RÅDETS HENSTILLING

af 14. februar 2000

om gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik

(2000/164/EF)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 128, stk. 4, hvorefter Rådet kan rette henstillinger til medlemsstaterne på baggrund af gennemgangen af gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik,

som henviser til retningslinjerne for 1998 og 1999 som vedtaget ved Rådets resolutioner af henholdsvis 15. december 1997 og 22. februar 1999,

som henviser til de 15 rapporter om gennemførelsen i 1999, der er modtaget fra medlemsstaterne, hvori gennemførelsen af de nationale beskæftigelseshandlingsplaner for 1998 beskrives, og hvori det beskrives, hvorledes de nationale beskæftigelseshandlingsplaner tilpasses for at tage hensyn til de ændringer, der er indsat i retningslinjerne for 1999,

som henviser til den fælles beskæftigelsesrapport for 1999, der er udarbejdet i fællesskab med Kommissionen, hvori beskæftigelsessituationen i Fællesskabet beskrives, og som gennemgår de foranstaltninger, medlemsstaterne har truffet for at føre en beskæftigelsespolitik i overensstemmelse med retningslinjerne,

som henviser til henstillingen om de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker, der blev vedtaget af Rådet den 12. juli 1999, samt til forpligtelserne i henhold til Det Europæiske Råds resolution af 17. juni 1997 om stabilitets- og vækstpagten,

som henviser til Kommissionens henstilling af 8. september 1999, og

som tager følgende i betragtning:

(1) I konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Köln den 3. og 4. juni 1999 anføres det, at det vigtigste mål i Den Europæiske Union fortsat er at skabe en højere beskæftigelse.

(2) Beskæftigelses- og Arbejdsmarkedsudvalget og Udvalget for Økonomisk Politik forelagde den 28. oktober 1999 i fællesskab en udtalelse om denne henstilling.

(3) Rådet finder det på baggrund af gennemgangen af gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker passende at rette henstillinger i henhold til traktatens artikel 128, stk. 4. Sådanne henstillinger bør anvendes med måde, være rettet mod prioriterede spørgsmål og bygge på sunde og nøjagtige analyser.

(4) Når tiltag iværksat af medlemsstaterne med henblik på at sikre et højt beskæftigelsesniveau ønskes suppleret, skal medlemsstaternes beføjelser respekteres.

(5) Rådet anerkender den betydelige indsats, medlemsstaterne allerede har gjort for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne. Ved vurderingen af disse politikkers virkning bør beskæftigelsesretningslinjernes flerårige perspektiv tages i betragtning.

(6) For at bekæmpe ungdomsarbejdsløsheden, som i mange år har været et problem i de fleste lande i Den Europæiske Union, bør alle unge have mulighed for at få adgang til arbejdslivet, inden de har været ledige i seks måneder.

(7) For at forebygge langtidsarbejdsløshed, der rammer omkring halvdelen af de ledige i Den Europæiske Union, bør alle voksne ledige tilbydes en ny start, inden de har været ledige i 12 måneder.

(8) Det er vigtigt at ændre de forhold i skattesystemerne og de sociale ordninger, der virker som negative incitamenter for beskæftigelsen, med henblik på at sikre en højere arbejdsmarkedsdeltagelse for kvinder og ældre.

(9) Det er nødvendigt at udvikle rammebetingelser for udnyttelsen af det potentiale for vækst i beskæftigelsen, der findes i servicesektoren.

(10) Vedvarende jobskabelse kræver mere beskæftigelsesvenlige beskatningssystemer, hvor det nuværende høje skattetryk på arbejde flyttes over på andre beskatningsobjekter som energi og miljø.

(11) Etablering af partnerskaber på alle relevante niveauer er nøglen til modernisering af arbejdets tilrettelæggelse og fremme af tilpasningsevnen hos virksomhederne og deres ansatte.

(12) De forskelle mellem mænd og kvinder, der findes på arbejdsmarkedet - især med hensyn til beskæftigelse, arbejdsløshed og lønninger - og kønsopdelingen inden for de enkelte sektorer og erhverv, gør det påkrævet at anvende en overordnet strategi til integration af kønsaspektet og at iværksætte foranstaltninger, der giver mulighed for bedre at forene arbejde og familieliv.

(13) Fælles indikatorer og sammenlignelige arbejdsmarkedsstatistikker samt kvalitative analyser er af afgørende betydning for overvågningen af retningslinjernes gennemførelse og deres resultater samt for identifikation af god praksis på europæisk niveau,

VEDTAGER HERVED de henstillinger, der er rettet til de enkelte medlemsstater, som angivet i bilaget.

