overstige det maksimale regionale støtteniveau, der er godkendt for store virksomheder, med 10 procentpoint, forudsat at den samlede støtte ikke overstiger 30 % NSÆ.

(82) Det skal erindres, at materielle investeringsudgifter, som er i overensstemmelse med først og fremmest fællesskabsdefinitionerne af begreberne initialinvestering og standardberegningsgrundlag(42), betragtes som støtteberettigede udgifter i forbindelse med statslig investeringsstøtte. Derimod kommer alle andre investeringsudgifter, som ikke er i overensstemmelse med disse definitioner, såsom genanskaffelsesinvesteringer og udgifter til investeringer i andet end grunde, bygninger og udstyr, ikke i betragtning. Selvom skattenedslaget på 45 % er en støtteforanstaltning, som er betinget af, at der foretages en materiel(43) investering i nye materielle anlægsaktiver, udelukker foranstaltningen ikke genanskaffelsesinvesteringer(44) eller udgifter i forbindelse med "investeringsprocedurer" og "investeringer i forberedelsesfasen". I mangel af en præcis definition af disse begreber kan det imidlertid ikke afvises, at genstanden for skattenedslaget på 45 % omfatter ikke blot udgifter, som indgår i standardberegningsgrundlaget, men også udgifter i forbindelse med genanskaffelsesinvesteringer eller andre udgifter, som ikke indgår i dette beregningsgrundlag. Kommissionen mener derfor, at genstanden for støtten i nærværende sag kan være initialinvesteringen, men også andre udgifter, som ikke i henhold til fællesskabsbestemmelserne på dette område kan betragtes som investeringsudgifter.

(83) Kommissionen minder desuden om, at siden førnævnte retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte (98/C 74/06) trådte i kraft, har støtteordninger i Álava, som kan godkendes efter undtagelsesbestemmelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), ud over at skulle være i overensstemmelse med førnævnte fællesskabsdefinitioner af initialinvesteringer og standardberegningsgrundlag samt nævnte grænseværdier, også skullet opfylde andre betingelser. I dette tilfælde skal støtten være underlagt visse krav: Støttemodtagerens bidrag til investeringernes finansiering skal udgøre mindst 25 % (punkt 4.2), anmodningen om støtte skal indgives, inden gennemførelsen af investeringsprojekterne påbegyndes (punkt 4.2), investeringen skal opretholdes i mindst fem går (punkt 4.10), og de relevante støttelofter skal overholdes i tilfælde af kumulering (punkt 4.18-4.21).

(84) I dette konkrete tilfælde bemærker Kommissionen, at skattelempelserne i form af skattenedslag på 45 % ikke (i den periode, som udløb ved ikrafttrædelsen af Kommissionens førnævnte beslutning af 26. september 1995) begrænsedes til industriområdet i Nervión-dalen og pyrenæerområderne (som var de eneste områder, der var berettiget til støtte ifølge det i den periode gældende regionalstøttekort) og heller ikke var begrænset til henholdsvis 30 %, 25 % og 20 % NSÆ, alt efter områder og perioder, for store virksomheder eller til 30 % NSÆ for små og mellemstore virksomheder. Kommissionen konstaterer derudover, at de støtteberettigede udgifter sandsynligvis ikke er fuldstændig i overensstemmelse med dem, der indgår i førnævnte standardberegningsgrundlag, dels fordi genanskaffelsesinvesteringer ikke udelukkes, dels fordi andre udgifter kunne give anledning til støtte. På dette grundlag er Kommissionen af den opfattelse, at et skattenedslag, hvis værdi andrager 45 % af investeringsbeløbet, og som ikke tildeles i overensstemmelse med Fællesskabets regionale retningslinjer, ikke kan betragtes som foreneligt med fællesmarkedet i henhold til den regionale undtagelse i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

