SÆRBERETNING NR. 5/97 om forvaltningen af Fællesskabets kornhandel, hvortil der ydes eksportrestitutioner, eller som er omfattet af særlige importordninger og regionale støtteordninger med Kommissionens svar (EF-traktatens artikel 188 C, stk. 4, andet afsnit) (97/C 159/01)

INDHOLD

Punkt Side

1. INDLEDNING . 1.1-1.3 3

2. FASTSÆTTELSE AF RESTITUTIONSSATSEN FOR VISSE PRODUKTER I FØRSTE FORARBEJDNINGSLED . 2.1-2.8 3

Generelle bemærkninger . 2.1 3

Regulering af koefficienterne . 2.2-2.7 3

Mel af blød hvede . 2.3-2.4 3

Fine gryn af hård hvede . 2.5 4

Malt . 2.6-2.7 4

Sammendrag af bemærkningerne . 2.8 4

3. EKSPORTRESTITUTIONER FOR MALT OG FODERBLANDINGER 3.1-3.8 4

Malt . 3.1-3.5 4

Generelle bemærkninger . 3.1-3.2 4

Kontrol af restitutionen . 3.3 4

Kontrol af reguleringsordningen . 3.4-3.5 5

Foderblandinger . 3.6-3.7 5

Sammendrag af bemærkningerne . 3.8 5

Punkt Side

4. KVALITETEN AF DEN FYSISKE KONTROL AF EKSPORTERET KORN . 4.1-4.12 6

Generelle bemærkninger . 4.1 6

Vlissingen/Nederlandene . 4.2-4.4 6

Hull og Ipswich/Det Forenede Kongerige . 4.5 6

Rouen og Dunkerque/Frankrig . 4.6-4.7 6

Andalusien/Spanien . 4.8-4.11 7

Sammendrag af bemærkningerne . 4.12 7

5. KONTROL AF VIRKSOMHEDERS FORRETNINGSPAPIRER . 5.1-5.5 7

Generelle bemærkninger . 5.1 7

Koordinering af kontrolforanstaltningerne . 5.2 7

Særlige problemer med fastsættelse af korrekte restitutionsberettigede varemængder . 5.3-5.4 8

Sammendrag af bemærkningerne . 5.5 8

6. SÆRLIGE ORDNINGER FOR INDFØRSEL AF MAJS OG SORGHUM TIL SPANIEN OG PORTUGAL . 6.1-6.10 8

Generelle bemærkninger . 6.1-6.7 8

Direkte køb på verdensmarkedet . 6.8-6.9 9

Sammendrag af bemærkningerne . 6.10 9

7. KORNFORSYNING UNDER POSEIMA-PROGRAMMET . 7.1-7.9 9

Generelle bemærkninger . 7.1 9

Foreløbige forsyningsopgørelser . 7.2-7.3 10

Sammenhængen mellem støtte- og restitutionssatserne . 7.4-7.5 10

Fordelene ved støtteordningen skal komme den endelige forbruger til gode 7.6-7.7 10

Omkostninger ved transport mellem de forskellige øer . 7.8 11

Sammendrag af bemærkningerne . 7.9 11

8. GENERELLE KONKLUSIONER . 8.1 11

Tabel 1 . 12

Kommissionens svar . 13

1. INDLEDNING

1.1. Denne beretning omhandler hovedsagelig Rettens revision af eksportrestitutioner, som er en fortsættelse af Rettens revision af forvaltningen af eksportrestitutioner i de vigtigste markedssektorer (jf. særberetning nr. 2/90 (1), 2/92 (2) og 7/93 (3) samt bemærkningerne i årsberetningen for 1995). I de fire regnskabsår 1991 til 1994 blev der i alt udbetalt 11 043 mio. ECU i eksportrestitutioner for korn, der blev eksporteret til tredjelande. Under budgetartiklen vedrørende eksportrestitutioner for korn (B1-100) er også opført udgifterne til bestemte kornarter og afledte kornbaserede produkter. Kommissionen kunne ikke give en fuldstændig oversigt over de beløb, der er udbetalt for hvert kornprodukt. Tallene i tabel 1 (der er vedføjet som bilag) viser kun de mængder produkter i kornsektoren, hvortil der er udbetalt eksportrestitutioner.

1.2. Retten undersøgte følgende aspekter af eksportrestitutionsordningen for korn:

a) Fastsættelsen af restitutionsatser for kornprodukter i første forarbejdningsled (f.eks. mel, semuljegryn, malt).

b) Forvaltningen af restitutionsordningen i forbindelse med eksport af specialiserede kornprodukter, dvs. malt og foderblandinger.

c) Kvaliteten af den fysiske kontrol foretaget på eksporttidspunktet i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 386/90 af 12. februar 1990 (4).

d) Kvaliteten af den efterfølgende kontrol i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 (5), herunder særlige kontrolproblemer i medlemsstaterne.

1.3. Beretningen omhandler også to særlige ordninger gældende for handel med korn:

a) Indførsel af majs og sorghum til Spanien og Portugal i henhold til GATT-aftalerne.

b) Kornleverancer til Azorerne under POSEIMA-programmet.

2. FASTSÆTTELSE AF RESTITUTIONSSATSEN FOR VISSE PRODUKTER I FØRSTE FORARBEJDNINGSLED

Generelle bemærkninger

2.1. Eksporten til tredjelande af produkter i første forarbejdningsled (særlig mel af blød hvede, fine gryn af hård hvede og malt) er af væsentlig handelsmæssig betydning og indvirker dermed også væsentligt på restitutionsudgifterne. Restitutionerne for disse produkter i første forarbejdningsled er baseret på den mængde basiskorn, der er nødvendig til fremstilling af en bestemt mængde af produktet. Der anvendes derfor en forædlingskoefficient på mængden af det forarbejdede produkt. En koefficient på 1,51 betyder f.eks., at 1 000 kg af et bestemt forarbejdet produkt må være fremstillet af 1 510 kg korn. Siden 1991 har man beregnet restitutionskoefficienten ved at regulere forædlingskoefficienten, således at der tages hensyn til indtægter fra salg af værdifulde biprodukter enten på Fællesskabets marked eller på tredjelandes markeder. Jo højere koefficient jo højere restitutionssats.

Regulering af koefficienterne

2.2. I særberetning nr. 2/90 (punkt 2.65-2.66) fremsatte Retten bemærkninger om basisrestitutionssatserne og om fremgangsmåden med at anvende særlige restitutionssatser for at udligne eksportstøtte, der ydes af konkurrerende leverandører, som f.eks. USA. Disse særlige restitutionssatser afveg fra de satser, som var fastsat i de gældende forordninger. I sit svar oplyste Kommissionen, at den ville tilpasse basiskoefficienterne, som havde været uændrede siden 1967, bl.a. for at tage hensyn til de nye forarbejningsudbytter.

Mel af blød hvede

2.3. Forædlingskoefficienten på 1,51 for mel af den højeste kvalitet var uændret fra 1967 indtil den i 1982 blev reguleret til 1,40. Denne koefficient på 1,40 var gældende indtil den 1. oktober 1991, hvor den blev yderligere reduceret til 1,37 som følge af en regulering af alle forædlingskoefficienter. I forbindelse med denne reduktion foreslog Kommissionen bl.a. på baggrund af medlemsstaternes skøn over udbyttet af melfremstillingen i første omgang følgende:

a) En forædlingskoefficent på 1,38 for mel af den højeste kvalitet.

b) En reduktion af denne koefficient til 1,35 ved fastsættelse af restitutioner under hensyntagen til værdien af biprodukter.

c) Pro rata-reguleringer af restitutionskoefficienterne for mel af ringere kvalitet.

2.4. Kommissionen ændrede imidlertid sit oprindelige forslag fra 1,35 til 1,37 med tilsvarende justeringer i de øvrige kategorier. Dette reviderede forslag blev godkendt af Forvaltningskomitéen for Korn (som består af repræsentanter for Kommissionen og medlemsstaterne) og vedtaget ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 2849/91 (6), hvorved de pågældende restitutionssatser blev forhøjet med ca. 1,5 %, og udgifterne blev forøget med ca. 13 mio. ECU i perioden oktober 1991-december 1994. Denne ændring fremgik imidlertid ikke umiddelbart af Kommissionens sagsakter.

Fine gryn af hård hvede

2.5. Kommissionen besluttede at omstrukturere forædlingskoefficienterne for fine gryn af hård hvede og at basere de nye satser på gryn af gennemsnitskvalitet. I første omgang foreslog Kommissionen en reduktion af koefficienterne i de tre nye kategorier (afhængigt af askeindholdet) til hhv. 1,45, 1,30 og 1,20. Dette forslag blev imidlertid også ændret til fordel for eksportørerne på samme møde i Forvaltningskomitéen (jf. punkt 2.4) til hhv. 1,50, 1,34 og 1,26 og blev fastsat i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2849/91, hvilket indebar en ekstraudgift på budgettet på ca. 20 mio. ECU i perioden oktober 1991-december 1994. Heller ikke her fremgik ændringerne umiddelbart af Kommissionens sagsakter.

