DA Den Europæiske Unions Tidende C 126/1

Afgørelse vedtaget af Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik af 19 september 2017 om sikkerhedsbestemmelserne for Tjenesten for EU's Optræden Udadtil

ADMIN(2017) 10

(2018/C 126/01)

UNIONENS HØJTSTÅENDE REPRÆSENTANT FOR UDENRIGSANLIGGENDER OG SIKKERHEDSPOLITIK

under henvisning til Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (1) skal tilrettelægges og fungere,

under henvisning til udtalelse fra det udvalg, der er omhandlet i artikel 9, stk. 6, i afgørelsen truffet af den højtstående repræsentant af 15. juni 2011 om sikkerhedsbestemmelserne for Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (2), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) bør som et uafhængigt fungerende EU-organ have sikkerhedsbestemmelser som anført i artikel 10, stk. 1, i Rådets afgørelse 2010/427/EU.

(2) Den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant« eller »HR«) bør fastsætte sikkerhedsbestemmelser for EU-Udenrigstjenesten, der omfatter alle sikkerhedsaspekter vedrørende EU-Udenrigstjenestens drift, således at den effektivt kan styre risici for sit personale, sine fysiske aktiver, informationer og besøgende og opfylde sin pligt til at udvise rettidig omhu (»diligenspligt«) i denne henseende.

(3) Navnlig bør personale under EU-Udenrigstjenestens ansvar, dens fysiske aktiver, herunder kommunikations- og informationssystemer, samt besøgende sikres et beskyttelsesniveau, der ligger på linje med bedste praksis i Rådet, Kommissionen, medlemsstaterne og om relevant internationale organisationer.

(4) Sikkerhedsbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten bør bidrage til at opnå en mere sammenhængende generel EU-ramme for beskyttelse af EU's klassificerede informationer (»EUCI«) og bør bygge på og være i størst mulig overensstemmelse med sikkerhedsreglerne for Rådet for den Europæiske Union (»Rådet«) og sikkerhedsbestemmelserne for Europa-Kommissionen.

(5) EU-Udenrigstjenesten, Rådet og Kommissionen er fast besluttet på at anvende ækvivalente sikkerhedsstandarder for beskyttelse af EUCI.

(6) Denne afgørelse berører ikke artikel 15 og 16 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og retsakter til gennemførelse heraf.

(7) Det er nødvendigt at tilrettelægge sikkerheden i EU-Udenrigstjenesten og fordelingen af sikkerhedsopgaver inden for EU-Udenrigstjenestens strukturer.

(8) Den højtstående repræsentant bør trække på relevant ekspertise i medlemsstaterne, i Generalsekretariatet for Rådet og i Kommissionen efter behov.

(9) Den højtstående repræsentant bør træffe alle passende foranstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen af disse bestemmelser med støtte fra medlemsstaterne, Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen.

(10) Generalsekretæren for EU-Udenrigstjenesten er EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed, og i artikel 1 i afgørelse ADMIN (2015) 34 af 14. september 2015 truffet af EU-Udenrigstjenestens generalsekretær fastsættes det, at sikkerhedsmyndighedens sikkerhedsopgaver i henhold til EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsbestemmelser skal varetages af generaldirektøren for budget og administration —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Formål og anvendelsesområde

I denne afgørelse fastsættes sikkerhedsbestemmelserne for Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsbestemmelser«).

I henhold til artikel 10, stk. 1, i Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere, finder denne afgørelse anvendelse på hele EU-Udenrigstjenestens personale og alle Unionens delegationer uanset deres administrative status eller oprindelse, og den udgør den generelle lovgivningsmæssige ramme for effektiv styring af de risici, som personale under EU-Udenrigstjenestens ansvar, jf. artikel 2, EU-Udenrigstjenestens lokaliteter, fysiske aktiver, informationer og besøgende udsættes for.

Artikel 2

Definitioner

I denne afgørelse forstås ved:

a) »personale i EU-Udenrigstjenesten«: tjenestemænd og øvrige ansatte i EU-Udenrigstjenesten, herunder midlertidigt ansatte i medlemsstaternes diplomatiske tjenester, udstationerede nationale eksperter, jf. definitionen i artikel 6 i Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere

b) »personale under EU-Udenrigstjenestens ansvar«: EU-Udenrigstjenestens personale i hovedkontoret og i EU-delegationer samt alt andet personale i EU-delegationer, uanset deres administrative status eller oprindelse, samt, for så vidt angår denne afgørelse, den højtstående repræsentant og alt efter omstændighederne andet personale fra EU-Udenrigstjenestens hovedkontor

c) »pårørende«: familiemedlemmer til personalet under EU-Udenrigstjenestens ansvar i EU-delegationer, som udgør en del af deres respektive husstand, jf. underretning til udenrigsministeriet i modtagerstaten

d) »EU-Udenrigstjenestens lokaliteter«: alle EU-Udenrigstjenestens lokaliteter, herunder bygninger, kontorer, lokaler og andre områder samt områder, der rummer kommunikations- og informationssystemer (herunder systemer til håndtering af EUCI), hvor EU-Udenrigstjenesten permanent eller midlertidigt gennemfører aktiviteter

e) »EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsinteresser«: personale under EU-Udenrigstjenestens ansvar, EU-Udenrigstjenestens lokaliteter, pårørende, fysiske aktiver, herunder kommunikations- og informationssystemer, informationer og besøgende

f) »EUCI«: informationer eller materiale, der er mærket med en EU-klassifikationsgrad, og hvis uautoriserede videregivelse kunne forvolde Den Europæiske Unions eller en eller flere af medlemsstaternes interesser skade i forskellig grad

g) »EU-delegation«: delegationer til tredjelande og internationale organisationer som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan EU-Udenrigstjenesten skal tilrettelægges og fungere.

Øvrige definitioner fremgår af de relevante bilag og tillæg A.

Artikel 3

Diligenspligt

1. EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsbestemmelser har som mål at opfylde EU-Udenrigstjenestens diligenspligt.

