ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 76/7

RÅDETS RETSAKT

af 8. marts 2012

om forlængelse af embedsperioden for direktøren for Europol

2012/C 76/04

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

som henviser til artikel 56, stk. 1, og artikel 38 i Rådets afgørelse om oprettelse af Den Europæiske Politienhed (Europol) (1),

som henviser til Europols Styrelsesråds afgørelse af 4. juni 2009 om bestemmelser for udvælgelse af, forlængelse af embedsperioden for og afskedigelse af direktøren og vicedirektørerne for Europol (2), særlig artikel 12, stk. 1,

som er den myndighed, der har kompetence til at udnævne Europols direktør og vicedirektører,

som henviser til udtalelsen fra Europols Styrelsesråd,

som tager hensyn til, at indplaceringen af direktøren for Europol sker med forbehold af budgetmyndighedens godkendelse af Europols flerårige plan for personalepolitikken 2013-2015, og

som tager følgende i betragtning:

(1) Embedsperioden for direktøren for Europol, der blev udnævnt ved Rådets retsakt af 6. april 2009 (3), udløber den 15. april 2013.

(2) Europols direktør udnævnes for en periode på fire år, der kan forlænges én gang med højst fire år, i overensstemmelse med artikel 38, stk. 1, i Rådets afgørelse om oprettelse af Den Europæiske Politienhed (Europol).

(3) Europols Styrelsesråd har forelagt Rådet en udtalelse, hvori det foreslår, at embedsperioden for direktøren for Europol, Robert WAINWRIGHT, forlænges for en periode på fire år.

(4) På grundlag af udtalelsen fra Europols Styrelsesråd agter Rådet at forlænge embedsperioden for Robert WAINWRIGHT som direktør for Europol,

HAR VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Embedsperioden for Robert WAINWRIGHT forlænges hermed fra den 16. april 2013 til den 15. april 2017.

Med forbehold af, at budgetmyndigheden godkender Europols flerårige plan for personalepolitikken 2013-2015 udnævnes Robert WAINWRIGHT pr. 16. april 2013 i lønklasse AD 15, løntrin 2.

Artikel 2

Denne retsakt offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i Bruxelles, den 8. marts 2012. På Rådets vegne M. BØDSKOV Formand

(1) EUT L 121 af 15.5.2009, s. 37.

(2) EUT L 348 af 29.12.2009, s. 3.

(3) EUT C 111 af 15.5.2009, s. 4.
(2)

I henhold til resolutionen skal ERM II bidrage til at sikre, at de medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, og som deltager i ERM II, lægger deres politik an på stabilitet, bidrager til at skabe konvergens og dermed støtter dem i deres bestræbelser på at indføre euroen.
(14)

