DA Den Europæiske Unions Tidende L 367/22

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1379/2014

af 16. december 2014

om indførelse af en endelig udligningstold på importen af visse varer af glasfiberfilamenter med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om ændring af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 248/2011 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse endeløse filamenter af glasfibervarer med oprindelse i Folkerepublikken Kina

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 15, og Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (2), særlig artikel 9, stk. 4, og artikel 11, stk. 3, og

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

1. Gældende foranstaltninger

(1) Ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 248/2011 (3) indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af visse endeløse filamenter af glasfibervarer, i øjeblikket henhørende under KN-kode 7019 11 00, ex 7019 12 00 og 7019 31 00, med oprindelse i Folkerepublikken Kina.

2. Indledning af antisubsidieundersøgelsen

(2) Den 12. december 2013 offentliggjorde Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en meddelelse (»meddelelsen om indledning af antisubsidieundersøgelsen«) (4) i Den Europæiske Unions Tidende om indledningen af en antisubsidieprocedure vedrørende importen til Den Europæiske Union af visse filamenter af glasfibervarer med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina« eller »det pågældende land«).

(3) Undersøgelsen blev indledt af Kommissionen på grundlag af en klage indgivet den 28. oktober 2013 af European Glass Fibre Producers Association (»APFE«) (»klageren«) på vegne af producenter, der tegner sig for over 25 % af den samlede EU-produktion af visse varer af glasfiberfilamenter. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for, at der fandt subsidiering sted af visse varer af glasfiberfilamenter, og for væsentlig skade som følge heraf, hvilket Kommissionen anså for tilstrækkeligt til at berettige indledningen af en undersøgelse.

(4) I overensstemmelse med artikel 10, stk. 7, i forordning (EF) nr. 597/2009 (»antisubsidiegrundforordningen«) underrettede Kommissionen før indledningen af undersøgelsen den kinesiske regering om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage med påstand om, at subsidieret import af visse varer af glasfiberfilamenter med oprindelse i Kina forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. Kommissionen indbød den kinesiske regering til konsultationer med henblik på at klarlægge situationen med hensyn til klagens indhold og nå til en gensidigt acceptabel løsning.

(5) Den kinesiske regering tog imod tilbuddet om konsultationer, som efterfølgende blev gennemført den 5. december 2013. Det var ikke muligt at nå frem til en gensidigt acceptabel løsning i forbindelse med konsultationerne. Kommissionen noterede sig imidlertid de bemærkninger, der blev fremsat af den kinesiske regering vedrørende de ordninger, som er opført i klagen. Efter konsultationerne modtog Kommissionen den 9. december 2013 et skriftligt indlæg fra den kinesiske regering.

(6) Den kinesiske regering blev tilbudt yderligere konsultationer i forbindelse med yderligere ordninger, der blev konstateret i løbet af undersøgelsen. Den kinesiske regering accepterede dog ikke tilbuddet, idet den hævdede, at den ikke have modtaget tilstrækkelige oplysninger vedrørende disse ordninger.

3. Parallel anmodning om en delvis interimsundersøgelse af de gældende antidumpingforanstaltninger

(7) Kommissionen har modtaget en anmodning om indledning af en delvis interimsundersøgelse af de gældende antidumpingforanstaltninger (5), begrænset til en undersøgelse af spørgsmålet om skade, i henhold til artikel 11, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 (»antidumpinggrundforordningen«). Anmodningen blev indgivet den 28. oktober 2013, også af APFE, på vegne af EU-producenter, der tegner sig for mere end 25 % af den samlede EU-produktion af visse varer af glasfiberfilamenter.

(8) Kommissionen fastslog, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en delvis interimsundersøgelse, og offentliggjorde den 18. december 2013 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (»meddelelse om indledning af en delvis interimsundersøgelse«) (6) om, at den havde indledt en delvis interimsundersøgelse i henhold til antidumpinggrundforordningens artikel 11, stk. 3.

(9) En eksporterende producent hævdede, at de eksisterende foranstaltninger, der blev indført ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 248/2011, er ugyldige for dens vedkommende, og at den nuværende fornyede undersøgelse vedrørende de gældende foranstaltninger, der blev indført ved nævnte forordning, derfor bør afsluttes. Producenten fremførte, at de gældende foranstaltninger er i strid med WTO's antidumpingaftale, da denne eksporterende producent blev nægtet individuel behandling i henhold til bestemmelserne i antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5, således som de forelå på tidspunktet for vedtagelsen af nævnte forordning. Til støtte for sin påstand henviste producenten til WTO-appelorganets rapport af 28. juli 2011 i sag DS397 (7).

(10) Efter WTO-appelorganets rapport af 28. juli 2011 i sag DS397 blev antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5, ændret (8). Denne ændring gælder for alle undersøgelser, der er indledt efter forordningens ikrafttræden, som var den 6. september 2012. Med hensyn til de eksporterende producenter, der er underlagt foranstaltninger, der allerede var i kraft før den dato, offentliggjorde Kommissionen en meddelelse den 23. marts 2012 (9), hvor den opfordrede alle eksporterende producenter i lande uden markedsøkonomi til at anmode om en fornyet undersøgelse, hvis de mente, at de foranstaltninger, som de er underlagt, bør tages op til fornyet undersøgelse i lyset af appelorganets rapport, jf. ovenstående. Gennemførelsesforordning (EU) nr. 248/2011 blev specifikt nævnt i meddelelsen. Kommissionen har ikke modtaget en sådan anmodning om en fornyet undersøgelse fra denne eksporterende producent, og den eksporterende producent har heller ikke anmodet om en interimsundersøgelse i overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 3.

(11) Gyldigheden af de gældende foranstaltninger er derfor ikke på spil, og påstanden afvises.

4. Undersøgelsesperiode og betragtet periode for begge undersøgelser

(12) Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra den 1. oktober 2012 til den 30. september 2013 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra den 1. januar 2010 til udgangen af UP (»den betragtede periode«).

(13) Skadesanalysen i både antisubsidieundersøgelsen og den delvise interimsundersøgelse bygger på samme definition af EU-erhvervsgrenen, de samme repræsentative EU-producenter og den samme undersøgelsesperiode og førte til identiske konklusioner, medmindre andet er angivet. Dette blev fundet hensigtsmæssigt for at ensarte skadesanalysen og nå frem til konsekvente konklusioner i begge undersøgelser. Derfor blev de bemærkninger om skadesaspekter, der blev fremsat i en af disse procedurer, taget i betragtning i begge undersøgelser.

5. Parter, som er berørt af undersøgelserne

(14) I indledningsmeddelelserne opfordrede Kommissionen alle interesserede parter til at kontakte den for at deltage i begge undersøgelser. Kommissionen underrettede endvidere specifikt klageren, de øvrige kendte EU-producenter, de kendte eksporterende producenter og myndighederne i Kina, kendte importører, leverandører og brugere, forhandlere og sammenslutninger, som den vidste var berørt af indledningen af begge undersøgelser, og opfordrede dem til at deltage.

(15) De interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger til indledningen af begge undersøgelser og til at anmode om at blive hørt af Kommissionen og/eller af høringskonsulenten i handelsprocedurer.

6. Stikprøveudtagning

(16) Kommissionen meddelte i begge indledningsmeddelelser, at den måske ville begrænse antallet af eksporterende producenter i Kina, ikke forretningsmæssigt forbundne importører og EU-producenter, der ville blive undersøgt, til et rimeligt antal ved at udtage stikprøver i overensstemmelse med antidumpingrundforordningens artikel 17 og antisubsidiegrundforordningens artikel 27.

6.1. Stikprøveudtagning af EU-producenter for begge undersøgelser

(17) I begge indledningsmeddelelser meddelte Kommissionen, at den foreløbigt havde udtaget en stikprøve af EU-producenter. Kommissionen udtog stikprøven ud fra produktionen i Unionen, salgsmængden på EU-markedet for den samme vare i løbet af UP og den geografiske spredning. Stikprøven bestod af produktionsanlæg tilhørende tre EU-producenter i Belgien, Frankrig og Slovakiet (10), der tegner sig for 52 % af den samlede EU-produktion og 49 % af det samlede salg på EU-markedet. Stikprøven blev derfor anset for at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen. Kommissionen opfordrede alle interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den foreløbige stikprøve.

(18) I løbet af undersøgelserne hævdede den kinesiske regering, at der uden begrundelse var anvendt en anden stikprøvemetode for EU-producenterne i den oprindelige antidumpingundersøgelse end i den aktuelle undersøgelse. Den kinesiske regering hævdede, i) at Kommissionen allerede havde udtaget en stikprøve før indledningen af undersøgelserne, og derfor besluttede Kommissionen før indledningen, at en stikprøve var nødvendig, ii) at i den oprindelige undersøgelse skulle alle parter, der ønskede at indgå i stikprøven, forelægge oplysninger for Kommissionen senest 15 dage efter indledningen, mens de producenter, der allerede indgår i stikprøven, i forbindelse med den aktuelle sag ikke behøver gøre dette, iii) at parter, der ønskede at indgå i stikprøven, ikke i de to indledningsmeddelelser fik at vide, hvilke oplysninger de skulle fremlægge for at kunne indgå i stikprøven, og at der ikke var givet oplysninger om produktions- og salgsmængder vedrørende de producenter, der indgår i stikprøven, iv) at det anvendte udvælgelseskriterium »denne stikprøve udgør den største repræsentative mængde af eksportører, som med rimelighed kan undersøges inden for den tid, der er til rådighed« ikke indgår i antidumpinggrundforordningens artikel 17, og at en stikprøve udvalgt på dette grundlag, ikke var i overensstemmelse med denne bestemmelse.

(19) I begge indledningsmeddelelser forklarede Kommissionen, at den havde valgt at anvende stikprøver på grund af det store antal EU-producenter og for at kunne gennemføre undersøgelserne inden for tidsfristerne, og foreslog samtidig en foreløbig stikprøve. Den metode, der blev anvendt til stikprøveudtagningen, var den samme som ved den tidligere undersøgelse. Anvendelsen af en foreløbig stikprøve ændrede ikke metoden, men øgede blot effektiviteten, da det sparede tid, samtidig med at retten til forsvar blev overholdt. Kommissionen gav andre EU-producenter, der er af den opfattelse, at de bør indgå i stikprøven, mulighed for at kontakte Kommissionen; alle andre interesserede parter fik mulighed for at fremlægge relevante oplysninger med hensyn til stikprøven. Den endelige stikprøve bør tage højde for alle modtagne bemærkninger. Da der ikke blev modtaget nogen bemærkninger om den foreslåede stikprøve, blev den foreløbige stikprøve bekræftet. Hvad angår den anden påstand havde de producenter, der blev foreløbigt udtaget til stikprøven, udfyldt den formular, der indeholdt de oplysninger, Kommissionen have brug for til at udvælge en foreløbig stikprøve. Formularen og svarene har været tilgængelige i det ikke-fortrolige dossier. Hvad angår den tredje påstand blev parter, der ønskede at indgå i stikprøven, opfordret til at kontakte Kommissionen senest 15 dage efter offentliggørelsen af begge indledningsmeddelelser, og de havde adgang til det ikke-fortrolige dossier, hvor formularerne kunne ses. Disse formularer indeholdt oplysninger om produktions- og salgsmængder. Den fjerde påstand er også grundløs, da antidumpinggrundforordningens artikel 17, stk. 1, klart henviser til den største mængde, der kan anses for repræsentativ, og som med rimelighed kan undersøges inden for den tid, der er til rådighed.

(20) Efter den endelige fremlæggelse gentog den kinesiske regering sine påstande om de påståede proceduremæssige uoverensstemmelser i udvælgelsen af stikprøven af EU-producenterne forud for begge indledninger og fremhævede, at i) Kommissionens begrundelse om at overholde undersøgelsestidsfrister er uholdbar, da antidumpinggrundforordningens artikel 17, stk. 2, og antisubsidiegrundforordningens artikel 27, stk. 2, klart tager sigte på, at prøveudtagningen finder sted efter begge indledninger og i henhold til bemærkninger senest tre uger efter begge indledninger, at ii) en foreløbig stikprøve er diskriminerende eller ikke-objektiv og ikke havde motiveret de øvrige EU-producenter til at give sig til kende, og at iii) Kommissionen ikke gav de øvrige EU-producenter tre uger til at give sig til kende.

