KOMMISSIONENS BESLUTNING af 3. juni 1998 om regionen Siciliens lov nr. 25/93 om særforanstaltninger med henblik på beskæftigelse i erhvervslivet på Sicilien (artikel 51, 114, 117 og 119) (meddelt under nummer K(1998) 1713) (Kun den italienske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (1999/99/EF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit,

efter i overensstemmelse med førnævnte artikel at have opfordret de berørte parter til at fremsætte deres bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I

(1) Ved brev nr. 3416 af 2. maj 1997 (1) meddelte Kommissionen den italienske regering, at den havde besluttet at indlede den i traktatens artikel 93, stk. 2, fastsatte procedure over for den i artikel 51, 114, 117 og 119 i regionallov nr. 25/93 omhandlede støtte. Ved samme skrivelse opfordrede Kommissionen den italienske regering og andre interesserede parter til inden en måned efter henholdsvis meddelelsen og offentliggørelsen af skrivelsen at fremsætte deres bemærkninger.

II

(2) Den italienske regering fremsatte sine bemærkninger ved brev fra den faste repræsentation nr. 4319 af 30. juni, nr. 6799 af 10. oktober, nr. 7072 af 22. oktober 1997 og af 6. maj 1998.

Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger hverken fra de øvrige medlemsstater eller fra andre interesserede parter.

III

(3) De i brevet af 2. maj 1997 omhandlede støtteforanstaltninger anføres i det følgende.

(4) I henhold til artikel 51 i regionen Siciliens lov nr. 25/93 refinansieres for 24 mia. ITL (12,7 mio. ECU) den i regionallov nr. 36/91 omhandlede støtteordning til fordel for andelsselskaber. De af nævnte ordning omfattende støtteforanstaltninger er efter refinansieringen følgende:

a) i artikel 8, første afsnit, tilskud til fordel for andelsvirksomheder på 50 % af de tilskudsberettigede investeringsudgifter, dog højst 150 mio. ITL (ca. 78 000 ECU)

b) i artikel 8, andet afsnit, lån til 4 % til fordel for andelsvirksomheder til den del af investeringsudgifterne, der ikke er omfattet af det i artikel 8, første afsnit, omhandlede tilskud.

Nævnte støtteforanstaltninger kan indrømmes til fordel for investeringer med henblik på gennemførelse, modernisering, udvidelse og udvikling af erhvervsmæssige tiltag til bevarelse og fremme af beskæftigelsen og omfatter udgifter til redskaber og maskiner. Støttens højeste intensitet kan ikke overstige den højeste intensitet, der er fastsat for Sicilien (2) i forhold til, hvor stor virksomheden er, og i hvilket område den er beliggende.

c) i artikel 14, første afsnit, lån til 4 % med en løbetid på højst 24 måneder til finansiering af driftskapitalen

d) i artikel 14, andet afsnit, lån til 4 % (med en løbetid på 15 år, herunder 2 år uden afdrag) og leasing til 7,5 %. De samme kategorier af investeringer og udgifter som de i artikel 8, første og andet afsnit, fastsatte er støtteberettigede.

(5) I artikel 114 i regionallov nr. 25/93 bemyndiges IRCAC (Istituto regionale per il credito alle cooperative - Det regionale institut for kredit til andelsselskaber) til at bevilge andelsselskaber i turist- og hotelsektoren og landboturismesektoren de i artikel 14, andet afsnit, i ovennævnte regionallov nr. 36/91 omhandlede bløde lån, for at de kan opfylde deres økonomiske forpligtelser over for nationale og regionale institutioner samt kreditinstitutter. Støtteforanstaltningen er begrænset til gæld, der er stiftet inden den 30. juni 1993.

(6) Denne foranstaltning finder også anvendelse på virksomheder, der arbejder i fritids- og idrætssektoren, og som har optaget lån i henhold til regionale love og er kommet i økonomisk uføre som følge af nedgangen i antallet af turister.

(7) Artikel 117, som ændrer en støtteordning, der blev indført ved regionallov nr. 46/67, omhandler bidrag på 20 % af de udgifter til fremme af befordringen af turister med charterfly, der afholdes af rejsearrangører, der lejer fly til befordring af turister til Sicilien.

(8) Der er også fastsat bidrag ligeledes på 20 % af de befordringsudgifter, der afholdes af italienske og udenlandske rejsebureauer i forbindelse med pakkerejser eller i forbindelse med befordring med jernbane og færge.