Udfærdiget i Bruxelles, den 14. februar 2000.

På Rådets vegne

J. GAMA

Formand

BILAG

I. BELGIEN

På trods af forbedringer i det økonomiske klima er der kun sket begrænsede fremskridt i 1998 med hensyn til beskæftigelsessituationen i Belgien. Arbejdsmarkedet er præget af problemer, der har eksisteret gennem lang tid:

- En høj tilgang til langtidsledighed, der fører til et stigende antal langtidsledige, som i 1998 udgjorde 5,7 % af arbejdsstyrken; denne høje tilgang kan bl.a. relateres til arbejdsløshedsdagpengenes varighed, betingelserne for dagpengeberettigelse og håndhævelse.

- En ringe arbejdsmarkedsdeltagelse for ældre, især for personer over 55 år, der nu har den laveste beskæftigelsesfrekvens (22 %) i EU.

- En stor forskel på kvinders og mænds beskæftigelsesfrekvens, svarende til EU-gennemsnittet på 20 procentpoint.

- Et potentiale for jobskabelse inden for servicesektoren, som - selv om en stor andel af den samlede beskæftigelse ligger inden for denne sektor - kun beskæftiger 40 % af befolkningen i den arbejdsdygtige alder, hvilket er 10 procentpoint under gennemsnittet for de tre medlemsstater, som klarer sig bedst.

Belgien bør:

1) Styrke den forebyggende politik ved at træffe tidlige foranstaltninger baseret på individuelle behov, således at der dæmmes op for tilgangen til langtidsarbejdsløshed. Belgien bør navnlig følge retningslinje 1 og 2 fuldt ud og tilbyde unge og voksne ledige effektive foranstaltninger til forbedring af deres beskæftigelsesegnethed inden for en tidsfrist på henholdsvis seks og 12 måneder.

2) Foretage en mere detaljeret undersøgelse af, hvilke negative incitamenter inden for skattesystemet og de sociale ordninger der kan modvirke arbejdsmarkedsdeltagelsen, især for kvinder og ældre. Belgien bør især revurdere de eksisterende politikker, som fremmer en tidlig pensionering af arbejdstagerne, og overveje, hvilke politikker der bedst kan forhindre tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet og fremme beskæftigelse af ældre arbejdstagere.

3) Vedtage og gennemføre sammenhængende strategier omfattende retlige, fiskale og arbejdsmarkedsforanstaltninger for i højere grad at udnytte servicesektorens jobskabelsespotentiale.

4) Styrke samarbejdet mellem de forskellige myndigheder, der gennemfører den nationale beskæftigelseshandlingsplan.

II. DANMARK

Der er sket betydelige forbedringer på det danske arbejdsmarked i de seneste år. Danmark har for øjeblikket den højeste beskæftigelsesfrekvens i EU og en af de laveste arbejdsløshedsprocenter. De centrale udfordringer for Danmark består i:

- At fremme arbejdsstyrkens opkvalificering som en måde til at undgå de flaskehalse, der er ved at opstå på arbejdsmarkedet.

- At udvide den nuværende arbejdsstyrke ved at tilskynde arbejdstagerne til at forblive længere tid på arbejdsmarkedet og ved at reducere antallet af personer i den arbejdsdygtige alder, der modtager sociale ydelser.

- At nå frem til en mere afbalanceret deltagelse af kvinder og mænd i alle sektorer og erhverv.

Danmark bør:

1) Fortsætte reformerne af skattesystemet og de sociale ordninger, således at det generelle skattetryk på arbejde reduceres, herunder især skattetrykket på lave indkomster, og incitamentet til at tage beskæftigelse eller forblive i beskæftigelse styrkes. Reformen af efterløns- og orlovsordningerne bør fuldføres og nøje overvåges i lyset af behovet for at øge udbuddet af arbejdskraft.

2) Fremme uddannelse og øge jobmulighederne for ledige kvinder og i forbindelse med mainstreamingstrategien undersøge, hvordan den nuværende erhvervsmæssige og sektorbestemte kønsopdeling på arbejdsmarkedet kan mindskes.

III. TYSKLAND

Efter 1998, hvor der skete en forbedring af den tyske økonomi, er det langvarige fald i beskæftigelsesniveauet bragt til ophør, og arbejdsløsheden er faldet noget på baggrund af de fortsatte virkninger af Tysklands forening. De centrale udfordringer, som Tysklands arbejdsmarked står over for, omfatter:

- En tilbagegang i beskæftigelsen gennem det meste af halvfemserne (- 1,2 % pr. år fra 1991-1998 og - 0,7 % fra 1994-1998) og store regionale forskelle i arbejdsløsheden, der især rammer de nye delstater.