(85) Hvad angår støtte til investeringsudgifter(45), som ikke falder ind under fællesskabsdefinitionen, kan denne ikke betragtes som investeringsstøtte. Faktisk kan enhver skattemæssig støtte i henhold til bilag I til ovennævnte retningslinjer (98/C 74/06) indgå i kategorien investeringsstøtte, hvis den betales op til et loft udtrykt i procent af investeringsudgifter, som er i overensstemmelse med fællesskabsreglerne. Støttebeløbet i nærværende sag tildeles imidlertid som en procentdel af investeringsudgifterne, som ikke er i overensstemmelse med fællesskabsreglerne. Af samme grund kan denne støtte i henhold til nævnte bestemmelser ikke betragtes som investeringsstøtte. Støtten kan derimod finansiere periodiske, nødvendige udgifter såsom udgifter i forbindelse med genanskaffelsesinvesteringer. Sådanne løbende eller periodiske udgifter hører til den type udgifter, som en virksomhed må afholde som led i sin drift eller sine almindelige aktiviteter. Støtte til denne type investeringer indgår således i kategorien driftsstøtte, for hvilken der gælder særlige regler.

(86) Kommissionen minder i denne forbindelse om, at i henhold til meddelelsen(46) fra 1988 og førnævnte retningslinjer 98/C 74/06 er regionalstøtte, der har karakter af driftsstøtte, i princippet forbudt. Den kan dog helt undtagelsesvist tillades i områder, der er omfattet af undtagelsesbestemmelsen i artikel 87, stk. 3, litra a), når visse betingelser, der er anført i afsnit VI i førnævnte meddelelse samt i punkt 4.15-4.17 i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte, er opfyldt, eller i regioner i EU's yderste periferi eller tyndtbefolkede regioner, når formålet er at kompensere for supplerende transportomkostninger. NUTS III-området Álava er dog ikke støtteberettiget efter traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), og desuden opfylder tildelingen af driftsstøtte ikke ovennævnte betingelser. Endvidere er NUTS III-området Álava ikke nogen region i den yderste periferi(47) eller en tyndtbefolket region(48). Derfor er de elementer af driftsstøtte, der indgår i skattenedslaget på 45 %, forbudt, især fordi de ikke gives til en region, der er omfattet af undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), eller en region i den yderste periferi eller en tyndtbefolket region. I den foreliggende sag er støtten dermed uforenelig.

(87) Kommissionen finder således, at den skattemæssige støtteordning i denne sag ikke kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet i medfør af undtagelserne i artikel 87, stk. 3, litra a) og c), idet den ikke er i overensstemmelse med retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte.

(88) Kommissionen minder om, at støtten i forbindelse med investeringer, som er foretaget af små og mellemstore virksomheder, dels uden for de støtteberettigede områder i Álava i perioden 1. januar 1995 til 26. juli 1995, dels uden for Álava i perioden 1. januar 1995 til 31. december 1999, ikke kan betragtes som støtte med regionalt sigte. Den regionale undtagelse i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c, kan derfor ikke finde anvendelse på denne støtte. Dette princip omfatter investeringer foretaget af store virksomheder. Til gengæld kan den anden undtagelse i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), vedrørende fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene finde anvendelse, når støttemodtageren er en SMV, jf. Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder. Det skal i denne forbindelse erindres, at retningslinjerne og rammebestemmelserne ud over at fastsætte kriterierne for, hvornår der er overensstemmelse med definitionen af initialinvestering og de støtteberettigede udgifter, der indgår som en del af standardberegningsgrundlaget, også foreskriver, at undtagelsesbestemmelsen kan anvendes på støtte til materielle investeringer, når støtteintensiteten ikke overstiger 15 % for små virksomheder og 7,5 % for mellemstore virksomheder. Kommissionen påpeger imidlertid, at den skattemæssige støtte i form af skattenedslag på 45 % ikke er begrænset til 15 % BSÆ for små virksomheder og 7,5 % BSÆ for mellemstore virksomheder. Kommissionen bemærker endvidere, at de støtteberettigede investeringer ikke er fuldstændig i overensstemmelse med definitionen af initialinvestering i punkt 4.2.1 i førnævnte rammebestemmelser (96/C 213/04), ligesom de støtteberettigede udgifter ikke er i overensstemmelse med det i samme punkt (4.2.1) beskrevne beregningsgrundlag, eftersom hverken udgifter i forbindelse med genanskaffelsesinvesteringer eller andre udgifter, som ikke indgår i beregningsgrundlaget, ikke er udelukket. Kommissionen mener derfor, at den skattemæssige støtte i denne sag ikke kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet i medfør af undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), vedrørende fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene.

