RAADETS FORORDNING (EF) Nr. 3359/93 af 2. december 1993 om aendring af antidumpingforanstaltningerne vedroerende importen af ferrosilicium med oprindelse i Rusland, Kasakhstan, Ukraine, Island, Norge, Sverige, Venezuela og Brasilien

RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 14 og 15,

under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter konsultationer i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. PROCEDURE (1) Kommissionen indfoerte ved forordning (EOEF) nr. 2409/87 (2) en midlertidig antidumpingtold paa importen af ferrosilicium med oprindelse i Brasilien og godtog tilsagn fra et brasiliansk selskab og fra Promsyrioimport i Sovjetunionen.

(2) Raadet indfoerte ved forordning (EOEF) nr. 3650/87 (3) en endelig antidumpingtold paa importen af ferrosilicium med oprindelse i Brasilien.

(3) Ved forordning (EOEF) nr. 341/90 (4) godtog Raadet i februar 1990 tilsagn og indfoerte en endelig antidumpingtold paa importen af ferrosilicium med oprindelse i Island, Norge, Sverige, Venezuela og Jugoslavien, bortset fra ferrosilicium solgt til eksport til Faellesskabet af de selskaber, hvis tilsagn var blevet godtaget.

(4) Raadet indfoerte ved forordning (EOEF) nr. 1115/91 (5) en endelig antidumpingtold i forbindelse med den fornyede undersoegelse af antidumpingforanstaltningerne vedroerende importen af ferrosilicium med oprindelse i Brasilien.

Kommissionen godtog ved afgoerelse 91/240/EOEF (6) tilsagn afgivet af visse eksportoerer i forbindelse med den fornyede undersoegelse af antidumpingforanstaltningerne vedroerende importen af ferrosilicium med oprindelse i Brasilien og afsluttede undersoegelsen angaaende de paagaeldende eksportoerer.

(5) Kommissionen offentliggjorde i februar 1992 en meddelelse (7) om det forestaaende ophoer af tilsagnet fra det sovjetiske selskab Promsyrioimport i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

(6) I februar 1992 anmodede Liaison Committee of Ferro-Alloys Industries i EF (CLIFA) paa vegne af faellesskabsproducenterne, som haevdes af tegne sig for 98 % af produktionen i Faellesskabet af ferrosilicium, om en fornyet undersoegelse af alle i betragtning 1 til 4 naevnte foranstaltninger.

(7) Kommissionen besluttede efter konsultationer, at der var tilstraekkeligt bevis til at begrunde en fornyet undersoegelse af de i betragtning 1 til 4 naevnte forordninger og afgoerelser i overensstemmelse med artikel 14 og 15 i forordning (EOEF) nr. 2423/88 og offentliggjorde en meddelelse om indledning af en undersoegelse i maj 1992 (8).

(8) Kommissionen offentliggjorde i august 1992 (9) i overensstemmelse med artikel 15, stk. 4, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 en meddelelse om, at de gaeldende antidumpingforanstaltninger vedroerende importen af ferrosilicium med oprindelse i det tidligere Sovjetunionen viderefoertes under den fornyede procedure.

(9) Kommissionen underrettede officielt de eksportoerer og faellesskabsproducenter, som den vidste var beroert af proceduren, og gav dem lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hoert mundtligt.

(10) Paa en importoers anmodning gav Kommissionen endvidere de direkte beroerte parter lejlighed til at blive hoert mundtligt i overensstemmelse med artikel 7, stk. 6, i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

(11) Kommissionen indhentede og efterproevede alle de oplysninger, som den ansaa for noedvendige for at fastslaa, om der fandt dumping sted og forvoldtes skade som foelge heraf, og aflagde kontrolbesoeg hos:

a) Producenter i EF:

- Sociedad Española de Carburos Metálicos, Spanien

- Péchiney Électrométallurgie, Frankrig

- SKW Trostberg AG, Tyskland

b) Eksporterende producenter:

- Fesil KS, Norge

- Elkem A/S, Norge

- Icelandic Alloys, Island

- Vargoen Alloys, Sverige

- CVG Fesilven, Venezuela

- Companhia Brasileira Carbureto de Cálcio (CBCC), Brasilien

- Companhia de Ferroligas da Bahia Ferbasa, Brasilien

- Italmagnésio SA, Brasilien

- Companhia Paulista de Ferroligas, Brasilien

- Tovarna Dusika Ruse, Slovenien

c) Uafhaengige importoerer:

- Considar, Belgien

- SA des Minerais, Luxembourg

d) Forretningsmaessigt forbundne importoerer:

- Elkem GmbH, Tyskland

- Elkem Alloys Ltd, Det Forenede Kongerige

- Fesil Alloys Ltd, Det Forenede Kongerige

- Fesil GmbH, Tyskland.

(12) Kommissionen anmodede om og modtog redegoerelser fra klagerne, de naevnte eksportoerer samt en raekke henholdsvis uafhaengige og forbundne importoerer og efterproevede alle oplysninger, i det omfang den fandt det noedvendigt.

(13) Eksportoererne, de forbundne importoerer, en uafhaengig importoer og den klagende erhvervsgren anmodede om og blev underrettet om de vaesentligste kendsgerninger og betragtninger, paa grundlag af hvilke Kommissionen havde til hensigt at anbefale indfoerelse af en aendret antidumpingtold. Kommissionen tog i sine afgoerelser behoerigt hensyn til de paagaeldende parters redegoerelser.

