Beretning om 6., 7. og 8. Europæiske Udviklingsfonds aktiviteter

Beretning om 6., 7. og 8. Europæiske Udviklingsfonds aktiviteter(1)

INDHOLD

>TABELPOSITION>

Tabel 1 - Gennemførelsen af 6., 7. og 8. EUF pr. 31. december 1999

>TABELPOSITION>

KAPITEL I - GENNEMFØRELSEN AF 6., 7. OG 8. EUF PR. 31. DECEMBER 1999

Stillingen ved udgangen af regnskabsåret 1999

1. Retsgrundlaget for De Europæiske Udviklingsfonde (EUF) er de internationale aftaler(2), som Den Europæiske Unions medlemsstater har indgået med 71 lande i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), og Rådets afgørelser om associering af 24 oversøiske lande og territorier (OLT). Kommissionen er ansvarlig for forvaltningen af udviklingsfondene, uden at dette i øvrigt indskrænker Den Europæiske Investeringsbanks ansvar for iværksættelsen af bestemte finansielle instrumenter(3).

2. 6.(4), 7.(5) og 8.(6) EUF er i 1999 blevet gennemført sideløbende, for selv om de i princippet var tidsbegrænset til fem år, gælder der ikke nogen tidsbegrænsning for anvendelsen af de tildelte bevillinger(7). Kommissionen overfører først restbeløbet til en efterfølgende fond, når den vurderer, at gennemførelsen af en fond nærmer sig sin afslutning.

3. Tabel 1 viser gennemførelsen af 6., 7. og 8. EUF pr. 31. december 1999. I regnskabsåret 1999 androg betalingerne 1275,4 millioner euro. De var på 1439,6 millioner euro i 1998. Forpligtelserne(8) efter fradrag af frigørelser beløb sig i 1999 til 2692,8 millioner euro. De var på 2296,3 millioner euro i 1998.

4. 14 år efter ikrafttrædelsen af 6. EUF var 89,2 % af nettomidlerne blevet udbetalt. I 1999 blev der kun udbetalt yderligere 1,3 %. Med det tempo vil det tage over otte år at få opbrugt midlerne under 6. EUF. Det bør overvejes, om der er grund til at holde en fond i gang, som reelt er udløbet, hvilket i øvrigt også fremgår af AVS-EF-Udvalgets årsrapport for 1998, som er udarbejdet i overensstemmelse med-Lomé-konventionens artikel 327.

5. Udnyttelsesgraden for 7. EUF var ved udgangen af niende år af dens gyldighedsperiode 69,1 %, dvs. en stigning på 5,3 procentpoint i 1999. På samme stadium var udnyttelsesgraden for 6. EUF 76,8 %. Udnyttelsesgraden for 8. EUF var ved udgangen af andet år af dens gyldighedsperiode på 7,7 %, mens den for 7. EUF var på 9,8 % på samme stadium.

6. Siden 7. EUF har man i stigende grad anvendt instrumenter, der sikrer, at midlerne udbetales hurtigt, men alligevel tager gennemførelsen af EUF længere og længere tid. De mange konflikter, som en række af de pågældende lande er plaget af, er kun én af årsagerne til, at det går så langsomt. Det skyldes også, at de nationale forvaltninger i AVS-staterne ikke fungerer godt nok, et problem, som den faglige bistand, der ydes af EUF, ikke har løst, hvilket Retten igen konstaterede ved revisionsbesøg på stedet i 1999 (Uganda, Tanzania, Senegal, Tchad, Cameroun...).

7. Den 4. november 1995 undertegnede AVS-staterne og Den Europæiske Unions medlemsstater en aftale på Mauritius om ændring af fjerde Lomé-konvention. Parterne blev dengang enige om, at 292 millioner euro af tildelingen til 8. EUF skulle være overførsler fra tidligere EUF (jf. tabel 1). Denne beslutning løser imidlertid ikke problemet med overskydende midler fra afsluttede EUF(9). Pr. 31. december 1999 androg de overskydende midler således stadig 243,7 millioner euro, eller 45 % af de overførte midler (jf. tabel 2). Det bør derfor overvejes, om bestemmelsen i artikel 7, stk. 1, i den interne aftale af 20. december 1995 er rimelig. Her er det fastsat, at overskydende midler skal anvendes, indtil de er opbrugt, men der er ikke givet nogen sidste frist, som kunne fungere som incitament for EUF's nationale anvisningsberettigede. I beslutningen med bemærkningerne til afgørelsen om decharge vedrørende 1995 havde Europa-Parlamentet ellers opfordret Kommissionen til at sørge for, at bevillinger til nationale eller regionale indikativprogrammer omfordeles til fordel for ikke-programmerbare bistandsprogrammer, hvis de efter at være blevet overført til efterfølgende Europæiske Udviklingsfonde ikke er anvendt inden for en nærmere fastlagt periode.

8. I henhold til artikel 67, stk. 2, i finansforordningen for 8. EUF skal forvaltningsregnskabet indledes med en analyse af finansforvaltningen. Hverken i 1999 eller 1998 omfattede regnskabet en sådan analyse. I årsberetningen for regnskabsåret 1998 understregede Retten i forbindelse med gennemførelsen af det almindelige budget, at redegørelsen for foranstaltningerne udadtil var meget ufuldstændig og utilfredsstillende(10). Der er altså tale om et område, hvor der i særlig grad bør arbejdes på at gøre regnskaberne mere informative. EUF forvaltes af tre forskellige generaldirektorater i Kommissionen (GD for Udvikling, GD for Budget og Den Fælles Tjeneste for Eksterne Forbindelser, SCR), og det har været medvirkende til, at en sådan situation har kunnet opstå.

9. Balancerne for EUF, som senere indgår i afgørelsen om decharge, bør opstilles på en helt anden måde, så det sikres, at de grupperede data er mere kohærente. Passivsiden bør vise fondenes nettostilling (tildelinger minus afholdte udgifter) og i givet fald diverse kreditorer. Aktivsiden bør vise udnyttelsen af de resterende midler og kun omfatte beholdningen af likvide midler og debitorer.

Særlige forhold ved budgetgennemførelsen i regnskabsårets løb

Bevægelser i regnskabsårets bevillinger

10. Tildelingen af gavebistand til 6. EUF er blevet forhøjet med 18,6 millioner euro fra bevillingerne til lån på særlige vilkår (17,8 millioner euro) og flygtningebistand (0,8 millioner euro). Beløbene svarer til afgørelser,

Tabel 2 - Stillingen, for så vidt angår restbeløbene fra de EUF, der var afsluttet pr. 31. december 1999

>TABELPOSITION>

som blev annulleret i 1999. I perioden var nettoafgørelserne vedrørende gavebistand imidlertid negative (- 3,4 millioner euro), hvilket tydeligt viser, at Kommissionen i forbindelse med omlægningen af forvaltningen af bistanden til tredjelande må regne med at skulle overføre det overskydende beløb fra 6. EUF til en senere EUF, når restbeløbene fra de afsluttede aktioner er annulleret.

11. Der har ikke været bevægelser i bevillingerne til 7. EUF bortset fra, at der er tilskrevet bankrenter på 23,7 millioner euro (Stabex og administrative udgifter som defineret i artikel 9, stk. 2, i den interne aftale om 7. EUF(11)).

12. For 8. EUF's vedkommende er der trukket på bevillingerne til programmerbar bistand (gavebistand), i alt 1250 millioner euro. I første omgang blev strukturtilpasningsfaciliteten forhøjet med 250 millioner euro(12), og derefter blev der oprettet et nyt instrument til fordel for stærkt gældstyngede lande (1000 millioner euro). Det nye instrument havde endnu ikke været anvendt pr. 31. december 1999. AVS-EF-Ministerrådets afgørelse(13) indebærer, at midlerne til initiativet opdeles i to særskilte portioner, en på 320 millioner euro til dækning af forpligtelserne over for Fællesskabet, og en på 680 millioner euro, som navnlig skal anvendes "til dækning af Den Afrikanske Udviklingsbanks behov" gennem en "Trust Fund", der forvaltes af Verdensbanken (jf. punkt 25).

Stabex under 8. EUF

13. I henhold til artikel 2 i den interne aftale af 20. december 1995 er der til stabilisering af eksportindtægter afsat 1805,5 millioner euro, der i overensstemmelse med konventionens artikel 191 skal opdeles i et antal lige store årlige rater svarende til det antal år, som finansprotokollen finder anvendelse i. Formålet med denne ordning er dels at sikre, at man hvert år råder over et minimumsbeløb, dels at garantere, at bevillingerne stilles til Stabex-instrumentets disposition. I henhold til 8. EUF's finansforordning (artikel 54) kan medlemsstaterne vælge enten umiddelbart at indbetale deres bidrag på en "særlig Stabex-konto" eller at omdanne bidraget til en "åben fordring, hvoraf renterne tilskrives ordningen".

14. Pr. 31. december 1999 havde Kommissionen på grund af ordningens automatik indkaldt rater på i alt 1440 millioner euro og oppebåret renter på 43,6 millioner euro, men den havde kun konstateret, at der var grundlag for overførsler til AVS-staterne på 302,9 millioner euro, hvoraf 169,9 millioner euro var blevet udbetalt. Det giver en teoretisk likvid beholdning på 1313,7 millioner euro. Ifølge EUF's finansielle oversigter var Stabex' faktiske likvide beholdning enten indsat på den "særlige konto" (109,8 millioner euro), eller den var investeret i obligationer (772,2 millioner euro), eller der var tale om bidrag, som medlemsstaterne havde omdannet til åbne fordringer (594,4 millioner euro), og saldoen bliver således på i alt 1476,4 millioner euro. Det overskydende beløb på 162,7 millioner euro i den likvide beholdning stammer fra transaktioner vedrørende 7. EUF, som endnu ikke er afregnet.

15. Ordningen for forvaltning af Stabex' likvide beholdning fører af konjunkturbetingede årsager(14) til, at meget betragtelige midler henstår uudnyttet. Det er i strid med de principper, der gælder for forvaltningen af de øvrige midler under Lomé-konventionerne. Hvis der ikke skal sættes spørgsmålstegn ved tildelingerne til Stabex, kan det nuværende overskud i den likvide beholdning kun korrigeres ved en rådsafgørelse på forslag af Kommissionen.

Forsinkelser i udnyttelsen af den programmerbare bistand

16. Forvaltningsregnskabet viser, at frigørelsen af den programmerbare bistand under 6. og 7. EUF er så forsinket, at det i nogle tilfælde vil være tvivlsomt, om de beløb, Kommissionen oprindelig har afsat til de pågældende stater, stadig er berettigede. Pr. udgangen af 1999 havde ti lande udbetalt under 80 % af beløbet til det vejledende program under 6. EUF, som normalt skulle have været afsluttet. 29 lande har efter ni år udbetalt mindre end 65 % af den programmerbare tildeling under 7. EUF. Tabel 3 viser, hvilke lande der optræder i begge grupper.

17. I nogle af de lande, der har problemer, skyldes forsinkelserne uroligheder, men for andre landes vedkommende er det et spørgsmål, om de har kapacitet eller vilje til at frigøre de tildelte midler inden for den fastsatte tid og til de fastsatte formål. I sådanne tilfælde bør Kommissionens oprindelige beslutninger om tildelinger tages op til overvejelse og med de pågældende staters samtykke tilpasses de mest presserende behov. I den henseende vil den mekanisme under 8. EUF, hvor beløbene til de vejledende programmer frigøres i to rater, bedre kunne sikre, at midler ikke indefryses uden grund.

Tabel 3 - 6. og 7. EUF: lande, hvor gennemførelsen af det vejledende program er forsinket væsentligt

>TABELPOSITION>

KAPITEL II - REVISIONSERKLÆRING OM DE EUROPÆISKE UDVIKLINGSFONDE

Revisionserklæring om 6., 7. og 8. Europæiske Udviklingsfonds (EUF) aktiviteter i regnskabsåret 1999

I. Den Europæiske Revisionsret ("Retten") har revideret 6., 7. og 8. EUF's regnskaber for regnskabsåret, der afsluttedes den 31. december 1999. Disse regnskaber omfatter de finansielle oversigter og forvaltningsregnskabet(15). Kommissionen er ansvarlig for at udarbejde disse regnskaber, og de blev efter fristens udløb offentliggjort i meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet og Retten, KOM(2000) 357 endelig udg. af 15. juni 2000. I henhold til de finansielle bestemmelser(16) skal Retten afgive en erklæring til Parlamentet og Rådet om regnskabernes rigtighed og om de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed.

II. Retten har revideret regnskaberne i overensstemmelse med de retningslinjer og standarder, der er fastlagt for dens revision. Disse er udarbejdet på grundlag af almindeligt anerkendte internationale revisionsstandarder og tilpasset, så der tages højde for de særlige forhold, der gør sig gældende i forbindelse med EUF. Revisionen omfattede en passende række revisionshandlinger. Sigtet med den var på grundlag af stikprøvekontrol at gennemgå dokumentationen for de beløb og de oplysninger, der figurerer i regnskaberne, og undersøge, om de transaktioner, der ligger til grund for regnskaberne, var lovlige og formelt rigtige. Den omfattede også en vurdering af de anvendte regnskabsprincipper, af de væsentlige skøn, ledelsen havde foretaget, samt af regnskabsopstillingen. Revisionen gav Retten et rimeligt grundlag for at uddrage følgende konklusioner:

Regnskabernes rigtighed

III. Når bortses fra effekten af de i punkt a) og b) herunder anførte forhold, er det Rettens opfattelse, at de finansielle oversigter og forvaltningsregnskabet for regnskabsåret 1999 giver et retvisende billede af 6., 7. og 8. EUF's indtægter og udgifter og af EUF's finansielle stilling pr. regnskabsårets udgang:

a) Omfanget og udnyttelsen af den makrofinansielle (makroøkonomiske) støtte vises ikke.

b) Stillingen vedrørende forpligtelserne stemmer ikke overens med de faktiske forhold og giver ikke en pålidelig oversigt over de bevillinger, der faktisk er til rådighed.

