*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 20. januar 1988

om den belgiske regerings planlagte stoette til fordel for en producent af polypropylengarn og taepper, Roger Vanden Berghe NV, Desselgem, Belgien

(Kun den franske og den nederlandske udgave er autentisk)

(88/173/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

efter i henhold til ovennaevnte artikel 93 at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger, og under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Ved skrivelse af 23. marts 1987 meddelte den belgiske regering under henvisning til reglerne for stoette til syntetiske fibre og syntetisk garn, at den paataenkte at yde finansiel stoette til en producent af polypropylengarn og taepper, Roger Vanden Berghe NV i Desselgem. Der blev fremlagt supplerende oplysninger ved telex af 13. maj 1987.

Stoetten skulle ydes i henhold til loven om oekonomisk sanering af 4. august 1978 og bidrage til at lette investeringer paa 47,98 mio bfr. i en foroegelse af produktionskapaciteten for polypropylengarn samt tage form af et tilskud paa 6 812 450 bfr.

Efter en foerste undersoegelse mente Kommissionen ikke, at den paataenkte stoette ville opfylde betingelserne for at kunne blive henfoert under en af undtagelserne i Traktatens artikel 92, stk. 3, og i saerdeleshed heller ikke, at den ville vaere paa linje med reglerne for stoette til syntetiske fibre og syntetisk garn, som Kommissionen indfoerte i 1977, og som blev meddelt medlemsstaterne ved skrivelse af 19. juli 1977; disse regler er offentliggjort i Bulletin for De Europaeiske Faellesskaber juli/august 1977, punkt 1.5.3, og november, punkt 2.1.47, og gyldighedsperioden herfor blev forlaenget i 1979, 1981, 1983, 1985 og 1987.

Ifoelge disse regler skal medlemsstaterne afstaa fra at yde stoette, hvis denne stoette har til virkning at foroege produktionskapaciteten i den paagaeldende sektor. I den foreliggende sag sigter stoetten paa en udvidelse af produktionskapaciteten for polypropylengarn med 100 %.

Kommissionen tog tillige i betragtning, at investeringen blev foretaget saa tidligt som i 1985 uden statsstoette, som foerst efterfoelgende blev tilbudt i 1987. Stoetten var og er saaledes ikke noedvendig for at udvikle den paagaeldende erhvervsgren og vil dermed give den paagaeldende virksomhed urimelige fordele, idet den blot vil bidrage til at konsolidere dens finansielle stilling. Stoetten vil kunne paavirke samhandelen mellem medlemsstater og fordreje konkurrencen uden nogen begrundelse i den faelles interesse, jf. Traktatens artikel 92, stk. 3.

Kommissionen indledte derfor proceduren i Traktatens artikel 93, stk. 2, foerste afsnit.

Ved skrivelse af 26. juni 1987 opfordrede den den belgiske regering til at fremsaette sine bemaerkninger hertil. De oevrige medlemsstater blev underrettet herom den 4. august og andre interesserede parter den 8. oktober 1987.

II

Den belgiske regering meddelte ved skrivelse af 21. september 1987 Kommissionen, at den ikke havde bemaerkninger at fremsaette som led i proceduren.

Fire andre medlemsstater og to erhvervssammenslutninger inden for sektoren fremsatte deres bemaerkninger som led i proceduren og stoettede Kommissionens synspunkt som anfoert ved indledningen af proceduren.

III

Handelen med syntetisk garn, saerlig polypropylengarn, er betydelig, og ca. 60 % af den samlede EF-produktion afsaettes inden for Faellesskabet. Den paagaeldende virksomhed, hvis produktionskapacitet er vokset fra 2,95 % til 5,9 % af den samlede kapacitet i EF ved hjaelp af den her omtalte investering, deltager aktivt i samhandelen inden for Faellesskabet og eksporterer 30 % af sin produktion til de oevrige medlemsstater.

Det relevante marked i den foreliggende sag er markedet for polypropylengarn til fremstilling af taepper, som tegner sig for ca. to tredjedele af den samlede produktion af polypropylengarn i EF. Trods det voksende forbrug findes der stadig betydelig overkapacitet paa dette marked, eftersom der i meget hurtigt tempo oprettes ny kapacitet. Fra 1985 til 1986 f.eks. steg produktionen og forbruget i EF med 3,8 %, medens kapaciteten voksede med 9,0 %. Kapacitetsudnyttelsen i EF er i oejeblikket paa 82 % efter et fald fra 86 % i 1985, hvilket i saerdeleshed i betragtning af det stadigt stigende pres fra tredjelande er utilstraekkeligt.