(14) Dumpingundersoegelsen omfattede perioden 1. januar 1991 til 30. april 1992.

B. VARE 1. Beskrivelse af varen

(15) Den paagaeldende vare er ferrosilicium med indhold af silicium paa mellem 20 og 96 vaegtprocent, som eksporteres af de lande, der er omfattet af den fornyede undersoegelse, og henhoerer under KN-kode 7202 21 90, 7202 21 10 og ex 7202 29 00.

(16) En eksportoer og en importoer paastod, at der er vaesentlige forskelle i fysiske egenskaber ved de hyppigst solgte kvaliteter af ferrosilicium, dvs. ferrosilicium med indhold af silicium paa henholdsvis 45 vaegtprocent og 75 vaegtprocent, for saa vidt angaar kemisk sammensaetning, tyngde, vaegt, masse, densitet, farve, haardhed og koelefaktor, samt at de metallurgiske egenskaber ikke er de samme. De paastod ogsaa, at produktionsprocessen for de to typer kraever forskellige produktionsfaciliteter og derfor foerer til forskelle i klassificering, haandtering, forbrug, forsyning og prisfastsaettelse.

Endvidere paapegede de to parter, at ferrosilicium med indhold af silicium paa 45 vaegtprocent ikke kan ombyttes med ferrosilicium med indhold af silicium paa 75 vaegtprocent. Ferrosilicium med indhold af silicium paa 45 vaegtprocent burde derfor undtages fra proceduren.

(17) For saa vidt angaar de tilfaelde, hvor den paagaeldende vare bestaar af flere kvaliteter, oensker Kommissionen at minde om, at spoergsmaalet om, hvorvidt disse forskellige varetyper kan betragtes som en og samme vare, skal besvares paa grundlag af de forskellige kvaliteters fysiske og kemiske egenskaber og anvendelser.

(18) Undersoegelsen har vist, at ferrosilicium med indhold af silicium paa 45 vaegtprocent og paa 75 vaegtprocent har samme grundlaeggende fysiske og kemiske egenskaber. De kan desuden erstatte hinanden i de vigtigste anvendelser som afiltningsmiddel i staalproduktion og/eller som legeringsbestanddel i hoejtemperaturstaal og pladestaal og maa derfor anses for at vaere en og samme vare i forbindelse med denne procedure.

2. Samme vare

(19) Kommissionen fastslog, at ferrosilicium produceret i EF og ferrosilicium solgt eller produceret i Brasilien, Venezuela, Island, Norge, Sverige og republikkerne i det tidligere Jugoslavien i enhver henseende er samme vare som den vare, der eksporteres af de lande, der er omfattet af denne procedure.

(20) Raadet bekraefter disse resultater.

C. NORMAL VAERDI OG EKSPORTPRIS 1. Norge

a) Normal vaerdi

(21) De norske producenter deltog i to saerskilte koncerner og solgte gennem forbundne salgsselskaber, som eksporterer stoerstedelen af deres varer til forbundne importoerer i Faellesskabet.

(22) Salget paa det norske hjemmemarked udgjorde i intet tilfaelde 5 % af eksporten af varen til Faellesskabet, hvilket Kommissionen altid har anset for den mindste repraesentative maengde med henblik paa en sammenligning.

(23) Den normale vaerdi for de norske producenter blev derfor beregnet i henhold til artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Den blev beregnet paa grundlag af de faste og variable omkostninger til raamaterialer og fremstilling af den vare, der eksporteredes til Faellesskabet, plus et rimeligt beloeb for salgs-, administrations- og andre generalomkostninger samt en rimelig fortjenstmargen. For hver af de to norske koncerner blev der beregnet et vejet gennemsnit af de producerende datterselskabers produktionsomkostninger.

I begge tilfaelde blev hverken ferrosilicium eller varer fra samme erhvervssektor solgt i repraesentative maengder paa hjemmemarkedet, og salgs-, general- og administrationsomkostninger samt fortjeneste blev derfor fastlagt paa grundlag af de oplysninger, Kommissionen havde til raadighed om denne varesektor i Norge. Det blev anset for at vaere et rimeligt grundlag i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

En fortjenstmargen paa 6 % blev lagt til de samlede omkostninger ved varen. Det var i overensstemmelse med, hvad der blev anset for noedvendigt for, at EF-erhvervsgrenen fortsat kunne vaere levedygtig.

b) Eksportpris

(24) I de tilfaelde, hvor varerne solgtes direkte til uafhaengige importoerer i Faellesskabet, blev eksportpriserne fastlagt paa grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for varen ved eksport til Faellesskabet.

(25) I de tilfaelde, hvor varerne eksporteredes til forbundne importoerer i Faellesskabet, blev eksportpriserne beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, litra b), i forordning (EOEF) nr. 2423/88 paa grundlag af priserne ved videresalg til den foerste uafhaengige koeber med justering for alle omkostninger, der paaloeb mellem import og videresalg, samt en fortjenstmargen paa 3 %, som blev anset for rimelig paa grundlag af de oplysninger, Kommissionen havde til raadighed om den paagaeldende varesektor.