Malt

2.6. Den oprindelige forædlingskoefficent, som var gældende fra 1967, var på 1,33. I september 1991 havde Kommissionen til hensigt at sænke denne koefficient fra 1,33 til 1,30, hvilket kun var en reduktion på 2,3 % efter en periode på næsten 25 år. Det eneste bevis fra den tid for indførelsen af den nye maltkoefficient er en henvisning i Kommissionen interne ugentlige beretning. Kommissionens forordning (EØF) nr. 468/92 (7), som gav hjemmel til denne regulering, trådte i kraft i marts 1992, dvs. fem måneder efter indførelsen af de nye satser for mel og fine gryn af hård hvede. Kommissionen var ikke i stand til at fremlægge sagsmappen om reguleringen af koefficienten og vedtagelsen af de nye udbyttesatser for malt.

2.7. Euromalt, arbejdskomitéen for malterierne i EF, anbefalede Kommissionen at fastholde en koefficient på 1,33, men ifølge oplysninger til Retten fra repræsentanter for maltindustrien i adskillige medlemsstater kunne der som følge af de teknologiske fremskridt have været fastsat koefficienter på mellem 1,26 og 1,20, dvs. en reduktion på 5,3 %-9,8 %. En reduktion på 3 procentpoint (ved anvendelse af 5,3 % i stedet for 2,3 %) i de tre år 1992-1994 kunne have medført en besparelse på 16 mio. ECU på budgettet.

Sammendrag af bemærkningerne

2.8. Rettens konklusioner:

a) Bortset fra den midlertidige regulering af koefficienten for mel i 1982 skulle de i 1967 fastsatte forædlingskoefficienter have været taget op til revision og reguleret med meget kortere intervaller end de 25 år, der gik fra 1967 til 1991.

b) Værdien af biprodukter skulle desuden have været taget med i betragtning i årene før 1991 for at undgå, at eksportører modtager restitutioner eller støtte både for produktet i første forarbejdningsled og for biprodukter, (jf. punkt 2.1).

c) Det fremgår ikke umiddelbart af den dokumentation, Kommissionen har fremlagt, at det var berettiget at ændre dens oprindelige forslag og vedtage de koefficienter (i 1991 og 1992), der kom handelsinteresserne til gode, og som resulterede i en merudgift på budgettet på ca. 49 mio. ECU (jf. punkt 2.4-2.5 og 2.7).

3. EKSPORTRESTITUTIONER FOR MALT OG FODERBLANDINGER

Malt

Generelle bemærkninger

3.1. Malteksporten består næsten udelukkende af ikke-brændte bygsorter, som anvendes ved fremstilling af øl eller kornsprit. I de fire år 1991 til 1994 udbetalte Kommissionen eksportrestitutioner på i alt 3 031 mio. ECU i forbindelse med eksport af byg og malt af byg, hvilket udgjorde 27 % af de samlede restitutioner for korn i den periode.

3.2. Hovedparten af eksportlicenserne for malt udstedes i oktober og november hvert år og gælder indtil den 30. september det følgende år. Denne lange gyldighedsperiode blev fastsat af hensyn til produktets karakteristika og markedsforholdene. Restitutionssatserne forudfastsættes normalt, når licenserne udstedes.

Kontrol af restitutionen

3.3. Kommissionens forordning (EØF) nr. 1680/78 af 17. juli 1978 (8) giver hjemmel til regulering af eksportrestitutionen for malt fremstillet af byg, der var på lager ved udløbet af høståret, eller for malt, der var på lager ved udløbet af høståret (dvs. ultimo juni), og som eksporteres eller anbringes under toldkontrol i løbet af de første tre måneder af det følgende høstår (dvs. juli, august og september). Af denne bestemmelse følger, at restitutionen udbetales til den forudfastsatte sats (sædvanligvis forudfastsat af maltindustrien i oktober det foregående år) og reguleres ved hjælp af månedlige forhøjelser til den passende sats indtil juni det følgende år. Den restitutionssats, som gælder fra begyndelsen af det nye høstår (juli), har hvert år været lavere end den sats, der var forudfastsat og reguleret (ved hjælp af månedlige forhøjelser) fra det foregående år på grund af nedgangen i den af Kommissionen fastsatte tærskelpris.

Kontrol af reguleringsordningen

3.4. Den støtteberettigede malt skal i henhold til artikel 3 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1680/78 have været på lager i slutningen af juni (dvs. stamme fra den foregående høst). Når der anvendes forudfastsatte licenser fra det foregående år, kan en eksportør, der erstatter med malt fra den nye høst, opnå handelsmæssige fordele i de tilfælde, hvor han er kontraktmæssigt bundet til at levere sine kunder malt fra den nye høst.

a) I Frankrig herskede der tvivl om fortolkningen af forordningens bestemmelser om identificeringen af den eksporterede malt, hvilket resulterede i, at toldkontrollen blev indstillet i perioden juli 1993-februar 1994. Tvivlen drejede sig om, hvorvidt malt fra den nye høst kunne anvendes i stedet for den malt, som var blevet erklæret på lager ved udløbet af det foregående høstår (dvs. ultimo juni). »Commission interministérielle de Coordination des Contrôles« i Paris var i februar 1994 af den opfattelse, at operatørerne gerne måtte erstatte med ny malt, såfremt de ikke overskred det foregående års restlagre, som regnskabsført pr. 30. juni. Derfor meddelte »Commission interministérielle de Coordination des Contrôles« de franske toldmyndigheder, at der ikke kunne være tale om en uregelmæssighed, når der blev udbetalt den forhøjede restitutionssats, der var gældende for det foregående års høst, for malt og byg fra det nye års høst, når blot beløbene for det foregående år som regnskabsført pr. 30. juni ikke blev overskredet.

b) I Det Forenede Kongerige omfatter den efterfølgende kontrol af eksporttransaktionerne ikke verifikation af oprindelsen af den malt, som er anmeldt under denne ordning. I maj 1994 blev der konstateret uregelmæssigheder i forbindelse med forudfinansierede restitutioner for malt i perioden 1991 til 1993 til en anslået værdi af 3,3 mio. ECU. I juni 1996 blev restitutionerne genstand for en retssag på grund af mistanke om kriminelle aktiviteter, men der er endnu ikke tilbagesøgt nogen af de uretmæssigt udbetalte beløb.

c) Tyskland fastholdt princippet om, at de maltlagre, der var anmeldt til eksport med regulerede restitutioner, skulle stamme fra lagre, der var anmeldt pr. udgangen af høståret. Den strenge håndhævelse af oprindelsesreglerne førte således til tilbagebetaling af 6,1 mio. ECU i forbindelse med regnskabsafslutningsproceduren for 1988.

3.5. Kommissionen har meddelt Retten, at malt fra den nye høst ikke må erstatte malt fra den foregående høst (jf. punkt 3.3-3.4). Når Kommissionens holdning er så klar, er kontrollen i Frankrig og Det Forenede Kongerige utilfredsstillende. Det er særlig foruroligende, at denne utilfredsstillende situation, som let kan føre til konkurrenceforvridninger i medlemsstaterne, har fået lov til at udvikle sig over en periode på 18 år. Retten henstiller, at Kommissionen omgående træffer foranstaltninger til at efterprøve, om udbetalingerne er korrekte og, om nødvendigt, at tilbagesøge uretmæssigt udbetalte beløb.

Foderblandinger

3.6. Restitutionen fastsættes på grundlag af produktets procentuelle indhold af korn. Nomenklaturen over eksportrestitutioner indeholder en definition af begrebet »indhold af kornprodukter«, der ikke omfatter mølleriernes restprodukter, dvs. planteaffald, planterester og biprodukter fra kornforarbejdning. Retten undersøgte transaktioner i forbindelse med udbetaling af restitutioner på ca. 3,6 mio. ECU til en tysk støttemodtager i 1992 og 1993 i forbindelse med eksport af foderblandinger, som hovedsagelig var fremstillet af malet majs. Restitutionerne blev udbetalt til den højeste sats, fordi producenten havde anmeldt et højt kornindhold. De tyske toldmyndigheder pegede i deres rapporter i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 på problemer med kontrol af forarbejdning af foderblandinger. Toldlaboratorierne i Hamburg og Berlin var ikke enige om, hvordan de eksporterede produkters enkelte bestanddele skulle klassificeres. På baggrund af denne usikkerhed konkluderede Retten, at der herskede tvivl om klassifikationen.

3.7. Man kan i dette tilfælde ikke sige med sikkerhed, om det var berettiget at udbetale restitutionerne, fordi toldtariffen og nomenklaturen over eksportrestitutioner samt bestemmelserne på området er så komplekse, og fordi det er vanskeligt at anvende disse bestemmelser på de enkelte forarbejdningsprocesser. Kommissionen blev gjort opmærksom på disse problemer. Kommissionen henviste i sit svar stort set kun til de formelle undersøgelsesresultater, som underbyggede eksportørens ansøgning, men udtalte sig ikke om tvivlsspørgsmålene eller de vanskeligheder, som Retten havde henvist til. Endvidere udtalte den sig heller ikke om, hvorvidt de eksporterede produkter var berettigede til de udbetalte restitutionssatser.

