*****

KOMMISSIONENS AFGOERELSE

af 18. april 1985

om afslutning af antisubsidieproceduren vedroerende importen af sojakager med oprindelse i Argentina

(85/239/EOEF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE

FAELLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,

under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2176/84 af 23. juli 1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 9,

efter konsultationer i Det raadgivende Udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og

ud fra foelgende betragtninger:

A. Procedure

1. Kommissionen modtog i august 1983 en klage indgivet af Fédération de l'Industrie de l'Huilerie de la CEE (FEDIOL) paa vegne af virksomheder, der forarbejder olieholdige froe, og hvis produktion udgoer naesten hele oliekageproduktionen i Faellesskabet. Hvad angaar sojakager, indeholdt klagen beviser for, at der blev ydet subsidier og forvoldtes vaesentlig skade som foelge heraf, hvilket ansaas for tilstraekkeligt til at begrunde ivaerksaettelsen af en procedure.

Kommissionen offentliggjorde derfor en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (2) om indledning af en antisubsidieprocedure vedroerende Faellesskabets import af sojakager henhoerende under pos. ex 23-04 B i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer 23.04-40, med oprindelse i Argentina, og indledte en undersoegelse.

2. Kommissionen underrettede officielt de eksportoerer og importoerer, som den vidste var beroert af sagen, samt repraesentanter for eksportlandet og klagerne og gav de direkte beroerte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hoert mundtligt.

Den argentinske regering, de fleste eksportoerer, samtlige producenter i Faellesskabet og nogle af de kendte importoerer tilkendgav deres synspunkter og fremlagde detaljerede redegoerelser.

3. Kommissionen indhentede og efterproevede alle oplysninger, som den ansaa for noedvendige for at fastslaa omfanget af subsidierne og skaden, og aflagde bl.a. kontrolbesoeg hos faellesskabsproducenter. Der blev ikke anset for noedvendigt at aflaegge kontrolbesoeg i Argentina, da de argentinske myndigheder kunne give Kommissionen fyldestgoerende oplysninger om, hvorvidt der blev ydet subsidier som haevdet af FEDIOL.

Subsidieundersoegelsen omfattede perioden fra den 1. oktober 1982 til den 30. september 1983.

B. Subsidier

4. I klagen fra FEDIOL haevdes det, at der ydes fire forskellige former for subsidier:

- finansiering til saerlig rente ved eksport,

- godtgoerelse af afgifter og direkte og indirekte skatter,

- forskellig beskatning ved eksport af sojaprodukter,

- hindringer for eksport af sojaboenner.

5. Finansiering til saerlig rente ved eksport

5.1. FEDIOL haevder, at den argentinske eksport af sojakager finansieres til saerlig rente i henhold til cirkulaere nr. 153 af 6. december 1977 fra Den argentinske Republiks Centralbank, som fastsaetter bestemmelserne for finansiering af eksport, der oenskes fremmet.

5.2. Det fremgaar af Kommissionens gennemgang af cirkulaeret, at sojakager ikke er opfoert blandt de produkter, der kan omfattes af finansiering i henhold til naevnte program. Naevnte cirkulaere blev i oevrigt den 24. oktober 1981 afloest af cirkulaere OPRAC - 1 (Meddelelse »A« 49). I sidstnaevnte cirkulaere er sojakager heller ikke medtaget blandt de eksportvarer, der kan goeres til genstand for de fremmende foranstaltninger, som cirkulaeret omhandler.

Det kan saaledes paa grundlag af Kommissionens undersoegelse konstateres, at den argentinske eksport af sojakager ikke er blevet finansieret til saerlig rente i undersoegelsesperioden.

6. Godtgoerelse af afgifter og direkte og indirekte skatter

6.1. Det haevdes i klagen fra den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, at de argentinske myndigheder i henhold til resolution 770/79 af 17. juli 1979 og 659/80 af 10. maj 1980 fra det argentinske oekonomiministerium ulovligt yder godtgoerelse af afgifter og direkte og indirekte skatter ved eksport af sojaolie og -kager.

