RAADETS FORORDNING (EF) Nr. 3386/93 af 6. december 1993 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af doedbraendt (sintret) magnesia med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik

RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 12,

under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter konsultation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. Midlertidige foranstaltninger (1) Kommissionen indfoerte ved forordning (EOEF) nr. 2799/92 (2) en midlertidig antidumpingtold paa importen af doedbraendt (sintret) magnesia med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og henhoerende under KN-kode 2519 90 30, i det foelgende benaevnt »doedbraendt magnesit«.

B. Efterfoelgende procedure (2) Efter indfoerelsen af den midlertidige antidumpingtold anmodede fem kinesiske eksportoerer og nogle uafhaengige importoerer om at blive hoert af Kommissionen, hvilket blev imoedekommet. De fremlagde ogsaa skriftlige redegoerelser for deres synspunkter vedroerende de foreloebige resultater paa samme maade som andre uafhaengige importoerer, nogle endelige brugere og de kinesiske myndigheder.

(3) Parterne blev ogsaa underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, paa grundlag af hvilke Kommissionen agtede at anbefale indfoerelse af en endelig told. De fik ogsaa en frist til at fremsaette bemaerkninger efter offentliggoerelsen af disse oplysninger.

(4) Kommissionen tog parternes mundtlige og skriftlige kommentarer i betragtning og aendrede i paakommende tilfaelde sine resultater under hensyn hertil.

C. Den paagaeldende vare - samme vare (5) Visse kinesiske eksportoerer, uafhaengige importoerer og endelige brugere fremfoerte igen argumentet om, at doedbraendt magnesit med oprindelse i Faellesskabet og andre steder ikke er samme vare som varen med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik. De kinesiske eksportoerer foreslog, at Kommissionen skulle udpege en uafhaengig teknisk ekspert til at afgoere spoergsmaalet om, hvorvidt kinesisk doedbraendt magnesit er eller ikke er »samme vare« som al anden doedbraendt magnesium, med hensyn til mineralforekomsternes kvalitet, brydnings- og forarbejdningsmetoder, kemiske og fysiske egenskaber og slutproduktets anvendelse.

(6) Kommissionen er enig i, at en uafhaengig ekspert eventuelt kan skaffe faktuelle oplysninger om saadanne forskelle mellem kinesisk doedbraendt magnesit og magnesit fra andre lande. Faellesskabets institutioner har imidlertid godtgjort, at saadanne forskelle eksisterer. Det anfaegtes heller ikke, at disse forskelle ikke aendrer den kendsgerning, at de grundlaeggende fysiske og kemiske egenskaber ved alle typer doedbraendt magnesit er identiske. Kun hvis disse grundlaeggende fysiske og tekniske egenskaber var forskellige, ville man kunne fastslaa, at de forskellige typer doedbraendt magnesit ikke er samme vare. At de endelige brugere uden videre kan anvende doedbraendt magnesit fra et hvilket som helst land, bekraefter kun, at det er en og samme vare. Derfor og af de grunde, der er angivet i betragtning 10, 11 og 12 i forordning (EOEF) nr. 2799/92, blev det ikke anset for noedvendigt at udpege en saadan ekspert.

Raadet bekraefter disse resultater og konklusioner.

D. Dumping a) Referenceland

(7) I forordning (EOEF) nr. 2799/92 fastslog Kommissionen, at Tyrkiet var egnet som referenceland for fastsaettelse af den normale vaerdi for Den Kinesiske Folkerepublik. Efter indfoerelsen af den midlertidige told gjorde nogle eksportoerer indsigelse mod anvendelsen af Tyrkiet som referenceland og foreslog Tjekkoslovakiet som bedre egnet paa grund af arten af forekomsterne i landet, forarbejdningsteknikkerne og udvalget af forskellige kvaliteter MgO (magnesiumoxid). De paastod, at det tidligere Tjekkoslovakiet, selv om det er et land med markedsoekonomi, har en oekonomisk struktur, som ligger naermere Kinas.