Sammendrag af bemærkningerne

3.8. Retten konkluderer følgende:

a) I to medlemsstater har man forsømt at kontrollere, at den eksporterede malt var berettiget til de særlige regulerede restitutioner (jf. punkt 3.1-3.5).

b) I forbindelse med restitutioner udbetalt til en bestemt støttemodtager har Retten ikke kunnet få en klar udtalelse fra Kommissionen om, hvorvidt de restitutionssatser, der var anvendt for dyrefoder, var korrekte (jf. punkt 3.6-3.7).

4. KVALITETEN AF DEN FYSISKE KONTROL AF EKSPORTERET KORN

Generelle bemærkninger

4.1. I henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 386/90 og efterfølgende gennemførelsesforordninger indførtes der bestemmelser om styrket fysisk kontrol af de eksportprodukter, for hvilke der udbetales restitutioner. Da fysisk kontrol er af så afgørende betydning, omfattede Rettens revision i 1993 en undersøgelse af effektiviteten af den fysiske kontrol i fem udvalgte havne i Nederlandene, Det Forenede Kongerige og Frankrig, og i 1994 reviderede Retten kontrollen ved lagre af forudfinansierede eksportvarer i Spanien. Havnene og eksportlagrene blev udvalgt ud fra deres betydning for kornmarkedet.

Vlissingen/Nederlandene

4.2. En stor del af bulkeksporten af korn fra Det Forenede Kongerige og Frankrig blev eksporteret via Vlissingen (Nederlandene) til Rusland og andre republikker i det tidligere Sovjetunionen. Disse forsendelser blev ikke anbragt under toldkontrol i den havn, hvor de blev lastet, men i Vlissingen undervejs til destinationen. Under det korte ophold i Vlissingen forblev kornet ombord på skibet.

4.3. Eftersom kornet allerede var lastet, bestod de nederlandske toldmyndigheders kontrol af prøveudtagninger fra skibenes lastrum og beregning af eksportmængden ved hjælp af en særlig teknik, som muliggør beregning af skibets last. Hvor nøjagtig metoden er, afhænger af en lang række tekniske faktorer, og den giver kun et skøn over den lastede mængde. Retten fandt kontrollen i Vlissingen utilstrækkelig af følgende grunde:

a) Der kunne ikke foretages ordentlig inspektion af de eksporterede varer, og det var meget begrænset, hvad der kunne udtages af repræsentative prøver, fordi skibene anløb på ubelejlige tidspunkter og kun lå meget kort tid i havn.

b) Teknikken til beregning af lasten gav kun et skøn over den lastede mængde.

c) Beregningsteknikken er i strid med normale kontrolprocedurer, i henhold til hvilke korn, som anbringes under toldkontrol, skal være tilgængeligt for toldinspektion før lastning af skibet, og toldmyndighederne også skal have mulighed for at foretage kontrol når som helst under lastningen.

4.4. Reglerne om fysisk kontrol af eksporttransaktioner, der udløser restitutioner burde i princippet udelukke muligheden for, at sådanne varer anbringes under toldkontrol i en transithavn, efter at de allerede er lastet på eksportskibet. Retten har tidligere kritiseret denne praksis med kontrol af allerede lastede varer (jf. særberetning nr. 2/90, punkt 3.33. (m)).

Hull og Ipswich/Det Forenede Kongerige

4.5. Rettens revisorer besøgte to havne i Det Forenede Kongerige for at efterprøve kontrollen af udvalgte bulkforsendelser af korn, for hvilke der var udbetalt eksportrestitutioner. Levering af kornet (hvede) til eksportskibet og lastning fandt typisk sted over flere dage. Der blev konstateret følgende svagheder:

a) I de tilfælde, hvor kornet var anmeldt som værende på lager langt fra toldstedet, blev varernes fysiske tilstedeværelse på datoen for antagelsen af udførselsangivelsen sjældent kontrolleret. I Hull var siloregistret end ikke blevet kontrolleret i de tilfælde, hvor siloen lå tæt ved toldstedet.

b) De lastede mængder og de mængder, der var registreret som leveret fra siloen til eksportskibet, blev ikke sammenholdt. I Ipswich var der f.eks. ikke tilstrækkelige beviser på, at toldmyndighederne var til stede i kornterminalen eller ved brovægtene under lasteoperationer. Ved denne kornterminal cirkuleres kornet og sendes gennem brovægten. Derfor var der risiko for, at der blev udstedt eksportvægtattester for korn, som kun havde cirkuleret i siloen.

c) Generelt bør der hyppigere foretages grundig fysisk kontrol af operationer og aktiviteter, der vedrører oprindelse, mængde og beskrivelse af korn, som lastes til eksport. Desuden bør det på det afgørende tidspunkt efterprøves, om de lagre, der er anbragt under toldkontrol faktisk forefindes.

Rouen og Dunkerque/Frankrig

4.6. Kornsiloerne på havnen i Rouen er nogle af Fællesskabets største lagerfaciliteter til eksportkorn. Disse siloer indeholder store lagre af korn fra det frie marked, samt fra interventionslagre og forudfinansierede lagre, som lastes direkte på oceangående skibe. Det er særlig vigtigt at kunne skelne mellem lagre fra det frie marked og interventionslagre, som normalt kun er berettiget til reducerede restitutioner eller slet ingen.

4.7. For både interventionslagrene og lagrene fra det frie marked var lagerstedet kun angivet som siloen uden nærmere oplysninger. Hvert silokompleks består af mange celler, som hver kan rumme 4 000-6 000 tons korn. Disse celler anvendes både til oplagring af korn fra det frie marked og til interventionskorn afhængigt af efterspørgslen efter oplagringsplads, og ved lagerkontrol lokaliseres bestemte lagre ved hjælp af disse celler. Eftersom det ikke fremgår af siloregistrene, i hvilke celler forskelligt klassificerede lagre er placeret, forlader man sig på det lokale opsynspersonales viden. Under sådanne forhold kan man ikke sikre sig effektivt mod risikoen for ombytning af korn med interventionskorn af lignende eller ringere kvalitet med henblik på at opnå restitutioner (jf. Kommissionens forordning (EØF) nr. 1776/92 af 30. juni 1992). Retten konstaterede tilsvarende forhold ved siloerne i Dunkerque.

Andalusien/Spanien

4.8. I Andalusien efterprøvede Retten kontrollen af en repræsentativ støttemodtager under forudfinansieringsordningen. Denne kontrol omfattede to faser:

a) Udpegelse af det ansvarlige toldsted.

b) Tilrettelæggelse af inspektioner af forskellige lokaliteter for at kontrollere, at de anmeldte lagre fandtes.

4.9. Det tog så lang tid at arrangere, at det var vanskeligt at gennemføre kontrolbesøgene rettidigt, fordi forudfinansieringsproceduren påbegyndtes meget kort tid efter, at eksportøren indgav forhåndsmeddelelse om anbringelse af kornet under toldkontrol. Besøgene blev derfor foretaget for sent til, at de lokale myndigheder kunne efterprøve tilstedeværelsen af de anmeldte lagre den dag, hvor ansøgningen om forudfinansiering blev indgivet.

4.10. Den udvalgte støttemodtager opnåede en forudfastsættelsesattest for eksport af 29 000 tons fine gryn af hård hvede til den særlige restitutionssats på 210 ECU/ton. Denne sats, som var blevet fastsat i september 1992, var ca. 70 ECU/ton højere end den gennemsnitlige sats for samme produkt i 1993. Den pågældende støttemodtager »forudfastsatte« ovennævnte sats den 4. september 1992 og anbragte 25 637 tons under toldkontrol (9) den sidste dag, forudfastsættelsesattesten var gyldig. Selvom dette ikke var i strid med bestemmelserne, skulle disse transaktioner, forholdene taget i betragtning, have været udvalgt til kontrol i henhold til risikovurderingskriterier. Men som det var tilfældet med alle øvrige ansøgninger om forudfastsættelsesattester, denne støttemodtager indgav i 1993, blev der ikke foretaget fysisk kontrol af de forudfinansierede lagre forud for eksporten, og der blev kun foretaget én fysisk kontrol i 1992 og kun én i 1994. I betragtning af restitutionsbeløbenes størrelse (ca. 5,4 mio. ECU) var kontrollen ikke tilstrækkeligt omfattende.

4.11. I oktober 1995 sendte Retten en skrivelse til de spanske myndigheder og meddelte dem følgende resultater af et revisionsbesøg hos den samme eksportør:

a) Der var konstateret en difference på ca. 385 tons mellem den mængde hård hvede, der var anmeldt til forudfinansiering, og den mængde, som var opført samme dag i eksportørens lagerregistre.

b) Eksportøren havde uden den nødvendige tilladelse fra de kompetente myndigheder erstattet over 5 000 tons hård og blød hvede fra det frie marked med lagre, som tidligere havde været anbragt under toldkontrol under forudfinansieringsordningen.