Lovligheden og den formelle rigtighed af de underliggende transaktioner

IV. a) For så vidt angår de indtægter, der blev bogført i regnskabsåret, har Retten ikke konstateret fejl i Kommissionen, der har væsentlig indvirkning.

b) For så vidt angår regnskabsårets tildelinger til 8. EUF, har Retten ikke konstateret fejl i Kommissionen, der har væsentlig indvirkning.

c) For så vidt angår regnskabsårets forpligtelser, har Retten ikke konstateret fejl i Kommissionen, der har væsentlig indvirkning.

d) For så vidt angår regnskabsårets delegerede bevillinger under 8. EUF, har Retten ikke konstateret fejl i Kommissionen, der har væsentlig indvirkning.

e) For så vidt angår regnskabsårets betalinger, har Retten ikke konstateret fejl i Kommissionen, der har væsentlig indvirkning.

f) For så vidt angår de betalinger, der er afholdt i AVS-staterne på de nationale og regionale anvisningsberettigedes ansvar inden for rammerne af bestemte programmer eller finansielle instrumenter, viser de finansielle revisioner, der er foretaget i henhold til finansieringsaftaler eller på anmodning af den interne revisionstjeneste i SCR, at ikke-støtteberettigede udgifter kan være betalt over EUF (jf. punkt 52 - 55).

g) Får så vidt angår den makroøkonomiske bistand, giver det ingen mening at foretage en streng kontrol af transaktionernes lovlighed og formelle rigtighed på grundlag af en systematisk gennemgang af betingelserne i finansieringsaftalerne (jf. punkt 35).

På baggrund af de ovenfor anførte revisionsresultater - dog med forbehold af resultaterne af revisioner, der er iværksat på lokalt niveau af de foranstaltninger, der gennemføres af myndighederne i modtagerlandene (jf. punkt f)), er det Rettens opfattelse, at de transaktioner, der ligger til grund for 6., 7. og 8. EUF's finansielle oversigter for regnskabsåret, der afsluttedes den 31. december 1999, som helhed er lovlige og formelt rigtige.

12. oktober 2000

Jan O. Karlsson

Formand

Den Europæiske Revisionsret

12, rue Alcide De Gasperi, L-1615 Luxembourg

Oplysninger til underbygning af revisionserklæringen

Indledning

18. De følgende bemærkninger skal læses i sammenhæng med revisionserklæringen om rigtigheden af 6., 7. og 8. EUF's regnskaber for regnskabsåret 1999 og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed.

Revisionens omfang

19. I henhold til finansforordningen for 8. EUF skal der ud over forpligtelser (afgørelser) og betalinger også føres regnskab over tildelinger og delegerede bevillinger. For 8. EUF's vedkommende er disse to kategorier derfor omfattet af revisionserklæringen(17).

20. Nogle forsætlige uregelmæssigheder til skade for EUF kan på grund af deres art ikke påvises ved hjælp af de sædvanlige revisionsprocedurer. Det påhviler først og fremmest de organer (nationale og regionale anvisningsberettigede, men også EUF's ledende anvisningsberettigede), der forvalter EUF's indtægter og udgifter, at forebygge, påvise og undersøge uregelmæssigheder. De forhold, der fremsættes bemærkninger om her, må ikke generelt opfattes som værende lig med konkrete tilfælde af svig.

Begrænsninger for revisionen af de underliggende transaktioner

21. Retten har gennemgået de underliggende transaktioner på grundlag af Kommissionens dokumentation i Bruxelles og - når det var relevant - i delegationerne i AVS-staterne. Retten har også aflagt revisionsbesøg i fem lande og undersøgt, om den endelige modtagers udgifter var lovlige og formelt rigtige. I forbindelse med bestemte former for betalinger vedrørende makroøkonomiske foranstaltninger (Stabex og strukturtilpasningsfaciliteten) har Retten kun undersøgt Kommissionens udbetalinger i euro til AVS-staterne.

22. Retten skal påpege, at retsgrundlaget for EUF giver så mange muligheder for fravigelser, at det er vanskeligt at kontrollere indgående, om reglerne er fulgt. Retsgrundlaget er i mange tilfælde vejledende, og det begrænser rækkevidden af kontrollen af de underliggende transaktioners lovlighed/formelle rigtighed betydeligt.

Regnskabernes rigtighed

23. Retten tager i sin erklæring om regnskaberne forbehold over for de forhold, der fremgår af bemærkningerne i punkt 25 - 33.

Indtægter

24. De bidrag, medlemsstaterne skylder til finansieringen af de årlige Stabex-rater, men som de efter anmodning har fået lov til at omdanne til åbne fordringer, tilskrives renter i henhold til artikel 54 i finansforordningen for 8. EUF. I bilag II til finansforordningen præciseres det, at der er tale om rentesrenter, men alligevel har Kommissionen i 1999 beregnet renten af hovedstolen alene. I 1999 er der således beregnet ca. 0,5 millioner euro for lidt i rente. Desuden er renter på i alt 0,94 millioner euro ikke blevet debiteret medlemsstaternes konti.

Oversigten over gennemførelsen af de makroøkonomiske bistandsprogrammer

25. Budgetstøtte spiller en stadigt større rolle blandt EUF's instrumenter, der skal sikre, at midlerne hurtigt kommer til udbetaling. Denne form for støtte, som der gælder ganske særlige bestemmelser for, fremgår ikke tydeligt af årsregnskabet for EUF, for den frigøres over flere finansielle instrumenter, hvoraf nogle er programmerbare, andre ikke. Således var der pr. 31. december 1999 blevet ydet støtte over strukturtilpasningsfaciliteten, over Stabex samt over de nationale og regionale vejledende programmer. Endvidere er der ved udgangen af 1999 blevet oprettet et nyt instrument, der fremover skal fungere som en supplerende kilde til makroøkonomisk bistand, som skal ydes i henhold til nye bestemmelser, og som er forbeholdt stærkt gældstyngede fattige lande. I de vejledende programmer er nogle af disse typer bistand et supplement til strukturtilpasningsfaciliteten, mens andre indgår i programmerne som særskilte projekter. Tabel 4 er et forsøg på at sætte tal på den direkte og indirekte budgetstøtte, der er ydet over 7. og 8. EUF's forskellige finansielle instrumenter.

26. Tidligere var der direkte sammenhæng mellem de finansielle instrumenter og de former for bistand, der blev ydet, men sådan er det ikke mere. De finansielle oversigter eller analysen af finansforvaltningen (jf. punkt 8) bør indeholde klare oplysninger om, hvilke former for bistand der er ydet.

Tabel 4 - Makroøkonomisk støtte ydet over 7. og 8. EUF (afgørelser)

Stillingen pr. 31. december 1999

>TABELPOSITION>

27. For så vidt angår makroøkonomisk bistand, svarer betalingerne i EUF-regnskaberne til de samlede udbetalinger til modtagerlandene. For at få en oversigt over den bistand, der faktisk er udbetalt, bør det af en forklarende note fremgå, hvilke beløb der stadig ikke er frigjort pr. regnskabsårets udgang. F.eks. har Retten ved revisionsbesøg i AVS-staterne i 1999 konstateret, at en række Stabex-overførsler fra anvendelsesårene efter 1990 endnu ikke var frigjort, men at det ikke fremgik af EUF-regnskaberne, at der var problemer. Sådan forholdt det sig i Uganda (80 millioner euro), Tanzania (18 millioner euro) og Cameroun (45 millioner euro).

Stillingen for så vidt angår forpligtelserne

28. Siden juni 1998 har EUF's finansieringsaftaler omfattet en tidsfrist for, hvornår de pågældende foranstaltninger senest skal være iværksat. Hvis gennemførelsen af dem ikke er påbegyndt på denne dato, annulleres de, og Kommissionen skal træffe nye afgørelser om de transaktioner, der ikke bortfalder. Disse afgørelser kan ikke identificeres med EUF's regnskabssystem. Man kan derfor ikke beregne beløbet for sådanne forpligtelser, medmindre man går ind og tjekker flere tusind transaktioner.

29. I henhold til artikel 291, stk. 1, i fjerde AVS-EF Lomé-konvention skal der udarbejdes en finansieringsaftale senest 60 dage efter, at Kommissionen har truffet afgørelse. Den 5. marts 1999 traf Kommissionen afgørelse om et beløb på 79,5 millioner euro til fire forpligtelsesforslag. Et år senere var der endnu ikke udarbejdet en finansieringsaftale. Den 21. december 1999 traf Kommissionen endvidere afgørelse om 55 millioner euro. Der er ikke blevet udarbejdet en finansieringsaftale vedrørende dette beløb, fordi det pågældende projekt er suspenderet. De tilsvarende forpligtelser var indgået for tidligt.

30. Bilag 3.1.1 til de finansielle oversigter er Kommissionens analyse af forpligtelser (72,5 millioner euro vedrørende 6. EUF og 326,9 millioner euro vedrørende 7. EUF), hvor der ikke er registreret regnskabsbevægelser i over 18 måneder. Heraf vedrørte 52,5 millioner euro foranstaltninger, som EIB forvalter under mandat.

31. Kommissionen har opgjort omfanget af "sovende" forpligtelser, som skal frigøres, til 53,1 millioner euro (23,8 millioner euro vedrørende 6. EUF og 29,3 millioner euro vedrørende 7. EUF). Kommissionen har foretaget denne opgørelse ved at undersøge de primære forpligtelser, hvor der ikke er registreret bevægelser i de sidste 18 måneder. Opgørelsen er ikke omfattende nok til, at den kan anvendes som grundlag for at vurdere de "sovende" transaktioners reelle omfang. De primære forpligtelser under gennemførelse omfatter nemlig også delegerede bevillinger (sekundære forpligtelser), hvor der ikke er bevægelser. Kommissionen bør foretage en systematisk undersøgelse af disse bevillinger, før den overfører restbeløb fra EUF under gennemførelse til 9. EUF.

32. Stabex-overførsler (103,8 millioner euro til Sudan) henhørende under 7. EUF står stadig opført under uindfriede forpligtelser, selv om Kommissionen har suspenderet foranstaltningerne. Kommissionen tog i juni 1999 skridt til at få en aftale i stand med den nationale anvisningsberettigede om at afslutte de pågældende projekter, men i juni 2000 var dette stadig ikke sket, og beløbene var således blokeret.

33. I bilag 3.1.2 til de finansielle oversigter anfører Kommissionen, at det anslås, at 1230 millioner euro (18,1 %) af EUF's udestående forpligtelser (dvs. de finansieringsafgørelser, der ikke har givet anledning til betaling) på 6774 millioner euro antagelig ikke vil blive udbetalt. Beløbet svarer hovedsageligt til reserver til uforudsete udgifter, der var blevet oprettet, da forpligtelserne blev indgået. Disse reserver stiger konstant. I 1996 var de på 530 millioner euro, i 1997 på 640 millioner euro, i 1998 på 1057 millioner euro og i 1999 på 1230 millioner euro.

De underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed

34. Retten har fremsendt de detaljerede bemærkninger om revisionen af de underliggende transaktioner, som ikke indvirker væsentligt på revisionserklæringen, til Kommissionen som et led i de revisionsprocedurer, der er aftalt med denne. Disse bemærkninger vedrører navnlig regnefejl, garantistillelse, fremlæggelse af dokumentation og udnyttelsen af fortjenesterne på de transaktioner, EIB forvalter.

35. For så vidt angår makroøkonomisk bistand (jf. tabel 4) og navnlig støtte til strukturtilpasningsprogrammerne, udbetales bistanden til modtagerlandene i rater i henhold til finansieringsaftaler, hvori der er fastsat betingelser, der skal være opfyldt, før midlerne frigøres. Kommissionen anvender disse betingelser som et politisk instrument til at tilskynde modtagerlandenes regeringer til at iværksætte de aftalte reformer. Desuden indgår strukturtilpasningsstøtten som et led i en samordnet aktion, og derfor kan der ikke være mere end ét program pr. land. Kommissionen har derfor i nogle tilfælde dispenseret fra nogle af betingelserne i finansieringsaftalerne og har frigjort bistandsrater på grundlag af en samlet vurdering af forholdene i modtagerlandet. På den baggrund giver det ingen mening at foretage en streng kontrol af foranstaltningernes lovlighed og formelle rigtighed på grundlag af en systematisk undersøgelse af hver enkelt af betingelserne i finansieringsaftalerne. Det skal nemlig ikke mere vurderes, om forholdene er i overensstemmelse med en på forhånd fastsat norm, men der skal tages stilling til, om det er hensigtsmæssigt, at programmerne fortsættes.

KAPITEL III - OPFØLGNING AF TIDLIGERE BEMÆRKNINGER

Indledning

36. Den 28. juli 1999 udnævnte Kommissionen den ledende anvisningsberettigede for 8. EUF, som var trådt i kraft den 1. juni 1998(18). Udnævnelsen har tilbagevirkende kraft. Dermed er alle de handlinger, der i 1999 er foretaget som led i de opgaver, der påhviler den ledende anvisningsberettigede og eventuelle befuldmægtigede, foretaget af personer, der formelt var bemyndiget hertil.