- En vedholdende høj langtidsarbejdsløshed, som udgør 5 % af arbejdsstyrken.

- Et betydeligt potentiale for jobskabelse på serviceområdet, som kun beskæftiger 38,5 % af den samlede befolkning i den arbejdsdygtige alder (50 % i de EU-lande, der klarer sig bedst).

- En lav andel af personer mellem 50 og 64 år, der fortsat er i beskæftigelse (ca. 47,5 %), hvilket tyder på et yderligere uudnyttet beskæftigelsespotentiale.

Tyskland bør:

1) Styrke den forebyggende politik ved tidligt at træffe foranstaltninger baseret på individuelle behov for at forhindre, at folk bliver langtidsarbejdsløse. Tyskland bør øge ambitionsniveauet for de nuværende mål, så tilgangen til langtidsarbejdsløshed kan bringes ned på det niveau, der er nået i de medlemsstater, som klarer sig bedst (under 10 % efter 12 måneder).

2) Vedtage og gennemføre en sammenhængende strategi for at udnytte servicesektorens jobskabelsespotentiale omfattende retlige, fiskale og andre foranstaltninger for at mindske byrderne i forbindelse med oprettelse af nye virksomheder.

3) Foretage en mere detaljeret undersøgelse af, hvilke negative incitamenter inden for skattesystemet og de sociale ordninger der kan modvirke arbejdsmarkedsdeltagelsen for alle grupper og især for ældre arbejdstagere. Tyskland bør navnlig revurdere de eksisterende politikker, som fremmer tidlig pensionering, og overveje, hvilke politikker der bedst vil kunne forhindre tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet og fremme beskæftigelse af ældre arbejdstagere.

4) Fortsætte og kontrollere sin indsats for gradvis at nedsætte skattetrykket på arbejde ved at reducere skatter og sociale sikringsbidrag. Der bør navnlig foretages en yderligere reduktion af arbejdskraftomkostningerne i den nederste del af lønskalaen, samtidig med at behovet for en skattemæssig konsolidering tilgodeses.

5) Træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at forbedre og tilpasse det statistiske system, således at der inden 2000 kan tilvejebringes data, som er forenelige med de fælles politikindikatorer. Tyskland bør også overveje at indføre kvartalsvise arbejdsstyrkeundersøgelser på baggrund af Rådets forordning (EF) nr. 577/98.

IV. GRÆKENLAND

I 1998, der var et år præget af høje økonomiske præstationer, steg beskæftigelsen betydeligt, nemlig med 3 %, medens arbejdsløsheden steg med 1 %. Denne seneste forværring af beskæftigelsessituationen viser, at arbejdsmarkedet lider under alvorlige strukturelle mangler, herunder følgende:

- En lav beskæftigelsesfrekvens, der skyldes kvindernes meget lave arbejdsmarkedsdeltagelse (41,3 %, 10 procentpoint under EU-gennemsnittet), samtidig med at beskæftigelsen inden for serviceområdet fortsat er lav på trods af de seneste forbedringer.

- En meget høj ungdomsarbejdsløshed: næsten 12 % af de unge sammenlignet med EU-gennemsnittet på 9,3 %.

- Også langtidsledigheden er høj, og den er tre gange så høj for kvinder som for mænd.

- Til trods for en kontinuerlig vækst i arbejdsproduktiviteten er niveauerne stadig lave, og der er behov for yderligere forbedringer af arbejdsstyrkens kvalifikationsniveau samt for anvendelse af ny teknologi og modernisering af arbejdstilrettelæggelsen.

Grækenland bør:

1) Iværksætte afgørende, sammenhængende og målelige foranstaltninger for at forhindre unge og voksne ledige i at glide ind i langtidsarbejdsløshed. Grækenland bør især styrke bestræbelserne på at fuldføre reformen af arbejdsformidlingerne for at kunne gennemføre en forebyggende politik i overensstemmelse med retningslinje 1 og 2.

2) Foretage en mere detaljeret undersøgelse af, hvilke negative incitamenter i skattesystemet og de sociale ordninger der kan modvirke arbejdsmarkedsdeltagelsen, især for kvinder, således at kvindernes beskæftigelsesfrekvens gradvis kan øges til EU-gennemsnittet på 50 %, og styrke integrationen af kønsaspektet ved at bygge på de fremskridt, der allerede er sket på iværksætterområdet.