Retten har endnu ikke modtaget svar fra de spanske myndigheder.

Sammendrag af bemærkningerne

4.12. Ved revisionen af udvalgte fysiske kontrolforanstaltninger ved vigtige udførselssteder blev der konstateret væsentlige svagheder ved kontrollen og ved de metoder, der blev benyttet til at efterprøve klassificeringen og mængderne af de eksporterede produkter (jf. punkt 4.1-4.11).

5. KONTROL AF VIRKSOMHEDERS FORRETNINGSPAPIRER

Generelle bemærkninger

5.1. I særberetning nr. 7/93 om kontrol af svig og uregelmæssigheder på landbrugsområdet kritiserede Retten medlemsstaternes gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89. Under den revision, denne nye særberetning omhandler, konstateredes det, at en række af de svagheder, der blev nævnt i særberetning nr. 7/93, stadig ikke er afhjulpet.

Koordinering af kontrolforanstaltningerne

5.2. Kontrollen i en virksomheds hovedsæde er ikke koordineret med kontrollen i virksomhedens datterselskaber i andre medlemsstater, hvad der gør kontrollen mindre effektiv. Kontrollen af datterselskaber kan nødvendigvis ikke være så omfattende, da den ikke vil kunne dække alle aspekter af transaktioner inden for virksomhedsgruppen. Når der er tale om komplekse forretninger inden for en multinational selskabsstruktur, bør de ansvarlige nationale organer samarbejde om at tilrettelægge og gennemføre kontrollen og også sørge for at koordinere kontrollen effektivt, jf. artikel 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 om udveksling af oplysninger. De ansvarlige kontrolmyndigheder (i Frankrig, Nederlandene og Det Forenede Kongerige) har imidlertid gjort meget begrænset brug af denne artikel.

Særlige problemer med fastsættelse af korrekte restitutionsberettigede varemængder

5.3. Under revisionen af restitutioner, som en større støttemodtager med hovedkontor i Nederlandene havde fået udbetalt i forbindelse med eksport af korn til det tidligere Sovjetunionen, viste det sig, at der regelmæssigt var udstedt kreditnotaer til køberen for svind, der skulle være konstateret under losningen i ankomsthavnen. Svindet udgjorde mellem 0,5 % og 1,0 % af de fakturerede mængder, som lå til grund for ansøgningen om restitutioner. Selv om svindet pr. skib var relativt ubetydeligt, gav næsten hver forsendelse anledning til krav om godskrivning. Eksportøren betalte samtlige beløb uden at drage dem i tvivl. Dette skete ifølge eksportøren af goodwill-hensyn, og ikke fordi der rent faktisk var konstateret svind. Disse dokumenterede tilfælde af svind havde imidlertid ikke givet anledning til justering af eksportrestitutionerne, som udbetales på grundlag af mængden. Disse særlige forhold i forbindelse med korneksporten til det tidligere Sovjetunionen blev konstateret ikke blot i Nederlandene, men også i Belgien, Tyskland og Frankrig.

5.4. Medlemsstaternes myndigheder gjorde Kommissionen opmærksom på problemet. I sit svar af 7. april 1993 oplyste Kommissionen, at når der konstateredes vægtdifferencer, skulle der kun udbetales restitutioner for de mængder, der nåede frem til bestemmelsesstedet, medmindre svindet kunne tilskrives naturlige årsager. Det egentlige problem var imidlertid spørgsmålet om tilbagesøgning af restitutioner, når eksportørerne havde udstedt kreditnotaer som følge af mankoer. Desværre gav Kommissionen ingen klare retningslinjer, og sagen blev ikke fulgt yderligere op. Kommissionen burde have handlet mere beslutsomt og præciseret, hvilke konsekvenser sådanne krediteringer ville få for eksportrestitutionerne, og den burde sikre, at medlemsstaterne vedtager ens og korrekte foranstaltninger til tilbagesøgning af uretmæssigt udbetalte restitutioner.

Sammendrag af bemærkningerne

5.5. Rettens konklusioner:

a) Medlemsstaterne bør anlægge en fælles revisionsstrategi over for multinationale selskaber (jf. punkt 5.2).

b) Der er ikke fundet en tilfredsstillende løsning på problemet med godskrivninger for mankoer, og der er heller ikke taget ordentligt fat på det (jf. punkt 5.3-5.4).

6. SÆRLIGE ORDNINGER FOR INDFØRSEL AF MAJS OG SORGHUM TIL SPANIEN OG PORTUGAL

Generelle bemærkninger

6.1. Rådets afgørelse 87/224/EØF af 30. januar 1987 gav hjemmel til godkendelse af en aftale mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og Amerikas forenede Stater om afslutningen af forhandlingerne på grundlag af artikel XXIV.6 i GATT, fordi man ønskede at finde en løsning på handelsstriden mellem Fællesskabet og USA efter udvidelsen af Fællesskabet med Spanien og Portugal. I henhold til denne aftale forpligtede Fællesskabet sig til at garantere en årlig import af mindst 2 mio. tons majs og 300 000 tons sorghum til Spanien. Denne forpligtelse gjaldt perioden 1987-1990, men er blevet forlænget for et år ad gangen siden 1990, når det har været anset for hensigtsmæssigt. Disse samlede kontingenter reduceres med de mængder af visse kornsubstitutter, som importeres i løbet af året. Kornet kan købes direkte på verdensmarkedet af interventionsorganet eller importeres af kommercielle operatører til nedsat importafgift, som beregnes på grundlag af en standardsats eller ved offentligt udbud. Det er kommercielle operatører, der har tegnet sig for næsten hele importen efter deltagelse i udbud.

6.2. I denne forbindelse forpligtede Fællesskabet sig i henhold til Rådets afgørelse 93/355/EØF til at åbne et årligt toldkontingent for indførsel af 500 000 tons majs til Portugal på lignende betingelser fra høståret 1993/1994. Denne ordning indeholder ingen bestemmelser om kompensation for importerede kornsubstitutter.

6.3. Det er en grundlæggende betingelse for disse særordninger, at importen ikke må forstyrre medlemsstaternes eller Fællesskabets kornmarked. Kommissionen foreslår den maksimale nedsættelse af importafgiften, der vedtages af Forvaltningskomitéen (jf. punkt 2.4), og afgiftsniveauet vil under alle omstændigheder ligge over interventionsprisen. Retten ville undersøge, hvilke kriterier der var blevet lagt til grund ved fastsættelsen af den maksimale afgiftsnedsættelse i forbindelse med udvalgte udbud, hvor den endelige nedsættelse var væsentligt højere end den, Kommissionen oprindelig havde beregnet. Retten anmodede om at få forevist Forvaltningskomitéens dokumentation, men den var ikke tilgængelig. Derfor har det ikke været muligt at revidere Forvaltningskomitéens kriterier.

6.4. Ansvaret for den centrale forvaltning af ordningerne påhviler Kommissionen, som bestræber sig på at nå op på de fastsatte kontingenter inden udgangen af hvert år. Kommissionen har haft praktiske problemer med forvaltningen af den spanske ordning på grund af de spanske myndigheders unøjagtige oplysninger om majs- og sorghumimporten. Disse problemer skyldtes, at de mængder, der udbydes i licitation, er baseret på løbende skøn over de endnu ikke importerede mængder. De importtal for korn, som de spanske myndigheder havde tilsendt Retten for årene 1992-1994, afveg væsentligt fra de tal, som Kommissionen tidligere havde fået oplyst og anvendt som arbejdsgrundlag. Oplysningerne blev desuden fremsendt med forsinkelse. For eksempel blev oplysningerne for perioden januar-april 1993 først sendt til Kommissionen den 1. oktober 1993, og oplysningerne for perioden juli-september blev først sendt den 3. februar 1994.

6.5. Der var også problemer med udligning inden for det samlede kontingent ved import af visse kornsubstitutter (majsgluten, korn til bryggerier og citruskvas). Disse produkter udgjorde i 1993 ca. 30 % og i 1994 40 % af kornkontingentet. Som det var tilfældet med importoplysningerne om majs og sorghum, var der fejl i de fremsendte oplysninger om kornsubstitutterne, og de var blevet ændret.

6.6. Den gældende ordning, som er baseret på anvendelsen af månedlige importtal, er forbundet med risici for fejl og unøjagtigheder. Fordi der går så lang tid, før importtallene bliver korrigeret, kan de nationale myndigheder først fremsende oplysninger om de endelige mængder, efter afslutningen af det pågældende regnskabsår, og det er en væsentlig mangel ved ordningen.

6.7. Metoden ville være mere pålidelig, hvis den var baseret på de tildelte mængder, som fremgår af de særlige importlicenser, der anvendes ved hver udbudsprocedure. Disse mængder svarer til den faktiske import og kontrolleres af toldmyndighederne. Antallet af licenser er overskueligt, da der normalt ikke er mere end ca. ti importvirksomheder involveret i denne import. Desuden kan de herfra stammende mængder via importlicenserne kobles sammen med den udbudsprocedure, som Kommissionen sætter i gang. Det vil stadig være nødvendigt at anvende oplysninger om importen af kornsubstitutter fra handelsstatistikker, fordi disse produkter ikke er omfattet af en licensordning. Generelt vil en sådan metode dog resultere i, at de nødvendige oplysninger vil foreligge hurtigere og at de er mere pålidelige.