2. Island

a) Normal vaerdi

(26) Ferrosilicium solgtes ikke paa hjemmemarkedet i Island, og den normale vaerdi blev derfor beregnet i henhold til artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i forordning (EOEF) nr. 2423/88. For saa vidt angaar salgs-, general- og administrationsomkostninger og fortjeneste, var det samme situation som for Norge, og den normale vaerdi blev derfor fastlagt paa samme grundlag (se betragtning 23).

b) Eksportpris

(27) Islands eneste producent, Icelandic Alloys Ltd, solgte sine varer til Faellesskabet gennem en norsk koncern, som har en betydelig aktiepost i selskabet (se betragtning 21).

(28) For at opnaa sammenlignelighed mellem den normale vaerdi og eksportprisen maatte denne derfor beregnes paa grundlag af den pris, til hvilken det norske selskab videresolgte den paagaeldende vare til uafhaengige koebere i Faellesskabet, jf. artikel 2, stk. 8, litra b), i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Der blev i overensstemmelse hermed foretaget justering for en anslaaet fortjenstmargen paa 3 % i forbindelse med salg i den paagaeldende sektor.

3. Sverige

a) Normal vaerdi

(29) Den svenske producents salg paa hjemmemarkedet omfattede mere end 5 % af eksporten til Faellesskabet og var saaledes af tilstraekkeligt stort omfang til at udgoere et repraesentativt marked og et passende grundlag for beregningen af den normale vaerdi.

(30) Den normale vaerdi blev derfor beregnet paa grundlag af de vejede gennemsnitlige hjemmemarkedspriser for ferrosilicium i normal handel i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra a), i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

(31) Kommissionen anvendte nettopriser, eksklusive alle rabatter og afslag med direkte tilknytning til de paagaeldende salg.

b) Eksportpris

(32) Da alle varer eksporteredes direkte til uafhaengige importoerer i Faellesskabet, blev eksportpriserne fastsat paa grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for varen ved eksport til Faellesskabet.

4. Venezuela

a) Normal vaerdi

(33) Den venezuelanske producents salg paa hjemmemarkedet omfattede mere end 5 % af eksporten til Faellesskabet og var derfor af tilstraekkeligt stort omfang til at udgoere et repraesentativt marked og et passende grundlag for beregningen af den normale vaerdi.

(34) 70 % af salget paa hjemmemarkedet foregik til forbundne selskaber til forarbejdning og kunne derfor ikke betragtes som salg i normal handel. Den resterende del af salget skete ikke til priser, som i normal handel gav mulighed for at daekke alle rimeligt paalagte omkostninger. Den normale vaerdi blev derfor beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

Kommissionen kunne i betragtning af hjemmemarkedssalgets omfang beregne salgs-, general- og administrationsomkostningerne under henvisning til de omkostninger, der paaloeb for producenten paa salget af varerne paa hjemmemarkedet.

En fortjenstmargen paa 6 % paa de samlede produktionsomkostninger blev anset for rimelig (se betragtning 23).

b) Eksportpris

(35) Da varerne solgtes direkte til uafhaengige importoerer i Faellesskabet, blev eksportpriserne fastlagt paa grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for varen ved eksport til Faellesskabet.

5. Brasilien

a) Normal vaerdi

(36) Alle de brasilianske producenters samlede salg paa hjemmemarkedet omfattede mere end 5 % af eksporten til Faellesskabet og var derfor af tilstraekkeligt stort omfang til at udgoere et repraesentativt marked og et passende grundlag for beregningen af den normale vaerdi.

(37) I betragtning af de betydelige prissvingninger som foelge af den hoeje inflation i Brasilien, blev den normale vaerdi fastlagt paa maanedsbasis, enten under henvisning til salget paa hjemmemarkedet eller i paakommende tilfaelde under henvisning til den beregnede vaerdi som defineret i det foelgende.

(38) Kommissionen undersoegte, hvorvidt varerne var blevet solgt i normal handel paa hjemmemarkedet, ved i hvert enkelt tilfaelde at sammenligne hjemmemarkedspriserne med produktionsomkostningerne pr. ton for hver enkelt producent i samme maanedlige periode.

I de maaneder, hvor salget blev anset for fortjenstgivende, blev den normale vaerdi fastlagt for den paagaeldende maaned paa grundlag af hjemmemarkedspriserne i henhold til artikel 2, stk. 3, litra a), i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

I alle andre tilfaelde blev den normale vaerdi beregnet i henhold til artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

Paa grund af salgets omfang paa hjemmemarkedet kunne Kommissionen beregne salgs-, general- og administrationsomkostningerne under henvisning til de paaloebne omkostninger for producenten ved salg paa hjemmemarkedet. En fortjenstmargen paa 6 % blev ogsaa lagt til (se betragtning 23).

b) Eksportpris

(39) Da varerne solgtes direkte til uafhaengige importoerer i Faellesskabet, blev eksportpriserne fastlagt paa grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for varen ved eksport til Faellesskabet.

6. Kasakhstan, Ukraine, Rusland

a) Normal vaerdi

(40) Ifoelge de oplysninger, Kommissionen har til raadighed, var der kun faciliteter til produktion af ferrosilicium i Kasakhstan, Ukraine og Rusland blandt landene i det tidligere Sovjetunionen. Det var imidlertid ikke muligt at skelne mellem varerne paa grundlag af oprindelse, da de eksporteredes til Faellesskabet af en russisk forhandler, som ikke foretog en saadan sondring.