3) Fortsætte bestræbelserne på at forbedre uddannelsens og erhvervsuddannelsens kvalitet og øge støtten til videreuddannelse, især ved at inddrage arbejdsmarkedets parter mere aktivt.

4) Vedtage og gennemføre sammenhængende strategier, omfattende retlige, fiskale og andre foranstaltninger med henblik på at mindske de administrative byrder i forbindelse med oprettelse af nye virksomheder for således at styrke iværksætterkulturen og udnytte servicesektorens jobskabelsespotentiale.

5) Tilskynde til, at der indgås partnerskaber, og at arbejdsmarkedets parter på alle relevante niveauer påtager sig konkrete forpligtelser med hensyn til moderniseringen af arbejdets tilrettelæggelse, således at virksomhedernes produktivitet kan øges og deres konkurrenceevne forbedres, samtidig med at der opnås den fornødne balance mellem fleksibilitet og tryghed.

6) Træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at forbedre det statistiske overvågningssystem, således at politikindikatorer om forebyggelse og aktivering vil være tilvejebragt i 2000 i overensstemmelse med de aftalte definitioner og metoder.

V. SPANIEN

Spanien har oplevet en stærk vækst i beskæftigelsen siden 1996 med en rate, der er tre gange så høj som EU's gennemsnit, efterfulgt af en stabil forbedring af arbejdsløshedssituationen og strukturelle forandringer. Spanien står dog stadig over for alvorlige udfordringer, herunder:

- Den laveste beskæftigelsesfrekvens i EU (50,2 %), herunder en beskæftigelse på serviceområdet, der ligger under gennemsnittet (30 %).

- En arbejdsløshed på 18,8 %, der således stadig er meget høj, selv om Spanien har opnået en stærkt faldende tendens.

- Den højeste langtidsarbejdsløshed i EU, som ikke vil falde, før der sker en betydelig nedgang i tilgangen til langtidsarbejdsløshed. For øjeblikket har 21,5 % af de unge arbejdsløse og 15,5 % af de voksne arbejdsløse været arbejdsløse i henholdsvis seks og 12 måneder.

- Forskellene mellem kvinder og mænd med hensyn til beskæftigelse og arbejdsløshed er de største i EU: Arbejdsløsheden for kvinder er på 26,6 %, mere end det dobbelte af EU-gennemsnittet, og kun 35 % af kvinderne i den arbejdsdygtige alder er i beskæftigelse (mod 51 % i EU som helhed).

- En høj andel af arbejdstagere med tidsbegrænsede kontrakter, de fleste af kort varighed, som udgør næsten en tredjedel af det samlede antal kontrakter.

Spanien bør:

1) Fortsætte de forebyggende politikker, der blev indledt i 1998, og gå videre end til at fastslå de arbejdsløses behov, ved at øge antallet og effektiviteten af de individualiserede aktiveringsforanstaltninger, således at tilgangen til langtidsarbejdsløshed af både unge og voksne reduceres betydeligt.

2) Vedtage og gennemføre sammenhængende strategier omfattende retlige, fiskale og andre foranstaltninger med henblik på at reducere de administrative byrder på virksomhederne, for således at stimulere iværksætterkulturen og udnytte servicesektorens potentiale for mere stabil beskæftigelse.

3) Intensivere bestræbelserne på at integrere ligestillingsaspektet i beskæftigelsespolitikken, også ud over de forberedende foranstaltninger, der allerede er bebudet, således at beskæftigelsesfrekvensen blandt kvinder øges i retning af det gennemsnitlige EU-niveau.

4) Fortsætte bestræbelserne på at forbedre det statistiske overvågningssystem, således at politikindikatorer for forebyggelse og aktivering vil være tilvejebragt i 2000 i overensstemmelse med de aftalte definitioner og metoder. Det er især vigtigt i forbindelse med den decentralisering af den aktive arbejdsmarkedspolitik, der foregår for øjeblikket.

VI. FRANKRIG

Som følge af den fornyede økonomiske vækst i 1997 blev beskæftigelsessituationen forbedret i 1998. Der er dog fortsat nogle væsentlige strukturelle problemer, som endnu ikke er løst:

- En beskæftigelsesfrekvens under gennemsnittet (60,8 %), hvilket skyldes den lave erhvervsfrekvens hos personer over 55 år (29 %), der ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet (40,3 %).

- En meget langsom vækst i beskæftigelsen gennem det meste af 1990'erne (0,1 % i 1991-1998).