(89) Der skal i øvrigt mindes om, at anvendelsesområdet for ovennævnte retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte (98/C 74/06) ikke omfatter sektorerne for produktion, forarbejdning og markedsføring af landbrugs- og fiskeriprodukterne i bilag I til traktaten eller kulindustrien. For transportsektoren, jern- og stålindustrien, skibsbygningsindustrien, kunstfiberindustrien og automobilindustrien gælder der særlige regler ud over bestemmelserne i ovennævnte retningslinjer. Der gælder desuden særlige regler for de investeringer, der er omhandlet i Fællesskabets multisektorale retningslinjer (98/C 107/05). Disse regler skal derfor indgå i grundlaget for vurderingen af, hvorvidt støtten i denne sag er forenelig, når den støttemodtagende virksomhed tilhører en af disse sektorer, eller når den pågældende investering er omfattet af de multisektorale retningslinjer.

(90) Ud over anvendelsen af undtagelsen af hensyn til udviklingen af visse erhvervsgrene i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), skal det undersøges, om undtagelsen kan anvendes til andre formål. Kommissionen påpeger, at skattenedslaget på 45 % ikke har til formål at fremme udviklingen af en erhvervsgren i henhold til artikel 87, stk. 3, litra c), især foranstaltninger for små og mellemstore virksomheder, forskning og udvikling, miljøbeskyttelse, beskæftigelsesfremme eller uddannelse i overensstemmelse med fællesskabsreglerne. Derfor kan den skattemæssige støtte i denne sag ikke komme i betragtning til undtagelsen vedrørende fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene i henhold til artikel 87, stk. 3, litra c), under påberåbelse af de nævnte målsætninger.

(91) Da der ikke er tale om sektorale begrænsninger, kan skattenedslaget på 45 % uden begrænsninger indrømmes enhver virksomhed i en følsom sektor, der er underlagt specifikke fællesskabsregler som dem, der gælder for aktiviteter i forbindelse med produktion, forarbejdning og markedsføring af landbrugsprodukterne i bilag I til traktaten, samt for fiskeriet, kulindustrien, jern- og stålindustrien, skibsbygningsindustrien, kunstfiberindustrien og automobilindustrien(49). Derfor finder Kommissionen, at den skattemæssige støtte i form af skattenedslag på 45 % kan formodes ikke at overholde disse sektorale regler. I den konkrete sag opfylder skattenedslaget på 45 % ikke betingelsen om ikke at fremme ny produktionskapacitet for ikke at forværre de problemer med overkapacitet, der traditionelt plager disse sektorer. Når støttemodtageren tilhører en af ovennævnte sektorer, finder Kommissionen derfor, at støtten er uforenelig med fællesmarkedet og ikke kan opnå en undtagelse i medfør af artikel 87, stk. 3, litra c), vedrørende fremme af visse erhvervsgrene, da den ikke er omfattet af ovennævnte sektorale regler.