37. I henhold til finansforordningens artikel 74, stk. 5, skal Kommissionen aflægge rapport om de foranstaltninger, den har truffet for at følge op på bemærkningerne i dechargeafgørelserne. Der er ikke aflagt en sådan rapport i forbindelse med de sidste to dechargeprocedurer (1996 og 1997). Når der ikke foreligger nogen rapport, kan det vanskeligt fastslås, hvilken effekt budgetmyndighedens henstillinger har haft. Det ville navnlig have været nyttigt, hvis der havde foreligget oplysninger fra de seneste år om, efter hvilke retningslinjer Kommissionen afgør, hvor store delegationerne i AVS-staterne skal være for at kunne udføre bestemte opgaver (dechargen for 1995), eller om, hvilke foranstaltninger man påtænker at træffe for at afhjælpe de negative virkninger af de klausuler om vekselkurser, der er fastsat i en række aftaler indgået under EUF (dechargen for 1996).

Mekanismen til sikring af, at uudnyttede midler fra tidligere EUF ikke fastfryses

38. I årsberetningen for regnskabsåret 1997(19) understregede Retten, at der bør etableres en mekanisme, der kan sikre, at bevillinger overført fra tidligere EUF til 8. EUF ikke henstår uudnyttede (jf. punkt 7).

39. Inden for rammerne af finansprotokollen til den nye "partnerskabsaftale mellem landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) og Det Europæiske Fællesskab og dettes medlemsstater" har Kommissionen foreslået, at alle restbeløbene fra de tidligere EUF samt alle beløb, der skal frigøres til igangværende projekter, overføres til 9. EUF. Kommissionens delegationer bør derfor bestræbe sig ganske særligt på at få annulleret de "sovende" forpligtelser vedrørende 6. og 7. EUF (jf. punkt 10).

Oplysninger om levedygtigheden af de transaktioner, der finansieres med risikovillig kapital

40. I årsberetningen for regnskabsåret 1997(20) anbefalede Retten endvidere, at der blev indført et system, som skulle sikre, at der både blev foretaget en evaluering af, om de foranstaltninger, der finansieres med risikovillig kapital forvaltet af EIB, er levedygtige, og af, om disse foranstaltninger reelt bidrager til den økonomiske og sociale udvikling i AVS-staterne.

41. Kommissionen har forpligtet sig til at følge Rettens anbefaling, men det pågældende evalueringssystem er endnu ikke blevet indført. Kommissionen gør gældende, at den ikke kan prioritere en evaluering af foranstaltninger, der er finansieret med risikovillig kapital, eftersom EIB fastholder, at det er den, der bør udføre denne opgave, og at den vil gøre det senere.

42. Efterfølgende evalueringer ville især have været nyttige, fordi det påtænkes at erstatte transaktioner med risikovillig kapital og rentegodtgørelser med en ny "investeringsfacilitet" inden for rammerne af den nye "partnerskabsaftale" omhandlet i punkt 39.

De nationale anvisningsberettigedes begrundelser for at anmode om betaling i fremmed valuta

43. I årsberetningen for regnskabsåret 1998(21) henviste Retten til en bemærkning i årsberetningen for regnskabsåret 1996(22) om, at der kun sjældent forelå begrundelse for den del af beløbet i bygge- og anlægskontrakter, der kunne betales i fremmed valuta. Kommissionen anfører nu, at den har skrevet til de nationale og regionale anvisningsberettigede og indskærpet dem, at de skal sørge for, at alle anmodninger om betaling i fremmed valuta begrundes behørigt. Der foreligger dog ikke noget bevis for, at en sådan skrivelse virkelig er blevet sendt.

44. Revisionen af en stikprøve af kontrakter viser, at forholdene i praksis er ved at blive bedre. Dog bør Kommissionen fremover afvise tilbud, hvor tilbudsgiveren ikke har begrundet betalingerne i europæisk valuta for hver enkelt udgiftspost i kontrakten (for eksempel løn til udsendt personale, importerede materialer, importeret udstyr, finansieringsudgifter og margen).

Anvendelse af de afgifts- og toldordninger, der gælder for bygge- og anlægskontrakter under Lomé-konventionerne

45. For at sikre, at de bud, der afgives, er i overensstemmelse med lovgivningen i modtagerlandene, har Retten anbefalet, at oplysningerne om AVS-staternes afgifts- og toldordninger forbedres(23). Kommissionen har ikke kunnet bevise, at dette spørgsmål er blevet fulgt op.

KAPITEL IV - ANDRE BEMÆRKNINGER

AVS-staternes overordnede revisionsorganer

46. De fleste AVS-stater har overordnede revisionsorganer, der skal revidere statens indtægter og udgifter. I Lomé-konventionerne har disse - til forskel fra ministerierne - ikke fået tildelt en præcis funktion i forbindelse med foranstaltninger, der finansieres af EUF. Under nyligt foretagne revisioner på stedet har flere af disse organer udtrykt ønske om at få tildelt en funktion i forbindelse med kontrollen af gennemførelsen af EUF.

47. Da der er tale om et spørgsmål, som har at gøre med "god regeringsskik", bør Kommissionen undersøge, hvordan og på hvilke betingelser de nationale revisionsorganer vil kunne intervenere, navnlig når EUF's midler udbetales som direkte budgetstøtte til modtagerlandene(24). Disse revisionsorganers inddragelse i gennemførelsen af EUF ville desuden bidrage til at styrke institutionerne i de pågældende lande og indgå som et led i udviklingen af demokratisk praksis i offentlig forvaltning, som anbefalet i fjerde Lomé-konvention (den ændrede artikel 5). I nogle lande vil dette måske kun kunne lade sig gøre, hvis der ydes faglig støtte til disse institutioner(25).

Bygge- og anlægskontrakter

48. De bestemmelser, der gælder for EUF's bygge- og anlægskontrakter, omfatter et sæt procedurer, som skal sikre, at principperne for forsvarlig økonomisk forvaltning overholdes. Der er imidlertid alvorlig risiko for, at disse principper fraviges, når Kommissionen overtager udgifter til dækning af krav om yderligere godtgørelser fra kontrahenter i sager, som med modtagerlandenes billigelse er afgjort i mindelighed.

49. Selv om sådanne beløb i princippet attesteres af de ingeniørfirmaer, der står for overvågningen af arbejdet, bør Kommissionen også omhyggeligt undersøge, om de er berettigede. Rettens revisioner af foranstaltningerne i 1999, som omtales i punkt 50, har imidlertid vist, at det er vanskeligt at efterprøve de oplysninger, der ligger til grund for supplerende fakturaer, og at de er baseret på en subtil fortolkning af bestemmelserne i kontrakterne. De endelige beløb kommer således til udbetaling efter forhandlinger mellem kontrahenten, bygherren, ingeniøren og Kommissionen, og ofte udbetales de efter en fast ensartet sats.

50. På Madagaskar er der f.eks. afholdt supplerende betalinger på 730000 euro vedrørende bygge- og anlægsarbejder, uden at man har forsøgt at gøre parternes kontraktmæssige ansvar gældende. I Tchad har Kommissionen accepteret en aftaleprotokol om supplerende betalinger på 422000 euro, selv om grundlaget for en del af betalingerne ikke kunne efterprøves, og resten var i strid med udbudsbetingelserne for kontrakten. I Malawi har en entreprenør indsendt et krav om yderligere 7,7 millioner euro, eller ca. 40 % af den oprindelige pris på kontrakten om anlæg af en vej. Det kræver en sagkyndig teknisk undersøgelse at afgøre, om anmodningen er berettiget; mange elementer i den forekommer tvivlsomme.

51. Kommissionens delegationer forklarer, at de ofte er nødt til at acceptere sådanne forhold, da man ellers risikerer, at kontrahenten annullerer kontrakten. Retten finder, at en sådan holdning ikke kan accepteres, og mener, at Kommissionen bør vedtage en adfærdskodeks, som angiver, hvordan anmodninger om supplerende betalinger fra kontrahenter skal behandles. Af denne adfærdskodeks bør det klart fremgå, under hvilke omstændigheder delegationerne straks skal lægge sag an, når kontrahenten har misligholdt kontrakten.

Kommissionens revisioner i 1999

52. SCR, som blev oprettet ved udgangen af 1997(26) og lidt efter lidt har taget form, omfattede en intern revisionstjeneste, der blev operationel i løbet af det følgende regnskabsår. Den interne revisionstjeneste foretager direkte og med sit eget personale et begrænset antal undersøgelser af samtlige EUF-programmer. Den er også ansvarlig for at tilrettelægge og følge op på revisioner, den overdrager private revisionsfirmaer. I 1999 blev der anvendt 1,17 millioner euro af EUF's renteindtægter til gennemførelse af 25 revisioner: ni finansielle revisioner, ti operationelle revisioner og seks revisioner af offentlige finanser vedrørende programmer om direkte budgetmæssig støtte.

53. Under mange af disse revisioner blev der konstateret udgifter, som ikke var støtteberettigede, navnlig fordi udbudsprocedurerne var mangelfulde, eller fordi der ikke forelå dokumentation, og de midler, der uberettiget er udbetalt, bør tilbagesøges eller indberettes til OLAF, hvis der er mistanke om svig.

54. Den interne revisionstjeneste i SCR mener ikke, at det er dens opgave at følge op på resultaterne af disse revisioner i stedet for EUF's ledende anvisningsberettigede. Der er ganske vist kun gået kort tid, siden disse revisioner blev foretaget, men når der ses bort fra strukturtilpasningsprogrammerne, virker det, som om de forvaltende tjenestegrene (GD for Udvikling) har problemer med at følge op på revisionerne, fordi beretningerne ikke altid er så klare, som man kunne ønske. For bedre at kunne udnytte revisionsresultaterne og sikre, at de fornødne korrigerende foranstaltninger træffes, bør den ledende anvisningsberettigede iværksætte de mekanismer, der er nødvendige for, at revisionsberetningernes henstillinger kan omsættes i konkrete handlinger. Og det bør være den interne revisionstjeneste i SCR's opgave at sikre sig, at de anvisningsberettigede virkelig foretager den fornødne opfølgning, og den bør navnlig lægge mere vægt på, at der udstedes indtægtsordrer, hver gang man har konstateret, at udgifterne ikke var støtteberettigede.

55. Ud over strukturtilpasningsstøtten er der også fastsat mange revisioner i finansieringsaftalerne for projekterne. Disse revisioner foretages derfor i mange tilfælde på initiativ af Kommissionens delegationer. Under stedlige revisionsbesøg i 1999 har det i flere tilfælde vist sig, at de nationale anvisningsberettigede ikke havde påbegyndt de revisioner, der indgik i finansieringsaftalerne (Eritrea, Malawi, Den Centralafrikanske Republik og Cameroun). Og i nogle tilfælde havde delegationerne problemer med at få de revisionsbeføjelser, der var nødvendige for at sikre en reel overvågning af EUF-projekterne. Revisorerne har således ikke behandlet spørgsmål som de fulgte procedurers formelle rigtighed og udgifternes støtteberettigelse ordentligt, og de har heller ikke analyseret costbenefitforholdene godt nok, fordi de ikke havde specifikke beføjelser hertil. Når delegationerne står over for tilfælde af svig eller ressourcespild, får de ikke altid den støtte fra Kommissionen i Bruxelles, som de har brug for at få bragt de konstaterede overtrædelser af reglerne til ophør (Uganda, Cameroun, Tchad...). Også i dette tilfælde bør den interne revisionstjeneste i SCR have en nøglefunktion og først og fremmest sikre sig, at revisionerne virkelig foretages inden for den fastsatte tid, at revisorerne får så præcise beføjelser, at Kommissionens tjenestegrene kan anvende deres beretninger, og at de anvisningsberettigede virkelig følger op på anbefalingerne i beretningerne.

(1) Kommissionens svar findes på side 221.

(2) Den første aftale, Yaoundé-konventionen, går tilbage til 1964.

(3) Risikovillig kapital og rentegodtgørelser.

(4) Tredje Lomé-konvention, EFT L 86 af 31.3.1986.

(5) Fjerde Lomé-konvention, EFT L 229 af 17.8.1991.

(6) Aftale om ændring af fjerde Lomé-konvention undertegnet på Mauritius, EFT L 156 af 29.5.1998.

(7) Jf. artikel 7, stk. 1, i den interne aftale af 20. december 1995, EFT L 156 af 29.5.1998.

(8) Finansieringsafgørelser. Disse afgørelser vises ikke særskilt i tabel 1, for de giver efterhånden anledning til betalinger.

(9) Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1996, punkt 12.7.

(10) Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1998, punkt 5.14.

(11) Intern aftale 91/401/EØF af 16. juli 1990, EFT L 229 af 17.8.1991.

(12) AVS-EF-Ministerrådets afgørelse nr. 2/1999 af 8. december 1999, EFT L 103 af 28.4.2000.

(13) AVS-EF-Ministerrådets afgørelse nr. 1/1999 af 8. december 1999, EFT L 103 af 28.4.2000.

(14) Meget lave referenceniveauer for de vigtigste varer omfattet af ordningen og gode afsætningsmuligheder i de senere år.

(15) Som defineret i artikel 66 og 67 i finansforordningen for 8. EUF, som tilsvarende finder anvendelse på 6. og 7. EUF.

