DA Den Europæiske Unions Tidende L 148/17

KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 526/2014

af 12. marts 2014

om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder vedrørende fastlæggelsen af et tilnærmet spænd og et begrænset antal mindre porteføljer i relation til kreditværdijusteringsrisiko

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012, særlig artikel 383, stk. 7, tredje afsnit, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Anvendelsen af den avancerede metode ved fastlæggelsen af kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko kan omfatte modparter, for hvilke der ikke foreligger oplysninger om »credit default swap spread«. I så fald bør institutterne anvende et spænd, der er hensigtsmæssigt under hensyntagen til modpartens rating, branche og region (»tilnærmet spænd«), jf. artikel 383, stk. 1, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013.

(2) Reglerne om fastlæggelsen af et tilnærmet spænd i forbindelse med kreditværdijusteringsrisiko bør foreskrive brug af brede kategorier for rating, branche og region og sikre institutterne det fornødne spillerum til at fastlægge det tilnærmede spænd, som ifølge deres eget ekspertskøn er det mest hensigtsmæssige.

(3) Ved præciseringen af, hvorledes institutterne skal tage hensyn til de enkelte udstederes rating, branche og region ved fastlæggelsen af et hensigtsmæssigt tilnærmet spread til brug for beregningen af kapitalgrundlagskravene som foreskrevet i forordning (EU) nr. 575/2013, bør det for at sikre ensartethed i anvendelsen af kriterierne bestemmes, at hensyntagen hertil skal ske ved opfyldelse af mindstekrav til specifikationen af de enkelte kriterier.

(4) For så vidt angår enkelte udstedere, imellem hvilke der består en forbindelse, eksempelvis mellem en regionalregering eller lokal myndighed og staten, bør der desuden gives mulighed for, at fastlæggelsen af et hensigtsmæssigt tilnærmet spænd kan baseres på kreditspændet for en enkelt udsteder, såfremt dette fører til et mere hensigtsmæssigt skøn.

(5) Et tilnærmet spænd bør, for at føre til en hensigtsmæssig beregning af kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko, være fastlagt ved hjælp af oplysninger indhentet i et likvidt marked, og de antagelser, som oplysningerne giver anledning til, såsom interpolation og ekstrapolation af oplysninger vedrørende forskellige restløbetider, bør være principielt forsvarlige.

(6) For at sikre en ensartet praksis mellem institutter og undgå uoverensstemmelser bør institutterne, eftersom implicitte sandsynligheder for misligholdelse, »credit default swap spreads« og tabet givet modpartens misligholdelse udgør en ligning med to ubekendte, hvor markedets praksis består i at benytte en fast værdi for tabet for så at aflede de implictte sandsynligheder for misligholdelse fra markedsspændene (»market spreads«), benytte en værdi for LGDMKT, som er i overensstemmelse med den faste værdi, som markedsdeltagerne almindeligvis anvender til afledning af implicitte sandsynligheder fra kreditspændet for de likvide handlede kreditrisikoinstrumenter (»liquid traded credit spreads«), som har været benyttet til at fastlægge det tilnærmede kreditspænd for den pågældende modpart.

(7) Med henblik på tilladelsen til at benytte den avancerede metode til beregning af kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko på et begrænset antal mindre porteføljer er det hensigtsmæssigt at definere en portefølje som en nettinggruppe som anført i artikel 272, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013, at betragte antallet af transaktioner og størrelsen af nettinggrupper, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko uden at være omfattet af metoden med interne modeller, og — for at tage hensyn til institutternes forskellige størrelse — at fastsætte en relativ begrænsning på disse i form af en procentdel af det samlede antal af alle transaktioner henholdsvis en procentdel af den samlede størrelse af alle nettinggrupper, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko.

(8) For at undgå vilkårlige ændringer i anvendelsen af den avancerede metode på et begrænset antal mindre porteføljer bør anvendelsen af den avancerede metode først ophøre, når de kvantitative begrænsninger overskrides i to på hinanden følgende kvartaler.

(9) For at gøre det muligt for de kompetente myndigheder at udføre deres tilsynsmæssige forpligtelser på en effektiv måde bør de have adgang til oplysninger om, hvornår kravet om et begrænset antal mindre porteføljer ikke længere er overholdt. Institutterne bør derfor underrette de kompetente myndigheder i disse tilfælde.

(10) Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har forelagt Kommissionen.

(11) Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har afholdt åbne offentlige høringer om udkastet til reguleringsmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for banker, der er nedsat i henhold artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (1) —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Fastlæggelsen af et hensigtsmæssigt tilnærmet spænd

1. Det tilnærmede spænd for en given modpart anses for hensigtsmæssigt under hensyn til modpartens rating, branche og region, jf. artikel 383, stk. 1, fjerde afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013, såfremt følgende betingelser er opfyldt:

a) Det tilnærmede spænd er fastlagt under hensyn til samtlige kriterier — såvel rating som branche og region for den pågældende modpart — som præciseret under litra b), c) og d).

b) Rating'en er fastlagt med udgangspunkt i en på forhånd fastsat rangorden for interne og eksterne kreditvurderinger. Kreditvurderingerne tildeles kreditkvalitetstrin som anført i tilknytning til artikel 384, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013. Hvis der foreligger flere eksterne kreditvurderinger, tildeles kreditkvalitetstrin i overensstemmelse med fremgangsmåden vedrørende flere kreditvurderinger. jf. artikel 138 i forordningen.