(9) Betingelser for anvendelse blev anført i regionen Siciliens rundskrivelse nr. 15353 af 14. oktober 1993 og i ansøgningsformularen vedrørende tildeling af den pågældende støtte. Støtten ydes udelukkende, hvis de befordrede turister overnatter på Sicilien i mindst seks nætter. Rejsearrangøren og rejsebureauet skal meddele forvaltningen navnet på det hotel, turisten overnatter på. De behørige myndigheder skal indgå aftaler med førnævnte rejsearrangører for at sikre, at støtten bevirker en nedsættelse af turisttarifferne svarende til den udbetalte støtte.

Rejsearrangørerne og rejsebureauerne skal forelægge den nødvendige dokumentation, for at forvaltningen kan kontrollere befordringsudgiften pr. rejsende (regninger for udgifter til befordringsmiddel, antal befordrede rejsende osv.). Ligeledes skal der forelægges dokumentation, således at forvaltningen kan kontrollere, at de udbetalte tilskud har givet anledning til en tilsvarende nedsættelse af turisttarifferne. Rejsearrangørerne og rejsebureauerne skal desuden i deres reklamefoldere omtale regionen Siciliens tiltag og oplyse turisterne om disses fordele herved.

(10) Den årlige bevilling til denne ordning er på 15 mia. ITL (7,7 mio. ECU).

(11) Artikel 119 omhandler lån på lempelige vilkår til 4 % til fordel for rejsebureauer og rejsearrangører, der befordrer turister ad landevejen uden at være i fast rutefart. Lånene skal finansiere driftskapitalen og er begrænset til 150 mio. ITL. Der er endvidere fastsat en tillægsgaranti fra regionen.

For regnskabsårene 1993, 1994 og 1995 blev der bevilget i alt 3 mia. ITL.

Ved brev nr. 4319 af 30. juni 1997 meddelte de behørige myndigheder, at den ved den pågældende foranstaltning indførte ordning blev ophævet ved regionen Siciliens lov nr. 33/96, og at der forinden ikke var blevet bevilget nogen støtte. Den ovenfor nævnte indledte procedure er derfor nu uden mening.

IV

(12) Den støtte til fordel for andelsselskaber, der blev refinansieret på grundlag af artikel 51 i regionallov nr. 25/93 og ændret ifølge samme lovs artikel 114, falder ind under anvendelsesområdet for EF-traktatens artikel 92, stk. 1.

(13) Nævnte støtte ydes til virksomheder, der arbejder i bestemte områder inden for italiensk område, og som således opnår fordele i forhold til virksomheder andetsteds.

(14) Støtten fordrejer konkurrencen, idet den styrker de støttemodtagende virksomheders finansielle stilling og handlingsmuligheder over for deres konkurrenter, som ikke har disse fordele. Endvidere påvirker de samhandelen inden for EF, hver gang denne virkning slår igennem inden for denne samhandel.

Støtten fordrejer konkurrencen og påvirker samhandelen mellem medlemsstater, navnlig når de støttemodtagende virksomheder udfører en del af deres produktion til de øvrige medlemsstater; også selv om nævnte virksomheder ikke udfører deres varer, vil den indenlandske produktion høste fordele ved støtten, idet andre medlemsstaters virksomheder får indskrænket deres muligheder for at udføre deres varer til det italienske marked (3).

(15) Samhandelen påvirkes også af støtten i forbindelse med beslutningerne om, hvor de støttemodtagende virksomheder skal etablere sig. Da støtten får nævnte virksomheder til at vælge at etablere sig i områder, hvor der gives tilskud, eller til at flytte fra en medlemsstat til en anden, ændrer produktionen på det nye etableringssted og udbuddet af varer derfra samhandelsstrømmene mellem medlemsstaterne.

(16) På baggrund af ovenstående betragtninger kan det udledes, at den støtte, der ydes som led i den i regionallov nr. 36/91 omhandlede ordning, der blev refinansieret på grundlag af artikel 51 i lov nr. 25/93 og ændret ved samme lovs artikel 114, falder inden for anvendelsesområdet for artikel 92, stk. 1. Den er derfor uforenelig med fællesmarkedet, medmindre der på denne kan anvendes en af de i traktaten fastsatte undtagelsesbestemmelser. Desuden er den ulovlig, idet den blev iværksat af den italienske regering, inden Kommissionen udtalte sig desangående, på trods af at artikel 93, stk. 3, har opsættende virkning.