Da alle tre lande er lande uden markedsoekonomi efter artikel 2, stk. 5, i forordning (EOEF) nr. 2423/88, blev den normale vaerdi fastlagt paa grundlag af oplysninger fra et land med markedsoekonomi, hvor varen produceredes.

Kommissionen valgte Norge som referenceland. Producenterne fra de tre beroerte lande gjorde ikke indsigelse herimod. Den norske ferrosiliciumindustri angav store produktionsmaengder og lave produktionsomkostninger og syntes i sammenligning med andre kendte producentlande at vaere en effektiv producent paa grund af den lette adgang til vandkraftelektricitet, som er det dyreste input i forbindelse med produktionen af ferrosilicium. Norge blev derfor anset for at vaere et hensigtsmaessigt og ikke urimeligt valg som land med markedsoekonomi.

(41) Den normale vaerdi for Norge blev fastlagt som beskrevet i betragtning 23.

b) Eksportpris

(42) Producenterne fra Ukraine og Rusland samarbejdede ikke, og det konstateredes, at det spoergeskema, som producenten fra Kasakhstan havde udfyldt, var unoejagtigt for saa vidt angaar eksportpriser, og oplysningerne kunne derfor ikke bruges.

Kommissionen kontrollerede mere end 70 % af den samlede eksport foretaget gennem handelsorganisationen Promsyrioimport, som repraesenterede producenter i Kasakhstan, Ukraine og Rusland. Det blev betragtet som en repraesentativ maengde for alle transaktioner foretaget af producenterne i Kasakhstan, Ukraine og Rusland i denne periode.

Eksportprisen blev derfor fastlagt paa grundlag af prisen til den foerste uafhaengige koeber.

D. SAMMENLIGNING (43) Ved sammenligningen af den normale vaerdi og eksportpriserne tog Kommissionen for hvert enkelt land i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9 og 10, i forordning (EOEF) nr. 2423/88 i paakommende tilfaelde hensyn til forskelle, som direkte paavirkede prisernes sammenlignelighed, saasom visse salgsomkostninger, dvs. kreditvilkaar, transport-, forsikrings-, haandterings- og emballeringsomkostninger og tilknyttede omkostninger.

For Kasakhstan, Ukraine og Rusland blev der foretaget justering for forskelle i fysiske egenskaber, specielt sigtning, knusning og vejning. Den normale vaerdi for alle tre lande blev justeret med et beloeb baseret paa et rimeligt skoen over vaerdien, da paastanden om forskelle var underbygget.

(44) Til alle sammenligninger anvendtes priser i samme handelsled.

E. DUMPINGMARGEN (45) Dumpingmargenerne var lig med forskellen mellem den normale vaerdi og prisen ved eksport til Faellesskabet.

1. Norge

(46) For selskaberne Elkem og Fesil var den vejede gennemsnitlige dumpingmargen 6,8 % af prisen frit Faellesskabets graense, ufortoldet.

(47) Det blev fastslaaet, at de to selskaber var ansvarlige for al eksport til Faellesskabet af ferrosilicium af norsk oprindelse, og det blev derfor anset for passende at anvende denne margen for Norge som helhed.

2. Island

(48) For det beroerte selskab var den vejede gennemsnitlige dumpingmargen 6,8 % af prisen frit Faellesskabets graense, ufortoldet.

(49) Det blev fastslaaet, at selskabet var ansvarligt for al eksport til Faellesskabet af ferrosilicium af islandsk oprindelse, og det blev derfor anset for passende at anvende denne margen for Island som helhed.

3. Sverige

(50) For det beroerte selskab var den vejede gennemsnitlige dumpingmargen 7,4 % af prisen frit Faellesskabets graense, ufortoldet.

(51) Det blev fastslaaet, at selskabet var ansvarligt for al eksport til Faellesskabet af ferrosilicium af svensk oprindelse, og det blev derfor anset for passende at anvende denne margen for Sverige som helhed.

4. Venezuela

(52) For selskabet CVG Fesilven var den vejede gennemsnitlige dumpingmargen 20,4 % af prisen frit Faellesskabets graense, ufortoldet.

(53) For saa vidt angaar de selskaber, som hverken samarbejdede i forbindelse med undersoegelsen eller besvarede Kommissionens spoergeskema paa en tilfredsstillende maade, fastlagde Kommissionen dumpingmargenen paa grundlag af de tilgaengelige oplysninger i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Kommissionen ansaa i den forbindelse den margen, der var fastslaaet for selskabet Fesilven, for det bedst egnede grundlag.

5. Brasilien

(54) For de beroerte selskaber udgjorde de vejede gennemsnitlige dumpingmargener foelgende procentsatser af prisen frit Faellesskabets graense, ufortoldet:

Companhia Brasileira Carbureto de Cálcio 9,2 %

Ferbasa 22,8 %

Italmagnésio 25,0 %.

(55) For de brasilianske selskaber, som samarbejdede i forbindelse med undersoegelsen, og for hvilke det konstateredes, at de ikke havde eksporteret den paagaeldende vare i undersoegelsesperioden (Rima Electrometalurgia SA, Companhia Paulista de Ferroligas, Companhia Ferroligas Minas Gerais Minasligas), fandt Kommissionen, at det bedst egnede grundlag var den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, der konstateredes for de selskaber, som eksporterede. Denne margen var 20,53 %.