I visse medlemsstater kan den måling og beregning, som BCBS foreslår i sin vejledning, medføre et gab mellem långivning og BNP, som ikke egner sig til at signalere opbygningen af risici, der går forud for finansielle kriser. Særlige nationale forhold, som f.eks. forskelle i struktur og hvor udviklet det finansielle system er samt kvalitet og tilgængelighed af kreditdata, betyder, at en anden metode til beregning af gabet mellem långivning og BNP end metoden i BCBS's vejledning kan frembringe bedre signaleringskvaliteter for nogle medlemsstater. For at kunne tage højde for sådanne forskelle og for at kunne muliggøre anvendelsen af andre metoder, kan udpegede myndigheder i tillæg hertil måle og beregne gabet mellem långivning og BNP ved at anvende en metode, der bedre afspejler den pågældende medlemsstats særlige forhold.
OPLYSNING TIL LÆSEREN Denne liste er udarbejdet af gennemsigtighedshensyn og offentliggøres udelukkende til orientering. I protokol (nr. 36) om overgangsbestemmelser, som er knyttet som bilag til traktaterne, fastsættes det i artikel 10, stk. 4, at Det Forenede Kongerige senest den 31. maj 2014 kan meddele, at det med hensyn til retsakter på området politisamarbejde og retligt samarbejde i straffesager, som er vedtaget inden Lissabontraktatens ikrafttrædelse, ikke godkender Kommissionens og Domstolens beføjelser. Det Forende Kongerige gav denne meddelelse den 24. juli 2013. Følgelig ophører de pågældende retsakter, som Det Forenede Kongerige ikke i henhold til artikel 10, stk. 5, i protokol (nr. 36) har fået tilladelse til igen at deltage i, med at finde anvendelse i Det Forenede Kongerige fra den 1. december 2014. For enkelhedens skyld er denne liste udarbejdet således, at de retsakter, der ændrer eller gennemfører hovedretsakten eller på anden måde hænger snævert sammen med denne, er opført sammen med hovedretsakten under denne. Listen over retsakter, som Det Forenede Kongerige i henhold til artikel 10, stk. 5, i protokol (nr. 36) har tilladelse til igen at deltage i, fremkommer ved at sammenholde Rådets afgørelser med hensyn til Schengenreglerne (jf. Rådets afgørelse 2014/857/EU (1)) og Kommissionens afgørelser med hensyn til ikke-Schengenreglerne (jf. Kommissionens afgørelse 2014/858/EU (2)).
OPLYSNING TIL LÆSEREN Denne liste er udarbejdet af gennemsigtighedshensyn og offentliggøres udelukkende til orientering. I protokol (nr. 36) om overgangsbestemmelser, som er knyttet som bilag til traktaterne, fastsættes i artikel 10, stk. 4, at Det Forenede Kongerige senest den 31. maj 2014 kan meddele, at det med hensyn til retsakter på området politisamarbejde og retligt samarbejde i straffesager, som er vedtaget inden Lissabontraktatens ikrafttrædelse, ikke godkender Kommissionens og Domstolens beføjelser. Det Forende Kongerige gav denne meddelelse den 24. juli 2013. Som følge heraf ophører de pågældende retsakter med at finde anvendelse i Det Forenede Kongerige fra den 1. december 2014. I overensstemmelse med artikel 10, stk. 4, tredje punktum, i protokol (nr. 36) ophører retsakter, som, uanset konciperingsteknik (hel eller delvis ændring, erstatning eller ophævelse af den relevante retsakt), efter Lissabontraktatens ikrafttrædelse er blevet ændret ved en retsakt, som finder anvendelse på Det Forenede Kongerige, imidlertid ikke med at finde anvendelse på Det Forenede Kongerige og vil derfor fortsat finde anvendelse på det som ændret eller erstattet.
(2)

I henhold til resolutionen skal ERM II bidrage til at sikre, at medlemsstater uden for euroområdet, der deltager i ERM II, lægger deres politik an på stabilitet, bidrager til at skabe konvergens og dermed støtter medlemsstaterne udenfor euroområdet i deres bestræbelser på at indføre euroen.
(2)

I henhold til ESCB-statuttens artikel 30.3 og artikel 4, stk. 1, i afgørelse ECB/2013/53 skal ECB med virkning fra den 1. januar 2014 kreditere Latvijas Banka med en fordring denomineret i euro, der svarer til den samlede modværdi i euro af Latvijas Bankas bidrag i valutareserveaktiver, med forbehold af de nærmere bestemmelser i artikel 3 i nævnte afgørelse. ECB og Latvijas Banka er enige om, at den fordring, hvormed ECB skal kreditere Latvijas Banka, sættes til et beløb svarende til 163 479 892,24 EUR for at sikre, at forholdet mellem værdien i euro af den fordring, hvormed Latvijas Banka er krediteret, og den samlede værdi i euro af de fordringer, hvormed de øvrige nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, (herefter de »øvrige nationale centralbanker«) er krediteret, svarer til forholdet mellem Latvijas Bankas vægt i fordelingsnøglen for kapitalindskud i ECB og de øvrige nationale centralbankers samlede vægt i fordelingsnøglen.
3.5.