Direkte køb på verdensmarkedet

6.8. Med det kompromis, som Rådet i december 1993 indgik med Portugal (10), fraveg det princippet om, at Kommissionen fastsætter den maksimale nedsættelse af afgiften, sådan som det skete i Spaniens tilfælde. Kompromisset betød, at der blev givet tilladelse til, at de 250 000 tons majs, som det portugisiske interventionsorgan, INGA, havde opkøbt direkte på verdensmarkedet, blev solgt på hjemmemarkedet til interventionsprisen. Fra 1994 til 1995 købte INGA halvdelen af Portugals importkontingent af majs på i alt 500 000 tons direkte på verdensmarkedet. Disse køb blev behandlet som interventionsforanstaltninger, og udgifterne afholdes derfor over fællesskabsbudgettet. Den importerede majs sælges på det portugisiske marked til den gældende interventionspris, som er betydeligt lavere end verdensmarkedsprisen, og den reducerede importafgift betales af INGA. Dette er til fordel for den portugisiske foderindustri og andre kommercielle købere (men er til ulempe for majsproducenterne), fordi importafgiften væltes fra importørerne over på fællesskabsbudgettet, og majsen sælges til interventionsprisen. Denne praksis gør det muligt at sælge majs fra tredjelande på det portugisiske marked til interventionsprisen, hvilket resulterer i prisfordele for sådan import i forhold til lignende fællesskabsprodukter.

6.9. Retten undersøgte, hvor store finansieringsomkostninger ordningen påførte Fællesskabet i 1994. De gennemsnitlige købsomkostninger på 119,8 ECU/ton og det gennemsnitlige salgsprovenu på 82,4 ECU/ton resulterede i et underskud på 37,4 ECU/ton. Med en årlig kvote på 250 000 tons andrager underskuddet ca. 9,3 mio. ECU, inklusive afgifter. Dette underskud skyldes hovedsagelig en kombination af, at INGA afholder udgifterne til importafgiften, og at majsen sælges til den lave interventionspris.

Sammendrag af bemærkningerne

6.10. Rettens konklusioner:

a) Retten har ikke kunnet revidere de kriterier, der blev lagt til grund ved fastsættelsen af den maksimale nedsættelse af importafgiften, fordi væsentlig dokumentation ikke var tilgængelig (jf. punkt 6.3).

b) De importtal, der blev indsendt til Kommissionen til brug ved forvaltningen af denne GATT-aftale, var unøjagtige og blev også indsendt for sent, og det har gjort det meget vanskeligt at forvalte ordningen (jf. punkt 6.4-6.7).

c) Import af majs købt direkte på verdensmarkedet, men solgt på det portugisiske marked til interventionsprisen, har resulteret i ekstra budgetudgifter, og denne import er i strid med principperne for forsvarlig økonomisk forvaltning (jf. punkt 6.8-6.9).

7. KORNFORSYNING UNDER POSEIMA-PROGRAMMET

Generelle bemærkninger

7.1. Formålet med POSEI-støtteprogrammerne (særlige programmer for bestemte regioner som følge af disses afsides beliggenhed og ø-karakter) er at afhjælpe problemerne med forsyning af særlige landbrugsprodukter til visse afsides liggende regioner og øgrupper (11).

Foreløbige forsyningsopgørelser

7.2. I henhold til Rådets grundforordning (EØF) nr. 1600/92 (12) udarbejdes der for hvert produktionsår en foreløbig forsyningsopgørelse over de landbrugsprodukter, der er vigtige for forbruget og forarbejdningsindustrien, og som er støtteberettigede. Der kan indføres maksimalt de fastsatte mængder af disse produkter til de pågældende regioner uden importafgift (tredjelandsprodukter) eller med et støttebeløb, der resulterer i en lignende prisfordel (fællesskabsprodukter).

7.3. Kornforsyningsopgørelsen for Azorerne for 1992/1993 - det år, foranstaltningen trådte i kraft - var på 150 000 tons, og samme mængde blev siden hen godkendt for 1993/1994 og 1994/1995. Kommissionen kunne imidlertid ikke fremlægge dokumentation for, hvordan man var nået frem til og havde godkendt denne mængde i første omgang.

Sammenhængen mellem støtte- og restitutionssatserne

7.4. Næsten alle de kornleverancer, som i henhold til forsyningsopgørelsen blev sendt til Azorerne, stammede fra Fællesskabet (hovedsagelig fransk fodermajs). Støtteniveauet svarer normalt til den eksportrestitutionssats, der er gældende for samme produkter på tidspunktet for udstedelsen af støttelicensen. Dette har resulteret i følgende:

a) Udsving i de månedlige støttesatser.

b) En støt nedgang i satserne fra 1992 til 1994 og en mere drastisk nedgang i produktionsåret 1995/1996 på grund af faldet i restitutionssatserne for korn (13). Med denne sammenhæng mellem støtten og restitutionssatserne er det uundgåeligt, at støtteniveauet dikteres af faktorer, som ikke har noget at gøre med de særlige betingelser, der er gældende for POSEI-programmet.

Så ustabile støttesatser kan ikke fremme opfyldelsen af målene for POSEIMA-programmets forsyningsordninger, nemlig at afhjælpe visse af regionens langsigtede strukturelle handicap. Generelt har det været uhensigtsmæssigt at anvende en produktbaseret støtteordning, og det har ført til, at fællesskabsmidlerne ikke er udnyttet effektivt.

7.5. Retten konstaterede endvidere, at støttesatsen for majs i oktober 1993 (105 ECU/ton) afveg fra den for samme måned gældende eksportrestitution (35 ECU/ton). Støttesatsen blev først tilpasset restitutionssatsniveauet en måned senere (til 43 ECU/ton). Kommissionen forklarede, at støttesatsen for oktober 1993 havde været højere end strengt nødvendigt, forholdene taget i betragtning. Oktobersatsen burde faktisk have været omtrent på samme niveau som novembersatsen, dvs. 43 ECU/ton, og var således 62 ECU/ton for høj. Der blev indført 42 660 tons under POSEIMA-programmet og 34 427 tons under POSEIDOM-programmet (de franske oversøiske departementer) på licenser udstedt i oktober. Denne for høje støttesats anslås at have påført fællesskabsbudgettet udgifter på 2,6 mio. ECU for POSEIMA og 2,1 mio. ECU for POSEIDOM. POSEI-regionernes forsyningsproblemer kunne muligvis afhjælpes mere effektivt med en årlig støtte på et sådant niveau, at den udligner de ekstra transportomkostninger forbundet med samhandelen med de øvrige områder i Den Europæiske Union.

Fordelene ved støtteordningen skal komme den endelige forbruger til gode

7.6. En væsentlig betingelse for forsyningsordningen er, at fordelene skal komme den endelige forbruger til gode. Det gælder for alle POSEI-programmerne, at de kompetente nationale myndigheder skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at fordelene kommer den endelige forbruger til gode og, såfremt det ikke er tilfældet, at tilbagesøge støtten. Det fremgår imidlertid ikke klart af de besøgte importvirksomheders og forarbejdningsvirksomheders regnskaber, i hvor stort omfang fordelene er kommet den endelige forbruger til gode. Ved beregningen af salgsprisen, trækkes støttebeløbet fra, men dette fradrag kan udlignes gennem fortjenestmargenen.

7.7. Rettens revision af 21 udvalgte transaktioner vedrørende salg af korn, som Azorernes hovedimportør indførte i perioden 1992-1994, viser, at bruttoavanceprocenten (dvs. den procentuelle forskel mellem nettoimportomkostningerne - efter fradrag af støttebeløbet - og den fakturerede salgspris) var på mellem 12,1 % og 41,7 % ved salg til en større kunde, som selv dækkede udgifterne til oplagring, og på mellem 29,3 % og 81,8 % ved salg til andre kunder. At skalaen er så bred, kan delvis forklares med udsvingene i støttebeløbene. Når støttesatsen er relativt høj i forhold til købsprisen, har den første sælger i Azorerne mulighed for at beregne sig en større fortjeneste uden at ændre salgsprisen. Når importører sælger korn, er det derfor generelt svært at gennemskue, om støttefordelene kommer næste led i kæden til gode, navnlig da sådanne fordele kun delvist slår igennem på salgspriserne. I betragtning af denne hovedimportørs dominerende stilling var det bemærkelsesværdigt, at de regionale myndigheder ikke havde kontrolleret eller revideret virksomheden.

Omkostninger ved transport mellem de forskellige øer

7.8. I den nuværende støtteordning tages der ikke hensyn til transportomkostningerne ved distribution af korn til øgruppen Azorernes mindre øer, som ikke har havnefaciliteter til at håndtere direkte bulkvareimport. I artikel 1 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1727/92 (14) er det fastsat, hvorledes kornforsyningerne skal fordeles mellem Azorernes enkelte øer, men Retten konstaterede, at der var opstået lokale problemer med distributionen mellem øerne og leveringsomkostningerne. Det ville helt klart være mere tilfredsstillende, hvis der blev indført en støtteordning, hvor omkostningerne ved transport mellem øerne blev dækket.