(21) I antidumpinggrundforordningens artikel 17, stk. 2, og antisubsidiegrundforordningens artikel 27, stk. 2, står der, at udvælgelsen »så vidt muligt foretages i samråd med de berørte parter og med disses samtykke, forudsat at sådanne parter giver sig til kende og fremlægger tilstrækkelige oplysninger senest tre uger efter indledningen af undersøgelsen«. Med hensyn til den første påstand forhindrer antidumpinggrundforordningen og antisubsidiegrundforordningen ikke Kommissionen i på indledningstidspunktet at foreslå en foreløbig stikprøve, som parterne opfordres til at fremsætte bemærkninger til. Da EU-producenterne (eller i hvert fald en stor del af dem) endvidere støtter klagen, og under hensyntagen til de oplysninger, der blev indhentet i formularerne, havde Kommissionen de nødvendige oplysninger med hensyn til EU-erhvervsgrenen, til at kunne udtage en foreløbig stikprøve i indledningsfasen. Denne viden adskiller stikprøveudtagningen af EU-producenter fra den, der gælder for eksporterende producenter. Med hensyn til den anden og tredje påstand blev det i indledningsmeddelelserne anført, at EU-producenter af den opfattelse, at de burde indgå i stikprøven, skulle kontakte Kommissionen inden for 15 dage. Kommissionen finder derfor ikke, at dette er en overtrædelse af grundforordningen, eller at det kan opfattes som diskriminerende eller ikke-objektivt, endsige demotiverende.

(22) Den kinesiske regering hævdede, at stikprøven ikke er repræsentativ, da ingen virksomhed med en væsentlig bunden produktion indgik i den, og derfor var en del af den indenlandske erhvervsgren ganske enkelt ikke blevet vurderet.

(23) Påstanden afvises, da EU-producenterne i stikprøven faktisk havde bundne salg. Desuden angav den kinesiske regering ikke, hvilke EU-producenter der burde have indgået i stikprøven, og hvilke EU-producenter der ikke burde.

(24) En eksporterende producent påstod, at stikprøven af EU-producenter ikke var repræsentativ, da ingen af EU-producenterne i stikprøven producerede/solgte måtter af afhuggede tråde.

(25) De tre EU-producenters stikprøveudvalgte enheder fremstillede ikke måtter af afhuggede tråde, men de producerede måtter af filamenter såvel som de andre hovedvaretyper. Enhederne i stikprøven blev derfor anset for at være repræsentative, også fordi de tegnede sig for ca. 52 % af den samlede EU-produktion, og 49 % af det samlede salg på EU-markedet, og fordi de afspejlede en god geografisk spredning. Den omstændighed, at en af de mange sorter af varetyper ikke blev fremstillet af EU-producenterne i stikprøven, ændrer ikke denne konklusion.

6.2. Stikprøveudtagning af importører for begge undersøgelser

(26) For at kunne afgøre, om det var nødvendigt at udtage stikprøver, anmodede Kommissionen ikke forretningsmæssigt forbundne importører om de i begge indledningsmeddelelser angivne oplysninger.

(27) Eftersom kun to ikke forretningsmæssigt forbundne importører besvarede stikprøveskemaet, var det ikke nødvendigt at udtage stikprøver.

6.3. Stikprøveudtagning af eksporterende producenter i Kina for begge undersøgelser

(28) For at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at foretage denne, anmodede Kommissionen alle eksporterende producenter i Kina om at indgive de i indledningsmeddelelserne angivne oplysninger. Kommissionen anmodede endvidere Kinas faste repræsentation ved Unionen om at identificere og/eller kontakte eventuelle andre eksporterende producenter, der kunne have interesse i at deltage i undersøgelsen.

(29) Otte eksporterende producenter i det pågældende land afgav de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. I overensstemmelse med antisubsidiegrundforordningens artikel 27, stk. 1, og antidumpinggrundforordningens artikel 17, stk. 1, udtog Kommissionen en stikprøve bestående af tre eksporterende producenter på grundlag af den største repræsentative eksportmængde, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. I overensstemmelse antisubsidiegrundforordningens artikel 27, stk. 2, og antidumpinggrundforordningens artikel 17, stk. 2, blev alle kendte berørte eksporterende producenter og myndighederne i det pågældende land opfordret til at fremsætte bemærkninger til den foreløbige stikprøve. Der blev ikke fremsat nogen bemærkninger. Kommissionen besluttede derfor at fastholde den foreslåede stikprøve, og alle interesserede parter blev informeret om den endelige stikprøve.

(30) Stikprøven af eksporterende producenter eller grupper af eksporterende producenter er som følger: — Chongqing Polycomp International Corporation (»CPIC«) — Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (»OCH«) og dens forretningsmæssigt forbundne virksomheder; Changzhou New Changhai Fiberglass Co., Ltd (»NCH«) og Changzhou Tianma Group Co., Ltd (»Tianma«). Disse tre virksomheder betegnes som »Jiangsu Changhai Group« — Jushi Group Co., Ltd, og dens forretningsmæssigt forbundne virksomheder; Jushi Group Chengdu Co., Ltd og Jushi Group Jiujiang Co., Ltd. Disse tre virksomheder betegnes som »Jushi Group«.

(31) Stikprøven repræsenterede 78 % af det samlede eksportsalg fra Kina til Unionen i løbet af UP ud fra svarene på stikprøveskemaerne at dømme.

7. Spørgeskemabesvarelser og kontrolbesøg

(32) Kommissionen sendte spørgeskemaer til den kinesiske regering, alle kinesiske eksporterende producenter, der havde anmodet herom, samt til EU-producenterne i stikprøven, brugere og erhvervssammenslutninger, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i begge indledningsmeddelelser.

(33) Der blev modtaget spørgeskemabesvarelser fra regeringen, 3 kinesiske eksporterende producenter i stikprøven, fra de 3 EU-producenter i stikprøven, fra 14 brugere og fra 2 ikke forretningsmæssigt forbundne importører. Besvarelsen fra en af brugerne var dog utilstrækkelig, og Kommissionen kunne derfor ikke foretage en anvendelig analyse af disse oplysninger, selv om den sendte adskillige påmindelser.

(34) Derudover gav en sammenslutning, der repræsenterer glasindustrien, »Glass Alliance Europe«, sig til kende som interesseret part på vegne af dens medlemmer og indgav en holdningserklæring.

(35) Der blev også modtaget skriftlige bemærkninger fra flere brugersammenslutninger, bl.a. den danske brancheorganisation »Vindmølleindustrien«, den danske brancheforening »Plastindustrien« og »Groupement de la Plasturgie Industrielle et des Composites (GPIC)« samt fra Siemens Wind Power AG.

(36) Det kinesiske handelskammer (CCCLA — China Chamber of Commerce for Import/Export of Light Industrial products & Arts-Crafts) indsendte også bemærkninger.

(37) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse om subsidiering, skade og Unionens interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg i henhold til antidumpinggrundforordningens artikel 16 og antisubsidiegrundforordningens artikel 26 hos den kinesiske regering og hos følgende virksomheder: EU-producenter: — 3B Fibreglass SPRL, Belgien — Owens Corning Fibreglass France, Frankrig — Johns Manville Slovakia a.s., Slovakiet. Eksporterende producenter i Kina: — Chongqing Polycomp International Corporation — Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd — Changzhou New Changhai Fiberglass Co., Ltd — Changzhou Tianma Group Co., Ltd — Jushi Group Co., Ltd — Jushi Group Chengdu Co., Ltd — Jushi Group Jiujiang Co., Ltd. Handlende, der er forretningsmæssigt forbundet med eksporterende producenter i Kina: — China National Building Materials and Equipment Import and Export Corporation (»CMBIE«) — China National Building Materials International Corporation (»CNBMIC«). Handlende, der er forretningsmæssigt forbundet med eksporterende producenter i Unionen: — Jushi Italia Srl — Jushi Spain SA — Jushi France SAS. Ikke forretningsmæssigt forbundne importører: — Helm AG, Tyskland. Brugere: — Basell Polyolefine, Tyskland — DSM, Nederlandene — DuPont de Nemours, Belgien — Exel Composites, Belgien — Fiberline Composites, Danmark — Formax, Det Forenede Kongerige — Polyone, Tyskland — Vestas Wind Systems, Danmark.

(38) Kort sagt hævdede den kinesiske regering, at dens ret til forsvar i forbindelse med adgangen til det dossier, som de interesserede parter havde adgang til, var blevet krænket, da der manglede oplysninger i det ikke-fortrolige dossier, uden at der var givet »vægtig grund« eller tilstrækkeligt detaljerede sammendrag eller undtagelsesvis en begrundelse for, at der ikke forelå et ikke-fortroligt sammendrag.

(39) Kommissionen fandt, at det ikke-fortrolige dossier, som de interesserede parter havde adgang til, indeholdt tilstrækkelige oplysninger, således at de interesserede parter kunne se de oplysninger, som Kommissionen anvendte i sin analyse, og påstanden blev derfor fundet ubegrundet. Regeringen blev underrettet om, hvorfor Kommissionen fandt påstandene ubegrundede.

(40) Efter den endelige fremlæggelse gentog den kinesiske regering og en eksporterende producent påstanden om, at bestemmelsen om fortrolighed blev anvendt i for høj grad og anmodede om oplysninger om de varetyper, som EU-producenterne solgte, samt om de samlede mængder pr. varekodenummer (PCN).

(41) Kommissionen mener ikke, at retten til forsvar blev krænket, da alle eksporterende producenter specifikt fik oplyst de varekodenumre, der blev fremstillet af EU-producenterne i stikprøven, og for hvilke der var konkurrence med Kina. Påstanden blev derfor afvist.

B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

1. Den pågældende vare

(42) Den pågældende vare i begge undersøgelser er den samme som den vare, der er defineret i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 248/2011 og beskrevet i begge indledningsmeddelelser, nemlig afhuggede glasfibertråde, af længde 50 mm og derunder; glasfiberrovings, undtagen glasfiberrovings, der er imprægneret og belagt, med et glødetab på over 3 % (som fastsat i henhold til ISO-standard 1887), og måtter af glasfiberfilamenter, undtagen måtter af glasuld (»den pågældende vare« eller »varer af glasfiberfilamenter«), i øjeblikket henhørende under KN-kode 7019 11 00, ex 7019 12 00 og 7019 31 00 (sidstnævnte kode erstattede 7019 31 10 den 1.1.2014), med oprindelse i Kina.

(43) Den pågældende vare er den råvare, der oftest anvendes til at forstærke termoplastisk og termohærdet harpiks i kompositindustrien. De resulterende kompositmaterialer (plast forstærket med glasfiberfilamenter) anvendes inden for en lang række områder: automobilindustrien, den elektriske og elektroniske sektor, vindmøllevinger, byggeri, beholdere og rørledninger, forbrugsvarer, luftfart og militær osv.

(44) Proceduren omfatter tre grundlæggende varetyper af glasfiberfilamenter, nemlig afhuggede tråde (11), rovings (12) og måtter (13) (undtagen måtter af glasuld). Undersøgelsen har vist, at de forskellige typer af den pågældende vare — trods forskelle i fremtoning og mulige forskelle i endelig anvendelse — alle har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og grundlæggende anvendes til samme formål.

2. Anmodninger om udelukkelse af varer

2.1. KN-kode 7019 31 90

(45) Efter offentliggørelsen af begge indledningsmeddelelser bemærkede CCCLA, at begge indledningsmeddelelser henviste til KN-kode 7019 31 10, mens klageren henviste til KN-kode 7019 31 00 , og at sidstnævnte kode ikke længere eksisterer. CCCLA anførte, at varer, der tidligere henhørte under KN-kode 7019 31 00, nu tariferes under to forskellige KN-koder: 7019 31 10 (glasfibermåtter af filamenter) og 7019 31 90 (glasfibermåtter i andre tilfælde). Da de aktuelle undersøgelser omfatter visse varer af glasfiberfilamenter, er CCCLA af den opfattelse, at varer henhørende under KN-kode 7019 31 90, nemlig »måtter fremstillet af glasfiber uden filamenter«, ikke bør være omfattet af definitionen af den pågældende vare.

(46) Denne påstand er irrelevant, da sådanne varer slet ikke er en pågældende vare.

(47) Klageren henviste til KN-kode ex 7019 31 00 og anførte udtrykkeligt, at glasuldmåtter (dvs. andre måtter eller måtter fremstillet af glasfiber uden filamenter) ikke er omfattede. Det er derfor, der står »ex« før KN-koden.