(17) For så vidt angår den refinansiering af den i regionallov nr. 36/91 omhandlede ordning, der har hjemmel i artikel 51 i lov nr. 25/93, samt den ændring af en af de af nævnte ordning omhandlede foranstaltninger, der har hjemmel i samme lovs artikel 114, var iværksættelsen af proceduren begrundet væsentligt i de manglende oplysninger om den grundlæggende ordning. I forlængelse af de yderligere oplysninger fra de behørige myndigheder har det været muligt at bringe på det rene, at den ved lov nr. 36/91 indførte ordning var blevet anmeldt til og godkendt af Kommissionen i april 1991 (4). Desuden berettiger de oplysninger, Kommissionen nu er i besiddelse af, til at drage følgende konklusioner.

(18) For så vidt angår den refinansiering af støtten til erhvervsmæssig investering, der omhandles i artikel 8, første og andet afsnit, og i artikel 14, andet afsnit, i lov nr. 36/91, bekræftes den velvillige holdning hertil, Kommissionen gav udtryk for i 1991. Den i artikel 92, stk. 3, litra a) (5), fastsatte undtagelsesbestemmelse finder nemlig anvendelse på Sicilien, der har særlig alvorlige problemer i forhold til resten af Fællesskabet. Gennemførelsesbestemmelserne for nævnte støtteforanstaltninger overholder EF-reglerne for støtteberettigede investeringer og udgifter samt intensitetsovergrænserne. På baggrund heraf skal det erindres, at den pågældende støtte kan være omfattet af den i artikel 92, stk. 3, litra a), fastsatte undtagelsesbestemmelse, fordi der er tale om støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav; eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse.

(19) Med hensyn til den i artikel 14, første afsnit, i lov nr. 36/91 omhandlede refinansiering af støtten til finansiering af driftskapitalen anfægtede den italienske regering ikke Kommissionens indsigelser heroverfor ved procedurens iværksættelse. Dengang bemærkede Kommissionen blandt andet, at denne støtte udgjorde driftsstøtte og ikke overholdt betingelserne i Kommissionens meddelelse fra 1988 (6) om metoden for anvendelse af artikel 92, stk. 3, litra a) og c), på regionalstøtte, idet den hverken var tidsbegrænset eller nedtrappelig og ej heller tog sigte på at overvinde strukturelle vanskeligheder. Disse forhold er ikke blevet benægtet.

(20) Samme betragtninger gælder for den i artikel 114 i lov nr. 25/93 omhandlede bevilling af de i artikel 14, andet afsnit, i lov nr. 36/91 omhandlede lån til virksomheder i turist- og hotelsektoren og landboturismesektoren, der bevilges for at disse kan afdrage deres gæld til nationale og regionale institutioner samt kreditinstitutter og -selskaber. De kompetente myndigheder har ikke bestridt, at foranstaltningen udgør driftsstøtte. Desuden er der tale om driftsstøtte, der ikke er nedtrappelig. I betragtning af at den vedrører allerede afholdte udgifter, har den endvidere ingen investeringsfremmende virkning.

(21) Det er betimeligt at erindre, at Kommissionen i meddelelsen om »de minimis«-støtte (7) fastsatte, at det højeste beløb på 100 000 ECU for tre år udgør en overgrænse for støtte, hvorunder traktatens artikel 92, stk. 1, ikke kan anses at finde anvendelse, og hvorunder støtten ikke længere er omfattet af den i artikel 93, stk. 3, omhandlede foranmeldelsespligt.

Kommissionen har dog gjort nærmere rede for, hvilke betingelser der gælder for nævnte regels anvendelse, navnlig vedrørende kontrollen med, at kumuleringen af de forskellige støtteforanstaltninger, der indrømmes den samme modtager i form af »de minimis«-støtte, overholder den fastsatte overgrænse eller vedrørende omregningen til subventionsækivalent af de støtteforanstaltninger, der ikke består af tilskud. Denne »de minimis«-regel vedrører først og fremmest små og mellemstore virksomheder, men den gælder for alle støttemodtagende virksomheder uanset disses omfang.

