*****

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 11. februar 1987

om en af den italienske regering indfoert regionallov om saerforanstaltninger for havfiskeriet paa Sicilien

(Kun den italienske udgave er autentisk)

(87/419/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til Traktaten om oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 93, stk. 2, foerste afsnit,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 3796/81 af 29. december 1981 om den faelles markedsordning for fiskerivarer (1), aendret ved akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, saerlig artikel 28,

under henvisning til Raadets direktiv 83/515/EOEF af 4. oktober 1983 om visse foranstaltninger med henblik paa tilpasning af kapaciteten i fiskeriet (2), aendret ved direktiv 85/590/EOEF (3), saerlig artikel 12,

efter i overensstemmelse med traktatens artikel 93, stk. 2, foerste afsnit, at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger (4), under henvisning til disse bemaerkninger, og

ud fra foelgende betragtninger:

I

Redegoerelse for forloebet og beskrivelse

Sagsfremstilling

Den italienske regering gav ved skrivelse af 3. juni 1983 fra den italienske faste repraesentation ved De Europaeiske Faellesskaber Kommissionen meddelelse i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3, om et udkast til regionallov for Sicilien om saerforanstaltninger for havfiskeriet. Efter dette forslag skulle der i 1983 yder tilskud til sicilianske fiskere beregnet efter bruttoregistrertonnage (BRT).

Den italienske regering gav ved skrivelser fra den italienske faste repraesentation ved De Europaeiske Faellesskaber af 6. april, 13. juli og 6. august 1984 Kommissionen meddelelse i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3, om et udkast til regionallov for Sicilien om »foranstaltninger inden for samarbejde, handel, haandvaerk og fiskeri«. Blandt stoetteforanstaltningerne i dette lovudkast findes en forlaengelse for 1984 af saerforanstaltningerne for havfiskeriet i form af et tilskud efter bruttoregistertonnage.

Den italienske regering gav ved skrivelser af 8. januar, 30. april og 2. august 1985 Kommissionen meddelelse i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3, om et nyt lovudkast om saerforanstaltninger i havfiskerisektoren. Ved dette nye lovudkast aendres den tidligere lov, idet tilskuddet efter BRT erstattes af en praemie for midlertidig oplaegning af fartoejer inspireret af direktiv 83/515/EOEF.

Tilskud beregnet efter BRT til sicilianske fiskere

Der er tale om et direkte tilskud, der ydes efter fartoejets samlede BRT. Tilskuddet andrager hoejst 400 000 lire/BRT for fartoejer under 70 BRT, hoejst 380 000 lire/BRT for fartoejer paa mellem 71 og 150 BRT og hoejst 370 000 lire/BRT for fartoejer over 150 BRT. Udbetaling af det samlede tilskud er betinget af mindst 26 dages eller 156 timers fiskeri i en periode paa to maaneder. For fiskeri derunder nedsaettes tilskuddet forholdsvis. Der gaelder ingen betingelser for tilskuddets anvendelse. Der blev paa budgettet til dette tilskud i 1983 afsat 25 mia lire.

Den italienske regering har begrundet dette tilskud med den alvorlige krise i den paagaeldende sektor. Paa trods af, at der paa Sicilien er ivaerksat strukturforanstaltninger (5), er saerforanstaltninger efter dens opfattelse noedvendige, for at beskaeftigelsen kan opretholdes i fiskerisektoren. Desuden har Kommissionens forbud mod braendstoftilskuddet indfoert ved beslutning 83/246/EOEF (6) tvunget regeringen til at overveje en anden form for tilskud, der direkte imoedekommer behovene hos fiskere i vanskeligheder.

Tilskuddet genfinansieredes i 1984 paa samme betingelser som tidligere.

Praemie for midlertidig oplaegning af fartoejer

Efter ordningen, der er indfoert for tre aar, ydes der en daglig oplaegningspraemie, beregnet paa grundlag af 12 % af fartoejets markedsvaerdi, paa betingelse af, at fartoejet har vaeret anvendt til fiskeri i mindst 120 dage om aaret, og at oplaegningsperioden mindst er paa 45 dage, uafbrudt eller ikke, hvortil kommer en periode med teknisk oplaegning paa 52 dage i 1985, 82 dage i 1986 og 115 dage fra 1987.