(92) For så vidt angår perioden efter 1. september 1998, finder Kommissionen ydermere, at det ikke kan udelukkes, at den investering, der var genstand for støtten, er omfattet af de multisektorale retningslinjer(50) (98/C 107/05). Faktisk er alle investeringsprojekter til en værdi af over 50 mio. EUR (15 mio. EUR for så vidt angår tekstil- og beklædningssektoren) med en støtteintensitet på over 50 % af det regionale støtteloft og med en støtte pr. arbejdsplads på over 40000 EUR (30000 EUR pr. arbejdsplads, når der er tale om tekstil- eller beklædningssektoren) samt investeringsprojekter, hvortil der ydes støtte til en samlet værdi af over 50 mio. EUR, underlagt betingelserne i disse retningslinjer. I dette tilfælde skal ethvert investeringsprojekt i medfør af traktatens artikel 88, stk. 3, anmeldes i god tid, så Kommissionen kan fastsætte en maksimumsgrænse for støtteintensiteten, som er forenelig med fællesmarkedet. Skattelempelserne i den foreliggende sag er imidlertid ikke underkastet hverken betingelserne vedrørende anmeldelse, for så vidt angår de såkaldt store projekter, eller en begrænsning af støtteintensiteten på grundlag af Kommissionens vurdering. Kommissionen finder således, at den skattemæssige støtteordning i nærværende sag er uforenelig med fællesmarkedet efter bestemmelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), for så vidt som Álava ikke er omfattet af undtagelsesbestemmelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a).

(93) Eftersom der ved indrømmelsen af skattenedslaget i nærværende sag ikke tages hensyn til de støttemodtagende virksomheders økonomiske og finansielle situation, finder Kommissionen, at det ikke kan udelukkes, at støttemodtageren er en kriseramt virksomhed i henhold til rammebestemmelserne(51) 1999/C 288/02, selvom det ifølge de spanske myndigheder er lidet sandsynligt, at skattelempelsen med de karakteristika, den nu en gang har fået, finder anvendelse på kriseramte virksomheder. Kommissionen bemærker i denne forbindelse, at indrømmelsen af skattenedslaget i denne sag ikke opfylder betingelserne(52) i disse rammebestemmelser. I punkt 20 i rammebestemmelserne 1999/C 288/02 hedder det: "Kommissionen mener, at støtte til redning og omstrukturering kan bidrage til at fremme udviklingen af økonomiske aktiviteter uden at ændre samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, hvis betingelserne i nærværende rammebestemmelser er opfyldt." For så vidt som støtten ikke opfylder disse betingelser, er den uforenelig med fællesmarkedet, når den ydes til kriseramte virksomheder.Kommissionen mener derfor, at den skattemæssige støtte til kriseramte virksomheder i denne sag ikke kan være forenelig med fællesmarkedet efter undtagelsesbestemmelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), vedrørende fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene.

Anvendelse af andre undtagelsesbestemmelser

(94) Den undersøgte støtte, der ikke kan komme i betragtning til en undtagelse efter traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) eller c), kan heller ikke falde ind under de øvrige undtagelser i artikel 87, stk. 2 og 3, da den ikke kan betragtes som støtte af social karakter i henhold til artikel 87, stk. 2, litra a), og dens formål ikke er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder i henhold til artikel 87, stk. 2, litra b). Støtten har heller ikke til formål at fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi i overensstemmelse med artikel 87, stk. 3, litra b). Endelig er der ikke tale om støtte til fremme af kulturen eller bevarelse af kulturarven som omhandlet i artikel 87, stk. 3, litra d).

Resumé

(95) Kommissionen finder, at den undersøgte statsstøtte i form af skattenedslag på 45 % ikke kan komme i betragtning til undtagelsen efter traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), eftersom Álava ikke er berettiget til denne undtagelse og heller til undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), som omfatter "støtte til fremme af udviklingen af visse (...) økonomiske regioner (...)", idet den ikke opfylder Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte. Støtten kan heller ikke komme i betragtning til den undtagelse i artikel 87, stk. 3, litra c), som omfatter "støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene (...)", dels fordi den ikke er i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne vedrørende SMV'er på dette område, dels fordi ordningen ikke omfatter visse aktiviteter, for så vidt angår store virksomheder. Den kan heller ikke falde ind under de øvrige undtagelser i artikel 87, stk. 2 og 3, da den ikke kan betragtes som støtte af social karakter efter artikel 87, stk. 2, litra a), og dens formål ikke er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder i henhold til artikel 87, stk. 2, litra b). Støtten har heller ikke til formål at fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi i overensstemmelse med artikel 87, stk. 3, litra b). Endelig kan den ikke falde ind under undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra d), da den ikke skal fremme kulturen eller bevarelsen af kulturarven. Støtten er derfor uforenelig med fællesmarkedet.