- En høj arbejdsløshed, næsten to procentpoint over EU-gennemsnittet, og en høj langtidsarbejdsløshed.

- En høj ungdomsarbejdsløshed, som skyldes vanskeligheder i forbindelse med overgangen fra skole til arbejde, især for unge med en korterevarende uddannelse.

- Høje indirekte lønomkostninger, som ligger over EU-gennemsnittet.

- Et potentiale for jobskabelse inden for servicesektoren, som - selv om en stor andel af den samlede beskæftigelse ligger inden for denne sektor - kun beskæftiger omkring 40 % af befolkningen i den arbejdsdygtige alder, hvilket er 10 procentpoint under gennemsnittet for de tre medlemsstater, som klarer sig bedst.

Frankrig bør:

1) Revurdere de eksisterende sociale ordninger, især ordninger, der fremmer tidlig pensionering, for at få ældre arbejdstagere til at forblive længere på arbejdsmarkedet.

2) Vedtage og gennemføre sammenhængende strategier omfattende retlige, fiskale og andre foranstaltninger med henblik på at reducere de administrative byrder på virksomhederne, således at servicesektorens jobskabelsespotentiale kan udnyttes, bl.a. ved at der bygges videre på de seneste bestræbelser for at skabe nye jobmuligheder for unge.

3) Fortsætte og evaluere de politikforanstaltninger, der skal reducere skattetrykket på arbejde, især foranstaltninger, der er rettet mod ufaglærte og lavtlønnede arbejdstagere.

4) Styrke partnerskaber på arbejdsmarkedet med henblik på at udforme en overordnet tilgang til en modernisering af arbejdets tilrettelæggelse.

VII. IRLAND

Den irske økonomi har i 1990'erne været inde i en længerevarende periode med stærk økonomisk vækst og jobskabelse. Arbejdsmarkedet undergår dybtgående strukturelle forandringer, og problemerne skifter gradvis karakter: fra høj arbejdsløshed og langtidsarbejdsløshed (både blandt unge og voksne) til nye udfordringer som:

- Stramme arbejdsmarkedsforhold, der vil lægge bånd på den fremtidige økonomiske vækst.

- En betragtelig forskel mellem mænds og kvinders beskæftigelse, som giver mulighed for at øge kvindernes arbejdsmarkedsdeltagelse.

- En lille andel af arbejdstagere, som er under uddannelse og videreuddannelse (omkring 5 %).

- En maksimering af beskæftigelsespotentialet i servicesektoren, hvor beskæftigelsen på trods af de seneste vellykkede politiske initiativer med henblik på at skabe fordelagtige vilkår for jobskabelse ligger under EU-gennemsnittet.

Irland bør:

1) Vedtage en overordnet strategi for at øge kvindernes deltagelse på arbejdsmarkedet og herunder fjerne de negative incitamenter i skatteordningerne og de sociale ordninger samt iværksætte foranstaltninger, som gør det lettere at forene arbejde og familieliv. Der er navnlig behov for en vedvarende indsats for at forbedre standarden for børnepasning og pasning af andre familiemedlemmer samt for mere fleksible orlovsordninger.

2) Videreføre den politik, der for nylig er gennemført, og som omfatter retlige, uddannelsesmæssige og fiskale foranstaltninger, for at muliggøre en udnyttelse af potentialet for jobskabelse inden for servicesektoren.

3) Intensivere politikindsatsen for at udvide og forbedre den interne uddannelse af ansatte.

VIII. ITALIEN

Arbejdsmarkedet udviste en svag fremgang i 1998. Beskæftigelsen voksede moderat med 0,6 % i forbindelse med en dæmpet økonomisk vækst og et kraftigt fald i de reale enhedslønomkostninger. Denne forbedring var imidlertid ikke tilstrækkelig til at afhjælpe arbejdsmarkedets langvarige strukturelle problemer, som omfatter:

- En langsom vækst i beskæftigelsen og en lav beskæftigelsesfrekvens på 50,8 % (næsten 10 procentpoint under EU-gennemsnittet), der er forbundet med en lav gennemsnitlig beskæftigelse inden for servicesektoren (31,7 %).

- En generelt høj arbejdsløshed, der fortsat ligger to procentpoint over EU-gennemsnittet; hertil kommer en høj og stigende ungdomsarbejdsløshed (12,9 % af de unge) og langtidsarbejdsløshed (8,4 % af arbejdsstyrken).