Fartoejernes vaerdi beregnes efter fartoejstype paa grundlag af et skoen over udgifterne til et nyt fartoej, hvorpaa der anvendes afskrivningskoefficienter. Der er paa budgettet afsat 25 mia lire pr. aar til praemien, inklusive betaling af en daglig godtgoerelse paa 25 000 lire pr. oplaegningsdag til mandskabet.

Den italienske regering har begrundet den nye foranstaltning med, at det er noedvendigt at imoedegaa Kommissionens indvendinger med hensyn til den bestaaende lovs uforenelighed og at tilpasse foranstaltningerne for regionen Sicilien til faellesskabsretten. Desuden kan myndighederne som foelge af aendringen tilpasse flaadens kapacitet til fangstmulighederne og saaledes give det biologiske miljoe en hvileperiode.

Den beskrevne stoette falder ind under traktatens artikel 92 til 94, jf. artikel 28 i forordning (EOEF) nr. 3796/81 og artikel 12 i direktiv 83/515/EOEF.

Kommissionens undersoegelse

Tilskuddet efter BRT

Kommissionen har efter en indledende undersoegelse fundet, at tilskuddet efter BRT til sicilianske fiskere i 1983 er en driftsstoette uden faktisk modydelse fra modtagernes side og uden strukturel virkning paa deres oekonomiske situation. Et saadant tilskud havde en betydelig direkte virkning paa konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne. Den betragtes derfor som uforenelig med faellesmarkedet. Kommissionen har derfor besluttet at indlede proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til stoetten og har ved skrivelse af 2. august 1983 opfordret den italienske regering til at fremsaette sine bemaerkninger.

Kommissionen har paa baggrund af, at den italienske regering havde paataenkt at genfinansiere tilskuddet i 1984 uden aendringer af betingelserne for ydelsen heraf, besluttet at udvide proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, der tidligere er blevet indledt med hensyn til dette tilskud for 1983, til at omfatte genfinansiering. Kommissionen har ved skrivelse af 8. oktober 1984 opfordret den italienske regering til at fremsaette sine bemaerkninger.

Praemie for midlertidig oplaegning af fartoejer

Efter en indledende undersoegelse fandt Kommissionen, at praemien for midlertidig oplaegning af fartoejer ikke kunne falde ind under en af undtagelserne i traktatens artikel 92, stk. 3. Betingelserne for ydelse af denne stoette er nemlig forskellige fra og mindre forpligtende end betingelserne i EF-direktivet. Saaledes sikrer beregningen af den yderligere oplaegningsperiode ikke en yderligere indsats i forhold til gennemsnittet af oplaegningsdage i de foregaaende aar, idet den tager udgangspunkt i et forudfastsat antal dage om aaret. Desuden finder godkendelsen af fartoejets faktiske vaerdi i stedet for koebsvaerdien eller forsikringsvaerdien som beregningsgrundlag for oplaegningspraemien udelukkende sin begrundelse i de saerlige forhold, der goer sig gaeldende i havfiskerisektoren paa Sicilien i forhold til resten af EF. Imidlertid svarer afskrivningskoefficienterne, som de er foreslaaet af den italienske regering, ikke til de faktiske forhold paa skibsmarkedet paa Sicilien, og anvendelsen heraf medfoerer en kunstig forhoejelse af oplaegningspraemierne. Ydelsen af praemien paa Sicilien er derfor til skade for de andre EF-fiskere, der ved ydelsen af en saadan praemie overholder bestemmelserne i direktiv 83/515/EOEF. Kommissionen har derfor besluttet med hensyn til denne praemie at indlede proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, og den har ved skrivelse af 20. september 1985 opfordret den italienske regering til at fremsaette sine bemaerkninger.

De interesserede parters bemaerkninger

Flere medlemsstater har fremsendt deres bemaerkninger til Kommissionen. Disse medlemsstater deler Kommissionens opfattelse.

II

Den italienske regerings bemaerkninger

Tilskud efter BRT

Den italienske regering har ikke fremsendt bemaerkninger, der vedroerer den materielle side af denne stoette. Den har ved skrivelse af 25. januar 1985 som svar paa aabningsskrivelsen fra Kommissionen af 8. oktober 1984 meddelt, at spoergsmaalet vedroerende tilskuddet efter BRT vil blive loest i forbindelse med det nye lovudkast vedroerende praemie for midlertidig oplaegning af fartoejer, som er meddelt Kommissionen i begyndelsen af januar 1985.