Efter at have modtaget undersøgelsesresultaterne forelægger ESRB's sekretariat et forslag til opfølgende tiltag samt et tilnærmelsesvist skøn over fordele og omkostninger for ESRB's Almindelige Råd. Det Almindelige Råd beslutter, om der skal iværksættes en ad hoc-undersøgelse, som kan betyde inddragelse af rapporteringsenheder. Det Almindelige Råds beslutning om at tillade en sådan anmodning kan især fastsætte: a) detaljeringsgraden for de krævede oplysninger på institut- og postniveau, b) hvilken fortrolighedsordning der skal gælde, især med hensyn til hvem der kan få adgang til hvilke data, og hvordan dataene vil blive lagret og tilvejebragt, c) tidsfristerne for tilvejebringelse af oplysningerne.
2.

I henhold til resolutionens betingelser skal ERM II bidrage til at sikre, at medlemsstater uden for euroområdet, der deltager i ERM II, lægger deres politik an på stabilitet, samt bidrage til at skabe konvergens og dermed støtte medlemsstaterne uden for euroområdet i deres bestræbelser på at indføre euroen.
(2)

I henhold til artikel 30.3 i ESCB-statutten og artikel 4, stk. 1, i afgørelse (EU) 2015/287 (ECB/2014/61) skal ECB med virkning fra den 1. januar 2015 kreditere Lietuvos bankas med en fordring denomineret i euro, der svarer til den samlede modværdi i euro af Lietuvos bankas bidrag i valutareserveaktiver, med forbehold af de nærmere bestemmelser i artikel 3 i nævnte afgørelse. ECB og Lietuvos bankas er enige om, at den fordring, hvormed ECB skal kreditere Lietuvos bankas, sættes til et beløb svarende til 239 453 709,58 EUR for at sikre, at forholdet mellem værdien i euro af den fordring, hvormed Lietuvos bankas er krediteret, og den samlede værdi i euro af de fordringer, hvormed de øvrige nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, (herefter »de øvrige nationale centralbanker«) er krediteret, svarer til forholdet mellem Lietuvos bankas vægt i fordelingsnøglen for kapitalindskud i ECB og de øvrige nationale centralbankers samlede vægt i fordelingsnøglen.
(3)

Styrelsesrådet har forelagt Rådet en udtalelse, hvori det foreslår, at embedsperioden for den nuværende vicedirektør for Europol, Oldřich MARTINŮ, forlænges.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 204/18

DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RICISIS AFGØRELSE

af 1. juni 2015

om udnævnelse af den databeskyttelsesansvarlige for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici

(ESRB/2015/1)

(2015/C 204/06)

DET ALMINDELIGE RÅD FOR DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RICISI HAR —

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1092/2010 af 24. november 2010 om makrotilsyn på EU-plan med det finansielle system og om oprettelse af et europæisk udvalg for systemiske risici (1),

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (2), særlig artikel 24,

under henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 1096/2010 af 17. november 2010 om overdragelse til Den Europæiske Centralbank af specifikke opgaver i relation til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis funktionsmåde (3), særlig artikel 6,

under henvisning til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2012/1 af 13. juli 2012 om gennemførelsesbestemmelser om databeskyttelse i Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici, særlig artikel 3 (4) —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Fru Barbara Eggl udpeges som databeskyttelsesansvarlig (Data Protection Officer, DPO) for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) i perioden fra 1. juni 2015 til 31. maj 2017. Fru Eggl udpeges som ESRB's databeskyttelsesansvarlige i sin egenskab af medarbejder ved og databeskyttelsesansvarlig for Den Europæiske Centralbank.

Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 1. juni 2015. Mario DRAGHI Formand for ESRB

(1) EUT L 331 af 15.12.2010, s. 1.

(2) EFT L 8 af 12.1.2001, s. 1.

(3) EUT L 331 af 15.12.2010, s. 162.