- Markante forskelle på mænds og kvinders beskæftigelsesfrekvens - en forskel på næsten 30 procentpoint, sammenlignet med 20 procentpoint for EU som helhed - samt en ledighed, der i langt højere grad rammer kvinder end mænd (henholdsvis 16,7 % og 9,4 %).

- De regionale forskelle i ledigheden for nord og syd er fortsat betydelige (i syd når ledigheden op på 22,8 %, ti procentpoint over det nationale gennemsnit).

- En skattebyrde på arbejde, der ligger over gennemsnittet, med en implicit skatteprocent på lønindkomster på 50 % (mod et EU-gennemsnit på 43 %).

Italien bør:

1) Iværksætte afgørende, sammenhængende og målelige foranstaltninger for at forhindre unge og voksne ledige i at glide ind i langtidsledighed. Der bør navnlig udfoldes yderligere bestræbelser for at fuldføre reformen af arbejdsformidlingerne, gennemføre forebyggende politikker i overensstemmelse med retningslinje 1 og 2 og forbedre erhvervsuddannelsernes kvalitet. Det bør tilstræbes at forbedre det statistiske overvågningssystem, således at politikindikatorer for forebyggelse og aktivering vil være tilvejebragt i 2000 i overensstemmelse med de aftalte definitioner og metoder.

2) Vedtage og gennemføre sammenhængende strategier omfattende retlige, fiskale og andre foranstaltninger med henblik på at reducere de administrative byrder på virksomhederne, stimulere iværksætterkulturen og udnytte servicesektorens jobskabelsespotentiale.

3) Fortsætte de nuværende reformbestræbelser, der har til formål at flytte beskatningen på arbejde over på andre skattegrundlag.

4) Fortsætte gennemførelsen af reformen af pensionsordningerne og andre sociale ordninger for at reducere tilbagetrækningen fra arbejdsmarkedet til pensionsordninger og andre ordninger.

5) Vedtage en overordnet politik for at tage fat på de store forskelle i beskæftigelsesfrekvens og arbejdsløshedsprocent for mænd og kvinder, bl.a. ved at bygge på allerede eksisterende specifikke initiativer. Ligestillingspolitikken bør også integreres under alle søjler i den nationale beskæftigelseshandlingsplan.

IX. LUXEMBOURG

Beskæftigelsessituationen er generelt god og understøttes af en stærk økonomisk vækst ledsaget af en konstant stigning i beskæftigelsen. Samtidig med at beskæftigelsesfrekvensen for visse dele af befolkningen er meget lav, er der en stor tilstrømning af grænsearbejdere. De centrale problemer på arbejdsmarkedet er:

- En meget lav beskæftigelsesfrekvens for personer over 50 år (kun 38 %), hvilket først og fremmest er resultatet af politikker, der fremmer en tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet, herunder invalidepension og førtidspensioneringsordninger.

- En meget lav beskæftigelsesfrekvens for kvinder (45 %), hvilket betyder en forskel mellem mænd og kvinder på tæt ved 29 procentpoint, hvilket er en af de største i EU.

- En vækst i beskæftigelsen, hvoraf 75 % er baseret på grænsearbejdere.

- En lav deltagelse i videreuddannelse.

Luxembourg bør:

1) Foretage en mere detaljeret undersøgelse af skattesystemet og de sociale ordninger for at fjerne de negative incitamenter, der kan modvirke erhvervsdeltagelsen, især for ældre arbejdstagere.

2) Fortsætte bestræbelserne for at opnå en samlet strategi for at øge kvindernes deltagelse på arbejdsmarkedet, herunder en gennemgang af eventuelle negative incitamenter i skattesystemet og de sociale ordninger, og de foranstaltninger, der gør det lettere at forene arbejde og familieliv.

X. NEDERLANDENE

Den nederlandske økonomi har været inde i en længerevarende periode med stærk økonomisk vækst og jobskabelse, som har ført til et støt fald i arbejdsløsheden. Selv om arbejdsmarkedet i Nederlandene er et af de mest velfungerende i EU, består der fortsat nogle centrale udfordringer:

- En lav arbejdsmarkedsdeltagelse for personer over 55 år (kun 31 % mod et EU-gennemsnit på 40,6 %); for kvinder er den endnu lavere (19,8 % mod et EU-gennemsnit på 26,1 %).

- På trods af det nylige fald i skattetrykket på arbejde, er det stadig betydeligt.

- En høj forsørgerbyrde (35 %). Invalidepensionerne er steget for nylig, og et stort antal personer modtager arbejdsløshedsunderstøttelse (9 % af arbejdsstyrken).