Kommissionen erindrer imidlertid om, at det tidligere Tjekkoslovakiet i henhold til forordning (EOEF) nr. 1765/82 (1) ikke kunne betragtes som et land med markedsoekonomi i undersoegelsesperioden fra juli 1990 til juni 1991. Ifoelge artikel 2, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 kan priser og omkostninger i et land uden markedsoekonomi ikke anvendes som grundlag for fastsaettelse af den normale vaerdi.

Kommissionen tager hensyn til flere faktorer, naar den vaelger et land med markedsoekonomi til beregning af den normale vaerdi. Den tager hensyn til faktorer som adgang til raamaterialer, om markedet er repraesentativt i forhold til de maengder, eksportlandene eksporterer, og hvorvidt omkostninger og priser i forbindelse med den paagaeldende vare i det paagaeldende land er skabt af frie markedskraefter.

Efter en fuldstaendig gennemgang af forholdene i Tyrkiet paa baggrund af ovenstaaende konkluderede Kommissionen som i betragtning 15 i forordning (EOEF) nr. 2799/92, at Tyrkiet er egnet som referenceland.

Raadet bekraefter disse resultater og konklusioner.

b) Normal vaerdi

(8) Med hensyn til prissituationen i Tyrkiet fastslog Kommissionen, at det omfattende salg mellem forretningsmaessigt forbundne selskaber gjorde det uhensigtsmaessigt at basere den normale vaerdi paa salgspriserne. Det konstateredes imidlertid som angivet i betragtning 16 i forordning (EOEF) nr. 2799/92 om den midlertidige told, at den tyrkiske producents produktionsomkostninger fastsaettes ved en udbudsprocedure. Produktionsomkostningerne fastsaettes saaledes i normal handel og danner et passende grundlag for beregningen af den normale vaerdi.

(9) Efter indfoerelsen af den midlertidige told paastod de kinesiske eksportoerer, at den normale vaerdi, der er beregnet for hver MgO-kvalitet og tilpasset forskellene i vilkaar mellem Kina og Tyrkiet, ikke fuldt ud afspejler de naturlige fordele i Kina, idet de haevdede, at det er lettere at udvinde og forarbejde doedbraendt magnesit i Kina end i Tyrkiet.

Kommissionen er til en vis grad enig i dette argument. Med hensyn til forskelle i udvindings- og forarbejdningsmetoder godtager Kommissionen, at visse omkostningsfaktorer ved fremstillingen af doedbraendt magnesit ikke findes i Kina paa grund af naturlige fordele. I forordning (EOEF) nr. 2799/92 blev den normale vaerdi justeret for forbehandlings- og sorteringsprocesser, som konstateredes i Tyrkiet, men ikke i Kina. Kommissionen finder nu, at der yderligere boer tages hoejde for den lette adgang til raamaterialer i Kina i forhold til i Tyrkiet. Paa baggrund af det nuvaerende forhold mellem malm og sidesten i Tyrkiet og den justering, de kinesiske eksportoerer foreslog, er omkostningerne ved udvindingen blevet nedsat med 20 % som konstateret i Tyrkiet.

Paa dette grundlag afspejler den fastlagte normale vaerdi for den tyrkiske producent de naturlige fordele i Kina. De kinesiske eksportoerer paastod, at der yderligere burde justeres for de aabne miners paastaaede naere beliggenhed ved ovnene i Kina. Kommissionen maa her slaa fast, at beslutningen om at placere ovnene i naerheden af minerne og flytte dem, naar minerne flyttes, i hoej grad paavirkes af, at omkostningsstrukturen i Kina ikke bestemmes af markedsforholdene, og at tilpasninger under henvisning hertil er uforenelige med maalsaetningen i artikel 2, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

(10) Raadet bekraefter den saaledes fastlagte normale vaerdi.

c) Eksportpris

(11) Raadet bekraefter den metode, der anvendtes til fastlaeggelse af eksportpriserne i betragtning 18 i forordning (EOEF) nr. 2799/92, da der ikke blev fremfoert vaesentlige bemaerkninger hertil af de interesserede parter.