(16) Artikel 73 i finansforordningen for 8. EUF, som tilsvarende finder anvendelse på 6. og 7. EUF.

(17) Artikel 37 i finansforordningen for 8. EUF af 16. juni 1998, EFT L 191 af 7.7.1998, s. 54- 66.

(18) Beretning om 6., 7. og 8. Europæiske Udviklingsfonds aktiviteter i regnskabsåret 1998, punkt 79.

(19) Beretning om 6. og 7. Europæiske Udviklingsfonds aktiviteter, punkt 6.

(20) Beretning om 6. og 7. Europæiske Udviklingsfonds aktiviteter, punkt 35 - 36.

(21) Beretning om 6. og 7. Europæiske Udviklingsfonds aktiviteter, punkt 30 - 31.

(22) Punkt 12.78.

(23) Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1996, punkt 12.79.

(24) Jf. Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1995, punkt 11.69.

(25) Tidligere er der i nogle få tilfælde blevet ydet støtte af denne type, for eksempel i Ghana og Tanzania.

(26) Kommissionens afgørelse af 15. oktober 1997.

Kommissionens svar

KAPITEL I - GENNEMFØRELSEN AF 6., 7. OG 8. EUF PR. 31. DECEMBER 1999

Stillingen ved udgangen af regnskabsåret 1999

4. I forbindelse med tilrettelæggelsen af forhandlingerne om en 9. EUF (Europæisk Udviklingsfond) i slutningen af 1999 undersøgte Kommissionen, om det var formålstjenligt at afvikle 6. EUF på grund af dens fremskredne stade. Det er fastsat i den nye AVS-EU-partnerskabsaftale, der blev undertegnet i Cotonou i juni 2000, at samtlige de midler, der ikke er disponeret over i de forudgående EUF-ordninger, skal sammenlægges i én enkelt EUF, dvs. en 9. EUF, så snart nævnte aftale træder i kraft; Kommissionen har skønnet, at det er bedst, at denne sammenlægning af midler først finder sted, efter at den egentlige aftale er blevet ratificeret i begyndelsen eller ved midten af juni 2002.

5 - 6. Kommissionen har ved flere lejligheder medgivet, at den alt for langsomme gennemførelse af EUF-ordningen ikke udelukkende skyldes de konflikter, der hærger i mange AVS-lande, men også hænger sammen med at institutionerne i disse lande ikke kan klare opgaven, og at Kommissionen selv har unødigt komplekse interne procedurer, en uklar og opsplittet ansvarsfordeling og kronisk personalemangel.

For at afhjælpe de institutionsproblemer disse lande kæmper med, har Kommissionen i stadig stigende grad gjort brug af institutionsstøtte i forbindelse med udviklingsstøtten; det er imidlertid først på mellemlangt sigt, at man kan forvente resultater heraf. Det skal endvidere bemærkes, at denne form for støtte ikke giver anledning til store udbetalinger.

På møderne i kvalitetsstyringsgruppen (Quality Support Group) er Kommissionens tjenestegrene i øvrigt begyndt at lægge stadig større vægt på en bedre udformning af program- og projektforslag - ikke mindst med hensyn til gennemførelsesproceduren og dermed udbetalingsmulighederne - for at afhjælpe de vanskeligheder, som institutionsproblemet er anledning til.

Den omorganisering, der indgår i reformen af forbindelserne udadtil, hvorom der blev truffet beslutning i maj 2000, og den politiske udtalelse, der blev fremsat i april 2000, tager sigte på at afhjælpe svaghederne i Kommissionens procedurer, idet ressourcerne koncentreres om de vigtigste områder, og organisationen effektiviseres. Det er således planen at oprette én enkelt instans til at varetage den eksterne bistand i alle faser fra og med udpegelsen af projekterne, og der gøres en særlig indsats for at lægge flere opgaver ud til delegationerne.

Der er gennem de seneste to år truffet foranstaltninger til fremskyndelse af indgåelsen af årlige forpligtelser. Generaldirektoratet for udvikling har i samarbejde med Kommissionens delegationer oprettet en ordning, der indebærer, at forpligtelsesmålsætningerne med regelmæssige mellemrum gøres til genstand for et detaljeret tilsyn, måned for måned og land for land. Der er heri indbygget mulighed for at flytte ressourcer væk fra lande, som af den ene eller anden grund har vanskeligt ved at udnytte støtte, over til lande, som ikke har sådanne vanskeligheder, og flytte ressourcer fra programbestemt støtte til ikke-programbestemt støtte. Denne ordning har været en af de vigtigste årsager til, at der i 1999 blev indgået et rekordstort antal forpligtelser (2,7 mia. EUR), og at forpligtelserne for 2000 forventes at nå op på omkring 4 mia. EUR (3 mia. EUR, hvis man fraregner den milliard der indgår i HIPC-initiativet). Det er tanken, at ordningen senere skal udvides, således at man opnår en tilsvarende forbedring med hensyn til udbetalingerne.

7. Der er fundet en løsning på spørgsmålet om, hvorvidt der bør sættes en tidsfrist for bevillinger til nationale/regionale vejledende programmer, som ikke er blevet udnyttet inden for et rimeligt tidsrum; med udgangspunkt i Europa-Parlamentets beslutning om decharge for 1995 anvendes der rullende programmer i den partnerskabsaftale, der blev undertegnet i Cotonou i juni 2000. Aftalen har følgende indhold:

- Fællesskabet kan ændre ressourcefordelingen på lande/regioner efter midtvejsvurderinger og afsluttende vurderinger (jf. bilag IV, artikel 7 og 11).

- Ressourcer tildeles på grundlag af behov og tidligere resultater (bilag IV, artikel 3, stk. 1, litra b).

- Midlerne i 9. EUF danner sammen med restbeløbet af de bevillinger, landet har fået tildelt under tidligere EUF-ordninger, grundlaget for udarbejdelsen af det vejledende program for landet/regionen (bilag IV, artikel 3, stk. 3).

8. Der er udarbejdet en finansiel analyse af 8. EUF, som er blevet forelagt for AVS-EF-udvalget for finansiering af udviklingssamarbejdet, som led i den fælles AVS-EF-rapport, der blev vedtaget i juni i år.

Analysen blev fremsendt uden regnskaber på grund af omorganiseringen af de tjenestegrene i Kommissionen, der tager sig af EUF. Denne fejl skulle ikke ske igen, når de tjenestegrene, der tager sig af disse anliggender, samles på ny.

9. De oplysninger, der skal fremlægges i henhold til finansforordningen (artikel 66 i finansforordningen for 8. EUF), fremgår af resultatopgørelserne og skemaerne for de forskellige EUF-ordninger.

Kommissionen er gået i gang med at forbedre den måde, hvorpå EUF-regnskaberne forelægges. Med henblik herpå iværksættes der snarest en undersøgelse af, hvordan man kan forbedre regnskabsoplysningerne på EUF-området. Et af de aspekter, der skal undersøges, er spørgsmålet om registreringen af formueforhold. Revisionsretten vil blive bedt om en udtalelse, når resultaterne af undersøgelsen foreligger.

Særlige forhold ved budgetgennemførelsen i regnskabsårets løb

Bevægelser i regnskabsårets bevillinger

10. I henhold til finansprotokollen til Cotonou-aftalen overføres samtlige resterende midler fra tidligere EUF-ordninger automatisk til 9. EUF, så snart nævnte aftale træder i kraft.

Som nævnt i ovenstående punkt 4 anlægger Kommissionen her samme synspunkt som Revisionsretten og foreslår, at man i 9. EUF fastsætter bestemmelser med dette formål for øje.

Stabex under 8. EUF

14. Der er et overskud på 162,7 mio. EUR, hvoraf 86,7 mio. EUR hidrører fra overskydende likvide Stabex-midler under 7. EUF, og 76 mio. EUR fra Stabex-midler, der udbetales under 8. EUF, men som finansieres med likvide Stabex-midler fra 7. EUF.

15. Som led i de overgangsbestemmelser, der gælder fra 2. august 2000 indtil ikrafttrædelsen af AVS-EU-partnerskabsaftalen (afgørelse nr. 1/2000 truffet på AVS-EU-Ministerrådets møde den 27. juli 2000), besluttede AVS-EU-Ambassadørudvalget den 26. september 2000, at de overskydende Stabex-midler skulle overføres til en særlig EUF-konto. Det overførte beløb skal anvendes til finansiering af udviklingsforanstaltninger.

Forsinkelser i udnyttelsen af den programmerbare bistand

16. Det er korrekt, at nogle få af partnerlandene har haft store forsinkelser i udnyttelsen af den programbestemte bistand, de har fået tildelt. Som det fremgår af beretningen, skyldes dette for de fleste af landene på skema 3, at der er opstået en intern konflikt, eller at partnerlandets offentlige administration er for svækket eller er gennemsyret af korruption. For så vidt angår Trinidad, der er et af landene på skema 3, skyldes problemet hovedsageligt en teknisk fejl i gennemførelsen af et stort infrastrukturprojekt, hvortil de pågældende midler var afsat. For så vidt angår Barbados skyldes forsinkelserne i vid udstrækning vanskelighederne ved at opnå enighed med regering om, hvilke områder der skulle prioriteres (alt for stor spredning af meget få midler), hvilket forsinkede udformningen og færdiggørelsen af projekterne.

17. Kommissionen er bekendt med, at der er problemer med forsinkelser i gennemførelsen af den programbestemte bistand, som påpeget af Revisionsretten. Kommissionen har i tidens løb udviklet en række forskellige metoder til tilpasning/ændring af ressourceallokeringen, således at der skulle være mindre risiko for, at midler ikke kan udnyttes på grund af sådanne negative forhold. Som det fremgår af beretningen, åbner bestemmelserne i 8. EUF mulighed for, at midlerne til et land tildeles ad to gange, idet den 2. tildeling (30 % af den samlede oprindelige tildeling) først frigives, når der har været et tilfredsstillende resultat af midtvejskontrollen, der er ret streng. I Trinidads tilfælde, jf. ovenfor, blev det ved midtvejskontrollen bestemt, at den 2. rate ikke skulle frigives, netop fordi store dele af de tidligere tildelte midler stadig ikke var blevet udnyttet. Der gælder tilsvarende bestemmelser for de øvrige AVS-landeprogrammer, og selv om midtvejskontrollen i 8. EUF endnu ikke er helt afsluttet, er der allerede i stort omfang frigjort ubrugte midler, som derefter kan omfordeles til lande med bedre mulighed for at udnytte dem. Som allerede nævnt er nogle af de beslutninger, der skal træffes under midtvejskontrollen, blevet suspenderet, medens man venter på resultatet af den politiske udvikling, eller indtil EUF-Udvalget kan tage stilling, men alligevel har resultatet af dette arbejde været, at man allerede nu har kunnet overføre 205 mio. EUR til den almindelige reserve med henblik på omfordeling. Hvis Kommissionens forslag vedrørende de fem lande, der er under behandling, vedtages uden ændringer, stilles der yderligere 128 mio. EUR til rådighed for omfordeling.

Bestemmelserne vedrørende ressourcetildelingen er blevet gjort endnu mere fleksible i 9. EUF, der netop er blevet undertegnet; forvaltningsbestemmelserne heri træder snart i kraft på foreløbigt grundlag. De indledningsvis afsatte midler til partnerlandene udbetales fremover på grundlag af et systematisk rullende program, hvori der hvert år foretages en formel undersøgelse af behov og opnåede resultater, idet der foretages en større kontrol ved midten af perioden og efter femårsperioden. De indledningsvis tildelte midler opretholdes uændret eller sættes op eller ned afhængigt af udfaldet af den grundige undersøgelse, der foretages som led i denne kontrol. Den nye aftale indeholder også bestemmelser, der giver mulighed for at foretage ad-hoc landekontrol, hvis der er særlige forhold, der taler for en ændring af ressourcetildelingen uden for det regelmæssige kontrolmønster, der er beskrevet ovenfor.

Både Kommissionen og AVS-landene har den opfattelse, at disse radikale ændringer i den måde, hvorpå udnyttelsen af midlerne overvåges, vil give den fleksibilitet, der kræves hvis man skal sikre, at disse knappe ressourcer ikke i fremtiden fastfryses på grund af uforudselige begivenheder i bestemte lande og regioner.

KAPITEL II - REVISIONSERKLÆRING OM DE EUROPÆISKE UDVIKLINGSFONDE

Oplysninger til underbygning af revisionserklæringen

Indledning

Begrænsninger for revisionen af de underliggende transaktioner

22. For så vidt angår muligheden for at afvige fra retsakten, er der faktisk fastsat undtagelsesbestemmelser i EUF-reglerne.

Regnskabernes rigtighed

Indtægter

24. Kommissionen erkender, at der er sket fejl i beregningen af Stabex-renter, som påpeget af Revisionsretten. De fornødne berigtigelser er foretaget.

Oversigten over gennemførelsen af de makroøkonomiske bistandsprogrammer

25 - 26. Som den største multilaterale budgetstøttedonor har Kommissionen - medens de bilaterale donorer i stadig stigende grad har koncentreret deres programstøtte om udvalgte lande - med held gjort brug af flere forskellige ordninger for at imødekomme de konstaterede eksterne finansieringsbehov i de reformgennemførende AVS-lande. Sigtet med EF's budgetbistand er at bidrage til at dække de eksterne finansieringsbehov i reformgennemførende AVS-lande, med henblik på at forstærke de makroøkonomiske rammer, støttet af Bretton Woods institutionerne. Erfaringerne indtil nu har vist, at en kritisk forudsætning for at gennemføre økonomiske reformer er, at der står bistand til rådighed i det fornødne omfang på det tidspunkt, hvor der er brug for den.