(48) Begge indledningsmeddelelser blev offentliggjort i december 2013 og indeholdt oplysningen »i øjeblikket henhørende under KN-kode […] 7019 31 10«. Eftersom de varer, der tidligere henhørte under KN 7019 31 00, fra den 1. januar 2012 blev opdelt i KN-kode 7019 31 10 og 7019 31 90, indeholder indledningsmeddelelsen ikke »måtter fremstillet af glasfiber uden filamenter«, da »i øjeblikket henhørende under KN-kode […] 7019 31 10« er anført.

(49) I den nuværende forordning står der dog »i øjeblikket henhørende under KN-kode […] 7019 31 00«, da de to KN-koder 7019 31 107019 31 107019 31 107019 31 10 og 7019 31 90 igen blev slået sammen fra den 1. januar 2014, eftersom KN-kode 7019 31 90 i praksis forblev tom (da glasfibermåtter i andre tilfælde, nemlig glasuldmåtter, snarere blev tariferet under KN-kode 7019 39 00).

(50) Påstanden om, at KN-kode 7019 31 90 skal udelukkes, er derfor ikke relevant.

2.2. Teksturerede rovings

(51) En af brugerne anmodede om, at teksturerede rovings (14) skulle udelukkes fra varedækningen, da EU-producenterne af glasfiberfilamenter ikke fremstiller dem.

(52) Imidlertid blev tre virksomheder i Unionen identificeret som producenter af teksturerede rovings med tilstrækkelig kapacitet til at dække markedsbehovet. Undersøgelserne har vist, at de forskellige typer af den pågældende vare — trods mulige forskelle i endelig anvendelse — alle har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og grundlæggende anvendes til samme formål. Anmodningen om at udelukke teksturerede rovings fra varedækningen afvises derfor.

(53) Efter den endelige fremlæggelse hævdede den kinesiske regering, at teksturerede rovings burde udelukkes, da i) kun én EU-producent leverede teksturerede rovings til markedet i begrænsede mængder, og yderligere import af sådanne produkter derfor ikke kunne skade EU-erhvervsgrenen, ii) teksturerede rovings er forskellige fra direkte rovings, idet sidstnævnte har større tværstyrke på grund af en pultruderet kompositprofil og en anden fremstillingsproces, og iii) Kommissionen i modsætning til i den oprindelige antidumpingundersøgelse i forbindelse med garn ikke mener, at den begrænsede substituerbarhed er en væsentlig faktor for udelukkelsen af teksturerede rovings.

(54) Hvad angår den første påstand påpeger Kommissionen igen, at der findes flere producenter i Unionen, der har kapacitet til at opfylde markedets behov for teksturerede rovings, men kun én producent sælger i øjeblikket denne varetype. Den kinesiske regerings påstand om, at kun én EU-producent faktisk sælger produktet, er nærmere et tegn på skade, da dette betyder, at brugerne er gået over til at benytte andre leverandører uden for Unionen, især fra Kina.

(55) Hvad angår den anden påstand er fremstillingsprocessen for teksturerede rovings identisk med den for »normale« rovings, bortset fra at der er et ekstra trin, hvor der blæses luft ind i rovingen, og dette kræver kun relativt billigt ekstra udstyr og ændrer ikke varens grundlæggende tekniske og fysiske egenskaber. Teksturerede rovings fremstår blot mere »lodne« end »normale« rovings.

(56) Hvad angår den tredje påstand har Kommissionen fulgt samme fremgangsmåde som i den tidligere undersøgelse, hvor teksturerede rovings også var omfattet af den pågældende vare og en anmodning om at udelukke dem blev afvist. Der blev ikke fremsat argumenter, som kunne føre til en anden konklusion.

(57) Anmodningen om at udelukke teksturerede rovings fra varedækningen afvises derfor.

2.3. Produkter, for hvilke EU-erhvervsgrenen ikke er udsat for konkurrence fra Kina

(58) Den kinesiske regering anmodede om, at varer, for hvilke EU-erhvervsgrenen ikke er udsat for konkurrence fra importen fra Kina (som anført i den ikke-fortrolige udgave af antisubsidieklagen), fjernes fra varedækningen. De omhandlede varer var de såkaldte »wet use chopped strands« (afhuggede tråde til våd anvendelse — WUCS) og måtter.

(59) WUCS har begrænset holdbarhed og højere transportomkostninger på grund af den ekstra vægt, der skyldes vandindholdet. Ikke desto mindre handles der med WUCS i hele verden. Undersøgelsen har vist, at de forskellige typer af den pågældende vare — trods forskelle i fremtoning og mulige forskelle i endelig anvendelse — alle har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og grundlæggende anvendes til samme formål. WUCS og måtter anvendes, som alle andre varetyper af den pågældende vare, som forstærkningsmateriale. Den kinesiske regerings påstand om, at nogle typer varer af glasfiberfilamenter endnu ikke forekommer i store mængder på EU-markedet, udelukker heller ikke, at handelsmønstrene for eksporten af netop disse typer i fremtiden vil ændre sig. Anmodningen om at udelukke disse varer fra varedækningen afvises derfor.

(60) Efter den endelige fremlæggelse hævdede den kinesiske regering, i) at kun én EU-producent fremstiller WUCS, og at import af sådanne produkter derfor ikke kunne skade EU-erhvervsgrenen, ii) at EU-producenterne ikke lider nogen skade i forbindelse med ovennævnte produkter, da EU-erhvervsgrenen i den ikke-fortrolige udgave af klagen anførte, at den kan opnå en fortjeneste på over 8-10 % på de nævnte varer, iii) at WUCS har et højere vandindhold, begrænset holdbarhed og en anden fremstillingsproces, og derfor adskiller sig både fysisk og kemisk fra de normale afhuggede tråde, og iv) at Kommissionen i modsætning til i den tidligere undersøgelse i forbindelse med garn ikke mener, at den begrænsede substituerbarhed er en væsentlig faktor for udelukkelsen af teksturerede WUCS og måtter.

(61) Den første påstand afvises, da flere EU-producenter sælger WUCS, og EU-erhvervsgrenen er derfor ikke udelukket fra skade i forbindelse med denne varetype.

(62) Hvad angår den anden påstand er den omstændighed, at visse varetyper på visse tidspunkter er rentable, ikke tilstrækkelig grund til at udelukke disse produkttyper. Desuden importeres WUCS til Unionen i meget mindre mængder end de andre varer af glasfiberfilamenter. Fortjenstmargenen for denne ene varetype er derfor ikke repræsentativ for den pågældende vare.

(63) Hvad angår den tredje påstand er den pågældende vare ikke defineret med henvisning til dens vandindhold. Vandindholdet i WUCS berettiger derfor ikke til udelukkelse. Desuden er fremstillingsprocessen for WUCS den samme som for afhuggede tråde til tør anvendelse (DUCS), med ét fremstillingstrin mindre: tørrefasen.

(64) Hvad angår den fjerde påstand har Kommissionen fulgt samme fremgangsmåde som i den tidligere antidumpingundersøgelse, hvor WUCS også var omfattet af den pågældende vare. Der blev ikke fremsat argumenter, som kunne føre til en anden konklusion.

(65) Anmodningen om at udelukke WUCS fra varedækningen afvises derfor.

3. Samme vare

(66) Som i den tidligere antidumpingundersøgelse fandt man, at den pågældende vare og de varer af glasfiberfilamenter, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i Kina, samt de varer af glasfiberfilamenter, der fremstilles og sælges i Unionen af EU-erhvervsgrenen, havde de samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendelser. De anses derfor for at være samme vare i forbindelse med de aktuelle undersøgelser, jf. antidumpinggrundforordningens artikel 1, stk. 4, og antisubsidiegrundforordningens artikel 2, litra c).

C. SUBSIDIERING

1. Indledning

(67) I den 12. femårsplan for Folkerepublikken Kinas nationaløkonomi og sociale udvikling (»12th Five Year Plan for National Economic and Social Development of the PRC«) fremhæves den kinesiske regerings strategiske vision for forbedring og fremme af nøgleindustrier, der bl.a. omfatter fremstilling af glasfibervarer. I kapitel 9 i den 12. femårsplan, som vedrører omdannelsen og opgraderingen af fremstillingsindustrien, er følgende anført: »Vi vil fokusere på at udvikle nye materialer som f.eks. solcelleglas, ultratyndt substratglas, særlige glasfibre og særlige keramiske materialer.«

(68) I kapitel 9, afsnit 3, i ovennævnte plan vedrørende den teknologiske opgradering af virksomheder står der specifikt, at den kinesiske regering »… vil tilskynde virksomhederne til at blive bedre til at udvikle nye produkter, forbedre produkternes teknologiske indhold og merværdi samt opdatere og opgradere produkterne hurtigere.«

(69) Endvidere står der i kapitel 10, afsnit 1, i samme plan følgende: »Fokus for udviklingen i erhvervsgrenen for nye materialer vil være på nye funktionelle materialer, avancerede strukturelle materialer, højtydende fibre og kompositmaterialer fremstillet deraf samt på basismaterialer til almen brug«

(70) Vigtigheden af innovation og nye materialer generelt fremgår tydeligt af både »12th Five Year Industrial Technology Innovation Programme« og »National Long-term Science and Technology Development Plan (2006-2020)«.

(71) Endvidere nævner »The Industrial Restructuring Guidance Catalogue 2011« (afgørelse nr. 9) udtrykkeligt »trådtrækning i E-glasfiberovn […], udvikling og fremstilling af højtydende fiberglas og varer deraf« som en tilskyndet erhvervsgren. »Guideline Catalogue For Foreign Investment Industries«, der angiver erhvervsgrene, hvor udenlandske investeringer tilskyndes (15), henviser udtrykkeligt til fremstillingen af glasfibervarer og særligt fiberglas.

(72) Den kinesiske regering hævdede, at disse planer kun er vejledende og ikke er bindende. Men som der tydeligt står i den 12. femårsplan, er den juridisk bindende: »Denne plan har efter at have været drøftet og godkendt af Den Nationale Folkekongres, retsgyldighed.«

(73) Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede den kinesiske regering, at den pågældende vare kun er standardglasfibervarer (E-glas) og ikke de mere teknologisk avancerede højtydende glasfibre (glasfibre til særlige formål eller S-glas). Derfor falder den pågældende vare i denne undersøgelse uden for dækningsområdet for tilskyndede erhvervsgrene, da kun særlige glasfibre eller højtydende fibre er blandt de tilskyndede erhvervsgrene. Den kinesiske regering henviser bl.a. til den 12. femårsplan, som kun nævner »højtydende fibre« og »særligt fiberglas«.

(74) For det første er den pågældende vare visse filamenter af endeløse glasfibervarer. Ved anvendelse af varedefinitionen skelnes der ikke mellem, hvorvidt varerne er fremstillet af standardglasfibre (»E-glas«) eller særlige glasfibre (»S-glas«). For det andet anmodede ingen interesserede parter om, at særligt fiberglas burde udelukkes fra varedækningen. For det tredje bestred den kinesiske regering heller ikke, at regeringen tilskynder til udvikling af »særlige glasfibre«. Selv standardglasfibervarer omtales som en erhvervsgren, hvor udenlandske investeringer tilskyndes (jf. betragtning 71).

(75) Under alle omstændigheder og selv om man måtte medgive, at det kun er udviklingen af højtydende fiberglas (f.eks. S-glas) der tilskyndes af den kinesiske regering, fandt undersøgelsen ikke nogen sondring mellem en standardfiberglaserhvervsgren på den ene side og en erhvervsgren for særligt fiberglas på den anden side. Tværtimod fremstilles glasfibervarer, uanset om de er fremstillet af E-glas eller af højtydende glasfibre, såsom S-glas, alle af den samme fiberglaserhvervsgren. I denne henseende fandt Kommissionen navnlig, at alle de kinesiske eksporterende producenter i stikprøven anvender både standardfiberglas (E-glas) og højtydende glasfibre (f.eks. S-glas) i fremstillingsprocessen, og at der ikke er nogen mekanisme til at begrænse den støtte, der ydes — det være sig i form af præferencelån eller indrømmelse af brugsrettigheder til jord, til en del af produktionen. Det følger heraf, at en eksplicit tilskyndelse til udvikling af højtydende glasfibervarer ikke, retligt eller faktisk, kan udelukke erhvervsgrenen for basisfiberglasvarer fra den overordnede strategiske politik om at tilskynde virksomhederne til at blive bedre til at udvikle nye produkter, forbedre produkternes teknologiske indhold og merværdi samt opdatere og opgradere produkterne hurtigere.