E. Sammenligning og dumpingmargen (12) De kinesiske eksportoerer paastod, at de kinesiske producenter anvender almindelig braending med koks i skaktovne til lave omkostninger, og at der burde foretages en justering paa 10 % for at afspejle de lavere braendingsomkostninger i Kina. Kommissionen fastslog imidlertid, at den tyrkiske producent ogsaa anvender skaktovne. Kommissionen accepterede derimod, at der burde foretages en justering for at afspejle den tyrkiske producents stoerre udgifter til braendselsolie, og produktionsomkostningerne blev saaledes nedsat med 3 %. En raekke importoerer og endelige brugere haevdede baade foer og efter, at de midlertidige foranstaltninger blev truffet, at de selv maatte udfoere arbejde saasom analysering af varen, overvaagning af lastningen af varen og fjernelse af urenheder, naar de indfoerte magnesium fra Kina. Det blev haevdet, at dette ofte kraever, at importoererne benytter personale i Kina. De tyrkiske producenter udfoerer normalt selv dette arbejde, der derfor ikke kraever nogen intervention fra koebernes side. Disse importoerer anmodede om, at der i henhold til artikel 2, stk. 9, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 blev taget hensyn til forskelle i salgsbetingelserne, som paavirkede prissammenligneligheden. Kommissionen finder paa grundlag af de indsamlede oplysninger, at anmodningen om, at der tages hensyn dertil, er berettiget. Paa grundlag af de disponible oplysninger fra den tyrkiske producent er disse omkostninger anslaaet til 6 % af den beregnede salgspris, og den normale vaerdi er af hensyn til sammenligneligheden blevet justeret tilsvarende.

Ingen andre parter fremsatte bemaerkninger, og Raadet bekraefter derfor resultaterne og konklusionerne i betragtning 19 i forordning (EOEF) nr. 2799/92.

Det fremgik af den endelige undersoegelse af forholdene, at der finder dumping sted, og at dumpingmargenen er lig med forskellen mellem den normale vaerdi og prisen ved eksport til Faellesskabet. Dumpingmargenen er lig med 47 ECU pr. ton.

(13) I forbindelse med den foreloebige afgoerelse fastlagde Kommissionen en enkelt dumpingmargen for alle kinesiske eksportoerer. De kinesiske eksportoerer, som medvirkede ved undersoegelsen, anfaegtede denne margen og paastod, at Kommissionen burde beregne en dumpingmargen for hver enkelt eksportoer, som samarbejdede ved undersoegelsen.

Kommissionen minder imidlertid om, at individuel behandling for saa vidt angaar eksporten fra et land uden markedsoekonomi fortsat maa betragtes som en helt speciel undtagelse, som kun anvendes i tilfaelde, hvor den beroerte producent har foert bevis for, at det er muligt at fastsaette eksportpriserne uden paavirkning fra de statslige myndigheders side. Staten kan gennem sin kontrol aendre produktions- og handelsmoenstret for at drage fordel af den laveste dumpingmargen og saaledes underminere enhver foranstaltnings effektivitet. Som anfoert i betragtning 21 i forordning (EOEF) nr. 2799/92 handler de paagaeldende eksportoerer, som er statskontrollerede virksomheder, ikke uafhaengigt af statslig indflydelse og kan ikke frit fastsaette deres eksportpriser. Der er derfor kun fastlagt en enkelt dumpingmargen for alle kinesiske eksportoerer. Raadet bekraefter ovenstaaende resultater og konklusioner.

F. Skade (14) Kommissionen konkluderede i forordning (EOEF) nr. 2799/92 (se betragtning 22 til 32), at erhvervsgrenen i Faellesskabet havde lidt vaesentlig skade som foelge af dumpingimporten af doedbraendt magnesit med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik. Importen af den paagaeldende vare fra Den Kinesiske Folkerepublik steg fra 117 000 tons i 1988 til over 176 000 tons i undersoegelsesperioden 1. juli 1990 til 30. juni 1991, og faellesskabsproducenternes markedsandel mindskedes paa et marked i udvidelse, og deres priser blev trykket betydeligt. Faellesskabsproducenternes salg var tabsgivende eller gav kun ringe fortjeneste. De interesserede parter fremfoerte ikke nye argumenter hertil. Raadet bekraefter derfor Kommissionens resultater og konklusioner i betragtning 32 i forordning (EOEF) nr. 2799/92.