(22) Den i henhold til artikel 14, første afsnit, i lov nr. 36/91 omhandlede støtte og den i henhold til den i artikel 114 i lov nr. 25/93 foretagne ændring af artikel 14, andet afsnit, i lov nr. 36/91 ydede støtte er derfor ikke i overensstemmelse med EF-bestemmelserne om driftsstøtte. Støtten kan ikke være omfattet af nogen undtagelsesbestemmelse og er derfor uforenelig med traktaten for den dels vedkommende, der ikke er omfattet af »de minimis«-reglen.

V

(23) For så vidt angår den i artikel 117 i lov nr. 25/93 omhandlede støtte, har de italienske myndigheder sendt følgende bemærkninger til Kommissionen.

(24) De anfører først og fremmest, at den pågældende foranstaltning ikke giver anledning til forskelsbehandling, hverken med hensyn til nationalitet eller til befordringsmiddel. Såvel italienske som udenlandske rejsebureauer og rejsearrangører nyder nemlig godt heraf, og derudover finder den anvendelse på alle befordringsmidler. De italienske myndigheder hævder derfor, at der ikke kan være tale om nogen påvirkning af konkurrencen i den forbindelse.

(25) Desuden mener de, at turisterne har umiddelbar fordel af nævnte tilskud, idet rejsearrangørerne og rejsebureauerne ved lov er forpligtede til at nedsætte befordringsprisen med et beløb, der svarer til det af regionen udbetalte tilskud og dermed overføre hele tilskuddet til turisterne. De erhvervsdrivende er derfor kun ekspedienter og kan ikke tilbageholde den allermindste smule af det fra regionen modtagne tilskud.

(26) De italienske myndigheder hævder derfor, at selv om foranstaltningen afgjort tager sigte på at tiltrække turister til Sicilien, har de pågældende tilskud kun indirekte og yderst vage virkninger for turistsektoren og for øens erhvervsliv i almindelighed. Sådanne fordele, der i sig selv er indirekte, vage og umulige at sætte tal på, er ifølge de italienske myndigheder ikke omfattet af traktatens artikel 92, stk. 1.

(27) De italienske myndigheder har endvidere tilvejebragt en række oplysninger om turistsektoren på Sicilien, der efter deres mening har behov for den pågældende støtte, der tager sigte på at fremme sektorens udvikling. Der er navnlig tale om følgende oplysninger:

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

(28) Endvidere er Kommissionen i besiddelse af følgende yderligere oplysninger om regionen Sicilien:

>TABELPOSITION>

(29) I 1996 udgjorde produktiviteten i Syditalien (som Sicilien er en del af) 76,6 % af produktiviteten i Mellem- og Norditalien. Det almindelige indeks for infrastrukturtildeling på Sicilien svarede i 1995 til 69,3 % af landsindekset (Italien = 100). Arbejdsløshedsprocenten var i 1996 på 24 og ungdomsarbejdsløshedsprocenten på 60,1. Med hensyn til uddannelse skal det anføres, at de uddannelseskurser, der afholdes i Syditalien, kun udgør 22 % af det samlede antal kurser på landsplan.

(30) Med hensyn til støttens art skal Kommissionen først og fremmest bemærke, at

a) foranstaltningen kan anses for ikke at give anledning til forskelsbehandling, således som angivet af de italienske myndigheder, da der ikke er nogen påvirkning af konkurrencen hverken med hensyn til rejsebureauer eller med hensyn til befordringsmiddel

b) i betragtning af økonomien i systemet overføres støttens umiddelbare virkninger i form af finansielle fordele effektivt fra rejsebureauerne og rejsearrangørerne til forbrugerne, hvorved nævnte erhvervsdrivende ikke får nogen umiddelbar finansiel fordel af støtten.

På trods af de i litra a) og b), anførte iagttagelser har den pågældende foranstaltning dog til formål og bevirker, at turisterne anspores til at besøge Sicilien. Rejsearrangørerne får derved en indirekte fordel i form af øget efterspørgsel på grund af nævnte tilskud.

(31) Selv om Kommissionen er enig med den italienske regering i, at denne fordel har en vag indirekte virkning, der ikke kan sættes tal på, mener den dog, at den falder inden for anvendelsesområdet for artikel 92, stk. 1. De pågældende støtteforanstaltninger er nemlig udelukkende til fordel for virksomheder, der arbejder i bestemte dele af det italienske område, der derved begunstiges, da fordelen ikke indrømmes for turistbefordring uden for nævnte delområder.