(76) Det følger af ovenstående, at påstanden om, at den pågældende vare ikke er en del af den tilskyndede erhvervsgren er ubegrundet, og den afvises derfor.

(77) Det fremgår endvidere af »Decision No 40 of the State Council on Promulgating and Implementing the »Temporary Provisions on Promoting the Industrial Structure Adjustment««, som sammen med »Temporary Provisions on Promoting the Industrial Structure Adjustment« benævnes »afgørelse nr. 40«, at den kinesiske regering aktivt vil støtte udviklingen af forskellige typer erhvervsgrene (16).

(78) Selv om afgørelse nr. 40 ikke udtrykkeligt henviser til erhvervsgrenen for varer af glasfiberfilamenter eller mere generelt til erhvervsgrenen for nye materialer, pålægger den alle finansieringsinstitutter kun at yde kreditstøtte til tilskyndede projekter og lægger op til, at der gennemføres »andre præferentielle politikker for tilskyndede projekter« (17). Det kan derfor konkluderes, at bestemmelserne i afgørelse nr. 40 fandt anvendelse på erhvervsgrenen for varer af glasfiberfilamenter.

(79) Den kinesiske regering hævdede, at afgørelse nr. 40 kun indebærer, at tilskyndede erhvervsgrene bør modtage kreditstøtte »ifølge kreditprincipperne«, og at det ikke kan udledes, at sådan støtte skal gives på et præferentielt grundlag.

(80) Undersøgelsen har vist, at virksomhederne i stikprøven var omfattet af præferencelånepolitikkerne. Nogle af de tabsgivende virksomheder modtog endog fortsat finansiering på præferencevilkår. Kommissionen afviser derfor den kinesiske regerings påstand om, at udlån til erhvervsgrenen for varer af glasfiberfilamenter skete »ifølge kreditprincipperne«. Det vigtigste er fortsat, at alle finansieringsinstitutter ifølge afgørelse nr. 40 skal yde kredit til tilskyndede erhvervsgrene, der omfatter erhvervsgrenen for varer af glasfiberfilamenter, og at støtten faktisk ydes på præferencevilkår.

(81) Endvidere giver »The National Outline for the Medium and Long-term Science and Technology Development (2006–2020)« tilsagn om at »give førsteprioritet til politikfinansiering«, »tilskynde de finansielle institutter til at yde præferentiel kreditstøtte til store nationale videnskabelige og teknologiske industrialiseringsprojekter«, at »tilskynde de finansielle institutter til at forbedre og styrke de finansielle tjenester for højteknologiske virksomheder« og at »gennemføre præferentielle beskatningspolitikker til fremme af højteknologiske virksomheder«.

(82) Fremstilling af varer af glasfiberfilamenter falder ind under beskrivelsen af en højteknologisk virksomhed, hvilket fremgår af antallet af producenter med status af højteknologisk virksomhed og virksomhed med ny teknologi i Kina. Undersøgelsen viste faktisk, at nogle af virksomhederne i stikprøven fik certifikatet for højteknologiske virksomheder og virksomheder med ny teknologi, som kunne drage fordel af præferencebehandlingen i ovennævnte »National Outline for the Medium and Long-term Science and Technology Development (2006-2020)«.

2. Manglende samarbejdsvilje og brug af de foreliggende faktiske oplysninger

2.1. Anvendelsen af bestemmelserne i antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1, på en eksporterende producent

(83) Ved kontrolbesøget hos en af virksomhederne i Kina blev det afsløret, at virksomheden havde ændret det reviderede regnskab, der oprindeligt var blevet indgivet til Kommissionen i virksomhedens svar på antisubidiespørgeskemaet. Virksomheden oplyste ikke dette frivilligt, og det blev først afsløret, at der fandtes et andet revideret regnskab, da virksomheden blev anmodet om at forelægge et originalt eksemplar af regnskabet. Endvidere forelå det nye regnskab kun på kinesisk. Da det er i strid med de internationale revisionsstandarder (nr. 560: vedrørende »efterfølgende begivenheder«) at udsende to sæt regnskaber, fremhævede kontrolholdet, at dette vakte alvorlig bekymring, da det såede tvivl om de indsendte regnskabers troværdighed. Virksomheden forklarede, at det reviderede regnskab, der oprindeligt var blevet indsendt i svaret på spørgeskemaet, indeholdt fejl, og det var derfor blevet udskiftet med en ny version udstedt af det samme revisionsfirma samt tilbagedateret og genudstedt med samme løbenummer som det oprindelige regnskab, der var blevet destrueret.

(84) Efter kontrolbesøget, og efter at det »andet« regnskab var blevet oversat, sendte Kommissionen et brev til virksomheden, hvori den anførte de specifikke og detaljerede grunde til, at den mente, at nogle af de oplysninger, der var angivet i spørgeskemaet, ikke kunne anses for verificerede. Virksomheden fik at vide, at Kommissionen kunne beslutte at basere sine konklusioner på de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1, og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger.

(85) Virksomheden fremsatte bemærkninger både skriftligt og ved en høring med høringskonsulenten. Dens svar antydede, at der fandtes endnu et (tredje) revideret regnskab (i det format, der anvendes for børsnoterede selskaber). Selv om der tilsyneladende ikke var væsentlige forskelle mellem det »andet« og det »tredje« regnskab, var sidstnævnte dog langt mere detaljeret og omfattende. Det var allerede blevet udstedt, og selv om det var tilgængeligt for virksomheden ved kontrolbesøget (18), blev Kommissionen heller ikke rettidigt oplyst om eksistensen af dette regnskab i forbindelse med kontrollen. I modsætning til de andre regnskaber indeholdt denne »tredje« udgave udtrykkeligt og detaljeret alle de subsidier (herunder deres retsgrundlag), som virksomheden havde modtaget i løbet af UP. Det havde derfor været yderst nyttigt at kunne undersøge dette regnskab ved kontrolbesøget for at efterkontrollere alle de indsendte oplysninger vedrørende de enkelte subsidieordninger, som virksomheden har benyttet sig af.

(86) De reviderede regnskaber er nødvendige for en korrekt kontrol af de oplysninger, virksomheden har givet Kommissionen, om bl.a. tilskud, lån, brugsret til jord, skatteudsættelser osv.

(87) Som beskrevet ovenfor udviste virksomheden manglende samarbejdsvilje, og skabte en alvorlig hindring for en korrekt kontrol af de oplysninger, der var indgivet til Kommissionen, som derfor ikke tilfredsstillende kunne kontrollere de modtagne oplysninger om bl.a. omfanget af de subsidier, som virksomheden havde modtaget. Følgelig kunne Kommissionen ikke nå til rimeligt nøjagtige resultater, særlig med hensyn til omfanget af modtagne subsidier.

(88) Det vurderes, at virksomheden forelagde vildledende oplysninger og ikke samarbejdede tilstrækkeligt. Kommissionen besluttede derfor at anvende bestemmelserne i antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1. Da virksomheden var del en del af en gruppe, fandt antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1, anvendelse på hele gruppen.

(89) Med henblik på at fastslå omfanget af subsidier for gruppen anvendte Kommissionen imidlertid de faktiske oplysninger fra de to virksomheder i gruppen, der havde samarbejdet fuldt ud i forbindelse med begge undersøgelser, og hvis oplysninger ansås for at være pålidelige med hensyn til omfanget af subsidier til de to virksomheder. Med hensyn til den virksomhed i gruppen, der fremlagde vildledende oplysninger, blev omfanget af subsidier fastslået på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. For at fastslå omfanget af subsider for den retlige enhed var de foreliggende faktiske oplysninger, som Kommissionen gjorde brug af, det højeste subsidieringsniveau i hver subsidieordning for enhver af de retlige enheder, der tilhører virksomhederne eller gruppen af virksomheder i stikprøven, jf. betragtning 30, og som havde samarbejdet fuldt ud i undersøgelsen.

(90) Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede klageren, at den metode, der blev anvendt til at beregne omfanget af subsidieringen for gruppen, ikke var korrekt. Klageren fremførte, at da subsidiemargenen for gruppen er summen af de højeste konstaterede subsidiemargener for de enkelte subsidieordninger for de samarbejdsvillige virksomheder, bør den være langt højere.

(91) Denne påstand er baseret på en misforståelse. Den metode, der anvendes til at beregne subsidieringens omfang, jf. betragtning 89, blev kun anvendt på den virksomhed (inden for gruppen), som fremlagde vildledende oplysninger, og ikke for gruppen som helhed. Påstanden blev derfor afvist.

(92) Den virksomhed, der gav vildledende oplysninger, eksporterede ikke den pågældende vare. Inden for gruppen var det en af de forretningsmæssigt forbundne virksomheder, der eksporterede den pågældende vare. Denne virksomhed samarbejdede dog fuldt ud i forbindelse med begge undersøgelser og forelagde pålidelige oplysninger om gruppens eksportpris. De indsendte oplysninger blev derfor brugt til Kommissionens endelige konklusioner i den undersøgelse.

(93) Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede den eksporterende producent, at Kommissionen fejlagtigt havde anvendt bestemmelserne i antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1.

(94) For det første hævdede producenten, at Kommissionen i det brev, der blev sendt til virksomheden, hvori den redegjorde for den nærmere begrundelse for den foreslåede anvendelse af bestemmelserne i antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1, ikke nævnte, at den ikke kunne verificere oplysningerne om subsidier. Kommissionen kan derfor ikke påberåbe sig denne argumentation i sine endelige konklusioner, da virksomheden ikke havde fået lejlighed til at udtale sig om argumentet.

(95) Denne påstand kan ikke godtages. I skrivelsen anførte Kommissionen klart, at den »ikke kan konkludere, at oplysningerne om omfanget af de subsidier, [virksomheden] havde modtaget, var verificerede«. Under alle omstændigheder blev virksomheden fuldt ud informeret om begrundelsen for at anvende de bedste foreliggende faktiske oplysninger i det endelige fremlæggelsesdokument og fik mulighed for at fremsætte bemærkninger hertil, hvilket den også gjorde.

(96) For det andet hævdede den eksporterende producent, at selv hvis Kommissionen anvendte bestemmelserne i antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1, burde Kommissionen ikke bruge oplysninger fra andre virksomheder som grundlag for at fastsætte subsidieringens omfang, men burde snarere basere sig på virksomhedens faktiske reviderede regnskaber, da de stadig giver de »bedst egnede« og »mest hensigtsmæssige« oplysninger om omfanget af virksomhedens subsidiering.

(97) Som forklaret i betragtning 83-88 nærer Kommissionen alvorlig tvivl om troværdigheden af de fremlagte regnskaber og kunne derfor ikke forlade sig på dem for at kontrollere omfanget af subsidiering for forskellige ordninger og/eller subsidieprogrammer, såsom præferencelån og brugsrettigheder til jord mod utilstrækkeligt vederlag. Pålidelige reviderede regnskaber er af afgørende betydning for at verificere nøjagtigheden og fuldstændigheden af de fremlagte oplysninger. Kommissionen måtte derfor gøre brug af de bedste foreliggende faktiske oplysninger for at fastsætte subsidieringens omfang, og det var i dette tilfælde de verificerede oplysninger om relevante subsidieordninger fra andre samarbejdsvillige enheder. Påstanden afvises derfor.

(98) Virksomheden hævdede også, at Kommissionen fejlagtigt anvendte de internationale regnskabsstandarder (»IAS«) som et kriterium for at afvise de reviderede regnskaber. Der bør ifølge virksomheden skelnes mellem reviderede regnskabers funktion og relevansen af IAS i en vurdering af markedsøkonomisk behandling i antidumpingsager på den ene side og antisubsidiesager på den anden side. En overtrædelse af IAS kan derfor ikke begrunde anvendelsen af bestemmelserne i antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1.

(99) Kommissionen bemærker, at den overtrædelse af IAS, der blev konstateret i løbet af undersøgelsen, ikke i sig selv lå til grund for anvendelsen af bestemmelserne i antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1. Årsagen var det forhold, at forskellige versioner af de reviderede regnskaber blev fremsendt til Kommissionen, hvilket rejste tvivl om deres troværdighed, og dette førte Kommissionen til den konklusion, at andre oplysninger om subsidieringens omfang, ikke kunne verificeres. Påstanden afvises derfor.