(4) EUT C 286 af 22.9.2012, s. 16.
(1)

Som følge af udløbet af embedsperioden for den vicedirektør for Europol, der blev udnævnt ved Rådets afgørelse 2007/352/EF af 14. maj 2007 om udnævnelse af en vicedirektør for Europol (2) og genudnævnt ved Rådets retsakt af 26. juli 2010 om forlængelse af embedsperioden for en vicedirektør for Europol (3), skal der udnævnes en vicedirektør.
1)

Afsnit 2, stk. 3., nr. 1, affattes således: »1. Henstilling A — Nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for banktilsyn, nationale tilsynsmyndigheder og andre myndigheder med et makroprudentielt mandat samt EBA anmodes om at aflægge rapport ifølge nedenstående tidsplan: a) Nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for banktilsyn anmodes om senest den 31. december 2015 at forelægge ESRB en statusrapport med en indledende vurdering af resultaterne af gennemførelsen af henstilling A, stk. 1 og 2. b) Nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for banktilsyn anmodes om senest den 31. juli 2016 at forelægge ESRB og Rådet en endelig rapport om henstilling A, stk. 1 og 2. c) Nationale tilsynsmyndigheder og andre myndigheder med et makroprudentielt mandat anmodes om senest den 31. december 2015 at forelægge ESRB en statusrapport med en indledende vurdering af resultatet af gennemførelsen af henstilling A, stk. 3. d) Nationale tilsynsmyndigheder og andre myndigheder med et makroprudentielt mandat anmodes om senest den 30. september 2016 at forelægge ESRB og Rådet en endelig rapport om gennemførelsen af henstilling A, stk. 3. e) EBA anmodes om senest den 30. juni 2014 at forelægge ESRB og Rådet de i henstilling A, stk. 4, omhandlede retningslinjer. f) EBA anmodes om senest den 31. marts 2016 at forelægge ESRB en statusrapport med en indledende vurdering af resultatet af gennemførelsen af henstilling A, stk. 5. g) EBA anmodes om senest den 30. juni 2016 at forelægge ESRB og Rådet en endelig rapport om gennemførelsen af henstilling A, stk. 5.«
(6)

Med hensyn til den kvantitative vurdering bør der foretages udvalgte analyser for hvert ECAI, når der foreligger et tilstrækkeligt antal elementer: »forudgående fordeling«, der har til formål at analysere fordelingen af bestilte og uopfordrede kreditvurderinger, »forudgående dynamik«, der har til formål at analysere den tidsmæssige udvikling af bestilte (uopfordrede) kreditvurderinger, der tidligere forelå som uopfordrede (bestilte) kreditvurderinger, og »efterfølgende analyse«, der har til formål at analysere mulige forskelle med hensyn til nøjagtighed mellem bestilte og uopfordrede kreditvurderinger. Afhængigt af den kvantitative analyse, der skal foretages, kan det være hensigtsmæssigt at identificere homogene undergrupper af kreditvurderinger med henblik på at kunne sammenligne de relative karakteristika og egenskaber ved bestilte kreditvurderinger i forhold til uopfordrede kreditvurderinger på en sådan måde, at der undgås konklusioner, som udspringer af eksterne faktorer. I tilfælde, hvor der kun kan foretages udvalgte kvantitative analyser eller ingen kvantitative analyser på grund af sparsomme data, er det på nuværende tidspunkt hensigtsmæssigt stadig at anvende de kvalitative kriterier i forbindelse med vurderingen. I disse tilfælde forventes eventuelle yderligere tilsynsmæssige betænkeligheder vedrørende kvaliteten af uopfordrede kreditvurderinger at blive mindsket i forbindelse med den konvertering, der skal foretages i henhold til artikel 136, stk. 1, i CRR, da denne konvertering skal afspejle eventuelle spørgsmål vedrørende kvaliteten af disse vurderinger.
(5)

For at være repræsentativ bør formlen være baseret på en underliggende rente, der er relevant for den medlemsstat, hvori forbrugeren modtager ESIS. Den underliggende rente bør være Den Europæiske Centralbanks (»ECB«) rente for primære markedsoperationer for medlemsstater, der har euroen som national valuta, og den nationale centralbanks markedsoperationsrente (eller den nationale centralbanks tilsvarende rente) for andre medlemsstater. Disse renter vil frembringe en referencerente, der er repræsentativ for det lokale realkreditmarked, og fuldstændige historiske data om disse renter er tilgængelige for alle medlemsstater. Da historiske data om ECB's rente for primære markedsoperationer imidlertid kun er tilgængelige fra den 1. januar 1999, bør det tidligste starttidspunkt for den historiske periode fastsættes til den 1. januar 1999. Dette tidligste starttidspunkt bør gælde for ESIS-formularer, der forelægges i alle medlemsstater, for at sikre, at den samme historiske tidsperiode anvendes i hele Den Europæiske Union.
(7)