(56) For selskaber, som hverken samarbejdede i forbindelse med undersoegelsen eller besvarede Kommissionens spoergeskema paa en tilfredsstillende maade, fandt Kommissionen, at dumpingmargenen burde fastlaegges paa grundlag af de tilgaengelige oplysninger i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Kommissionen fandt i den forbindelse, at de mest rimelige kendsgerninger var blevet fastslaaet i forbindelse med undersoegelsen, og at det bedst egnede grundlag ville vaere den hoejeste konstaterede dumpingmargen for Brasilien for at undgaa omgaaelse af antidumpingtolden og for ikke at beloenne manglende samarbejdsvilje.

6. Kasakhstan, Ukraine og Rusland

(57) For de paagaeldende lande udgjorde de vejede gennemsnitlige dumpingmargener foelgende procentsatser af prisen frit Faellesskabets graense, ufortoldet:

Kasakhstan 74 %

Ukraine 74 %

Rusland 74 %.

7. De oevrige republikker i det tidligere Sovjetunionen

(58) En fornyet undersoegelse af foranstaltningerne vedroerende disse republikker var ikke noedvendig, da den paagaeldende vare med oprindelse i de oevrige republikker i det tidligere Sovjetunionen ikke importeredes til Faellesskabet i undersoegelsesperioden. Antidumpingforanstaltningerne vedroerende disse republikker boer derfor ikke opretholdes.

8. Den tidligere jugoslaviske republik Makedonien og republikkerne Bosnien-Hercegovina og Slovenien

(59) Der blev ikke foretaget dumpingberegninger for producenter etableret i ovennaevnte lande, da deres bidrag til den forvoldte skade var ubetydelige (se betragtning 62).

9. Konklusioner

(60) Raadet bekraefter ovenstaaende konklusioner.

F. SKADE 1. Kumulering

(61) Virkningerne af importen fra de lande, der indgik i den fornyede undersoegelse, maatte generelt analyseres kumulativt, eftersom eksporten af varer med oprindelse i hvert enkelt land omfattede betydelige maengder af den paagaeldende vare, konkurrerede med produktionen i Faellesskabet og med hinanden, og fordi forhandlernes markedsadfaerd var identisk.

(62) Importen fra republikkerne Bosnien-Hercegovina og Slovenien og den tidligere jugoslaviske republik Makedonien var imidlertid minimal. En ubetydelig import fra disse lande efter toldens indfoerelse er ikke en omstaendighed, der i forbindelse med en fornyet procedure i sig selv berettiger til, at tolden ophaeves over for disse lande, eller at importen fra disse lande ikke kumuleres med anden import; det konstateredes imidlertid, at produktionsfaciliteterne i republikken Bosnien-Hercegovina er blevet alvorligt oedelagt og vil vaere ude af drift i et betragteligt tidsrum.

Den nuvaerende kapacitet i den tidligere jugoslaviske republik Makedonien og i Slovenien er saa ubetydelig, at eksporten til Faellesskabet sandsynligvis vil vaere ubetydelig i den naermeste fremtid. Det kan derfor forventes, at importen fra disse lande vil forblive paa et minimalt niveau efter foranstaltningernes ophaevelse. Bidrag til yderligere skade eller trussel om skade kan derfor ikke tilskrives importen fra disse lande.

(63) Raadet bekraefter disse resultater.

2. Dumpingimportens omfang, markedsandel og priser

Importmaengde

(64) Importen af ferrosilicium fra de lande, der er omfattet af den fornyede undersoegelse, steg fra 56 % af forbruget i 1988 til 60 % i 1991 og 69 % i begyndelsen af 1992:

- importen af varer fra Kasakhstan, Rusland og Ukraine steg staerkt fra 30 000 tons i 1988 (markedsandel paa 6 %) til 72 000 tons i 1991 (markedsandel paa 14 %) og 90 000 tons i 1992 (markedsandel paa 16 %)

- importen fra Norge (ca. 200 000 tons om aaret), Island (ca. 20 000 tons om aaret) og Sverige (ca. 12 000 tons om aaret) var forholdsvis stabil mellem 1988 og 1992 med markedsandele paa ca. 40 % for Norge, 4 % for Island og over 2 % for Sverige i 1992

- importen fra Brasilien steg fra 9 000 tons i 1988 (markedsandel paa naesten 2 %), til 16 600 tons i 1991 (markedsandel paa 3,2 %) og ca. 28 000 tons i 1992 (markedsandel paa 5,5 % beregnet paa aarsbasis); i samme periode steg importen fra Venezuela fra 1 000 tons i 1988 til 8 600 tons i 1991 og ca. 9 000 tons i 1992 (markedsandel paa naesten 2 %)

- importen fra republikkerne Bosnien-Hercegovina og Slovenien og den tidligere jugoslaviske republik Makedonien, de eneste lande i det tidligere Jugoslavien, som producerer ferrosilicium, faldt drastisk fra 18 000 tons i 1988 (markedsandel paa naesten 4 %) til 3 000 tons for Slovenien, 2 000 tons for den tidligere jugoslaviske republik Makedonien og til under 1 000 tons for Bosnien-Hercegovina i 1992 (en markedsandel paa under 1,2 % for de tre lande tilsammen).