(100) Virksomheden hævdede også, at Kommissionens metode til beregning af subsidiemargenen, der bestod i at anvende den højeste udligningstoldsats for hver ordning som beregnet for hver samarbejdsvillig retlig enhed (og ikke hver gruppe) var uberettiget. Virksomheden påstod, at denne metode er fejlbehæftet, da virksomheder inden for samme gruppe kan beslutte at samle subsidier i en specifik enhed til fordel for hele gruppen.

(101) Som forklaret i betragtning 89 anvendte Kommissionen ved beregningen af subsidieringens omfang inden for gruppen de faktiske oplysninger fra de to andre virksomheder i gruppen, som var samarbejdsvillige i forbindelse med begge undersøgelser, da den beregnede subsidieringens omfang for hele gruppen. De foreliggende faktiske oplysninger blev kun anvendt på én retlig enhed i gruppen, der gav vildledende oplysninger. For at fastlægge subsidieringens omfang for en retlig enhed inden for gruppen fandt Kommissionen, at det var mest hensigtsmæssigt at basere beregningerne på samme niveau i selskabsstrukturen og tage det højeste subsidieniveau, der blev konstateret for enhver af de retlige enheder (inden for gruppen, hvis relevant), der tilhører virksomhederne eller grupperne af virksomheder i stikprøven. Påstanden afvises derfor.

2.2. Anvendelsen af bestemmelserne i antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1, på statsejede banker

(102) Ingen af de statsejede banker i Kina samarbejdede med Kommissionen. De blev opfordret til at forelægge de nødvendige oplysninger med henblik på antisubsidieundersøgelsen ved at udfylde et spørgeskema. Kommissionen underrettede derfor den kinesiske regering om, at den ville overveje at basere sine konklusioner på de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1, for så vidt angik oplysningerne om de statsejede banker.

(103) I svaret på Kommissionens skrivelse og senere efter fremlæggelsen af oplysninger gjorde den kinesiske regering indsigelser mod anvendelsen af antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1, for så vidt angik de oplysninger, der blev anmodet om fra de statsejede banker. Den fremførte, at den kinesiske regering havde fremlagt en stor mængde oplysninger i denne undersøgelse. Kommissionen var imidlertid af den opfattelse, at oplysningerne ikke fuldstændig kunne gøre det ud for et svar fra de statsejede banker på de specifikke spørgeskemaer. Den kinesiske regering bestred ikke, at bankerne ikke havde indsendt svar på spørgeskemaet, ej heller at bankerne var statsejede. Kommissionen måtte derfor gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger vedrørende de statsejede banker for at drage sine konklusioner.

3. Undersøgte ordninger

(104) Kommissionen sendte spørgeskemaer til den kinesiske regering, der omfattede spørgeskemaer til de statsejede banker, og de eksporterende producenter i stikprøven og udbad sig oplysninger om ordninger, som angiveligt indebar ydelse af subsidier til erhvervsgrenen for varer af glasfiberfilamenter: Nedenstående ordninger blev undersøgt: a) Præferencelån, garantier og forsikringer til erhvervsgrenen for varer af glasfiberfilamenter: — Præferencelån — Eksportkreditstøtteordninger — Eksportgarantier og forsikringer for nye materialer — Fordele i form af adgang til offshore-holdingselskaber og regeringens tilbagebetaling af lån b) Tilskudsprogrammer: — Subsidier til udvikling af »Famous Brands« og »China World Top Brands« — Tilskud fra centralregeringen — Tilskud fra regeringsorganer på subcentralt niveau — »Funds for outward expansion of industries in Guangdong Province« c) Statslig tilvejebringelse af ressourcer mod utilstrækkeligt vederlag: — Statslig levering af elektricitet — Statslig levering af vand — Statslig levering af råstoffer — Statslig indrømmelse af jord mod utilstrækkeligt vederlag d) Skattefritagelses- og skattenedsættelsesprogrammer for indkomstskat og andre direkte skatter: — »Two Free/Three Half«-programmet for virksomheder med udenlandsk kapital (FIE'er) — Nedsættelse af indkomstskat for eksportorienterede FIE'er — Indkomstskattefordele for FIE'er baseret på geografisk beliggenhed — Programmer med lokal indkomstskattefritagelse og -lempelse for »produktive« FIE'er — Skattelempelser for FIE'er, der køber kinesisk udstyr — Skattefradrag for forskning og udvikling gennemført af FIE'er — Skattegodtgørelse for geninvestering af overskud fra FIE'er i eksportorienterede virksomheder — Præferenceskat for FIE'er, der anerkendes som virksomheder med højteknologi eller ny teknologi — Skattenedsættelser for højteknologiske virksomheder og virksomheder med ny teknologi, som deltager i bestemte projekter — Præferentiel indkomstbeskatning for virksomheder i den nordøstlige region — Guangdong-provinsens skatteprogrammer — Skattefritagelse af dividende mellem kvalificerede kinesiske virksomheder — Nedsatte selskabsskattesatser e) Programmer vedrørende indirekte skatter og importtold: — Momsfritagelse for anvendelse af importeret udstyr — Momsnedsættelse for FIE'er, der køber udstyr produceret i Kina — Fritagelse for moms og told på køb af anlægsaktiver under »Foreign Trade Development«-programmet

4. Præferencelån, anden finansiering, garantier og forsikringer

4.1. Præferencelån

a) Indledning

(105) Konklusioner vedrørende statsejede banker blev truffet på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 1, som forklaret i afsnit C.2.2.

b) Retsgrundlag

(106) Følgende love indeholder bestemmelser om begunstigede låneordninger i Kina: The Law of the PRC on Commercial Banks (»bankloven«) [2003], The General Rules on Loans udstedt af People's Bank of China (den kinesiske nationalbank) den 28. juni 1996 og statsrådets afgørelse nr. 40.

c) Resultater af undersøgelsen

Tilstedeværelse af et subsidie

(107) Selv om de kinesiske myndigheder kun har forelagt begrænsede oplysninger om aktiebesiddelse/ejerskab for bankerne i Kina, er det i undersøgelsen fastslået, på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, at det kinesiske finansmarked er kendetegnet ved betydelig påvirkning og kontrol fra regeringens side. I forbindelse med analysen af, hvorvidt bankerne har fået overdraget eller udøver statslig myndighed (dvs. de er offentlige organer), anvendte Kommissionen alle tilgængelige oplysninger om ikke bare statens ejerskab af bankerne, men også andre kendetegn som statslig tilstedeværelse i bestyrelserne, statslig påvirkning af og kontrol med bankernes aktiviteter, gennemførelsen af statens politikker eller interesser, samt hvorvidt enhederne er oprettet som følge af lovgivningen.

(108) På grundlag af de foreliggende oplysninger kan det konkluderes, at de helt statsejede banker med en bestyrelse, der domineres af den kinesiske regering, har den største markedsandel og er de dominerende aktører på det kinesiske finansmarked. Statsejede banker er underkastet retlige regler, som bl.a. forudsætter, at de udøver deres udlånsvirksomhed i henhold til behovene i den nationale økonomi, yder kreditstøtte til tilskyndede projekter (19) eller prioriterer udviklingen af erhvervsgrene med højteknologi og ny teknologi (20).

(109) Et andet tegn på den kinesiske regerings involvering i det kinesiske finansmarked er den rolle, som den kinesiske nationalbank spiller ved fastlæggelsen af de specifikke begrænsninger for fastsættelsen af rentesatserne og deres udsving (21). De finansielle institutter anmodes om at indrømme rentesatser inden for et vist interval i forhold til den kinesiske nationalbanks referencerentesats. For præferencelån må rentesatserne ikke bevæge sig opad. Begrænsninger på lånerentesatser og de lofter, der blev indført på indlånsområdet, skaber en situation, hvor bankerne har garanteret adgang til billig kapital (på grund af reguleringen af indlånsrenter) og er i stand til at yde lån til udvalgte erhvervsgrene på gunstige vilkår i overensstemmelse med den statslige politik om at instruere bankerne i at yde særlig støtte til visse tilskyndede og/eller højteknologiske erhvervsgrene, såsom erhvervsgrenen for varer af glasfiberfilamenter.

(110) Kommissionen anmodede den kinesiske regering om at uddybe definitionen og ordlyden i cirkulære 251 og i den tidligere lovgivning (Circular of the PBOC concerning expansion of Financial Institution's Loan Interest Rate Float Range — YinFa [2003] No. 250). Som beskrevet i afsnit C.2.2 forelagde den kinesiske regering imidlertid ikke disse cirkulærer. Den kinesiske regering hævdede imidlertid, at cirkulære 250 blev ophævet ved cirkulære 251, og at den nedre udlånsrente blev afskaffet med virkning fra juli 2013, og at staten derfor ikke er involveret i banksektoren.

(111) Afskaffelsen af den nedre udlånsrente indtraf dog i undersøgelsesperioden. Den kinesiske nationalbank påvirkede altså de statsejede bankers fastsættelse af rentesatser i størstedelen af undersøgelsesperioden. I forbindelse med undersøgelsen blev der desuden ikke konstateret nogen umiddelbar virkning af afskaffelsen af lånene til producenterne i stikprøven. Under alle omstændigheder er den nedre rente, der var gældende i undersøgelsesperioden, ikke den eneste grund til, at Kommissionen anser statsejede banker for offentlige organer.

(112) Resultaterne af antisubsidieundersøgelserne vedrørende solcellepaneler (22) og solcelleglas (23), hvor det blev konstateret, at statsejede banker i Kina optræder som offentlige organer (jf. betragtning 158-168 i forordningen om solcellepaneler og betragtning 73 i forordningen om solcelleglas), er også foreliggende faktiske oplysninger i denne undersøgelse med hensyn til de statsejede bankers status som offentlige organer. Disse faktiske omstændigheder kan sammenfattes som følger. — Statsejede banker har den største markedsandel og er de dominerende aktører på markedet i Kina. — Ud fra de foreliggende faktiske oplysninger er statsejede banker kontrolleret af regeringen i form af ejerskab og administrativ kontrol af deres kommercielle adfærd, herunder grænserne for de rentesatser, de kan tilbyde. — Bankloven og andre love og forskrifter pålægger banker at yde lån i henhold til behovene i den nationale økonomi, yde kreditstøtte til tilskyndede projekter og prioritere højteknologiske virksomheder og virksomheder, der anvender ny teknologi.

(113) På baggrund af ovenstående konkluderes det, at de statsejede banker udøver offentlige funktioner på vegne af den kinesiske regering, nemlig obligatorisk fremme af visse økonomiske sektorer i tråd med statslig planlægning og politiske dokumenter. Det omfattende statslige ejerskab i de statsejede banker bekræfter, at bankerne er under statens kontrol i forbindelse med udøvelsen af deres offentlige hverv. Den kinesiske regering udøver væsentlig kontrol over statsejede banker via regeringens allestedsnærværende indgriben i den finansielle sektor og kravet om, at statsejede banker skal følge regeringens politik. De statsejede banker anses derfor for at være offentlige organer, da de ejer, besidder og udøver offentlig myndighed.

(114) Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering denne konklusion, idet den hævdede, at Kommissionen ikke havde anført grundene til, at den anså statsejede banker for offentlige organer. Kommissionen finder det godtgjort, at de faktiske omstændigheder, der er anført i ovenstående betragtninger, begrunder den konklusion, at statsejede banker er offentlige organer.

(115) Mens langt størstedelen af lånene til de eksporterende producenter i stikprøven stammer fra statsejede banker, viste undersøgelsen, at en mindre mængde lån ydes af privatejede banker. Kommissionen analyserede derfor, hvorvidt den kinesiske regering overdrager til og/eller pålægger privatejede banker i Kina at yde præferencelån til producenter af varer af glasfiberfilamenter. jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv).

(116) I banklovens artikel 34 instrueres bankerne også i at »udøve deres lånevirksomhed i henhold til nationaløkonomiens og samfundsudviklingens behov og i samme ånd som statens industripolitikker« (24).

(117) Undersøgelsen viste, at de rentesatser, der blev anvendt af statsejede og private banker, generelt var meget ens for så vidt angår de eksporterende producenter i stikprøven. Dette tyder på, at statsejede banker, som er de dominerende aktører på bank- og lånemarkedet i Kina, fastsætter rentesatsen, og at private banker blot følger de satser, der fastsættes af de statsejede banker (offentlige organer).

(118) Under disse omstændigheder konkluderes det, at de private banker ikke fastsætter deres satser uafhængigt af statslig indgriben, og at privatejede bankers lånestrategi er pålagt af den kinesiske regering.