(15) De kinesiske eksportoerer mente, at der ikke kan vaere tale om skade i forbindelse med varer med indhold paa over 92 % MgO, da EF-producenterne af disse kvaliteter fortsat oegede - paastaas det - deres salg, produktionsmaengde og kapacitetsudnyttelse.

Som angivet i betragtning 32 i forordning (EOEF) nr. 2799/92 konstaterede Kommissionen ikke som led i undersoegelsen, at faellesskabsproducenterne havde oeget salget, produktionsmaengden og kapacitetsudnyttelsen i forbindelse med disse kvaliteter. Desuden ses der i argumentet helt bort fra, at skadens omfang ifoelge artikel 4, stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 fastlaegges i forhold til produktionen i Faellesskabet af samme vare, hvilket omfatter alle typer og kvaliteter af doedbraendt magnesit, som i vidt omfang kan erstatte hinanden. Hvis faellesskabsproducenter af visse kvaliteter har et salg i Faellesskabet, som ikke er beroert af dumpingimporten paa samme maade som salget af andre kvaliteter, maa det globalt ses i sammenhaeng med faellesskabsindustriens praestationsniveau paa markedet i Faellesskabet for samme vare som et hele, hvilket betyder alle typer og kvaliteter. Dette argument maa derfor afvises. Raadet bekraefter ovenstaaende resultater og konklusioner.

G. AArsag til skade (16) Som anfoert i betragtning 33 og 34 i forordning (EOEF) nr. 2799/92 konstaterede Kommissionen, at erhvervsgrenen i Faellesskabet paafoeres vaesentlig skade paa grund af dumpingimporten som omhandlet i artikel 4, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Efter indfoerelsen af midlertidige foranstaltninger paastod de kinesiske eksportoerer og nogle importoerer imidlertid, at faellesskabsproducenternes stigende omkostninger var tegn paa, at skaden var selvforskyldt og ikke kunne tilskrives importen fra Kina. De paastod ogsaa, at der var forvoldt skade som foelge af import af varer fra Nordkorea.

(17) Med hensyn til det foerste argument mener Kommissionen ikke, at faellesskabsproducenternes omkostninger steg meget mellem 1988 og undersoegelsesperioden. Faellesskabsproducenternes finansielle situation forvaerredes som et resultat af pristrykket fra dumpingimporten fra Kina, medens omkostningerne var stabile. Kommissionen kan derfor ikke godtage, at der var tale om selvforskyldt skade fra faellesskabsproducenternes side som foelge af stigende produktionsomkostninger, og denne paastand maa derfor afvises.

(18) Hvad angaar importen fra Nordkorea, noterer Kommissionen, at Kina er langt den stoerste forsyningskilde, naar det drejer sig om import af doedbraendt magnesit til Faellesskabet. Nordkorea tegnede sig for 15 % af importen af doedbraendt magnesit til Faellesskabet i referenceperioden, medens Kina tegnede sig for 46 %. Selv om det ikke kan udelukkes, at andre faktorer end dumpingimporten fra Kina ogsaa har haft negative virkninger for erhvervsgrenen i Faellesskabet, maa det dog konkluderes, at den meget omfattende maengdemaessige udvidelse af den kinesiske dumpingeksport og de lave priser har vaeret skyld i faldet i faellesskabsproducenternes markedsandel og forvaerringen af deres finansielle situation. Denne eksport maa derfor, saerskilt betragtet, anses for at have forvoldt erhvervsgrenen i Faellesskabet vaesentlig skade.

(19) Producenterne af ildfast materiale paastod, at de importvarer fra Kina, som de anvendte, ikke har forvoldt faellesskabsproducenterne skade, da faellesskabsproducenterne ikke solgte doedbraendt magnesit med den noedvendige kemiske profil.