Praemie for midlertidig oplaegning af fartoejer

Den italienske regering gjorde i sine svar af 20. januar og 3. april 1986 foerst og fremmest opmaerksom paa udviklingen i tilskuddene til fiskerisektoren paa Sicilien. I aarene 1975 til 1980 var maalet udbygning af fiskeflaaden og forbedring af redskaberne med henblik paa en rationel udnyttelse af ressourcerne. Disse maal blev soegt opnaaet ved foranstaltningerne i regionallovene nr. 5 af 13. marts 1975 og nr. 1 af 4. januar 1980. I aarene 1980 til 1984 tvang den vanskelige situation for fiskeflaaden paa Sicilien regeringen til, indtil rationaliseringen af fiskeriet som foelge af resultaterne af foranstaltningerne efter ovennaevnte love slog igennem, at indfoere saerforanstaltninger i form af et braendstoftilskud (andet halvaar 1980 til 1982) og et tilskud efter BRT (1983 til 1984). Endelig har myndighederne paa Sicilien fra 1985 haft til hensigt at loese problemerne som foelge af Kommissionens afvisning af saerforanstaltningerne ved at gennemfoere en stoetteordning inspireret af direktiv 83/515/EOEF, men hvori der ogsaa tages hensyn til de saerlige socio-strukturelle problemer for fiskeriet paa Sicilien. Ved denne foranstaltning tilsigtes det, modsat de tidligere foranstaltninger med henblik paa at fremme fiskeriet, derimod at begraense dette ved hjaelp af en tilskudspolitik og saaledes give det biologiske miljoe en hvilepause og dermed fremme en genopbygning af havets fiskeressourcer.

Med hensyn til selve stoetteprojekter har den italienske regering meddelt foelgende:

- man har foretrukket at beregne oplaegningsperioden paa grundlag af et antal oplaegningsdage ud over en paa forhaand fastsat teknisk oplaegning for at klare de store vanskeligheder ved forvaltningen og kontrollen, f. eks. det umulige arbejde at opgoere varigheden af den faktiske oplaegning i de foregaaende aar. Det paataenkes derfor at indfoere et fast antal dage for den tekniske oplaegning paa 115 dage fra 1987 i overensstemmelse med naevnte direktiv, men et lavere antal dage for 1985 og 1986 i betragtning af de saerlige socio-strukturelle problemer for fiskeriet paa Sicilien;

- markedsvaerdien af fartoejerne er opgjort ved hjaelp af faste satser, fordi koebsprisen eller forsikringsvaerdien (der anvendes som eneste beregningsgrundlag i direktivet) ikke stimulerer fiskerne til oplaegning som foelge af de fleste fartoejers alder, den hoeje inflationstakt og det forhold, at de ikke er forsikret eller er undervurderet. De afskrivningskoefficienter, der foreslaas af de sicilianske myndigheder, kan ikke nedsaettes uden at paavirke de interesseredes tilskyndelse til at oplaegge fartoejerne, der er det maal, som Faellesskaberne soeger opnaaet. Imidlertid er de sicilianske myndigheder rede til at aendre disse koefficienter fra 1987 for fartoejer paa under 18 m og derved for de aeldste fartoejer naa frem til en restvaerdi paa 45 % i stedet for 60 %.

III

Retlig vurdering

Tilskud efter BRT

Stoetten i form af direkte tilskud paa grundlag af fartoejernes BRT er en direkte kontantant stoette til modtagerne. Den har derfor direkte virkning paa disses produktionsomkostninger og giver dem derved en klar fordel i forhold til de andre EF-fiskere. Der er ikke stillet modtagerne nogen betingelser for ydelsen af stoetten, og den er ikke knyttet til nogen omstruktureringsplan, som skulle anvendes til at overvinde de vanskeligheder, der har skabt deres problemer.

Stoettens karakter af direkte kontanststoette til modtagerne og den deraf foelgende virkning paa konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne beroeres ikke af henvisningen til det nye lovudkast om indfoerelse af en praemie for midlertidig oplaegning af fartoejer, hvorved den paagaeldende stoette aendres.