Pris

(65) Priserne frit Faellesskabets graense, fortoldet, til den foerste uafhaengige koeber i Faellesskabet for varen ved import fra de lande, der er omfattet af den fornyede undersoegelse, var lavere end faellesskabsproducenternes gennemsnitspriser ab fabrik, som allerede var lave.

Sammenligningen blev foretaget i samme handelsled og viste foelgende gennemsnitlige underbudsmargener:

- 9,9 % for Norge

- 9,9 % for Island

- 7,8 % for Sverige

- 20,1 % for Brasilien

- 20,0 % for Venezuela

- 58,2 % for Ukraine, Rusland og Kasakhstan.

(66) Raadet bekraefter disse resultater.

3. EF-erhvervsgrenens situation

Produktion, kapacitet og udnyttelsesgrad

(67) Faellesskabets produktion af ferrosilicium faldt fra ca. 190 000 tons i 1989 til 132 000 tons i 1991 og 102 000 tons i 1992. Selv om produktionskapaciteten formindskedes fra naesten 255 000 tons i 1989 til ca. 200 000 tons i 1992, faldt udnyttelsesgraden ikke desto mindre fra 75 % i 1989 til 48 % i 1992.

Salgsmaengde og markedsandel

(68) Der var en nedgang i faellesskabsproducenternes salg af ferrosilicium i Faellesskabet fra 163 000 tons i 1989 til 135 000 tons i 1990, 122 000 tons i 1991 og ca. 100 000 tons i 1992.

Mellem 1989 og 1992 formindskedes faellesskabsproducenternes markedsandel saaledes: fra 30 % i 1989, til 25 % i 1990, 23 % i 1991 og 13 % i 1992 (fire maaneder), samtidig med at det aarlige forbrug i Faellesskabet mellem 1988 og 1989 steg fra 490 000 tons til 535 000 tons og siden har ligget paa samme niveau.

Prisudvikling

(69) Importprisniveauet i undersoegelsesperioden betoed, at faellesskabsproducenterne maatte saelge varen i Faellesskabet til priser, der i de fleste tilfaelde ikke gav dem daekning for produktionsomkostningerne. Det lave prisniveau forhindrede saaledes ikke blot faellesskabsproducenterne i at haeve priserne for at daekke de stigende produktionsomkostninger, men tvang dem ogsaa til at saenke priserne, hvilket dog ikke bragte tabet af markedsandele til ophoer.

Fortjeneste

(70) Paa grund af pristrykket og den faldende kapacitetsudnyttelse, som indvirkede negativt paa mulighederne for at daekke de faste omkostninger i denne meget kapitalkraevende industri, registrerede faellesskabsproducenterne som helhed daarlige finansielle resultater fra 1987 (undtagen i 1989, hvor de opnaaede en mindre fortjeneste). Situationen forvaerredes yderligere efter 1990, specielt i undersoegelsesperioden, hvor alle faellesskabsproducenter led store tab. Et vejet gennemsnit af faellesskabsproducenternes resultater viser et tab paa ca. 34 % i denne periode.

Beskaeftigelse og investering

(71) Ferrosiliciumindustrien er ikke nogen arbejdskraftskraevende industri. Men der er alligevel konstateret en lille, men konstant nedgang i beskaeftigelsen.

Investeringerne er blevet skaaret ned, og i Italien har tre selskaber indstillet deres ferrosiliciumproduktion.

Konklusion

(72) Faellesskabsproducenternes stilling er forringet betydeligt som foelge af de finansielle tab og tabet af markedsandele. Kommissionen konkluderer derfor, at erhvervsgrenen har lidt vaesentlig skade, jf. artikel 4, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2423/88.

(73) Raadet bekraefter disse resultater og konklusioner.

4. AArsagssammenhaeng

(74) Kommissionen undersoegte, hvorvidt den vaesentlige skade, der var paafoert erhvervsgrenen i Faellesskabet, skyldtes virkningerne af dumpingimporten, og konstaterede, at den stigende stroem af importerede varer fra de lande, der er omfattet af den fornyede undersoegelse, faldt sammen med et betydeligt tab af markedsandele og nedsat fortjeneste for erhvervsgrenen i Faellesskabet. Faellesskabets marked for ferrosilicium er et gennemsigtigt, prisfoelsomt marked, hvor prisunderbuddene fra producenterne i de af undersoegelsen omfattede lande straks trykkede faellesskabsproducenternes priser. Faellesskabsproducenterne maatte justere priserne for at imoedegaa denne nedadgaaende pristendens.

(75) Raadet bekraefter disse resultater.

5. Andre faktorer

(76) Kommissionen undersoegte ogsaa, om andre faktorer end dumpingimporten havde forvoldt faellesskabsproducenterne skade.

(77) Det er allerede konstateret, at mange af faellesskabsproducenternes vanskeligheder skyldtes dumpingimport fra andre tredjelande som Sydafrika og Kina. Dette aendrer imidlertid ikke noget ved konklusionen, at de betydelige maengder og de lave priser paa dumpingimporten fra de undersoegte lande ogsaa havde stor indvirkning paa erhvervsgrenens vanskelige situation.

(78) Kommissionen fandt ikke andre faktorer, som kunne forklare EF-erhvervsgrenens vanskelige oekonomiske situation. Der var saaledes ikke tale om nogen anden betydelig import end den omtalte, og der var ingen nedgang i efterspoergslen mellem 1990 og 1992.