Sammendrag af bemærkningerne

7.9. Retten påpeger i denne særberetning følgende forhold:

a) Fastsættelse af støttesatserne på grundlag af eksportrestitutioner har resulteret i store udsving i støtteudbetalingerne og har medført, at støtten til korn siden 1995 næsten er bortfaldet (jf. punkt 7.4-7.5).

b) Kontrollen af, om prisfordelen kommer den endelige forbruger til gode, var utilstrækkelig, og derfor havde nogle kornimportører høje bruttoavancer (jf. punkt 7.6-7.7).

c) Produktbaserede tilskud forekommer ikke at være et fornuftigt grundlag for støtte til afhjælpning af POSEIMA-regionernes geografiske eller andre handicap - der tænkes her navnlig på omkostningerne ved transport til de mindre azoriske øer, der ikke har tilstrækkelige havnefaciliteter (jf. punkt 7.8).

8. GENERELLE KONKLUSIONER

8.1. Rettens konklusioner på grundlag af revisionsresultaterne er følgende:

a) Kommissionen har i en periode på 25 år undladt at regulere forædlingskoefficienterne, som er grundlaget for restitutionssatserne for produkter i første forarbejdningsled, og derfor er der udbetalt højere restitutioner, end produktionsudbyttet berettiger til (jf. punkt 2.1-2.7).

b) Retten havde problemer med at afslutte revisionen af visse aspekter af kornhandelen, dels fordi den ikke har kunnet få adgang til dokumentation, dels fordi det var vanskeligt at gennemskue beslutningsprocedurerne (jf. punkt 2.4-2.5, 2.7 og 6.3).

c) Der er konstateret væsentlige svagheder ved kontrollen af restitutionsudbetalinger efter den regulerede sats under den særlige ordning for malt (jf. punkt 3.4-3.5).

d) Reglerne for udbetaling af restitutioner for foderblandinger er ikke formuleret så klart, at de sikrer, at der kun udbetales restitutioner for det støtteberettigede kornindhold (jf. punkt 3.6-3.7).

e) Kvaliteten af medlemsstaternes planlægning og udførelse af fysisk kontrol bør forbedres, så det sikres, at det eksporterede korn er klassificeret og beskrevet korrekt, og at der er tale om den korrekte mængde (jf. punkt 4.1-4.11).

f) Multinationale støttemodtagere bør revideres inden for rammerne af fælles revision (jf. punkt 5.2).

g) Som et led i gennemførelsen af den særlige ordning for indførsel af majs og sorghum til Spanien bør kvaliteten af importtallene, der er grundlaget for forvaltningen af det importkontingent, Fællesskabet har garanteret, forbedres væsentligt (jf. punkt 6.4-6.7).

h) De ekstra udgifter, salget af importeret majs til interventionsprisen på det portugisiske marked belaster budgettet med, er ikke berettigede (jf. punkt 6.8-6.9).

i) Kornforsyningsordningen under POSEIMA-støtteprogrammet er behæftet med en række væsentlige svagheder, navnlig den, at støttesatserne er koblet sammen med eksportrestitutionssatserne (hvilket også gælder for andre POSEI-programmer). POSEI-regionernes forsyningsproblemer kan måske afhjælpes ved, at der indføres en årlig støtte på et niveau, der udligner de ekstra omkostninger ved transporten mellem regionerne og de øvrige områder i Den Europæiske Union (jf. punkt 7.4-7.8).

Vedtaget af Revisionsretten på mødet i Luxembourg den 10. april 1997.

På Revisionsrettens vegne

Bernhard FRIEDMANN

Formand

TABEL 1

>TABELPOSITION>

(1) EFT nr. C 133 af 31. 5. 1990.

(2) EFT nr. C 101 af 22. 4. 1992.

(3) EFT nr. C 53 af 19. 2. 1994.

(4) EFT nr. L 42 af 16. 2. 1990.

(5) EFT nr. L 388 af 30. 12. 1989.

(6) EFT nr. L 272 af 28. 9. 1991.

(7) EFT nr. L 53 af 28. 2. 1992.

(8) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1978.

(9) Mod finansiel garanti kan eksportrestitutionerne udbetales som forskud. I så fald udbetales de før udførslen, når de produkter (eller råvarer), der skal eksporteres, anbringes under toldkontrol med henblik på oplagring eller forarbejdning.

(10) EFT nr. L 83 af 26. 3. 1994, side 26.

(11) Der er i alt tre POSEI-programmer for områder i Fællesskabets ydre periferi:

- POSEICAN: programmet for de Kanariske Øer.

- POSEIDOM: programmet for de franske oversøiske departementer

- POSEIMA: programmet for Azorerne og Madeira.

(12) EFT nr. L 173 af 27. 6. 1992.

(13) For majs fra ca. 100 ECU/ton i 1992/1993 til ca. 70 ECU/ton i 1994/1995 og for blød hvede fra ca. 73 ECU/ton i 1992/1993 til ca. 44 ECU/ton i 1994/1995.

(14) EFT nr. L 179 af 1. 7. 1992.

KOMMISSIONENS SVAR

1. INDLEDNING

1.1. Kommissionen kender de beløb, der er udbetalt i eksportrestitutioner under de enkelte koder i Den Kombinerede Nomenklatur for kornprodukter vedrørende eksport fra de vigtigste eksportlande. De er imidlertid ikke fuldstændige, da nogle medlemsstaters udbetalende organer ikke registrerer disse detailbeløb.

2. FASTSÆTTELSE AF RESTITUTIONSSATSEN FOR VISSE PRODUKTER I FØRSTE FORARBEJDNINGSLED

2.1 og 2.8 b) De ved forordning (EØF) nr. 2849/91 fastsatte koefficienter repræsenterer en betydelig forbedring i forhold til de forædlingskoefficienter, der findes i forordning (EØF) nr. 162/67. De medtager bl.a. elementet »biprodukt« (som f.eks. klid) og dette på fast vis. Denne fremgangsmåde er fulgt, fordi biprodukternes forædling varierer meget over tid og fra medlemsstat til medlemsstat.

Skal der tages omhyggeligt hensyn til forædlingen af biprodukter, må der nemlig ligeledes tages hensyn til prisforskellene for det produkt, der skal forarbejdes medlemsstaterne imellem og alt efter den enkelte fabriks geografiske beliggenhed, for at der kan tages højde for udgifterne til den benyttede fremgangsmåde samt til intern transport osv. En sådan fremgangsmåde er yderst vanskelig at styre og kontrollere og vil givet føre til konkurrenceforvridning og til større budgetudgifter, da der umuligt fra Bruxelles kan føres løbende kontrol med alle disse oplysninger.

Det har i øvrigt været nødvendigt med en fast fremgangsmåde: dette var nemlig den eneste løsning, der sikrer en klar, gennemskuelig fremgangsmåde for restitutionsbrugerne.

Hvad biprodukternes forædling angår, er det hensigtsmæssigt at præcisere, at der ikke nødvendigvis findes en restitution for ethvert biprodukt, og at f.eks. for mel af blød hvede har den lille fordel, som EF's erhvervsdrivende har opnået, givet sig udslag i et tilsvarende fald i forædlingskoefficienten fra 1,39 til 1,37. Afhængigt af priserne på det internationale marked kan denne fordel også en dag ændres til det modsatte.

Regulering af koefficienterne

2.4.-2.6. De forædlingskoefficienter, der hver gang benyttes, fremkommer efter en høring i Forvaltningskomitéen for Korn på baggrund af de bedste tekniske oplysninger, som Kommissionen og de enkelte medlemsstater rådede over på det pågældende tidspunkt, hvilket forklarer, at Kommissionens oprindelige forslag fra den 4. juli 1991 ikke blev opretholdt, og at forarbejdningskoefficienterne blev svagt opjusteret i forhold til det oprindelige forslag.

Forskellene mellem Kommissionens forskellige forslag skyldes undersøgelser i de enkelte medlemsstater. Det første forslag, der er fra januar 1991, nedsatte koefficienterne i forordning (EØF) nr. 162/67. Dette forslags eneste formål var at indhente medlemsstaternes og de pågældende industriers reaktioner for at opnå den bedst mulige tilnærmelse til de teknisk/økonomiske realiteter.

Industrierne i Fællesskabet har en højst uensartet effektivitet (idet fabrikkerne er mere eller mindre moderne) og har varierende størrelse og kapacitet, hvilket således medfører meget forskellige besparelser som følge af stordriftsfordele. Kvaliteten af de behandlede råvarer kan være meget forskellig fra et høstår til et andet eller fra en region til en anden, og derfor kan de tekniske udbytter variere meget. Disse aspekter gør sig specielt gældende for malt, der fremstilles af meget forskelligartet byg.

