RÅDETS UDTALELSE

af 15. marts 1999

om Frankrigs stabilitetsprogram for 1999 - 2002

(1999/C 124/02)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker(1), særlig artikel 5, stk. 1 og 2,

under henvisning til Kommissionens henstilling,

efter hørig af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

Den 15. marts 1999 undersøgte Rådet Frankrigs stabilitetsprogram for perioden 1999 - 2002. Rådet noterer formelt, at de franske myndigheder har fremlagt det flerårige program for de offentlige finanser som Rådets stabilitetsprogram. Rådet noterer, at programmet tager sigte på at nedbringe det offentlige underskud yderligere og sikre, at gældskvoten begynder at falde og fortsat holder sig under referenceværdien på 60 % af BNP. Desuden mener Rådet, at programmet er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker.

Stabilitetsprogrammet omfatter to makroøkonomiske scenarier for perioden 1999 - 2002. Ifølge et gunstigt scenario forventes væksten i BNP at stige til gennemsnitlig 3 % for perioden 2000 - 2002 fra de 2,7 %, der forventes for 1999. Ifølge et mere forsigtigt scenario nedjusteres vækstraten til 2,4 % for 1999 og til 2,5 % i gennemsnit for perioden 2000 - 2002. Det offentlige underskud vil falde ved udgangen af 2002 til 0,8 % af BNP under det gunstige scenario og til 1,2 % under det forsigtige scenario. Gældskvoten forventes at falde til 57,1 % eller 58,3 % af BNP afhængigt af det valgte scenario.

Rådet mener, at Frankrigs makroøkonomiske udvikling, der i de senere år har været præget af grundlæggende sunde økonomiske forhold, stærk indenlandsk efterspørgsel, prisstabilitet og faldende arbejdsløshed, har bedret forudsætningerne for at opfylde stabilitetsprogrammets mål. Rådet noterer, at det mere forsigtige makroøkonomiske scenario omfatter realistiske antagelser for væksten i BNP, der ligger nær den potentielle vækstrate og de historiske resultater. Fremskrivningerne for væksten i BNP ifølge det gunstige scenario kan betragtes som den øvre grænse for vækstfremskrivninger.

Rådet ser med tilfredshed på, at nedbringelsen af det offentlige underskud i den periode, som stabilitetsprogrammet omfatter, udelukkende sker gennem det forventede fald i de offentlige udgifter; herved sættes der ind over for problemet med de meget høje offentlige udgifter in Frankrig, især de løbende primære udgifter. Desunden udtrykker Råded tilsfredshed med, at der som hjørnesten i den finanspolitiske konsolidering er vedtaget en norm for begrænsning af de offentlige udgifter i faste priser; en årlig stigning på 1 % i faste priser er det loft, der er fastsat for de offentlige udgifter som helhed, idet centraladministrations udgifter er begrænset til 0,3 % og udgifterne til socialsikring og lokal administration til 1,5 %. For at være effektiv kræver en strategi, der er baseret på udgiftslofter, at der er effektive mekanismer til begrænsning af udgifterne i tilfælde af, at der er ved at overskride målene.

Rådet er tilfreds med, at det er fastsat i programmet, at der er behov for en sådan styring. Rådet mener, at det er vigtigt, at udgiftslofterne overholdes, hvis målene for det offentlige underskud skal nås. Rådet opfordrer kraftigt den franske regering til at overholde disse normer strengt, især hivs inflationen skulle blive lavere end anslået i programmet.

Rådet noterer, at de offentlige investeringers andel af BNP ligger over det europæiske gennemsnit. Det mener imidlertid, at en mere resolut omlægning af udgifterne i retning af investeringer vil være til gavn for den potentielle vækst og konkurrenceevnen, forudsat at den ikke bringer programmets budgetmål i fare.

Rådets ser med tilfredshed på, at det ud over budgetkonsolideringen er et vigtigt mål i stabilitetsprogrammet at nedbringe skattebyrden, især beskatningen af arbejdskraften, for at fremme beskæftigelsen.

Rådet noterer, at det underliggende offentlige underskud for 2002 ifølge begge makroøkonomiske scenarier skaber en sikkerhedsmargen, som giver Frankrig mulighed for i tilfælde af et normalt konjunkturmæssigt tilbageslag at lade de automatiske stabilisatorer slå igennem, uden at der er nogen større risiko for, at referenceværdien på 3 % af BNP overskrides. Rådet mener i denne forbindelse, at den mellemfristede budgetstilling i programmet er i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Rådet finder dog, at fremskrivningerne i stabilitetsprogrammet bør give en bredere sikkerhedsmargen for at imødegå en uforudset udvikling i de kommende år, som f.eks. større strukturreformers usikre budgetmæssige indvirkning. Rådet hilser det derfor velkommen, at de franske myndigheder er fast besluttet på at overholde programmets mål for de offentlige finanser vedrørende de offentlige udgifter så strengt som muligt og træffe de nødvendige foranstaltninger for at forhindre eller korrigere en afvigelse fra den konsolidering, der er bebudet i programmet.

Radet er tilfreds med, at der indføres foranstaltninger, der skal skabe gunstige betingelser for bskæftigelsen og forbedre den økonomiske effektivitet ved at fremme innovation, risikovillighed og modernisering af den offentlige sektor. Det opfordrer den franske regering til at gå videre med gennemførelsen af de nødvenidge reformer for at forbedre de økonomiske resultater.

(1) EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.