2. EU-Udenrigstjenestens diligenspligt omfatter diligens med hensyn til at iværksætte alle rimelige tiltag til gennemførelse af sikkerhedsforanstaltninger for at forhindre den skadeforvoldelse på EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsinteresser, der med rimelighed kan forudses.

Pligten omfatter diverse sikkerhedskomponenter, herunder som følge af nødsituationer eller kriser, uanset karakter.

3. På baggrund af den diligenspligt, der påhviler medlemsstaterne, EU's institutioner eller organer og øvrige parter med personale i EU-delegationer og/eller i EU-delegationslokaliteter, eller EU-Udenrigstjenestens pligt, når EU-delegationer har til huse i ovennævnte øvrige parters lokaliteter, skal EU-Udenrigstjenesten indgå administrative ordninger med hver enkelt af ovenstående enheder med henblik på at afklare de respektive roller og ansvarsområder, opgaver og samarbejdsordninger.

Artikel 4

Fysisk sikkerhed og infrastruktursikkerhed

1. EU-Udenrigstjenesten iværksætter alle relevante fysiske sikkerhedsforanstaltninger (det være sig af permanent eller midlertidig karakter), herunder adgangskontrolordninger, for alle EU-Udenrigstjenestens lokaliteter med henblik på at beskytte EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsinteresser. Der skal tages højde for disse foranstaltninger ved udformningen og planlægningen af nye lokaliteter eller inden leje af eksisterende lokaliteter.

2. Personalet under EU-Udenrigstjenestens ansvar og de pårørende kan af sikkerhedsmæssige grunde og i en specifik periode samt i specifikke områder pålægges særlige forpligtelser eller restriktioner.

3. De i stk. 1 og 2 omhandlede foranstaltninger skal stå i et rimeligt forhold til den vurderede risiko.

Artikel 5

Alarmniveauer og krisestyring

1. EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed som defineret i artikel 13, stk. 1, afsnit 1, er ansvarlig for at iværksætte passende alarmniveauforanstaltninger i forventning om eller som reaktion på trusler og hændelser, der påvirker EU-Udenrigstjenestens sikkerhed, og for krisestyringsforanstaltninger.

2. De alarmniveauforanstaltninger, der er nævnt i stk. 1, skal være i overensstemmelse med sikkerhedstrusselsniveauet. Alarmniveauerne fastlægges i nært samarbejde med de kompetente tjenestegrene i andre EU-institutioner, -organer og -agenturer og i den eller de medlemsstater, der er værter for EU-Udenrigstjenestens lokaliteter.

3. EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed er kontaktpunktet, når det gælder alarmniveauer og krisestyring.

Artikel 6

Beskyttelse af klassificerede informationer

1. Beskyttelsen af EUCI skal underlægges de krav, der er fastsat i denne afgørelse, og især i bilag A. Den, der er i besiddelse af enhver form for EUCI, bærer ansvaret for at beskytte de pågældende informationer i henhold hertil.

2. EU-Udenrigstjenesten sikrer, at der kun gives adgang til klassificerede informationer til personer, der opfylder betingelserne som fastsat i artikel 5 i bilag A.

3. De betingelser, hvorunder lokalt ansatte kan få adgang til EUCI, fastsættes også af den højtstående repræsentant, jf. bestemmelserne om beskyttelse af EUCI i bilag A til denne afgørelse.

4. EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed forvalter en database vedrørende sikkerhedsgodkendelsesstatus for alt personale under EU-Udenrigstjenestens ansvar og for EU-Udenrigstjenestens kontrahenter.

5. Hvis medlemsstaterne bringer klassificerede informationer med en national klassifikationsmærkning ind i EU-Udenrigstjenestens strukturer eller net, beskytter EU-Udenrigstjenesten disse informationer i overensstemmelse med de krav, der gælder for EUCI af en tilsvarende grad, jf. den sammenlignende oversigt over sikkerhedsklassifikationer i tillæg B til denne afgørelse.

6. Områder i EU-Udenrigstjenesten, hvor informationer, der er klassificeret CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller højere eller tilsvarende, opbevares, afgrænses som sikrede områder i overensstemmelse med bilag A II til denne afgørelse og godkendes af EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed.

7. Procedurer for udøvelse af den højtstående repræsentants ansvar inden for rammerne af de aftaler eller administrative ordninger, der findes for udvekslingen af EUCI med tredjelande eller internationale organisationer, er beskrevet i bilag A og A VI til denne afgørelse.

8. Generalsekretæren fastlægger de betingelser, hvorpå EU-Udenrigstjenesten må udveksle EUCI i dets besiddelse med andre EU-institutioner, -organer, -kontorer eller -agenturer. Der vil blive etableret passende rammer herfor, herunder ved at indgå interinstitutionelle aftaler eller om nødvendigt andre ordninger med henblik herpå.

9. Sådanne rammer skal sikre, at EUCI beskyttes i overensstemmelse med deres klassifikationsgrad og efter grundprincipper og minimumsstandarder, som svarer til dem, der er fastlagt i denne afgørelse.

Artikel 7

Sikkerhedsrelaterede hændelser og nødsituationer

1. For at sikre en rettidig og effektiv reaktion på sikkerhedsrelaterede hændelser udarbejder EU-Udenrigstjenesten et system til indberetning af sådanne hændelser og nødsituationer, som skal fungere i døgndrift alle ugens dage og omfatte enhver form for sikkerhedsrelaterede hændelser eller trusler mod EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsinteresser (f.eks. ulykker, konflikter, ondsindede handlinger, kriminelle handlinger, kidnapnings- og gidselsituationer, lægelige nødsituationer, hændelser med kommunikations- og informationssystemer, cyberangreb osv.).

2. Der etableres nødsituationsforbindelseskanaler mellem EU-Udenrigstjenestens hovedkontor, EU-delegationerne, Rådet, Kommissionen, EU's særlige repræsentanter og medlemsstaterne for at støtte dem i håndteringen af sikkerhedsrelaterede hændelser, der involverer personale, og konsekvenserne deraf, herunder beredskabsplaner.