6. Konklusion

(79) Selv om importen fra Sydafrika, Kina, Polen og Egypten ogsaa har bidraget til EF-erhvervsgrenens vanskelige situation, konkluderer Kommissionen under disse omstaendigheder, at virkningerne af dumpingimporten af ferrosilicium med oprindelse i Brasilien, Venezuela, Norge, Island, Sverige, Ukraine, Kasakhstan og Rusland, saerskilt betragtet, maa anses for stadig at forvolde erhvervsgrenen i Faellesskabet vaesentlig skade. Enhver ophaevelse af foranstaltningerne over for disse producenter vil derfor foroege skaden. Under disse omstaendigheder er det ikke berettiget at ophaeve foranstaltningerne. Forholdene kraever tvaertimod en tilpasning af de eksisterende foranstaltninger til den nye situation.

Forbliver de gaeldende foranstaltninger uaendret, udloeber de, eller ophaeves de, vil det nemlig betyde yderligere prisfald paa de importerede varer, stoerre pristryk paa hele markedet i Faellesskabet, yderligere tab af markedsandele og nedgang i fortjeneste for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet.

(80) Raadet bekraefter disse resultater og konklusioner.

G. FAELLESSKABETS INTERESSER (81) Ved vurderingen af Faellesskabets interesser tog Kommissionen hensyn til visse grundlaeggende elementer. Det egentlige formaal med antidumpingforanstaltninger er at forhindre konkurrencefordrejning som foelge af illoyal handelspraksis og saaledes genetablere aabne, redelige konkurrencevilkaar paa markedet i Faellesskabet, hvilket grundlaeggende er i Faellesskabets interesse. Opretholdes de gaeldende foranstaltninger ikke, vil det desuden yderligere forvaerre EF-erhvervsgrenens allerede vanskelige situation, som specielt giver sig udslag i manglende fortjeneste og tab af markedsandele, hvilket bringer erhvervsgrenens levedygtighed i fare. Tvinges erhvervsgrenen til at indstille produktionen, vil Faellesskabet blive fuldstaendig afhaengigt af forsyninger fra tredjelande.

Uden antidumpingforanstaltninger er der stor sandsynlighed for, at visse faellesskabsproducenter vil forsvinde i den naermeste fremtid paa grund af de tab, nogle af dem har lidt over en laengere periode. Det boer i den forbindelse bemaerkes, at nogle italienske producenter indstillede produktionen i begyndelsen af 1991. Enhver yderligere forvaerring af situationen vil bringe beskaeftigelsen og investeringerne i den paagaeldende sektor i fare.

(82) Kommissionen erkender, at en antidumpingtold kan paavirke prisniveauet for de paagaeldende eksportoerer i Faellesskabet og foelgelig have en vis indflydelse paa deres varers relative konkurrencedygtighed. Den konkurrencefordel, der mistes, er imidlertid en foelge af illoyal handelspraksis, som antidumpingforanstaltningerne har til formaal at fjerne.

(83) Det blev ogsaa gjort gaeldende, at antidumpingforanstaltninger ville nedsaette antallet af konkurrenter paa markedet. Det er imidlertid Kommissionens opfattelse, at antallet af konkurrenter paa markedet i Faellesskabet ikke vil blive reduceret, hvis der indfoeres antidumpingforanstaltninger. Formaalet med at fjerne de uretmaessige fordele, som foelger af anvendelse af dumping, et tvaertimod at bringe EF-erhvervsgrenens tilbagegang til standsning og saaledes at bidrage til opretholdelse af et bredt udvalg af ferrosiliciumproducenter.

(84) Hvad angaar forarbejdningsindustriens interesser, dvs. producenterne af specialstaal, som er de endelige brugere af den paagaeldende vare i Faellesskabet, maa de kortsigtede prisfordele vurderes paa baggrund af de langsigtede virkninger af uredelige illoyale konkurrencevilkaar. Hvis de gaeldende foranstaltninger ikke opretholdes, vil det saaledes vaere en alvorlig trussel for EF-erhvervsgrenens levedygtighed, og forsyningerne og konkurrencen vil blive reduceret paa forbrugernes bekostning, hvis erhvervsgrenen forsvinder. Det maa desuden naevnes, at prisen paa ferrosilicium i gennemsnit kun udgoer 0,2 % af omkostningerne til en ton staal. Stigende omkostninger som foelge af antidumpingforanstaltninger vil derfor kun have ubetydelige virkninger for de endelige brugere.

(85) Kommissionen finder derfor, at Faellesskabets interesser kraever en viderefoerelse af antidumpingforanstaltningerne for at hindre, at der forvoldes yderligere skade som foelge af dumpingimporten.

(86) Raadet bekraefter disse konklusioner.

H. TILSAGN (87) To selskaber afgav reviderede pristilsagn.

(88) Alle priser i tidligere tilsagn er systematisk blevet underbudt, og Kommissionen finder, at tilsagn ikke laengere kan betragtes som et egnet middel til at afhjaelpe skaden.

(89) Raadet bekraefter dette standpunkt.

I. TOLDSATS (90) For at tilpasse foranstaltningerne til de aendrede omstaendigheder og forhindre, at der forvoldes yderligere skade, boer antidumpingforanstaltningerne fastsaettes paa en saadan maade, at erhvervsgrenen i Faellesskabet kan opnaa en rimelig fortjeneste i fremtiden, og nedgangen i salget kan bringes til ophoer.