(32) Også samhandelen påvirkes ved, at støtten indvirker på turisternes valg af rejsemål. For så vidt som de pågældende tilskud får turisterne til som opholdssted at vælge de tilskudsmodtagende områder, ændres nemlig turiststrømmene inden for EF. Støtten fordrejer derfor konkurrencen og styrker de modtagende virksomheders finansielle stilling og muligheder i forhold til deres konkurrenter, der ikke modtager støtte. Hver gang en sådan virkning fremkommer i samhandelen mellem medlemsstater, påvirkes denne af de pågældende støtteforanstaltninger.

(33) På baggrund af ovenstående bemærkninger anlægger Kommissionen derfor den betragtning, at nævnte tilskud falder inden for anvendelsesområdet for artikel 92, stk. 1. De er derfor uforenelige med fællesmarkedet, medmindre de kan være omfattet af en af de i traktaten fastsatte undtagelsesbestemmelser. Tilskuddene er desuden ulovlige, idet de blev iværksat af Italien, inden Kommissionen kunne udtale sig om dem, på trods af at artikel 93, stk. 3, har opsættende virkning.

(34) For at kunne vurdere om støtteforanstaltningerne er forenelige med fællesmarkedet, må Kommissionen som tidligere bemærket i forbindelse med procedurens iværksættelse først og fremmest fastslå, om der er tale om driftsstøtte. På det pågældende tidspunkt påpegede Kommissionen også, at de pågældende foranstaltninger ikke var i overensstemmelse med EF-bestemmelserne om driftsstøtte, nemlig reglerne om at støtten skal være tidsbegrænset og nedtrappelig og tage sigte på at fjerne strukturelle ulemper.

(35) Kommissionen må tage følgende yderligere oplysninger i betragtning. Turistsektoren kunne i betragtning af øens naturrigdomme og arkitektoniske arv spille en vigtig rolle i udviklingen af erhvervslivet på Sicilien, der er et af Unionens betrængte områder, som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 3, litra a). På grund af en række strukturelle forhold, såsom de underudviklede infrastrukturer og lav uddannelsesniveau, har den pågældende sektor endnu ikke fået den udvikling på Sicilien, den fortjener. Som det fremgår af oplysningerne fra de italienske myndigheder er Sicilien ved en sammenligning med fem italienske turistregioner (se tabel 2) den mindst udviklede region med hensyn til turistophold såvel set i forhold til antal indbyggere (1,75 for Sicilien og mellem 7,17 og 22,62 for de øvrige regioner) som pr. km2 (344 for Sicilien og mellem 821 og 2 899 for de øvrige regioner). Endvidere fremgår det af oplysningerne, at antallet af turistophold ikke er steget, i hvert fald ikke siden 1991, og at turistsektorens værditilvækst set i forhold til den samlede økonomiske virksomheds værditilvækst på Sicilien ligger langt under det tilsvarende forhold, såvel på landsplan som i de øvrige italienske turistregioner. Af de pågældende oplysninger fremgår det endelig, at det gennemsnitlige antal opholdsdage for turister på Sicilien (2,99 dage) ligger betydeligt under landsgennemsnittet (4,3 dage).

(36) I almindelighed anlægger Kommissionen den betragtning, at udviklingen skal grundes på langtidspolitik, der kan indvirke på de dertil indrettede infrastrukturer. De pågældende foranstaltninger kan dog med fordel supplere de strukturelle støtteforanstaltninger. På den ene side burde de pågældende foranstaltninger, der udelukkende finder anvendelse, når turisten opholder sig mindst seks nætter på øen, bevirke en forlængelse af opholdet. På den anden side forekommer det i betragtning af såvel øens økonomiske situation som sektorens strukturelle mangler nødvendigt fortsat midlertidigt at støtte bestræbelserne for at udvikle regionens turistmuligheder ved hjælp af de pågældende foranstaltninger. Det kan nemlig forventes, at støtten af efterspørgslen er et afgørende forhold for forbedring af turistudbuddet, og at nævnte foranstaltninger derfor med fordel kan bidrage til at forbedre sektorens infrastrukturer og udvikling.