ESRB definerer typisk et tredjeland som væsentligt, hvis eksponeringerne for Unionens banksystem over for det pågældende tredjeland er mindst 1 % for mindst én af de tre ovenfor nævnte parametre. Sammenholdt med ikke-finansielle selskaber er bankernes ejerandelsniveauer typisk små i forhold til deres aktiver. Dette betyder, at selv for hvad der kan synes at være små eksponeringer sammenlignet med størrelsen på bankens balance, kan tab nå niveauer, der kan true bankens solvens og/eller skabe tvivl blandt offentligheden om bankens solvens. Dette argument ville kræve, at der fastsættes en lav tærskel, da negative udviklinger i et tredjeland kan have en væsentlig påvirkning på bankernes kapitalposition. Tærsklen, der anvendes til at identificere væsentlige tredjelande, bør dog samtidig ikke tage højde for tredjelande, over for hvilke kun en medlemsstat er eksponeret, medmindre disse eksponeringer er store nok til at udgøre en risiko for Unionen udover den pågældende medlemsstat. For at minimere disse tilfælde, bør der fastsættes en høj tærskel, som sikrer at kun de største eksponeringer på tværs af medlemsstaterne indregnes. ESRB er af den opfattelse, at en tærskel på 1 % af de samlede eksponeringer sikrer den rigtige balance mellem de to ønskede resultater nævnt ovenfor.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 437/8

DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RICISIS AFGØRELSE

af 12. oktober 2016

om ændring af afgørelse ESRB/2011/1 om vedtagelse af forretningsordenen for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici

(ESRB/2016/13)

(2016/C 437/05)

DET ALMINDELIGE RÅD FOR DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RICISI HAR —

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1092/2010 af 24. november 2010 om makrotilsyn på EU-plan med det finansielle system og om oprettelse af et europæisk udvalg for systemiske risici (1), særlig artikel 6, stk. 4,

under henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 1096/2010 af 17. november 2010 om overdragelse til Den Europæiske Centralbank af specifikke opgaver i relation til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis funktionsmåde (2), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Advarsler og henstillinger, som udstedes af Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB), er retlige instrumenter, som skal meddeles adressaterne på behørig vis. I henhold til artikel 19, stk. 2, i Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2011/1 (3) skal advarsler og henstillinger udstedt af ESRB underskrives af formanden for ESRB.

(2) Fremover bør alle advarsler og henstillinger udstedt af ESRB underskrives af lederen af ESRB's sekretariat som en bekræftelse på, at de er i overensstemmelse med Det Almindelige Råds afgørelse.

(3) Afgørelse ESRB/2011/1 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Eneste Artikel

Ændringer

Afgørelse ESRB/2011/1 ændres som følger:

1) Artikel 5, stk. 4, affattes som følger: »4. ESRB’s formand fremsender udkastet til referat til medlemmerne af Det Almindelige Råd for bemærkninger og godkendelse ved skriftlig procedure senest to uger efter mødet eller, såfremt dette ikke er muligt, på det næstfølgende møde. Efter godkendelse underskrives referatet af lederen af ESRB's sekretariat.«

2) Artikel 10, stk. 3, affattes som følger: »3. Lederen af ESRB’s sekretariat udarbejder udkast til referat af forhandlingerne på Styringskomitéens møder og sender det til medlemmerne af Styringskomitéen med henblik på bemærkninger og godkendelse ved skriftlig procedure, som regel før det næstfølgende møde i Det Almindelige Råd. Referatet af forhandlingerne underskrives af lederen af ESRB's sekretariat.«

3) Artikel 19, stk. 2, affattes som følger: »2. ESRB’s advarsler og henstillinger vedtages af Det Almindelige Råd og underskrives af lederen af ESRB's sekretariat som en bekræftelse på, at de er i overensstemmelse med Det Almindelige Råds afgørelse.«

Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 12. oktober 2016. Mario DRAGHI Formand for ESRB

(1) EUT L 331 af 15.12.2010, s. 1.