Der bestaar foelgelig staerk konkurrence mellem de 47 producenter af polypropylengarn i EF. Det her omhandlede firma befandt sig paa 18. pladsen i denne gruppe foer investeringen; nu indgaar det blandt de ti stoerste producenter af polypropylengarn inden for EF.

Den planlagte stoette paa 6 812 450 bfr., der skal ydes i henhold til loven om oekonomisk sanering af 4. august 1978, er statsstoette i den i Traktatens artikel 92, stk. 1, forudsatte betydning. Dette beloeb udgoer, selv om det er relativt lille i absolutte tal, en betydelig fordel, fordi stoetten bidrager til at nedbringe investeringsomkostningerne med 8,1 % nettosubventionsaekvivalent og saetter virksomheden i stand til at oege sin kapacitet med 100 % uden selv at skulle baere samtlige omkostninger i forbindelse med denne udvidelse, hvilket konkurrenter, som ikke modtager stoette, vil skulle, hvis de maatte oenske at foretage saadanne investeringer. Stoetten vil derfor kunne styrke virksomhedens stilling i forholdet til dens konkurrenter i samhandelen inden for Faellesskabet, og disse konkurrenter ville kunne paavirkes af stoetten. Fordi der foregaar en betydelig samhandel med polypropylengarn inden for EF, fordi konkurrencen er meget skarp, og fordi den paagaeldende virksomhed deltager aktivt i samhandelen inden for EF, vil den planlagte stoette kunne paavirke samhandelen og fordreje eller true med at fordreje konkurrencen i den i Traktatens artikel 92, stk. 1, forudsatte betydning. Ifoelge Traktatens artikel 92, stk. 1, er stoette, som opfylder de deri fastsatte kriterier, uforenelig med Faellesmarkedet.

De i Traktatens artikel 92, stk. 2, fastsatte undtagelser finder ikke anvendelse i det foreliggende tilfaelde paa grund af den paataenkte stoettes art, og fordi den lov, i henhold til hvilken stoetten skal ydes, ikke tager sigte paa de der omhandlede formaal.

Traktatens artikel 92, stk. 3, fastsaetter, hvilke stoetteforanstaltninger der kan betragtes som forenelige med Faellesmarkedet. Hvorvidt stoetten er forenelig med Traktaten, skal vurderes ud fra Faellesskabets og ikke ud fra den enkelte medlemsstats synspunkt. For at sikre, at Faellesmarkedet fungerer tilfredsstillende og under hensyntagen til principperne i Traktatens artikel 3, litra f), skal de i Traktatens artikel 92, stk. 3, omhandlede undtagelser fra princippet i artikel 92, stk. 1, fortolkes snaevert i forbindelse med undersoegelsen af en stoetteordning eller en individuel stoetteforanstaltning.

De finder navnlig kun anvendelse, naar Kommissionen kan fastslaa, at markedskraefterne alene ikke ville faa den potentielt begunstigede virksomhed til uden en saadan stoette at traeffe dispositioner, der kan bidrage til virketiggoerelsen af et af de i undtagelserne omhandlede maal.

Anvendes undtagelsesbestemmelserne paa stoetteforanstaltninger, der ikke bidrager til virkeliggoerelsen af et saadant maal, eller hvor stoetten ikke er noedvendig for at naa dette maal, vil det give visse medlemsstaters industrier eller virksomheder uberettigede fordele og blot tjene til at forbedre disses finansielle situation, ligesom det vil medfoere, at samhandelen mellem medlemsstater paavirkes, og konkurrencevilkaarene fordrejes, uden at dette paa nogen maade er begrundet i hensynet til Faellesskabets interesse.

Den belgiske regering har ikke kunnet bevise, og Kommissionen har ikke kunnet paavise, at den paataenkte stoette opfylder betingelserne for at kunne omfattes af en af undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3.

Hvad angaar undtagelsesbestemmelserne i Traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og c), vedroerende stoette til fremme af udviklingen af visse regioner skal det bemaerkes, at levestandarden i Belgien ikke er usaedvanlig lav, og at der ikke hersker en alvorlig underbeskaeftigelse som omhandlet i litra a). Desuden har den belgiske regering ikke selv paaberaabt sig undtagelsen i litra a). Da den planlagte stoette gaelder en enkelt virksomhed i en given erhvervsgren, uden hensyn til hvor den er placeret, kan den ikke siges at vaere taenkt eller egnet til at bidrage til udviklingen af visse regioner som omhandlet i undtagelsesbestemmelsen i litra c).