(37) På baggrund af ovenstående betragtninger anlægger Kommissionen den betragtning, at de pågældende støtteforanstaltninger i henhold til den i artikel 92, stk. 3, litra a), fastsatte undtagelsesbestemmelse er forenelige med fællesmarkedet på betingelse af, at de er tidsbegrænsede. For så vidt angår tidsbegrænsningen forekommer det passende, at der fastsættes et tidsrum på fem år at regne fra procedurens iværksættelse. Ordningens udløb fastsættes derfor til 31. december 2002. I betragtning af at foranstaltningerne har fundet anvendelse siden 1967, er det desuden betimeligt at udelukke enhver eventuel forlængelse eller refinansiering af disse -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

De i artikel 51 og artikel 114 i regionen Siciliens lov nr. 25/93 omhandlede refinansieringer og ændringer af støtteordningen for andelsselskaber er for den dels vedkommende, der ikke er omfattet af »de minimis«-reglen, ulovlige, da de blev iværksat inden Kommissionen i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 93, stk. 3, havde udtalt sig om dem.

Artikel 2

Den i artikel 51 i lov nr. 25/93 omhandlede refinansiering af de i artikel 8, første og andet afsnit, og artikel 14, andet afsnit, i regionen Siciliens lov nr. 36/91 omhandlede støtteforanstaltninger er i henhold EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), forenelig med fællesmarkedet.

Artikel 3

Den i artikel 51 i lov nr. 25/93 omhandlede refinansiering af de i artikel 14, første afsnit, i regionen Siciliens lov nr. 36/91 omhandlede støtteforanstaltninger, og den i artikel 114 i lov nr. 25/93 omhandlede ændring af den i artikel 14, andet afsnit, omhandlede støtte, er for den dels vedkommende, der overstiger den af »de minimis«-reglen fastsatte overgrænse på 100 000 ECU over et tidsrum af tre år, uforenelig med fællesmarkedet, da ingen af de i EF-traktatens artikel 92, stk. 2 og 3, og i EØS-aftalens artikel 61, stk. 2 og 3, fastsatte undtagelsesbestemmelser finder anvendelse herpå.

Artikel 4

Italien vedtager passende foranstaltninger for straks at standse udbetalingen af den i nærværende beslutnings artikel 3 omhandlede støtte, hvis det samlede støttebeløb overstiger den i samme artikel omhandlede overgrænse, som er fastsat i henhold til »de minimis«-reglen.

Italien vedtager endvidere passende foranstaltninger til at sikre, at den i henhold til artikel 3 ulovligt udbetalte støtte tilbagebetales. Tilbagebetalingen sker i overensstemmelse med de i italiensk lovgivning fastsatte procedurer og bestemmelser med en rente, der svarer til referencesatsen ved beregning af den tilsvarende nettosubventionsækvivalent for regionalstøtte i Italien, og som finder anvendelse indtil nævnte støttes effektive tilbagesøgning.

Artikel 5

Den i artikel 117 i regionen Siciliens lov nr. 25/93 omhandlede støtte er ulovlig, for så vidt den blev iværksat, inden Kommissionen i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 93, stk. 3, havde udtalt sig om den.

Den i første afsnit omhandlede støtte er i henhold til den i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), fastsatte undtagelsesbestemmelse forenelig med fællesmarkedet for et tidsrum, der er begrænset til fem år fra procedurens iværksættelse. Nævnte tidsrum udløber den 31. december 2002. Enhver forlængelse eller refinansiering er udelukket.

Artikel 6

Italien vedtager passende foranstaltninger for den 31. december 2002 at standse bevillingen af den i artikel 5 omhandlede støtte.

Artikel 7

Den italienske regering underretter senest to måneder efter meddelelsen af nærværende beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger den har vedtaget for at efterkomme den.

Artikel 8

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 3. juni 1998.

På Kommissionens vegne

Karel VAN MIERT

Medlem af Kommissionen

(1) EFT C 204 af 4. 7. 1997, s. 10.

(2) Der er tale om de højeste intensiteter, der er fastsat i Kommissionens beslutning af 1. marts 1995 om støtte med regionalt sigte i Italien (støttesag N 40/95), EFT C 184 af 18. 7. 1995, s. 4.

(3) EF-Domstolens dom af 13. 7. 1988 i sag 102/87 (SEB), Sml. 1988, s. 4067.

(4) Statsstøttesag N 582/90, EFT C 192 af 23. 7. 1991, s. 2.

(5) Kommissionens beslutning af 1. marts 1995 (støttesag 40/95).

(6) EFT C 212 af 12. 8. 1988, s. 2.

(7) EFT C 68 af 6. 3. 1996, s. 9.