3. Denne håndtering af sikkerhedsrelaterede hændelser skal bl.a. omfatte:

— procedurer for effektiv støtte i forbindelse med beslutningsprocessen vedrørende en sikkerhedshændelse, der involverer personale, herunder beslutninger vedrørende tilbagetrækning eller afbrydelse af en tjenesterejse, og

— en politik og procedurer for redning af personale — f.eks. i tilfælde af forsvundne medarbejdere eller kidnapnings- og gidselsituationer — under hensyntagen til medlemsstaternes, EU-institutionernes og EU-Udenrigstjenestens særlige ansvar desangående. Behovet for specifikke kompetencer vedrørende forvaltning af disse aktiviteter i denne sammenhæng skal overvejes under hensyntagen til de ressourcer, som medlemsstaterne kan tilvejebringe.

4. EU-Udenrigstjenesten indfører relevante administrative ordninger til indberetning af sikkerhedsrelaterede hændelser i EU-delegationer. Medlemsstaterne, Kommissionen, eventuelle andre relevante myndigheder samt de relevante sikkerhedsudvalg informeres.

5. Hændelseshåndteringsprocesserne bør trænes og revideres regelmæssigt.

Artikel 8

Kommunikations- og informationssystemernes sikkerhed

1. EU-Udenrigstjenesten skal beskytte informationer, der håndteres i kommunikations- og informationssystemer (»CIS'er«), mod trusler mod fortrolighed, integritet, tilgængelighed, autenticitet og uafviselighed.

2. EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed godkender bestemmelser, sikkerhedsretningslinjer og et sikkerhedsprogram til beskyttelse af alle CIS'er, der ejes eller drives af EU-Udenrigstjenesten.

3. Bestemmelserne, politikken og programmet skal være i overensstemmelse med — og gennemførelsen deraf koordineres nøje med — Rådets og Kommissionens tilsvarende bestemmelser/politik/program og alt efter omstændighederne med de sikkerhedspolitikker, medlemsstaterne gør brug af.

4. Alle kommunikations- og informationssystemer, der håndterer klassificerede informationer, skal undergå en godkendelsesproces. EU-Udenrigstjenesten anvender en ordning for sikkerhedsgodkendelse i samråd med Generalsekretariatet for Rådet og Europa-Kommissionen.

5. Hvis beskyttelsen af EUCI, der håndteres af EU-Udenrigstjenesten, sker ved hjælp af kryptoprodukter, skal sådanne produkter være godkendt af EU-Udenrigstjenestens kryptogodkendelsesmyndighed på anbefaling fra Rådets Sikkerhedsudvalg.

6. EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed etablerer efter behov følgende informationssikringsfunktioner:

a) en informationssikringsmyndighed

b) en TEMPESTmyndighed

c) en kryptogodkendelsesmyndighed

d) en kryptodistributionsmyndighed.

7. For hvert system fastsætter EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed følgende funktioner:

a) en sikkerhedsakkrediteringsmyndighed

b) en operationel informationssikringsmyndighed.

8. Bestemmelser om gennemførelse af denne artikel med hensyn til beskyttelse af EUCI findes i bilag A og A IV.

Artikel 9

Brud på sikkerheden og kompromittering af klassificerede informationer

1. Der er tale om brud på sikkerheden, når der handles, eller der undlades at handle, og dette er i strid med sikkerhedsbestemmelserne i denne afgørelse og/eller sikkerhedspolitikkerne eller -retningslinjerne om alle nødvendige foranstaltninger til gennemførelse deraf som vedtaget i henhold til artikel 21, stk. 1.

2. Der er tale om kompromittering af klassificerede informationer, når de helt eller delvist er blevet videregivet til uautoriserede personer eller enheder.

3. Ethvert brud eller formodet brud på sikkerheden og enhver kompromittering eller formodet kompromittering af klassificerede informationer indberettes straks til EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed, der vil træffe passende foranstaltninger, jf. artikel 11 i bilag A.

4. Enhver, der er ansvarlig for et brud på sikkerhedsbestemmelserne som fastlagt i denne afgørelse eller for kompromittering af klassificerede informationer, kan gøres til genstand for disciplinære foranstaltninger og/eller retsforfølges i overensstemmelse med gældende love, regler og bestemmelser, jf. artikel 11, stk. 3, i bilag A.

Artikel 10

Efterforskning af sikkerhedsrelaterede hændelser, brud og/eller kompromittering og afhjælpende foranstaltninger

1. Uden at dette berører artikel 86 (disciplinærordning) og bilag IX i tjenestemandsvedtægten (3), kan EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed foretage sikkerhedsundersøgelser:

a) i tilfælde af potentiel lækage, fejlhåndtering eller kompromittering af EUCI eller Euratoms klassificerede informationer eller følsomme ikke-klassificerede oplysninger

b) for at modvirke fjendtlige efterretningstjenestesangreb mod EU-Udenrigstjenesten og dens personale

c) for at modvirke terroranslag mod EU-Udenrigstjenesten og dens personale

d) i tilfælde af cyberhændelser

e) i tilfælde af andre hændelser, der påvirker eller kan påvirke den almene sikkerhed i EU-Udenrigstjenesten, herunder formodede strafbare forhold.

2. Som følge af undersøgelser gennemfører EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed bistået af eksperter fra medlemsstaterne og/eller fra andre EU-institutioner, alt efter omstændighederne, og om nødvendigt efter autorisation fra EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed, de nødvendige korrigerende foranstaltninger, når det er hensigtsmæssigt.

Det er alene personale, der er godkendt på grundlag af en personlig bemyndigelse fra EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed, som henset til deres aktuelle opgaver kan få beføjelse til at gennemføre og koordinere sikkerhedsundersøgelser i EU-Udenrigstjenesten.

3. Undersøgelsespersonalet skal have adgang til samtlige informationer, der er nødvendige til udførelse af sådanne undersøgelser, og skal i den sammenhæng støttes fuldt ud af alle EU-Udenrigstjenestens tjenester og personale.

Undersøgelsespersonalet kan iværksætte relevante tiltag for at sikre bevismaterialet på en måde, der står i et rimeligt forhold til den efterforskede sags alvor.