(119) Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens fortolkning af banklovens artikel 34, idet den fremførte, at »Kommissionen i artikel 34a indfortolker en mening, som tydeligvis ikke kan tilskrives den«. Den kinesiske regering har henledt Kommissionens opmærksomhed på andre artikler i bankloven, nemlig artikel 4, 5 og 7, som skal sikre, at lån ydes uden indblanding og efter en kreditvurdering.

(120) Kommissionen erkender, at disse artikler findes, men mener, at de bør forstås og læses i lyset af bestemmelserne i artikel 34. Der mindes i denne forbindelse om, at hverken den kinesiske regering, bankerne eller de berørte virksomheder i stikprøven kunne påvise, at lån blev ydet uden indblanding eller med en reel kreditvurdering. Tværtimod fremgik det af undersøgelsen, at en af de eksporterende producenter led tab, men den havde ikke desto mindre været i stand til at opnå lån fra banker til normale rentesatser uden noget tillæg for risiko i forbindelse med dens vanskelige finansielle situation.

(121) Kommissionen konkluderer derfor, at staten overdrager det til og pålægger privatejede banker at indrømme præferentiel finansiering på samme måde som de statsejede banker, og dette betyder derfor, at der foreligger et finansielt bidrag som omhandlet i antisubsidiegrundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv).

Specificitet

(122) Størstedelen af de banker, der ydede lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter, er statsejede banker og kontrolleres i sidste instans af den kinesiske regering. Disse omfatter de store forretningsbanker og politisk styrede banker i Kina såsom China Development Bank, EXIM Bank, Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank og Industrial and Commercial Bank of China.

(123) Kommissionen bemærker endvidere, at den kinesiske regering retter præferencelåneordninger mod et begrænset antal erhvervsgrene. Eksempelvis fremgår det af afgørelse nr. 40, at den kinesiske regering aktivt vil støtte udviklingen af erhvervsgrenen for nye materialer, og erhvervsgrenen for varer af glasfiberfilamenter anses for at være en erhvervsgren for nye materialer. Alle finansieringsinstitutter instrueres også i kun at yde kreditstøtte til tilskyndede projekter, som er den kategori, hvortil projekterne vedrørende glasfiberfilamenter hører. Nævnte afgørelse lover også gennemførelse af »andre præferencepolitikker vedrørende de tilskyndede projekter«.

(124) Den kinesiske regering hævdede, at Kommissionen fejlagtigt har påberåbt sig afgørelse nr. 40, da den pågældende vare ikke er klassificeret som en tilskyndet erhvervsgren. Selv hvis det antages, at erhvervsgrenen er en tilskyndet erhvervsgren, hævdede regeringen endvidere, at påberåbelsen af afgørelse nr. 40 ikke kan udvides til at omfatte en industri, som ikke er opført i afgørelse nr. 9 (»Industrial Restructuring Guidance Catalogue 2011«).

(125) De eksporterende producenter i stikprøven tilhører kategorien af tilskyndede erhvervsgrene, jf. betragtning 67-76, og erhvervsgrene med højteknologi og ny teknologi. Særligt fiberglas og varer deraf samt ovne til E-glasfremstilling er i modsætning til regeringens påstand desuden udtrykkeligt opført i kapitel XII, punkt 6, i afgørelse nr. 9 (25). Påstanden er derfor ubegrundet.

Fordel

(126) Der foreligger en fordel i den udstrækning, at de statslige lån eller lån fra private organer, der har fået overdraget statslige funktioner eller er under statslig kontrol, ydes på mere favorable vilkår, end låntageren ellers kunne opnå på markedet.

Behovet for en referencesats

(127) Kommissionen søgte at efterprøve de kreditrisikovurderinger, der var foretaget af banker, der lånte penge til de eksporterende producenter i stikprøven i undersøgelsesperioden. Nogle af de eksporterende producenter led tab. Ikke desto mindre kunne de opnå banklån til referencesatsen uden nogen opjustering på grund af risikoen i forbindelse med forværringen af deres finansielle situation. Kommissionen har derfor grund til at anfægte, hvorvidt lån til virksomheder for glasfiberfilamenter var baseret på en indgående risikovurdering, og til at anfægte den rentesats, der blev fastsat i den forbindelse.

(128) Da de kinesiske bankers udlån afspejler væsentlig statslig indgriben i banksektoren og ikke afspejler rentesatserne på et fungerende bankmarked, blev der beregnet en egnet markedsreferencesats ud fra den nedenfor beskrevne metode. Som følge af den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje har Kommissionen endvidere måttet gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger for at beregne en egnet referencerentesats.

(129) Ved beregningen af en passende reference for lån i RMB anses det for rimeligt at anvende de kinesiske rentesatser, som justeres, så de afspejler en normal markedsrisiko. I en situation, hvor eksportørernes aktuelle finansielle tilstand er blevet konstateret på et forvredet marked for banklån, og der ikke foreligger nogen pålidelige oplysninger fra de kinesiske banker om målingen af risikoen og udarbejdelsen af kreditvurderinger, anses det for nødvendigt ikke at tage de kinesiske eksportørers kreditværdighed for pålydende, men at foretage en opjustering, som afspejler det forvredne kinesiske markeds potentielle indvirkning på deres finansielle situation.

(130) Det samme gælder for lån denomineret i udenlandsk valuta. BB-forrentede erhvervsobligationer med relevante pålydender, der er udstedt i UP, blev benyttet som referenceværdi.

(131) Som forklaret ovenfor blev både den kinesiske regering og de samarbejdsvillige eksporterende producenter anmodet om at fremlægge oplysninger om de kinesiske bankers udlånspolitik og om, hvordan lånene blev indrømmet de eksporterende producenter. Sådanne oplysninger blev dog ikke forelagt. I lyset af den manglende samarbejdsvilje, de foreliggende faktiske oplysninger og i henhold til antisubsidiegrundforordningens artikel 28, stk. 6, skønnes det korrekt at antage, at alle virksomheder i Kina kun tildeles den højeste rating for »non-investment grade«-obligationer (BB hos Bloomberg), og at anvende den »merpræmie«, der normalt er forbundet med obligationer udstedt af virksomheder med denne rating, på den kinesiske nationalbanks almindelige udlånssats.

(132) Til beregning af referencerentesatsen for lån til virksomhederne i stikprøven i UP blev en risikopræmie derfor beregnet ved at anvende forskellen mellem rentesatserne for obligationer udstedt af virksomheder med BB-rating og obligationer udstedt af virksomheder med AAA-rating (som er kreditvurderingen for obligationer udstedt af den kinesiske regering), som registreret af Bloomberg. Denne risikopræmie blev derefter lagt til PBOC's offentliggjorte udlånsrenter for BB-ratede obligationer under hensyn til lånenes løbetid.

(133) Fordelen for de eksporterende producenter blev derefter beregnet som forskellen mellem den faktisk betalte rente i UP af virksomhederne og den rente, der ville være blevet betalt, hvis referencerentesatsen var blevet anvendt på lånene. Fordelen blev derefter udtrykt som en procentdel af hver af de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning.

(134) Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede den kinesiske regering, at Kommissionen ikke burde have brugt en referencesats til beregningen af fordelen, idet den hævdede, at lånene blev ydet på markedsvilkår, og der blev derfor ikke givet nogen fordel.

(135) Som forklaret i betragtning 127-130, er det kinesiske marked for banklån forvredet, og Kommissionen mener derfor, at anvendelsen af en referencesats er fuldt berettiget.

(136) Desuden hævdede den kinesiske regering, at Kommissionens valg af netop denne referencesats ikke var tilstrækkeligt begrundet.

(137) Ved beregningen af en passende reference for lån mener Kommissionen, at det er rimeligt at anvende de kinesiske rentesatser, som justeres, så de afspejler en normal markedsrisiko. I en situation, hvor eksportørernes aktuelle finansielle tilstand er blevet konstateret på et forvredet marked, og der ikke foreligger nogen pålidelige oplysninger fra de kinesiske banker om målingen af risikoen og udarbejdelsen af kreditvurderinger, anses det for nødvendigt at foretage en opjustering, som afspejler det forvredne kinesiske markeds potentielle indvirkning på deres finansielle situation.

d) Konklusion

(138) Ud fra undersøgelsens resultater konkluderer Kommissionen, at erhvervsgrenen for varer af glasfiberfilamenter i Kina nød godt af præferencelån i UP både fra statsejede banker og fra private banker. Finansieringen af erhvervsgrenen for varer af glasfiberfilamenter udgør et subsidie i henhold til antisubsidiegrundforordningen, da a) staten yder et finansielt bidrag, jf. artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), b) staten overdrager eller pålægger varetagelse af funktioner, jf. artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), og c) der derved opnås en fordel, jf. artikel 3, stk. 2.

(139) Da der er tale om et finansielt bidrag, en fordel for eksporterende producenter og specificitet, betragtes dette subsidie som udligningsberettiget.

e) Beregning af subsidiebeløbet

(140) Ifølge antisubsidiegrundforordningens artikel 6, litra b), bør fordelen ved præferencelån beregnes som forskellen mellem den rente, der er betalt, og den rente, der ville skulle betales for et tilsvarende lån på markedsvilkår, som virksomheden faktisk kunne opnå på markedet. Som anført fastsatte Kommissionen i mangel af en anvendelig risikovurdering en markedsreferencesats for sammenlignelige lån på markedsvilkår.

(141) Fordelen blev beregnet for UP som forskellen mellem den faktisk betalte rente i UP og den rente, der ville skulle betales ifølge referencesatsen.

(142) En af de eksporterende producenter hævdede, at Kommissionen havde anvendt en forkert rentesats for virksomhedens faktiske betaling for et lån ved beregningen af fordelen. Påstanden blev accepteret, og Kommissionen reviderede beregningen. Den reviderede beregning havde dog ingen virkning for den konstaterede subsidiemargen.

(143) De subsidiemargener, der blev beregnet for de eksporterende producenter i stikprøven ud fra denne metode, er følgende: Præferencelån Virksomhedens navn Subsidiemargen Chongqing Polycomp International Corporation 6,3 % Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (26) 2,6 % Jushi Group Co., Ltd Jushi Group Chengdu Co., Ltd Jushi Group Jiujiang Co., Ltd 7,4 %

4.2. Andre præferencelåneordninger

(144) I UP modtog de eksporterende producenter i stikprøven ingen finansielle bidrag i henhold til de øvrige præferentielle låneordninger, der er anført i afsnit C.3.

5. Tilskudsprogrammer

(145) I undersøgelsesperioden modtog virksomhederne i stikprøven ingen finansielle bidrag fra »Famous Brands«, »China World Top Brands« eller »Funds for Outward Expansion of Industries in Guangdong Province«.

5.1. Særlige tilskudsprogrammer og tilskud

a) Indledning

(146) Virksomhederne i stikprøven modtog engangstilskud fra forskellige offentlige myndigheder på forskellige niveauer, hvilket medførte en fordel i UP. Disse tilskud anses for at falde ind under påstanden om tilskudsprogrammer i klagen, da det i klagen hævdedes, at producenterne af varer af glasfiberfilamenter modtog engangstilskud fra de regionale og lokale myndigheder, og at de herved opnåede en fordel, da midlerne blev modtaget uden behørig undersøgelse.

(147) Kommissionen tilbød høringer med den kinesiske regering vedrørende disse specifikke tilskud.

(148) Den kinesiske regering modsatte sig høringerne, idet den hævdede, at det ikke ville være i overensstemmelse med aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger, da sådanne høringer bør finde sted, før undersøgelsen indledes, og at det ville medføre en uforholdsmæssig stor byrde for de kinesiske myndigheder at kontrollere oplysningerne for hver enkel ordning.

(149) De fleste tilskud drejede sig om ubetydelige beløb. Kommissionen undersøgte dem derfor ikke yderligere.

(150) Kommissionen undersøgte dog et bestemt, forholdsvist stort beløb til at bygge sovesale til virksomhedens ansatte, der var ydet til en af virksomhederne i stikprøven, og som den mente var forbundet med påstandene vedrørende programmer i klagen.

b) Konklusion

(151) Det ovenfor omhandlede tilskud var et ad hoc-tilskud, hvilket tydeligt viste, at det ikke var tilgængeligt for andre virksomheder, og det var derfor et specifikt tilskud som defineret i antisubsidiegrundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a). Ud fra den dokumentation, der blev indsamlet om modtagelsen af dette tilskud, og i mangel af andre oplysninger anser Kommissionen tilskuddet for at være et subsidie, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2, og at den eksporterende producent derved opnåede en fordel.