Det er tanken, at man ved planlægningen af bevillingsrammerne for 9. EUF skal have større fleksibilitet med hensyn til fastlæggelsen af budgetstøtteniveauet på baggrund af behovene for ekstern finansiering, således som disse registreres af Den Internationale Valutafond med årlige revisioner i dens dokumenter vedrørende fattigdomsbekæmpelse (Poverty Reduction Strategy Papers - PRSP).

For så vidt angår udarbejdelsen af rapporter vedrørende de forskellige former for budgetstøtte, har Kommissionen gennem længere tid bestræbt sig på at stille detaljerede data til rådighed i konsolideret form. Det fremgår af Kommissionens årlige publikation om EU-AVS-samarbejdet, hvor mange forskellige ordninger der finder anvendelse, både for de enkelte lande og generelt. Det kan således nævnes, at rapporterne over strukturtilpasningsstøtten forelægges i konsolideret form, uanset finansieringskilde. Foranstaltninger, der finansieres via Stabex eller via EF's budget, offentliggøres således i konsolideret form. Det samme gælder for de årsrapporter, der udarbejdes af EF's delegationer i AVS-landene.

26. Det er planen, at der fra og med 2001 skal offentliggøres én enkelt rapport, hvori der gives en generel redegørelse for EUF, dvs. aktiviteter og finansiel stilling, med nærmere oplysninger vedrørende de enkelte ordninger (se svaret i punkt 8).

27. I visse af de nævnte lande er der forsinkelser i Stabex-udbetalingerne:

Tanzania

Der er et restbeløb på omkring 18 mio. EUR i Stabex-overførslerne efter 1990. Af dette beløb er 7,8 mio. EUR blevet afsat til specifikke aktiviteter. Udgifterne - dvs. udbetalingerne - til disse aktiviteter andrager i alt mellem 1,5 og 2 mio. EUR.

Den generelt langsomme gennemførelse af Stabex-ordningen skyldes, at myndighederne gennem de seneste år har foretaget forskellige indgreb i sektoren, idet den private sektors repræsentanter i de forskellige vigtige salgsafgrødestyrelser, og herunder kaffestyrelsen, er blevet erstattet med embedsmænd. Delegationen protesterede herover i sommeren 1999 og besluttede ikke at deltage i nye projektarbejder, sålænge situationen ikke er bragt i orden. Myndighederne har siden da truffet visse foranstaltninger med hensyn til nævnte styrelsers sammensætning, og det forventes derfor, at man i løbet af kort tid kan genoptage den normale projektgennemførelse og afholde de normale udgifter.

Cameroun

Med hensyn til Revisionsrettens bemærkninger til anvendelsen af Stabex-midlerne i Cameroun, gør følgende forhold sig gældende:

- alle Stabex-overførsler forud for 1993 skete som led i en ramme for gensidige forpligtelser, der fortsat løber

- den gensidige forpligtelsesramme for 1994 (12 mio. EUR) og den gensidige forpligtelsesramme for 1998 (11,8 mio. EUR, der blev udbetalt i marts 2000) er genstand for forhandlinger. Der er stadig drøftelser om et enkelt punkt i forbindelse med liberaliseringen af kaffe- og kakaosektoren, hvilket siden 1999 har hindret ordningens færdiggørelse og undertegnelse.

Uganda

De forskellige Stabex-overførsler er sket på grund af gensidige forpligtelsesrammer, hvorom Kommissionen og Uganda har indgået aftale. Restbeløbene og den langsommere udbetalingsrytme skyldes først og fremmest, at det tager længere tid at foretage en vurdering af projekter og iværksætte udbud herfor på to felter:

- støtte til økonomiske infrastrukturer i landdistrikter: istandsættelse og forbedring af Ntungamo-Rukungiri-Ishasha vejen

- diversificering og udvikling af eksporten: istandsættelse af visse dele af Kampala-Malaba jernbaneforbindelsen.

Disse to projekter repræsenterer tilsammen næsten 2/3 af restbeløbet.

For den resterende tredjedel følges den godkendte tidsplan for den gensidige forpligtelsesramme, og der forventes ikke yderligere forsinkelser.

Stillingen for så vidt angår forpligtelserne

28. De begivenheder, der lægges til grund for fristerne for finansieringsaftalernes iværksættelse, svarer ikke altid til finans- og regnskabsføringsbegivenheder, hvilket gør det vanskeligt at føre tilsyn med iværksættelsesfristerne ud fra et regnskabssystem. Med et regnskabssystem kan man imidlertid opstille checklister, der siden hen kan kontrolleres af Kommissionens tjenestegrene og om nødvendigt af AVS-myndighederne, således at det sikres, at projekter og programmer faktisk iværksættes inden de fastsatte frister.

29. I henhold til fjerde Lomé-konvention skal Kommissionen opstille finansieringsaftaler senest 60 dage efter finansieringsafgørelsen. I så langt de fleste tilfælde er dette inden for tidsfristen. Der er imidlertid tilfælde, hvor visse betingelser skal være opfyldt, inden finansieringsaftalen kan undertegnes, dette har f.eks. været tilfældet med projektet for istandsættelse af Nordkorridorvejen i Kenya. Hvis disse betingelser ikke er opfyldt, kan finansieringsaftalen ikke undertegnes inden for fristen på 60 dage.

Det følger dog ikke nødvendigvis heraf, at sådanne projekter er blevet vedtaget for tidligt. Ofte kan et finansieringsforslag nemlig tjene som et politisk virkemiddel, der kan anspore en regering til at gennemføre reformer; dette var for eksempel tilfældet med ovennævnte vejprojekt i Kenya, og det samme gør sig gældende med forskellige strukturtilpasningsprojekter. I sådanne tilfælde kan det efter Kommissionens opfattelse forsvares at undertegne finansieringsaftalen også efter de 60 dage.

Hertil kommer, at det følger af de startdatoer, der blev fastsat med finansieringsforordningen for 8. EUF, at der skal træffes ny beslutning om et projekt, hvis ikke det er igangsat inden den frist, der er fastsat i afgørelsen. I de tilfælde, der trækkes frem af Revisionsretten, ville der således sædvanligvis skulle træffes en ny afgørelse. Dette giver mulighed for at foretage en nyvurdering af forholdene og overveje, hvorvidt afgørelsen stadig er berettiget.

De finansieringsforslag, der henvises til af Revisionsretten, vedrører istandsættelsen af Sultan Hamud-Mtito Andei afsnittet af Nordkorridorvejen, dvs. den vigtigste vej i Kenya og samtidig Ugandas vigtigste forbindelse til havet. Kenya er kendt for dårlig forvaltning og misligholdelse af sit vejnet, og donorernes politik har derfor været at undgå at finansiere større vejprogrammer, indtil Kenyas myndigheder fik gennemført en reform af sektoren. Kommissionen førte an i kravet om reform og gjorde det klart for regeringen, at dette finansieringsforslag ikke ville blive forelagt for EUF-Udvalget (og at medlemsstaterne ikke ville give en positiv udtalelse), medmindre der blev truffet foranstaltninger til afhjælpning af forholdene.

Kenya begyndte i 1998 at iværksætte reformforanstaltninger som følge af presset fra donorlandene og vejnettets stadig ringere tilstand; således blev der indført kontrol af akseltrykket, fordi vejnettet ødelægges af lastbiler med overlæs. Finansieringsforslaget vedrørende istandsættelsen af denne del af nordkorridoren blev forelagt for EUF-Udvalget i december 1998, både for at tilskynde til en reform af sektoren og for at afhjælpe vejnettets elendige tilstand - der var blevet yderligere forværret af nedbøren fra El Niño.

Medlemsstaterne insisterede på, at der skulle indsættes fire forhåndsbetingelser med hensyn til den igangværende reform, og at disse skulle være opfyldt, inden finansieringsaftalen kunne underskrives. Forhåndsbetingelse 1 og 3 blev opfyldt i begyndelsen af 1999, forhåndsbetingelse 4 i november 1999. Som krævet i forhåndsbetingelse 2 blev der offentliggjort et udbud i De Europæiske Fællesskabers Tidende i 1999, men der indløb ingen bud.

Det vil således sige, at Kenya, uden selv at være skyld heri, ikke kan undertegne kontrakten for anskaffelse af udstyr til fjernmåling af akseltrykket og dermed opfylde samtlige forhåndsbetingelser. Efter at have drøftet sagen med delegationerne og myndighederne har Kommissionens tjenestegrene foreslået at nævnte forhåndsbetingelse tages ud og indsættes i ændret form som en ledsageforanstaltning til finansieringsaftalen. Dette forslag må imidlertid først godkendes af Kommissionen og fremsendes til medlemsstaternes information. Først da kan finansieringsaftalen undertegnes.

Problemstillingen er den samme med hensyn til finansieringsafgørelsen af 21. december 1999, idet denne vedrører en anden del af projektet for Nordkorridorvejen i Kenya.

30 - 31. Kommissionens opgørelse over sovende forpligtelser i bilag 3.1.1 til de finansielle oversigter er et resultat af Kommissionens ønske om større klarhed i forbindelse med forelæggelsen af regnskaber. Kommissionen stiller sig åben med hensyn til en drøftelse af, hvordan man ved udarbejdelsen af kommende finansieringsoversigter kan sikre en bedre information.

Kommissionen skal endvidere gøre opmærksom på, at den i regnskabsåret 1999 foretog en løbende kontrol af de delegerede forpligtelser og lån med henblik på en eventuel afslutning og frigørelse af midlerne. Det vil således sige, at de sovende forpligtelser under 6. og 7. EUF alt i alt faldt med 13 % mellem udgangen af 1998 og udgangen af 1999, idet de reduceredes fra 457 til 399 mio. EUR. På samme måde faldt de uindfriede delegerede bevillinger med 18 %, fra 9165 til 7529 mio. EUR.

Kommissionen har ydermere taget skridt til at rydde op i de ophobede forpligtelser. Der er her tale om samtlige de bevillinger, der er blevet indgået inden udgangen af 1994, men som endnu ikke er afviklet. Formålet er at rydde ud i disse tidligere forpligtelser ved at afvikle så mange som muligt. Kommissionen er for tiden i gang med at opstille kriterier til nedbringelse af disse restbeløb, både med hensyn til antal og omfang. Der skal oprettes en ordning til overvågning af, hvordan arbejdet forløber. På grund af manglende ressourcer kan dette arbejde desværre ikke afsluttes i løbet af kort tid, men kommer til at strække sig over flere år.

32. Stabex-overførslerne til Sudan og Kommissionens suspension heraf er blevet behandlet som led i de overgangsforanstaltninger, som blev vedtaget af AVS-EU-Rådet i forbindelse med udløbet af den reviderede fjerde Lomé-konvention.

De rettigheder, som Sudan har i henhold til fjerde Lomé-konvention, berøres ikke af Stabex-ordningens udløb. I denne forbindelse henvises til artikel 70, stk. 2, i Wienerkonventionen om traktatret, der afspejler sædvaneretten på området. I henhold til denne bestemmelse skal en traktats ophør "ikke anfægte nogen rettighed, forpligtelse eller retlig situation opstået for deltagerne gennem opfyldelse af traktaten inden dens ophør", medmindre der er truffet andre bestemmelser i traktaten, eller parterne enes om andet.

Det vil følgelig sige, at de forpligtelser, som Revisionsretten har peget på, fortsat må stå som uindfriede.

33. Beløbet til uforudsete udgifter fastsættes efter, hvor store samlede forpligtelser der indgås. Dette beløb fastsættes som en procentdel, der varierer med projektets art (anlægsarbejder, landbrugsudvikling, støtte til institutioner); der er i gennemsnit tale om ca. 10 % af de samlede oprindelige forpligtelser.

Den meget kraftige vækst i EUF-restbeløbene er en automatisk konsekvens af, at der efter ikrafttrædelsen af 8. EUF er indgået højere årlige forpligtelser. I gennemsnit er der i 1998 og 1999 indgået dobbelt så store årlige EUF-forpligtelser som i tidsrummet fra 1995 til 1997.

Den løbende gennemførelse af samarbejdsforanstaltninger medfører generelt, at eventuelle uforudsete udgifter betales henimod regnskabsårets slutning. Under disse omstændigheder kan de tal, Revisionsretten er nået frem til i sine beregninger af, hvor stor en procentdel de uforudsete udgifter udgør i forhold til restbeløbet (og ikke i forhold til de oprindelige forpligtelsesbeløb), ikke betragtes som unormale.

Det i bilag III.1.2 anførte skøn er baseret på accepterede statistiske beregninger.

KAPITEL III - OPFØLGNING AF TIDLIGERE BEMÆRKNINGER

Indledning

37. Kommissionen har forelagt en rapport over opfølgningen af 1997-dechargeafgørelsen på baggrund af de særlige omstændigheder i denne forbindelse. Siden da har Kommissionen både for det almindelige budget og for EUF forelagt budgetmyndigheden en handlingsplan med de foranstaltninger, der træffes for at imødekomme budgetmyndighedens henstillinger for 1998-dechargen.