6.2. Kommissionen har fastslaaet, at der i de to ovennaevnte resolutioner er fastsat en godtgoerelse paa 10 % af visse afgifter og direkte og indirekte skatter ved eksport af sojaolie og -kager.

De er imidlertid blevet afloest med resolution 437 af 5. maj 1982, hvori naevnte godtgoerelse ophaeves, og der indfoeres en afgift paa 0 % ved eksport af en raekke produkter, bl.a. sojaolie og -kager. Resolution 437 blev den 5. juli 1982 afloest med resolution 8, hvori skatten ved eksport af de paagaeldende produkter fastsaettes til 10 %.

Det viser sig saaledes, i modsaetning til paastandene i klagen, at eksporten af sojakager ikke var omfattet af denne godtgoerelse i undersoegelsesperioden.

7. Forskellig beskatning ved eksport af sojaprodukter

7.1. FEDIOL anfoerer, at i henhold til resolution 8 af 5. juli 1982 fra det argentinske oekonomiministerium fastsaettes skatten ved eksport til 10 % for sojakager og -olie og til 25 % for sojaboenner. Det paastaas, at disse skatteforskelle, dvs. anvendelse af en hoejere sats ved eksport af boenner end ved eksport af sojakager, maa betragtes som eksportsubsidier til sidstnaevnte produkter. Den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet mener, at naevnte skatter virker som en begraensning af eksporten af boenner og saaledes sikrer den argentinske forarbejdningsindustri raavareforsyninger til lave priser. Efter FEDIOL's opfattelse faar den paagaeldende industri saaledes en fordel med hensyn til kostpriser, som den kan udnytte ved eksporten af sojakager til Faellesskabet. Den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet paastaar endvidere, at en lavere beskatning af oliekager end af boenner giver de argentinske eksportoerer en yderligere fordel.

7.2. Kommissionen har fastslaaet, at resolution 8 faktisk blev anvendt i undersoegelsesperioden, og at dens bestemmelser svarer til de faktiske forhold i FEDIOL's paastand.

7.3. Kommissionen er sig bevidst, at en offentlig myndigheds indfoerelse eller fjernelse af en gene i forbindelse med udenrigshandelen - navnlig i form af afgifter eller eksportrestriktioner - kan paavirke konkurrencen eller handelen for det produkt, der beroeres, eller for produkter i de produktionsled, der ligger forud eller bagefter.

I henhold til de internationalt gaeldende regler paa dette omraade kan man imidlertid ikke betegne enhver form for offentlige indgreb som subsidier, blot fordi de har en faktisk eller mulig indvirkning paa konkurrencen eller handelen, da man derved ikke tager hensyn til den forskel, der goeres i GATT, mellem paa den ene side subsidier og paa den anden side oevrige foranstaltninger, der kan have indflydelse paa konkurrencen og handelen. Det vaesentlige i denne sondring bestaar i, at medens det i henhold til artikel VI i Den almindelige Overenskomst er tilladt de kontraherende parter ensidigt at traeffe visse forholdsregler over for helt klart definerede fremgangsmaader, er dette ikke tilladt over for andre fremgangsmaader, selv om disse - f.eks. i forbindelse med kvantitative restriktioner eller import- eller eksportafgifter - ligeledes vil kunne medfoere en fordrejning af konkurrencen eller handelen.

I den internationale handel er subsidier frem for alt kendetegnet ved et finansielt bidrag fra de offentlige myndigheder. Dette fremgaar bl.a. af litra l) i listen over eksempler paa subsidier.