(96) Eftersom en nedsættelse af beskatningsgrundlaget, der på grund af et for lavt skattepligtigt beløb ikke udnyttes, kan anvendes i årene efter vedtagelsen af beslutningen om indrømmelse af fradraget(53), er det sandsynligt, at en del af den skattemæssige støtte stadig ikke er blevet udbetalt. Denne støtte udgør imidlertid ulovlig og uforenelig statsstøtte. De spanske myndigheder skal derfor indstille udbetalingen af de beløb, som nogle støttemodtagere måtte have til gode i medfør af skattenedslaget på 45 %.

(97) Hvad angår den allerede udbetalte uforenelige støtte, skal det erindres, at i henhold til de ovenfor beskrevne argumenter kan støttemodtagerne ikke påberåbe sig generelle fællesskabsretlige principper som princippet om berettiget forventning eller retssikkerhed. Der er derfor intet til hinder for at anvende artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999, hvori det hedder: "I negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren". Derfor bør de spanske myndigheder i denne sag træffe alle de nødvendige foranstaltninger for at inddrive den støtte, der allerede er udbetalt, med henblik på at genoprette den økonomiske situation, som støttemodtagerne ville have befundet sig i uden den ulovlige tildeling af støtten. Tilbagebetalingen af støtten skal ske efter de procedurer og bestemmelser, der er fastsat i spansk lov, og omfatte alle forfaldne renter beregnet fra den dato, hvor støtten blev tildelt, til den faktiske tilbagebetalingsdato på grundlag af den referencerentesats, der blev brugt på denne dato til at beregne nettosubventionsækvivalenten for regionalstøtte i Spanien(54).

(98) Denne beslutning omhandler ordningen og skal efterkommes øjeblikkeligt. Blandt andet skal enhver individuel støtte, der er tildelt under ordningen, tilbagebetales. Kommissionen minder ligeledes om, at nærværende beslutning ikke udelukker, at individuelle støttetildelinger i kraft af deres egne karakteristika kan betragtes som helt eller delvis forenelige med fællesmarkedet, enten ved en senere kommissionsbeslutning eller ved en gruppefritagelsesforordning.

(99) Da vurderingen af foreneligheden af den statsstøtte i form af skattenedslag, der blev givet til Daewoo Electronics Manufacturing España SA og til Ramondín SA og Ramondín Cápsulas SA, allerede har ført til to kommissionsbeslutninger, vedrører nærværende beslutning ikke denne støtte.

X. KONKLUSIONER

(100) På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen:

- at Spanien ulovligt gav et nedslag i skatten på 45 % af investeringsbeløbet i forbindelse med investeringer i Álava i strid med traktatens artikel 88, stk. 3

- at skattenedslaget på 45 % af investeringsbeløbet er uforeneligt med fællesmarkedet

- at de spanske myndigheder skal indstille udbetalingen af de beløb, som nogle støttemodtagere måtte have til gode i medfør af skattenedslaget; de spanske myndigheder skal træffe alle nødvendige forholdsregler for, at den uforenelige støtte, der allerede er udbetalt, tilbagebetales for at genoprette den økonomiske situation, som støttemodtageren ville have befundet sig i uden den ulovlige støtte

- at denne beslutning ikke vedrører de skattenedslag, der blev indrømmet Daewoo Electronics Manufacturing España SA samt Ramondín SA og Ramondín Cápsulas SA -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den statsstøtte i form af et nedslag i skatten på 45 % af investeringsbeløbet, som Spanien ulovligt har tildelt i Álava i strid med traktatens artikel 88, stk. 3, ved Norma Foral nr. 22/1994 af 20. december 1994, ved femte tillægsbestemmelse til Norma Foral nr. 33/1995 af 20. december 1995, ved sjette tillægsbestemmelse til Norma Foral nr. 31/1996 af 18. december 1996, som ændret ved undtagelsesbestemmelsens punkt 2.11 i Norma Foral nr. 24/1996 af 5. juli 1996 om selskabsskat, 11. tillægsbestemmelse til Norma Foral nr. 33/1997 af 19. december 1997 og syvende tillægsbestemmelse til Norma Foral nr. 36/1998 af 17. december 1998, er uforenelig med fællesmarkedet.