(91) Kommissionen har i den forbindelse beregnet de vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger for faellesskabsproducenterne inklusive en fortjeneste paa 6 %, baseret paa tidligere udbytte, hvilket blev anset for rimeligt med henblik paa at sikre industrien produktive investeringer paa lang sigt. Da forskellene mellem disse omkostninger og den gennemsnitlige eksportpris frit Faellesskabets graense, ufortoldet, er hoejere end dumpingmargenerne for alle beroerte selskaber og lande, boer tolden fastsaettes paa grundlag af de konstaterede dumpingmargener.

(92) Der boer derfor indfoeres foelgende antidumpingtold:

- Norge: 6,8 %

- Island: 6,8 %

- Sverige: 7,4 %

- Venezuela: 20,4 %

- Brasilien: 25,0 %

- Companhia Brasileira Carbureto de Cálcio: 9,2 %

- Ferbasa: 22,8 %

- Rima Electrometalurgia: 20,5 %

- Companhia Paulista de Ferroligas: 20,5 %

- Companhia Ferroligas Minas Gerais Minasligas: 20,5 %

- Rusland: 74,0 %

- Ukraine: 74,0 %

- Kasakhstan: 74,0 %

(93) For selskaber, som ikke samarbejdede i forbindelse med undersoegelsen, er det Kommissionens opfattelse, at tolden boer fastsaettes paa grundlag af de tilgaengelige oplysninger i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i forordning (EOEF) nr. 2423/88. For ikke at beloenne manglende samarbejdsvilje blev det fastslaaet, at de mest rimelige kendsgerninger blev fastlagt ved undersoegelsen, og at der ikke var nogen grund til at antage, at en told, der er lavere end den hoejeste noedvendige told, ville vaere tilstraekkelig til at fjerne den skade, importen forvoldte. Kommissionen finder det derfor noedvendigt at indfoere den hoejeste beregnede told for ferrosilicium med oprindelse i hvert af de lande, der indgaar i undersoegelsen.

(94) Kommissionen er som altid rede til at gennemfoere en ny undersoegelse med hensyn til de selskaber, der ikke eksporterede den paagaeldende vare i undersoegelsesperioden, som ikke er forbundet med selskaber med eksport i den paagaeldende periode, og som har til hensigt at paabegynde en eksport til Faellesskabet.

(95) Raadet bekraefter ovenstaaende.

J. OPHAEVELSE AF FORORDNINGER OG AFGOERELSER (96) Forordning (EOEF) nr. 2409/87, (EOEF) nr. 341/90 og (EOEF) nr. 1115/91 samt afgoerelse 91/240/EOEF boer derfor ophaeves -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Der indfoeres en endelig antidumpingtold paa importen af ferrosilicium med indhold af silicium paa mellem 20 og 96 vaegtprocent, henhoerende under KN-kode 7202 21 10, 7202 21 90 og ex 7202 29 00 (Taric-kode 7202 29 00 11) og med oprindelse i Norge, Sverige, Island, Brasilien, Venezuela, Kasakhstan, Rusland og Ukraine.

2. Tolden, der beregnes paa grundlag af varens pris frit Faellesskabets graense, ufortoldet, fastsaettes saaledes:

6,8 % for ferrosilicium med oprindelse i Norge

6,8 % for ferrosilicium med oprindelse i Island

7,4 % for ferrosilicium med oprindelse i Sverige

20,4 % for ferrosilicium med oprindelse i Venezuela

25,0 % for ferrosilicium med oprindelse i Brasilien (Taric-tillaegskode 8731) bortset fra ferrosilicium fremstillet af nedennaevnte selskaber, for hvilke der fastsaettes foelgende satser:

9,2 % for Cia Brasileira Carbureto de Cálcio, Rio de Janeiro (Taric-tillaegskode 8729)

22,8 % for Cia de Ferro Ligas da Bahia (Ferbasa), Pojuca, Bahia (Taric-tillaegskode 8730)

20,5 % for Cia Rima Electrometalurgia SA, Belo Horizonte (Taric-tillaegskode 8734)

20,5 % for Cia Paulista de Ferroligas, Sao Paulo (Taric-tillaegskode 8734)

20,5 % for Cia Ferroligas Minas Gerais, Minasligas, Contagem, MG (Taric-tillaegskode 8734)

74,0 % for ferrosilicium med oprindelse i Rusland, Kasakhstan og Ukraine.

3. Gaeldende bestemmelser for told finder anvendelse.

4. Forordning (EOEF) nr. 2409/87, (EOEF) nr. 341/90 og (EOEF) nr. 1115/91 samt afgoerelse 91/240/EOEF ophaeves.

Artikel 2

Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 2. december 1993.

Paa Raadets vegne

M. DE GALAN

Formand

(1) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.

(2) EFT nr. L 219 af 8. 8. 1987, s. 24.

(3) EFT nr. L 343 af 5. 12. 1987, s. 1.

(4) EFT nr. L 38 af 10. 2. 1990, s. 1.

(5) EFT nr. L 111 af 3. 5. 1991, s. 1.

(6) EFT nr. L 111 af 3. 5. 1991, s. 47.

(7) EFT nr. C 37 af 15. 2. 1992, s. 22.

(8) EFT nr. C 115 af 6. 5. 1992, s. 2.

(9) EFT nr. C 186 af 23. 7. 1992, s. 25.