Mekanismen til sikring af, at uudnyttede midler fra tidligere EUF ikke fastfryses

39. I tidsrummet mellem udgangen af 1998 og udgangen af 1999 er de sovende forpligtelser blevet nedsat med 13 %, dvs. fra 457 til 399 mio. EUR, og det samlede antal uindfriede delegerede bevillinger er reduceret med mere end 18 %, idet de er faldet fra 9165 til 7529 mio. EUR. Det er imidlertid først, når Kommissionens juridiske forpligtelse over for tredjepart er afsluttet, at et projekt kan afvikles, og de hertil afsatte midler kan frigøres. Som det allerede er nævnt under punkt 31, er man i gang med at rydde op i de ophobede forpligtelser.

Oplysninger om levedygtigheden af de transaktioner, der finansieres med risikovillig kapital

40. Efter at Kommissionens evalueringsafdeling har udarbejdet et udkast til mandat, har Den Europæiske Investeringsbank som respons på Revisionsrettens henstillinger peget på de bestemmelser i de interne EUF-aftaler, der indebærer, at ansvaret for evaluering af sådanne transaktioner ligger hos Den Europæiske Investeringsbank selv. Den Europæiske Investeringsbank har derefter iværksat en evaluering, hvis resultater forventes at foreligge ved udgangen af 2000.

De nationale anvisningsberettigedes begrundelser for at anmode om betaling i fremmed valuta

43. Kommissionen udsendte i august 2000 endnu en anmodning om oplysning vedrørende begrundelsen til de nationale og regionale anvisningsberettigede via sine delegationer i AVS-landene.

44. Den konstaterede forbedring er et resultat af den systematiske kontrol, Kommissionen har foretaget. Denne kontrol, og herunder kontrollen af de begrundelser, der gives for valutaudbetalinger, foretages i forbindelse med godkendelsen af udbudsmaterialet, og når rapporterne om vurderingen af buddene behandles.

Anvendelse af de afgifts- og toldordninger, der gælder for bygge- og anlægskontrakter under Lomé-konventionerne

45. Spørgsmålet om, hvordan informationen kan forbedres, er ikke så lige til, både på grund af de lande, der er tale om, deres lovgivning - der ofte er et ret ømtåleligt punkt - og deres udvikling.

Kommissionen bad i august 2000 sine delegationer i EUF-landene om at kontrollere, hvordan Lomé-konventionens artikel 308, 309 og 310 anvendes, dvs. bestemmelserne om afgifts- og toldordningen i forbindelse med EUF-udbud.

Under alle omstændigheder kontrollerer Kommissionen systematisk, at alle anmodninger om udbetaling i ikke-lokal valuta er berettigede. Kommissionen er med sine begrænsede personaleressourcer imidlertid ikke i stand til at kontrollere, efterprøve og overvåge alle detaljer i de varierende afgifts- og toldordninger i 71 AVS-lande (og 20 oversøiske territorier).

KAPITEL IV - ANDRE BEMÆRKNINGER

AVS-staternes overordnede revisionsorganer

46 - 47. Afdelingen for intern revision møder så vidt muligt revisionsinstanserne i de AVS-lande, hvor den foretager kontrol, og går ind for, at disse inddrages i alle dele af dette arbejde. Det må imidlertid ikke glemmes, at disse institutioner på nuværende tidspunkt kun har lidt personale, og at dettes kompetence ikke altid står mål med de opgaver, der skal løses. Men Kommissionen vil under alle omstændigheder bestræbe sig på fremover at uddybe samarbejdet.

Der gøres i øvrigt opmærksom på, at afdelingen for intern revision i forbindelse med revisionen af strukturtilpasningsstøtten systematisk har foreslået revisionsretterne/hovedrevisionen at inddrage en eller flere revisorer i arbejdet. Af de adspurgte lande(1) har kun ét givet et positivt svar, nemlig Côte d'Ivoire, som har deltaget direkte i forhandlingsarbejdet via generalfinansinspektoratet.

Med udgangspunkt i resultaterne fra revisionen af strukturtilpasningsstøtten har Kommissionen forhandlet med AVS-landene om korrigerende foranstaltninger og om institutionsstøtte(2); forhandlingerne har i stor udstrækning været koncentreret om intern og ekstern revision.

Bygge- og anlægskontrakter

48. Som Revisionsretten gør opmærksom på, indgår der i bestemmelserne for bygge- og anlægskontrakter under EUF en række procedurer, der skal sikre, at princippet om en forsvarlig økonomisk forvaltning overholdes. Dette princip gælder også for tvister mellem en bygherre/bygmester og en kontrahent vedrørende gennemførelsen af en kontrakt; Kommissionen er ikke selv part i EUF-finansierede kontrakter, idet der er tale om nationale kontrakter. Kommissionen er ej heller part i søgsmål.

Bestemmelserne på området følger det generelle princip, at tvistemål mellem parterne i EUF-finansierede kontrakter skal søges løst i mindelighed.

Det hedder således i artikel 68, stk. 1, i de almindelige betingelser (afgørelse nr. 3/90 truffet af AVS-EØF-Minsterrådet den 29. marts 1990, EFT L 382 af 31.12.1990, s. 31), at bygherren og kontraktindehaveren skal bestræbe sig på i mindelighed at bilægge alle tvister, der opstår mellem dem indbyrdes eller mellem bygmesteren og kontraktindehaveren.

Det er klart fastlagt i artikel X i de almindelige finansieringsbetingelser i 7. EUF og i artikel 8 i de almindelige finansieringsbetingelser i 8. EUF, hvilke vilkår der gælder for finansiel støtte fra EUF.

I henhold til disse bestemmelser kræves der forhåndstilsagn fra EUF til afholdelse af sagsomkostninger eller finansielle følger af voldgiftskendelser vedrørende EUF-finansierede kontrakter. EUF har således ikke nogen automatisk pligt til at dække disse udgifter, og dette betyder, at Kommissionen, når den som forvalter af EUF-ordningen træffer afgørelse i disse sager, tager hensyn til, i hvor høj grad forvaltningen i AVS-staten har samarbejdet med Kommissionen og konsulteret denne i samtlige faser af voldgiftsproceduren, dvs. lige fra udpegelsen af voldgiftsinstansen til afgørelsen foreligger.

49. Generelt gælder det i EUF-projekter, at Kommissionen finansierer bygge- og anlægskontrakter og overvågningskontrakter, der indgås med uafhængige konsulentvirksomheder.

Det udsendte kontrolpersonale har det bedste kendskab til, hvordan arbejdet afvikles, og det er derfor formålstjenligt, at bygherren pålægger dette personale at undersøge, hvorvidt sådanne erstatninger er berettigede. Er der tvivl eller tale om større beløb, kræver Kommissionen en undersøgelse med høring af begge parter; heri tager et rådgivende ingeniørfirma eller en specialiseret virksomhed stilling til, om erstatningskravet kan imødekommes.

Det er ofte vanskeligt at undersøge disse erstatningskrav, og man baserer sig derfor så vidt muligt på kontrollerbare indikatorer. Omvendt indgår der i en mindelig bilæggelse af en tvist mellem entreprenører og bygherrer ofte et forlig, hvorved parterne frafalder visse kontraktkrav og fraskriver sig retten til senere at anlægge sag. Parterne kan ved at ordne sagen i mindelighed undgå en omstændelig, langtrukken og bekostelig voldgiftsprocedure.

Skønner Kommissionen, at sagen ikke kan ordnes i mindelighed, tilråder den bygherren at anlægge sag.

50. Kommissionen har følgende svar på bemærkningerne til projekterne:

a) Projekt 7 ACP MAG 033 - Madagaskar

Der er tale om et mindeligt forlig vedrørende entreprenørens erstatningskrav i forbindelse med et stenbrud.

1. Af det beløb, som Revisionsretten anfører, er 418000 EUR gået til erstatningen, medens resten er anvendt til at finde andre stenbrud.

Entreprenørens oprindelige krav var på 943668 EUR, men forvaltningen fastsatte erstatningsbeløbet på grundlag af en detaljeret undersøgelse af erstatningskravet, der blev foretaget af arbejdsovervågningen, idet den tog hensyn til udtalelse fra Kommissionen.

Erstatningsbeløbet dækker de almindelige omkostninger i forbindelse med en fire måneders overskridelse af gennemførelsesfristen som følge af lukningen af stenbruddet.

2. Beslutningen om ikke at anvende materiale fra stenbruddet til basislaget, er blevet bekræftet ved en uafhængig undersøgelse foretaget af Laboratoire National des Ponts et Chaussées (Paris - M. P. Autret).

3. Ansvaret kan ikke tillægges det bureau, der har udformet projektet, eftersom de indledende efterforskningsoplysninger kun er af vejledende art, og det pågældende stenbrud havde været i drift siden den første undersøgelse.

4. Kommissionen skønner, at der ved fastsættelsen af erstatningsbeløbet er udvist tilbageholdenhed, idet det kun dækker omkostningerne i forbindelse med forlængelsen af gennemførelsen. Sagen er ordnet i mindelighed på grundlag af en forligsevaluering af begge parters ansvar, og et sagsanlæg er blevet undgået.

b) Projekt 7 ACP CD 12 - Tchad

Som Revisionsretten selv har fastslået i sin beretning, har de meget usikre forhold og en generel mangel på brændstof gjort det yderst vanskeligt at gennemføre kontrakten i forbindelse med projektet i Tchad. Entreprenøren bygger sit krav på, at der ikke var skabt normale forhold for gennemførelsen af kontrakten (artikel 21 i de almindelige betingelser), og han overvejede at opgive arbejdet.

Kommissionen gik med til at betale en uafhængig ekspert, som skulle bistå ministeriet for offentlige arbejder i forhandlingerne om en mindelig ordning med virksomheden.

Resultatet af forhandlingerne blev:

1) at erstatningsbeløbet blev nedsat fra 1357 mio. EUR til 0,422 mio. EUR

2) at virksomheden indgik et forlig, hvorved den fraskrev sig retten til senere at anlægge sag

3) at vedligeholdelsesarbejdet blev gennemført som planlagt

4) at eksperten baserede sine beregninger på detaljerede prisoplysninger, og at de kontraherende parter og Kommissionen accepterede dette forlig.

c) Projekt 7 ACP MAI 41 - Malawi

Det tredje projekt, der fremhæves af Revisionsretten, vedrører et erstatningskrav, der er indløbet så sent, at hverken den lokale administration eller Kommissionens tjenestegrene har kunnet udtale sig herom.

Erstatningskravet vedrører så stort et beløb, at Kommissionen på de nationale myndigheders anmodning i februar i år indgik en kontrakt om gennemførelse af en uafhængig undersøgelse; resultatet heraf forventes at foreligge til oktober.

51. Kommissionen har mærket sig Revisionsrettens forslag om eventuelt at opstille en adfærdskodeks til brug i forbindelse med udbetalingen af ekstrabeløb og agter at se nærmere herpå. Kommissionen skal dog gøre opmærksom på, at der allerede findes bestemmelser på området - om end sådanne naturligvis altid kan forbedres - herunder ovennævnte afgørelse nr. 3/90 om vedtagelse af almindelige bestemmelser og almindelige betingelser for kontrakter vedrørende bygge- og anlægsarbejder, leverancer og tjenesteydelser, der finansieres af Den Europæiske Udviklingsfond (EUF), samt af procedureregler for mægling og voldgift i forbindelse med sådanne kontrakter; brugervejledningen for udbud; og kontrakter, der finansieres af Den Europæiske Udviklingsfond (VIII/151/94) samt instruktionssamlingen af 1988.

Kommissionens revisioner i 1999

52. De revisionsopgaver, som Revisionsretten henviser til, vedrører arbejde, der blev finansieret med renten fra EUF-finanser som led i tre rammekontrakter.

Revisionsretten nævner ikke de 11 øvrige projekter, der er blevet revisionsbehandlet af den fælles tjeneste for eksterne forbindelser eller under dennes tilsyn (midler i nationale vejledende programmer eller counterpart-midler). Disse 11 projekter repræsenterer 235895 mio. EUR i finansieringsaftaler. Udgifterne til disse revisioner uden for listen er på 676447 EUR.

Kommissionen agter at uddybe sin revision, under forudsætning af at der afsættes mere personale til denne opgave.

53. De projektbeløb, der er fundet uantagelige efter en undersøgelse, hvor der i samarbejde med modtagerlandet er iværksat en høring af begge parter, vil blive krævet tilbagebetalt.

54. Hvis den interne revisionsafdeling skal påtage sig ansvaret for opfølgningen af revisionen, må den tildeles mere personale i forbindelse med den administrative reorganisation af den fælles tjeneste for eksterne forbindelser; dette må ikke medføre en indskrænkning af de operationelle tjenesters eget ansvar.

Det er finansafdelingen i den anvisningsberettigede instans, dvs. landets administration, delegationen eller Kommissionen, der varetager udstedelsen af indtægtsordrer.

De tjenestegrene, der forestår forbindelserne udadtil, bør iværksætte den tredje del af reformen (finansforvaltning), der vedrører oprettelse af en ny revisionsafdeling, der skal bistå den anvisningsberettigede instans ved finjusteringen af de interne ordninger.

55. De nationale anvisningsberettigede organer tøver ofte med at iværksætte den revision, der er fastsat i finansieringsaftalerne, og Kommissionen har af samme grund anmodet medlemsstaterne om at gøre brug af EUF-renterne (artikel 9, stk. 2, i den interne aftale), hvilket de har bakket op om. En sådan ordning kan dog ikke træde i stedet for alle de kontrolforpligtelser, der er fastsat i finansieringsaftalerne.