Praemie for midlertidig oplaegning af fartoejer

I artikel 3 og 4 i direktiv 83/515/EOEF fastsaettes, at der paa visse betingelser kan ydes en daglig praemie ved oplaegning af fiskerfartoejer. Praemien ydes for oplaegningsperioder paa mindst 45 yderligere dage i forhold til det konstaterede eller fast skoennede gennemsnit af oplaegningsdage pr. fartoejstype i de tre kalenderaar, der gaar forud for den foerste anmodning om ydelse af praemien. Den beregnes paa grundlag af hoejst 12 % af koebs- eller forsikringsvaerdien af det paagaeldende fartoej, hvorfra der er fisket gennemsnitligt 250 dage om aaret. De paagaeldende fartoejer skal have en perpendikulaerlaengde paa mindst 18 m og vaere taget i brug efter 1. januar 1958. Anvendelsen af direktivet er fakultativ, og de medlemsstater, der vedtager det paa de fastsatte betingelser, kan anmode om refusion fra EF af 50 % af de hertil berettigede udgifter.

I retningslinjerne for gennemgangen af national stoette til fiskerisektoren (1) anfoeres, at stoette til midlertidig oplaegning af fiskefartoejer, der ikke er omfattet af foranstaltningerne i direktiv 83/515/EOEF, hvorved interventionerne begraenses til kun at beroere fartoejer med en perpendikulaerlaengde paa 18 m og derover, er forenelig med faellesmarkedet, forudsat at stoettebetingelserne svarer til eller i det mindste er lige saa strenge som dem, der er fastsat i det naevnte direktiv, og at oplaegningspraemien beregnes efter de kriterier, der er fastsat deri.

Praemien fra de regionale myndigheder paa Sicilien for midlertidig oplaegning af fartoejer, der er inspireret af direktiv 83/515/EOEF, kan ikke betragtes som en anvendelse af dette direktiv i betragtning af de for dens ydelse gaeldende bestemmelser.

Betingelserne for ydelse af den sicilianske praemie svarer til EF-direktivets, men er mindre strenge. Saaledes andrager det mindste antal forudfastsatte normale oplaegningsdage, skoent det forhoejes hvert aar, foerst i det tredje gennemfoerelsesaar EF-direktivets mindsteantal paa 115 dage.

I betragtning af de saerlige forhold, der goer sig gaeldende for den sicilianske fiskeflaade, og af, at det er umuligt at kontrollere det faktiske antal oplaegningsdage i de foregaaende aar eller skoenne om et fast antal pr. fartoejstype samt paa baggrund af den stigende indsats, som de sicilianske fiskere maa goere i loebet af aarene for at opnaa den paagaeldende praemie, kan det eventuelt paataenkes at godkende betingelserne vedroerende antallet af oplaegningsdage, hvis de oevrige betingelser for ydelsen af praemien ligeledes opfyldes.

Anvendelsen af fartoejernes faktiske vaerdi i stedet for koebsvaerdien eller forsikringsvaerdien til beregningen af oplaegningspraemien kunne vaere en mulighed, hvis anvendelsen af disse sidstnaevnte vaerdier foerte til praemier af ubetydelig stoerrelse, og maalsaetningen for den paagaeldende stoetteforanstaltning saaledes ikke blev opfyldt, og saafremt den anvendte vaerdi er udtryk for den faktiske markedsvaerdi for fartoejerne i det paagaeldende land.

Den hoeje inflation i Italien og den sicilianske flaades aldersstruktur foerer til, at et parameter paa grundlag af koebsvaerdien er uegnet til beregningen af oplaegningspraemien. Saedvane inden for forsikring af smaa og mellemstore skibe i Italien goer det heller ikke muligt at anvende denne vaerdi til beregning af praemien.

Den af de sicilianske myndigheder foreslaaede vaerdi er baseret paa et skoen over udgifterne pr. BRT ved konstruktion af de enkelte fartoejstyper (fem grupper mellem under 15 BRT og over 150 BRT), paa hvilke der anvendes afskrivningskoefficienter (tre grupper) med en restvaerdi for fartoejerne paa 60 % af nyvaerdien ved en alder paa ti aar.