Fine gryn af hård hvede

2.4.-2.5. I arbejdsdokumentet fra den 11. juli 1991 om forslaget til en koefficient på 1,37 for mel af blød hvede, bemærkes det, at de af medlemsstaterne meddelte koefficienter er ret forskellige og ligger på fra 1,32 til 1,43. Det skal bemærkes, at de største meleksportørlande (Frankrig, Italien, Spanien, Belgien og Nederlandene), der har de mest effektive forarbejdningsvirksomheder, alle giver koefficienter over 1,37, og deres argumenter fik Kommissionen til at revidere sit oprindelige standpunkt.

Det er ligeledes nyttigt at understrege, at USA, som er en betydelig konkurrent til EU på verdensmarkedet, anvender samme koefficient for mel som Fællesskabet (1,37) og en betydeligt højere koefficient for fine gryn af hård hvede (1,723).

Malt

2.6. Forskellen på 5 måneder vedrørende offentliggørelsen har ikke haft finansielle virkninger. De nye koefficienter (1,3 for maltbyg og 1,52 for brændt malt) er blevet anvendt ved fastsættelsen af restitutionen for malt fra og med høståret 1991/92.

Kommissionen har ikke arkiveret noget om den pågældende sag, og det eneste dokument, der indeholder reguleringen af koefficienten for malt, er den ugentlige beretning »Korn« nr. 6 (ugen 9.-13. september 1991).

2.7. Kommissionen blev i juli 1991 officielt underrettet af Euromalt om, at koefficienten 1,33 skulle bekræftes på ny. De fleste medlemsstater støttede i øvrigt kraftigt Euromalts forslag.

Det er hypotetisk muligt, at visse moderne, velbeliggende malterier har større udbytter, men spørgsmålet er, hvor repræsentative disse malterier er, og hvilken driftsstørrelse, der er tale om. Det vil i øvrigt være hensigtsmæssigt, hvis Retten giver Kommmissionen de reviderede oplysninger, den måtte råde over.

Sammendrag af bemærkningerne

2.8. a) og b) De i 1967 fastsatte forædlingskoefficienter var hovedsagelig bestemt for teknisk vejledning. Udviklingen i EF's forarbejdningsindustri siden 1967 samt den stigende efterspørgsel efter foder (og dermed biprodukter) foranledigede Kommissionen til at foretage en regulering af forædlingskoefficienterne. Som svar på Rettens bemærkninger til reguleringen af forædlingskoefficienterne for mel af blød hvede, mel af hård hvede og malt har Kommissionen søgt at skitsere baggrunden for de komplicerede spørgsmål, der er forbundet med en sådan regulering.

Der anvendes en enhedskoefficient for hvert enkelt produkt, fordi en differentiering af koefficienter for de højst forskellige forarbejdningsvirksomheder og produkter ville være meget dyr at administrere, og kontroludgifterne ville overstige fordelene. En fast enhedskoefficient kan nødvendigvis kun være en tilnærmelse til det gennemsnitlige produktionsresultat og kan ikke finjusteres hyppigt.

c) Kommissionens første forslag blev tilpasset på basis af det bevismateriale, som medlemsstaterne fremlagde i forvaltningskomitéen, til et tal, som de tekniske eksperter kunne blive enige om. Kommissionen har leveret Retten alle de beviser, den har haft.

3. EKSPORTRESTITUTIONER FOR MALT OG FODERBLANDINGER

Revision af reguleringsordningen

3.4.-3.5. Kommissionen kan bekræfte, at eksportrestitutionens regulering (forordning (EØF) nr. 1680/78) for byg til maltfremstilling eller for malt på lager og til overførsel til det nye høstår er begrænset til produkter fra det foregående høstår. Det er ikke muligt at erstatte med produkter fra det nye høstår, undtagen hvis der gælder bestemmelser om ækvivalens under forudfinansieringen, i hvilket tilfælde der imidlertid skal anvendes satsen for det nye høstår.

Foderblandinger

3.6.-3.7. Kommissionen bekræfter følgende:

a) at eksportrestitutionen for de pågældende foderblandinger ydes på grundlag af det reelle indhold af kornprodukter. Der er en præcis definition af de produkter, der betragtes som kornprodukter, i fodnoten til følgende forordninger:

- den generelle forordning nr. (EØF) 3846/87, senest ændret ved forordning (EF) 2230/96, om fastsættelsen af nomenklaturen over eksportrestitutioner for landbrugsprodukter

- de månedlige forordninger, der fastsætter restitutionsbeløbene for foderblandinger på basis af korn.

b) at definitionen af de pågældende kornprodukter bl.a. reguleres af de forklarende bemærkninger til det harmoniserede system for varebeskrivelse og -kodificering.

Retten henviser i punkt 3.6 til et særligt tilfælde, hvor der er ydet restitution for en blanding af produkter, der bl.a. indeholder klid henhørende under position 3202 i toldkodeksen. Kommissionen mener, at denne blanding ikke kan henhøre under kodeksens positioner for restitutionsberettigede produkter: det pågældende kornprodukt, for hvilket der ansøges om restitution, hører under position 1104. Den forklarende note til denne position udelukker imidlertid tilstedeværelsen af restprodukter henhørende under position 2302.

Der synes at være visse vanskeligheder forbundet med at fortolke Den Kombinerede Nomenklatur, og Kommissionen vil behandle dette spørgsmål mere indgående.

Sammendrag af bemærkningerne

3.8. Opfølgning af Rettens konklusioner:

a) De finansielle konsekvenser af at have forsømt at kontrollere berettigelsen af de eksportrestitutionsanmodninger, som Retten nævner, vil blive taget inden for regnskabsafslutningsproceduren.

b) Kommissionen finder, at forordningerne udtrykkeligt angiver arten af de restitutionsberettigede produkter. Den er imidlertid rede til at løse alle fortolkningsproblemer, som medlemsstaterne måtte have, sammen med dem.

4. KVALITETEN AF DEN FYSISKE KONTROL AF EKSPORTERET KORN

4.2.-4.11. Rettens resultater er blevet noteret med interesse. De bekræfter Kommissionens resultater, som blev fastslået inden for rammerne af det nuværende kontrolprogram i forbindelse med regnskabsafslutningen for EUGFL, der lægger vægt på gennemførelsen af forordning (EØF) nr. 386/90 (fysisk kontrol) og på toldmyndighedernes styring og kontrol af forudfinansieringsordningerne (både oplagring og forædling).

På baggrund af disse resultater er der taget initiativ til at stramme lovbetingelserne for så vidt angår det sted, hvor udførselsangivelserne skal indgives. I ekspertgruppen vedrørende samhandelsmekanismer pågår der en drøftelse af udkast til en lovgivning, der kodificerer den horisontale forordning om eksportrestitutioner (forordning (EØF) nr. 3665/87).

Kommisssionen har foreslået finansielle konsekvenser for Nederlandene (4.2-4.4) og Frankrig (4.6-4.7) vedrørende forudfinansiering af korn for EUGFL-finansårene 1993 og 1994. Der finder for øjeblikket en forudfinansieringsundersøgelse sted i Det Forenende Kongerige (4.5) og Spanien (4.8-4.10).

5. KONTROL AF VIRKSOMHEDERS FORRETNINGSPAPIRER

Koordinering af kontrolforanstaltningerne

5.2. Kommissionen deler fuldt ud Rettens opfattelse af, at der er behov for at koordinere kontrollen af internationale selskaber, således at medlemsstaternes kontroltjenester yder hinanden gensidig bistand (såvel inden for samme medlemsstat som medlemsstaterne imellem) for at gennemføre kontroller i tidligere og senere led, specielt når internationale handlende opererer uafhængigt af territoriale grænser. Dette gælder afgjort for korneksportens vedkommende.

Kommissionen lægger under alle sine kontrolbesøg i medlemsstaterne og på møderne i arbejdsgruppen vedrørende efterfølgende kontrol vægt på, at det er nødvendigt at intensivere anvendelsen af gensidig bistand. Medlemsstaterne har alle fået foreslået konkrete arrangementer, og Kommissionen vil foretage en evaluering af deres virkninger.

Særlige vanskeligheder i forbindelse med fastsættelsen af de korrekte mængder af restitutionsberettigede produkter

5.3.-5.4. Hvad angår Rettens bemærkninger vedrørende eksport af korn i løs vægt til republikker i det tidligere Sovjetunionen, og specielt spørgsmålet vedrørende kreditnotaer, finder Kommissionen i sin skrivelse af 7. april 1993, at den har givet medlemsstaterne klare retningslinjer. Medlemsstaterne er også blevet anmodet om at være særligt opmærksomme på dette aspekt af kornhandelen i forbindelse med deres kontrol i henhold til forordning nr. 4045/89. Kommissionen anmodede under regnskabsafslutningsproceduren om en kontrol på dette område og indsamler for øjeblikket resultaterne af denne kontrol, som medlemsstaterne har gennemført som ønsket.