Hvad angår kvaliteten af de revisionsbeføjelser, der fastsættes af delegationerne, råder revisionsafdelingen over standardbeføjelser, der er blevet stillet til rådighed for delegationerne. Det kan yderligere nævnes, at der er gjort flere forsøg på at indføre lokale rammekontrakter. En sådan ordning forventes prøvekørt i Guinea og Tchad, men Senegal har afslået at deltage heri.

De centrale tjenestegrene og Generaldirektoratet for Udvikling har givet delegationerne fuld støtte i forbindelse med bekæmpelsen af svig og underslæb. Sagsakterne vedrørende de tre nævnte lande er på de centrale tjenestegrenes foranledning blevet fremsendt til bedragerikontoret. For Tchads og Camerouns vedkommende er sagerne blevet ordnet direkte af tjenestegrenene i Bruxelles med bistand fra delegationerne.

(1) Guinea, Tchad, Ghana, Madagaskar, Cameroun, Kap Verde.

(2) Se foranstaltninger vedrørende Côte d'Ivoire og Cameroun, og forslag vedrørende Madagaskar.

Beretning om 6., 7. og 8. Europæiske Udviklingsfonds aktiviteter

Skema

Skema vedrørende 6., 7. og 8. EUF tilsammen:

tildeling, fordeling og udnyttelse af bistanden

>PIC FILE= "C_2000342DA.023501.EPS">

Bilag

Bilag I

Finansielle oplysninger om det almindelige budget

INDHOLD

>TABELPOSITION>

INDLEDENDE BEMÆRKNINGER

KILDEMATERIALE

De finansielle oplysninger i dette bilag er taget fra driftsregnskaber og balancer for De Europæiske Fællesskaber(1) og fra andre regnskaber fra Kommissionen. Den geografiske fordeling er baseret på landekoderne i Sincom-systemet. Når udgifterne fordeles på hver medlemsstat, er der som påpeget af Kommissionen tale om regnskabsposteringer, som kun fortæller meget lidt om, hvilke fordele hver medlemsstat har af unionsmedlemsskabet.

REGNINGSENHED

Alle beløb er udtrykt i millioner euro (mio. EUR). Tallene er afrundet til tiendedele af en million. Hvert tal er den afrundede værdi af den nøjagtige værdi, og derfor svarer de afrundede totalbeløb ikke altid til summen af de afrundede beløb.

KONTOPLAN

Retten vælger til fremstilling af de retrospektive udviklingsforløb de finansielle overslag for det pågældende regnskabsår.

FORKORTELSER OG TEGN

EF De(t) Europæiske Fællesskab(er)

EKSF Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab

EØF Det Europæiske Økonomiske Fællesskab

DEA eller Euratom Det Europæiske Atomenergifællesskab

EFTA Den Europæiske Frihandelssammenslutning

EU Den Europæiske Union

BNI Bruttonationalindkomst

MOMS Merværdiafgift

ATS Østrigske schilling

BEF Belgiske francs

DEM Tyske mark

DKK Danske kroner

ESP Spanske pesetas

FIM Finske mark

FRF Franske francs

GBP Pund sterling

GRD Græske drakmer

IEP Irske pund (punts)

ITL Italienske lire

LUF Luxembourgske francs

NLG Nederlandske gylden

PTE Portugisiske escudos

SEK Svenske kroner (kronor)

EUR Euro

mio. EUR Millioner euro

OB Opdelte bevillinger

IOB Ikke-opdelte bevillinger

FB Forpligtelsesbevillinger

BB Betalingsbevillinger

BTF Bevillinger til forpligtelser

BTB Bevillinger til betalinger

B Belgien

DK Danmark

D Tyskland

EL Grækenland

E Spanien

F Frankrig

IRL Irland

I Italien

L Luxembourg

NL Nederlandene

A Østrig

P Portugal

FIN Finland

S Sverige

UK Det Forenede Kongerige

EU-15 De 15 medlemsstater i De(t) Europæiske Fællesskab(er) i alt

FFO Finansforordningen af 21. december 1977 (der henvises endvidere til orienteringen til læserne på omslagets side II)

EFT De Europæiske Fællesskabers Tidende

S Budgetsektion

US Undersektion

A Budgetafsnit

K Budgetkapitel

0,0 Mellem nul og 0,05

- Ingen oplysninger

% Procent

SK Skema (ved henvisninger, f.eks. SK III)

GRUNDLÆGGENDE OPLYSNINGER OM DET ALMINDELIGE BUDGET

1. DET ALMINDELIGE BUDGETS OPRINDELSE

Det almindelige budget blev indført ved fusionstraktaten(2) (artikel 20). Den 1. januar 1968 trådte det i stedet for de tre særskilte budgetter, der indtil da var gældende: EKSF's administrationsbudget, EØF-budgettet og Euratoms driftsbudget; Euratoms forsknings- og investeringsbudget blev inkorporeret i det almindelige budget i 1971 ved Luxembourg-traktaten(3) (artikel 10).

2. RETSGRUNDLAG

Det almindelige budget følger de finansielle bestemmelser, der er indeholdt i Paris-traktaten(4) (artikel 78 EKSF), Rom-traktaten(5)(6) (artikel 268 - 280 EF og artikel 171 - 183 Euratom) samt i finansforordningerne(7).

3. DE VIGTIGSTE BUDGETPRINCIPPER, SOM FORESKREVET I TRAKTATERNE OG FINANSFORORDNINGEN

Alle Fællesskabets indtægter og udgifter skal opføres samlet på ét og samme budget (enhedsprincippet). Indtægterne skal uden sondring anvendes til finansiering af samtlige udgifter og skal ligesom udgifterne opføres med deres fulde beløb i budgettet og efterfølgende i regnskaberne uden indbyrdes modregning (princippet om bruttoopgørelse). Alle bevillinger skal være specificeret efter art eller formål (reglen om specificering). Budgettet vedtages for ét regnskabsår ad gangen (reglen om etårighed). Indtægter og udgifter skal balancere (reglen om balance mellem indtægter og udgifter). Der er visse undtagelser fra disse principper.

4. DET ALMINDELIGE BUDGETS INDHOLD OG STRUKTUR

Budgettet er opdelt i en "samlet oversigt over indtægter" og en "oversigt over indtægter og udgifter", der igen er opdelt i seks forskellige sektioner: sektion I - Europa-Parlamentet; sektion II - Rådet (indtil 1994 som et bilag til Rådets sektion: Det Økonomiske og Sociale Udvalg); sektion III - Kommissionen(8); sektion IV - Domstolen; sektion V - Revisionsretten; sektion VI - Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.

Inden for hver sektion(9) er indtægter og udgifter opdelt i budgetposter (afsnit, kapitler, artikler og eventuelt konti) eller efter art eller formål.

5. BUDGETREGNINGSENHEDEN

Budgettet opstilles og gennemføres i euro. I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 har euroen erstattet den europæiske regningsenhed pr. 1. januar 1999.

De bindende kurser for omregning af euro til de nationale valutaer er: 1 EUR = 13,7603 ATS = 40,3399 BEF = 1,95583 DEM = 166,386 ESP = 5,94573 FIM = 6,55957 FRF = 0,787564 IEP = 1936,27 ITL = 40,3399 LUF = 2,20371 NLG = 200,482 PTE.

6. FINANSIERING AF DET ALMINDELIGE BUDGET (INDTÆGTER)

Hovedparten af det almindelige budget finansieres af Fællesskabernes egne indtægter: landbrugsafgifter, sukker- og isoglukoseafgifter, egne indtægter hidrørende fra told og moms- og BNI-indtægter. For mere detaljerede oplysninger henvises til de gældende retsakter(10).

Ud over egne indtægter har Fællesskaberne andre, mindre omfattende indtægter (jf. skema I).

7. BEVILLINGERNES ART

Der sondres i budgettet mellem følgende bevillingsarter til dækning af de opførte udgifter:

a) Opdelte bevillinger (OB) anvendes til finansiering af flerårige foranstaltninger inden for visse sektorer. De omfatter forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger:

- Forpligtelsesbevillinger (FB) er grundlaget for de retlige forpligtelser, der indgås for det løbende regnskabsår i forbindelse med foranstaltninger, hvis gennemførelse strækker sig over flere regnskabsår.

- Betalingsbevillinger (BB) anvendes til finansiering af udgifterne i henhold til de i løbet af regnskabsåret og/eller tidligere regnskabsår indgåede forpligtelser.

b) Ikke-opdelte bevillinger (IOB) dækker for de årlige foranstaltningers vedkommende både forpligtelser og betalinger i løbet af et regnskabsår.

Det er derfor væsentligt, at der inden for samme regnskabsår skal foretages to opstillinger:

a) de samlede bevillinger til forpligtelser (BTF)(11) = ikke-opdelte bevillinger (IOB) + forpligtelsesbevillinger (FB)(12)

b) de samlede bevillinger til betalinger (BTB)(13) = ikke-opdelte bevillinger (IOB) + betalingsbevillinger (BB)(14).

Indtægterne opført på budgettet anvendes til finansiering af bevillingerne til betalinger. Forpligtelsesbevillingerne skal ikke være dækket af indtægter.

Nedenstående forenklede skema (med fiktive beløb) viser, hvorledes disse bevillingsarter indvirker på hvert regnskabsår.

>PIC FILE= "C_2000342DA.024401.EPS">

8. GENNEMFØRELSEN AF DET ALMINDELIGE BUDGET

8.1. Ansvaret for gennemførelsen

Kommissionen er ansvarlig for gennemførelsen af budgettet i overensstemmelse med finansforordningen og inden for de tildelte bevillinger. Kommissionen giver de øvrige institutioner de nødvendige beføjelser til at gennemføre de sektioner af budgettet, som vedrører dem(15). Principperne for gennemførelsen af budgettet og det ansvar, der påhviler institutionernes anvisningsberettigede, regnskabsførere, forskudsbestyrere og finansinspektører, er fastlagt i finansforordningen(16). Inden for en række specifikke områder (først og fremmest EUGFL, Garantisektionen, og strukturfondene) varetages forvaltningen af fællesskabsmidlerne af Kommissionen og medlemsstaterne i fællesskab.

8.2. Indtægter

De anslåede indtægter opføres på budgettet med forbehold af eventuelle ændringer i henhold til ændrings- og tillægsbudgetter.

Den budgetmæssige gennemførelse af indtægterne sker ved, at fordringer konstateres, og Fællesskabernes tilgodehavender (egne indtægter og andre indtægter) inkasseres; der gælder særlige regler herfor(17). Et regnskabsårs faktiske indtægter defineres som summen af inkasserede konstaterede fordringer vedrørende regnskabsåret og summen af inkasserede fordringer vedrørende tidligere regnskabsår.

Det skal bemærkes, at det påhviler medlemsstaterne at inkassere told, landbrugsafgifter og sukker- og isoglukoseafgifter på Fællesskabets vegne. Medlemsstaterne tilbageholder 10 % af disse fællesskabsindtægter til dækning af deres opkrævningsudgifter.

8.3. Udgifter

De anslåede udgifter opføres i budgettet.

Den budgetmæssige gennemførelse af udgifterne, dvs. udviklingen i og udnyttelsen af bevillingerne, kan sammenfattes som følger:

a) Bevillinger til forpligtelser:

i) Udviklingen i bevillingerne: Regnskabsårets samlede bevillinger til forpligtelser består af følgende elementer: oprindeligt budget (IOB og FB) + ændrings- og tillægsbudgetter - ekstra indtægter(18) + overførsler(19) + forpligtelsesbevillinger fremført fra det foregående regnskabsår(20) + ikke-automatiske overførsler(21) fra det foregående regnskabsår (IOB), for hvilke der endnu ikke er indgået forpligtelser + frigjorte forpligtelsesbevillinger (FB) fra det foregående regnskabsår, der er genopført(22) + tilbagebetalte acontobeløb, der kan genanvendes(23).

ii) Bevillingernes udnyttelse: Bevillingerne til forpligtelser er disponible i regnskabsåret til indgåelse af forpligtelser (udnyttede bevillinger til forpligtelser = summen af indgåede forpligtelser).

iii) Fremførsel af bevillinger fra et regnskabsår til det følgende regnskabsår: Ikke-opdelte bevillinger fra regnskabsåret, for hvilke der ikke er indgået forpligtelse, kan fremføres ikke-automatisk til næste regnskabsår efter bemyndigelse fra budgetmyndigheden(24). Kommissionen kan fremføre uudnyttede forpligtelsesbevillinger fra regnskabsåret til det følgende regnskabsår(25). I forbindelse med udgifter afholdt for tredjemand er det tilladt at foretage fremførsler flere år i træk.

iv) Bortfald af bevillinger: Restbeløbet bortfalder.

b) Bevillinger til betalinger:

i) Udviklingen i bevillingerne: Regnskabsårets samlede disponible bevillinger til betalinger består af følgende elementer: oprindeligt budget (IOB og BB) + ændrings- og tillægsbudgetter + ekstra indtægter(26)+ overførsler(27)+ fremførte bevillinger fra det foregående regnskabsår i form af automatiske(28)eller ikke-automatiske(29)fremførsler + tilbagebetalte acontobeløb, der kan genanvendes(30).

ii) Bevillingernes udnyttelse: Bevillingerne til betalinger er disponible i regnskabsåret til effektuering af betalinger (udnyttede bevillinger til betalinger = summen af effektuerede betalinger).

iii) Fremførsel af bevillinger fra et regnskabsår til det følgende regnskabsår: Ikke-udnyttede bevillinger fra regnskabsåret kan fremføres til det følgende regnskabsår ved automatiske(31) eller ikke-automatiske(32) fremførsler. I forbindelse med udgifter afholdt for tredjemand er det tilladt at foretage fremførsler flere år i træk.

iv) Bortfald af bevillinger: Restbeløbet bortfalder.

v) Samlede betalinger: Betalinger over regnskabsårets bevillinger til betalinger + betalinger over bevillinger til betalinger fremført fra det foregående regnskabsår.

vi) De faktiske udgifter afholdt i henhold til et regnskabsårs bevillinger: De udgifter, der er opført i det konsoliderede driftsregnskab (jf. punkt 8.4) = betalinger over regnskabsårets bevillinger til betalinger + bevillinger til regnskabsårets betalinger fremført til det følgende regnskabsår.