4. Hvis der er tale om adgang til informationer vedrørende personoplysninger, herunder oplysninger i kommunikations- og informationssystemer, skal denne adgang være i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (4).

5. Hvis det er nødvendigt at oprette en undersøgelsesdatabase, der indeholder personoplysninger, underrettes Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (EDPS) som angivet i ovennævnte forordning.

Artikel 11

Sikkerhedsrisikostyring

1. Med henblik på at fastslå sine behov for sikkerhedsforanstaltninger udarbejder EU-Udenrigstjenesten i snævert samarbejde med Kommissionens Sikkerhedsdirektorat og alt efter omstændighederne med Sikkerhedskontoret ved Generalsekretariatet for Rådet en omfattende metode til vurdering af sikkerhedsrisikoen.

2. Risici for EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsinteresser forvaltes som en proces. Denne proces sigter mod at bestemme kendte sikkerhedsrisici, definere sikkerhedsforanstaltninger for at begrænse sådanne risici til et acceptabelt niveau og anvende foranstaltninger i overensstemmelse med begrebet forsvar i dybden. Effektiviteten af sådanne foranstaltninger samt risikoniveauet vurderes løbende.

3. De roller, ansvarsområder og opgaver, der er fastsat i denne afgørelse, berører ikke det ansvar, der påhviler hver enkelt medarbejder under EU-Udenrigstjenestens ansvar; især skal særlige EU-medarbejdere, der er på tjenesterejse i tredjelande, udvise almindelig sund fornuft og god dømmekraft med hensyn til deres egen sikkerhed samt leve op til alle gældende sikkerhedsbestemmelser, forordninger, procedurer og instruktioner.

4. For at forebygge og begrænse sikkerhedsrisici kan bemyndiget personale udføre baggrundskontrol af personer, som er omfattet af denne afgørelse, for at fastslå, hvorvidt det at give sådanne personer adgang til EU-Udenrigstjenestens lokaliteter eller informationer udgør en sikkerhedstrussel. Med henblik herpå og i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 45/2001 kan det berørte bemyndigede personale: a) anvende en hvilken som helst kilde til oplysninger, som er til rådighed for EU-Udenrigstjenesten, idet der tages hensyn til den pågældende kildes pålidelighed; b) tilgå enkeltpersoners personalemapper eller personoplysninger, som EU-Udenrigstjenesten opbevarer om sine ansatte eller personer, den påtænker at ansætte, eller kontrahenters personale, når det er behørigt begrundet.

5. EU-Udenrigstjenesten træffer alle rimelige foranstaltninger for at sikre, at dens sikkerhedsinteresser beskyttes, og for at forhindre med rimelighed forudseelige skader herpå.

6. Sikkerhedsforanstaltningerne i EU-Udenrigstjenesten til beskyttelse af klassificerede informationer i hele deres levetid skal stå i et rimeligt forhold til især sikkerhedsklassificeringen, formen og omfanget af informationerne eller materialet, placeringen og konstruktionen af faciliteter, der indeholder klassificerede informationer, og den pågældende trussel, herunder den lokalt vurderede trussel, om ondsindede og/eller kriminelle aktiviteter, herunder spionage, sabotage og terrorisme.

Artikel 12

Sikkerhedsbevidsthed og -uddannelse

1. EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed sikrer, at der udarbejdes og gennemføres relevante sikkerhedsbevidstheds- og sikkerhedsuddannelsesprogrammer, og at personale under EU-Udenrigstjenestens ansvar samt, hvor det er relevant, deres pårørende får den fornødne bevidsthedsorientering og -uddannelse, der svarer til de risici, som er dér, hvor de arbejder eller bor.

2. Inden de får adgang til EUCI og med jævne mellemrum derefter, skal medarbejdere gøres bekendt med og erkende deres pligter med hensyn til at beskytte EUCI som angivet i bestemmelserne i henhold til artikel 6.

Artikel 13

Tilrettelæggelse af sikkerheden i EU-Udenrigstjenesten

1. Generalsekretæren er EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed. I denne egenskab sørger generalsekretæren for, at:

a) sikkerhedsforanstaltningerne i nødvendigt omfang koordineres med de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, Generalsekretariatet for Rådet og Europa-Kommissionen og, hvis det er relevant, med tredjelande eller internationale organisationer i alle sikkerhedsspørgsmål, der er relevante for EU-Udenrigstjenestens aktiviteter, herunder med hensyn til arten af trusler mod sikkerheden for personale, fysiske aktiver og informationer og beskyttelsesforanstaltningerne over for disse trusler

b) der fra starten fuldt ud tages hensyn til sikkerhedsaspekterne i forbindelse med alle EU-Udenrigstjenestens aktiviteter

c) der kun gives adgang til klassificerede informationer til personer, der opfylder betingelserne som fastsat i bilag A, artikel 5

d) der etableres et registreringssystem, som sikrer, at oplysninger, der er klassificeret CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL eller højere, håndteres i overensstemmelse med denne afgørelse i EU-Udenrigstjenesten, og når oplysningerne videregives til EU's medlemsstater, EU-institutioner, -organer eller -agenturer eller andre godkendte modtagere. Der føres et separat register over samtlige EUCI, som EU-Udenrigstjenesten videregiver til tredjelande og internationale organisationer, og over samtlige klassificerede informationer, der modtages fra tredjelande eller internationale organisationer

e) der foretages sikkerhedsinspektioner, jf. artikel 16

f) der gennemføres undersøgelser af alle brud på eller mistanker om brud på sikkerheden, herunder kompromittering eller bortkomst af klassificerede informationer, som EU-Udenrigstjenesten er i besiddelse af eller har udarbejdet, og at de relevante sikkerhedsmyndigheder anmodes om at bistå i sådanne undersøgelser

g) der for at give et rettidigt og effektivt svar på sikkerhedshændelser etableres passende forvaltningsplaner og -mekanismer for hændelser og konsekvenser

h) der træffes relevante foranstaltninger, hvis en person ikke overholder denne afgørelse

i) der indføres relevante fysiske og organisatoriske foranstaltninger til beskyttelse af EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsinteresser. I den er det EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed, der: — fastsætter sikkerhedskategorien for EU-delegationerne efter samråd med Kommissionen — efter samråd med HR beslutter, hvornår EU-delegationspersonale bør evakueres, hvis sikkerhedssituationen kræver det — beslutter hvilke foranstaltninger, der skal finde anvendelse til beskyttelse af pårørende, hvis dette er aktuelt, under hensyntagen til de ordninger med EU-institutioner, der henvises til i artikel 3, stk. 3 — godkender kryptokommunikationspolitikken, navnlig programmet til installering af kryptoprodukter og mekanismer.

2. EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed bistås i denne opgave af Department of Government and Bank Accounts (»DGBA«), EU-Udenrigstjenestens direktør med ansvar for sikkerhed og, hvor det er relevant, af vicegeneralsekretæren for FSFP- og kriserespons.

3. Generalsekretæren kan som EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed og alt efter omstændighederne uddelegere opgaver i så henseende.

4. Hver afdelings- og divisionsleder er ansvarlig for at gennemføre bestemmelser til beskyttelse af EUCI i vedkommendes afdeling eller division.

Hver afdelings- eller divisionsleder er ansvarlig som angivet ovenfor og udpeger medarbejdere til en afdelingssikkerhedskoordinatorfunktion, hvis ressourcer skal stå i et rimeligt forhold til mængden af EUCI, der håndteres af den pågældende afdeling eller division.

Afdelingssikkerhedskoordinatorer skal alt efter omstændighederne bistå og støtte deres afdelings- eller divisionsleder med at udføre sikkerhedsrelaterede opgaver som f.eks.:

a) udarbejdelse af eventuelle yderligere sikkerhedskrav, der er relevante for de specifikke behov i afdelingen eller divisionen

b) periodisk sikkerhedsorientering af afdelingens eller divisionens medarbejdere

c) sikring af, at »need-to-know«-princippet overholdes i deres afdeling eller division

d) vedligeholdelse af en opdateret liste over sikkerhedskoder og nøgler

e) vedligeholdelse af sikkerhedsbestemmelser og sikkerhedsforanstaltninger

f) indberetning af eventuelle brud på sikkerheden og/eller kompromittering af EUCI både til vedkommendes direktør og direktoratet med ansvar for sikkerhed

g) debriefing af medarbejdere, der fratræder EU-Udenrigstjenesten

h) udarbejdelse af regelmæssige rapporter via organisationens hierarki om afdelingens eller divisionens sikkerhedsanliggender

i) samarbejde om sikkerhedsspørgsmål med EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed.

Alle aktiviteter eller spørgsmål, som kan få indvirkning på sikkerheden, skal i rette tid indrapporteres til EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed.

5. Hver leder af en delegation er ansvarlig for at gennemføre alle foranstaltninger vedrørende sikkerheden i EU-delegationen.

1. EU-Udenrigstjenesten skal have et direktorat med ansvar for sikkerhed. Dets opgave er at:

a) forvalte, koordinere, overvåge og/eller gennemføre alle sikkerhedsforanstaltninger i alle lokaliteter, som EU-Udenrigstjenesten har ansvaret for, i hovedkontoret, i EU og i tredjelande

b) sikre sammenhæng og overensstemmelse med denne afgørelse og med gennemførelsesbestemmelser for enhver aktivitet, som kan have en indvirkning på beskyttelse af EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsinteresser

c) være den primære rådgiver for HR, EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed og vicegeneralsekretæren i alle sikkerhedsrelaterede anliggender

d) modtage bistand fra de kompetente tjenester i medlemsstaterne i henhold til artikel 10, stk. 3, i Rådets afgørelse 2010/427/EU om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere

e) støtte aktiviteterne i EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsakkrediteringsmyndighed ved at foretage fysiske sikkerhedsvurderinger af det generelle sikkerhedsmiljø (GSE)/lokale sikkerhedsmiljø (LSE) ved kommunikations- og informationssystemer til håndtering af EUCI og af lokaliteter, der skal godkendes til håndtering og opbevaring af EUCI.

2. EU-Udenrigstjenestens direktør med ansvar for sikkerhed er ansvarlig for at:

a) sikre den overordnede beskyttelse af EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsinteresser

b) udarbejde, gennemgå og opdatere sikkerhedsbestemmelserne og koordinere sikkerhedsforanstaltninger med de kompetente myndigheder i medlemsstaterne og efter omstændighederne de kompetente myndigheder i tredjelande og internationale organisationer, der har tilknytning til EU i kraft af sikkerhedsaftaler og/eller -ordninger

c) støtte arbejdet i EU-Udenrigstjenestens Sikkerhedsudvalg, jf. artikel 15, stk. 1, i denne afgørelse

d) samarbejde med andre parter eller myndigheder end de i litra b) ovenfor omtalte sikkerhedsanliggender, når dette er hensigtsmæssigt

e) prioritere og fremsætte forslag til styring af budgettet for sikkerhed på hovedkontoret og i EU-delegationer.

3. EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed:

a) sikrer, at brud på sikkerheden og kompromitteringer registreres, og at der om nødvendigt iværksættes og foretages undersøgelser

b) mødes regelmæssigt — og når det måtte anses for nødvendigt — for at drøfte områder af fælles interesse med sikkerhedsdirektøren for Generalsekretariatet for Rådet og direktøren for Kommissionens Sikkerhedsdirektorat.

4. EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed etablerer kontakt til og opretholder tæt samarbejde med:

— de afdelinger, der har ansvaret for sikkerhed i udenrigsministerierne i medlemsstaterne

— de nationale sikkerhedsmyndigheder (NSA'er) og/eller de andre kompetente sikkerhedsmyndigheder i medlemsstaterne for at få hjælp til at tilvejebringe de nødvendige informationer for at kunne vurdere de farer og trusler, som EU-Udenrigstjenesten, dens medarbejdere, dens aktiviteter, dens aktiver og ressourcer og dens klassificerede informationer måtte stå over for på den sædvanlige forretningsadresse

— de kompetente sikkerhedsmyndigheder i medlemsstaterne eller værtsstaterne i det område, hvor EU-Udenrigstjenesten kan udøve sin aktivitet, for så vidt angår alle spørgsmål vedrørende beskyttelse af dens medarbejdere, dens aktivitet, dens aktiver og ressourcer samt dens klassificerede informationer på deres område

— Sikkerhedskontoret ved Generalsekretariatet for Rådet og Sikkerhedsdirektoratet ved Kommissionens Generaldirektorat for Menneskelige Ressourcer og Sikkerhed samt alt efter omstændighederne sikkerhedsafdelingerne i de andre EU-institutioner, -organer og -agenturer

— sikkerhedsafdelingerne i tredjelande eller internationale organisationer med henblik på eventuel nyttig koordinering og

— medlemsstaternes NSA'er vedrørende alle sager i forbindelse med beskyttelse af EUCI.

1. Hver delegationsleder har ansvaret for lokalt at gennemføre og forvalte alle foranstaltninger vedrørende beskyttelse af EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsinteresser i EU-delegationers lokaliteter og inden for deres kompetenceområde.

Vedkommende træffer i samråd med de kompetente myndigheder i værtsstaten, når dette er nødvendigt, alle rimeligt gennemførlige foranstaltninger for at sikre, at der indføres relevante fysiske og organisatoriske foranstaltninger med henblik på at nå dette mål.

Delegationslederen udarbejder sikkerhedsbestemmelser til beskyttelse af de pårørende som fastlagt i artikel 2, litra c), om fornødent under hensyntagen til eventuelle administrative ordninger, jf. artikel 3, stk. 3. Delegationslederen aflægger beretning om alle sikkerhedsrelaterede spørgsmål inden for vedkommendes kompetenceområde til lederen af EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed.

Han bistås i disse opgaver af EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed, af EU-delegationens sikkerhedsforvaltning, som består af personale, der varetager sikkerhedsopgaver og -funktioner, og af udstationeret sikkerhedspersonale, hvor det er nødvendigt.

EU-delegationen etablerer regelmæssige kontakter og opretholder et tæt samarbejde om sikkerhedsanliggender med medlemsstaternes diplomatiske missioner.

2. Desuden skal delegationslederen:

— udarbejde detaljerede sikkerheds- og beredskabsplaner for EU-delegationen på grundlag af overordnede standarddriftsprocedurer

— drive et effektivt system, der fungerer døgnet rundt alle ugens dage, til håndtering af sikkerhedsrelaterede hændelser og nødsituationer inden for EU-delegationens aktivitetsområde

— sikre, at alle medarbejdere tilknyttet EU-delegationen er omfattet af en forsikring som krævet af omstændighederne i området

— sørge for, at sikkerhed indgår i den oplæring i arbejdsopgaver, som EU-delegationen giver alle medarbejdere, der indsættes i EU-delegationen, efter de kommer til delegationen, og

— sikre, at eventuelle anbefalinger som følge af sikkerhedsvurderinger gennemføres, og med jævne mellemrum udarbejde skriftlige rapporter om gennemførelsen og om andre sikkerhedsanliggender til EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed.

3. Samtidig med at delegationslederen har ansvaret for at beskytte sikkerhedsforvaltningen samt sikre virksomhedsmæssig fleksibilitet, kan vedkommende uddelegere gennemførelsen af vedkommendes sikkerhedsopgaver til delegationens sikkerhedskoordinator, som kan være souschefen i delegationen eller, hvis der ikke er udnævnt nogen, en anden passende person.

Navnlig kan følgende ansvarsområder overdrages til delegationens sikkerhedskoordinator:

— koordinering af sikkerhedsfunktioner i EU-delegationen

— kontakt til kompetente myndigheder i værtsnationen og de relevante tilsvarende myndigheder ved medlemsstaternes ambassader og diplomatiske missioner vedrørende sikkerhedsanliggender

— gennemførelse af relevante sikkerhedsforvaltningsprocedurer i forbindelse med EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsinteresser, herunder beskyttelse af EUCI

— sikring af overholdelse af sikkerhedsbestemmelserne og -instrukserne

— bekendtgørelse af medarbejderne med de sikkerhedsbestemmelser, som er gældende for dem, og om de specifikke risici i værtsstaten

— indgivelse af anmodninger til EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed vedrørende de stillinger, der kræver en personelsikkerhedsgodkendelse (PSC), og

— løbende orientering af delegationslederen, den regionale sikkerhedsansvarlige (RSO) og EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed om hændelser eller udviklingstendenser i området, som har indflydelse på beskyttelsen af EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsinteresser.

4. Delegationslederen kan uddelegere sikkerhedsopgaver af administrativ eller teknisk karakter til administrationslederen og andre EU-delegationsmedarbejdere.

5. EU-delegationen bistås af en RSO. RSO'erne påtager sig de nedenfor fastlagte roller i EU-delegationerne inden for deres respektive geografiske ansvarsområder.

Under visse omstændigheder kan en dedikeret RSO, hvis de fremherskende sikkerhedsforhold dikterer det, afsættes til en specifik EU-delegation som fuldtidsmedarbejder.

En RSO kan blive bedt om at flytte væk fra vedkommendes nuværende ansvarsområde, herunder hovedkontoret, eller endda påtage sig en stilling med bopælspligt alt efter den aktuelle sikkerhedssituation i et givet land og som foreskrevet af EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed.

6. EU-Udenrigstjenestens hovedkontors tjeneste med ansvar for feltsikkerhed har direkte operationel kontrol over RSO'erne, men under delt administrativ kontrol ved delegationslederen på deres ansættelsessted og hovedsædets tjeneste med ansvar for feltsikkerhed. De rådgiver og bistår delegationens leder og EU-delegationens personale i forbindelse med tilrettelæggelse og gennemførelse af alle fysiske, organisatoriske og proceduremæssige foranstaltninger med relation til EU-delegationens sikkerhed.