Artikel 2

Spanien skal ophæve den i artikel 1 omhandlede støtteordning, hvis den fortsat har virkninger.

Artikel 3

1. Spanien træffer alle nødvendige foranstaltninger til at tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte, som allerede ulovligt er udbetalt til støttemodtagerne.

Spanien indstiller al udbetaling af udestående støtte.

2. Tilbagesøgningen skal ske uophørligt og i overensstemmelse med national lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme beslutningen hurtigt og effektivt. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, den blev udbetalt til støttemodtagerne, og indtil den er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsækvivalenten for regionalstøtte.

Artikel 4

Spanien underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 5

Denne beslutning vedrører ikke den nedsættelse af beskatningsgrundlaget, der blev indrømmet Daewoo Electronics Manufacturing España SA samt Ramondín SA og Ramondín Cápsulas SA.

Artikel 6

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Spanien.

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juli 2001.

På Kommissionens vegne

Mario Monti

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 71 af 11.3.2000, s. 8.

(2) Kommissionens beslutning 1999/718/EF (EFT L 292 af 13.11.1999, s. 1).

(3) Kommissionens beslutning 2000/795/EF (EFT L 318 af 16.12.2000, s. 36).

(4) Jf. fodnote 1.

(5) Norma Foral nr. 22/1994 af 20. december 1994 (sjette tillægsbestemmelse).

(6) Álavas officielle tidende af 13. januar 1995.

(7) Norma Foral nr. 33/1995 af 20. december 1995 (femte tillægsbestemmelse).

(8) Norma Foral nr. 31/1996 af 18. december 1996 (syvende tillægsbestemmelse).

(9) Norma Foral nr. 24/1996 af 5. juli 1996 (undtagelsesbestemmelsens punkt 2.11).

(10) Norma Foral nr. 33/1997 af 19. december 1997 (11. tillægsbestemmelse).

(11) Norma Foral nr. 36/1998 af 17. december 1998 (syvende tillægsbestemmelse).

(12) Der foreligger ikke nogen præcis definition af, hvad de spanske myndigheder forstår ved "investeringer i forberedelsesfasen" i forbindelse med anvendelse af den pågældende skattemæssige støtte.

(13) Jf. punkt 3.2 i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (SMV) (EFT C 213 af 19.8.1992) og Kommissionens meddelelse om de minimis-reglen (EFT C 68 af 6.3.1996).

(14) Jf. bilaget til Kommissionens meddelelse fra 1979 (EFT C 31 af 3.2.1979).

(15) Jf. punkt 18 i bilaget til Kommissionens meddelelse fra 1979 (EFT C 31 af 3.2.1979) samt punkt 4.4 i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte (98/C 74/06).

(16) Meddelelse fra Kommissionen om anvendelsen af statsstøttereglerne på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomhederne (EFT C 384 af 10.12.1998).

(17) Kommissionens brev til medlemsstaterne (SG(89) D/5521) af 27. april 1989.

(18) EFT L 134 af 3.6.1993.

(19) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

(20) Domstolens domme af 14. september 1994, sag C-278/92, C-279/92 og C-280/92, Spanien mod Kommissionen, Sml. 1994 I, s. 4103.

(21) Fristen for at fremsætte bemærkninger var på en måned efter offentliggørelsen af opfordringen hertil i EFT den 26. februar 2000.

(22) Domstolens dom af 14. oktober 1987, sag C-248/84, Tyskland mod Kommissionen, Sml. 1984, s. 4013.