- Der er ved at opstå flaskehalse på arbejdsmarkedet, idet der ved udgangen af 1998 var omkring 136000 ubesatte stillinger.

- Markante forskelle i beskæftigelsesfrekvens mellem mænd og kvinder, selv om kvindernes arbejdsmarkedsdeltagelse i den seneste tid er steget. Kvindernes beskæftigelsesfrekvens ligger fortsat omkring 24 procentpoint under beskæftigelsesfrekvensen for mænd (80,0 %), hvilket svarer til en forskel på 1 mio. job.

Nederlandene bør:

1) Fortsætte bestræbelserne for at forbedre skattesystemet og de sociale ordninger med henblik på at fjerne negative incitamenter, der kan modvirke erhvervsdeltagelsen, især for kvinder og ældre arbejdstagere. Der er behov for en resolut indsats for at reducere det store antal personer, der fortsat står uden for arbejdsmarkedet og modtager passiv indkomststøtte.

2) Fortsætte bestræbelserne for at forbedre det statistiske overvågningssystem, således at politikindikatorer om forebyggelse og aktivering vil være tilvejebragt i 2000 i overensstemmelse med de aftalte definitioner og metoder.

XI. ØSTRIG

Beskæftigelsessituationen er generelt set god på trods af en svag stigning i ledigheden i 1998. Landet kan fremvise en af de højeste beskæftigelsesfrekvenser og har et af de laveste ledighedstal i EU. Centrale problemer på arbejdsmarkedet er:

- En langsom vækst i beskæftigelsen gennem det meste af halvfemserne (0,4 % i 1991-1998 og - 0,03 % i 1994-1998).

- En lav arbejdsmarkedsdeltagelse blandt ældre arbejdstagere (43 % i aldersgruppen 50 til 64 årige).

- En markant forskel i mænds og kvinders beskæftigelsesfrekvens (21 procentpoint), selv om kvindernes beskæftigelsesfrekvens ligger over EU-gennemsnittet.

- En skat på arbejde, der er højere end gennemsnittet, med en implicit skat på lønindkomster på 46 %.

Østrig bør:

1) Revurdere incitamenterne til tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet og udvikle fleksible arbejdstidsordninger, for at ældre kan forblive erhvervsaktive i længere tid.

2) Videreføre en overordnet strategi til formindskelse af forskellene mellem mænds og kvinders beskæftigelsesfrekvens, bl.a. ved at iværksætte foranstaltninger, der skal gøre det lettere at forene arbejde og familieliv.

3) Fortsætte bestræbelserne på at reducere den høje skat på arbejde, især ved at fokusere på problemgrupper på arbejdsmarkedet.

XII. PORTUGAL

Der er sket en vedvarende forbedring af beskæftigelsessituationen i de seneste år som følge af den kraftige økonomiske aktivitet. De gode beskæftigelsesresultater dækker imidlertid over strukturelle svagheder, der gør arbejdsmarkedet sårbart. Centrale problemer på arbejdsmarkedet er:

- Få arbejdstagere under uddannelse og videreuddannelse og et lavt formelt uddannelsesniveau blandt voksne i arbejdsstyrken.

- Et betydeligt potentiale for jobskabelse i servicesektoren, som kun beskæftiger 38 % af befolkningen i den arbejdsdygtige alder.

- Den gennemsnitlige arbejdsproduktivitet er lav, hvilket tyder på, at arbejdsstyrkens kvalifikationer er utilstrækkelige, at ny teknologi ikke anvendes i tilstrækkeligt omfang, og at der bør ske moderniseringer af arbejdets tilrettelæggelse.

Portugal bør:

1) Fortsætte bestræbelserne på at forbedre uddannelsessystemets kvalitet og øge støtten til videreuddannelse, især ved at inddrage arbejdsmarkedets parter mere aktivt.

2) Vedtage og gennemføre sammenhængende strategier bestående af retlige, fiskale og andre foranstaltninger med henblik på at mindske de administrative byrder på virksomhederne, stimulere iværksætterkulturen og udnytte servicesektorens jobskabelsespotentiale.

3) Tilskynde til, at der indgås partnerskaber, og at arbejdsmarkedets parter på alle relevante niveauer påtager sig konkrete forpligtelser med hensyn til moderniseringen af arbejdets tilrettelæggelse med det mål at øge virksomhedernes produktivitet og konkurrenceevne, samtidig med at der opnås den nødvendige balance mellem fleksibilitet og tryghed.