(2) EUT L 331 af 15.12.2010, s. 162.

(3) Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2011/1 af 20. januar 2011 om vedtagelse af forretningsordenen for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (EFT C 58 af 24.2.2011, s. 4).
(3)

Som svar på Eesti Panks anmodning, i overensstemmelse med artikel 134, stk. 4, i direktiv 2013/36/EU, om gensidighed vedrørende en systemisk buffersats på 1 % for de indenlandske eksponeringer i alle kreditinstitutter, der er godkendt i Estland, har Det Almindelige Råd for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) besluttet at optage den estiske foranstaltning på listen over makroprudentielle politiske foranstaltninger, for hvilke der anbefales gensidighed i henhold til henstilling ESRB/2015/2.
a)

De vederlag, der er angivet i artikel 45 i vedtægten for Europols personale, samt de beløb, der er nævnt i artikel 60, stk. 1, i vedtægten for Europols personale, artikel 2, stk. 1, i bilag 5 til vedtægten for Europols personale, artikel 3, stk. 1, i bilag 5 til vedtægten for Europols personale, artikel 3, stk. 2, i bilag 5 til vedtægten for Europols personale, artikel 4, stk. 1, i vedtægten for Europols personale og artikel 5, stk. 3, i bilag 5 til vedtægten for Europols personale, er uændrede (stigning på 0 %). Beløbene i ovennævnte bestemmelser, som ændret med virkning fra den 1. juli 2010 og angivet i meddelelsen af 18. april 2014 om tilpasning af Europolansattes vederlag og tillæg, der er omfattet af vedtægten for Europols personale, i henhold til artikel 57, stk. 5, i Rådets afgørelse, med virkning fra den 1. juli 2009 og den 1. juli 2010 (5), finder derfor anvendelse.
(3)

I lyset af de seneste lovgivningsmæssige tiltag i Belgien med henblik på gennemførelsen af et risikovægtet tillæg på 5 procentpoint, jf. artikel 458, stk. 2, litra d), nr. vi), i forordning (EU) nr. 575/2013, for eksponeringer over for belgiske realkreditlån fra kreditinstitutter, der anvender IRB (internal ratings-based)-metoden, har Det Almindelige Råd for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici besluttet at tilføje den belgiske foranstaltning til listen over makroprudentielle politiske foranstaltninger, som bør modsvares i henhold til henstilling ESRB/2015/2 —
1)

Afsnit 2, nr. 3, punkt 1, erstattes af følgende: »1. Henstilling A — Nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for banktilsyn, nationale tilsynsmyndigheder og andre myndigheder med et makroprudentielt mandat samt EBA anmodes om at aflægge rapport ifølge nedenstående tidsplan: a) Nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for banktilsyn anmodes om senest den 31. december 2015 at forelægge ESRB en statusrapport med en indledende vurdering af resultaterne af gennemførelsen af henstilling A, stk. 1 og 2. b) Nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for banktilsyn anmodes om senest den 31. juli 2016 at forelægge ESRB og Rådet en endelig rapport om henstilling A, stk. 1 og 2. c) Nationale tilsynsmyndigheder og andre myndigheder med et makroprudentielt mandat anmodes om senest den 31. december 2015 at forelægge ESRB en statusrapport med en indledende vurdering af resultatet af gennemførelsen af henstilling A, stk. 3. d) Nationale tilsynsmyndigheder og andre myndigheder med et makroprudentielt mandat anmodes om senest den 30. september 2016 at forelægge ESRB og Rådet en endelig rapport om gennemførelsen af henstilling A, stk. 3. e) EBA anmodes om senest den 30. juni 2014 at forelægge ESRB og Rådet de i henstilling A, stk. 4, omhandlede retningslinjer. f) EBA anmodes om senest den 31. marts 2017 om at forelægge ESRB og Rådet en endelig rapport om gennemførelsen af henstilling A, stk. 5.«