(23) "La dependencia exterior vasca en el periodo 1990-1995" (Baskerlandets eksterne afhængighed i perioden 1990-1995) af Patxi Garrido Espinosa og María Victoria García Olea, offentliggjort af den baskiske regerings statistiske kontor, Euskal Estatistika-Erakundea/Instituto Vasco de Estadística (Eustat).

(24) Eksporten til udlandet udgjorde 28,5 % af den samlede eksport (inklusive salg til resten af Spanien) i 1990. Fem år senere, altså i 1995, var tallet 40,8 %.

(25) "Estadística de Comercio Exterior para la Comunidad Autónoma de Euskadi en el año 1998" (Statistik over den selvstyrende region Baskerlandets udenrigshandel i 1998), udarbejdet af Eustat.

(26) Jf. præmis 48 og 51 i Domstolens dom af 17. juni 1999, sag C-75/97 ("Maribel"), Belgien mod Kommissionen; præmis 80-82 i Førsteinstansrettens dom af 15. juni 2000, sag T-298/97, Alzetta, Mauro m.fl. mod Kommissionen; betragtning 54 og 55 i generaladvokat Ruiz-Jarabos forslag til afgørelse af 17. maj 2001, sag C-310/99, Den Italienske Republik mod Kommissionen, og betragtning 31 i generaladvokat Saggios forslag til afgørelse af 27. januar 2000, sag C-156/98, Tyskland mod Kommissionen: "I denne forbindelse er det nødvendigt at bemærke, at for at kunne vurdere en generel støtteordnings virkninger for samhandelen er det tilstrækkeligt, at man efter en forudgående vurdering med rimelighed kan mene, at der kan blive tale om sådanne virkninger. Hvis en virksomheds (eller som i den foreliggende sag et ukendt antal virksomheders) position styrkes af en støtteordning, kan dette forhold i princippet påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne" (uofficiel oversættelse).

(27) Som for eksempel i den spanske regnskabsplan (Plan General de Contabilidad).

(28) Som for eksempel i den spanske aktieselskabslov (Ley de Sociedades Anónimas).

(29) Jf. præmis 24 i Domstolens dom af 22. marts 1977, sag C-78/76, Steinike & Weinlig mod Forbundsrepublikken Tyskland. I præmis 45 i domstolens dom af 24. marts 1993, sag C-313/90, Comité International de la rayonne et des fibres synthétiques m.fl. mod Kommissionen, hedder det endvidere, at hverken ligebehandlingsprincippet eller princippet om beskyttelse af den berettigede forventning kan bruges som begrundelse for gentagelse af en forkert fortolkning af en retsakt.

(30) Artikel 31 i den spanske forfatning.

(31) Jf. sjette begrundelse i Baskerlandets højesterets dom 411/99 af 17. maj 1999 i sag 907/98, den statslige administration mod Juntas Generales de Álava.

(32) Resultatet af vurderingen af støtten er det samme, uanset om man tager udgangspunkt i Kommissionens meddelelse om de minimis-støtteordninger (EFT C 68 af 6.3.1996) eller Kommissionens forordning nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (EFT L 10 af 13.1.2001, s. 30).

(33) Der blev ikke vedtaget nogen forordninger om fritagelse for anmeldelsespligten i medfør af traktatens artikel 89 i den periode, da den undersøgte ordning fandt anvendelse.

(34) Præmis 300 i Førsteinstansrettens dom af 15. december 1999, forenede sager T-132/96 og T-143/96, Freistaat Sachsen m.fl. mod Kommissionen, Sml. 1999 II, s. 3663.

(35) Bruttonationalprodukt pr. indbygger udtrykt i købekraftstandarder (KKS).

(36) Nomenklaturen for statistiske territoriale enheder.

(37) Henvisningerne til regionalstøttereglerne nedenfor er begrænset til retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte (98/C 74/06) og førnævnte regionale regler. Vurderingen af støtten i nærværende sag er under alle omstændigheder den samme i alle tilfældene.