Kommissionen naevner i den forbindelse, at alle importerede varer og den doedbraendte magnesit, som faellesskabsindustrien fremstiller, er samme vare med samme grundlaeggende og identiske fysiske og kemiske egenskaber og med samme anvendelse. Kommissionen fastslog desuden, at faellesskabsproducenterne er i stand til at fremskaffe alle typer magnesit, ogsaa dem, der opfylder ovennaevnte brugeres krav. Faellesskabsproducenterne kunne i dette bestemte tilfaelde ikke saelge de paagaeldende typer magnesit til disse brugere, hvorimod de kinesiske eksportoerer kunne, paa grund af deres lave priser, hvilket er endnu et tegn paa, at erhvervsgrenen i Faellesskabet blev paafoert skade af dumpingimporten fra Kina.

Raadet bekraefter ovenstaaende resultater og konklusioner.

H. Told (20) Hvad angaar tolden, fastslog Kommissionen i betragtning 44 i forordning (EOEF) nr. 2799/92, at kun en told, der svarer til hele dumpingmargenen (som fastlagt i betragtning 12 i naevnte forordning), og som vil bringe de kinesiske priser op paa den normale vaerdi, er tilstraekkelig til at afhjaelpe den skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Faellesskabet som foelge af dumpingimporten. Der er ikke fremfoert argumenter vedroerende toldens stoerrelse efter indfoerelsen af den midlertidige told, og Raadet bekraefter derfor Kommissionens resultater og konklusioner.

Hvad angaar toldens form, finder Kommissionen, at strukturen i en statskontrolleret oekonomi giver de kinesiske eksportoerer et betydeligt spillerum til at saenke deres eksportpriser yderligere, og at et saadant fald i de kinesiske eksportoerers priser faktisk har fundet sted siden 1988. Markedet for doedbraendt magnesit er meget foelsomt over for manglende prisstabilitet, og tolden boer derfor indfoeres i en saadan form, at den kan forhindre, at de kinesiske eksportoerer saenker priserne yderligere. Hverken et fast toldbeloeb eller en vaerditold synes derfor egnet.

Under disse omstaendigheder boer der fastsaettes en mindstepris ved salg af kinesisk magnesit paa markedet i Faellesskabet. Denne mindstepris beregnes paa grundlag af den vejede gennemsnitlige normale vaerdi for doedbraendt magnesit som fastlagt i betragtning 9 under hensyntagen til de i betragtning 12 naevnte justeringer. Denne mindstepris, justeret til cif-vaerdien Faellesskabets graense, fastsaettes til 120 ECU pr. ton for alle kvaliteter. Tolden boer derfor vaere lig med forskellen mellem denne mindstepris og nettoprisen for varen, frit Faellesskabs graense, ufortoldet. Raadet bekraefter dette.

I. Faellesskabets interesser (21) Ved vurderingen af behovet for foranstaltningerne er der taget hensyn til to grundlaeggende elementer. For det foerste, at formaalet med antidumpingforanstaltninger er at hindre konkurrencefordrejning, som skyldes illoyal handelspraksis, og saaledes genskabe aabne og loyale konkurrencevilkaar paa markedet i Faellesskabet, hvilket grundlaeggende er i Faellesskabets almene interesse. For det andet, at den fremtidige eksistens for industrien for doedbraendt magnesit under de saerlige omstaendigheder i denne procedure vil komme i fare, hvis man undlader at genskabe et loyalt marked, eftersom faellesskabsindustrien i oejeblikket er ude af stand til at opnaa den noedvendige fortjeneste til at fortsaette handelen. Faellesskabets industri for doedbraendt magnesit ville saaledes ikke laengere vaere en kilde til teknisk ekspertise, beskaeftigelse og investering, jf. betragtning 40 i forordning (EOEF) nr. 2799/92.

(22) Visse importoerer og endelige brugere fremfoerte, at omkostningsstigninger for producenterne af ildfast materiale alvorligt ville beroere deres evne til at konkurrere med andre producenter uden for Faellesskabet.