5.5. Opfølgning af Rettens konklusioner:

a) Kommissionen er enig i Rettens konklusioner angående behovet for, at medlemsstaterne anlægger en fælles revisionsstrategi over for de multinationale restitutionsmodtagere. Der er indledt et arbejde hermed i arbejdsgruppen vedrørende forordning nr. 4045/89.

b) Kommissionen finder, at den har givet klare instrukser i sin skrivelse af 7. april 1993. Kommissionen indsamler for tiden resultaterne af de kontroller, som medlemsstaterne har gennemført på dette område.

6. SÆRLIGE ORDNINGER FOR INDFØRSEL AF MAJS OG SORGHUM TIL SPANIEN OG PORTUGAL

Aftalen USA/EØF majs/sorghum Spanien

6.3.-6.7. Kommissionen har ved forvaltningen af kvoten som målsætning at respektere de spanske markedspriser mest muligt, i det mindste interventionsprisen i produktionszonen, samt samhandelen inden for EF. Den skal endvidere overholde sine internationale forpligtelser på importområdet. For at sidstnævnte forpligtelse kan overholdes, skal importen af majs- og sorghumkontingentet være økonomisk interessant for forbrugerne i det centrale Spanien. For at dette kan ske, skal de priser, der beregnes i havnezonen, forhøjet med de transportudgifter, som er forbundet med produktets forsendelse ind i landet, kunne konkurrere med de i forbrugszonen konstaterede markedspriser.

Afpasset efter høsten og de forskellige licitationer gennemføres målsætningen om ikke at skabe ubalance på EF's enhedsmarked med mere eller mindre held. De teoretiske og matematiske beregninger, der foretages forud for hver enkelt ugentlig licitation, justeres så vidt muligt ud fra oplysninger om dagsmarkedet (US-majsprisen, valutakurs, fragt, importafgift, spanske priser, intern transport, fransk majspris franko leveret til Spanien osv.). Imidlertid er Kommissionen fortsat afhængig af tilbud fra erhvervsdrivende, der naturligvis beregner sig en potentiel fortjeneste.

Denne internationale importkontingentforpligtelse er en minimumsforpligtelse (2 mio. tons majs + 300 000 tons sorghum nedsat med kornsubstitutter). Enhver overskridelse af disse mængder er fortsat i overensstemmelse med denne aftale.

6.6. Det er rigtigt, at der regelmæssigt er vanskeligheder med at vurdere de indførte kornsubstitutmængder. Kommissionen er ved denne vurdering afhængig af de oplysninger, som de spanske (told)myndigheder leverer. Kommissionen har indført et nært samarbejde med de spanske myndigheder, og der kan konstateres en betydelig forbedring i forhold til tidspunkt for Rettens konstateringer.

6.7. Som følge af Rettens henstilling tager Kommissionen nu ved beregningen af den restmængde, der skal indføres, hensyn til de mængder, der optræder på de importlicenser, der er udstedt for de pågældende kornsubstitutter og for majs og sorghum.

Direkte køb på verdensmarkedet

6.8.-6.9. Majsimportforpligtelsens opfyldelse er i Portugal hidtil delvis sket via INGA. Denne ordning har givet Retten anledning til at fremsætte bemærkninger til de reelle omkostninger ved den pågældende transaktion. Det skal bemærkes, at ordningen er blevet anvendt på Portugals udtrykkelige anmodning, og at Rådet har stadfæstet den. Siden starten har Kommissionen konstateret forstyrrelser i tilknytning til denne praksis. På grundlag af Rettens bemærkninger vil Kommissionen for 1997 foreslå, at INGA ikke fortsætter med at gennemføre denne internationale aftale.

Sammendrag af bemærkningerne

6.10. Opfølgning af Rettens konklusioner:

a) Begrundelserne for forvaltningskomitéens beslutninger optages fra nu af i et arkiv, som stilles til Rettens rådighed.

b) Den spanske fremsendelse af oplysninger er blevet forbedret.

c) Den portugisiske majsimportordning, som har været genstand for bemærkninger, vil ikke blive foreslået i 1997.

7. KORNFORSYNING UNDER POSEIMA-PROGRAMMET

7.3. Den første fastsættelse af forsyningsopgørelserne (høståret 1992/93) skete som led i de generelle forhandlinger om disse programmer mellem de nationale myndigheder og Kommissionen på grundlag af de lokale forbrugsbehov, som de kompetente nationale myndigheder havde oplyst. For de efterfølgende høstårs vedkommende blev der indført en mere teknisk procedure (de nationale myndigheder indgav begrundede anmodninger, som Kommissionen behandlede, bl.a. i lyset af de faktiske tal fra det foregående høstår). Denne procedure er løbende blevet forbedret. Kommissionen er ved at udarbejde en rapport om dette programs virkninger ifølge SEM 2000-principperne.

7.4., 7.5. og 7.9. Hvad angår metoden til beregning af forsyningsstøtten og eksportrestitutionens anvendelse som beregningsgrundlag, har Kommissionen indledt indgående overvejelser i den tværfaglige arbejdsgruppe for regionerne i Fællesskabets yderste periferi for at forbedre denne ordnings effektivitet og stabilitet.

Den endelige forbruger skal drage fordel af støtten

7.6.-7.7. Hvad angår fordelens virkninger for den endelige forbruger, har Kommissionen flere gange rejst spørgsmålet angående kontrollen af denne forpligtelse hos de nationale myndigheder. Selve definitionen af den endelige forbruger varierer alt efter produkterne og er ikke altid tilstrækkelig klar. De regionale myndigheder har udarbejdet et kontrolsystem, der skal sikre, at forsyningsstøtten også giver sig konkret udslag i forbrugerprisene. Til dette formål er der regelmæssigt foretaget inspektioner hos de forskellige importører og detailhandlende. Disse kontroller vil blive fulgt af Kommissionen.

Ifølge de regionale myndigheder på Azorerne har indførslen af den særlige forsyningsordning bidraget til at øge mangfoldigheden af erhvervsdrivende, der distribuerer korn mellem øerne.

Omkostninger ved transport mellem de forskellige øer

7.8. Denne distribution mellem øerne vil blive behandlet på den igangværende møderække i arbejdsgruppen med deltagelse af flere tjenestegrene. Kommissionen vil overveje Rettens forslag ved senere ændringer af programmet.

Sammendrag af bemærkningerne

7.9. Opfølgning af Rettens konklusioner:

a)-c) Kommissionen vil sammen med de portugisiske myndigheder drøfte mulighederne af at forbedre denne foranstaltnings effektivitet.

8. GENERELLE KONKLUSIONER

8.1. a) Kommissionen har i sit svar under kapitel 2 søgt at fremdrage de forhold, der lå til grund for reguleringen af forædlingskoefficienterne i 1991, og de forhold, der måtte give anledning til fremtidige beslutninger om regulering af disse koefficienter. Den ønsker imidlertid at gøre opmærksom på de vanskeligheder, der er forbundet med at variere koefficienterne for individuel eksport, da dette ville medføre en koefficient for hver enkelt mølle, og fordi kornkvaliteten vil variere fra region til region og fra år til år. En sådan ordning ville også kræve kontroludgifter af et omfang, der ikke står i forhold til budgetbesparelserne.

Kommissionen er fortsat rede til at give Retten alle de forklaringer, den måtte ønske, angående den fremlagte dokumentation.

c) Følgerne af alle kontrolmangler, der måtte fremgå af oplysningerne fra Retten, vil indgå i regnskabsafslutningsproceduren.

d) Kommissionen har i sine svar under punkt 3.6-3.7 forsøgt at belyse de spørgsmål, som Retten har rejst. Reglerne er eksplicitte, og alle fortolkningsspørgsmål vil blive løst sammen med medlemsstaterne.

e) Kommissionen har noteret sig Rettens resultater vedrørende planlægning og udførelse af fysisk kontrol i medlemsstaterne. Der er indledt arbejde med henblik på kodificering af forordning (EØF) nr. 3665/87 i ekspertgruppen vedrørende samhandelsmekanismer. Eventuelle kontrolmangler vil blivet behandlet som led i regnskabsafslutningsproceduren. Der er allerede blevet anvendt korrektioner for manglende kontrol af forudfinansieringsordningen.

f) Kommissionen deler Rettens opfattelse af, at det er nødvendigt at kontrollere de multinationale støttemodtagere inden for rammerne af fælles revision. Spørgsmålet drøftes med medlemsstaterne i arbejdsgruppen vedrørende forordning (EØF) nr. 4045/89.

g) Kommissionen samarbejder nært med de spanske myndigheder om datatransmission. Der er allerede blevet konstateret forbedringer, og der forventes endnu flere inden for rammerne af TOLD 2000-initiativet.

h) Kommissionen deler Rettens opfattelse og påtænker en revision af det nuværende system i løbet af 1997.

i) Kontrollen af de forskellige foranstaltninger under POSEIMA-programmet har vist, at systemet generelt har fungeret tilfredsstillende. Kommissionens målsætning vil være at udvikle dette program på grundlag af det evalueringsarbejde, der indledes i nær fremtid, for at behovene i de to pågældende regioner kan opfyldes bedst muligt. Der vil under arbejdet med at evaluere denne ordning blive taget hensyn til Rettens forslag om at medtage udgifterne til transport mellem øerne.