Efter Kommissionens oplysninger er de udgifter pr. BRT for nye fartoejer, som de sicilianske myndigheder laegger til grund, udtryk for markedsforholdene i Italien og specielt paa Sicilien. Derimod er afskrivningskoefficienterne uden reel forbindelse med realiteterne paa det italienske marked. Anvendelsen af afskrivningskoefficienterne i den sicilianske ordning ville foere til en forhoejelse af de daglige oplaegningspraemier ud over det niveau, som er berettiget ud fra de oekonomiske forhold, hvori fiskerisektoren paa Sicilien befinder sig i forhold til de oevrige Faellesskab. Et eksempel paa beregning af disse praemier viser, at de for skibe paa over ti aar, hvis de af Sicilien foreslaaede koefficienter anvendes, ville vaere 14 til 166 % hoejere, alt efter fartoejernes type og alder, en d de tilstredelige praemier.

Den paagaeldende stoette, der ganske vist bygger paa direktiv 83/515/EOEF, opfylder hverken kravene heri eller betingelserne for ydelse af national stoette i fiskerisektoren. Den paagaeldende praemie er derfor et kontant tilskud, der ydes modtagerne, og som har direkte indflydelse paa konkurrencen, isaer fordi de fiskere i de oevrige medlemsstater, der tilskyndes til midlertidigt at oplaegge deres fiskefartoejer inden for rammerne af direktiv 83/515/EOEF eller af en supplerende national stoetteordning, ikke har adgang til samme fordele som de sicilianske fiskere.

Styrkelsen af konkurrencestillingen som foelge af den praemie, der er fastsat i regionalloven om saerforanstaltninger til havfiskeriet paa Sicilien, har negative virkninger paa den stilling, producenterne i de oevrige medlemsstater har. Samhandelen inden for EF med fiskeriprodukter til konsum er nemlig betydelig og udgoer ca. 30 % af den samlede landede maengde konsumfisk i hele EF. Desuden aftager det italienske marked ca. halvdelen af landets egne landinger af fisk, medens ca. 15 % stammer fra import fra de oevrige medlemsstater og ca. 35 % fra import fra tredjelande.

Endelig eksporterer Italien ca. 14 % af sin produktion, heraf ca. 50 % til de oevrige medlemsstater (1984). Desuden er Sicilien ikke et isoleret omraade med hensyn til fiskeri og har handelsforbindelser, for saa vidt angaar fiskeriprodukter, med resten af Italien og med udlandet.

IV

Da der er tale om stoette, der finansieres af statsmidler, og som styrker sicilianske producenters konkurrenceevne i forhold til producenterne i de oevrige medlemsstater, falder tilskuddet efter BRT og praemien for midlertidig oplaegning af fiskefartoejer ind under traktatens artikel 92, stk. 1, hvorefter stoette, der opfylder de heri naevnte kriterier, er uforenelig med faellesmarkedet.

I artikel 92, stk. 3, der omhandler de eneste undtagelser herfra, der er relevante i dette tilfaelde, fremhaeves det, at stoetten skal vaere i Faellesskabets interesse og ikke blot til fordel for en bestemt sektor i en medlemsstat. Disse undtagelser skal fortolkes snaevert ved undersoegelsen af enhver planlagt ydelse af regional eller sektorbestemt stoette eller af enkeltansoegninger om tilladelse til til indfoerelse af generelle stoetteordninger. Tilladelse kan kun gives, hvis Kommissionen kan fastslaa, at stoetten er noedvendig for gennemfoerelsen af et af de maal, der er omhandlet i disse bestemmelser.

Gives der tilladelse til saadanne undtagelser for stoette, der ikke indbaerer en modydelse, vil det vaere ensbetydende med at give samtykke til begraensninger i samhandelen mellem medlemsstaterne og til fordrejning af konkurrencen til skade for Faellesskabet.

Det har i det foreliggende tilfaelde ikke kunnet bevises, at en saadan modydelse foreligger, og den italienske regering har ikke kunnet begrunde og Kommissionen har ikke kunnet fastslaa, at den paagaeldende stoette opfylder betingelserne for anvendelse af en af undtagelserne i EOEF-Traktatens artikel 92, stk. 3.

Der er ikke tale om stoette til fremme af udviklingen i visse omraader, hvorfor artikel 92, stk. 3, litra a) og c), ikke kan anvendes for saa vidt angaar det regionale aspekt.