Kommissionen er enig i, at denne industri for oejeblikket staar i en vanskelig handelssituation baade i og uden for Faellesskabet, som vil blive forvaerret, hvis prisen paa doedbraendt magnesit stiger. Kommissionen finder imidlertid, at en told i form af en mindstepris pr. ton som fastlagt i betragtning 20 vil saette brugerne af hoejere kvaliteter i stand til at koebe doedbraendt magnesit til priser, som ikke er meget hoejere end konkurrenternes uden for Faellesskabet, og saaledes til at bevare deres konkurrenceevne. Brugerne kunne faa en prisfordel paa kortere sigt, hvis der ikke indfoeres told, men paa laengere sigt vil det generelt foere til mindre konkurrence og hoejere priser, hvis man undlader at genskabe loyale konkurrencevilkaar paa markedet i Faellesskabet.

(23) Nogle importoerer anfoerte, at der ikke var grund til at beskytte industrien i Faellesskabet mod forsyninger af doedbraendt magnesit, som den ikke selv kan levere.

Det er rigtigt, at produktionen i Faellesskabet i oejeblikket ikke er tilstraekkelig til at daekke efterspoergslen efter den paagaeldende vare, men Kommissionen fastslog dog, at faellesskabsindustrien for oejeblikket arbejder under en rimelig kapacitetsudnyttelse og har store reserver. Kun dumpingimporten fra Kina til lave priser forhindrede faellesskabsindustrien i at udnytte den eksisterende kapacitet og mulighederne for produktionsudvidelse. Argumentet er endvidere baseret paa en fejlagtig opfattelse af virkningerne af antidumpingtold. Selv om der anvendes told, vil forbrugerne i Faellesskabet fortsat kunne koebe kinesisk magnesit til konkurrencedygtige priser. Som i denne procedure, hvor tolden er lig med dumpingmargenen, men lavere end det beloeb, der er paakraevet for fuldt ud at afhjaelpe skaden, er det kun det illoyale element i eksportoerernes prisfordel, der vil blive fjernet. Paa Faellesskabets marked er der desuden mange andre leverandoerer af doedbraendt magnesit, som ikke kommer fra Faellesskabet. Kommissionen ser ikke nogen grund til at frygte for forsyningsmangel.

(24) De kinesiske eksportoerer gentog argumentet om, at det ikke er i Faellesskabets interesse at indfoere foranstaltninger, som ikke er effektive, da en antidumpingtold paa kinesisk doedbraendt magnesit vil resultere i en betydelig foroegelse af importen af lavprisvarer fra Nordkorea. Som anfoert i betragtning 41 i forordning (EOEF) nr. 2799/92 vil Kommissionen vaere opmaerksom paa, om den kinesiske eksport i vidt omfang bliver erstattet af paastaaet dumpingimport fra Nordkorea, og undersoege, om der boer traeffes passende forholdsregler under saadanne omstaendigheder.

(25) Ud fra de grunde, der er angivet ovenfor og i betragtning 40 til 43 i forordning (EOEF) nr. 2799/92, konkluderer Kommissionen, at det er i Faellesskabets interesse, at der gribes ind i dette tilfaelde. Raadet bekraefter ovenstaaende resultater og konklusioner.

J. Opkraevning af midlertidig told (26) Som foelge af aendringen i toldens form finder Raadet det i dette saerlige tilfaelde ikke hensigtsmaessigt at opkraeve den midlertidige antidumpingtold endeligt -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indfoeres en endelig antidumpingtold paa importen af doedbraendt (sintret) magnesia henhoerende under KN-kode ex 2519 90 30 med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik.

2. Tolden fastsaettes til forskellen mellem 120 ECU pr. ton og prisen for varen, netto, frit Faellesskabets graense, ufortoldet, hvis denne pris er lavere.

3. Gaeldende bestemmelser for told finder anvendelse.

Artikel 2

Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 6. december 1993.

Paa Raadets vegne

W. CLAES

Formand

(1) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.

(2) EFT nr. L 282 af 26. 9. 1992, s. 15.

(3) EFT nr. L 195 af 5. 7. 1982.