Af denne liste, der er knyttet som bilag til forordning (EOEF) nr. 2176/84, fremgaar det klart, at der er en noedvendig betingelse for, at der kan vaere tale om subsidier , at der foreligger en byrde for statskassen. Det ville vaere overdrevet at ligestille andre foranstaltninger end dem, der indebaerer en byrde for statskassen, med subsidier. Dette ville i yderste fald bevirke, at ethvert offentligt indgreb i oekonomien ville blive betegnet som subsidier, uanset om det var paa beskatningsomraadet eller endog ved hjaelp af regler, f.eks. ved indfoerelse af kontrol med priser eller forureningsnormer. 7.4. Det fremgaar klart af bestemmelserne i GATT og Faellesskabets bestemmelser, i naervaerende sag som anfoert i bilaget til forordning (EOEF) nr. 2176/84, at byrden for statskassen omfatter de offentlige myndigheders afkald paa skatter eller andre beloeb, som en skatteyder skylder. Kommissionen bemaerker imidlertid, at situationen i det foreliggende tilfaelde ikke indebaerer et saadant afkald, men snarere indebaerer, at der ikke skabes en ny afgiftsforpligtelse. Hvis man imidlertid generelt gik over til at kvalificere enhver saadan form for ikke-skabelse af afgifter som subsidier, ville det svare til, at det forhold, at en offentlig myndighed beskatter visse personer eller produkter, men fritager andre, skulle betragtes som vaerende en finansiel stoette til de sidstnaevnte.

Det er et spoergsmaal, om ovenstaaende raesonnement ogsaa ville gaelde i det tilfaelde, hvor en ny skatteforpligtelse var den generelle regel og manglende indfoerelse af en saadan forpligtelse en undtagelse fra denne generelle ordning. Det er imidlertid ikke spoergsmaalet i dette tilfaelde, da beskatningsordningen ved eksport af sojakager ikke er en undtagelse i det paagaeldende eksportland.

7.5. Af det foregaaende fremgaar det, at de forskellige afgiftssatser paa de forskellige produkter inden for sojasektoren ikke udgoer en byrde for statskassen i det land, som denne procedure vedroerer, og de boer derfor ikke betragtes som subsidier.

Den fordrejning, som Faellesskabets industri klager over, skyldes saaledes ikke ydelse af stoette til eksporten af det forarbejdede produkt, dvs. sojakagerne, men snarere opkraevningen af en afgift, hvor satsen er hoejere ved eksport af basisproduktet, dvs. sojaboenner. Paa grund af sin art udgoer denne opkraevning imidlertid ikke noget finansielt bidrag fra de offentlige myndigheders side.

8. Hindringer for eksport af sojaboenner

8.1. Den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet haevder, at Argentina indfoerer restriktioner for eksporten af sojaboenner.

Disse eksportrestriktioner for raavaren vil efter FEDIOL's opfattelse medfoere, at prisen paa boenner paa hjemmemarkedet fastholdes paa et niveau, der er betydeligt lavere end kurserne paa verdensmarkedet, hvilket giver de argentinske forarbejdningsvirksomheder en fordel med hensyn til kostpriser, som kan udnyttes ved eksport af sojakager til Faellesskabet.

8.2. Af de grunde, der er angivet i under nr. 7, finder Kommissionen, at eventuelle restriktioner af denne art ikke er subsidier, som kan goeres til genstand for udligningstold.

C. Afslutning af proceduren

9. Foelgelig er det ikke noedvendigt at foretage en undersoegelse af, om importen af sojakager med oprindelse i Argentina forvolder skade, og antisubsidieproceduren vedroerende denne import boer afsluttes -

TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:

Eneste artikel

Antisubsidieproceduren vedroerende importen af sojakager med oprindelse i Argentina afsluttes.

Udfaerdiget i Bruxelles, den 18. april 1985.

Paa Kommissionens vegne

Willy DE CLERQ

Medlem af Kommissionen

(1) EFT nr. L 201 af 30. 7. 1984, s. 1.

(2) EFT nr. C 283 af 20. 10. 1983, s. 5.