Stoetten er heller ikke et vigtigt projekt af faelles europaeisk interesse og vil ikke kunne afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i den italienske oekonomi, og traktatens artikel 92, stk. 3, litra b), finder foelgelig ikke anvendelse.

Den paagaeldende stoette, der er bestemt til nedbringelse af visse driftsomkostninger, kan ikke ikke fremme den oekonomiske udvikling af visse erhvervsgrene som omhandlet i artikel 92, stk. 3, litra c). Desuden kan det som foelge af omfanget af samhandelen inden for Faellesskabet med fiskerivarer ikke anfoeres, at samhandelsvilkaarene ikke herved aendres paa en maade, der strider mod den faelles interesse.

Stoette til ejere af fiskefartoejer, der ydes blot paa grundlag af fartoejernes samlede BRT, er en stoette til nedbringelse af driftsomkostningerne ved visse produktionsmidler og er derfor en stoette uden varig virkning paa modtagernes oekonomiske stilling. Stoette i form af udbetaling af en daglig oplaegningspraemie for fartoejer paa de betingelser, der er fastsat af de lokale myndigheder paa Sicilien, maa ligeledes betragtes som en stoette med henblik paa at nedbringe driftsomkostningerne ved visse produktionsmidler og er derfor uden varig virkning paa modtagernes oekonomiske stilling. Kommissionen gjorde i sin meddelse til Raadet af 25. maj 1978 om Kommissionens politik med hensyn til stoette til enkeltsektorer opmaerksom paa, at der til ydelse af midlertidig stoette med henblik paa at afhjaelpe sociale og arbejdsmarkedsmaessige problemer som foelge af en krise boer knyttes maalsaetninger for en omstrukturering af den paagaeldende sektor og betingelser om, at modtagerne skal traeffe forholdsregler med henblik paa at lette disse maalsaetningers gennemfoerelse. Paa samme maade gav den i sine retningslinjer for gennemgangen af nationalstoette til fiskerisektoren udtryk for, at stoette til virksomheders drift principielt er uforenelig med faellesmarkedet, undtagen hvis den er direkte knyttet til en omstruktureringsplan, der skoennes at vaere forenelig med faellesmarkedet. Dette gaelder ikke for den paagaeldende stoette.

Deraf foelger, at stoetten ikke opfylder betingelserne for anvendelsen af en af undtagelserne i traktatens artikel 92, stk. 2 og 3.

Da denne ulovlige stoette formentlig er blevet udbetalt, foregriber naervaerende beslutning ikke de konsekvenser, som Kommissionen eventuelt drager med hensyn til tilbagebetaling af de udbetalte beloeb i overensstemmelse med sin skrivelse til medlemsstaterne af 3. november 1983 om tilbagebetaling af ulovligt ydet stoette, isaer stoette, der maatte blive ydet efter ikrafttraedelsen af naervaerende beslutning (1) -

VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Det tilskud efter fartoejernes bruttoregistertonnage og den praemie for midlertidig oplaegning af fiskefartoejer, jf. regionallovene for Sicilien nr. 40 af 30. maj 1983, nr. 95 af 16. november 1984 og nr. 9 af 3. januar 1985 om saerforanstaltninger for havfiskeriet, som er indfoert af den italienske regering i 1983, 1984 og 1985, er uforenelige med faellesmarkedet efter traktatens artikel 92. Tilskuddet og praemien skal derfor ophaeves og kan ikke laengere ydes.

Artikel 2

Italien underretter senest en maaned fra datoen for meddelelsen af naervaerende beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, som den har truffet for at efterkomme beslutningen.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 11. februar 1987.

Paa Kommissionens vegne

António CARDOSO E CUNHA

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 379 af 31. 12. 1981, s. 1.

(2) EFT nr. L 290 af 22. 10. 1983, s. 15.

(3) EFT nr. L 372 af 31. 12. 1985, s. 49.

(4) EFT nr. C 241 af 10. 9. 1983, s. 4;

EFT nr. C 331 af 11. 12. 1984, s. 2;

EFT nr. C 315 af 6. 12. 1985, s. 3.

(5) Lov nr. 5 af 13. marts 1975 og lov nr. 1 af 4. januar 1980.

(6) EFT nr. L 137 af 26. 5. 1983, s. 28.

(1) EFT nr. C 268 af 19. 10. 1985, s. 2.

(1) EFT nr. C 318 af 24. 11. 1983, s. 3.