(38) Se punkt 1 i Kommissionens meddelelse vedrørende metoden for anvendelse af EØF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), på regionalstøtte (EFT C 212 af 12.8.1988) og punkt 3.5 i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte (98/C 74/06).

(39) EFT C 25 af 31.1.1996, s. 3.

(40) Jf. Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (SMV) (EFT C 213 af 19.8.1992) eller Kommissionens henstilling om definition af små og mellemstore virksomheder (SMV) af 3. april 1996 (96/C 213/04).

(41) Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (SMV) (EFT C 213 af 19.8.1992) eller Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (EFT C 213 af 23.7.1996)

(42) Se punkt 5, litra c), i bilaget til Rådets resolution af 20. oktober 1971 (EFT C 111 af 4.11.1971), punkt 18 i bilaget til Kommissionens meddelelse fra 1979 (EFT C 31 af 3.2.1979), punkt 4.2.1 i førnævnte fællesskabsrammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder eller punkt 4.4 ("Ved initialinvestering forstås investering i fast kapital i forbindelse med oprettelse af en ny virksomhed, udvidelse af en eksisterende virksomhed eller iværksættelse af en aktivitet, der indebærer en fundamental ændring af en eksisterende virksomheds produkt eller produktionsmetode (gennem rationalisering, diversificering eller modernisering"), 4.5 ("Støtte til initialinvestering beregnes på grundlag af dens procentvise andel af investeringens værdi. Denne værdi opgøres efter en ensartet udgiftsmodel (standardberegningsgrundlag) for følgende investeringselementer: grund, bygninger og udstyr") i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte (98/C 74/06) (EFT C 74 af 10.3.1998) samt fodnote 23 ("I transportsektoren kan udgifterne til køb af transportmateriel ikke indgå i standardberegningsgrundlaget. Disse udgifter er således ikke støtteberettigede i forbindelse med støtte til initialinvesteringer").

(43) Jf. bilaget til Kommissionens meddelelse fra 1979 (EFT C 31 af 3.2.1979).

(44) I fodnote 21 i retningslinjerne (98/C 74/06) fastsættes følgende: "Erstatningsinvesteringer er dermed ikke omfattet af dette begreb. Støtte til denne form for investering falder ind under driftsstøtte, der er omfattet af reglerne i punkt 4.15-4.17."

(45) Det skal understreges, at hverken de spanske myndigheder eller andre har anfægtet eksistensen af denne type investeringsudgifter.

(46) Kommissionens meddelelse vedrørende metoden for anvendelse af EØF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), på regionalstøtte (EFT C 212 af 12.8.1988).

(47) Det er ikke opført på listen over regioner i den yderste periferi i traktatens artikel 299.

(48) Se punkt 3.10.4 i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte (98/C 74/06).

(49) De nugældende sektorale regler kan findes i De Europæiske Fællesskabers Tidende eller på webstedet for Generaldirektoratet for Konkurrence på adressen http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/legislation/.

(50) Fællesskabets multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter (EFT C 107 af 7.4.1998).

(51) Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (94/C 368/05) (EFT C 368 af 23.12.1994), i 1999 erstattet af rammebestemmelserne 1999/C 288/02 (EFT C 288 af 9.10.1999).

(52) Disse krav omfatter navnlig forpligtelsen til at gøre støtten betinget af, at der iværksættes en omstruktureringsplan, som skal kunne gøre virksomheden rentabel på længere sigt.

(53) Hvad angår skattenedslag, som er indrømmet i medfør af Norma Foral nr. 22/1994 af 20. december 1994, er anvendelsestidsrummet begrænset til ni år. Denne begrænsning bortfaldt imidlertid for skattenedslag ydet i medfør af de efterfølgende regionallove.

(54) Kommissionens brev til medlemsstaterne (SG(91)D/4577) af 4. marts 1991. Se ligeledes Domstolens dom af 21. marts 1990, sag 142/87, Belgien mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 950.