(152) Efter fremlæggelsen af oplysningerne hævdede den virksomhed, der modtog tilskuddet, at det blev tildelt virksomheden for renovering af anlægsaktiver, som afskrives over 50 år. Derfor bør subsidiet fordeles over en periode på 50 år, og kun den del på 1/50, som svarer til den fordel, der er opnået i UP, bør tages i betragtning i forbindelse med beregningen af subsidiemargenen.

(153) Virksomheden fremlagde ingen beviser, der berettiger en afskrivningsperiode på 50 år for investeringer i anlægsaktiver, i dette tilfælde en bygning, der anvendes som sovesal for personalet. Den faktiske afskrivningsperiode for en virksomheds anlægsaktiver er normalt meget kortere og udgør en periode på 10 til 20 år. På dette grundlag er den fordel, der er opnået ved dette tilskud, ubetydelig og bør derfor ikke udlignes.

6. Fritagelses- og Nedsættelsesprogrammer for direkte skatter

6.1. Programmet »Two Free/Three Half« for virksomheder med udenlandsk kapital (FIE'er)

a) Indledning

(154) Programmet »Two Free/Three Half« giver FIE'er ret til ikke at betale selskabsskat de to første år og til kun at betale 12,5 % i stedet for 25 % de næste tre år.

b) Retsgrundlag

(155) Retsgrundlaget for dette program er artikel 8 i Income Tax Law of the People's Republic of China for Enterprises with Foreign Investment and Foreign Enterprises (»FIE Tax Law«) og artikel 72 i Rules for the Implementation of the Income Tax Law of the People's Republic of China on Enterprises with Foreign Investment and Foreign Enterprises. Ifølge den kinesiske regering blev dette program indstillet i henhold til artikel 57 i Enterprise Income Tax Law (»EIT Law«) af 2008, med en overgangsperiode indtil udgangen af 2012. Loven gør det derfor klart, at der ville være en fordel ved dette program i skatteåret 2012.

c) Resultater af undersøgelsen

(156) Programmet »Two Free/Three Half« medførte fordele for virksomhederne i regnskabsåret 2012, hvorefter programmet ifølge den kinesiske regering er blevet trukket tilbage. Under alle omstændigheder var ingen af virksomhederne i stikprøven en udenlandsk ejet virksomhed, der kunne være omfattet af denne ordning i UP.

d) Konklusion

(157) Virksomhederne i stikprøven modtog ingen finansielle bidrag under dette program i UP. Det fremgik endvidere af undersøgelsen, at ordningen er blevet trukket tilbage af den kinesiske regering.

6.2. Højteknologiske virksomheder og virksomheder med ny teknologi (High and New Technology Enterprises)

a) Indledning

(158) Dette program gør det muligt for virksomheder, der kan påvise, at de opfylder et bestemt sæt kriterier for at blive anerkendt som en »High and New Technology Enterprise«, at opnå en nedsættelse af selskabsskatten til 15 % i forhold til normalsatsen på 25 %.

b) Retsgrundlag

(159) Retsgrundlaget for dette program er artikel 28, stk. 2, i Enterprise Income Tax Law af 2008 (»EIT-loven«) sammenholdt med »Administrative Measures for the Determination of High and New Technology Enterprises« (Guo Ke Fa Huo [2008] No. 172), og artikel 93 i Regulations on the Implementation of Enterprise Income Tax Law sammenholdt med Notice of the State Administration of Taxation on the issues concerning the Payment of Enterprise Income Tax by High and New Technology Enterprises (Guo Shui Han [2008] No. 985).

c) Resultater af undersøgelsen

(160) Dette program gælder for High and New Technology Enterprises, der er anerkendt som sådan af den kinesiske regering. For at være berettiget til at benytte dette program skal virksomhederne have centrale uafhængige intellektuelle ejendomsrettigheder og opfylde følgende krav, der er fastlagt i retsgrundlaget, og som kan sammenfattes som følger: a) Deres produktion skal være omfattet af varedækningen for varer inden for »High-Tech Fields with Key State Support«. b) Deres samlede udgifter til FoU skal tegne sig for 3-6 % af de samlede salgsindtægter. c) Deres indtægter fra højteknologiske varer og varer baseret på ny teknologi skal tegne sig for over 60 % af de samlede salgsindtægter. d) Det personale, der beskæftiger sig med FoU, skal tegne sig for 10 % af det samlede personale. e) De øvrige krav i »2008 Administrative Measures for High and New Tech Enterprises« skal være opfyldt.

(161) Det konstateredes, at nogle af de eksporterende producenter i stikprøven anvendte dette program og dermed kun betalte 15 % i selskabsskat i stedet for 25 %. Disse virksomheder havde ansøgt om at være New and High Technology Enterprises og modtaget officiel meddelelse om, at de opfyldte programmets kriterier og derfor havde ret til at udfylde deres selvangivelser i overensstemmelse hermed.

d) Konklusion

(162) Kommissionen er af den opfattelse, at denne ordning er et subsidie, jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, fordi der ydes et finansielt bidrag i form af indtægter, der ikke opkræves af den kinesiske regering, og hvorved de berørte virksomheder opnår en fordel. Fordelen for modtagerne svarer til skattebesparelsen.

(163) Dette subsidie er specifikt, jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), da det er begrænset til virksomheder, der modtager certificering som High and New Tech Enterprises og opfylder alle kravene i de administrative foranstaltninger fra 2008. De berørte eksporterende producenter i stikprøven havde modtaget en sådan certificering. Der er ikke fastlagt nogen objektive kriterier for støtteberettigelsen i lovgivningen eller af den støttetildelende myndighed.

(164) Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens konklusioner og fastholdt, at kriterierne for støtteberettigelse er objektive og gælder for alle virksomheder i Kina. De opfylder derfor ikke kriteriet om specificitet.

(165) Kommissionen kan ikke acceptere denne påstand. Tilskuddet er kun til rådighed for virksomheder med særlige karakteristika (High and New Technology Enterprises), og ikke for alle virksomheder og alle sektorer. Støtteberettigelsen er heller ikke automatisk, men afhænger af udstedelse af et certifikat for High and New Technology Enterprise, som tildeles efter en skønsmæssig procedure af den kompetente myndighed. Ordningen er derfor specifik.

(166) Kommissionen betragter derfor dette subsidie som udligningsberettiget.

e) Beregning af subsidiebeløbet

(167) Kommissionen har beregnet det udligningsberettigede subsidiebeløb som forskellen mellem det skattebeløb, der normalt skulle betales i UP, og det skattebeløb, der faktisk er betalt i UP af de berørte virksomheder. Højteknologiske virksomheder og virksomheder med ny teknologi (High and New Technology Enterprises) Virksomhedens navn Subsidiemargen Chongqing Polycomp International Corporation 0,0 % Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (27) 1,3 % Jushi Group Co., Ltd Jushi Group Chengdu Co., Ltd Jushi Group Jiujiang Co., Ltd 0,8 %

6.3. Indkomstskattenedsættelser for FIE'er, der køber udstyr fremstillet i Kina

a) Indledning

(168) Programmet giver en virksomhed mulighed for at kræve skattelettelser for køb af indenlandsk fremstillet produktionsudstyr, hvis et projekt er foreneligt med den kinesiske regerings industripolitikker. En skattelempelse på op til 40 % af købsprisen for indenlandsk fremstillet udstyr kan anvendes på den gradvise forhøjelse af skattetilsvaret i forhold til forrige år.

b) Retsgrundlag

(169) Retsgrundlaget for dette program er Provisional measures on enterprise income tax credit for investment in domestically produced equipment for technology renovation projects af 1. juli 1999 og Notice of the State Administration of Taxation on Stopping the Implementation of the Enterprise Income Tax Deduction and Exemption Policy of the Investments of an Enterprise in Purchasing Home-made Equipment, No. 52 [2008] of the State Administration of Taxation, som trådte i kraft pr. 1. januar 2008.

c) Resultater af undersøgelsen

(170) Den kinesiske regering hævdede, at dette program blev afsluttet fra januar 2008 i overensstemmelse med nævnte notat nr. 52. Undersøgelsen viste dog, at en af virksomhederne i stikprøven fik støtte fra programmet i UP.

d) Konklusion

(171) Dette program er et subsidie, eftersom det medfører et finansielt bidrag i form af indtægter, som den kinesiske regering giver afkald på, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Dette program giver modtagerne en fordel svarende til størrelsen af skattegodtgørelsen i henhold til betydningen i antisubsidiegrundforordningens artikel 3, stk. 2. Dette subsidie er specifikt, jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 4, stk. 4, litra b), idet skattegodtgørelsen er betinget af brugen af indenlandske frem for importerede varer.

e) Beregning af subsidiebeløbet

(172) Kommissionen har beregnet det udligningsberettigede subsidiebeløb som forskellen mellem det skattebeløb, der normalt skulle betales i UP, og det skattebeløb, der faktisk er betalt i UP af de berørte virksomheder.

(173) Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for Jiangsu Changhai Group i forbindelse med dette subsidie, er på 0,2 %.

(174) Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod en eksporterende producent, at den ikke var berettiget til finansielle bidrag i henhold til ordningen »Indkomstskattenedsættelser for FIE'er, der køber udstyr fremstillet i Kina«, da den ikke er en virksomhed med udenlandsk kapital. Kommissionen har derfor fejlagtigt tilskrevet den en fordel i henhold til denne ordning på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. Den hævdede også, at der var mindre regnefejl. Begge påstande blev accepteret, og beregningen af subsidiemargenen blev justeret i overensstemmelse hermed.

6.4. Andre fritagelsesordninger og nedsættelsesprogrammer for direkte skatter

(175) Skattefradraget for udgifter til FoU blev også undersøgt. Denne foranstaltning omfattede dog ubetydelige beløb. Kommissionen undersøgte den derfor ikke yderligere.

(176) I UP modtog de eksporterende producenter i stikprøven ingen finansielle bidrag i henhold til de i afsnit C.3 anførte øvrige fritagelsesordninger for indirekte skatter.

7. Ordninger vedrørende indirekte skat og importtold

7.1. Momsfritagelse og nedsættelse af importtold for brug af importeret udstyr

a) Indledning

(177) Dette program medfører fritagelse for moms og importtold til fordel for FIE'er eller nationale virksomheder ved import af kapitaludstyr, de bruger i deres produktion. For at få adgang til fritagelsen må udstyret ikke være opført på en liste over ikke-berettiget udstyr, og den ansøgende virksomhed skal indhente et certifikat som statstilskyndet projekt udstedt af de kinesiske myndigheder eller NDRC i overensstemmelse med den relevante lovgivning om investering, skat og told.

b) Retsgrundlag

(178) Retsgrundlaget for denne ordning er Circular of the State Council on Adjusting Tax Policies on Imported Equipment, Guo Fa No. 37/1997, Notice of the Ministry of Finance, the General Administration of Customs and the State Administration of Taxation on the Adjustment of Certain Preferential Import Duty Policies, Announcement of the Ministry of Finance, the General Administration of Customs and the State Administration of Taxation [2008] No. 43, Notice of the NDRC on the relevant issues concerning the Handling of Confirmation letter on Domestic or Foreign-funded Projects encouraged to develop by the State, No. 316 2006 of 22 February 2006 og Catalogue on Non-duty-exemptible Articles of importation for either FIEs or domestic enterprises, 2008.

c) Resultater af undersøgelsen

(179) Alle virksomheder i stikprøven var omfattet af denne ordning.

d) Konklusion

(180) Denne ordning betragtes som et tilskud i form af indtægter, som den kinesiske regering giver afkald på, i henhold til artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), da FIE'er og andre subsidieberettigede nationale virksomheder var fritaget for moms og/eller andre skyldige afgifter. Det medfører derfor en fordel for de modtagende virksomheder, jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 3, stk. 2. Ordningen er specifik, jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), da den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, begrænser adgangen til virksomheder, der investerer i bestemte aktivitetskategorier, som er nærmere bestemt i lovgivningen, og som hører til den tilskyndede kategori eller den begrænsede kategori B i Catalogue for the guidance of industries for foreign investment and technology transfer, eller som er på linje med Catalogue of key industries, products and technologies the development of which is encouraged by the State.