Hvad angaar undtagelsesbestemmelserne i artikel 92, stk. 3, litra b), er det tydeligt, at stoetten ikke har til formaal at fremme virkeliggoerelsen af et vigtigt projekt af faelleseuropaeisk interesse eller at afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i den belgiske oekonomi. En specifik stoette til fordel for en enkelt producent af polypropylengarn og taepper kan ikke siges at bidrage til at afhjaelpe en saadan situation som beskrevet i artikel 92, stk. 3, litra b).

Hvad angaar undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra c), vedroerende »stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene« skal det bemaerkes, at der foregaar en omfattende samhandel mellem medlemsstater med syntetiske fibre og garn i almindelighed og polypropylengarn i saerdeleshed, og konkurrencen er meget staerk paa grund af den ovenfor omtalte vedvarende og ubestridelige overkapacitet. Dette er grunden til, at Kommissionen i 1977 indfoerte reglerne for stoette til syntetiske fibre og syntetisk garn, hvis gyldighedsperiode blev forlaenget i 1979, 1981, 1983 og 1985.

I sin skrivelse af 7. juli 1987, hvorved Kommissionen forlaengede ordningen for kontrol med stoette i yderligere en periode paa to aar, dvs. indtil den 19. juli 1989, understregede Kommissionen over for medlemsstaterne, at den paa forhaand ville vaere negativt indstillet over for planer om stoette, hvad enten der var tale om sektorbestemt, regional eller generel stoette, som ville medfoere en foroegelse af virksomhedernes nettoproduktionskapacitet inden for denne sektor. Den mindede ligeledes medlemsstaterne om, at den fortsat ville vaere positivt indstillet over for stoetteprojekter, der tog sigte paa at fremskynde eller lette omstilling af produktion af syntetiske fibre til andre aktiviteter, eller som gennem strukturomlaegningen medfoerte kapacitetsnedskaeringer.

Polypropylengarn til fremstilling af taepper henhoerer under den varegruppe, som er genstand for reglerne for stoette til syntetiske fibre og syntetisk garn, og den omhandlede investering, som fandt sted i 1985, vedroerte en udvidelse af produktionskapaciteten for polypropylengarn med 100 %.

En kunstig nedsaettelse af omkostningerne for en producent af polypropylengarn ved en udvidelse vil i en situation som ovenfor beskrevet kunne svaekke andre producenters konkurrencestilling og faa til foelge at reducere kapacitetsudnyttelsen og presse priserne i et saadant omfang, at andre producenter af ikke blot polypropylengarn, men ogsaa af ligende garn, saasom polyamidgarn, som hidtil har overlevet som foelge af omstruktureringsforanstaltninger og produktivitetsforbedringer, som de selv har gennemfoert med egne midler, eventuelt maa traekke sig tilbage fra markedet.

Af samme eller lignende grunde har Kommissionen tidligere maattet forbyde statsstoette til andre producenter af polypropylengarn i EF (beslutning 84/428/EOEF af 27. juni 1984 og 85/471/EOEF af 10. juli 1985). Den planlagte stoette opfylder derfor ikke de fornoedne betingelser for, at en af undtagelsesbestemmelserne i reglerne for stoette til syntetiske fibre og syntetisk garn kan bringes i anvendelse.

Desuden er det hensigten, at stoetten skal ydes med tilbagevirkende kraft til en investering, som blev gennemfoert i 1985 uden statsstoette. Stoetten var og er saaledes ikke noedvendig til udvikling af den paagaeldende virksomhed og vil blot give denne virksomhed urimelige fordele.

Det maa derfor konstateres, at den planlagte stoette til fordel for Roger Vanden Berghe NV, som Kommissionen har faaet anmeldt, og som i en sektor med alvorlige overkapacitetsproblemer ydes med tilbagevirkende kraft til en kapacitetsudvidelse, som er foretaget af denne virksomhed, hvis markedsstilling ikke laengere er betinget af virksomhedens egen effektivitet, fortjeneste og formaaen, selv om stoetten bidrager til udvikling af en bestemt erhvervsgren, maa anses for at aendre samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse.

Det paagaeldende stoetteprojekt opfylder derfor ikke de fornoedne betingelser for, at undtagelsesbestemmelserne i Traktatens artikel 92, stk. 2 og 3, kan bringes i anvendelse -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Den planlagte stoette paa 6 812 450 bfr. til Roger Vanden Berghe NV, som blev meddelt Kommissionen ved skrivelse af 23. marts 1987, er uforenelig med Faellesmarkedet efter Traktatens artikel 92.

Den belgiske regering afstaar derfor fra at gennemfoere dette stoetteprojekt.

Artikel 2

Den belgiske regering underretter inden to maaneder fra meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger den har truffet for at efterkomme den.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Belgien.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. januar 1988.

Paa Kommissionens vegne

Peter SUTHERLAND

Medlem af Kommissionen