7. RSO'er giver delegationslederen og EU-delegationspersonalet vejledning og støtte. Hvor det er relevant, og især hvis en RSO er fuldtidsmedarbejder, bør vedkommende bistå en EU-delegation med sikkerhedsforvaltning og -gennemførelse, herunder udarbejdelse af sikkerhedskontrakter og forvaltning af sikkerhedsakkrediteringer og -godkendelser.

Artikel 14

FSFP-operationer og EU's særlige repræsentanter

EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed bistår og rådgiver direktøren for Direktoratet for Krisestyring og Planlægning (CMPD), generaldirektøren for EU's' Militærstab (EUMS), den civile operationschef, der leder Den Civile Planlægnings- og Gennemførelseskapacitet (CPCC) og EU's øverstbefalende for militæroperationer vedrørende sikkerhedsaspekter ved FSFP-operationer og EU's særlige repræsentanter vedrørende sikkerhedsaspekter ved deres mandat som supplement til de specifikke bestemmelser, der findes i så henseende i de relevante politikker, der er vedtaget af Rådet.

Artikel 15

EU-Udenrigstjenestens Sikkerhedsudvalg

1. Der nedsættes hermed et sikkerhedsudvalg i EU-Udenrigstjenesten.

Det har EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed eller en udpeget repræsentant som formand og skal afholde møder som pålagt af formanden eller på anmodning fra et af udvalgsmedlemmerne. EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed støtter formanden i dennes funktion og yder alt efter omstændighederne administrativ bistand i forbindelse med udvalgets arbejde.

2. EU-Udenrigstjenestens Sikkerhedsudvalg består af repræsentanter fra:

— hver enkelt medlemsstat

— Sikkerhedskontoret ved Generalsekretariatet for Rådet

— Sikkerhedsdirektoratet ved Kommissionens Generaldirektorat for Menneskelige Ressourcer og Sikkerhed.

En medlemsstatsdelegation til EU-Udenrigstjenestens Sikkerhedsudvalg kan bestå af medlemmer af:

— den nationale sikkerhedsmyndighed og/eller den udpegede sikkerhedsmyndighed

— de afdelinger, der har sikkerhedsansvaret i udenrigsministerierne.

3. Udvalgets repræsentanter kan ledsages og rådgives af eksperter, således som repræsentanterne anser det for nødvendigt. Repræsentanter fra andre EU-institutioner, -agenturer eller -organer kan anmodes om at deltage, når der drøftes spørgsmål, som er relevante for deres sikkerhed.

4. Uden at dette berører stk. 5 nedenfor, bistår EU-Udenrigstjenestens Sikkerhedsudvalg ved hjælp af høringer EU-Udenrigstjenesten vedrørende alle sikkerhedsspørgsmål, der er relevante for EU-Udenrigstjenestens aktiviteter, hovedkontoret og EU-delegationerne.

Med mindre andet er fastsat i stk. 5 nedenfor, gælder det navnlig, at skal EU-Udenrigstjenestens Sikkerhedsudvalg:

a) skal høres i forbindelse med: — sikkerhedspolitikker, retningslinjer, koncepter eller andre dokumenter om metoderne i forbindelse med sikkerhed, især med hensyn til beskyttelse af klassificerede informationer og de foranstaltninger, der skal træffes i tilfælde af, at personale i EU-Udenrigstjenesten ikke overholder sikkerhedsbestemmelserne — tekniske sikkerhedsaspekter, der kan påvirke HR's afgørelser om at fremsætte en henstilling til Rådet om at indlede forhandlinger vedrørende informationssikkerhedsaftaler, jf. bilag A, artikel 10, stk. 1, litra a) — eventuelle ændringer af denne afgørelse

b) alt efter omstændighederne kan høres eller orienteres om spørgsmål vedrørende sikkerheden for medarbejdere og aktiver i EU-Udenrigstjenestens hovedkontor og EU-delegationer, uden at dette berører artikel 3, stk. 3

c) skal orienteres om alle tilfælde af kompromittering eller bortkomst af EUCI i EU-Udenrigstjenesten.

5. Enhver ændring af reglerne om beskyttelse af EUCI, der er indeholdt i denne afgørelse og bilag A, kræver en enstemmig positiv udtalelse fra medlemsstaterne som repræsenteret i EU-Udenrigstjenestens Sikkerhedsudvalg. En sådan enstemmig positiv udtalelse er også påkrævet inden:

— indgåelse af forhandlinger om administrative ordninger, jf. bilag A, artikel 10, stk. 1, litra b)

— videregivelse af klassificerede informationer under ekstraordinære omstændigheder, jf. bilag A VI, stk. 9, 11 og 12

— overtagelse af informationsudstederens ansvar i de tilfælde, der er omtalt i bilag A VI, artikel 10, stk. 6, sidste punktum.

Hvis der kræves en enstemmig positiv udtalelse, er denne betingelse opfyldt, når medlemsstaternes delegationer ikke kommer med nogen indvendinger under udvalgsarbejdet.

6. EU-Udenrigstjenestens Sikkerhedsudvalg skal tage fuld højde for de sikkerhedspolitikker og -retningslinjer, der er gældende i Rådet og Kommissionen.

7. EU-Udenrigstjenestens Sikkerhedsudvalg får udleveret listen over EU-Udenrigstjenestens årlige inspektioner og inspektionsrapporterne, når disse er færdige.

8. Tilrettelæggelse af møderne:

— EU-Udenrigstjenestens Sikkerhedsudvalg mødes mindst to gange om året. Der kan arrangeres yderligere møder, enten i fuldt omfang eller i NSA/DSA- eller i MFA-sikkerhedsformat, af formanden eller efter anmodning fra udvalgsmedlemmerne.

— EU-Udenrigstjenestens Sikkerhedsudvalg tilrettelægger sine aktiviteter, så det kan fremsætte henstillinger om specifikke sikkerhedsområder. Det kan om nødvendigt etablere andre ekspertunderområder. Det udarbejder et kommissorium for sådanne ekspertunderområder og får rapporter fra dem om deres aktiviteter.

— EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed er ansvarligt for at forberede de emner, der skal drøftes. Formanden opstiller en foreløbig dagsorden for hvert møde. Udvalgsmedlemmerne kan fremsætte forslag til yderligere emner, der skal drøftes.

Artikel 16

Sikkerhedsinspektioner

1. EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed sikrer, at der regelmæssigt foretages sikkerhedsinspektioner på EU-Udenrigstjenestens hovedkontor og i EU-delegationerne for at kunne vurdere, om sikkerhedsforanstaltningerne er tilstrækkelige, og kontrollere, om de overholder denne afgørelse. EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed kan om nødvendigt udpege eksperter til at deltage i sikkerhedsinspektioner i EU-agenturer og -organer, der er oprettet i henhold til afsnit V, kapitel 2, i TEU.

2. EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsinspektioner foretages under myndighed af EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed og om fornødent med støtte fra sikkerhedseksperter, der repræsenterer andre EU-institutioner eller medlemsstater, især i forbindelse med de ordninger, der er omtalt i artikel 3, stk. 3.

3. EU-Udenrigstjenesten kan i fornødent omfang trække på ekspertise i medlemsstaterne, i Generalsekretariatet for Rådet og i Kommissionen.

Om nødvendigt kan relevante sikkerhedseksperter, der hører til i medlemsstaternes missioner i tredjelandene, og/eller repræsentanter fra de diplomatiske sikkerhedsafdelinger i medlemsstaterne anmodes om at deltage i sikkerhedsinspektionen af EU-delegationen.

4. Bestemmelser vedrørende gennemførelse af denne artikel med hensyn til beskyttelse af EUCI findes i bilag A III.

Artikel 17

Vurderingsbesøg

Der arrangeres vurderingsbesøg for at sikre, at de sikkerhedsforanstaltninger, der er indført i et tredjeland eller en international organisation, er effektive til beskyttelse af EUCI, som udveksles i henhold til en administrativ ordning, jf. bilag A, artikel 10, stk. 1, litra b).

EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed kan udpege eksperter til at deltage i vurderingsbesøg i tredjelande eller internationale organisationer, med hvilke EU har indgået en informationssikkerhedsaftale, jf. bilag A, artikel 10, stk. 1, litra a).

Artikel 18

Kontinuitetsplanlægning

EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed bistår EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed i forvaltningen af de sikkerhedsrelaterede aspekter af EU-Udenrigstjenestens kontinuitetsprocesser som led i EU-Udenrigstjenestens overordnede kontinuitetsplanlægning.

Artikel 19

Rejsevejledninger for tjenesterejser uden for EU

EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed sikrer, at der findes rejsevejledninger vedrørende tjenesterejser uden for EU for personalet under EU-Udenrigstjenestens ansvar, idet der trækkes på ressourcerne i samtlige relevante tjenester i EU-Udenrigstjenesten — især SITROOM, INTCEN, de geografiske afdelinger og EU-delegationerne.

EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed tilvejebringer efter anmodning og ved at trække på ovennævnte ressourcer specifikke rejsevejledninger vedrørende tjenesterejser til tredjelande, hvor risikoniveauet er højt eller forhøjet, for personale under EU-Udenrigstjenestens ansvar.

Artikel 20

Sundhed og sikkerhed

EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsbestemmelser supplerer EU-Udenrigstjenestens bestemmelser vedrørende beskyttelse af sundhed og sikkerhed som vedtaget af den højtstående repræsentant.

Artikel 21

Gennemførelse og revision

1. EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsmyndighed godkender efter høringer af EU-Udenrigstjenestens Sikkerhedsudvalg, når dette er hensigtsmæssigt, sikkerhedsretningslinjer, hvori der fastsættes eventuelle foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre disse bestemmelser i EU-Udenrigstjenesten, og opbygger den nødvendige kapacitet, der dækker samtlige sikkerhedsaspekter, i snævert samarbejde med medlemsstaternes kompetente sikkerhedsmyndigheder og med støtte fra de relevante tjenester i EU-institutionerne.

2. I henhold til artikel 4, stk. 5, i Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere, kan der i fornødent omfang anvendes overgangsordninger ved hjælp af serviceniveauaftaler med de relevante tjenester i Generalsekretariatet for Rådet og i Kommissionen.

3. HR sikrer overordnet sammenhæng med hensyn til anvendelse af denne afgørelse og tager disse sikkerhedsbestemmelser op til revision.

4. EU-Udenrigstjenestens sikkerhedsbestemmelser skal gennemføres i tæt samarbejde med medlemsstaternes kompetente sikkerhedsmyndigheder.

5. EU-Udenrigstjenesten sikrer, at der tages højde for alle aspekter af sikkerhedsprocessen i EU-Udenrigstjenestens krisestyringssystem.

6. I sin egenskab af sikkerhedsmyndighed sikrer generalsekretæren i samarbejde med lederen af EU-Udenrigstjenestens direktorat med ansvar for sikkerhed, at denne afgørelse gennemføres.

Artikel 22

Ophævelse af tidligere afgørelser

Denne afgørelse ophæver og erstatter afgørelsen truffet af Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik den 19. april 2013 om sikkerhedsbestemmelserne for Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (5).

Artikel 23

Afsluttende bestemmelser

Denne afgørelse træder i kraft på datoen for dens undertegnelse.

Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

De kompetente myndigheder i EU-Udenrigstjenesten skal på behørig og rettidig vis underrette samtlige medarbejdere, der er omfattet af denne afgørelse og bilagene dertil, om indholdet, ikrafttrædelsesdatoen og eventuelle efterfølgende ændringer deraf.

Udfærdiget i Bruxelles, den 19. september 2017. Federica MOGHERINI Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik

(1) EUT L 201 af 3.8.2010, s. 30.

(2) EUT C 304 af 15.10.2011, s. 7.

(3) Vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber, fastlagt i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 (EFT L 56 af 4.3.1968, s. 1), i det følgende benævnt »personalevedtægten«.

(4) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 8 af 12.1.2001, s. 1).

(5) EUT C 190 af 29.6.2013, s. 1.