(181) Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering Kommissionens konklusioner og fastholdt, at kriterierne for støtteberettigelse er objektive og gælder for alle virksomheder i Kina. De opfylder derfor ikke kriteriet om specificitet. Den kinesiske regering oplyste imidlertid ikke nogen særlige bestemmelser i lovgivningen, der underbyggede dens synspunkter, og fremlagde ingen afgørende beviser for, at støtteberettigelsen er automatisk.

(182) Den kinesiske regering og en af de eksporterende producenter hævdede også, at Kommissionen ikke kan udligne eventuelle momsfordele, som de tre virksomheder i stikprøven måtte have modtaget, da tidligere momsfritagelser ikke længere kunne udlignes med virkning fra 2009. Selv om der antages en gennemsnitlig afskrivningsperiode på 5-10 år for det pågældende importerede udstyr, ville den påståede fordel enten udløbe før indførelsen af foranstaltningerne eller sandsynligvis ikke fortsætte i hele den femårige periode for foranstaltningerne.

(183) Kommissionen bemærker, at afskrivningsperioden for en del af det importerede udstyr er meget længere end 10 år og i nogle tilfælde kan vare 15 eller 20 år. Kommissionen har under alle omstændigheder ikke udlignet fordele, der følger af køb efter 2009 af importeret udstyr. Desuden anerkender den kinesiske regering, at virksomhederne stadig kunne drage fordel af ordningen »kort tid efter« indførelsen af foranstaltningerne. Påstanden afvises derfor.

e) Beregning af subsidiebeløbet

(184) Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet ud fra den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Den fordel, som modtagerne har opnået, anses for at bestå i den fritagne moms og told for importeret udstyr. For at sikre, at det udligningsberettigede beløb kun dækkede UP, blev fordelen afskrevet over udstyrets levetid efter den eksporterende producents normale regnskabsprocedurer.

(185) Den subsidiesats, der blev fastsat i UP for de eksporterende producenter i stikprøven i forbindelse med denne ordning, er på: Momsfritagelse og nedsættelse af importtold for brug af importeret udstyr Virksomhed/gruppe Subsidiesats Chongqing Polycomp International Corporation 0,5 % Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (28) 0,1 % Jushi Group Co., Ltd Jushi Group Chengdu Co., Ltd Jushi Group Jiujiang Co., Ltd 0,5 %

7.2. Andre fritagelsesordninger og nedsættelsesprogrammer for indirekte skatter

(186) I UP modtog de eksporterende producenter i stikprøven ingen finansielle bidrag i henhold til de øvrige skattefritagelsesordninger, der er anført i afsnit C.3.

8. Statslig levering af varer og tjenester mod utilstrækkeligt vederlag

8.1. Levering af råstoffer, levering af elektricitet, levering af vand

(187) Der blev ikke konstateret nogen subsidier forbundet med køb af råstoffer, vand eller elektricitet fra de stikprøveudvalgte eksporterende producenters side i UP.

8.2. Indrømmelse af brugsret til jord

a) Indledning

(188) Virksomheder kan ikke købe jord direkte i Kina, men kun købe en brugsret til jord af de lokale myndigheder.

b) Retsgrundlag

(189) Ifølge Kinas lov om administration af jord tilhører al jord folket og kan ikke købes eller sælges, men loven fastsætter, på hvilke vilkår brugsretten til jord kan sælges til virksomheder ved budrunder eller auktioner.

c) Resultater af undersøgelsen

(190) I princippet ville et auktionssystem tillade markedet at vurdere prisen på brugsretten til et bestemt stykke jord, og derfor ville prisen blive fastsat uafhængigt. Den kinesiske regering anførte imidlertid, at den under alle omstændigheder fastsætter minimumspriser for hver jordklasse (jord klassificeres fra 1 til 15 ud fra kvaliteten af jordstykket), under hvilke prisen på brugsretten til jord ikke kan falde.

(191) Den kinesiske regering kontrollerer også udbuddet af jordstykker ved at fastsætte kvoter for de jordarealer, for hvilke der kan sælges brugsret til jord til industrielle formål eller boligformål pr. provins pr. år.

(192) Under alle omstændigheder fandt Kommissionen intet bevis for, at der var blevet afholdt en auktion, hvor der uafhængigt var blevet fastsat en pris på brugsretten til jorden for hver enkelt brugsret til jord, der var blevet erhvervet af de eksporterende producenter i stikprøven. Den eksporterende producent, der fik tildelt jorden, afgav bud på startprisen, og da producenten var den eneste bydende, blev denne tildelt brugsretten til jorden. Efter fremlæggelsen af oplysninger erklærede den kinesiske regering, at den er uenig i Kommissionens konklusion om, at der ikke findes et fungerende marked for salg af brugsret til jord i Kina. Den fremlagde dog ikke nye argumenter til støtte for dette synspunkt.

(193) Resultaterne af undersøgelsen bekræfter, at situationen vedrørende salg og køb af jord i Kina er uklar og ugennemsigtig, og at priserne ofte fastsættes vilkårligt af myndighederne. Myndighederne fastsætter priserne i henhold til vurderingssystemet for jord i byområder, hvor det kræves, at de blandt andre kriterier også skal tage hensyn til industripolitikken ved prissætning af industrigrunde (29).

(194) Uafhængige offentligt tilgængelige oplysninger viser også, at jord i Kina stilles til rådighed til priser, der ligger under de normale markedspriser (30).

(195) Virksomhederne i stikprøven betalte derfor rent faktisk den pris, der fastsættes af den kinesiske regering. Brugsretten til jord leveres mod utilstrækkeligt vederlag sammenlignet med en markedsreferencesats, jf. afsnit e).

(196) Situationen vedrørende jord i Kina er også behandlet i et arbejdsdokument fra IMF, som bekræfter, at indrømmelse af brugsrettigheder til jord til kinesiske virksomheder ikke overholder markedsvilkårene (31).

d) Konklusion

(197) Kommissionen konkluderer, at den kinesiske regerings indrømmelse af brugsret til jord bør betragtes som et subsidie, jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iii), og artikel 3, stk. 2, i form af levering af varer, hvorved virksomhederne opnår en fordel. Da det ikke fremgik af undersøgelsen, at der findes et fungerende marked for salg af brugsret til jord i Kina, viser brugen af en ekstern referencepris (jf. litra e)), at det beløb, som eksportørerne i stikprøven har betalt for brugsretten til jord, ligger under markedsprisen.

(198) Subsidiet er specifikt, jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a) og c), fordi statsrådets afgørelse nr. 40 kræver, at de offentlige myndigheder sikrer, at der indrømmes jord til tilskyndede erhvervsgrene, som varer af glasfiberfilamenter tilhører, som forklaret nærmere i betragtning 67-82. Artikel 18 i afgørelse nr. 40 gør det klart, at erhvervsgrene, der er begrænset (»restricted«), ikke får adgang til brugsret til jord.

e) Beregning af subsidiemargenen

(199) Fordelen beregnes som forskellen mellem den pris, der blev betalt for brugsretten til jord, og en passende ekstern referencepris.

(200) Kommissionen betragter Kinesisk Taipei som en egnet ekstern reference af følgende årsager: a) det sammenlignelige niveau for økonomisk udvikling, BNP og den økonomiske struktur i Kinesisk Taipei og de fleste provinser og byer i Kina, hvor de eksporterende producenter i stikprøven er beliggende b) den fysiske nærhed mellem Kina og Kinesisk Taipei c) den høje grad af industriel infrastruktur i både Kinesisk Taipei og mange provinser i Kina d) de stærke økonomiske bånd og den omfattende grænseoverskridende handel mellem Kinesisk Taipei og Kina e) den store befolkningstæthed i mange af provinserne i Kina og Kinesisk Taipei f) ligheden mellem typen af jord og transaktioner, som anvendes til at beregne den relevante reference i Kinesisk Taipei og Kina, samt g) de fælles demografiske, sproglige og kulturelle særtræk ved Kinesisk Taipei og Kina.

(201) Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede den kinesiske regering anvendelsen af Kinesisk Taipei som reference og påstod, at befolkningstætheden i Kinesisk Taipei er mange gange højere end i Kina, hvilket bevirker, at jordsituationen og priserne i de to lande ikke er sammenlignelige. Af de mange grunde, der er redegjort for i den foregående betragtning, mener Kommissionen dog, at referencen er blevet valgt på et rimeligt grundlag.

(202) Efter fremlæggelsen af oplysninger indvendte en af de eksporterende producenter i stikprøven, at anvendelsen af Kinesisk Taipei ikke var egnet til de økonomiske vilkår i den pågældende provins, hvor den var beliggende, men foreslog ikke et alternativ. Den hævdede også, at den fysiske nærhed mellem Kina og Taipei ikke bør betragtes som et gyldigt kriterium for valget af netop denne reference, men underbyggede ikke sin påstand. Da der ikke blev foreslået alternative referencer, bekræftes anvendelsen af Kinesisk Taipei.

(203) Alle disse faktorer taget i betragtning konkluderede Kommissionen, at priserne på brugsret til jord i Kina, hvis der herskede markedsvilkår, for de eksporterende producenter i stikprøven ville være meget lig priserne på jord i Kinesisk Taipei.

(204) Gennemsnitlige jordpriser i Kinesisk Taipei for 2012 blev taget fra Industrial Bureau of the Ministry of Economic Affairs og justeret bagud for inflation og vækst i BNP for at fastsætte en referencepris på jord i hvert kalenderår. Da brugsretten til jord gælder i 50 år og afskrives på dette grundlag, bliver fordelen i UP 1/50 af forskellen mellem referenceprisen og den pris, der faktisk er betalt.

(205) Den subsidiesats, der blev fastlagt for indrømmelse af jord mod utilstrækkeligt vederlag, er som følger: Indrømmelse af jord mod utilstrækkeligt vederlag Virksomhedens navn Subsidiemargen Chongqing Polycomp International Corporation 2,9 % Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (32) 1,6 % Jushi Group Co., Ltd Jushi Group Chengdu Co., Ltd Jushi Group Jiujiang Co., Ltd 1,6 %

9. Konklusion vedrørende subsidiering

(206) Kommissionen har beregnet det udligningsberettigede subsidiebeløb i henhold til antisubsidiegrundforordningens bestemmelser for de undersøgte virksomheder ordning for ordning og lagt disse tal sammen med henblik på at beregne et samlet subsidiebeløb for hver eksporterende producent i UP.

(207) Til beregning af de samlede subsidiemargener beregnede Kommissionen først den procentvise subsidiering, nemlig subsidiebeløbet i forhold til virksomhedens samlede omsætning. Denne procentsats blev derefter anvendt til at beregne det subsidie, der blev ydet til eksport af den pågældende vare til Unionen i UP.

(208) Derefter blev subsidiebeløbet pr. ton af den pågældende vare, som blev eksporteret til Unionen i UP, beregnet og nedenstående margener beregnet som en procentdel af cif-værdien af samme eksport pr. ton.

(209) I overensstemmelse med antisubsidiegrundforordningens artikel 15, stk. 3, beregnes den samlede subsidiemargen for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, på grundlag af den vejede gennemsnitlige subsidiemargen for de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven med undtagelse af den gruppe, som den eksporterende producent, der er omfattet af bestemmelserne i artikel 28, stk. 1, tilhører. Virksomhedens navn Subsidiemargen Chongqing Polycomp International Corporation 9,7 % Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (33) 5,8 % Jushi Group Co., Ltd Jushi Group Chengdu Co., Ltd Jushi Group Jiujiang Co., Ltd 10,3 % Andre samarbejdsvillige virksomheder 10,2 %

D. SKADE

1. EU-produktion og EU-erhvervsgren

(210) Samme vare blev fremstillet af otte EU-producenter i undersøgelsesperioden. De udgør »EU-erhvervsgrenen«, jf. antidumpinggrundforordningens artikel 4, stk. 1, og antisubsidiegrundforordningens artikel 9, stk. 1.

(211) Den samlede EU-produktion i undersøgelsesperioden blev fastsat til at være mellem 530 000 og 580 000 ton. Kommissionen fastsatte tallet på grundlag af alle de foreliggende oplysninger om EU-erhvervsgrenen, som den havde modtaget fra APFE. Tre EU-producenters produktionsanlæg blev udtaget til at indgå i stikprøven, jf. betragtning 17, og de tegnede sig for 52 % af den samlede EU-produktion af samme vare.

(212) Da oplysningerne i klagen/anmodningen om en fornyet undersøgelse indeholdt de faktiske makroøkonomiske indikatorer for klagerne/ansøgerne, og da kun et meget begrænset antal af EU-producenter i