c) Branchen er fastlagt med udgangspunkt i mindst følgende kategorier: i) offentlig sektor ii) den finansielle sektor iii) andre.

d) Regionen er fastlagt med udgangspunkt i mindst følgende kategorier: i) Europa ii) Nordamerika iii) Asien iv) den øvrige verden.

e) Det tilnærmede spænd afspejler på en repræsentativ måde tilgængelige »credit default swap spreads« og spænd for andre likvide handlede kreditrisikoinstrumenter i overensstemmelse med den relevante kombination af kategorier og datakvalitetskriterierne i stk. 3.

f) Det tilnærmede spænds egnethed fastlægges ud fra dets volatilitet frem for dets niveau.

2. I forbindelse med fastlæggelsen af modpartens rating, branche og region efter reglerne i stk. 1 anses det tilnærmede spænd for en regionalregering eller lokal myndighed for hensigtsmæssigt, når fastlæggelsen heraf er baseret på kreditspændet for den relevante statslige udsteder, såfremt en af følgende betingelser er opfyldt:

a) Regionalregeringen eller den lokale myndighed og staten har samme kreditvurdering.

b) Der foreligger ingen kreditvurdering af regionalregeringen eller den lokale myndighed.

3. Alle oplysninger, som benyttes ved fastlæggelsen af et tilnærmet spænd, skal bygge på pålidelige oplysninger indhentet i et likvidt marked for både køb og salg som fastlagt i artikel 338, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013. Oplysninger skal være tilgængelige i et omfang, som muliggør fastlæggelse af tilnærmede spænd for alle relevante restløbetider og for de historiske perioder omhandlet i forordningens artikel 383, stk. 5.

Artikel 2

Identifikation af LGDMKT

I forbindelse med identifikationen af LGDMKT med henblik på beregning af kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko efter den avancerede metode for en modpart, som kræver anvendelsen af et tilnærmet spænd, skal institutterne benytte en værdi for LGDMKT, som er i overensstemmelse med de faste værdier, som markedsdeltagerne sædvanligvis anvender til afledning af de implicitte sandsynligheder fra de »market spreads«, som har været benyttet til at fastlægge det tilnærmede spænd for den pågældende modpart i overensstemmelse med artikel 1.

Artikel 3

Kvantitative begrænsninger på antal og størrelse af kvalificerende porteføljer

1. For at opfylde kriteriet om et begrænset antal mindre porteføljer omhandlet i artikel 383, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013 skal alle følgende betingelser være opfyldt:

a) Antallet af alle transaktioner, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko uden at være omfattet af metoden med interne modeller, må ikke overstige 15 % af det samlede antal transaktioner, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko.

b) Størrelsen af hver enkelt nettinggruppe, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko uden at være omfattet af metoden med interne modeller, må ikke overstige 1 % af den samlede størrelse af alle nettinggrupper, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko.

c) Den samlede størrelse af alle nettinggrupper, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko uden at være omfattet af metoden med interne modeller, må ikke overstige 10 % af den samlede størrelse af alle nettinggrupper, som falder ind under kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko.

2. Ved anvendelsen af stk. 1, litra b) og c), bestemmes størrelsen af en nettinggruppe som nettinggruppens eksponering på misligholdelsestidspunktet opgjort efter den i artikel 274 i forordning (EU) nr. 575/2013 omhandlede markedsværdimetode under hensyntagen til virkningerne af netting i overensstemmelse med forordningens artikel 298, men ikke virkningerne af sikkerhedsstillelsen.

3. Ved anvendelsen af stk. 1 beregner instituttet for hvert kvartal det aritmetiske gennemsnit af observationer foretaget mindst én gang om måneden af forholdet mellem følgende:

a) antallet af transaktioner, som ikke er omfattet af metoden med interne modeller, og det samlede antal transaktioner

b) den individuelle størrelse af den største nettinggruppe, som ikke er omfattet af metoden med interne modeller, og den samlede størrelse af alle nettinggrupper samt

c) den samlede størrelse af alle nettinggrupper, som ikke er omfattet af metoden med interne modeller, og den samlede størrelse af alle nettinggrupper.

4. Såfremt det i stk. 1 omhandlede kriterium ikke er opfyldt i to på hinanden følgende beregninger, jf. stk. 3, skal instituttet anvende den i artikel 384 i forordning (EU) nr. 575/2013 omhandlede standardmetode til beregning af kapitalgrundlagskravene i relation til kreditværdijusteringsrisiko for alle de nettinggrupper, som ikke er omfattet af metoden med interne modeller, og underrette de kompetente myndigheder.

5. Betingelserne i stk. 1 anvendes på et individuelt, delkonsolideret eller konsolideret grundlag afhængigt af anvendelsesområdet for den i artikel 283 i forordning (EU) nr. 575/2013 omhandlede tilladelse til at benytte metoden med interne modeller.

Artikel

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den 12. marts 2014. På Kommissionens vegne José Manuel BARROSO Formand

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/78/EF (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 12).