XIII. FINLAND

Finland har haft en stærk økonomisk vækst og en kraftig vækst i beskæftigelsen i de seneste år, hvilket har ført til en betydelig reduktion i ledigheden. De centrale problemer på arbejdsmarkedet er:

- En lav beskæftigelsesfrekvens blandt mænd og kvinder over 50 år (henholdsvis 55,2 % og 50,6 %), hvilket er betydeligt lavere end de tilsvarende tal for arbejdstagere i de yngre aldersgrupper (henholdsvis 76 % og 71 %).

- En permanent gruppe af ledige - især ældre - der er vanskelige at få i arbejde (7 % af arbejdsstyrken).

- En høj ungdomsarbejdsløshed (mere end 11 %, to procentpoint højere end EU-gennemsnittet).

- På trods af en høj beskæftigelsesfrekvens for kvinder, især i de yngre aldersgrupper, eksisterer der en betydelig kønsopdeling i forskellige erhverv og sektorer.

- En skattebyrde på arbejde, der ligger over gennemsnittet, med en implicit skat på lønindkomster på 55 % (mod et EU-gennemsnit på 43 %).

Finland bør:

1) Videreføre revurderingen af de eksisterende sociale ordninger - især dem, der fremmer tidlig pensionering - således at ældre arbejdstagere forbliver længere tid på arbejdsmarkedet.

2) Videreføre de nuværende politiske retningslinjer for reduktion af skattetrykket på arbejde.

3) I forbindelse med integreringen af kønsaspektet undersøge, hvordan den nuværende erhvervsmæssige og sektorbestemte kønsopdeling på arbejdsmarkedet kan reduceres.

XIV. SVERIGE

Den generelle forbedring af økonomien har ført til markante forbedringer på arbejdsmarkedet i 1998. På trods af den høje beskæftigelsesfrekvens er de centrale udfordringer på arbejdsmarkedet:

- En langsom vækst i beskæftigelsen i det meste af halvfemserne (- 1,7 % i 1991-1998 og 0,3 % i 1994-1998).

- Arbejdsløsheden er stadig høj med 8,2 %, skønt en anelse under EU-gennemsnittet.

- En omfattende kønsopdeling på arbejdsmarkedet.

- Den højeste skat på lønindkomster i EU, med en implicit skat på 58 % (sammenholdt med EU-gennemsnittet på 43 %).

Sverige bør:

1) Træffe foranstaltninger til at nedsætte den høje skat på lønindkomster, især for lavtlønnede.

2) I forbindelse med integreringen af kønsaspektet undersøge, hvordan den nuværende erhvervsmæssige og sektorbestemte kønsopdeling på arbejdsmarkedet kan reduceres.

XV. DET FORENEDE KONGERIGE

Arbejdsmarkedet har på det seneste klaret sig relativt godt i forhold til EU's gennemsnit. Der er imidlertid stadig nogle strukturelle udfordringer at tage fat på:

- På trods af en gunstig situation på arbejdsmarkedet er tilgangen til langtidsarbejdsløshed af unge og voksne ledige (henholdsvis 18 % og 12 %) stadig større end i de EU-lande, som klarer sig bedst.

- Permanente lommer af meget langvarig arbejdsløshed og/eller tilbagetrækning fra arbejdsstyrken, især blandt ældre, etniske minoriteter, enlige forældre og de dårligst stillede befolkningsgrupper.

- En forskel mellem mænd og kvinder, målt i fuldtidsbeskæftigede (omkring 33 procentpoint), der er større end EU-gennemsnittet og afspejler den vigtige rolle, deltidsarbejde spiller for kvinder.

Det Forenede Kongerige bør:

1) Fokusere på lønforskellene mellem mænd og kvinder og udforme en politik, der kan tage fat på dette problem, idet der bl.a. bygges på de positive virkninger, som forventes af indførelsen af minimumsløn i 1998.

2) Tilskynde til, at der indgås partnerskaber, således at arbejdsmarkedets parter på alle relevante niveauer kan indgå aftaler om modernisering af arbejdets tilrettelæggelse med det mål at øge virksomhedernes produktivitet og konkurrenceevne, samtidig med at der opnås den nødvendige balance mellem fleksibilitet og tryghed.

3) Forbedre det statistiske overvågningssystem, således at politikindikatorer om forebyggelse og aktivering kan tilvejebringes i 2000 i overensstemmelse med de aftalte definitioner og metoder.

4) Videreføre bestræbelserne på at udvide og forbedre kvaliteten af børnepasningsfaciliteterne, så især kvinder i højere grad får mulighed for efter ønske at tage deltids- eller fuldtidsarbejde.