8.4. Konsolideret driftsregnskab og regnskabsårets saldo

Ved afslutningen af hvert regnskabsår opstilles det konsoliderede driftsregnskab. Regnskabsårets saldo, der opføres på budgettet for det følgende regnskabsår ved et ændringsbudget(33), fremgår heraf.

9. REGNSKABSAFLÆGGELSE

Senest den 1. maj efter regnskabsårets afslutning sender Kommissionen regnskaberne for det pågældende regnskabsår til Parlamentet, Rådet og Revisionsretten; regnskaberne omfatter driftsregnskabet og balancen med en analyse af den økonomiske forvaltning(34).

10. EKSTERN REVISION

Siden 1977 har den eksterne revision af det almindelige budget påhvilet Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber(35). Revisionsretten reviderer regnskaberne over samtlige indtægter og udgifter, der er opført på det almindelige budget. Den afgiver en erklæring til Europa-Parlamentet og Rådet om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed. Den efterprøver lovligheden og den formelle rigtighed af indtægterne og udgifterne samt sikrer sig, at den økonomiske forvaltning har været forsvarlig. Revisionen kan foretages inden afslutningen af det pågældende regnskabsårs regnskaber. Revisionen sker på grundlag af regnskabsbilag og i fornødent omfang ved undersøgelser på stedet i fællesskabsinstitutionerne og i medlemsstaterne. Revisionsretten udarbejder en årsberetning for hvert regnskabsår, og den kan endvidere når som helst fremkomme med bemærkninger til særlige spørgsmål og på begæring af en af Fællesskabernes institutioner afgive udtalelse.

11. DECHARGE OG OPFØLGNING

Følgende bestemmelser(36) har været gældende siden 1977: Senest den 30. april det andet år, der følger efter et givet regnskabsår, meddeler Parlamentet efter henstilling fra Rådet Kommissionen decharge for budgettets gennemførelse. Rådet og Parlamentet behandler de af Kommissionen forelagte regnskaber og Revisionsrettens årsberetning. Institutionerne træffer enhver hensigtsmæssig foranstaltning til at tage bemærkningerne i dechargeafgørelserne til følge og aflægger rapport om de foranstaltninger, der er truffet som følge af bemærkningerne(37).

SKEMAER

DET ALMINDELIGE BUDGET FOR REGNSKABSÅRET 1999 OG BUDGETGENNEMFØRELSEN I REGNSKABSÅRET 1999

SK I Det almindelige budget 1999 - Anslåede indtægter og endelige bevillinger til betalinger

SK II Det almindelige budget 1999 - Bevillinger til forpligtelser

SK III Disponible bevillinger til forpligtelser i 1999 og deres udnyttelse, pr. udgiftsområde i de finansielle overslag

SK IV Disponible bevillinger til betalinger i 1999 og deres udnyttelse, pr. udgiftsområde i de finansielle overslag

SK V Betalinger i 1999, pr. udgiftsområde i de finansielle overslag

SK VI Betalinger i 1999 i hver medlemsstat

OPLYSNINGER OM UDVIKLINGEN I GENNEMFØRELSEN AF DET ALMINDELIGE BUDGET (1995 - 1999)

SK VII Udviklingen i og udnyttelsen af bevillingerne til betalinger i 1995 - 1999, fordelt på udgiftsområderne i de finansielle overslag

Skema I

Det almindelige budget 1999 - Anslåede indtægter og endelige bevillinger til betalinger

(Reglerne for indtægterne er omtalt i punkt 8.2 i "Grundlæggende oplysninger om det almindelige budget" og tabel 1.1 i kapitel 1 giver supplerende oplysninger;

for udgifternes vedkommende henvises der til punkt 8.3 i "Grundlæggende oplysninger om det almindelige budget" og skema IV, kolonne (a))

>PIC FILE= "C_2000342DA.024801.EPS">

(38)(39)(40)(41)

Skema II

Det almindelige budget 1999 - Bevillinger til forpligtelser

(efter ændrings- og tillægsbudget;

nærmere oplysninger i skema III, kolonne (d))

>PIC FILE= "C_2000342DA.024901.EPS">

Bemærk

De samlede bevillinger til forpligtelser svarer ikke til budgetindtægterne i 1999, fordi der i forpligtelsesbevillingerne også er medregnet beløb, der skal finansieres af budgetindtægter i de efterfølgende regnskabsår.

Skema III

Disponible bevillinger til forpligtelser i 1999 og deres udnyttelse, pr. udgiftsområde i de finansielle overslag

>TABELPOSITION>

Skema IV

Disponible bevillinger til betalinger i 1999 og deres udnyttelse, pr. udgiftsområde i de finansielle overslag

>TABELPOSITION>

Skema V

Betalinger i 1999, pr. udgiftsområde i de finansielle overslag

Bemærk: Betalinger i 1999 = betalinger over 1999-bevillinger plus betalinger over fremførsler fra 1998.

>PIC FILE= "C_2000342DA.025201.EPS">

Skema VI

Betalinger i 1999 i hver medlemsstat(42)

Bemærk: Betalinger i 1999 = betalinger over 1999-bevillinger plus betalinger over fremførsler fra 1998.

>PIC FILE= "C_2000342DA.025301.EPS">

(43)(44)

Skema VII

Udviklingen i og udnyttelsen af bevillingerne til betalinger i 1995 - 1999, fordelt på udgiftsområderne i de finansielle overslag

>TABELPOSITION>

(1) For regnskabsåret 1999: driftsregnskab og balance vedrørende budgettransaktionerne i regnskabsåret 1999 (SEK(2000) 537 - 540).

(2) Fusionstraktaten (8. april 1965): traktat om oprettelse af et fælles Råd og en fælles Kommission for De Europæiske Fællesskaber.

(3) Luxembourg-traktaten (22. april 1970): traktat om ændring af visse budgetbestemmelser i traktaten om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber og i fusionstraktaten.

(4) Paris-traktaten (18. april 1951) traktat om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF).

(5) Rom-traktaten (25. marts 1957): traktat om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (EØF).

(6) Rom-traktaten (25. marts 1957): traktat om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom).

(7) Især finansforordningen af 21. december 1977, EFT L 356 af 31.12.1977; der henvises til orienteringen til læserne på omslagets side II.

(8) Sektion III (Kommissionen) er underopdelt i del A "Driftsbevillinger" og del B "Aktionsbevillinger", der igen er opdelt i undersektioner efter hovedaktionsområder. Sektion VI (Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget) er underopdelt i del A "Det Økonomiske og Sociale Udvalg", del B "Regionsudvalget" og del C "Den Fælles Organisationsstruktur".

(9) Sektion III (Kommissionen) er underopdelt i del A "Driftsbevillinger" og del B "Aktionsbevillinger", der igen er opdelt i undersektioner efter hovedaktionsområder. Sektion VI (Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget) er underopdelt i del A "Det Økonomiske og Sociale Udvalg", del B "Regionsudvalget" og del C "Den Fælles Organisationsstruktur".

(10) Vigtigste retsakter vedrørende Fællesskabernes egne indtægter: Rådets sjette direktiv (77/388/EØF) af 17. maj 1977, det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, EFT L 145 af 13.6.1977, Rådets afgørelse 94/728/EF af 31. oktober 1994, EFT L 293 af 12.11.1994, Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989, EFT L 155 af 7.6.1989, Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1553/89 af 29. maj 1989, EFT L 155 af 7.6.1989, Rådets direktiv 89/130/EØF, Euratom af 13. februar 1989 om harmonisering af fastlæggelsen af bruttonationalindkomsten i markedspriser, EFT L 49 af 21.2.1989.

(11) Det er vigtigt at bemærke, at "bevillinger til forpligtelser" og "forpligtelsesbevillinger" og "bevillinger til betalinger" og "betalingsbevillinger" ikke er det samme. "Forpligtelsesbevillinger" og "betalingsbevillinger" anvendes udelukkende i forbindelse med opdelte bevillinger.

(12) Det er vigtigt at bemærke, at "bevillinger til forpligtelser" og "forpligtelsesbevillinger" og "bevillinger til betalinger" og "betalingsbevillinger" ikke er det samme. "Forpligtelsesbevillinger" og "betalingsbevillinger" anvendes udelukkende i forbindelse med opdelte bevillinger.

(13) Det er vigtigt at bemærke, at "bevillinger til forpligtelser" og "forpligtelsesbevillinger" og "bevillinger til betalinger" og "betalingsbevillinger" ikke er det samme. "Forpligtelsesbevillinger" og "betalingsbevillinger" anvendes udelukkende i forbindelse med opdelte bevillinger.

(14) Det er vigtigt at bemærke, at "bevillinger til forpligtelser" og "forpligtelsesbevillinger" og "bevillinger til betalinger" og "betalingsbevillinger" ikke er det samme. "Forpligtelsesbevillinger" og "betalingsbevillinger" anvendes udelukkende i forbindelse med opdelte bevillinger.

(15) Jf. artikel 78d EKSF, 274 EF, 179 Euratom og finansforordningens artikel 22, stk. 2.

(16) Jf. artikel 21 - 55 og 73 - 77 i finansforordningen.

(17) Jf. artikel 28 - 35 i finansforordningen og Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989, EFT L 155 af 7.6.1989.

(18) Jf. artikel 96, stk. 2, i finansforordningen.

(19) Jf. artikel 78d EKSF, 274 EF, 179 Euratom og finansforordningens artikel 22, stk. 2.

(20) Jf. artikel 7, stk. 2, litra a), i finansforordningen.

(21) Jf. artikel 7, stk. 1, litra a), og stk. 3, i finansforordningen.

(22) Jf. artikel 7, stk. 6, i finansforordningen.

(23) Jf. artikel 7, stk. 7, i finansforordningen.

(24) Jf. artikel 7, stk. 1, litra a), og stk. 3, i finansforordningen.

(25) Jf. artikel 7, stk. 2, litra a), i finansforordningen.

(26) Jf. artikel 96, stk. 2, i finansforordningen.

(27) Jf. artikel 78d EKSF, 274 EF, 179 Euratom og finansforordningens artikel 22, stk. 2.

(28) Jf. artikel 7, stk. 1, litra b), i finansforordningen.

(29) Jf. artikel 7, stk. 1, litra a), og stk. 2, litra b), i finansforordningen.

(30) Jf. artikel 7, stk. 7, i finansforordningen.

(31) Jf. artikel 7, stk. 1, litra b), i finansforordningen.

(32) Jf. artikel 7, stk. 1, litra a), og stk. 2, litra b), i finansforordningen.

(33) Jf. artikel 32 i finansforordningen og artikel 15 og 16 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89, EFT L 155 af 7.6.1989.

(34) Jf. artikel 78 - 82 i finansforordningen.

(35) Jf. artikel 45 A, 45 B og 45 C EKSF, artikel 246, 247 og 248 EF, artikel 160 A, 160 B og 160 C Euratom og artikel 83 - 90 i finansforordningen.

(36) Jf. artikel 78 G EKSF, 276 EF og 180 B Euratom.

(37) Jf. artikel 89 i finansforordningen.

(38) Bevillinger efter ændrings- og tillægsbudget

(39) Indtægter fra tredjemands deltagelse

(40) Overførsler mellem budgetposter, formålsbestemte indtægter, genopførte bev.

(41) EFTA-udgifter

(42) Denne oversigt skal ikke betragtes som en kommentar til den oversigt, der findes i Kommissionens rapport af 17. juli 2000 over fordelingen af aktionsudgifterne på medlemsstaterne. Teknisk er de to oversigter forskelllige, for Kommissionens oversigt over den geografiske fordeling er baseret på betalingerne til de medlemsstater, hvor støttemodtagerne er hjemmehørende, mens dette skema er baseret på SINCOM2-data vedrørende de lande, hvor udgifterne er afholdt.

(43) Heraf 65,8 mio. EUR udbetalt til Den EuropæiskeInvesteringsfond, Publikationskontoret og Kommissionens tjenester.

(44) Heraf 300,1 mio. EUR, som Kommissionen har betalt Garantifonden.

Bilag II

Beretninger og udtalelser vedtaget af Revisionsretten inden for de seneste fem år

I overensstemmelse med traktaterne påhviler det Revisionsretten at udarbejde en årsberetning. I henhold til traktaterne og øvrige gældende retsforskrifter påhviler det endvidere Retten at udarbejde årsberetninger om visse af Fællesskabernes organer og aktiviteter. Retten kan desuden i medfør af traktaterne fremkomme med bemærkninger til særlige spørgsmål og på begæring af en af institutionerne afgive udtalelser. Nedenfor opregnes de beretninger og udtalelser, Retten har vedtaget i de seneste fem år.

>TABELPOSITION>